Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelkes förslag anloges; ly då frågan bär icke bör hänföras till eller jemföras med en enkel delning af ett helt öre i 2:ne hälfter, utan afser sättet att undvika brutna tal, som icke upgä lill helt öre, exempelvis -j^tdels öre, deraf således T409ö:delar ligga på hvar sin sida om halföre!, kan jag för min del vid sådant förhållande omöjligen finna annat än att, om ock någon slags orättvisa eller förlust att tala om i della fall må anses upkomma, denna icke mera undanrödjes genom Gr. Lagerbjelkes än genom Utsk:s, med hittills följd praxis öfverensstämmande, förslag. Propos. till bifall å det förevartde 4:de mom. blef härefter framställd och besvarad med starka Nej, blandade med Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga detta mom. till handlingarné, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja och några Nej, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Vidare förekom 5:te mom. och yttrade sig derom Frih. Palmstjerna: Det torde vid något tillfälle kunna hända, att taxor och allmänna afgifler icke kunna så jemkas, alt man helt och hållet kan undvika bråktal af öre, och alt icke, så vida man ej vill förhöja taxan, t. ex. T55 öre kommer alt deruti ingå. Det skulle" naturligtvis medföra olägenhet att föranleda eo sådan förhöjning i taxorna, och då detta icke kan vara meningen med R. Sirs beslut i denna fråga, torde det vara skäl att tillägga några ord vid slutet af ifrågavar:de punkt. Den har nu följande lydelse: ”att taxor å allmänna afgifler undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det hya myntsystemet, så att, på sätt i näslföregrde punkt är föreskrifvet, bråktal af öret undvikas.” Om orden : ”när det utan olägenhet ske kaii'' tilläggas, så har man också gjort afseende på den ”skäliga jemkning,” som förut i punkten omförmäles, och hvilken icke torde afse någon absolut jemkning.
Att landets myntvärde (realisationen) uprälthålles. 2:o Att svenska Statsverket bibehålies i det förträffliga tillstånd i hvilket det sig ända ifrån 1809 års Riksdag befunnit och sig ännu lyckligen befinner. 3:o Att svenska Riksg:sKont., hvars namn uttrycker det ändamål som med dess inrättande afsågs, må uteslutande befatta sig med riksgäldens skötande, ulan all sammanblandning, hvarken med Banken och Statsverket, ännu mindre med Filialoch Privatbankerne, Ilypotheksföreningarne, eller privatas affärer, samt att Riksg:sKont:s verksamhet så bestämmes och ordnas, att den icke råkar i strid med Bankens och Statsverkets, utan så, att desse 3:ne förvaltningar må kunna verka hvart inom sitt område, utan att på hvarandras intränga och derigenom åstadkomma oredor, samt verkningar stridande mot Rikets allmänna intresse. Om Banken. Reg:sF:ns 72 § lyder sålunda: »Riksens Stms Bank förblifver hädanefter, som den hittills varit, under Riksens St:rs egen garanti och vård, så att den ostörd må förvaltas af de Fullmäktige, hvarje Stånd dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gjorde äro eller vidare af Riksens St:r göras; egande Riksens St:r allena rätt att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas.» Man glömme härvid icke, att nuvtde Riksens St:rs Bank, ifrån början var en Privatbank, hvars egare var Palmstruch; att dennes privilegier öfvertogos först af 2:ne RiksStånd. R. o. Ad. och BorgareSt.; sedermera äfven af PresteSt. och sist, vid början af detta århundrade, af BondeSt.
SD. Ester behörig granskning af Riksens ^öalcfl. ständers GtatsUtskottS Betänk rude of den s.-te sistledne December, rörande Strömholms vch Kungsöts Kungs, och Kungs-LadugLrdar, stad, nade VorgareStändet utl dek stut: att, hwad Kungsvbr detrgff r, denna Kungsgård bör, enligt Utskottets först-o, helt och hället skilj "s frän den blilwande Sluieri inrättningen wid St'örnsholm, och särskildt till StatsWerkets förman, pä er-ehanda sätt, som i afseende vä Kungsgårdar l ollvanhet förcstagir är, onwäudos och behandlas, somt sandes, ester hwad delta Ständ förut om KungSgärdarne bestulit, linder Arrende pä minst zo ärs tid genom vffenttiiZ A-iclivn upplätäs; bitfwandes ailtsä Utskolttt här - Den 2Z Januaris. 96 r härigenom anmodadt, att, i sammanhang med dest tili afgifwande ylttrllgare Betänkande, rörande öfriga Kungsgardarue, äfwen sig widare utläta, om sättet och wilkoren för denna egendoms utarrenderande och de af Herr Borgmästaren Lettenström, »kl desi jemte detta Protvcolis Utdrag, till Utskottet söljukuga anförande, särskildt gjordsörbehäll i anseende till nägon rättighet, som fran äldre lider stall wara Köpings Stad förunnad kill begagnande of witze under Kungsgården hörande lägenheter: samt alt, hwad äter angar Strömsholms Kungsgård, inrättandet of Stuteriet derstädes, hwiiket Ståndet ansag böra bibehällas, mä likmätigt twenne Sfänds innom Utstottet yttrade och med den af Herr Ordföranden sramstälde proposition instämmande mening, till Kongl.
— K:dr 20,000,000: — visar sig äfven här en brist af - » 117,151: 9. 11: dr 1,200,000: — Enligt 230 i Riksgälds-kontorets reglemente, hafva Rikets Ständer väl medgifvit, att de kostnader för ifrågavarande upplåning, som icke varda godtgjorda genom uppkommande räntevinster å de upplånta medlen, må bestlidas på samma sätt, som andra kostnader för uppbörden och förvaltningen af de medel, hvilka till Riksgälds-kontoret ingå; men då all anledning är för handen, att ofvanberörde brist bör kunna betäckas genom de räntevinster, som kunna föras kapitalräkningen till godo, sedan stadgad ränta blifvit amortissements-fonden godtgjord, lärer någon utgift af Riksgälds-kontorets öfrige tillgångar icke behöfva att för detta ändamål äga rum. Utaf hela obligationsbeloppet, 8,190,500 Th:r, eller R:mt R:dr 21,841,333: 33, är, enligt 1859 års redogörelse, liqvid lemnad till långifvarne: för de i Januari 1859 till inlösen förfallne 75,600: — för de i Juli samma år dito 39,000: — för de i Januari 1860 dito 40,00°: — 154,600 Tli.-r, eller R:mt R:dr 412,266: 67. så att vid 1859 års slut utbalanserades såsom skuld för oinlösta obligationer 8,035,900 Th:r, eller Runt R:dr 21,429,066: 66. Ränteoch amortissements-fonden, hvars behållning vid 1858 års slut utgjorde R;dr 519,225: 43. har under år 1859 tillgodoförts det bestämda ränteoch amorte ringsanslaget » 1,166,666: 67.
Af Kyrkoherden J. Ternström: Om upplåtelse af egendomen, Hedeaskog till H. M. Konungen. Enligt Kongl. Brefvet den 14 Augusti 1834 har kungsgården Beckaskog, som förut varit indelt till öfverste-boställe vid Kongl. Skånska Dragon-regementet och nu disponeras af samma regementes Boställs-direktion, blifvit på 30 års tid, räknadt från och med 1835, sålunda på arrende öfvertagen, att Kongl. Maj:t af Dess Civillista till Boställs-direktionen årligen erlägger 5,443 R:dr 50 öre, mot svarande räntan af boställets uppskattningsvärde. Kungsgården, som är belägen inom Christianstads län, Willands härad och Kiaby socken, innehåller 14 mantal af krono-natur, med en areal af 1,865 tunnland, inberäknadt 33 torplägenheter, hvilkas innehafvare utgöra dagsverken till kungsgården. Dessutom uppbär denna årligen af 1341 mantal inom Ifö och Kiaby socknar ersättning för 40f s. k. hofverier med 62 tunnor råg, 62 tunnor korn och 103 tunnor hafre, som lösas efter medelmarkegångspris, samt i räntor af hemman i Ifö, Kiaby, fjelkinge, Oppmanna, Wånga, Österslöfs och Gualöfs socknar likaledes årligen 220 R:dr 37 öre riksmynt. Sitt förnämsta värde hemtar likväl denna egendom från ett förtjusande läge vid Ifö och Karsholms-sjöarnes herrliga stränder, och sannolikt är det också denna omständighet, som fästat den Kongl. Familjens uppmärksamhet å Beckaskog och gjort detta ställe till en angenäm vistelseort under Kongl. Familjens besök i rikets södra provinser. Isynnerhet har Hans Maj:t, vår nu varande allernådigste Konung och Dess höga Gemål visat ett lifligt intresse för Beckaskog, och de kostbara och storartade anläggningar, som Hans Maj:t Konungen låtit der utföra, vittna ovedersägligt om den förkärlek, hvarmed Deras Majiter omfatta detta ställe.
Grille ock detta stadgande för BancoUtskottet i underställnings - fi agor ; men i de mål, som böra hemliga hållas, och der detta Utskott med Riksens Ständers rätt besluter, skall, äfvensom uti alla inom Constitutions - Utskottet förekommande mål, förhållas tued omröstningen på sätt i 53 JT. här nedanföre stadgas : Bärandes i ofvanupptagna särskildta fall, uti BancoUtskottet Två Tredjedelar af hvarje Stånds Ledamötervara tillstädes. Se Bihanget, 3 Bandet, sid 30 och 120. RiddersUap-ts och Ad. lus Piotocoll den 21 April II. sid. io/f; d. 27 April, II. sid. 536; d. 30 April, II lid. 556 Constitutions-Utskottets betänkanden. 39 —566; d. 27 Maji, II. lid. 490—499; d. 5 Junii, 1. sid. 141, och den n Junii Preste ståndets Protocoll d 25 April , d. 6 och 22 Junii lQid, sid. 156, 4 Bandet, sid. 398, 5 Bandet och sid. ro<5 , 6 Bandet. Puncten. Vill Utskottet återlemna något från ett eller flere Riksstånd till detsamma remitteradt mål, såsom till dess befattning ej hörande , åligge Utskottet, att sist inom åtta dagar afgifva sitt utlåtande, med deruti an
Om man, såsom det i de inom Eders Kongl. Maj:ts Högsta Domstol afgifna utlåtanden antydes, får antaga denna enhet vara mest befrämjande både kyrkans och statens ändamål, så är visserligen i dess upprätthållande, der det kan ske, ingen förnekelse af evangelisk Lutherska protestantismens tro och lära. Men att vidhålla denna statsgrundsats kan icke strida mot civilisationens fordringar, så vida ej mpn med dessa vill förstå de åsigter och grundsatser, hvilka i samma fråga gjort sig gällande såsom resultat af de mäktigare folks historiska lif, hvilka omständigheterne nödgat att inom staten erkänna särskilda trosbekännelsers lika eller olika bestämda rätt. Men då dessa åsigter och grundsatser endast äro inom den allmänna bildningens och den kyrkliga ordningens område praktiska slutföljder of dessa folks historiska utveckling, såsom de hos oss gällande förhållanden äro det af vårt folks historiska lif, så lära de just derföre icke kunna göra anspråk på allmän och ovilkorlig giltighet. De hafva ock, dessa åsigter och grundsatser, en så olika omfattning både inom tbeoriens område och i tillämpningen på verkliga förhållanden, att det ej är lätt att bestämma hvad som egentligen skulle vara civilisationens fordran. Anser man denna vara den, att staten må förklaras helt och hållet obehörig att fästa något afseende vid medborgarens religiösa trosangelägenbeter, så faller utom civilisationens område hvarje anordning af kyrkliga angelägenheter, genom hvilken friheten inskränkes. Detta blefve då fallet med alla inom Europas statsrätt nu bestående förhållanden, genom hvilka, med åtnjutande af större eller mindre mått af medborgerliga rättigheter, åt medborgaren är medgifvet endast fritt val mellan vissa af staten på förhand erkända och inom densamma bestående kyrko-samfund, eller genom hvilka borgerliga rättigheter utan inskränkning tillerkännas en viss kyrkas medlemmar, men blott en inskränktare rätt är medgifven andra kyrko-samfund eller åt medborgare, som ej ansluta sig till någon kyrka.
JV$ 67. till Torpsjön och 20 fot bred landsväg derifrån till Bräcke, af en fullständig kommunikationsled frän Sundsvall till Bräcke. Otn remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 22 November 1862. Isberg. JW 67. Af Herr Kjörck I Med förslag till Förordning om det vilkor i bolagskontrakt, att endast någon eller någre af bolagsmännen må bolagets /inna teckna. Med bifogande i afskrift af den utaf mig vid sisthållne riksdag väckte, och till Lag-Utskottet remitterade, men der icke behandlade motion, rörande antagande af en Förordning om det vilkor i bolagskontrakt, att endast någon eller några af bolagsmännen må bolagets firma teckna, får jag på de grunder samma motion innehåller, föreslå, att en dylik Förordning måtte antagas af följande lydelse: Lägga flere med hvarannan bolag att drifva handel eller annan rörelse, med det vilkor, att endast någon eller någre af dem må begagna bolagets firma; är i den firma hans eller deras namn utsatt och ej någon annans och är dertill lagdt ordet: styresman eller styresmän; dä varén, der annan bolagsman något för bolaget sluter, de öfrige deri saklöse, sä framt det ej visas hafva till deras nytta skett; i ty fall må de ej draga sig undan att godtgöra hvad mot den nytta svarar. Om remiss till Höglofl. Lag-Utskottet anhålles. Stockholm den 22 November 1862. A. VF. Björck. Bih. till B. St. Af Herr Björck 1 Om närmare bestämmelser i afseende å vissa, näringsidkares rätt att ställa underpant lill säkerhet jör förlag. Vid sistförflutne riksdag väckte jag motion om närmare bestämmelser i afseende pä den vissa näringsidkare medgifna rätt, att ställa underpant till säkerhet för förlag. Denna motion föranledde Höglofl. Lag-Utskottet att framlägga ett förslag om allmän rätt att ställa säkerhet genom underpant af lösegendom; hvilket förslag vann Rikets Ständers bifall, men deremot icke af Kongl. Maj:t godkändes.
Men du finner nu här kanhända sinne tillfyllest? Jag vill hoppas – till och med så mycket att du rätt klart inser nödvändigheten af vår ordbok – allt det tråkiga deraf må du, när vi komma till arbete, få på din lott om du vill, men språkets finheter behåller jag för mig, och sådana klyfningar der blifva månde, skola förut icke ens ansetts möjliga! – Jag tror jag slutar aldrig om den saken. Nyss nämnde jag att Adolf och Maria äro här, men den meningen hör till dem som böra klyfvas. De hafva begge varit här några dagar, hvar under det är mest deras fel att jag icke skrifvit och innan de så hyggligt öfverraskade mig med sin ankomst, teg jag – under väntan på förstånd – Ack Gunla – det är så svårt att återkomma till ett ställe, der man fordom varit lycklig! – Hade du bara velat öfvertala mig att stadna på Sjöröd – (fastän du, om du så gjort, icke varit Gunnilla, och jag då törhända icke brytt mig om att blifva hos dig –) så tror jag nästan att jag oaktadt Pappas önskan – ja jag vet icke hvad jag tror. Imedlertid är rätt väl att här inga Kloster finnas i nejden – annars sprang jag visst i något obevakadt ögonblick i ett sådant – tog slöjan – och ångrade mig sedan – det anser jag icke helt och hållet omöjligt – Men du och Maria och Pappa skolen väl ingifva mig goda tankar, derpå litar jag ständigt – och klagar min nöd blott för dig. Ty du är dömd att ega mitt förtroende, fastän – fastän, – ja nu vill den gamla klagovisan åter fram – men i alla fall – fastän du aldrig velat säga mig något, kan du icke neka till hvad som är och det blir ändå ett slags förtroende. Gunla! Allvarsamt taladt – Hvarföre gifter du dig icke med din Onkel?
Hvar och en, som opartiskt vill bedomina förslaget, skall finna olämpligheten deraf, hvad terrängförhållandena beträffar. För att från Erikssund komma vester ut, måste jernvägen dragas öfver 3 Mälarevikar, och delta anser jag vara tillräckligt talande bevis för att rygga tillbaka för förslaget. Huruvida någon undersökning af den ifrågasatta rigtningen kan medhinnas nu eller icke, lemnar jag derhän, men hoppas att Stats-Ufsk:t, innan frågan afgöres, tager noga reda på alla för handen varande förhållanden och noga öfverväger fördelar och olägenheter, som vidlåda denna motion. Jag anhåller att mitt Yttrande mätte få medfölja till StatsUtsk-. t. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. remitterades motionen jemte yttranderne ti.l Stats-Utsk:t. Föredrogs Frih. Creutz’s, Steffan, d. 30 sisth November bordlagde motion N:o 262. ang:de anställande af edsvurna protokollsförande vid häradsoch rådstufvu-rätter. Hr Stjernsvärd, Gust. Maur.: För min del anser jag denna motion vara förtjent af all tnöjlig uppmärksamhet, 330 Den 5 December, Jag tror nom!, att sorn det nu är tillställdt vid rådstufvurätt och häradsrätt, hvarest domaren är både ransakare och protokollsförare, kunna parterna icke vara tillförsäkrade alla de rättigheter, deni med skäl tillkomma. Afven med bästa vilja i verlden kan en olika uppfattning ega rum vid det ena eller andra tillfället. Jag vet intet land, der förhållandet i detta afs. är såsom bos oss. I Frankrike t. ex. annoteras både frågor och svar. [ vårt land finnes icke ens tillfälle att få något justeradt. Jag hemställer under sådana förhållanden, om det är tillfyllestgörande att stifta lagar, om vi ej komma i åtnjutande af desamma. Uos oss inträffar äfven ett annat förhållande, som gorden af Frih. Creutz föreslagna förändringen ännu nödvändigare.
Nybro, der ganska lätt en bred kanal synes kunna åstadkommas, hvarigenom vallenliöjden, medelst stämbord, kunde hållas till en viss höjd; och seglationen på Wenern behöfde ingalunda derigenom lida, då sjöns djup i alla fall säkert blef tillräckligt för de fartyg, som kunna begagna Göthaoch Trollhälte-kanalerne, samt större fartyg icke gerna på insjöar ne begagnas. I anledn. af dessa förhållanden, anhåller jag att R. St. måtte hos K. M. i und. framställa den auhållan, att genom styrelsen för vägoch vatten-byggnader upplysningar mätte inhemta», huruvida en bestämning af sjön Wenerns vattenyta med fördel för kringliggande jords odling och utan att tillintetgöra kanalseglalionen ä nyssnämnde kanaler, eller framgående till de vigligare hamnar vid sjön, skulle kunna utföras, samt hvilka kostnader, som i sådant fall skulle erfordras; äfvensom, i fall saken visar sig vara möjlig och nyttig, låta utarbeta förslag huru arhetet bäst kunde utföras, af Staten eller genom eli bolag, samt hvad villkor som borde ett sådant erbjudas, på det R. St. må blifva i tillfälle att härom öfverlägga. Jag är öfverlygad att våra efterkommande skola erkänna hvad i sådant afseende under vår trd kunde utföras; och anhåller om remiss af denna min motion till Ekon.Utsk. 2. Ibland de förhållanden, som synas vara på samma gång tryckande för vår handel och sjöfart och nedslående för vår nationalära, är det i mänga afseenden märkvärdiga, att oaktadt vi äga ena stranden till Öresund och den naturligaste rättigheten till dess djupaste farvatten, vi likväl nödgas erlägga för våra fartyg och värt gods en så betydlig afgift till Danska kronan. Jag vet att det är ömtåligt alt vidröra detta ämne, sedan genom fredsslut man så oförsigtigt frånkändl sig rättigheten, alt obehindradt och utan s. k. ”lull”, segla vid landets egen kust; men just för den goda anda sora råder mellan så väl de begge regeringarne som folken, anser jag rätta tidpunkten vara, att nu väcka frågan om denna afgifls och dermed förenade lull-visitations afskaffande.
Jag vet, att inom Skåne icke finnes någon kronolägenhet, som dertill kan användas; men deremot vet jag, att jordmånen och klimatet i Skåne och den delen af Blekinge, som är belägen närmast hafvet, gifva ett exstant bevis derpå, att dessa provinser äro tjenligast för ekplanteringar, hvarom flottans officerare kunna lemna det bästa vitsord; ty från Skåne och Blekinge har man för flottans behof hemtat det virke, som icke blifvit iuförskrifvet från Tyskland. Af dessa skäl får jag fästa Utsk:s uppmärksamhet derpå, att i händelse Wisingsö, efter föregången undersökning, skulle finnas tjenlig för ekplantering, borde, enär 10,000 tunnland äro bestämda alt härtill användas, men fråga icke är att använda mer än hälften af denna jordrymd, eller 5,000 tunnland å Wisingsö, planteringar å de återstående 5ooo tunnland verkställas i Skåne, så mycket hellre som om äfven det skulle finnas, att eken till följd af jordmånens beskaffenhet å Wisingsö, såsom bestående af kalkberg med ringa jordlager deröfver, derstädes hastigare utvecklar sig, den likväl i Skåne skall finnas starkare och följaktligen mera användbar för flottans behof. Det är derföre, som jag tror, att, i fall det är angeläget, att en sådan ekplantering företages, den bör ske i Skåne samtidigt med den å Wisingsö; ty för min del finner jag det vara orätt att uppskjuta densamma i Skåne, intilldess man fått se resultaterna af försöken å Wisingsö. På dessa skäl anhåller jagom återremiss af betänk., med begäran, att StatsUtsk. för planteringen ville företrädesvis afse Skåne. Hr Danckwardt, Magn. Georg: Det är icke min mening att begära återremiss af StatsUtsk:s ifrågavarande betänk., emedan jag icke vill motsätta mig de ytterligare upplysningar, som StatsUtsk. föreslagit böra inhemtas, huruvida Wisingsö finnes af den tjenliga beskaffenhet, att den derstädes påbörjade ekplanteringen anses böra företrädesvis der fullföljas.
Först i den händelse att Banken nödsakades att utrikes realisera större eller mindre del af de ei hållna obligationer ne till den metalliska kassans förstärkning, skulle ökad skuldsättning utomlands till motsvarande belopp uppkomma; och i fall omständigheterna tvingade Banken alt verkställa en sådan upplåning lärer det vara klart, alt denna borde lättare och med större framgång kunna utföras genom att för ändamålet använda nyssnämnde obligationer än om Banken, utan att ega tillgång på valutor af dylik beskaffenhet, skulle söka att begagna ilen i Banko-reglementets 114 § anvisade utväg att å utrikes ort upplaga lån eller bereda sig kreditiv-rätt. Icke eller från Stats-verkets sida synes någon betänklighet böra möta för antagande af det framställda lörslaget; men dä det är möjligt, att de utländska långifvarne såsom vilkor för Bankens deltagande i länet utan motsvarande förbindelse att för de erhållna obligationerne tillhandahålla valuta, betinga att dessa obligationer icke skola få på den utländska marknaden spridas förr är* måhända ett eller annat år efter lånets afsiutande, anser Utskottet verkställigheten af det ifrågasatta utbytet böra ankomma på de bestämmelser, som i läne-kontraktet meddelas beträffande tiden för Bankens rätt att obligationerne i berörde afseende disponera, så alt Banken kommer att behålla de till utbyte (öresiagna förbindelserna intilldess nämnde dispositionsrätt öfver de nya stats-obligationernc för Banken inträder.
Jordbruk är i nain tanka Sveriges en'da hufvudnäring; Bergverk och de Mariufacturer som deraf härleda sig, dess förnämsta binäringar, samt en fri och liflig utrikes handel och rörelse jemte exporthandel förnämsta befordringsmedlet af dessa näringar. Jag sätter i sista rummet all activ utrikes transito och frakthandel lika sorn nederlagshändeln. Under lika skydd och frihet för alla dessa näringar, böra de endast i förutnämnda ordning njuta den uppmuntran och understöd som Staten kan förskaffa deni. Då män sorn hittills hos nss skett följer en motsatt ordning, hindrar man de* inhemska productionen i stallet alt lifva åen, och motarbetar således national rike - Dcn 2o Juli. f.”m. 8t>5 'domens tillväxt, hvilken endast genom ö» kad inhemsk produetiön och dess öfverskott på consumtiönen kan fortgå. 'Vi böre 'således aldramindst genom lockande fördelar ifrån jordbruket leda arbetare ätt på fiömmande haf och i aflägsnäre Länder, och det som än värre är i andra mag ters tjenst söka en bergning, sorn de säkrare kunna finna på fosterjorden bm den brukas af deras händer. Vi böre icke till utredande af Skepp och till vidsträckta handelsspekulationer använda Capitaler, sorn sä väl behöf'vas ti il förlag och med mera fördel kunna nedläggas uti förbättringar och odling af 'våra fält. Det ligger i sakens natur, ätt ett Land med så vidsträckta kuster sohl Sverige aldrig skall sakna Sjömän till deh Botta, som vi kunne underhålla. De uppammas genotn våra Fiskerier, vår inrikes Kustfart och den utrikes seglation, sorn i fredstider ofelbart skall fortfara , fastän Productplacatet och Skeppsréderiernas öfriga monopoliska fördelar Upphöra. Vi skole troligen aldrig hädanefter komma uti Ben till stöd för våra monopoliska handelsförfattningar åberopade tid, då Lybeckare och andra Tyskar tillförde oss en stor del af de handelsvaror soni vi hämtade utifrån, derföre alt de icke kunde tillverkas här > och köpte från oss säd och victualie!*