Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af stadens Handelsoch Ekonomi-Kollegium hafva under nämnda tidrymd tillståndsresolutioner blifvit meddelade för uppförande af 265 större och mindre boningsoch fabrikshus samt 300 uthus, för tilloch påbyggnader i 198 egendomar och dessutom för större och mindre reparationer och förändringar i 934 egendomar, alla tillhörande enskilde. Flera af dessa byggnader, bland hvilka äfven finnes ett nytt Theaterhus, beläget å Mosebacke, äro stora och vackra, och i allmänhet visar sig i de nyare byggnaderne en större prydlighet, än i de under nästförutgångne år tillkomne. Under qvinqvennium 1851—1855 utfärdade Handelsoch Ekonomi-Kollegium sådane tillståndsresolutioner för 172 boningsoch fabrikshus, 218 uthus, 280 tilloch påbyggnader och 363 större och mindre reparationer; hvaraf synes att enskildes byggnadsföretag äro i stigande. 2. Stadens innevånare. Tab. N:o 1. Folkmängden i hufvudstaden har, enligt mantalslängderne, för hvarje särskildt år under femårsperioden uppgått till de belopp, som i Tab. N:o 1 redovisas. Enär det, i Kongl. Kungörelsen den 4 November 1859, angående uppgifter till Rikets officiela statistik, meddelade allmänna stadgande, att uppgifterna om Rikets folkmängd den 31 December 1860 och sedermera ') Denna brobyggnad, till livars utförande Rikets Ständer anvisat 350,000 R:dr R:mt, fulländades i Oktober månad 1861. **) Rör bangårdens anläggning och jernvägens sträckning derifrån till Arstaviken, har staden kostnadsfritt till Kronan afstått dels all den staden tillhöriga jord samt de gator och platser, som, enligt af Jernvägsbyggnads-Chefen uppgjord plan, för denna anläggning erfordrats, och dels den mark, som, vid Fatburssjöns igenfyllande, uppkomme, äfvensom förbundit sig att till Kronan utbetala 150,000 R:dr R:mt, hvaraf, vid 1860 års slut, 120,000 R:dr blifvit erlagde. **')
Banco-ZJtskts Betänkande, N:0 92. gen för allmänna medel vid denna Riksdag bragt i dagen, kunna blifva oväntadt dryga; emedan intet synes hindra, att ju Statsverket, emot pantsättning af Kronans Domainer, kan blifva Låntagare i denna fond. Slutligen reserverar jag mig deremot, att Utskottet fortfarit behandla detta förslag, äfven sedan Kongl. Maj:t till Ständerne förklarat, det Lånet icke borde med Banken förenas; äfvensom deremot, alt Utskottet icke underställt Kongl. Maj:ts pröfning en åtgärd, som skall djupt ingripa i Landets oeconomiska förhållanden. Herr Hels ingins: Emot Högloflige Ban co-Utskottets förslag lill Rikets Ständer, att, genom ett af Banken på utrikes ort upptaget Lån, stort 2,000,000 Hamburger Banco, bereda en ny Lånefond för Fastighetsegare med 42 ‘^rs successiv återbetalningstid, får jag vördsamt anmäla' min reservation.
Memorial med hemställan till Riksens Ständer att hittills uppskjutna Grundlagsfrågor, sorn icke redan vid denna Riksdag blifvit upptagne eller vunnit handläggning, skola till nästa Riksdag blifva hvilande. Till Constitutions-Utskottet hafva inkommit ifrån Högvördige Preste-Ståndet, Välloflige Borgare-Ståndet och det Hedervärda Bonde-Ståndet Protocolls-Utdrag, innehållande de respective Ståndens beslut att under detta Riksmöte, blott med tvänne af Borgare-Ståndet gjorde undantag, icke ytterligare befatta sig med Grundlagsfrågors upptagande och afgörande. Af denna anledning, äfven som af den, att Riksdagen nu nalkas sitt slut, och att det åligger ConstitutionsUtskottet att samla och uppgifva, hvilka frågor rörande förändring i Grundlagarne enligt föreskrift äro beredda att, såsom ifrån denna Riksdag hvilande på bordet till den nästa, då kunna afgöras, på det att de i Riksdagsbeslutet må kunna antecknas, har Constitutions-Utskottet trott sig böra vända sig till Riksens Högloft. Ständer med vördsam förfrågan, om icke Riksens Ständer täcktes förena sig i det beslut, att alla hittills uppskjutna Grundlagsfrågor, ■ Bilaga till Mern. 413 sorn icke redan vid denna Riksdag blifvit upptagne eller vunnit handläggning, skola till nästa Riksdag blifva hvilande och då kunna till pröfning förekomma. Örebro den 28 Julii 1812. På Constitutions-Utskottets vägnar A. G. Mörner. J. A. Tingstadius. J. P. Sandberg. And. Aberg A:son. G. A. Silverstolpe. Bilaga till Meni. Utdrag af Frotocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 28 Juiri 1812.
§. fågeå; mare ^nn ef beråttigab att för fig, buffru eller barn njuta unberbåll längre an till Den Dag, Då Det tillfrånD fm* noin meDDelaå, 4:t>e (Tap. io. §. •bäfwer ©ålbenår tfetrft i SKifet, Då må bmi, intill be§ ©om ofmer bo* nom fallit, od) munnit laga fraft, tjenffen ej förrätta, ©en tjenften i fjan£ Italie fåre (tår , njute ^alfma lånen; bocf ege Den SOtpnbigbet, unDer bftilfen ©ålbenåren i ocb för tjenften lober, uppå anmålan af ©obe Mannen eller ©p|?lcmånnen, profma ocb beftåmma, ^urumiDa Den, forn till tjenften# för* roaltanDe fororbnab år, må meD minDre ån Ijalfma lonen åtnöja#, od) burit (fort belopp ban', i fåDant fall, får uppbära. 5(f Den anbra ^alften rnarb* gålbenår få mpefet tillagbt, forn till ban# eget, bfln$ bu(]ru6 ocb oforforjDa barnå unberbåll tarfmaå. »£>mab öfrigt år tagen bergenårerne, y:te Cap. urte §♦ bronan# £>mbub#man i orten' ocb alla famfliga borgenärer, ffela om ftåmningen ferffilDt unDerråttaå. SCBarbe ocf ffåmningen få fungjorb
Herr von Troil har tedan så klart vederlagt det oformliga, oriktiga och skefva i Friherre Cederströms framställning, att jag icke har något att tillägga, helst det icke är tänkbart, att Sveriges Ständer och Konung, i samma ögonblick de vilja göra slut på 20 års oreda i myntväsendet, skulle draga i betänkande att i lag och laga ordning söka det säkraste slödet äfven för åtnjutandet af rättigheter, om än några individer skulle finnas, sorn önska återkomsten af de tider, då, med förmågan att göra orätt, man på bekostnad af enskild rätt kunde grundlägga enskild vinning. Den a3 October f. rn. 267 Herr Ribbing, Arvid: Då flere talare redan vederlagt Friherre Cederströms yttrande, anser jag det så mycket öfverflödigare för mig, som dessa yttranden synas mig vederlägga sig sjelfva. Sådane grundsatser, som den, att Rikets Ständer icke äro underkastade lagens och rättvisans fordringar, eller de beslut, som med Konungens sanclion blifvit försedde, äro så omoraliska, att de vederlägga sig sjelfva. Herr von Hartmansdorff', August: En hvar lärer erinra sig, huru realisationens motståndare yttrat farhåga, att den icke skulle kunna bestå längre än till nästa riksdag, emedan Ständerna icke voro underkastade någon lag. Till afvärjande af denna våda, har man nu sökt stifta en lag för att emot Ständernas godtycko trygga realisationens bestånd. Då denna fråga förekom i Utskotten, yttrades just af dem, som förut varit så rädda för Ständernas ingrepp, samma tankar, som här blifvit framställde emot lagen, nemligen dels att någon serskild lag icke vore behöflig, och dels att det vore förgäfves att söka mota Ständerne genom lag; men sluteligen hafva dock de fleste inom Utskotten förenat sig om behofvet af en sådan. Då man i Stånden merendels plägar upprepa detsamma, som förut blifvit sagdt och vederlagdt i Utskotten; så har jag visserligen väntat de invändningar, sorn här blifvit gjorda.
o c h hon ryste för detta själfbelätna, strålande ansikte, för dessa genomträngande och forskande ögon. Muzio började ånyo att berätta, men Fabio häjdade h o n o m genast. &gt;; Du tyckes ej kunna sofva i din nya bostad? Min hustru o c h jag hörde dig i natt spela samma hymn som i går. » » Oh, hörde ni? » svarade Muzio. » Jo, jag spelade verkligen hymnen, men jag sof dessförinnan och hade till och med en underbar dröm. » Valeria blef uppmärksam. » Hurudan var din dröm? » frågade Fabio. » Jag tyckte, » svarade Muzio, i det han oafvändt betraktade Valeria, satt jag befann mig i en rymlig kammare med hvälfdt tak o c h dekorerad i österländsk stil. Skulpterade kolonner uppburo taket, väggarne voro täckta med kakel och fastän där funnos hvarken / fönster eller ljus, syntes hela rummet fylldt af ett rosafärgadt skimmer, såsom vore alltsammans byggdt af någon slags genomskinlig sten. I hörnet röko kinesiska rökelsekar, på golfvet lågo kuddar af guldoch silfverstickadt sidentyg, och under dem var en smal matta. Jag kom in genom en af ett förhänge dold dörr, och rakt emot mig ur en annan dörr närmade sig en kvinna, som jag fordom högt älskat. Och äfven nu syntes hon mig så skön, att jag helt och hållet upptändes af min gamla kärlek. » Muzio tystnade betydelsefullt. Valeria satt orörlig. Hon blef endast allt mera blek, och hennes andhämtning blef allt djupare. » Då, » fortsatte Muzio, » vaknade jag och spelade denna melodi. » » Men hvem var denna kvinna, » inföll Fabio. » Hvem hon var? En indisk hustru. Jag mötte henne en gång i staden Delhi, men hon är ej mer bland de lefvande. Hon dog. » » Men mannen då, » frågade Fabio, knappt själf vetande, hvarför han gjorde denna fråga. » Äfven mannen är död, har man sagt mig.
Denna utväg svarade likväl icke, efter nu gäl-' lande författningar, tillfyllest mot sitt ändamål ; men då lagstiftaren vore förbunden både att förvara dens rätt, som eger fog till klander, och att taga i beräkning de flera olägenheter, som tillskyndas en köpare, om han, •utöfver hehofvet, hindras från lagfart af en genom laga fång förvärfvad fastighet, ansåge Herr Cron ifrågastälde kungörelser böra, hellre än förbjudas, fastmer®genora bestämd lag gillas och godkännas; hvarvid dock tiden för klanders anmälande ej borde inskränkas till endast tre månader, såsom man någon gång skall sett, utan, i likhet med hvad lagen på flera ställen antagit, bestämmas till natt och år, före hvilken tids förlopp något^uppbud ej finge i dessa händelser ineddelas; Hvad sålunda blifvit å ena och andra sidan anfordt, är af Utskottet i öfvervägande laget; och hvad först angår Herr Lander. 6 LagUtskottelt Betänkande H:o 3. grens motion om Rådstufvuoch HäradsRätters förständigande att, i afseende på lagfart af fast egendom, noggrannt efterkomma hvad lag och författningar derom föreskrifva, och ej tillåta sig att antaga uteblifvande af klander, sedan den anmärkta kungörelsen eller uppmaningen i Tidningarne föregått såsom giltigt bevis på laga åtkomst till fast egendpm ; så enär Motionairen, sorn icke föreslagit eller yrkat någon förändring af de stadganden, hvilka i detta ämne äro gällande, ej påstått, att dessa stadganden äro otydliga eller kräfva förklaring, samt uppsigten öfver lagars och författningars rätta skipande och tillämpning icke tillkommer lags.tiftningen, utan hörer till de myndigheter, åt hvilka denna vårdnad är uppdragen, anser Utskot* tet sig ej kunna med sitt tillstyrkande ma» tionen understödja.
Men då denna tullberäkning torde vara väl hög för en varu-artikel af allmännyttig beskaffenhet, får General-Tullstyrelsen, jemte hemställan att tullafgiften för varan måtte bestämmas lill 15 procent å värdet, i underdånighet föreslå, att nuvarande taxe-rubriken: »Gräs, ej specificerad!», måtte utbvtas mot: Gräs, oarbetadt, ej specificeradt fritt. Färgadt, trensadt eller upprispad!, 100 1{:drs värde 15 Ii:dr. 30 Bil. lill Kongl. Moj:ls Nåd. Skrifvelse M 54. Pag. 17. Taxe-rubriken »Hattar» anser General-Tullstyrelsen vara med hufvudsakligt bibehållande af nuvarande tullsatser, i behof af en förändrad redaktion. Som den nu är uppställd, finnes ingen tull bestämd för hattar af halm, sä vida de ej skola hänföras lill den lägsta tullsatsen, hvilket åter vore mindre lämpligt, då sådana hattar i allmänhet äro af större värde än de slag, hvilka uti taxan uppräknas såsom tillhörande nämnda tullbestämmelse. För hattar af siden eller annan väfnad är bestämd cn tuilafgift, af 4 R:dr per stycke, men för hattar af ull, hår eller silke endast 2 R:dr. En vanlig halt, öfverklädd med silkeseller bomulls-felb, är alltså underkastad en högre tuilafgift, än den vida dyrare af bäfverhår (Castor) och drager lika lull med en af sidenväfnad, oansedt tullafgiften för sistnämnda tyg är fastställd lill 7 R:dr 50 öre, men för hel och half si den—fel b till 1 R:dr 50 öre och för bomulls-felb endast till 40 öre per S". Under förutsättning att Eders Kongl. Majit i nåder finner rättelse härutinnan böra ega rum, får General-Tullstyrelsen underdånigst föreslå, alt rubriken Hattar må förändras lill följande lydelse:
För de stora godsegarne kan det vara någon möjlighet att reda sig i detta fall; man kan" på bästa sätt icke allenast vakta egna kreatur, utan äfven försöka att vakta andras; men för små jordegare blifver det rent omöjligt. Jag fmner således att vi i allmänhet här kunna möta stora svårigheter, mycket bråk och mångfaldigt större kostnad än nu; och de små jord egarne huru skola de bära sig åt? En torpare t. ex. går på dagsverke och hustrun måste vårda barnen, hvem skall då vårda ko’n? Skall mannen lemna sitt dagsverke för att vårda ko’n ? Hvart tager det då vägen? Detta förhållande kan ega rum, antingen mannen har en, Iva eller tre kor; det blir alltför stor kostnad dervid, och jag ser icke huru det skall gä till. Man säger alt han kan tjudra kreaturen. Det låter sig icke göra. De mäste då hafva sina kreautur inne, eller rättare låta bli att hafva Dågra kreatur, men just för den, som har flera minderåriga barn, är det af högsta vigt att hafva en ko. Huru skola de då göra om de icke hafvanågon stängsel? de få göra sig af med den kon’, jag ser ingen annan utväg. Jag medger visserligen att den ifrågasatta förändringen vore nyttig, om den kunde verkställas utan stor skada; men skadan blefve mångdubbel emot den som nu eger rum. På de orter der det är ondt om skog, är det genom den författn., som nu är gällande, öppet lemnadt, att, om alla äro derom ense, förena sig om att icke stänga, utan att hvar och en skall vårda sina kreatur. Det år visserligen sannt att stängseln medtager mycken skog, Den 6 September f. m. 209 roen det är bättre, än alt få nedtrampadt allt hvad raan eger. Ingen kan vara mera rädd om skog än jag, men jag består heldre skog till min hägnad, än att få min jord förstörd. För att undvika det skulle jag få vidkännas dubbla kostnader, om den ifrågavarrde grundsatsen iaktloges i förfatlnm, ty då skulle jag få stänga ensam, men nu får jag hjelp dertill af raina grannar.
Dessa länder äga ju, likasom Sverige, constitutionelle styrelseformer, ochiäro ju likasom Sverige , Monarkiska Stater, och jag känner intet historiskt factum som bevisar att denna ifrågavarande offentlig: het under revolutionsfria tider bland deras lagstiftande församlingar infört demagogien i Nationalrepresentationen, gjort demagoger till representanternes principaler, förvandlat patriotismens rena språk, i våldets rysvärda utrop, förstört samhällets lugn och revolutionerat Staten. Jag känner ej något sådant factum, emedan jag ej tror mig böra framställa Staters, i revolutionstillstånd förefallne uppträden, der alla tillfällen af upprörde sinnen begagnas för att störa ordningen och tillfredsställa enskilte begär på det allmännas bekostnad, när jag talar om stadgandet af en författning som står i förening med Statens Grundlagar, N&3“ tionens upplysning och lugna sinnestillstånd. Jag tror mig ej, för bevisningen af min sats, böra 6Öka jemförelser bland händelser, förhållanden och tidskiften som ej äga likhet, eller öfverensstämmelse med de närvarande Jag talar ej till känslan och inbillningen, för att genom olämplige exempel, pathetiskt framitällda, uppröra och förfära dem, jag talar till 88 Den 3 Februarii, det lugna, eftertänkande förståndet, och jag frågar det, om närvaron vid våra öfverläggningar, af ett inskränkt antal tysta åhörare, som vi sjelfve valt, skulle leda till samma förskräckande uppträden i Sverige, som den franska frihet-yran tillvägabtagfe i Frankrike, under ett flerårigt revolutionstillstånd Äga vi då icke mera lagar och Styrelse som utlydas? är då vårt land ej mera bebodt af en ci* vilicerad och redligt sinnad folkstam ? äga vi inom oss, minsta spår till de länge arbetande driffjädrar i Franska Nationens sinnen, till de missbruk af magtägande, som gjorde Revolutionens utbrott der, omöjlige att förekomma, om än siormande Nationalförsamlingar, och framträdande demagoger ej bidragit till deras grymma fortsättning Och kunna vi frukta, att införandet, af en på varsamma grunder hvilande liberal inrättning, skulle ådraga oss samma öde? Jag har åtminstone ej, af detta ämnes, i sig sjelft rena beskaffenhet, kunnat göra mig dylika föreställningar.
Urskortet töiklaiar dock orsaken, hvarföre delta ej nu varit möjligl, dä, sorn det vidare heter i inledningen till Betänkandet, ”under öfverläggningarne tramställda ”skiljagtiga åsigter af sjelfva hufvudämnet, samt ”de medel och ut vä gir till Myntvärdets upprätt”hållande, hvilka hos Utskottet kommit i fråga, ”ännu icke vunnit den utveckling, att häraf ”kunnat bildas en sammanhängande plan .” — Af allt detta tycker jag mig kunna draga den slutsa ts, att Högloft. Utskottet, vid Betänkandets afgifvande, väl hade beslutit att Rikets Penningeväiende och Myntvärdets upprätthål. lande borde blifva första ögonmärket för dess åtgärder, och i följd deraf fastställt den prin* cipe, att inga nya' biträden af Banquen borde meddelas, sorn kunde motverka dessa åtgärder j men att om sättet och medlen ännu ingen ting var afgjordt. Upplysningsvis och endast i fö> bigående torde jag fä nämna, att jag på intet ställe i Betänkandet kan finna, om eller till hvad belopp Utskottet vill indraga det töre Digconternes inställda utbetalningar circulerande RörelseCapi. talet. Detta är dock en vigtig omständighet och af stor inflytelse på Rikets penninge-vägende, - om dermed ej blott skall, förstås den del*n , sorn rörer Sta tsfnkomsterne och Banqnens Egendom, utan äfven den delen, som omfattar PenningeCirculationen i Handel och Näringar, från hvilka sednare både Staten och Banquen dock skola i naturlig ordning hämta deras styrka, Så änge man härom saknar något bestämdt yttrande från Höglofl. Utskottet, grundadt åt - T)en 17 Martil, e. m. 231 minstona på sannolika beräkningar, och i ovisshet. huiuvida dess påtänkta medel till Myntvärdets upprätthållande ej skulle kunna blifva menligt för en viss del af Rikets Penning-.-väsende , samt då tillika'
Det är knapt en timme sedan, jag var ute i köket och talade med henne. — Tala, tala, ja det är nog godt och väl. Men det vore väl inte så farligt, om du gick ner och såg efter, om du uträttat något med ditt tal. Du kunde ha smakat på gröten, så att jag inte fått in den på det viset. Och så låter du mig ringa en halftimmes tid och när jag blir rädd, att du suttit och fått slaget häruppe, efter du inte kommer ner, och beslutar mig för att trafva upp för alla trapporna, så slipper jag inte in. Då har du låst in dig, precis som om du vore rädd för att jag skulle komma och störa dig. Men jag skall inte vara i vägen länge, det kan du trösta dig med. — Snälla mor, var inte misslynt och säg inte sådana förskräckliga saker. Jag skall gå ner och smaka på gröten och banna Lena så mycket du vill, bara du inte är ledsen på mig. Jag lofvar, att det inte skall hända mer. Jag är väl inte så som jag borde vara mot dig, annars skulle du väl inte tycka, att jag försummar dig och säga sådana hårda ord som att du ej längre skall störa mig. Du är väl inte ond, ack var inte ond! Faster Malin lutade sig ner och kysste gummans skrynkliga panna. Jag hade aldrig sett henne så upprörd. Hon hade ögonen fulla af tårar, som hon torkade bort med afvigsidan af handen. — Inte ska’ du lipa, Malin, var det enda tröstens ord, gamla mor yttrade, då hon långsamt reste sig upp ur länstolen. Skizzer FÖRORD. Om en Södermark, en Sandberg ... en Tegnér, en Geijer, (många andra att förtiga,) med pensel eller penna – under det de uttänka större verk – göra flygtiga utkast på bord och väggar, hand-papper, underlagspapper och läsk-papper, så beundras dessa utkast, kallas med fullt skäl »mästerverk», och menniskorna slitas om dem, och anse sig lyckliga om de deraf blott kunnat få en enda liten bit. Men deremot när vi småfolk roa oss med att göra dylika utkast, bryr sig ingen derom, (detta med rätta!) och vi måste sjelfva komma fram och visa dem, om någon skall vara så god och se på dem.
Maj:t anfört underdåniga besvär öfver Kongl. Svea IlofRätts Utslag den 12 November 1858, sorn fastställde Öfver-Ståthåliare-Embetets ifrågavarande beslut, dock icke dertill erhållit rådrum, utan i stället blifvit afförd till Stockholms Stadshäkte samt der, klädd i fångdrägt, hållits förvarad under flera timmar, till dess omförmälda Diarii-bevis från hennes hemvist hunnit afhämtas. I anledning af denna angifvelse hade, på min begäran, förhör blifvit hållet infor Öfverståthållare-Embelet, men, som ifrågavarande Polis-Ofverkonstapel och Poliskonstaplar dervid förnekat, att Enkan Ternström, innan hon lemnat sin bostad, omnämnt, det hon i underdånighet sökt ändring uti Kongl. Hof-Rättens berörde Utslag, hvaremot så väl ett sådant förhållande som ock att Enkan Ternström, hvilken verkligen innehaft Diariibevis, erbjudit sig att detsamma framlemna, syntes vinna bekräftelse af hvad två utaf henne för upplysningars meddelande inkallade personer förmält, och enär Enkan Ternström dessutom hade ytterligare två personer att till angifvelsens bestyrkande åberopa såsom vittnen, ansåg jag Enkan Ternströms begäran om laga undersökning vid Domstol böra understödjas, hvadan jag uti skrifvelse den 5 Juli 1860 uppdrog åt Andre Stadsfiskalen i Stockholm, att i behörig ordning anställa och utföra det åtal, hvartill angifvelsens beskaffenhet och undersökningen i saken kunde föranleda.
Afven i Glasgow finnas hemstudieinstitut samt äfven på andra ställen i Stor-Brittanien. Det sagda må dock vara nog för att visa, huru de folk, som framför alla andra ega namn om sig att vara prnktiskn med fördel begagna en undervisningsmetod, som här i Sverige ofta kännetecknas såsom omöjlig och opraktisk. I Frnnkri / ie, der man ser sig om efter alla utvägar att höja den qvinliga bildningen, har man följt Englands föredöme. E t t institut har bildats i Paris af M: e Garnier-Gentilhomme under en komit6 af Paris ' mera framstående lärarekrafter. St. Georges Hall synes varit mönstret. Man följer i de flesta fall statens program för flickskolornas högsta klasser. I Y ' ysklntzd slutligen har man äfven grundlagt dylika institut. De äro dock af iing dato, och man kan ej der ännu tala om resultat och utvecklad metodik. Det är att beklaga, ty vore saken väl pröfvad och erkänd i Tyskland, då vore den förträfflig äfven i Sverige och skulle ej här finna något motstånd. Tyskland är dock sent så snart det gäller reformer och åtgärder egnade att höja qvinnans bildning och vidga hennes ' verksamhetssfer. Häruti, mer än i någon pedagogisk motvilja torde man söka orsaken till att hemstudieiden ej ännu vunnit någon större anslutning i Tyskland. Fördelaktiga omdömen om densamma hafva likväl varit synliga i den tyska pressen. Efter denna öfverblick af hemstudiernas utveckling i utlandet, vilja vi i nästa häfte kasta en jemförande blick på de åtgärder, som af Fredrika-Bremer-Förbundet vidtagits och ännu återstå att vidtaga för att främja hemstudierna i vårt land. Forts. Fru S. Whitlocks stipendium. 8 åsom förut är nämndt hade vid ansökningstidens utgång 14 sökande awmält sig, och har nu bland dessa till stipendiat utsetts fröken Vilhelmina Ohlson, lärarinna i Malmö och studerande vid Lunds universitet. Q 31 Meddelande från Utskottet för granskning af barnoch ungdomslitteratur. likhet med föregående år skänktes äfven 1887 under tider1 närmast före jul af hrr bokförläggare i Stockholm till Freka-Bremer-Förbundet ett betydligt antal böcker af den till julen utkomniande barnoch ungdomsliteratiiren.