Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 20 Januari. 147 Jag vågar alltså, med öfverlemnande i öfrigt till Högloft. Konst.-Utsk:ts upplysta afgörande i afseende på såväl den närmare ordställningen af §:n uti sin helhet, så framt min vördsamma framställning till sitt syfte skulle vinna Utsk:ts benägna bifall, som ock å nu föreslagna bestämmelsers retroaktiva kraft och inverkan på upphöjelserna efter 1809 och till närvarande tid, — vördsammast föreslå den ifrågaställa rättelsen, eller att R. F:S 37:de § skulle erhålla denna till andan, om ock med någon förändring uti ordställningen, såsom jag tagit mig friheten öfverlemna till Högloft. Utsk:ts bepröfvande och afgörande, — öfverensstämmande lydelse: Konungen eger att i Adligt Stånd upphöja män, som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiska tjenster, gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjente. Konungen må jemväl, såsom belöning för stora och utmärkta förtjenster, tilldela Adelsmän Friherrlig och Friherrar Greflig värdighet. Om genom arf Adligt Stånd tillfaller den, som redan blifvit deruti sjelf upphöjd, eller genom närmare arf insatt, upphöre hans eget Adelskap, så framt detta icke är af högre värdighet, i hvilken händelse Stamlädrens Adelskap öfvergår till närmaste slägtgren. Finnes ingen sådan, utslockne Ätten. Kiddarh.-Ordn., som fastställes af Konungen samt R. o. Ad. gemensamt, bestämmer huru R. o. Ad. må sammanträda, för att om sina gemensamma angelägenheter besluta. Eller R. F:s lydelse uti de till uteslutande icke föreslagna mormr. Och vågar jag lika vördsamt anhålla om utbekommande af Högloft. Utsk:ts Prot-Utdrag, i ani. af det blifvande beslutet härutinnan. Härefter blef, uppå Hr Gr:s o. Landtrrus propos, protokollet för d. 9 sisth Dec. af R. o. Ad. godkändt. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till R. o. Ad. blifvit öfverlemnade 10 biljetter till Kongl.
U« underdånig' skrifvelse af den 25 November 1829, hvilken den 19 April 1850 blifvit till Seraphimer-Ordens-Gillets underdåniga utlåtande i Nåder remitterad, hafva Rikets Ständer, i anledning af deras StatsUtskotts afgifnc Berättelse angående verkstäld granskning af 182a och 1826 årens räkenskaper öfver Hospitalsoch BarnhusFonden samt afLazarettsoch CurlmsRäkenskaperne för sistherörde år, anmält att, efter hvad en i liufvudböckerne gjord anteckning föranleder, allt ifrån år 1804 ibland Allmänna Hospitalsoch BarnkusFondens skulder varit år ifrån år under rubrik: Korning ens Ensaks bötesmedel balanccradt ett Capital af 11,855 Riksdaler 16 sk., för hvilket hvarje år blifvit påförde såsom ränta 692 R:dr; hvadan till år 1827 uthalancerades Capital 11,553 R:dr 16 sk. och ränta, inberäknad den uti 1804 års Hufvudbok till ett belopp af4291 R:dr 56 sk. 11 r:st. inbalancerade 19,515 R:dr 36 sk. 11 r:st. eller tillhopa skuld 31,049 R:dr 4 sk. 11 r:st.; hvaremot upptages uti samma Conto på andra sidan såsom Fondens fordran 509 R:dr 27 sk. 3 r:st., hvilka äfven år från år löpa oförändrade. Någon annan bestämd upplysning om förhållandet härmed hafva Rikets Ständer ej kunnat vinna, än den som inhämtas af Kongl. Brefvet till Serapliimer-Ordens-Gillet, af den anledning, att uti Kongl. Maj:ts under den 20 Januarii nyssnämnde år utfärdade Förordning; angående ändring i Lagens stadgande att åtskillige ruin i 52 Cap. 2 §.
Om, på sätt Frih. Nauckhoff anfört, det skulle hända, att den omtalda stugan icke vore värd mer än 200 r:dr, så skulle jag genast öfvergå på Frihms idee; men då dessa stugor icke lära blifva värderade i högre proportion än fast egendom i allmänhet, d. v. s. till omkring blott hälften eller tredjedelen af verkliga värdet, så att man kan antaga att de stugor, som värderas till 200 r:dr, egentligen äro värda emellan 4 oc^* 600 r:dr, och då äganderätten till en sådan fastighet är förenad med större fördelar eller en bestämd inkomst, emedan densamma uti en klok innehafvares hand kan användas så, att den gifver mera än fem eller sex proc.; så tror jag att Bevilln. Utsk. något nära funnit rätta måttstocken, då Utsk. i förevar, fall förändrat fastighetsvärdet från 100 till 200 r:dr. För min del tillstyrker jag derföre antagande af Utskrs förslag. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: För att så fort som möjligt komma ur stugan, får jag föreslå R. o. Ad., att dessa capitalvärden icke måtte komma i annan beräkning, än i afseende på taxering efter en viss proc., likasåväl sorn all annan inkomst. Frih. Nauckhoff: En värd talare har föreslagit nedsättning uti inkoraslbeloppet, och en annan har velat höja egendomsvärdet. Om någon förkärlek vidlåder Utsk:s förslag, så vill jag gerna omfatta det, för att derjemte få min åsigt gällande. Jag går således helst in på den sista ideen att höja egendomsvärdet, och får således föreslå, för att komma i jemförelse med inkomsten på ena och andra hållet, alt egendomsvärdet måtte sättas till 1000 r:dr i stället för 200 r:dr; och anhåller jag om Hr Frih. o. Landtm:s propos. derå. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
VIII. B. 596. A. 622. — N:o 34. i anledning af återremiss af Utskottens utlåtande N:o 3, angående kronobrefbåringens öfvertagande af Postverket eller dess bestridande af postmedel m. no. VIII. B. 596. A. 622. ( 139 ) Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden. — N:o 37. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om förhöjning i postskjutslegan, samt ålskil lige inom Riks-Stånden väckte frågor om förändringar i sältet för utgörande af postskjutsen, om anslag till beredande af lindring deruti, samt om dess öfvet flyttande å Gästgifveriskjutseu m. m. — N:o 38. i anledning af väckt fråga, om stipendier för folkskolelärare, som å Institutet för döfstumma och blinda genomgå en kurs i methoden att undervisa döfstumma. — N:o 39. i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 9, rörande anslag af allmänna medel lill ersättning för under smiltosamma sjukdomar nedslaglade kreatur. — N:o 40. i anledning af väckt förslag, om inrättande af en paket-fart emellan Sverige och vissa utrikes handelsplatser. IX. B. 210. A. 250. — N:o 41. i anledning af väckta frågor om lindring i rustoch roterings-besväret, dess utgörande medelst vakans-afgift. IX. B. 210. A. 250. — N:o 42. i auledning af väckt fråga om förhöjning i legan för kungsskjuts, m. m. IX. B. 210. A. 250. — N:o 43. i anledning af väckt fråga, om förflyttning af navigations-skolan i Calmar till Wester vik. IX. B. 210. A. 250.
Jag får blott, i anledn. af Hr Weslfelts yttrande, tillkännagifva, att jag tror mig icke hafva yttrat någon önskan, att ordet backar skulle borttagas. Jag har tvertom önskat, att de termer, som StatsUtsk. begagnat, måtte bibehållas, såsom lämpligast. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den punkt, som nu för R. o. Ad. blifvit föredragen, vore *af StatsUtsk. delad i tvänne delar, den ena om anslag i allmänhet till vägars omläggning och förbättring, och den andra i afseende på en ny vägs anläggande i Norrbotten. R. o. Ad. behagade måhända finna, då flera förslag emot StatsUtskis tillstyrkande här blifvit framställda, äfvensom en inbjudning från BorgareSt., som också icke instämde med StatsUtsk:s tillstyrkande, blifvit R. o. Ad. meddelad, att särskild propos. mäste framställas på första delen af StalsUtskts förslag, och särskild propos. å det andra; äfvensom flere ledamöter begärt att i denna frå - 532 Den ag BT a r s e. m. ga, deruti flera meningar blifvit yttrade, särskildt [borde ifrfigakomma propos. på summan, och särskildt på de villkor, som med summans anslående kunde vara förenade, äfvensom å de särskildta ändamålen för summans användande. Hvad beloppet anginge, så hade StatsTJtsk. tillstyrkt för vägars omläggning och förbättring i5o,ooo l-.dr, att under 4 år utgå med 37,5oo r:dr årligen; under discussionen hade här blifvit yrkadt, att R. o. Ad. skulle, i öfverensstämmelse med BorgareSt., bevilja en summa af 200,000 r:dr, att under 4 år med 5o,ooo r:dr årligen utgå.
Begge hvila på en alldeles falsk grund, emedan ingen mensklig makt är berättigad att bortgifva åt en tredje person, det må vara på hvad vilkor som helst, såsom en rättighet, att förfoga öfver en eller flera andra, vid sina sinnens bruk bevarade, menniskors själsangelägenheter. Dessa oformligheter, eller rättare orimligheter, borde således kunna uphäfvas utan några konsiderationer. Detta anses kanhända för skarpt för vår kiemiga tid, som har svårt att skilja emellan godt och ondt, och som ofta låter rätten vika för privilegierna. Men det är, som sagdt, och hvilket aldrig kan sägas för mycket, församlingens, så väl som den enskildes, oförytterliga rättighet att sjelf hafva omsorgen om sin själs angelägenheter och att bestämma åt hvem man vill förtro sig, i denna vigtiga sak. Har, genom någon den offentliga maktens åtgärd, denna oförytterliga rättighet kommit i collision med ett obefogadt privilegium, så måste saken ovilkorligen bjelpas, åtminstone medelst lösen, af Staten, som är dertill icke allenast berättigad, utan rent af förbunden. Pra;bendePastorator äro här förut vidrörda och hvad de regala och consistoriella angår, sä, då dessa tillhöra grundlagen, må de blott 1 förbigående nämnas här, såsom börande ingå uti den reglering, som skulle blifva föremål för det förslag, som i slutet af denna motion kommer att framläggas. 11:0 Att alla Pastorater förses med Pastorer, efter de grunder, som innefattas i ofvanstående 1, 2 och 3 punkterna, genom val och kallelse af församlingarne sjelfva. Rösträtt bör i detta fall tillkomma hvarje myndig inom församlingen, med eget hushåll, under 3:ne eller flera år, mantalsskrifven person. 12:o Att alla hittills till Presters aflöning bestämda penningeeller natura-prestationer, upbäras af Staten, som i stället aflönar alla Rdcets Prester. Såsom regel bör antagas, att alla erhålla lika lön. Dock bör billigt afseende göras vid lönregleringen, å lokala förhållanden, der sådana kunna förorsaka ökade kostnader och besvär.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många nej jemte några ja, sedermera propos. på antagande af Hr Bennichs förslag, då svaren likaledes utföllo med många nej jemte några ja, och slutligen propos. på afslag å Utsk:ts hemställan och bibehållande af hvad nu i förevarande hänseende finnes stadgadt, hvilken propos. besvarades med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 19:de §:ns text. Förklarades böra ändras i öfverensstämmelse med det nyss fattade beslutet. § 23 (20). Frih. von Schulzenheim: Oaktadt det tyckes vara föga anledning till hopp om att någon rättvisa skall vederfaras dem, som idka denna handtering, vågar jag dock föreslå R. o. Ad. att i denna punkt inlägga en skymt häraf. R.' o. Ad. beslöt häromdagen att minimibeloppet för bränvinsbränningen skulle, såsom förut, bestämmas till 300 k:r. Utsk:t har nu föreslagit att dessa mindre fabriker icke skulle få beräkna underbränvin, utan blott öfverbränvin. Rättvisan torde dock fordra att R. o. Ad. behagade medgifva lika rättigheter åt dessa mindre fabrikanter, som åt dem som producera 5-6-700 eller 1000 k:r dagligen. Det är nemi. alldeles klart att, om man också har den skickligaste brännmästare, kunna beräkningarna om hvad rudimaterialierna böra gifva slå fel, så att man ena gången kan få mera och den andra mindre än man kalkulerat. Härtill kommer ytterligare att t. o. m. omkastningar i väderleken inverka på tillverkningen. Detta har lagstiftaren alldeles förbisett. Nu är en balancering i detta fall medgifven till i för alla dem som bränna mera än 300 k:r, men icke för dem som producera mindre.
Outredda Nedsatt pris på Modetidningen ensam! seiév. PUNKTER. Från en af vårt lands läroverksrektorer har redaktionen mottagit följande skrifvelse: I n:r 6 (269) af Idun för detta år finnes i artikeln: » En landvinning — som ingen tager i besittning » bland annat följande uppgift: » För att antagas till apotekselev fordras kanskaper, motsvarande dem, som kräfvas för inträde i 6:te klassens öfre afdelning på latinlinien af ett högre allm. läroverk. För att styrka sig innehafva detta kunskapsmått är kvinna berättigad att vid sådant läroverk, efter anmälan hos rektor, undergå pröfning. » Denna uppgift är nog riktig — den är hämtad nr n:r 31 af Sv. Författningssam ling för 1891 — men någon skrifvelse från vare sig den ena eller andra myndigheten, huru denna examen skall anställas m. m., har icke till vederbörande rektorer utfärdats. I dylika fall plägar chefen för vederbörande departement utfärda särskildt cirkulär till läroverken med närmare bestämmelser. Hvad som i detta fall kan intressera Iduns läsarinnor är, om examen är kostnadsfri eller icke, samt i senare fallet huru stor afgift för densamma skall afläggas. i! De minsta bidrag mottagas tacksamt. Ingen, som något kan offra, skall draga sig undan — det är vår vissa öfvertygelse. Men vårdagarne förflyga fort, och inom kort är sommaren här. Insänden därför, ärade läsarinnor, oförtöfvadt edra bidrag till Redaktionen af Idun, Stockholm, i} ostanvisning eller postsparmärken (ej frimärken). Vid försändelsen bör tydligt angifvas, att densamma är afsedd för » Iduns skollofskoloni ». Alla inflytande bidrag redovisas i Idun. Redaktionen. Ett namn jag ofta sett på Iduns första sida. En romersk kejsare, hvars fröjd var fasa sprida. Ett djur, dess boning och det fett det ger. Hvad som på hvarje väg, fast små, du alltid ser? Hvad djur, såväl som barnen väl behöfva? Hvad arkitekten må-ite flitigt öfva? Ett träd, som är för nordbor alltid kärt. En gammal kung, som du i skolan lärt.
M. måtte utse sakkunnige personer för att undersöka och samla uplysningar; K. M. afgifver sin Propos., grundad på dessa undersökningar, och icke destomindre har StatsUtsk:t gjort allt sitt till för att tillintetgöra och förringa värdet af alla dessa uplysningar. Utsk:t har föreslagit en riktning, som är helt och hållet stridande emot K. M:s Propos.; den grundar sig visserligen på en föregide undersökning, men den s. k. Lagalinien har af K. M. blifvit alldeles förkastad. Om icke någon undersökning egt rum förut, så kunde det hafva varit en smakfråga, huruvida en jernväg i Småland borde läggas i öster eller vester. Men äfven i betraktande häraf, bör man enl. min öfvertygelse, helst när det gäller en provins, hvilken såsom Småland är vanlottad på kom munikationer, lägga en jernväg på det ställe, der den största folkmängden finnes och der den största trafiken är att förvänta. Tager man vidare i betraktande de 3 Småländska städerna Jönköping, Eksjö och Grenna, så finner man att Jönköping, genom sitt fördelaktiga läge vid vatten, redan har så stort företräde framför de andra, att man icke borde fästa så stor vigt vid att sammanbinda deuna stad med Malmö, isynnerhet då det skall ske på bekostnad af det öfriga Småland. Dessutom anser jag det rättaste vara att, då ett lands koramuuikationsanstalter skola ordnas, sådant öfverlemnas åt en uplyst Regering, som är i bästa tillfälle att utse skickliga och kunniga personer för undersökningarne samt sammanjemka de stridiga åsigterna. Jag skulle derföre helst önskat ett upskof med banans fortsättning åt norr, på det man under tiden måtte komma i tillfälle att anställa ännu ytterligare undersökningar; men då man ser huru litet dessa undersökningar aktas, särdeles inom StatsUtsk:t, önskar jag afslag å Utsk:ts förslag och bifall till K. M:s Propoe, D en 25 April e. m 593 HiBildt: Jag är upkallad af Hr v. Troila sista yttrande, och måste på StatsUtsk:ts vägnar bestrida hans påstående att Utsk:t och jag ingått i klander a! Ofverste Ericsons kostnadsförslag.
Man har visserligen här åberopat det nära förestående slutet af Riksdagen, men nog lärer väl Utsk. medhinna, alt utagera denna fråga innan t. ex. jernvägsfrågan hinner slutas, och jag ser således icke någon våda vid alt återremittera saken; men deremot anser jag nästan nödvändigt, om man vill fä ett godt och sammanhängande beslut, att detsamma icke nu på stående fot upgöres, utan att man måtte få ett mera väl betänkt förslag från Riddarh.Utsk. Hr von Hartmansdorff: Jag vill icke bestrida återremiss, och hoppas att Ridd.Utsk. hvarken ångrar sig eller later af Frih. Bennet förmå sig, alt föreslå något annat. Jag instämmer således med dem, som begärt återremiss, under förhoppning, att Utsk. snart svarar. Frih. Raab: Under upläsningen af ifrågavande Betänk, fästade jag mera upmärksambet vid sjelfva moliverna, än vid ordalagen i Utsk:s tillstyrkande, och erkänner fulleligen deu kontradiktion, som eger rum emellan sjelfva moliverna och tillstyrkandet. Således jnåstc antingen^ ändring i förslaget göras på stående fot eller också detsamma återremitteras. Men för händelse af en återremiss, önskar jag, att R. o. Ad. vid densamma ville uttala sin åsigt, ty eljest kan hela ändamålet med den ifrågavar:de återremissen förfelas. Jag hemställer således, att ”R. o. Ad. återremitterar Betänk., med föreläggande för Utsk., att inkomma med förnyadt förslag, deri del ifrågasatta understödet malte tillstyrkas pä det sätt, att 200 ex. band, af det omfång Utsk. antagit, årligen må af Riddarh,-kassan inköpas med 400 R:dr B:ko under närmaste Riksdagsperiod, eller t. o. m. det är, då nästa Riksdag afslulas.” Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Afven jag tror 33?
Den lille gaf nu många fagra ord, att han skulle återfå sin pingla; men ingenting halp. Då sade gubben: »gif mig åter den lilla bjällran, och jag vill här gifva dig en annan, hvarmed du kan locka ditt fä; dertill skall du få önska dig tre önskningar.» Pojken tyckte att detta var ett godt vilkor, och samtyckte gerna dertill. Han tog så till orda: »efter som jag får önska mig hvad jag vill, så önskar jag att bli konung, och så önskar jag att få en stor kungs-gård, och så önskar jag att vinna en fager, fager drottning.» ’Du önskar icke ringa önskningar,’ återtog den lille, ’men lägg väl på sinnet hvad jag nu säger dig. I natt, medan alla sofva, skall du gå hemifrån, tills du kommer till en kungs-gård, som ligger rätt nordan ut. Här har du en pipa af ben. Om du kommer i nöd, så blås deruti. Kommer du åter i stor nöd, blås om igen. Men kommer du tredje gången i stor farlighet, bryt då sönder pipan, och jag vill hjelpa dig, såsom jag har lofvat.’ Pojken tackade mycket för gubbens föräringar, och så gick Elfve-konungen sina färde. Men vallpojken drog hemåt, och gladde sig att snart slippa valla fä åt sin elaka styfmoder. Då pojken kom till bys var det redan mörkt, och styfmodern hade länge väntat hans hemkomst. Hon var nu mycket förbittrad, så att den stackars gossen fick hugg i stället för mat. »Detta räcker väl inte så länge», tröstade pojken sig sjelf, vid det han smög upp på hö-skullen. Han lade sig derefter att hvila, och sof en kort blund. Men vid midnatts-tid, långt innan hanen gol, steg vallpojken upp, smög bort ifrån gården, och begynte sin färd rätt nordan ut, såsom gubben hade sagt. Han vandrade så utan rast eller ro, öfver berg och dalar, och två gånger gick solen upp, och två gånger gick solen ned, medan han ännu var på vägen. På tredje dagen, emot qvällen, kom vallpojken till en kungsgård, som var så stor att han aldrig tänkt få se dess like. Pojken gick in i köket, och bad om tjenst.
Ehuruväl, Stats-Verke Is Inkomster blifvit med tagne af angelägne och skyndande behof, till hvilkas fyllande directa Ståts-anslag inå/st anvisas, samt StatsVerkets bidrag af Allmänna Bevillningen under dess redan bestämda belopp icke heller härtill lemnar tillgång, anser dock Stats-Utskoltet sådant ej bora blifva ett oöfvervinnerligt hinder för utförandet af detta utaf Kongl. Majit i Nåder beslutna företag, enär den beräknade kostnaden icke erfordras på en gång, utan efter hand under loppet af (lera år, bör kunna suc - S i a l s-TJ i k k o 11 c t s B e t ä.k n a n d <j,n. passiv c Bestridas, samt kostnaden syhes kunna derigenom Betydligen minskas, efter hvilkendera planen af de anie uppgifae, som än må antagas, att arbetet, genom Kronans arbetsmanskap, i sammanhang med Amiralxtetes öfrige göromål för verkställas. Örloggs-Flottan af hvars årliga Stats-anslag den erforderlige och enligt prhållne upplysningar icke obetydliga kost naden af minst 5,ooo R:dr, tili vattens transporterande för Flottans behof hittills Blifvit bestridd och som hufvudsakligen skulle komma att draga fördel af den föreslagne inrättningen, äfvensom häraf i framtiden ' vinna besparing i kostnaderne, synes ock böra dertill bidraga, men det anslag som dertill särskildt erfordra? lempligast kunna jnrsk;|ffäs genom Stals-Obligationer, enär dess användande egenleligen kommer att i framtiden lemna den nytta sorn af denna Inrättning är att förvänta, och detta föremål såsom icke egentligen tillhörande anslagen för Försvars-Verket, lärer finnas påfordra särskilde tillgångar. I följd af allt detta och då StatsUtskottet icke är i tillfälle att med visshet afgöra, hvilket af de föreslagne 2.-ne sätt för arbetets utförande företrädesvis
Hvad åter utrikes vexlar angår, är med dem ett särskildt förhållande, och har BancoUtsk. ansett för tidigt alt ingå i fråga om deras belåning, så länge det ej är tillåtet att draga vexlar på Sverige med mer än 3 dagars sigt, under hvilken korta tid någon belåning af dem ej lärer kunna komma i fråga. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då Ståndet fattade de beslut, som af åtskilliga värda ledamöter ansågos så inskränkande och förnärmande för näringarna, omtalades, att inga lånetillgångar skulle för dem öfverblifva, utan att de skulle förtvina. — Nu åter, då fråga är om utlåning af Bankens tillgångar, anser man möjligt, att de skulle kunna uppgå ända till 4,000,000 r:dr, om jag icke hörde orätt. Det synes således troligt, att man förra gången öfverdrifvit sina farhågor och att man nu öfverdrifvetsina tillgångar. För min del förmodar jag visserligen, att något blifver att utlåna medelst cassacreditiv, och jag har derföre uthedt mig tillfälle att derom yttra några ord. Jag instämmer hufvudsakligen med Frih. Ehrenborgh och de öfriga värda ledamöter, som yrkat, att cassacreditiv endast må lemnäs för 2:ne ändamål, nemi. hypotheksföreningar och bolag för spannmålsbelåning. Hr Hegardt har ganska riktigt anmärkt, att vi sakna erfarenhet om denna rörelse och att vi böra gå Deri 3» Juli e. m. 3;i försigtigt till vagn, då vi borja en realisation, äfvensom att vi derföre böra till en kommande riksdag uppskjuta det närmare bestämmandet af dithörande mått och steg. En värd ledamot har frågat, hvad man skall göra med dessa tillgångar, i fall hvarken hypotlreksföreningar eller bolag för spannmålsbelåning komme att uppstå? Jag får hänvisa till 2:ne utlåningssätt, som förut äro kända och brukliga: det ena att utlåna medlen i handelsdisconten, och det 2:dra att itlInna dem på publika papper. Det sednare utlånirrgssättet är utan inskränkning medgifvet i förevar, betänk.
KAMMARJUNGFRUN. Tar hennes nåd emot herr Ruth? SOPHIE (förvånad:) Herr Ruth?! (Ifrigt:) Ja, naturligtvis. KAMMARJUNGFRUN (går ut). SOPHIE. Begriper du det här?! GUSTAF (bugar sig.) Mamma hälsar, att hon är oerhördt ledsen. SOPHIE. För hvad då? GUSTAF. För balen i kväll, förstås. SOPHIE. Jaså, mamma och pappa ge bal? Det hade jag ingen aning om. GUSTAF. Stor bail Och just den gör mamma riktigt » down ». — Se, Pettersson, som skulle gå med bjudningsbrefven, han tog sig för mycket till bästa; och så slarfvade han bort hälften. Och se ' n fick jag sitta en hel dag och skrifva ut nya. Men nu är han bortkörd. Och därför är jag här för att be så mycket om ursäkt, eftersom föräldrarne inte tyckte det var passande att bjuda herrskapet bara med kort. — Och så skulle jag fråga, om vi få äran, fastän den kommer i sista Inget? Jenny Nyström.) N:r 51 (4 7 0) Winborgs Ättiksprit Svenska Panoptikon STOCKHOLM g: S t ö r s t a sevärdhet C. Munksjö Hushållspapper, T h. W i n b o r g &amp; C:o, Rikt urval af inoch utländska tidningar och tidskrifter. * Lånbibliotek. blandad som fransk och engelsk. De flere gånger, senast i Chikago 1893, prishelönta tillverkningarna finnas att tillgå hos hrr specerihandlare samt i parti hos X i ä s e s a l o x i g hvitt o. brunt, i rullar à 10 o. 20 öre pr st. finnes hos de flesta Herrar handlande i riket; expedieras frän Munksjö Lager hos herr Eugène Krook, Kornhamns torg 61, Stockholm, Munksjö Filial i Göteborg samt från Bruket i Jonköping direkt mot efterkraf i parti om minst 10 rullar. 1896 Winborgs Biffsteksàs. W i n b o r g s Soja. Winborgs Jastpnlver. Iiactoscrin Cacao.