Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ni gör klokt i ätt äfven fortfarande undvika de nämnda sakerna. Mjölkmat (2 Jiter mjölk dagligen) och gröt äro i synnerhet lämpliga. — Ja, detta hjälper nog till. E. Ja. Massage under 5 — G veckor. Lämplig diet (hvarvid bör iakttagas, att llere SMÅ måltider anordnas, och att af flytande löda blott små kvantiteter förtäras) måste understödja kuren. Ett spelsglas Ronnebyvatten vid måltid tre gånger dagligen. Lämpliga sjukgymnastiska rörelser skulle äfven göra godt. — Sömnmedel böra helst alldeles undvikas. Tagas de ej allt för starka, kan Ni, om Ni så önskar, taga dylika hvarje afton. ' JS-ÄRIG FRU. Behandlingen beror på orsaken till det onda. Låt läkare gfira en underlifsuuderftökning. AURORA G — S. För att kunna besvara edra frågor, fordras undersökning af stämbanden, etc. I alla händelser bör Ni låta bli att sjunga under några veckor. — Någon fara torde väl ej vara för handen. D:R - D. JULKLAPPAR. TILL OMBESÖRJES LANDSORTEN POSTFÖRSKOTT. I N G S B Y [1349] R Å. Kaffe24 Södermalmstorg 24 Priskurant å Handskar, för hvilkas hållbarhet ansvaras: Kul. 4-knapps med breda silkessömmar kr. » » d:o Herrhandskar, 2 tryck-knäppen (nyhet!) l:ma vara, med breda silkessömmar _ i Fodrade glaeé-d:o, 1 agraff, l:ma vara ... »: 1 2 1 2 2 hvilket säljes hos Hrr Speceri&amp; Kaffehandlande och i parti hos Frans Lideli, Stockholm. OBS. Hvarje paket är försedt med ofvanstäende skyddsmärke. Order från landsorten mot efterkraf. pr duss. Vid köp af minst 100 st. Ur priset 10 ä 12 kr. WIRÉN &amp; K:ni. Stockholm. Telegrafadress: W i r é n s. [2S28] OSTRON, Redaktionen. X L — X L I I. Torsgatan 34 f. d. Körstrandsoch Dalatr. upp till höger. (G.
Bolaget är berättigadt: a) att, efter gällande lag och författningar, till sig lösa och med egande rätt besitta enskilda personer och korporationer tillhörig jord, som för jernvägs-anläggningen erfordras; hvilken jord dock ej får för bolagets skuld intecknas; b) att, utan kostnad eller årlig ersättning, undfå upplåtelse af sådan för jernvägs-anläggningen oundgängligen erforderlig, Kronan tillhörig och under dess omedelbara disposition stående jord; dock bör, när fråga är om boställs-jord eller annan åt enskild person med åborätt eller annorledes upplåten krono-jord, ersättning derför af bolaget lemnäs, i enlighet med hvad om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof är stadgadt i Kongl. Förordningen den 20 November 1845; skolande denna Förordnings 27:de §. jemväl lända till efterrättelse i afseende på de utskylder till K. M:t och Kronan, som förut kunnat åligga den jord, hvilken bolaget kommer att till sig lösa; c) att för jernvägs-anläggningen kostnadsfritt begagna sådana, å Kronans egor belägna, kalkoch stenbrott, som kunna vara disponibla; d) alt, för jernvägs-anläggningens behof samt lill dess byggnad och underhåll, under de i författningarne föreskrifna vilkor, anlägga och, på sätt tjenligast finnes, drifva erforderliga verkstäder lill förfärdigande af gjutgods, stniden, verktyg, redskap och allehanda nödiga materialier; e) att, uppå skeende underdåniga ansökningar, åtföljda af bestämda uppgifter å behofvet, få, under kontroller, som dä komma att i nåder föreskrifvas, till riket tullfritt - Expeditions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 198.
Under sådana förhållanden hade, i min tanke, alltså varit vida omsorgfullare handladt för det hela, om Utskottet heldre, än att föreslå splittrandet af dyrbara krafter på alltför många, till en del ofullständigt undersökta, stambanors samtidiga byggande, nu tillstyrkt jernvägsarbetenas fortskyndande, med ökade medel och drift, just på de delar af redan godkända stambanorna från Malmö och Göteborg, hvilka borde ledas fram så långt, som för närvarande med rikets financer och räntebetalningsfönnåga, för dertill upplagande lån intill nästa riksdag, bäst vore förenligt. Målet af begge dessa stambanornas önskade sammanbindning med hufvudstaden skulle ock på delta sältet vinnas förr, än om nu genast nedläggas så många kostsamma arbeten på flera spridda och ännu icke fullständigt undersökta andra stambane-delar, emot hvilkas fulländning framdeles mellankommande vigtiga omständigheter möjligen kunna framkalla ännu oförutsedda, beklagliga, hinder i vägen. Med afseende på alla sådana, före ett systems antagande, nödvändigt förutgående, jernvägs-undersökningars stora vigt och behöflighet, hafva ock Rikets Ständer, redan uti deras ofvanbemälda underdåniga skrifvelse år 1854, särdeles välbetänkt sig yttrat: »De fel och misstag vid bestämmandet af dessa jernvägsliniers riktning, »anläggningssätt och beskaffenhet, som genom missledande eller mindre noggranna »och tillförlitliga undersökningar eller ock genom saknade topografiska och statseko»nomiska upplysningar och utredningar förorsakas, kunna lätteligen för det allmän»na medföra (inanciela förluster, desto mera betydliga och känbara, som de föreslag, hvarom nu är fråga, i förhållande till detta lands tillgångar, kräfva jemförelse»vis större uppoffringar och ansträngningar, än andra länder för samma kommuni»kationsmedels erhållande behöft underkasta sig.
Utskottet, som funnit, att Riksdagsmannen Abraham Jönssons omförmäldta förslag), ehuru det är af en ganska vidsträckt syftning), likväl icke blifvit understödt af Hedervärda Bondeståndet gemensamt, eller af någon dess enskilda ledamot, får i anledning häraf förklara, att, då nämnda förslag synes hvarkeå hafva den allmänna röstén för sig, ej hellem i verkställigheten medföra någon väsendtlig nytta, men väl föranleda till stora och betyda liga kostnader både föt staten och enskildi medborgare på Landsbygden, Utskottet trott sig icke böra tillstyrka bifall till Förslaget, så mycket mindre, sorn förändring och flyttning äf ett eller flera hemman i afseende på dé^ ras sorterande under andra Län, Härader och SoCknar, icke plägar afslås* enär ansökning derom i laga ordning göres och omständigheterna derföre icke lägga hinder i vägen: Såsom bevis härpå får Utskottet åberopa Kongl. under den g Augusti 18x4 tili 148 Best). och Ekon. Uisk. Betänkanden. Kongl. KammarCollegium aflåtna nådiga skrifvelse, hvarigenom, efter föregångna undersökningar och gjordt underdånigt tillstyrkande af välbemälte Kongl. Collegium, åtskilliga Hemman, hvilka hörde till Mo socken och Tossbo Härad af Elfsborgs Län, men i Ecclessiastique ärender till Silleruds Socken och Carlstads Län, fått förläggas och räknas till sistnämnde län , utan att berörde Hem* mansrentor, Kronotionde , SoldatRotering, Väghållning eller Skjutsningsskyldighet derföre utgjort något hinder; Dock varder detta vördsamligen hemstäldt till Riksens Höglofl. Ständers närmars ompröfvande. Stockholm den 10 Februari 1818. N:r 38 Riksens Höglofl.
I öfverensstämmelse med derom, enligt hvad ofvan är omförmäldt, gjord framställning, torde dessa böra serskildt i taxan specificeras och dervid åsättas 5 Rdr tullvärde och 1 Rdr 32 sk. införselstull per U. samt mcdgifvas tullfrihet vid utförsel. Bevittnings-TJtskottets Betänkande, N:o 12. 43 Fisk: Strömming. Härvid har Utskottet funnit inhemska Strömmingsfiskets anspråk på skydd mot utländsk täflan kräfva, att den lill i Rdr tunnan nu bestämda införselstullem varder föreslagen till ett förliöjdt belopp af 2 Rdr. Fransar, Galoner och Snören, vid hvilken rubrik bör tilläggas ”Gramaner” såsom omfattande dertill hänförligt varuslag. Garn: Bomulls-. De, på sätt ofvan är omförmäldt, såväl hos Rikets Ständer som hos Kongl. Maj:t gjorda framställningar om nedsättning i införselstullen å dubbleradt bomullsgarn och de för en sådan åtgärd åberopade skäl hafva föranledt Utskottet att en slik nedsättning tillstyrka, och har Utskottet dervid stannat 1 det förslag, att dubbleradt bomullsgarn, som, enligt 1841 års tulltaxa, utan skillnad på färgadt eller ofärgadt, införtullats såsom tråd i härfvor med 16 sk. ti, må medgifvas nedsättning i införselstullen till 8 sk. U på ett värde af 1 Rdr 16 sk. för det hvita och i4 sk. för det färgade med 2 Rdr 16 värde, och att följaktligen vid artikeln Garn, bomulls-, må införas dels näst efter rubriken N:o 26 och deröfver, och dels näst efter rubriken Turkiskt rödt bestämmelserna ”tvinnadt och dubbleradt”, med å förra stället de förstora förmälde och å det sednare de sistnämnde värdesoch tullbeloppen, jemte tullfrihet för begge slagen vid utförsel; och lärer det böra ankomma på vederbörande att meddela nödige föreskrifter till förekommande deraf, att bommullstråd icke må inkomma mot den för dubbleradt bomullsgarn sålunda föreslagna lägre införselsalgift.
Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 5 och 9 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 41, i anledning al väckt motion om upphörande af frälsemans särskilda forum, afslogs det af Utskottet framlagda förslag till författning, hvarjemte Ridderskapet och Adeln fann att, till följd deraf, Utskottets i sammanhang med berörda förslag gjorda hemställan om en underdånig anhållan hos Kongl. Majit hade förfallit. Frän Vällofl. Borgare-Stdndet. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Bevillnings-Utskottets Memorialer : N:o 21, i anledning af verkställd omröstning, angående reglering af städernas tolag; och N:o 22, i anledning af verkställda omröstningar, angående ifrågaställda förändringar i föreskrifterna om stämplade pappers-afgiftens utgörande. 516 Prot.-Utdrag den 14 September 1857. Frän Hedera. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och remitterades till Konslitutions-Utskoltet Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Rikets styrelse under Hans Majit Konungens sjukdom. S. D. Magnus Mänsson från Östergöthland, hvilken väckt motion rörande vinoch byggnads-säd för Qvarsebo kyrka, som blifvit remitterad till Stats-Utskottet, inlemnade nu, jemte skrift, ett Utdrag af special-räkningen öfver krono-uppbörden uti Wikbolands fögderi för år 1855, och blefvo dessa handlingar jemväl remitterade till Stats-Utskottet.
Det lär inte ha varit så lätt för honom att blidka min far, som han trodde. Hvad skall det bli för mig, om jag tvingas att lemna mitt fädernesland, med ett hjerta uppfyldt af en kärlek utan hopp? TRETTONDE SCENEN. CAPTÉN JERNHJELM, sittande vid bordet FRU LEJONQVIST i dörren. FRÖKEN LEJONQVIST med ett ljus. Kan då ingenting öfvertala er att lemna er föresats? FRUN. 329 Ni må säga mig hvad ni vill, så går jag inte derifrån. Följ mig inte: jag vill vara allena. (Hon går litet fram.) Men är det inte en ÅmiralitetsOfficer jag ser? Ack! hvad den uniformen upprör min sorg! Kanske har han känt den stackars Captén Berg. Det blir en tröst för mig att tala om den hjertans söta gossen. (Högt) Får jag fråga er, min Herre... Hvad ser jag? Jag är förlorad. Men hon är ädelmodig: jag måste blidka henne. FRÖKEN skriker gällt då hon känner igen honom. CAPTÉN. FRÖKEN. Hvad röst! Hvad likhet! Gud! Det är hans vålnad. Jag ser nog huru mycket min åsyn bör röra er; men tillåt... FRÖKEN kastar sig i en länstol. Ljuset slocknar. CAPTÉN. Aj! Aj! Kom mig inte för nära ... Aj! Aj! Jag ber er för Guds skull. Var nog ädelmodig att höra den som för edra fötter... Kom inte hit... Kom inte hit! Jag är oskyldig, jag har ingen del i er olycka. FRÖKEN. CAPTÉN på knä. Er förskräckelse är billig: min olycka är att den ät rättvis; men hör mig och förlåt. FRÖKEN vänder bort hufvudet och knyter ihophänderna. CAPTÉN på knä. CAPTÉN. Förlåt, jag ber, gör mig inte ondt... Förlåt... Förlåt Förlåt Han nalkas... hjelp, hjelp... förlåt... förlåt! Hör min ånger... Förlåt Förlåt Begge. FRÖKEN alltid på knä.
Då genom Protocolls-Utdrag af den 19 sistledne Maji, Ridderskapet och Adeln inbjudit sina Med-i Ständer, att med Ridderskapet och Adeln sig förena om det tillägg till StatsUtskottets af al-i 1» Stånden gillade Betänkande, angående Be~ Den 23 Maji. villningsSummans belopp, att, såsom orden lyda, ”om vid Allmänna FinanceRegleringens be”stämmande, utvägar framdeles skulle finnas, ”hvarigenom den nu an agna BevillnmgsSum”man kunde till någon del minskas , på sätt ”att de af Riksens Ständer fastställde Statsan”slag likväl komma att fyllas, och med säker”het utgå, en sådan minskning af Bevillning»» ”Summan, utan hinder af det fastställda belop» ”pet, då må kunna äga rum;” synes mig ej mindre consequencen , än de skäl, hvilka då anfördes, att man nemligen alltid borde förbehålla sig, så länge ske kan, möjligheten att lindra Nationens bördor, nu fordra, att det i dag på bordet lagda Bevillningsutskottets Betänkande med förslag till BevillningsStadga må förblifva hvilande till dess i sammanhang med FinanceReglcringen varder afgjordt, om några utvägar till undvikande af en ökad BevillningsSumma finnas; och får jag härå utbedja mig Eders Ex,? cellence, Herr Grefven» och LandtMarskalkens Proposition, med anhållan tillika, att våra MedStänder måtte inbjudas, att uti enahanda beslut med Ridderskapet och Adeln ipstämma. Begärdes på bordet. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högh Rid» derskapet och Adeln, vid Urtima Riks. dagen i Stockholm, den 23 Maji 1818.
Emedan, sedan alla andra tillgångar blifvit uttömda, Bankens silfver åtminstone i sista band allt mera måste anlitas — och om då ock Banken bör kunna göra rätt för sig, och med klingande mynt inlösa sina sedlar, mäste den dock slutligen tvingas att upphöra med den vigtigaste af dess funktioner, den att förse landet med dess behof af en för dess industriella rörelse tillräcklig qvantitet mynt, af stadgadt och oföränderligt varde. Åtskilliga sätt kunna finnas, att gifva landets industri det kraftiga understöd som densamma behöfver för att erhålla full förmåga att återställa jemnvigten emellan landets export och import. Här är ej stället undersöka, i hvad mån ett sådant stöd, genom oa'ändamålsenlig tull-lagstiftning kan jernnäs, -— men i förbigående vill jag blott nämna min öfvertygelse vara, att den inländska industrien väl behöfver och bör värnas, genom måttliga skyddsafgifter på främmande varor, men utan några alltför stränga förhinder som blott framkalla lagöfverträdelser och utestänga nyttan af de föredömen i arbetsskicklighet, den spännkraft till lif och verksamhet, som den fria täflan med utlandet medför och innefattar. Men hvad jag företrädesvis anser böra och kunna genom det allm armas biträde och mellankomst åtgöras fiir den inhemska konstoch arbetsflitens lyftande lill möjligheten att fritt täfla med utlandet, det är att med alfa medel, som fin* nas att tillgå, dels befrämja en kraftig utveckling och förbättring af landets kommunikalions-anstalter, och dels frikostigt bereda tillfälle till fullständig undervisning för den svenska arbetaren i alla dess serskilda yrken. — Och då, såsom förut nämndt är, jag tror Bankens säkerhet hufvudsakligen bero af den lyftning, som kan gifvas åt den svenska industrien, måste jag ock del, både i Bankens och landets samfällda intresse, icke bättre kunna användas. 12 ~Ranko-Utskottets Memorial, ,\:o 12. än just för dessa hada sist anförda vigtiga ändamål, kommunikationernes lättande, och befordrande af kunskaper och arbetsskicklighet bland svenska arbetare och industri-idkare.
Man behöfver blott erinra sig de upplysningar, sorn i detta fall under sista Riksdag meddela - Den 29 December e. m, igt des, de nemi» att vaeancerne efter armeens årligen afgående, till antalet go Officerare, af blott 20 årligen utexaminerade Cadetter återbesattes; att således 70 Officerare årligen från andra enskilda eller allmänna lärdomsanstalter, ingå i armeen. Om man nu fördelar dessa 20 från KrigsAkademien årligen utgående Cadetter, på 3o Regementer; så kunna blott 20 af desse Regementer få en och 10 ingen Officer från KrigsAkademien. Skulle man vidare taga för afgjordt, att endast de på Carlberg uppfostrade Officerare vore skickliga, så skulle man med detsamma föranlålas att medgifva, att alla 3q Officerarne vid hvartdera af 20 Regementen och 4° Officerare vid 10 Regementet’, eller att flere än 1100 Officerare vid armens samfäldta Regementer icke ägde den duglighet de borde äga i sitt yrke. Detta lärer dock ingen kunna påstå, mindre bevisa. Erfarenheten talar dessutom högtidligen emot ett dylikt missförhållande emellan antal och skicklighet, om jag också icke skulle fästa något afseende på min motsatta öfvertygelse och det välförtjenta vitsord om en allmän duglighet och stigande bildning, Svenska arméens befäl inom detta rum från en tillbörligare och mera competent domare, än jag är, rättvisligen, för icke länge sedan, fått mottaga. Det torde således, utan allt miskännande af de Officerares skicklighet, som igs Den 29 December e. m. blifvit bildade på Carlberg, kunna anses för ett axiom: att denna Krigs Akademi icke är nödvändig., hvarken för det quantitativa eller qualitiva behofvet af Officerare för Svenska armeen; ty i förra fallet är bevist, att, i stället för 90 årligen afgående Officerare, blott 20 erhållas från Carlberg, och i sednare afseendet vittsordar erfarenheten, alt både dugligheten, kunskapsbegäret, upplysningen och skickligheten är allmän inom arnmens befäl, oagtadt det ojemförligt större antalet deraf utgått från andra uppfostringsanstalter, än Krigs Akademien.
Platen deruti, att det vore nyttigare för dessa landtbrukseller rättareskolor om vid dem icke antoges s. k. elever, och att ett sådant antagande verkar menligt på rältare-lärlingarnes undervisning; ty naturligtvis kan, med det ringa anslag som nu lemnäs, ej många lärare finnas; och ju flere herremän der finnas som fordra undervisning, desto mera tid taga de bort för läraren alt undervisa rättarelärlingarne. Jag har i detta afseende egen erfarenhet att åberopa. Jag känner närmare en sådan rättare-skola, der det hittills emotlagits flere sådane elever. Direktionen har dock funnit detta för rättareskolan ej nyttigt, och från den stund finnas der ej mer några herr-elever. Jag hemställer dock huruvida det går an att, med ett så litet anslag som 1000 r:dr, K. St. ställa upp något nytt vilkor, innan det vilkor ännu är uppfyldt, som förut varit bestämdt för detta anslags erhållande. Anslaget är så obetydligt, att det synes ganska klart hafva varit R. St:s mening från början, att den ort, inom hvilken skolan blef in räl - Den 24 Mars. 369 rättad, skulle, utom egendomens inköp som var ett vilkor, äfven i öfrigt till någon del åtminstone bidraga till skolans bestånd. Jag tror icke alt sådant skett, åtminstone ej på alla ställen; men nekas kan icke, alt det är den ort, inom hvilken skolan ligger, som har hufvudsaklig nytta deraf, och som således hufvudsakligen bör bidraga dertill. Att här genom en återremiss vinna ökadt anslag för dessa skolor, tror jag icke lyckas; och så länge anslaget förblifver så litet som det är, så tror jag att man ej för dess erhållande kan fästa några vidare vilkor. Frih. von Kraemer, Rob. Fredr.: Lika med en föreg:de talare får jag anhålla att frågorna blifva så till vida skilda åt, att särskild propos. må komma att göras rör:de Degeberg och särskildt ang:de de lägre landtbruks-skolorna. Jag anser först och främst anslaget till
Men om man antoge, att ett sådant återtagande frän kyrkan, af till densamma donerad jord, rättvisligen skulle kunna ske, sä skulle naturligtvis arfvingarne till de personer, som skänkt denna egendom, inträda i den ostridiga rätten att återtaga skänken; Staten kunde aldrig dertill få någon rätt. Jag bestrider denna sals pä det högsta, och hade verkligen icke väntat mig, att af Frih. Cederström få höra en sådan sats drifvas. Samma talare bar också, i försöket att vederlägga D:r Stenhammars reservation, begått ett ganska stort chronologiskt misstag. Den recess af Danske Konungen Christian IV, som D:r Stenhammar åberopat, är af är 1643. Samma år utbröt visserligen ett krig emellan Sverige och Danmark, som räckte till 1645. Vid den sistnämnde år afslutade freden, således först 2 är efter recessens utfärdande, blef Halland på 26 år aflrädt lill Svenska Kronan. Danmarks Konung var således, efter alla folkrättsliga begrepp, i det ögonblick recessen utfärdades, laglig Konung öfver provinsen Halland, om äfven denna provins då varit besatt af främmande trupper. Han ägde således då att, i enlighet med sitt Rikes grundlag, stifta lagar för samma provins. Den värde Frihrns påstående, alt nämnde recess icke kunde hafva ägt gällande kraft för Halland, är således utan all grund och beror pä ett fullkomligt misstag. Dessa erinringar, vid hvad Frih. Cederström yttrat, har jag ansett icke vara alldeles olämpliga. — Hvad nu frågan om en allmän undersökning beträffar, så tror jag för min del, att den utredning frågan fått genom den af D:r Stenhammar företagna undersökning, väl torde tåla jemnförelse med hvarje annan undersökning som helst, om än företagen å embetels vägnar. I likhet med Hrr Tersmeden och von Hartmansdorff anser jag dessutom företagandet af en allmän undersökning vara någonting högst betänkligt. Vägen att göra sina rättigheter gällande står för hvar och en öppen, nemi. i domstolsväg.
Jag önskade således för min del, att saken måtte afgöras på ett sätt, hvarigenom all publicitet undvikes. Delta kan icke ske annorlunda än genom en Compromiss. Då skulle R. o. Ad. genom sitt Ridd.Utskott, äfvensom Kamreraren, vara berättigade att hvardera utse 2:ne Compromissarier, hvilka 4 utsågo den 5:te. Men jag Skulle önska att vid bildandet af denna Compromiss, R. o. Ad. för sin del ville besluta och af Ridd.- Kamreraren affordra del förklarande, såsom vilkor för Compromissens bildande, alt båda parterna skola åtnöja sig med det utslag som Compromissen fäller. Sker icke det, så har Compromissen ingen annan betydelse, än all den meddelar ett utlåt., hvilket den missnöjde kan lemna utan afseende, och sedan göra saken anhängig vid domstol. Jag kan icke misstänka att ju icke Ridd.Utsk., såväl som Ridd.-Kamreraren, till Compromissarier utse dels lagfarne, dels andre för redlighet och oväld aktade män, och att desse välja en 5:te med samma egenskaper, och då hafva vi alt från denna Compromiss vänta en dom, lika rättrådig och lika laglig, som om saken instämdes lill domstol, och sedermera fullföljdes ända till dess K. M. uti den meddelat sitt Dåd. beslut. 140 Den 22 Mars. Hr Ekenstéen, Joli. Fritz: Jag får till en början förena mig med Hr Lagerhjelm deruti, alt denna så kinkiga sak bör afgöras inom oss, men jag kan icke förena mig med Hrr Weidenhjelm och Rääf deruti att Ridd.-Kamreraren skulle vara berättigad att välja halfva antalet ledamöter i Compromissen. Ridd.-Kamreraren har sjelf vidkänt sin försummelse, som jag icke vill vidare undersöka. Han har således redan till hälften blifvit förvunnen att vara felaktig och kan enl. min tanka icke hafva rättighet alt vädja till en Compromiss.
Stockholm såsom en stor handelsstad erbjuder, skulle underkastas så dryga ökade afgifter linder namn af tolag, hamnpenningar eller hvad man behagar kalla dem, som 5 å 10 proc. af värdet, hvilket vore orimligt, men likväl kunde förutsättas, då principen vore antagen; så skulle visserligen derigenom Stockholms handel i längden tillintetgöras, och fördelar för andra handelsplatser uppkomma; men under de 20 å 3o åren, som skulle åtgå innan handeln kunnat bana sig väg åt ett annat håll, — ty en sådan förändring kunde ej göras så lätt, — vore verkligen i sådan ordning en indirect beskattning tillkommen, som skulle stå i nära samband med 60 §:n Reg.F:n. Således kan jag icke så alldeles oinskränkt anse dylika frågor vara ämnen, som endast tillhöra communerna och konungamakten. Men nu vill jag öfvergå till den särskilda nu förevar, frågan, ulan afseende på afgiftens beskaffenhet. Dervid anhåller jag att få fästa uppmärksamhet på några yttranden af Frih. Gederström, Jacob, hvilka visserligen redan, innan han framställ - 3io Dea 22 Augusti e. m. de dem, blifvit vederlagda af en annan Frill. Cederström, hvars förnamn jag icke kan erinra mig, men hvars vederläggning jag anhåller få upprepa. Frih. Cederström, Jacob, anförde, att det vore endast för begagnande af stadens broar och quaier, som här ifrågavar. afgift vore ålagd. Da anhåller jag att få erinra 0111 att sjelfva ordalydelsen af K.