Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arbets-afdelningens personal utgjordes vid samma tid af 93 hjon, alla af qvinkönet. Vid ifrågavarande nya Inrättning finnas särskilda lokaler för sådana ibland hufvudstadens fattigoch försörjningshjon, som, i anseende till våldsamt sinnelag eller vanart, icke lämpligen kunna å fattighus vårdas, Öfver-Sålliållare-Embetels und. ber. för åren 1856—1800. 5 34 Stockholms stad. Fattigvård. eller böra med välfrejdade hjon sammanföras, äfvensom barach för fattige husville personers herbergerande nattetid; hvaremot den hittills varande fattigbaracken å Södermalm, som under senare åren varit i jemförelsevis ringa mån anlitad, nu mera blifvit indragen. I sammanhang med omförmälda förändrade reglering af försörjnings-anstalterna å Norrmalm, har StadsNämnden föreskrifvit, att andre fattiga, än sådana, sorn, enligt 14 § i Kongl. Fattigvårds-Stadgan, äro berättigade att såsom ständiga fattighjon å fattighus intagas, icke vidare få å församlingarnes fattighus emottagas, samt att sådane fattiga sjuka, som icke kunna i sina hem vårdas, böra, då plats för dem ej finnes att tillgå å Serafimer-Ordens-Lasarettet eller Provisoriska sjukhuset, hänvisas till Norra Försörjningsoch Arbets-Inrättningen för erhållande af tjenlig omvårdnad, hvarigenom denna Inrättning således äfven bidrager att fylla den brist på sjukvårds-anstalter för hufvudstadens fattige, som på senare tiden blifvit allt mer och mer kännbar. Då fattigoch försörjningshjonen å Norrmalm tillförene voro å de särskilde församlingarnes FattigvårdsInrättningar sammanförda, har, genom de sistnämndes eller försörjningshjonens afskiljande derifrån och intagning å den för dem anordnade gemensamma Inrättning, utväg jemväl blifvit beredd att, utan kostnad för nya eller utvidgade lokalers anskaffande, i icke obetydlig mån öka de förres eller fattighjonens antal.
För öfrigt får jag tacka Talaren, som upplyst mig derom, att KammarRätten sammanfattat anmärkningar vid BevillningsFörordningen; det är i sanning mycket tillfredsställande för en medborgare, sorn lemnat någon lid åt granskningen af densamma, oell som sjelf sökt att fästa uppmärksamheten vid bristerne deruti. Jag hoppas i sanning vida större resultater af KammarRättens anmärkningar, än af mina egna; ty KammarRätten, hos hvilken liela Uppbördsverket sammanflyter, kan bättre se, hvilka ändringar som behöfvas, än den enskilte mannen. Talaren har, till stöd för sin mening om återförvisning citerat Konungens beslut af den i4 Augusti 1821. För detsamma liar jag lika undersåtlig vördnad, som den värde Talaren sjelf. Jag önskar blott, att stadgandet deruti mätte inflyta i BevillningsFörordningen; då bladet ock för mig lag, när jag tillämpar den, men icke förr; ty Riksens Ständer hafva ensamme Lagstiftningsrätten i beskattningsmål, och uppgöra sjelfva sin BevillningsFörordning, samt ega följaktligen ensamme rätt att förklara andan och meningen med BevillningsFörordningen, aldralielst då förklaringarne öfvergå till alldeles nya stadganden. Talaren har sagt, att lian säle - Den 5 Ja nu ar i i. des icke saknat authoritet. Jag viii ej bestrida sådant; det beror på hvars och ens eget bedömmande, hvad sorn är authoritet eller icke. Det kan åtminstone blifva gällande intill nästa Riksdag, men icke längre. Annars är det BevillningsFörordningen, som är den egentliga authoriteten för de taxerande. Derå finnes icke ens Konungens namn, men det nämnde stadgandet kail deruti införas, om det vinner Ständernas bifall, hvilket jag dock betviflar. Om också den för Landet lyckliga och högst sällsamma omständighet verkligen nu skulle äga rum, hvarom jag dock från min sida utesluter allt bedömmande, att nemligen den högsta upplysningen är concentrerad inom Konungens Conseil, en sals som skulle göra Ministrarnes ansvarighet och Ständernas öfverläggningar nästan öfverflödige, så får dock denna högsta upplysning ej sig något befatta med lagstiftning i Beskattningsväg.
Den före år 1809 rådande grundsatsen synes hafva varit, att Riksens Ständers Revisorer blott skulle granska Styrelsen och medels förvaltningen i Ständernas särskilta verk, Banken och RiksgäldsContoiret, samt deras Fullmägtige, efter år 1800, få ungefärligen veta huru det stod till med Statsverket. Då nu varande RegeringsForm gjorde Konungens rådgifvare ansvarige för sina tillstyrkanden i allmänhet, och således äfven i anseende till medels-förvaltningen,' förändrades väl, såsom sagdt är, bokstafven derefter; men saken förblef ungefär densamma, som förut. Således granska Revisorer ne nu, efter förra vanligheten, blott Bankens och Riksj gäldsverkeis, samt det derunder lydande AJfiJianceContoirets styrelse och förvaltning. De verks och inrättningars, hvilka af Banken få deras anslag, såsom de under CommerceColIegium stående Manujacturoch UllDifco uter nas, Allmänna Magazinslnrättriingens och Strömrens ni rig s-Co m i t én s redogörelser granskas väl äfven af Riksens Ständers Revisorer, men till följe af särskilta af Riksens Ständer (vid Riks-; dagarne i Stockholm och Örebro den 27 Mars och 18 October 1810) gjorda, och af Kongl* Majit antagna framställningar eller af uttryckliga förbehåll i Riksdagsbesluten, såsom i det af 1818- §• 12. Tillika med Manufacturoch UllDisconternes kommo äfven de öfrige under Bil. lill Ridd, 0. Ad, Pr. 2 Band. 17, 258 Den 5 Martil. Commerce-Collegii förvaltning Oell disposition stående Cassors, såsom Spinnhusoch yl limån na ArbetshusFondernes, samt Manufactur oell EJhilstuna flrijla ds mede U förvaltning, under granskning af Riksens Ständers Revisorer, ehuru hvarken Banken eller RiksgäldsContoiret dertill gifva några bidrag.
S. D. Medelst Protocolls-Uedrag af den n dcnncs inbjuder Wällofl. Borgare-Skändek, PresteSkändet arr deltaga rui der bestur, arringa ytterligare Memorial eller anföranden, sä widr de cj äga ari oskiljaktigt sammanhang med sädane ämnen, som redan till Ständernes handläggning öfwerlämnade blifwit, ifrän berörde dag mä af Riks-Stän. den till wederbörande Utskott hänwisaS, sa länge nägot förut remitterad! mål pä etk sädanl UrskottS åtgärd ännu finnes bero; hrvadan samtelige Riksens Ständers Utskott skulls anmodas, arr hwart för sig hos Ständernes plena anmäla, när de pä desi åtgärd nu beroende ärenden äro fluicligen beredde och afgjokde. Uli oswanberörde beslut förenade sig PresteStänder sa mycket häldre med Wällofl. Borgare» Ständer, som Preste-Ständet redan under den 25 nästlidne September icke allenast ansett en sadan författning böra för den il derpä följande Oktober rvidragas, uran ock inbjudit sine Respective Med>Ständ alt deruti inga. För öfrigt ansag Ständer för sin Vel der wara nödigt, art Utskotten ma anmodas, arr först och förnämligast utreda och till Standen inlämna de mål, hwilke i anledning af Kongl. Majus nädiga propositioner, blifwit till Dem remitterade, äfwen som de allmänna ärender, hwilka före Riksdagens rZ92 Den 2 7 November. flut nödwändigast böra afgöras; Hwilkek härigenom skulle Ve Respecrive Med-Ständeu och sannelige Riksens Ständers Utskott wördsamt och »vänligen Ullkam,agifwes. vt supra. klx krotocollo ^s. v. ^Im^uist. 5 l Utdrag af Protokollet, hällir hos HöqwSrs vige Preste-Sländet den t 8 November I8OY. S. D.
Otänkbart är det ej eller, att en rusthållare, som sett sin unga fåle uppvexa till en ståtlig ridhästfigur, skulle kunna frestas att för en vacker mellangift utbyta den, emot en annan likfärgad och någorlunda likbildad häst. Al minstone kunde, så vida det inbrända igenkänningstecknet saknades, misstankar derom någongång uppstå vid de tillfällen då hästen, blifvit mindre väl utbildad, än man vid inskrifningen haft anledning förmoda. Flere rusthållare, som sjelfve sakna godt sommarbete, hafva ej sällan den omtankan att inhysa sina unga numerhästar på aflägsna hagmarker, understundom på öar i skärgården, hvarest de fritt vandra omkring under Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande, K:o 3g. 3 loppet af flere månader, och skulle, då de om höstarne upptagas, svårligen igenkännas, äfven af sina egare, derest brännmärket felade. Mången gång inträffar äfven, att hästar bortstjälas ifrån betesmarkerna. Sqvadronsmärket bidrager då i ej ringa mon till deras återfående. Ej eller saknas exempel, att vid möten en stor del af ett Regementes hästar, skrämda af en tillfällig orsak, skocktals slitit och spridt sig till kringliggande trakter. En sådan händelse, flere andra dylika att förtiga, inträffade i slutet af förra århundradet vid Strömsholm med dåvarande Lif-Regementets Curassierers hästar och den svårighet, man hade att igenkänna de olika Sqvadronernes om hvarandra blandade Numerhästar, lärer hafva gifvit första anledningen till den föreskrift, som då lemnades att förse dem med Regementets och Sqvadronens initial-bokstäfver. Oin, såsom jag förmodar, dessa nu anförda skäl ådagalägga nödvändigheten af märkningens bibehållande under fred, inses lätt, att den är ännu mera afbehofvet påkallad i krigstider, och får jag således för min del afstyrka den af Utskottet föreslagna underdåniga skrifvelsen. Uti denna reservation instämde Herr Schmiterlöw. Ank. till Expj Ulsk. d. 8 Oct, kl. 5 e. m.
Om likväl en ledamot vill under discussionen öfver en fråga äfven belysa de öfriga, så kan detta icke förvägras honom, men på det att discussionen icke måtte blifva alltför kringsväfvande, så bör man företrädesvis hålla sig till den punkt, som blifvit föredragen. Att nu upläsa hela Betänk:t skulle ej tjena till annat än att döda en halftimma, derföre får jag föreslå att som vanligt endast besluten öfver hvarje fråga upläses. Hr Hjerta, Lars: Visserligen är det bäst att Botänk:t punktvis föredrages, om man afser att få det afgjordt så fort som möjligt, men jag tror att man derigenom skulle öfverhoppa något, som äfven kan förtjena att vidröras. Utsk. har grupperat de i detta ämne väckta motioner under fyra klasser, och en af dessa klasser handlar om väghållnings-skyldighetens skiljande från jordbruket, med åläggande för häradets eller tingslagets samtlige innevånare, att i samma onus deltaga, men Utsk. har icke under någon af dessa klasser uptagit en punkt i Hr von Seths motion, som handlar om att alla vägarbeten fortfarande skulle hvila på jorden, men att de skulle utgöras genom entreprenad och att tiden för entreprenaden, hvad underhållet beträffade, bestämdes, på vissa år. Utsk. har likväl icke holt och hållet förbisett frågan om entreprenad, då det föreslår att en sådan borde föregå rättigheten till vägpenningars uptagande, och afgifvit sin mening om de vilkor, under hvilka arbets-skyldigheten skulle förändras från sitt närvar:de skick till entreprenad. Hr von Seths förslag att väghållnings-skyldigheten måtte fördelas på socknens eller häradets alla väghållningsskyldiga jordbrukare, synes mig vara den rättaste utväg som under nuvar:de förhållanden kan utfinnas. Nu då det är fråga om inrättande af jernvägar, måste man betänka att i grannskapet af dessa kan genom foror och skjuts upkomma så stor trafik, att de få närboende jordbrukare, som hafva väghållnings-skyldigheten på denna väg, som är i närheten af en station, genom denna skyldighets fullgörande hotas med ruin. Då upstår frågan huruvida 432 Den 2
Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 10 och 16 dennes på bordet lagda utlålm: N:o 91, i anledn. af väckt fråga om förändring af 11 § i K. stadgan om tullförpassning och tullbevakning; samt N:o 92, i anledn. af väckt motion om uphäfvande eller ändring af K. brefvet d. 2 Aug. 1836, ang:de tullförsegling ä bränvinskärl, som föras öfver saltsjön. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Allim. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 10 och 16 dennes på bordet lagda mern.: N:o 93, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk. N:o 72, om inrättande af Länsnämnder; och N:o 94, i anledn. af återremiss af Utsk:s utlåt. N:o 81, ang:de förändringar i K. förordn. om Prestval af d. 1 April 1843. Föredrogos ånyo och biföllos S(atsUtsk:s nedannämnde d. 14 och 16 dennes på bordet lagda utlåt:n: N:o 134, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel för npförande af en fängelsebyggnad vid Qvistrum; N:o 135, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till byggnadshjelp för de mindre komministraturerne; N:o 136, i anledn. af K. M:s lill R. St. allåtna nåd. skrifvelse, ang:de dispositionen af de 1848 års krigsrustningsfond tillhörande persedlar, som blifvit i Stockholms utredningsförråd inlemnade; samt N:o 137, i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang:de åtskilliga för det nybildade Arlilleribatteriet i Norrland ifrågakomne ökade utgifter. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s d. 14 och 16 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 138, i anledn. af erhållne återremisser å SlatsUtskis betänk.
Ständer beviljas ofvannämnda föga bemedlade samhälle, som vid ifrågavarande hamn-arbete lidit stora och oförutsedda motgångar samt till dessas öfvervinnande och för att, utan hänsigt till kostnaden, slutligen tillvägabringa en för framtiden varaktig hamn-anläggning, uppbjudit all sin förmåga. Då, jemte hvad sålunda i detta ärende förekommit, tillika under frågans behandling hos Rikets Ständer blifvit upplyst, att omförmälda hamnbyggnad komme att Expedilions-Utskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 139. 421 gagna ej allenast staden Cimbritshamn och kringliggande ort, utan äfven handeln och sjöfarten i allmänhet, hvadan det ock är af allmän vigt, att denna anläggning kan utföras och fullbordas, hafva, i betraktande häraf och med afseende på ofvan anförda förhållanden, Rikets Ständer funnit skäligt att bevilja Cimbritshamns stad det af E. K. M:t i Nåder föreslagna anstånd, intill 1856 års utgång, med beräkningen och vidtagandet af de årliga kapitaloch ränte-inbetalningarne å ifrågavarande tvänne hamnbyggnads-lån. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t, till svar i ämnet, underdånigst anmäla. - Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Oktober 1854. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Okt. 1854. Preste-Ståndet den 14 Rorgare-Ståndet den 14 Ronde-Slåndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring af 4 §. 'I morn. uti Folkskole-stadgan af deti 18 Juni 1842. (Allm.
Enligt 1849 års undsättningsredogörelse för Wermlands län, liar, i följd af Kongl, brefvet den 27 A.pril samma år, ett belopp af 300 R:dr anordnats, såsom understöd ät de mest behöfvande inom Ny och Södra Finnskoga kapellförsamlingar. Någon verifikation för denna utgift finnes icke redogörelsen bilagd. Slutligen har det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att en mängd äldre rester, år från år, fortfarande balanseras i räkenskaperna, och åtskillige af dem, oaktadt vid anställda utmätningsförsök tillgång till deras gäldande hos de restskyldige saknats. Revisorerne anse angeläget, det kraftiga åtgärder vidtagas att få dessa äldre rester till indrifning eller afskrifning i laga ordning befordrade. F. d. Allmänna Magasinsfonden. Af räkenskaperna, som reviderats i Kongl. Kammar-rätten för båda åren utan anmärkning, inhemtas följande: 19el)Ct. år 4848. år 4849. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Balans till påföljande året: Ofvanstående uthalanserade behållningar och fordringav bestodo uti: 7. llevisorerne hafva härvid icke funnit något att erinra. S!iOg*spkiiileriDft’s-kassa!i. Dess inkomster och utgifter, hvilka från Kongl. Räntekammarens hufvudbok samt Landtränteriernas och Fögderiernas specialräkningar sammandragas till rikshufvudboken, der de blifva till sitt hela belopp synliga, hafva befunnits utgöra: IPeliet. år fl,V28. år f»4®. Balans från föregående året: Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Utgifter: Balans till påföljande året: Någon anmärkning har härvid icke förekommit. J a g t kass efonden. De dit influtna medlen redovisas uti rikshufvudboken för de båda revisionsåren sålunda: »eliet. år IS4S. år f§4». ✓ Balans från föregående året: Ilemmansafgifter och arrenden Sammanskottsoch premiemedel Intressemedel och kapitalinbetalning Balans till påföljande året: Credit. Utgifter: Balans till påföljande året:
Då frågan om förändrad redaktion till följd deraf att två stånd stannat emot två måste förfalla, och någon skiljaktighet icke förefinnes i afseende å tullsatsen för koksalt, återstår att bestämma afgiften å raffineradt salt. Itih. lill R. St. Saltpeter Salt. 2 Bevillnings-Ulskoltets Memorial, N:o 23. I detta hänseende måste, såvida Ridderskapet och Adeln samt Preste-ständel icke vilja, lika med de öfriga Stånden, antaga den af Utskottet föreslagna införselsafgift, 8 r:st. skålpundet, följande omröstning ega rum: 248:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att å raffineradt salt bestämma införselstullen till 8 r:st. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bibehålies nu gällande bestämmelse af 2 r:dr 24 sk. införselslull per tunna. Vidare och enär endast ett Stånd, Bondeståndet, antagit Utskottets förslag att vid rubriken koksalt inom parenthes tillägga orden: s. k. Luneburger-salt derunder inbegripet, men öfriga Stånden ogillat detta förslag, torde vid hvad tre Stånd härutinnan beslutat böra förblifva. På sätt Utskottet tillstyrkt, hafva Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bondestånden biebållit gällande införselstull, 1 sk. skålpundet, för medicinskt salt, hvilken tullafgift Borgareståndet deremot nedsatt till 6 r:st. Såvida Borgareståndet icke frånträder denna skiljaktighet föranleder densamma följande omröstning: 249:o. Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att införselstullen å medicinskt salt, ej specificeradt, bibehålles vid 1 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner néj, nedsättes införselstullen till 6 r:st. per skålpund.
Jag har icke, på sätt Hr von Troil tyckes tro, uppgifvit att det endast vore de förvaltande verken i hufvudstaden, som denna föreskrift skulle afse; men jag har trott, att hufvudändamålet med revisorernas framställning skulle vinnas, äfven om föreskriften inskränktes till de förvaltande verken i hufvudstaden. Det är icke något nytt, att de förvaltande verken i hufvudstaden hafva särskilda föreskrifter med afseende på revisionen. K. Förordningen af den 13 November 1848, t. ex., stadgar, att det åligger de pennirigförvaltande verken i hufvudstaden att tillhandahålla journaler och böcker. I konseqvens härmed, kunde de förvaltande verken i hufvudstaden åläggas att lenina revisorerne de uppgifter, som af dessa blifvit begärda. Att häri skulle ligga något orätt, kan åtminstone icke jag inse, såvida man vill underlätta revisorerne i uppfyllandet af deras pligter. 160 Den 14 Januari e. m. Frih. Stjernstedt, Joh. Wilh.: Jag skulle gerna in stämma i hvad Hr Cederschiöld yttrade, angående skälen lör att så mycket som möjligt underlätta revisorernas granskning, men jag tror, att man genom den föreslagna åtgärden snarare skulle uträtta motsatsen mot hvad man vill vinna, och att K. M. icke knmme att lästa något afseende vid en skrifvelse i ämnet Hr Wolffelt yttrade, att Utsk:t icke så uppfattat revisorernas begä ran. som dessa åsyftat, och delta medgifver jag. I det uttryck, Ulsk:t begagnar, »vigtigare frågor», ligger något obestämdt, och det är för ingen del gifvet, att de förvaltande verkens åsigt om hvad med »vigtigare frågor» skall förstås, är densamma, som revisorerne hylla. Således kunna många frågor, som rätteligen borde i och för granskning öfverlemnas till revisorerna, komma att undandragas dem, frågor, som det måhända kunde vara af långt större vigt, att de blelve revisorerne underställda, än de sorn komma under deras ompröfning.
Under sådane förhållanden hemställer jag, om det är riktigt att börja med en punktvis föredragning, då man naturligvis i sådant - Den 11 Juli f. m. 225 dant fall måste besluta öfver en punkt i sender, och derigenom binda händerna i afseende på de återstående. Jag har ansett mig endast böra erinra härom, i öfrigt öfverlemnande åt Hr Gr. och Landtm, samt R. o. Ad. att i denna väg göra som de behaga. Jag föreställer mig dock att något hinder icke bör möta för att låta discussionen, åtminstone till en början, omfatta hela Betänk. Hr Mannerskantz, Carl Axel: I motsats till Gr. Frölich anser jag Betänk, böra punktvis föredragas. Åtskilliga punkter äro af den beskaffenhet att man kan tala om systemet i sin helhet. Hvad beträffar de många reservationerna tror jag att när det Bifråga om ett Betänk., som innehåller så många punkter som förev:de, det icke är möjligt att ej de fleste ledamöterne inom Utsk. skola finna anledning till reservationer, hvilket dock ingalunda hindrar, att ju icke enigheten i det hela varit starkare än under de fleste Riksdagar jag bevistat. Jag har velat nämna detta, på det att Gr. Frölichs anmärkn. icke måtte föranleda tili den tron att så ej varit förhållandet. Gr. Frölich: Om Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad., antager den amplifikation af rättigheten att yttra sig, som Hr Mannerskantz gifvit deråt, har jag naturligtvis ingenting deremot, men vill dock undvika att begagna mig deraf, emedan om jag t. ex. ville något vidlyftigare utbreda mig öfver en eller annan punkt, jag då vore underkastad den vanliga påföljden att icke få fortsätta. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. på sätt Gr. Frölich yrkat, bifölle att detta Betänk, i dess helhet blefve föremål för öfverläggningen, ropades starka Nej jemte ett eller annat Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge Betänk, böra punktvis företagas till pröfning, samt sedan svaren härvid utfallit med starka
Med ansökningar om afsked eiler om tjenstebyten för domare eller andre ämbetsmän af JusutiaeStaten bör på enahanda sätt förfaras. JustitiaeMinistern tillsätter de tjenstemän i Nedre Revisionen, som icke af Konungen utnämnas, äfvensom de, hvilka vid hans enskilda expedition kunna anställas. Rörande Nedre Revisionen har Utskottet ej trott sig böra meddela utlåtande, emedan denna myndighet, såsom en beredning för Högsta Domstolen är att anse, och följagteligen bör på samma gång, som Rikets domstolar, regleras. Under Justitiae - förvaltningen upptages JustitiaeCancelleren, som äfven bör ega sin enskilda expedition. I följd häraf skulle blott högsta inseendet öfver Lagskipningen komma att tillhöra JustitiaeMinistern, med rättighet och skyldighet, att i förvaltningsväg föreslå allt hvad som kan leda till Lagskipningens fullkomnande, utan att kunna anställa några åtal, 127 hvilket ensamt borde åligga JustititeCancelleren *). II. Utrikes förvaltningen för Rikets förhållanden till fremmande Magter. De till denna förvaltning afgifne 2:ne mera utförliga förslag e#) äro i hufvudsaken med hvarannan instämmande; och Utskottet anser äfven för dess del, att till densamma, för hvilken Utrikes Stats-Ministern är chef, med föredragning af ministeriella ärenden särskildt inför Konungen, följande befattningar skulle höra, nemligen: Brefvexlings förande med fremmande Regenter eller Regeringar, och deras Ministrar, utfärdandet af creditiver eller diplomer, för Kongl, Maj.*ts till dem afgående ministeriella eller commerciella beskickningar, samt mottagande af dylika, som hitkomma. Communication med Kongl, Majds utrikes varande, och fremmande Magters här vistande Sändebud. Uppgörandet af alla afhandlingar med andre Regeringar; handelsförhållanden med ut - *) Jemför sid 56 och följande i Committerades betänkande. #*) Committerades Pluralitet, sid. 60. Cancelli-Rådet v. Hartmans dorffs, sid, 27, aldra afdelningen.