Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid granskningen af dessa föreslagna löne-belopp, har hos Utskottet kommit i betraktande: i:o att Revisions-Secreterarne, hvilka visserligen innehafva ganska maktpåliggande och ansvarsfulla befattningar, likväl vid sistlidne Riksdag erhöllo lönförhöjning till likhet med hvad då bestämdes för Hof-Rätts-Råd, med hvilka de i löneväg alltid varit jemförde; och som Stats-Verkets tillgångar icke medgifva meddelandet af någon löneförbättring, anser Utskottet sig icke heller kunna tillstyrka någon tillökning i det löne-anslag af i,6oo R:dr, Revisions-Secreterarne nu innehafva j 2:0 att Expeditions-Secrelerarnes till 1,800 R:dr föreslagna aflöning, på grund häraf, äfven bör kunna nedsättas åtminstone till 1,600 R:dr, helst ett serskildt arfvode af 600 R:dr är uppfördt för den, som i föredragningen biträder Slats-Secreteraren; 3:o att, då, enligt den arbets-ordning, som för aflönings-förslaget ligger till grund, Prötocolls-Secreterarne hädanefter, sorn hittills, endast komma att ombesörja protocolls-förningen, någon nedsättning i den — till likhet med hvad för Assessorer i Rikets Hof-Rätter beslås, eller 1,300 R:dr — föreslagna lönen, måhända lämpligen t. ex. till 1000 R:dr, kunde ega rum, och, efter enahanda grund, minskning ske i aflöningen för Registratorer äfven till 1,000 R:dr, för Cancellistér till 65o R:dr, äfvensom för Vaktmästare till 200 R:dr. Uppgöres aflönings-förslaget med iakttagande af dessa förändringar, så blifver resultatet, på sätt den bifogade tabellen fullständigare utvisar, att för Justitiae-Revisions-Expeditionen erfordras 24,750 R:dr, hvartill samma Expeditions förra anslags-summa, jemte sportel-inkomsten, lem - lior till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80, sid. 6.
Skulle man vid denna Riksdag endast anslå den af Utsk:t föreslagna summan, så blefve den icke heller fullbordad under nästa statsregleringsperiod, utan skulle det ytterligare åtgå ett eller annat år innan denna obetydliga vägsträckning blefve fulländad. Enligt min tanke, är denna bansträckning af ganska mycken vigt så väl i och för sig sjelf, som i och för den förening emellan södra och vestra stambanorne, hvilken genom densamma åstadkommes, och är det bestämdt misshushållning att hålla på så länge med ett arbete af en jemförelsevis så ringa omfattning. Det var ur denna synpunkt sedt, eller i öfvertygelse att det vore nödvändigt att så fort som möjligt fullborda denna del af södra stambanan, som jag i går på eftermiddagen bestred användandet af de 0 millma till fortsättning af den andra delen af denna bana. För detta ändamåls vinnande, är det blott en sak, som afskräcker oss, nemligen huru penningar skola kunna anskaffas. Dertill vågar jag påstå finnes flera sätt. I den K. Propos:n är nemi. föreslaget, att penningar i och för jernvägsarbelenas fortsättning äfven skulle uplånas inom landet. Denna fråga är ännu ej af Utsk:t pröfvad. Utsk:t har ansett, som synes af Betänk:t, att 22 milhr är den summa, som för behofven erfordras, och att densamma borde uptagas utomlands. Om behofven skulle visa sig större, vore det väl i mångas tanke förmånligt att försöka med försäljning af statsobligationer inom landet, och, fastän jag i allmänhet under nuv:de förhållanden ej anser det vara nyttigt, att i någon större skala staten upträder som låntagare inom landet, medgifver jag dock att en så obetydlig summa, som här är i fråga, nemi. 2 milhr, bör kunna uptagas, utan att våra näringar deraf få någon särdeles känning. Detta är det ena sättet att anskaffa penningar. För det andra veta vi, att ej mer än 4 mill. ännn äro använda af den till en summa af 6 mill. upgående bankovinsten; således der äfven en tillgång.
Han väljer då naturligtvis den, som kostar honom, i förhållande Bil. M 2 litt Särsk. Ulsk. Bel. M II. 15 lill averkningen, minsta arbete och malerialier, samt följaktligen gör riket minsta skada. Om den mindre redskapens afverkningsförmåga är rigtigt hestämd, så kommer lian icke att begagnas, i stället för den större. I annat fall sker det, oaktadt man inskränker den mindre redskapens pannerymd till en viss storlek. Det är, om ej origtigt, åtminstone förvillande, att klassificera brännerier i större och mindre, när till de förra räknas en panna örn 15 kannor, drifven med ånga, emedan 300 kannor på dygnet kunna med densamma afverkas, under det man lill mindre bränneri räknar en 20 kannors parina, som ej drifves med ånga och derföre lemnar ringare afverkning inom samma tid. Rigtigare synes mig vara, att indela bränvins,-redskap, utan afseende på pannans storlek, i enkel och sammansatt. Den förra klassen skulle innefatta sådan redskap, hvars omedelbara tillverknings styrka stöde under nollgraden, och den sednare sådan redskap, hvarmed starkare vara kunde omedelbart åstadkommas. Om denna ändring af klassifikationens benämning anses riglig, så bör hon, i författningens följande iakttagas, och de bestämmande beskrifningarne derpå rättas derefter. <§ 4. Mom. 1. Bränningstiden bör, på grund af det föregående (§ 2), förblifva oförändrad, från den 1 November, det ena året, till den 1 Maj det nästföljande. När man medgilver tvenne månaders bränningstid, hvarföre tillåter man icke tillverkaren att Irland de 6 månaderna, som hittills ansetts lämpliga för handteringen, välja hvilken tid, han brihagar? § 5. Jag anser, på de af Friherre Haab anförda skäl, den sammansatta redskapens tillverkning på dygn, böra få nedgå så lågt, som det tillverkade beloppets uppmätning och kontrollerande ej vållar staten någon förlust. Genom denna frihet för näringsidkaren, äfventyrar man dock icke att, under en högre beskattning, få alltför många små pannor. Under nuvarande lindriga beskattning fanns, år 1852, blott 1 panna under 10 kannor, hvilken drefs med ånga.
Denna Inridtnings tillgångar utgöras af de utaf Fru Margaretha Hvitfeldt dom-rade gods till Götheborgs Gymnasium, hvaröfver en af Jieinädtc Fru underskri!ven Jordebok af den 20 Juli 16^3 finnes upprättad ; enligt hvilken uppbörden, på sätt 1889 års Räkenskap innehåller, utan förvandling ännu verkställes, »saknad af Kongl. KammarKol leg i i Utslag a igående den skattläggning, som sedermera öfver dessa gods blifvit upprättad. År 1694 reducerades en del af donationen, men blef, såsom Kongl, gåfva, Gymnasium sedermera återställd ; så att 54 1/8 rot!. anses såsom Kongl, donation, och i4i 11/12 rotk såsom testalneuteradt Frälse. Såsom Stipendiets fordringar, balanseras dels ett lån å i.oöo Rdr med ogulden ränta dm å för 25 år, 1,007 Rdr 4 rst-> dels arrende medel, för åren 18 6 med 1820, af egendomen Toftestad, 4.>56 Rdr 24 sk.. Frågan om Kuralorernes ansvarighet för förenämde lån har, under f’ö»lidet år, blifvit af Kongl. Kammar-Rätten afdömd ; hvaremot tvist om arrendemedlen af Toftestad ännu fortgår. Revisorerne hafva vid Räkenskapen saknat annan Instruktion för Knratorerne, än a:ne Kongl. Bref af den 11 Oktober 1836 och den i5 Juni i838, äfvensom ali upplysning om Kuratorernes ansvarighet för penn in geförvaltningen och utlåningarne, om hvilka sednares säkerhetshand!mgar uppgift endast finnes för den summa, som under året blifvit utlemnad. — 200 — Landtkyrkornas i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län Räkenskaper äro vid denna Stats-Revision jemväl granskade.
Ivaueo povtionsn utgå, vava as egenskap, att numera allt lvamgent lövtlava; viö livilket lövliällanele oeli enäv, estev meelellieväkninA, clemia tillöicninA, i Z.clje klusvucl-Litelns ut^istev ut^ovt: löv 8vea Lis-6avele /j.ooo: - „ .-^nciva cl:o 6:0 5,000: — —- „ I.is-6avclet till Häst : 2,5oo: 8tats-Lontovet tvov, att löv clctta unrlamäl 11 ,ooo R:6r Lövs ä 8tat uMsöras.^ 28 "Ou lilivul dennu utZitt ut^är till omvexlande lleloslp, oell 8älede8 ielis till nu^on l>68tumd 8ummu I<un i 8tut ujlptöru8, llvurtill liommer, utt möjligen 8uduii6 pri8ned8ättningur liunnu intrultu» utt denaummu iclle vidare ertordra8, liem8tuller jag i underduuigliet, utt, utmin8tone köldet närvarande, träga om de88 u^törunde ^u ordinarie 8tut mu törtalla." 8tat8-kädet, 8om vi88erligen erliände nattan oell uugelägenlleten ut otvun usl^rälinude, ut 8tgt8-8eeret6rsren till8t^rllte, ärliga utgitter, un8ag lilivul, under älleronunde ut 8iuu, enligt lavad det den l i deilne8 intör Xongl. Naj:t torde I^rotoeoII ötver l^undel8- oell kinunee-Xrenden utvi8ude, i underduuigllet yttrade ä8igter om grunderne sär utgörandet sk clet tör8lug till reglering r>f Kiil3-8tuten, 80M liOMML utt 1llliet8 nu sammuntrudande 8tänder törelägg38, 8umt med elen kännedom 8tut8-l^ädet egde, 8ä val om ötrigs anmälda 8tut88eliot, Ilvilliu ej 8orde?örlai8e8, 8om de L 8tat8- V6ili6t8 InIi0M8t-1itlur päräliaade tillgängar, nödvändigt utt 8itt underdänigu till8t^rlisnde, i utseende jaä nu iträgalromne 8tändigu helios tor tör8vur8verll6t, 8Umt llemstslids körden8lrull i underdunigllet, det Xongl.
Nupt8 M)cli»u Lief ilen 2 leiiruurii 1833, unFuencle löneregleringen tor Inclelcltu Armeen, blifvit till Xronun inclruget, i eisuttning för snclru förut inclrugne, men uter till IVIilitire-Xostullen upplutne lcemnrun, 8umt för nurvuruncle ur uturrenclerucl t lill Irueteuren 1. Xeclström, enligt lvrigsoel, Xumuiur-Lollegierues clen 28 .Vpril 1823 utlurclucle Vrren«le-(3ontruet, soin niecl 1847 lus micllustu tillunclugur; oelr liur, 8usom siuil till clenna unclerclunigu liemstullun, ölifvit unforclt, att öoliemmunet X8Öjöi ntorp, i uuseencle till dess ullugsnu luge inom clet viclsträelctu 3Vudsl)<) Xögderi, i elie lcuncle ut' Xionolögden 1>el)08, utt det8unnnu ur uf 8u 8vug Iresfullenlcet, utt det ej eller i öfrigt vore lumpligt till l)oIiemmuu för denne, iue<l otillruelclig lön för8edde Xronofogcle, 80m Irur etet 8tör8ta oel, follcrifuste Xögrleriet inom Xunet, sumt ilen unseniiguste uj)pl)ö>(leu, iueu utt ,lere,not <let till 8tut8-Verliet iiulruguu öostiillet Xurlelr^ vore i ullu ulseendeu tjenligt, utt till l)08tulle för Iiouonl unvunclu.
Hans strupe kunde framtrolla de högsta tonerna i Italien, och det var således förklarligt, att han var mätt på all världens hyllning. Resande furstar och briljanterade snusdosor ägde ej längre någon retelse för honom. Hans person hade ledt till allvarsamma diplomatiska förvecklingar mellan Parma och kyrkostaten, och ensamt genom en sorts enlevering hade madame l’Infante – Ludvig XV:s dotter – vunnit honom för sitt residens. Befallning från henne hade också nödgat honom att resa och instudera Thyestes’ parti och endast motsträfvigt och misslynt hade han lydt. Klädd i hvit sidendräkt stod han där, hvit och glatt i det runda ansiktet som en sorgfälligt inmjölad, rundkindad Pulcinella, och hans strupe exekverade toner klara och runda som en automatisk piccolaflöjts. Tonsättaren blef till sist retad af denna uttryckslösa fulländning, men vågade icke visa sin otålighet. »Min käre Gaëtano! Om man kan säga, att solen den ena klara dagen lyser bättre än den andra, skulle jag vilja säga, att du i dag öfverträffar dig själf. Man önskade blott en smula jordisk oro i detta himmelska jämnmått.» Gaëtano såg på kanonikern med sina runda ögon utan att göra sig mödan att förstå, medan han rörde maskinmässigt fingrarna, som om han gaf kort, ty spel och smaken för att med små nätta grepp hjälpa turen på rätt hand var det enda i lifvet, som passionerade honom. »Då taga vi sista reprisen om igen till codan,» mumlade kanonikern, stucken öfver sångarens likgiltighet, och spelade med en martyrmin upp en liten trånsjuk melodi i fyra fjärdedelar. Thyestes började: »Ve Clytemnestra om du sviker. Clytemnestra svarade: Nej, Thyestes ej från dig jag viker. Thyestes: Ty då blir döden din. Clytemnestra: Ja, då blir döden min. I rummet bredvid var stämningen sömnigare, och de tre bedömarna hade småningom känt sin uppmärksamhet slappna.
Då man känner alla de försakelser, dem lönlösa och obemedlade unga vetenskapsmän ofta måste underkasta sig, och huru de mången gång fått umbära snart sagdt allt, som utgör lifvets behag och beqvämlighet, i sträfvandet för sin vetenskapliga bildning, så synes det mig vara skäl att bereda en möjlighet för några få, om man ock icke mäktar göra det för flera, att något understödjas af staten. Jag föreslår derföre, exempelvis och för den händelse att hela det af K. M. äskade belopp ej kan utgå, det åtminstone 1000 r:dr måtte beviljas för hvardera universitetet, lill ifrågavar. önskvärda och gagneliga ändamål. Måste man sänka anspråket ännu lägre, beträffande summans storlek, så må häraf icke lagas något skäl till ett totalt afslag; ty äfven med ett ringa bidrag kan härvid mycket godt ut rättas. 4 å 5 stipendier vore vid hvardera akademien ganska nyttige, men jag är öfvertygad all ännu några flere skulle med stor fördel användas. Hr von Troil: Fullkomligt instämmande uti professor Lindgrens afgifna reservation och uti de tillägg lill densamma, som blifvit gjorde af Hr von Hartmansdorff och Frih. Cederström, anhåller äfven jag om återremiss å denna punkt. Lika med föreg:de talare, anser jag delta anslag vara af yttersta vigt för akademierne, hvilken åsigt äfven sökte göra sig gällande inom Utsk., men förlorade vid den slutliga voteringen. Jag hoppas likväl alt, om denna del af betänk, blir återremitterad från ett eller 2 Stånd, man kan vänta ett lyckligare resultat, om icke förr, åtminstone uti förstärkt StalsUtsk. R. o. Ad. ansåg de emot den förevar. 18;de punkten gjorde anmärkn-.r föranleda lill återremiss. 19 och 20 punkter ne. 4 H. 25 386 Den 6 Maj f. m. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter hemställt och föreslagit. 21 punkten.
Öfver de af Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, efter verkställd granskning af Arlilleri-Afdelningens räkenskaper för åren 1840 och 184•» dervid gjorda, under paragrafer upptagna, anmälanden samt erinringar, har Kollegium nåden afgifva infordrade förklaringar i den ordning paragraferna föranleda, och således hvad beträffar Ordinarie Statsmedels-räkenskupen: §. 1. Rikets Ständers Revisorer anmäla, det de utaf Eders Kongl. Ma:jt nådigst stadgade nya räkenskaps-formulärer blifvit iakttagna; och då någon erinran dervid icke förefinnes, fordrar denna paragraf icke något utlåtande från Kollegium. §. 2. Revisorerne fästa uppmärksamhet vid, att den ringa afkastningen utaf jorden till Mariebergs för Artilleri-Läroverkets behof upplåtna egendom, icke varit fullt tillräcklig för betäckande af förvallningsoch brukuingskostnaden under åren 1840 och 184*, samt anser derföre, ”atL så beskaffade förluster för framtiden kunde undvikas, om egendo”inen tillhörande jord blefve å offentlig auktion till den mestbjudande ”utarrenderad.” I anledning häraf får Kollegium i underdånighet upplysa: att, till underdånig följd af Eders Kongl.
Med huru mycket mera skäl skulle icke nu skrän höjas emot de rådgifvare, hvilka våga afstyrka ett företag, lill hvilkets utförande Ständerne åtagit att anskaffa medel. Derföre anser jag att det vore klokast och försigtigast, alt R. St. endast afläte en underd. skrifvelse lill K. M. med anhållan, alt K. M. täcktes förordna noggranna undersökningars verkställande rör:de ifrågavaride plan lill jernvägsanläggning emellan Hult och Köping, och i fall K. M. funne nyttan deraf vara motsvarande de upoffrinzar statsverket derför måste vidkännas, nådig propos. i ämnet till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva. Då hade man åtminstone i någon mån följt hvad förståndet bjuder, äfven om detta förstånd låtit sanguiniska förhoppningar å sig inverka, och icke helt och hållet qväft dess varnande röst. Jag vill gerna erkänna, att uti StatsUlskrs nuvaride förslag, jemfördt med det vid förra riksdagen afgifna, flera icke obetydliga förbättringar blifvit införda, deribland jag serskildt får omnämna den omständigheten, att cn bestämd lid blifvit utsatt, inom hvilken arbetet skall vara börjadt och afslutadt, och att således icke den en gång åtagna garantien kommer att i evärdeliga tider såsom ett Damocles svärd hänga öfver Svenska statsverket. Slutligen måste jag vidröra obilligheten af hvad Ulsk. föreslagit uti 8:de punkten, eller att jernvågsbolaget icke skulle vara förpligtadt att erlägga någon skatt eller bevillning för jernvägen, inkomsten deraf eller utdelning å aktierne. Ar sådant väl billigt och rättvist? Dessa aktieegare hvilka troligtvis blifva utlänningar, tillförsäkrar man 5 proc. å deras penningar under en tid af 40 år, under det alt Götha kanalbolaget i 30 år voro utan all utdelning - D e n 27 A u g u s t i f. m. 433 ning å aklierne och först på sednare lider fält 1 och £ proc. utdelning, hvarföre de i bevillning få betala sina 5 proc.
Öre silfvermynt å ett stafrum ved, äfven blifvit tillämpad på tegelveden, som då med sistnämnda summa af hvarje mantal löstes; men att år 1736 den ständiga markegången åter blifvit upphäfd, och ersatt af årlig markegångs-sättning, hvarefter tegelvedeo hittills utgått efter årliga markegångspriset å ett stafrum ved för hvarje helt mantal; — att medel-markegångspriset å denna, enligt hvad ofvan är utredt, rätteligen i byggningshjelpen ingående ränte-persedel, beräknad, enligt 1664 års resolution, till 4 lass på mantalet, uppstigit för de sista tio åren till sju Riksdaler trettiofem skillingar fyra runstycken, och att, med tillägg af kronovärdiet å den i jordeboken upptagna byggningshjelpen, trettiosex skillingar, således skulle, af hvarje mantal skatte och krono i Färentuna härad, i byggningshjelp utgöras för år 1856 ett värde af åtta Riksdaler ljugutre skillingar fyra runstycken banko, under det denna räntetitel i det öfriga riket endast med dubbla kronovärdiet, en riksdaler tjugufyra skillingar 'samma mynt, erlägges, i öfverensstämmelse med Kongl. Forida% ringen deii 8 Januari 1748, som i 6 § till iakttagande öfverallt innehåller, alt byggningsbjelpen i de orter, hvarest förvandling derå eger rum, ej bör högre förvandlas, än till alterum tantum eller dubbelt emot kronovärdiet. Då på grund häraf och i öfverensstämmelse med hvad Kammar-kollegium underdånigst hemställt, Kongl. Maj:t för sin del ansett nyssnämnda i Kongl. Förklaringen1 den 8 Januari 1748 medgifna förmån böra äfven hemmansegarne i Färentuna härad tillgodokomma, och tegelveden derstädes följaktligen böra utgöras, efter förvandling med sexton skillingar banko eller femtio öre riksmynt för hvarje mantal, men en sådan åtgärd innefattar en förändring i den för berörde härad hittills gällande beskattning; vill Kongl. Maj:t härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att ifrågavarande förändring medgifva.
Mans ägo och äro af Nä och Rörs natur, mä, undcr krigstider, til hälften emot Kronooch Skattehemman, utgöras Kronoskjuts, ivid tåg af Troppar samt transport af Proviant och Krigsförnödenheter för Troppars behof. S:o At under krigstider sadan skjuts ina af Utsockne och Frälsehemman utgöras lika med Kronooch Skattehemman; men i fredstider, lika som hittils, endast til hälften, mot sistnämde fla;s Hemman. z:o At Säterier, Rä och Rörs, Inoch Utsockne Fralse samt sä beskaffade Kungs-Ladugärdar, som i första puneten nämde äro, mä under krigstider wid Troppars 'marcher, uti Jnqwartcnngsskpldighet deltaga lika med Kronooch Skattehemman. a:o Beflöt Ridderffapct och Adeln manligen anmoda sina Medständer at med Riddcrffapet och Adeln sig förena, i följande underdåniga önskningar, at til Kongl. Majck öfwerlcmna, nemligen: n) At legan för Kronvffjuts matte blifwa förhöjd til likhet med legan för Gästgifmareffjuts. d) At wid täg och i allmännhet wid all inqmartering, Troppens aflöning blefwc sadan, at nödig föda enligt
Contant influtne Capital-Vinster hafva utgjort Capital-tillväxter af obestämd och tillfällig: egenskap hafva egt rum, nemi.: a. Genom den föreskrifne Bokförings-formen för de under året utgifne Fastighets-Lån mot återbetalning i Silfver, (hvilkas gäldande med B:co-Sedlav då icke kunde ifrågakomma) i det att utlånte R:dr 100 R:co blifva debiterade i R:dr Silfv. Spec. med 66: 3:». — sorn efter förvandling å 128 sk. motsvara 177: 3^. 4. eller 77: 37. 4- mer, än Banken i sjelfva verket utbetalt b. Genom förhöjning af den till hvart års slut serskildt uträknade och i Capital-Conto ingående Summan af llänte-fordringar och Ränte-skulder, enär Fordringarnes Saldo under ett år blifvit ökadt från det nästföregångne Summa Capital-förlust af bestämd egenskap Tillfällig Capital-förminskning har egt, rum: a. Genom den, enligt Banco-Fullmägtiges beslut, skedda afföring från Hufvud-Golumnen af Inventarie-värdet å de Papperssorter, sorn begagnas endast för Bankens eget behof Genom nedsättning af den till hvart års slut serskildt uträknade och i Capital-Conto ingående Summan af Ränte-fordringar och Ränte-skulder , enär Fordringarnes Saldo under ett år blifvit minskadt mot det nästföregångne . Ber. sid. 4). N:o 4- Bankens samtlige Tillgångar, jemförda till dess samtlige Skulder, utvisande det enligt Räkenskapen befintliga hela Öfverskottet eller Capitalet. vid hvartdera årets slut. Skulder. Lane-B ankeus: a. För utelöpande Räntebärande Skuldförbindelser b. För upplupna outtagna Räntor c. För utelöpande Invisningar ocb Insättningsbevis cl För innestäende medel (depositioner) År 1829. Fe x e l-B ankeus: A. För alla utelöpande Banco-Sedlar För alla utelöpande Riksgälds-Sedlar och Kopparskiljemynts-Polletter
I sitt stora och betydelsefulla arbete för danska folkets höjande har Ludvig Schröder en hjälp och ett stöd, utan hvilket helt visst Askov ej vore den plats, vi lärt oss älska. Väl har han vid sin sida många bepröfvade vänner och framstående lärareförmågor. Men Att han ej ensidigt förbisåg afven andra den som gör Askov till mer än en skola, till medel att rusta landets ungdom till en god ett hem, där man känner hemmets värme och kamp i lifvet, har hela hans stora lifsverk i trefnad, där man påverkas af en ädel tankeAsknv nogsamt utvisat. Ty i en verklig folkgångs djupa inflytande, det är Sehrödera rikt bildning skall intet försummas af det, som kan begåfvade och stilla och trofasta hustru, fru Hon är utveckla en mans eller kvinnas anlag och färCharlotte Schröder. född Wagner. digheter. Sådan är hans åsikt. Oeh detta är den varma medelpunkten; från henne utstrålar ju, som bekant, ock den uppgift, hvarje rätt alltid denna innerliga moderlighet, som kommer skolans elever att anse Askov som ett ledd folkhögskola omfattar såsom sin. 1840, - 50 och - 60-talen voro i Danmark hem för deras hjärtan. Blid och lugn, glad upprörda, och särskildt blef den senaste tidsoch fryntlig, men dock med högrest värdighet perioden olycksbringande för detsamma. Ty tager hon sig an allt och alla. Hon har va1864 ars krig med Tyskland slöts till djup rit, som sagdt, en moder ej blott för sin egen smärta för danska folket: en del af dess eget talrika barnskara, utan ock för de otaliga, som k i ii i och blod slets från dess kropp. » Siinunder årens lopp vistats på Askov — en äkta derJylland » blef tyskt — Kongeå blef gräns» dansk » moder, som med kärlek och vaket intresse följer Danmarks barn och glades öfver linie. Rödding folkhögskola, så varmt fosterländskt deras framgång, deras sträfvan i lifvet till präglad, måste — för någon tid åtminstone — Danmarks gagn och ära. Men hon är dessstänga sina dörrar.