Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men denna idöe fann motsägelse efter här war ftäga om penningar; jämu>äl kom den omständighet L betragkande, alt der redan finnes anstalter widtagne till salrperter kokning i stort, såsom list exempel i Kumla Socken här i granstapet, sym äger bäde lada och panna, och det syntes obilligt, alt de soknar. sym redan ingält j kostnad af ladors u,xbW§Mde och pannors an» 2Z4 Dcn >6'Iu!tt. ffaffande, flulle i betalning för den lesvererade filt» petter anses lika med drm,- hwilka, hwad de preliminaira austaf er beträffar, blifwa i behof att af fraen understödjas. För min del tror jag, alran, v a mål el stuile säkrare winnås, om estergiften af betalningen gli si. per henrman blesae allmar,i. Staten kunde iu godtgöra dem, som anskaffat pannor, den kostnad, hwari de irrgatt och härigenom blcfrve alt ater lika. Jag förmodar atr om malet ärerremirreras torde Uistoiret begagna de gjorde anmärkningar. Arv lärn iva, Isturo, ansäg semwäs de NU gjorde an.narkningar föranleda till ärendets tagande under nytt öfwerwaganve och tillsiyrkre ärerremisi deraf till Utskottet.
Med anledning af Riksdagsordningens föreskrift i 73 §., hafva Utskotten, såsom en lämplig medelväg emellan dessa serskilda, egentligen endast i detailerne skiljaktiga, beslut, ansett sig böra hemställa : att Rikets Högloflige Ständer må, genom underdånig Skri/velse , hos Kongl. Maj:t frambära den anhållan, det Kongl. Majit täcktes, i afseende på Svensk Författnings-Samling, låta vidtaga sådana åtgärder, att allmängörandet af Författningar genom den samma må ega rum , och således allt ytterligare behof af års-trycket derigenom upphöra; äfvensom att Kongl. Maj:t täcktes j Nåder anbefalla en sådan Reglering af Författningars fullständiga och ordentliga utdelning till hvarje Domare och Embets-verk, att de härutinnan anmärkte brister blifva afhulpne. Stockholm den 10 October 1829. Lag-samt Allm. Besv.o. Oec. Utsi-Lörsl.N.o 64, i 1 N:o 64. Ankom till Exp. Utsk, den 17 October 1819. Förslag till jemkning uti Resp. Riks-Ståndens beslut, i fråga om förändrad redaction af sista punkten i i $. 15 Cap. Byggninga-Balken, m. m. Sedan Utskotten afgifvit Betänkandet, N;o 22 , rörande åtskilliga föreslagna förändringar, så väl i i8o5 års Kongl. Förordning otn Skogarne i Riket, som i andra med Skogshushållningen gemenskap egande La-i gar och Författningar, samt derefter, i anledning af gjorda anmärkningar, ytterligare Utlåtande, under N.‘o 49; så hafva Utskotten, efter erhållen del af Respective Riks-Ståndens beslut, inhemtat, att Högloflige Riddershapet och Adeln samt Vållojlige Borgare-Ståndet bifallit den af Utskotten föreslagna redaction af sista punkten i 1 §. i5 Cap. Byggninga - Balken (pag. 31, Bet.
Följande böter uilättaS för de förseelser inom Riddarhuset, hwilka med penningar galvaS ku.Ma. Den sem itadnar pa gängen, sedan Landt-Marstallen öpuac kienum^ eller ej sin Bank intagit, döle 16 st. Den som talar fran annan än egen Bank -»« 16 st. Den som lutar sig pa stranket, som »mgifwee Landt-Marfkalks Bordet — 1 R:d. Den som försummar kallelse til Riddarhus-Utstotket til answarande för »agra emot Riddarhus-Ord ninqen begangna förbrvrelur, plikre sörsta gången i R.d. andra gången dubbelt. Förlorar nägon sin ?>!isrr, eller uraktlåter oö ivid förefallande bonkresa den til Riddarhus-kitcälcs återlemna, böle 2 R:d. ?llla dosta böter kjlfalla den närmast belägna Fattigbössa. Ingen stlläteS medtaga bu ,d r w'd sit lntrade uti Ridderstopers och Adelns klenirum, uran böle den häremot sig förbryter ,6 st., hwilka t'Iia" Rid^ dårhus Waktmästaren; och bör denne af krloatea 121 S72 undfå befallnuig at noga tilse, det ingen oordning emot detta förbud förelöper. ZZ4- Riddarhus U;skottet bestar af Tolf Ledamöter, fyra af hwarse Clast, och, likasom i alla andra Riksens Ständers Utffott, förer den, som enligt lVlsirikeln är den äldste af Herre - Gasten, derstädes order. Detta Utskottet wäljes och sättes i >XÄivi,e genast efter LlsQors.walets kundgörande in klanci. Inför detta Utskott stkola alla Ledamöter af Ridderstkapet och Adeln, som efter de först stadgade allmänna uprop komma til Riksdagen, sig anmäla, för at blifwa legicimsrAäs at sina koliecier undfå.
Så mycket miirkvardigare ar det därför, a t t dess folk lyckats bevara den iippfat tning af kviiitians varde, som kristendonieii skänkt det, illedaii bhde aruienier ocli de kringboende bergsfolken rölit s i starkt inflytande af persisk fördom, a t t det aniiii i dag Hi. pifallaude. Hvad kan vara orsaken till detta enast %ende sakföi.h&amp;llande? Tvifvelsataii ligger den grunden i folkkarakteren och i en 101 viss inarkvärdig seghet, soi~i tillåtit cleii att genoiii alla skiften lihlla fast vid sin egendomlighet; helt visst lin också de Iiöga lifsniakter - tro och frihet -, som striden gallde, varit mäktigt medverkande orsaker; men ligger det icke ocksi nära till hands att tanka sig, att den georgiska kvinnan sjllf liar ägt ovanliga egenskaper, hvilka ' ovillkorligen ställt lienne på en framskjut&amp; plats i lifvet? M&amp; ' får stöd för .detta antagande af ' landets historia, soiii ar full af niarkvärdiga kvinnor. Georgiens största, inest lysande, mest värderade iia1n11 till-. kör sålunda - en kvinna. Det vore frestande att i detta ' sammanhang söka skildra hennes märkvärdiga lif, ineii diot detta skulle npptaga allt för mycket af utrymmet, ar det rådligt att hellre en ghng senare återkomma dartill. För ögonblicket ber .jag blott liisariiinan att iitan bevis tro iniii försäkran, att drottning Tamara är Georgiens största namn och att d t utan tvihel, om landet ej genom språk ocli Iiige varit afskildt från Europa, redsii länge skulle ha varit erkändt som liela medeltidens största kvinnonaniii. :;: ': i: Niir vi bedöina ett lands ståiidpniikt, ' inåste vi göra det med dess egna förutsättningar till bakgriind - detta kan icke nog betonas. Nar vi såliiiicla tala om kvinnans fria ställuiiig i Georgien, få v i icke i saiiiina andetag tanka på kvinnofrågans iitvecklingsst.adi~ini Iios oss.
Prot. i84n to Sami. i Afd. g3 7 38 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse } N.o 34 f* der förhållandet anmäla samt föreslå de åtgärder, som, till vinnande af behörig verkställighet eller rättelse härutinnan, anses böra vid tigas; e) att dessutom till laga beifran af vederbörande befordra så beskaffade förseelser af Fullmägtige eller Contoirets embelsoch tjenstemän, att Reviso rerne anse åtal i anledning deraf böra ofördröjligen anställas; f) att olver sådane frågor, derom Fullmägtige ansett sig böra med Revisorerne rådgöra, sina åsigter och yttranden Fullmägtige meddela; g) att pröfva och afgöra besvär, som af Contoirets embetsoch tjenstemän eller andra personer blifvit hos Revisorerne i föreskrifven ordning anförda öfver Fullmägliges åtgärder och beslut i klaganderne rörande mål; dock kan, i följd af Revisorernes angående befordrings-frågor meddelade yttranden, skedd befordran icke återgå; och 11) alt, der anledning dertill skulle förefinnas, äfven utan anförda klagomål, göra erinringar emot Fullmägliges beslut, i frågor om tjeusters tillsättande samt löners eller pensioners beviljande. §• 3- För öfrigt böra Revisorerne, under utförandet af Revisions-förrättningen, noggrannt iagttaga ej mindre, hvad Riksdags-Ordningen, i afseende på dem, innehåller, än hvad den för Fullmägtige utfärdade ausvarighets-lag, uti der förutsatta fall, stadgar. §. 4. Med undanta» af här nedan omförmälda arfvoden och rese-koslnads-ersättningar, må Revisorerne icke ingå i någon slags disposition af RiksgäldsContoirets medel, under hvilken titel, eller till hvad behof det vara må; ej eller ega Revisorerne att på annat sätt, än i 2 §. stadgadt är, befatta sig med befordringar eller löneoch pensions-frågor. §. 5.
Hvad beträffar, att de mindre sedelvaleurerne af Riksbankens mynt skulle lätt sprida sig i landet, så ser jag icke eller något binder hvarföre detsamma ej skulle sprida sig, om tillgång derpå funnes; icke strida privatbankerne mot desse mindre sedelvaleurer, tvertoni de se dem ganska gerna bredevid sig och i sina cassör, men det är ondt om dem i landet, det är verkliga förhållandet. Hr Den 25 Januari e. m. 505 Hr von Hohenhausen: Jag satt alltför nära den siste talaren på den här sidan, för att kunna undgå att höra hvad han berättade, och då den regeln gjort sig gällande, att dea sorn tiger han samtycker, så skulle man tro, att jag, som Landshöfding på Gottland, vid upphörden af kronoulsky Iderne och dessas deposition, tillstadt alt i landlränleriet finge emottagas privalbankssedlar. Så förhåller det sig alldeles icke. Visserligen infördes derföre ett bannbref emot mig i Wisby tidning, alt ingen Gottländuing i Smålands privatbank skulle få lån; jag sade derom, alt ett sådant pecorale gerna må slå i tidningen, men det har icke hulpit, ty ingen enda sådan sedel får komma in, hvilket gällande författningar icke eller medgifva. Jag vill blott säga detta. Frih. Raab: Jag har begärt ordet för alt bemöta Hr von Hartmansdorffs yttrande om sältet, hvarpå smärre sedelvaleurer ifrån Riksbanken skulle komma de mindre bemedlade classerne eller arbetare i allmänhet tillhanda, i händelse privalbankerne upphörde att utgifva sedlar å 2 och 3 r:dr. Den värde talaren påstod nemi., alt det skulle tillgå på samma sätt som Bankens skillingssedlar nu komma i deras häuder, emedan, sade han, dessa sistnämde slags sedlar icke af privalbankerne utträngas. Jag ber alt få anmärka, alt det skäl han anfört, är ganska oegentligt, då han säger alt Riksbankens sedlar undanträngas.
Taube och Hr Adelborg, är äfven jag, som anser denna fråga vara af största vigt, tacksam för det sätt, hvarpå desse talare upträdt, och vill, med alside å de sakrika anföranden, som af dem blifvit afgifna, icke länge uppehålla det H. Ståndet. Jag instämmer helt och hållet uti de af dem uttryckta åsigter; men motser dock olla de svårigheter, som skola komma att upställas mot denna förändring, ty af erfarenheten känna vi, huru hårdnackadt gamla vanor och plägseder försvaras af dem, hvilka skola bära bördan af förändringen. Det är icke allom behagligt att ensamt egna sig åt sitt yrke och sina tjenstepligter; och obestridligen mycket lättare att sköta sin tjenst helt machinmessigt, så, att man blott frågar och erhåller svaret på ett bestämdt sätt. — Man har äfven här anmärkt att, rörde frågan guld eller silfver, så nog skulle ett sådant ämne mer intressera It. o. Ad., än det nu förev:de. — Om ett sådant förhållande Verkligen skulle ega rum, så kommer likväl icke det att hindra mig att tillägga några ord. Jag anser att särdeles en af reservanterna uttalat åsigter, hvilka man uti denna fråga kan taga till rättesnöre. Han erinrar ganska riktigt, att om man meddelar undervisning sålunda, att man endast och allenast lägger an på minnet och icke på lörståndet, så dödar man slutligen förståndet. Hos barnet kommer nemi. minnet först och förståndet sedan. Helt naturligt är att, om läraren allenast upodlar den förra af dessa egenskaper, så tvinar den andra bort eller förqväfves af brist på omvårdnad. — Reservanten uttrycker en fullkomligt riktig åsigt, då han säger att, på samma 552 Dan 18 Febrnari f. ra. gång raan odlar förståndet, på samma gång bör man afven öfva minnet, men att man kan så mekaniskt, öfva minnet, att förstån det förslöas. Detta är olyckligtvis ett fall, som med ganska många barn inträffar. Såsom ett sorgligt exempel vill jag omnämna, huruledes för några år sedan en flicka återfanns i skogen, men galen! Hvarföre?
Jag får likväl på förhand utbedja mig, att den eller de, hvilka uti raina yttranden komma att finna något, måhända strängt, tadel mot Utsk., icke må upptaga detta såsom riktadt mot någon viss person, ulan såsom afseende Utsk. collectivt, och att vi sålunda må blifva befriade från dessa utgjutelser af såradt sinne, som här redan från någon utskrsledamot låtit höra sig. Jag skall nemi. försöka att göra mitt yttrande så allmäntsom möjligt, eller sådant, som jag önskat, att Constit.- Utsk. hade affattat sitt utlåt. Det är, såsom jag nyss sade, Styrelsens system, hvarom Utsk. bort yttra sig. Då visa sig först vissa stora samhällsfrågor, som röra nationens vigtigare interessen; och det hade varit Utskrs åliggande att utreda och upplysa, huru Styrelsen uppfattat och behandlat dessa. Utsk. hade bort undersöka, huruvida den allmänna önskan, som så högljudt uttalat sig om en förändrad representation, icke föranledt till någon åtgärd från den rådgifvande personalens sida; huruvida icke några rådslag i Statsrådsprotrn firo synliga, hvaruti rådgifvarne fästat K. M:s nåd. uppmärksamhet å behofvet af ett allvarsammare behjertande af denna angelägenhet, än man från Styrelsens hittills iakttagna handlingssätt kan sluta till hafva hos henne förefunnits. Jag hade trott, att Utsk. bort upplysa detta, så att man hade kunnat afgöra, om någon ursägt i berörde afseende borde för Styrelsepersonalen äga rum.
Sfrf. II. §. §. 24—25. 27 ©enna afgift uppror till ^dlffen r bd Siufiningen uppfdtfcö; 0$ dger icfc rum för ©diesod) Sabugdtbar jamt be tia ©anmifs hofpital f)o» tanbe grdlfefjemman. ©e grdlfebemman, font icfc utgöra rdnta t StuflfjenfJ.perfeblar, eder icfc dro i Sfujltjenftldngben uppförbe, anfeS mib 23emillningenS berdfnar:» be lifa meb anbre ndrmaft belägne grälfefjemman, meb fjmilfa be funna jemföra*?; men för ntfofne grälfe&emman betalaS: i ©fane, $re StifSba* ler Sjugufey fFtffingar; t 23lefinge, 2re SiiFébaler ©epton ffiQingar famt i haflänb od) 23of)ttS 8dn, Sre Siifsbafer Sdofma ffiflingar, ant efter belt Samtal od) i lifa förbäaanbe för minbre hemmanSbelar. $6r K<f od; Körs famt infofne Remman, erlägges hälften emot bet, forn för utfofne fiabgabt dr; böranbe, i bänbelfe af StuftningenS upp* fättanbe, ej minbre för Sid od) Störd, dn infofne Remman, famina afbrag dga rum, forn för grälfeljemman dr fafiffdlbt; od> iafttaged för öfrigt, att företfäenbe afgifler, efter förmeblabt hemmantal, beräfnas. §• *4- $ör be 5?off. och Sotéljemman, forn dro frifaffabe från Stofering od) kronoff julö, betalas fdrffilbt efter hemmantalet, Smä éKifébaler för broar je belt SÄantal od) i lifa förbädanbe för be minbre; men för bern, broilfa eribajl njuta frihet frdn d?rcnojTjut6, förfrrinner afgiften, §• *5- ©d afl annan i StiFet beftntelig
Detta är det mest bevisande af de anförda exemplen, emedan t. ex. kyrkoplikten för sådana förseelser, som oljud i kyrka, nattvardsgång utan skriftermål, m. m. dyl, var det enda egentliga straff, som följde på förseelsen och, enligt den rådande allmänna föreställningen, af en vanärande beskaffenhet, då för öfrigt endast funnos stadgade obetydliga penningeböter, hvilka oföriindradt qvarstå, utan någon förhöjning i stället för kyrkoplikten. De flesta af oss här närvarande hafva säkerligen ej glömt de långa och lifliga diskussionerna rörande kyrkopliktens borttagande, och huru derunder kyrkans män protesterade af alla krafter mot ett sådant beslut, ja med samma nit, som de förut hade stridt för prygelstraffets bibehållande, förmenande, att om kyrkoplikten försvann, skulle ett sådant steg framkalla mycken oreda och förargelse. Men den allmänna opinionen var starkare än de kortsyntes motstånd; den förhatliga kyrkoplikten utgick ur vår lag, der den alltför länge sutit, ej olik en smutsfläck, af råheten stänkt på en bildstod af rättvisan. Låtom oss endast i förbigående kasta en blick in uti vår militärlagstiftningshistoria. Gutuloppsstraffet för militärer afskaffades genom K. cikuläret den 26:te Nov. 1812. Det utbyttes visserligen mot prygel; men äfven detta straff fanns förut tillika med det förra. 1798 års krigsartiklar, yttrade Hr Mannerskantz under 1840 års riksdag, om ock ej skrifna med blod som Drakos lagar, äro dock nära nog lika grymma 528 Den 2'J Maj. sorn dessa; om hängning aller halshuggning, om spö eller gatulopp talar mest hvartannat stycke. Till deras ursäkt måste dock ihågkommas, att när de utfärdades, bestod en stor del af arméen, nemi. nästan hela den värfvade, af ett från alla trakter af landet hopslcrapadt afskum; de, som nu fylla korrektionshus och arbetskurer, stodo då i dess leder. Nära samma förhållande egde rum 18(2; och det var väl derföre som K. M:t, —- när R.
Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte besluta, att ifrågavar:de Betänk, måtte upföras först å föredragnings-listan för nästan plenum. Motivet för denna min anhållan behöfver jag ej upgifva, ty det är allmänt kändt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern., Utlåt, och Betänk:n, nemi. från Stats-Utskottet: JM 348, ang:de aflöningen för den hos Hemliga Utsk. anställda Kansli-personal och vaktbetjening; JM 349, i anledn. af återremiss å en § i det, Mern. N:o 317 bifogade, förslag lill de 3:ne första afdelningarne af reglementet för Riksgälds-Kont.; JM 350, i anledn. af återremiss å Utlåt. N:o 329, ang:de de i Reg.F:ns 63:dje § omförmälda 2:ne kreditiv-summors belopp under tiden intill nästa Riksdag; Be villnings-Uts kottet: JM 32, i anledn. af återremiss utaf Mern. N:o 30, såvidt det angår Hr llenschens motion i fråga om prcemier för utförsel af bränvin; JM 33, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ang:de tulllagstiftningen för artikeln bränvin och sprit; Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet: JM 137, i anledn. af väckt motion, ang:de förändringar af Den 15 November f. m. 61 9:de och 13:de §§:ne uti K. Förordn. den 5 September 1854, om hvad iakttagas bör till förekommande af kolera-farsotens införande i riket; samt JVs 138, i anledn. af väckt motion, ang:de tillägg till K. Förordn. den 5 September 1854, om hvad iakttagas bör till förekommande af kolera-farsotens införande i riket.
Sedan Rikets Ständer, till försvarsverkets fullständigare ordnande, vid slutet af sistförlidne riksdag beviljat och å Riksgälds-kontoret anvisat ett särskildt kreditiv å 3,000,000 R:dr samt föreskrifvit, att de för utbetaluingarne af detta kreditiv erforderliga medel skulle, så vidt desamma icke kunde utgå af Riksgälds-kontorets disponibla tillgångar, anskaffas genom upplåning under de vilkor, som i 198 § af det vid 1860 års riksdag för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente funnes stadgade, hade Fullmäktige, i betraktande af dåvarande, i protokollet för den 3 December 1863 anförda omständigheter och förhållanden samt under förbehåll af några förändringar och jemkningar i de föreslagna lånevilkoren, ansett sig böra antaga ett till Fullmäktige ingifvet anbud å ett, omförmälda kreditivs hela belopp motsvarande lån, emot Riksgälds-kontorets med 5 procents ränta löpande och vid vissa utsatta terminer förfallande obligationer å samma belopp. Enligt det, angående detta sålunda erbjudna och antagna lån, med Stockholms Enskilda Bank, Konsul Oscar Ekman i Göteborg och Grosshandlaren C. G. Cervin i Stockholm, under den 10 i nyssnämnde månad afslutade kontrakt, borde minst en sjettedel eller 500,000 R:dr af lånesumman hållas Riksgälds-kontorej, tillhanda före utgången af hvar och en utaf innevarande års sex första månader. Aterbetalningsterminerna för samma lån hade bestämts till slutet af åren i 866, 1867 och 1868, så att vid den — 8! - första af dessa terminer hälften och vid den andra en tredjedel samt vid den sista en sjettedel af hela det till 3,000,000 R:dr fastställda lånekapitalet skulle återbetalas. De obligationer, som för ifrågavarande län blifvit utgifna och hvilka voro daterade den 30 December sistlidet ar, lyda å dels 2,000 R:dr och dels 400 R:dr hvardera, börande den å dem upplupna ränta vid slutet af hvarje halft år liqvideras.
Om en hamn behöfver uppmuddras, straxt skola Bankens låneutvägar angripas, allt för att några år derefter anmälas till afskrifning. Så skall allt göras med allmänna medel, Den ai J u I i i f. m. emedan den enskijdta kraften ingenting förin (Sr. Detta kallar jag icke tilltagande välstånd. Jag lyckönskar dem. som tro sig kunna finna ett sådant, och jag skalle sjelf vara den lyckligaste, om jag kunde öfvertygas att hafva misstagit mig. Men jag har i 3o år med någorlunda uppmärksamhet genomrest landet, och min erfarenhet är, att många af de Städer jag genomrest, icke under tiden visat något tilltagande och förkofran, åtminstone hvad rörer byggnader och yttre förhållanden, hvilka äro synliga för ögat. Hvad det inre beträffar, så får jag säga, att på flere ställen, der för 3o år sedan funnos betydliga, välmående Handelshus, der äro nu några klena köpmän, som lefva under det dagliga äfventyret och väntan på concours. BondeSlåndets ställning är efter min öfvertygelse så ömkansvärd och så äfventyrlig, att den påkallar Ministerens största omsorg. Med allenast få undantag finnes icke någon Svensk skattebonde, som kari hoplägga -|:del om året af hvad han utgör i skattebidrag; och jag bar då icke varit ytterlig i mitt påslående; ty min fullkomliga öfvertygelse är, att mängden, med den knappaste hushållning, icke kan lägga ihop något. Yi hafva vid denna Riksdag mycket ordat om våra skjulsförhållanden, och man Den 21 J u I i i f. nj. måste komma öfverens, att i ett land, der BondeStåndet utgör en för sig sjelf omgärdad klass af representanter, framställer det ett besynnerligt förhållande att denna del af Folkets ombud, som här är sysselsatt att reglera myntväsendet, och yttra sig öfver de mest ingripande delar af den civila -och ekonomiska lagstiftningen, att, säger jag, en sådan Representant, när han återkommer till sin ort, är skyldig, att på hållkarlens budning spänna sin häst ifrån plogen, skjutsa 2 mil, och rida barbacka liem igen, alltsammans för en betalning af 1 R:dr R:gs.
Vill nu Banko-Utsk. icke tillstyrka namnet kurant åt r:drn r:gds, så borde det åtminstone låta denna för framtiden ensam blifvande sedel-r:dr få hafva benämningen af hvad den verkligen vore: en r:dr papper, i motsats mot en r:dr silfver. — Gr. Cronhjelm har förklarat sig ej finna något skäl hvarföre man just nödvändigt skall hafva 2:ne olika riksdalrar med deraf följande behof af olika namn, utan alt man gerna kunde afskaffa den gamla silfver-specie r:drn och prägla ^ r:dr silfver för 1 r:dr, och specie-r:drn för 4 r:dr; 4* 52 Den 4 Mars e. m. nien emellertid bär Banko-Utsk. såväl vid förra riksdagen sorn vid denna, tillstyrkt att den gamla r:drn silfver, som i Sverige, fast under olika benämningar, existerat sedan Guslaf d. I:stes lid, måtte bibehållas och fortfara alt vara en r:dr silfver, då man ändå vet alt den är 4 gånger så stor som den, hvilken redan af Konung och R. St., samt af Banko-Utsk. jemväl nu är föreslagen lill räkne-enhet. Utsk:s förslag är i delta hänseende ofullständigt, och jag tror derföre, då den enfaldiges bedragande deraf underlättas, alt det är nödvändigt, för att icke åstadkomma förvillelse, alt nian låter sedel-rrdrn få ett bestämdt namn; antingen hvad den verkligen är, nemi. en ”riksdaler papper”, eller ock hvad som i den K. proposm är föreslaget nemi. en ”riksdaler kurant”. Jag ser ingen olägenhet uti att antaga det, ehuru det utländska ordet ej behagar mig. Hr Bogeman har yttrat sig väl hafva hört mig anföra, alt jag ansåge decimal-systemet hafva ett stort företräde framför det andra duodecimi; men att jag ej förklarat, hvaruti detta bestode.