Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det 78 Den 2 Mars. ffulle hända ar de mihbrukade sit förtroende och vfwerffredo de rättigheter dem blifwit updragne, ffulle dek dä icke wara Standen tillåtit at deröfwer göra anmärkning och äterföra sakerna til ordning och Lag. För öfrigt torde det tillätas mig, ar anmäla , at om wi altid ffulle hafwa afseende pä hwad som för ögnablicket inträffade/ tror jag at wi smäningom ffulle närma oh til det tilständ, da wi ej mera kunde tala för Nationens frihet och efter wär öfwertygelfe. Under detta Herr kZblmgns anförande afträdde Herr Grefwe» och Landtmarffalken til den församlade Talmans-beredningen/ och öfwerlemnade Klubban ät Grefwe De lii 6aräie, ^acob. Herr von 8cliult?,enhsim, Lonrgä Ibeoäor, förklarade i anledning af hwad Herr käklmsn anfört / det han ansäg Sweriges innebyggare relativt til Stander/ lika som Stander til deras LicÄorer. Ständer kunde ej af deras Loinitenter klandras eller lydnad förwägras deras beslut. Lika sä kunde ej Ständer ogilla hwad de updragit sine LleÄorer at afgöra. Friherre Le Zer8tröm>^acob. Hwad Riksens Stander eller deras LIeQorer samfäldt bestulit/ mäste wara gällande. 78 §. i Riksdags-Ordningen stadgar uttryckeligen huru Riksdagsman/ som emor Lag och Ordning sig förbryta/ kunna ställas til answar. Jag yrkar ingen »kvotering/ men jag tror at det wore Sländet wärdigt, at ej längre tilläta Herr Lhllensvaan, at wara deh Ledamot, at han borde ntvoteras och til Laga answar anmälas. Den 2 Mars. 79 las.
Såsom utgångspunkt för frågans behandling i den antydda riktningen vågar jag alltså föreslå följande ändringar och tillägg i Förordningen angående bränvinsförsäljning, öfverlåtare åt Högloft. Utskottet att i nämnde förordning lämpligen informulera detta mitt, eller andras bättre förslag: l:o vid l:sta §. Att bränvin, i partihandel, ej må säljas till mindre belopp än 30 kannor; men att, om tillverkare af bränvin, sjelf eller genom ombud, eller oek annan än den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin, säljer denna vara till mindre belopp än 30 kannor med till och med 15 kannor, bevillning skall honom derför påföras. 2:o vid 2:dra §. Att den, som vunnit rättighet att idka minuthandel med bränvin ej får sälja mindre än en hel kanna. 3:o vid 3:dje §. Att vid handel, som i föregående §§ omförmäles, hvad såldt blifvit skall, i hvartdera fallet, till hela beloppet på en gång i ett, högst två, kärl afhemtas; samt 4:o vid 30:de §. Att vid såväl partihandel enligt 1 §. som vid minuthandel med samt utskänkning af bränvin, dörren till försäljningsrummet icke må vara läst. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 10 November 1802. L. O. II. Palmlund. Af Doktor D. Söderberg: Om anslag för en gång af 22,700 R:dr till inköp af de tomter, som. närmast omgifva och bortskymma S:t Lars och Drottens kyrkoruiner i Wisby. Wisby ruiner, dels af kyrkan, dels af gamla befästningsverk, nästan de enda i riket, äro af största vigt för kännedomen af hela fäderneslandets odling, isynnerhet under en viss period af medeltiden, och detta i afseende på, konst, byggnadsväsende, handel och nordens samhällstillstånd i allmänhet; hvarföre de böra på allt sätt bevaras åt framtiden och derföre befrias från missprydliga, skymmande och förderfliga hinder och ombyggnader, så att de fritt må kunna skådas och studeras Motioner i Preste-Ståndet 1862.
Det är ej allenast genom utrotande af veneriska smittan, ehuru vådelig och förstörande den än är, som en god helsövård befordrasOm landsbygden skall åtnjuta fördelarne deraf, fordras ock tillgång på Sockne-Apothek, och, om icke på examinerade Läkare, åtminstone på Barnmorskor och någon om allmännare sjukdomars behandling undervisad och kunnig person, serdeles i de från Städer aflägsnaste församlingar. Det phy. siska välståndet står dessutom i för nära gemenskap med den moraliska bildningen, att menighetens uppfostran skulle anses vara ett främmande ämne vid frågan om befotdrande af dess helsa och kraft, hvilken icke kan an - Den 12 Februarii. 293 ses stadgad eller utvecklad, der sinnesslöhet och vanvårdade själsförmögenhet^ utesluta all egen syftning till ett förbättradt tillståndVäxel* undervisnings-methoden, först i Riket införd, om jag icke bedrager mig af en värd medlem utaf detta Riddarhus, och sedermera af andra patrioter uti flera orter af riket tillämpad, erbjuder i detta afseende ett tillfälle, som endast behöfver någon uppmuntran för att all_ mänt blifva begagnadt Ändteligen äro ock inrättningar, der kringstrykande personer eller sådane, sorn antingen genom underlåtenhet att begagna ägande aibetsförmåga, falla orten till last, eller för någon tid blifva blottställda på arbete, kunna erhålla tillflykt och försörjning, jemte det de ledas till ordning, snygghet, arbetsvana och sedlighet, äfven vigtigt bidragande till den slags vältrefnad, som man genom helsovård och den såkallade medicinska policen söker befrämja. Alla nu uppräknade inrättningar och deribland sjelfva Lazaretterne, äro dels sådane söm af ålder blifvit besörjde serskilt för hvarje del af riket, dels med dem likartad®, så vida de alla kunna hänföras till de, fordom hufvudsakligaste genom enskild välgörenhet tillkomme såkallade fromma stiftelser.
U. och erfordras således i denna stat en tillökning af . återslå 90,612: 6,487: 8. 92. 4:o Uti det för Justitie-kanslers-expeditionen nu utgående anslag, 11,503 R:dr, är af Kongl. Majit, under åberopande af de för löneregleringen inom Embetsverken framställda allmänna grunder och med förklarande att Sekreterarebefattningen i denna Expedition syntes böra uppföras i samma lönegrad, som Expedilions-sekreterare-embetena, en tillökning föreslagen med 5,897 R:dr; dock skulle, i händelse af bifall härtill, indragning ske af ljuspenningarne för Expeditionen, utgörande 260 R:dr. Vid genomgående af don föreslagna löneslaten bar Utskottet funnit densamma påkalla förändring i följande delar: a) Sekreteraren inom Expeditionen, hvilken nu uppbär i lön 2,350 R:dr, är i den föreslagna staten uppförd till enahauda aflöning af 4,500 R:dr, som Expeditions-Sekreterare inom Stats-departementen och Kollegii-ledamöter i lägre lönegrad ansetts, enligt de för nämnda Departement och Kollegierne uppgjorda nya lönestater, « Stals-UtshoHets Utlåtande M 42. böra erhålla. Men ifrågavarande befattning synes Utskottet hvarken till vigten eller mängden af göromål vara jemförlig med sagdo embeten, åtminstone ej de sednare, hvilka kräfva en sjelfständig och med ansvar förenad verksamhet, samt torde icke ens kunna jemföras med Kollegii-sekrelerarnes beställningar, för hvilka Kongl. Majit föreslagit en aflöning af 3,500 R:dr.
M. skulle finna nyttigt upphäfva förbud, mot åsättande tull. En förteckning å varuarliklar, *) för hvilkas tullbehandling dels K. kungörelser dels Gencraltullstyrelsens cirkulärcr under sednare åren gifvit särskilda föreskrifter, bilägges, att till BevilIn:sUtsk:s åtgärd öfverlemnas. 2. Den nu gällande förpassningsstadgan af d. 15 Maj 1843 har, under den lofvärda afsigten att undanrödja alla hinder för den inre varutrafiken, derjemte så undanröjt alla behöfliga controller emot den olofliga varutrafiken, att, särdeles i kustorter, lurendrejeri och varusmuggling fått i förpassningsstadgan ett kraftigt handtag. Jag föreslår derföre vördsamt en återgång till förpassningsstadgan af d. 28 Nov. 1835, med de smärre jcmkningar deri, hvartill dess tillämpning gaf gilltiga aulcdmr. Dessa motioner lades på bordet. Hr Tornerhjelm, Rudolf, anförde skriftligen: I en tid, då så mycket med skäl ordas och skrifves mot det förderf, som bräuvinet åstadkommer, och då det ändå torde vara föga lämpligt alt helt och hållet förbjuda bränvinsbrän - ') Denna förteckning, som till Bevilln.Utsk, blifvit öfverlemuad, är ej uti prot. intagen. 9 i Den 7 Augusti. ningen, torde man Åtminstone med skäl kunna fordra af lagstiftaren, att denne är betänkt pä alt göra denna industrigren sä litet skadlig som möjligt. Det är i anledning häraf, som jag vägar föreslå, att R. St. skulle, i likhet med Danmark och Preussen, fastställa en dravback eller godtgörelse, ungefär motsvarande den blifvande skatten å hvarje i Sverige bevisligen tillverkad kanna bränvin, som från Svensk hamn exporteras. I följd häraf skulle dä äfven medgifvas rättighet för bränvinsbrännare, all distillera under den nu förbjudna bränningstiden, dock mot enahanda skatt, som bestämmes för den tid, bränvinslillverkning är tillåten, emedan det endast är i dess renade tillstånd, spriten kan exporteras.
Hela viken låg klar o c h drömde om himlens skönhet, speglade hvitglänsande björkstammar med » Bombastiskt, » mumlade Otto med en axelskira, svepande löfverk bland högstammiga, mörka ryckning. tallar och slokande, fransade granar med skarpa » Hon har läst för mycket romaner, » sade Marreflexer af skugga och ljus. gareta och höjde spörjande sina vackra ögon mot flaggstångens topp. Elgklippan speglade lugn och dyster sin grå- skrofliga, majestätiska bild i sjöns brantaste djup. » O nej, » invände Dora, «men i morse såg jag henne med Fänrik Stål under armen taga vägen » Hvilket eko, » utbrast Dora, då sången förklinbortåt granskogen. » gat, » det låter nästan, som om Elgklippan vredgad slungade tillbaka tonerna. » » Åh, » sade Margareta. » Annie och Fänriken äro gamla goda vänner, » Ack, sjung mera, » bad Henriette, » o, det är man ser dem ofta arm i arm, » påstod Ernst. Idun • Stockholm, Qernandtt Boktr.-Aktitb. N:r 41 (199) Prenumerationspris Fredagen den 9 oktober 1891. pr år I d u n m e d Modetidning och kolorerade planscher — kr. 8 I d u n m. pl. (Aftonbladets nya hus.) P r e n u m e r. Redan tidigt på morgonen ringde alla klockor i det kyrkrika R o m, och folket trängdes för att komma in i Vatikanens kapell, hvars golf var beströdt med oliveblad, och hvars väggar prunkade med dyrbara tyger. Från tusentals vaxljus utströmmade floder af ljus. Iförd sin högtidsskrud och omgifven af patriarker och kardinaler, trädde påfven inför högaltaret. Sedan han läst messan, talade han öfver psalmistens ord: » Jag skall visserligen välsigna hans enka,och öfver henne skall min heliggörelse blomstra fram, » och förklarade högtidligen, att följande dag skulle den svenska kvinnans Birgitta Birgersdotters namn bland helgonens inskrifvas i den heliga boken.
Sied största upmärksamhet har jag efterhört, om här skulle framställas något förslag, att de till sammanbindning föreslagna sjöarne skulle genom kanal sättas i förbindelse med hafvet, ty finnes ett sådant förslag, så, och då här är fråga om forsling af så tunga varor som de, hvilka omförmälas å sidan 4 i Utslos Betänk., blir den svåraste anmärkn. mot förslaget, huruvida det kan vara troligt, att den omlastning af varor, som måste ske, då de skola från sjöväg forslas på jernväg, icke blir betydligt dyrare än om de sjöledes på en fortgående kanal-led forslas till bestämmelseorten. Efter noggrant öfvervägande af de svårigheter, som i detta hänseende förete sig, och med rådfrågande ej mindre af Biskap Agardhs Ankologiska karta, än ock af personer, som noga känna dessa orter, har jag kommit till det resultat, att sjöarnes sammanbindning medelst kanal ej låter sig väl göra; men är den saken gifven, att man måste begagna landsväg, då synes mig företaget, att medelst en jernväg bereda den erforderliga kommunikationen, hafva i många hänseenden framför vanlig landsväg företräde. IIr Anckarsvärd har talat om möjligheten, att vid Almundsryd anskaffa hästar för varornas forsling sommaroch isynnerhet vintertiden på slädar till hafvet, men vi veta nogsamt, hurusom i vårt land barvintrar inträffa, och då tror jag icke att man bör förlita sig alltför mycket till naturens hjelpsamhet i del afs:det. Hvad varornas omlastning beträffar, är äfven denna omständighet icke alldeles så afskräckande som den vid första påseendet kan förefalla. Så l. ex. kan jag up lysa, Den 7 December. lysa, hurusom i min hembygd, Wermland, finnes jernväg t. ex. emellan Sjöändan och Christinehamn till en längd af 1 mil.
^ T v a d vill nu hon med sina moralpredikningar igen, kanske en och annan utbrister, när han läser öfverskriften, och sedan förtretadt bortkastar Idun, där man litet emellanåt får svälja ganska bittra, men, erkänn det, ändå så nyttiga piller. Förkasta dock ej den uppriktige vännen, utan tag henne åter till nåds samt läs och begrunda med allvar det goda hon vill lära dig, då kanske pillernas bäskhet en gång förvandlas i sötma. Och denna gång gäller det ju dina barn, det käraste du eger, kanske du då gärna lyssnar till den varnande röst, som talar till dig i dag ur dessa rader, och som vill väcka dig till besinning, att du ej tanklöst drifver med strömmen och tror, att allfarvägen är den rätta. Den vägen är bred, som leder till fördömelse, heter det, oeh det måste i sanning förefalla en opartisk, sann ungdomsvän, som hade vi vid våra barns uppfostran verkligen slagit in på denna farliga väg. Bortskämda, olydiga barn har det ju alltid funnits, men de voro dock åtminstone barn under sin uppväxttid, dessa gossar och flickor, som nu äro vuxna män och kvinnor. De tänkte och kände barnsligt samt voro verkliga barn i såväl dygd som odygd. Men hur är det nu? Måste man ej gripas af sorg och medlidande, när man ser många af nutidens så kallade barn, hur de redan på skolbänken äflas att ha de finaste, modernaste kläderna samt obarmhertigt, ej blott med blickar, utan ock med hånande ord förfölja den enklare (förståndigare) klädda kamraten, vare sig gosse eller flicka. Kan man annat än fyllas med harm, när man ser, hur kortsynta föräldrar själfva göra allt för att afkorta barndomstiden för de unga, hur de geuom konstlade medel påskynda den naturliga utvecklingen och framkalla brådmognad för att rätt snart kunna glädja sig åt en fullvuxen son, en fullvuxen dotter i miniatyr. Aldrig kan drifhusplantan med sin påskyndade utveckling nå den skönhet och styrka som den i fria naturen fostrade blomman. uppfylld af brådmogen fåfänglighet, hur skall storsint dygd kunna fostras i ett sinne, hvars håg ej väcktes att ärligt sträfva framåt och uppåt?
Län, hvarifrån merbemälde kolräntor för närvarande utgå, förklaras berättigad alt erlägga mantalspenningar oell hemmantalsränta i öfverensstämmelse med de för dessa skatters utgörande i allmänhet stadgade grunder, eller mantalspenningarne i contant till deras för orten bestämda belopp och ränte-kolen efter Länets ■markegångspris. Hvad derefter angår de viteseller så kallade tredsko-böter för uraktlåten kol-leverering, hvilkas upphörande blifvit af motionärerne yrkadt, så grunda ig desamma ursprungligen på Kongl. Förordningen af den 12 October 1725, deruti, till förekommande af det binder för koppar-tillverkningen vid Fahlun, som förorsakats genom bristande leverering af dit anslagne skatteoch mililie-kol, den skallskyldige allmogen blifvit förpligtad alt hvarje år på fförsta åkeföret utleverera sin skatt i kol, vid vite af 10 Daler Silfvermynt första gången, 20 Daler andra gången och tredje gången vid förlust af dess skatteeller besittnings-rällighet; varande vid samma vite förbjudet dem, som sjelfve ega skog, att för skattens utgörande af andra tillhandla sig kol, derest icke oundvikliga hinder möta för kolnings anställande å egna skogar. Sedan ifrågavarande tredsko-böter blifvit genom Kongl. Brefvet den 2 Juni 180c) fastställde lill en fjerdedel af kolens nrarkegångs-värde, bar, i anledning af den vid 1812 års Riksmöte gjorde ansökning om dessa böters försvinnande, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 1 Mars 1820, förklarat, att enär Bergslaget tilläfventyrs blefve försatt i saknad af påräknade koltillgångar, utan en slik till bättre ordning ledande controll, Kongl. Maj:t ansett lämpligt, att 1809 års ofvanberörde Författning till dess grunder au vidare bibehölles, men dock, till afböjande af oskäligt ocker, funnit godt Bill. lill RSt.
Ibland de 172,586 bränvinspannor, hvilka tillsammans innefatta en pannerymd af 3,583,253 kannor, upptaga pannor ända till och med 25 kannors rymd, ett sammanräknadt belopp af 2,353,5c>4 kannors rymd; pannorne ifrån och med 26 till och med 49 kannors rymd uppgå till 1,029,160 kannors rymd, af hvilkasäkerligen ej en enda under loppet utaf sommarmunaderne bränner något bränvin. 5o-kannors pannor upptaga ensamt 82,1)00 kannrum, och af dessa äro troligen äfven ganska få i verksamhet. Ifrån och med 51 -kannors pannor, till och med Den 11 Ju n ii f. rn. *7 med 8o-kannors pannor, upptaga en kannrymd af 109,556 kannor, bland hvilka kanhända flere under sommarmånaderne äro uti verksamhet, och pannerymden ifrån och med 81 till och med 120 kannor upptager en kannrymd af endast 47\924 kannor, allt efter uppgifterne uti 1826 års Piikshufvudhoksslut. — Och det är hland dessa man isynnerhet torde höra söka dem, som under sommarmånaderne tillverka något bränvin. Af 90-kannors pannor, räknas 34o stycken, ibland hvilka 24 uti städerne, och 3i6 uppå landet.
Kungörelsen den 29 November 1844, angående nedsättning under viss lid af den för tackjerns-tillverkningen utgående tionde-afgift, utgör endast hälften af det belopp, sorn efter fastställda grunder eljest skolat utgöras: alt de utförda tionde-beloppen blifvit lösta med penningar, enligt det af Kongl. Kammar-Kollegium, Stats-Kontoret och Bergs-Kollegium fastställda pris, nemligen för åren 1846—1847 R:dr 6: 4o. 1848 » 6: 24. 1849 » 6: 32. 1850 » 7: 8. 53 samt alt för Galtströms, Lögdö och Bollsta masugnar åtnjutits den, i följd af svagare malmfång, enligt Kongl, brefven den 21 Juni 1826 och den 5 Juni 1839 tills vidare beviljade nedsättning lill 3 R:dr 32 sk. skeppundet. Då under föregående qvinqvennium under en blåsningstid af per medium 519 dygn årligen i medeltal tillverkats 11,250 skeppund, befinnes tillverkningen under sista qvinqvennium vara minskad med 272 skeppund i medeltal årligen. Under sista qvinqvennium hafva vid masugnarne följande qvantiteter gjutgods blifvit tillverkade: U eller tillsammans 9081 skeppund tackjernsvigt, utgörande i medeltal circa 182 skeppund årligen. Då under det näst föregående qvinqvenniets fyra sista år tillverkats 404 skeppund, eller per medium 101 skeppund årligen, har tillverkningen under det sednaste qvinqvenniet ökat sig med 81 skeppund om året. Af de för stång-, ämnesjernsoch manufaktursmide tid efter annan privilegierade slångjernsverk, med dervid införlifvade ej särskildt varande, eller beskattade ämneshamrar, funnos år 1850: Stångoch hammarverk. Manufakturverk. Hamrar. Härdar. Knipphammare. Spikhammare.
Justitieombudsman insända ett Exemplar af MarkegångsTaxan, på det han i vanlig väg skulle kunna deruti söka någon till äfventyrs nödig ändring, hafva i anledning så väl af flere Riksdagsmäns påminnelser , som af hvad i min EmbetsBerättelse för år 1814 derom blifvit anfordt, Riksens Ständer fi nnit medföra så betydliga olägenheter genom dröjsmål uti Markegångs-prisets be Bihang till Riks-St. Prat, IS17 och ISIS* lidra Simi. EmldsBerdttelser. Stämmande och de af uppkomne hinder både för Räntegifvare och Räntetagare att inom föreSkrefven tid uppgöra deras Liquidet , och för Kronans Uppbördsman, att debitera, uppbära och redovisa de Ordinarie Räntorne, att Riksens Ständer ansett sig bora uti underdånig skrifvelse den 20 Julii Ib 15 hos Kongl, Majit anmäla den önskan , att deras JustititeOmbudsman måtte ifrån vidare befattning med MarkegångsTaxornes granskning varda befriad. Denna underdåniga önskan har Kongl. Majit i Nåder gillat, och genom serskild Nådig skrifvelse den 20 derpå följde September mig derom förständigat, hvarjemte Kongl. Maj:t genom allmänt
Har nu nya Trollhätte kanal-bolag verkligen fullgjort detta sitt ovilkorliga åliggande, innan de 1,500 aktiebrefven utfärdades; så inträder Svenska Statsverkets rätt att få erfara, om hela det bidrag af En och en half million R:dr Banko till ombyggnadsarbetets utförande, som Statsverket, under nyssberörde och flere andra, här ofvannämde vilkor, utfäst sig vilja lemna, och hvilket bidrag innevarande år, 1862, till fulla beloppet blifvit erlagdt, behöft för ändamålet utgå. Härmed förekommer, att då, på sätt här ofvan är vordet förmäldt, Trollhätte slussverks behållna kanalinkomst för do 5 åren 1832—1836 allenast uppgick, i årligt medeltal, till Banko R:dr 60,800, eller i R:mt 91,200: — samt år 1837 till B:ko R:dr 69,443 eller „ 104,163: — hafva deremot dessa inkomster i årligt medeltal lemuat från och med år 1838, då nva Trollhätte kanalbolag kom till stånd och öfvertog slussverket, Åren 1838—1842 „ 126,858: — „ 1843—1847 176,962: — „ 1848—1852 , 209,334: — „ 1853—1857 279,282: — „ 1858—1861 „ 309,407: — så att desamma i jemnt och betydligt stigande nu för tiden uppgå till mer än tredubbla beloppet mot hvad som kunde beräknas, då bolaget undfick sitt privilegium jemte reglor.
Stånd beslutat ett sä lydande tillägg: nEfterlefvande maka befrias från stämpel-afgift å den andel i boet, som densamma tillfaller.» Bonde-Ståndet har uti ifrågavarande hänseende godkänt Utskottets förslag. Mot detta sistnämnda har förnemligast blifvit anmärkt: att progressiv-afgifter vore mindre lämpliga, såsom föranledande till allt för ojemn beskattning; att då man i afseende pä allmänna bevillningen fränträdt den progressiva beräkningsgrunden och bestämt, att en viss procent skall utgöras af all inkomst, ehvad densamma vore större eller mindre, vore allt skäl för handen att äfven i afseende på stämpeln å bouppteckningar iakttaga samma princip; samt att då grunden för beskattning af den egendom, som död person lemnar efier sig, vore den, att eganderätten öfvergår från en person till en annan, men i det fall, att den aflidne efterlemnade maka, det endast vore den förres andel i boet, som förändrade egare, följaktligen endast denna del i boet borde vara föremål för beskattning. Hvad först angår sistberörda anmärkning, hvilken äfven synes hafva legat till grund för det af Preste-Ståndet beslutade tillägg, anser sig Utskottet böra erinra, att i sådana sterbhus, der eflerlefvande make har enskild fast egendom, denna i bouppteckningen upptages inom linien och således i afseende å stämpelpappers-afgiften ej tages i beräkning, samt att, i fråga om boets gemensamma egendom, det först är sedan delning af boet blifvit förrättad, som kännedom erhålles, huru stor andel af boets tillgångar, som, efter skuldens gäldande, utgör hvardera makans behållna lott. Då nu icke i lag 6 Bevillnings-Utskottels Utlåtande N:o 29. finnes beslämd någon viss tid efter dödsfallet, inom hvilken bodelning i allmänhet bör vara förrättad, skulle ock, derest efterlefvande makas andel i boet från slämpelafgift befriades, tiden för utrönande af beloppet utaf den stämpel,! hvarmed bouppteckningen borde förses, kunna obehörigen uppskjutas, så att någon möjlighet att i fråga om afgiftens utgående vinna nödig kontroll helt och hållet försvunne.