Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad slutligen angår Utskts, till vinnande af flera pensionsrum för generals-personer, gifna tillstyrkan, att, ”med •”fästadt afseende å Rikets geograpliiska läge och de sam''mandragningar af trupper, som, i händelse af ett krig, Den 7 Maj f. m. 3o3 ''sannolikast böra kunna emotses,” militär-districtena må minskas ”från 6 till 5”, så är det just dessa förhållanden, som tala emot den af Utsk. föreslagna minskning, hvarigenom militära districtena skulle erhålla en utsträckning, som motverkade denna inrättnings ändamål, och som, med afseende å reg:tenas eller corpsernas läge, der gränserna ej äro uti samma förhållande med landets civila indelning, skulle, i ekonomiskt och administrativt hänseende, medföra betydliga svårigheter. Districtens nuvar. vidd är, så vidt sådant låtit sig göra, bestämd, med hänseende till antalet af derinom förlagda trupper och den bevärings-styrka, som der kan påräknas; vidare, med hänseende till det förhållande regttenas läge och landets civila indelning hafva till hvarandra; samtsluteligen med hänseende till general-befälens ändamål att ej allenast föra uppsigten öfver ett visst antal corpsen, utan äfven att föra befälet öfver alla stridskrafterna inom ett gifvet district. Vid districtenas fördelning bar i öfvervägande tagits så väl de ekonomiska som militära omständigheter, som derå inverka, för att bringa denna fördelning i öfverensstämmelse med de för Rikets försvar uppgjorda operations-planer. Och likväl omfattar det minst utsträckta af dessa militära districter, eller det första, ett ytinnehåll af mer än g5 qvadratmil; det dernäst minsta, eller det fjerde, omfattar ett ytinnehåll af mer än a3i qvadratmil. —• Att ytterligare utsträcka dem genom den af Utsk. föreslagna minskning i antal, synes mig ej allenast medföra en minskning i de fördelar, man med denna inrättning åsyftat, utan ock vara ett medel att motverka den egenskap att vara ”disponibel’’, som Utsk. yttrat armeen böra äga. Öfvercommenclants-expeditionen i Stockholm.
S. D. oöredrogos a nvo och biföllos Allmänna Beswärsoch Economie - Utstottets pä bordet hwilande Memorial, i anledning af: 1:0. De anmärkningar, hwilka blifwit giorde wid samma Utskotts förra betänkande, angäende fö. resiagne förändringar i nu warande F-ängföringssättet; 2:0. Wäckt Motion om jemkning i Extra Rotertngen Ut suprs. Lx krotocollo, ff. U. Almyuigt. Utdrag af protocollet, hället hos HögwLrd. pr st-Ständet, wid llrtima Riksdagen i Orebro den 4 Aug. l8»2. SD förnyad föredragning af Stats, Ut skottets sörlcdne gärdag pä bordet lagde Betänkande, angående f. d. Kongl. Familjens underhälls. Summa m. m. blek i afseende pä Räntan ä Hög. bcmälte Familjs enskilda Eaendom dec senare Alternativet as detta Betänkande samt i öfrigt bwad Stat - 2364 Den 4 Augusti. Stuts - Utskottet förestagit till alla delar af PrestStåndet bifallit. supra. kx protocollo, O. ^lmc^uis t. Utdrag af Prorocsllct hältet hos ^ZgwZrd. prcft.Gtändet, wjd Urtima Riksdagen r Orebro den 4 Äng. 1812. SDbewillnings - Utssottets nästledne gärdag pä bordet lagde Betänkande, angående Rstefrihets, afgiften, blef a nyo föredragit och bifallit. Ot supra. Lx krotocollo, ch O. ^lmc^uist. Utdrag af protocollet, hället hos >6Zgwäkd. Preft-Star.det, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 4 Aug. l8rr. SD. ^Efter öfwerläggning om Bewillnings, samt Allmänna Beswärs » och Ekonomie - lltssottens den zo nastl.
Jag anser således innehafvarne af mindre hemmansdelar böra bibehållas vid den bränningsrätt, som dem uti j8a3 och i83o årens Bran vinsförfattning blifvit tillerkänd, och som Utskottet äfven i sitt förra Betänkande medgifvit. Att begagnandet af konstapparaler nu blifvit medgifvet, bar jag val intet emot, emedan deras utdömande, enligt förra beslutet, skulle inneburit en orättvisa; men som en inconsequence vill jag dock anmärka, att, då man gifvit den högsta möjliga utsträckning åt bräoningsrälten i stort, man på samma gång velat borttaga denna rätt från de svagaste jordbruknrne, som högst inskränkt kunna och vilja begagna den”; 6;o af Riksdagsmannen J. Kihlblom ifrån Södermanlands Län; ”Jag föranlåtes reservera mig emot Höglofl. Utskottens fattade beslut i afseende på bränvinsbränningens utöfning. Den i början af Riksdagen så högt uttalade önskan, att bränvinsjbränningen borde inskränkas lill hämmande af fylleri-lasten, *—och den uttryckta känslan för mensklighetens val, som då lät höra sig, har försvunnit — och i dess ställe har ett illa förstådt sätt att utöfva denna handtering, eller egennyltans förföriska öfvermagt, intagit de fromma önskningarnas plats — ty genom konstbränneriens fortfarande har allt hopp om hämmadt fylleri bortdunstat. Utskotten hafva i hela sin vidd föreslagit bibehållandet af dessa springkällor för bränvinstill verkningen, hvarigenom en likartad verkan måste inträda för menniskans moraliska lif, som syndafloden utöfvade på det physiska. — Bran vinsfloden skall fortfarande stiga — ymnig tillgång och dermed förenadt lågt pris skall underlätta consumtionen, —• och man har icke vunnjt annat än förstorandet af det enda nyttiga bränvinsbränningen medfört, nemligen understödet för ladugårdsskötsel^ Den orimligt förhöjda skatten skall osvikligen för det mindre jordbruket tillintetgöra begagnandet af de små pannorna, och den fördel, som genom dem kunnat för utfodringen uppkomma, upphöra.
Har Svaranden , vid Rättegångens början eller sedan, medgifvit hvad Käranden sluteligen vunnit, och har denne ändock Saken uppehållit, då skall han ej ersättning njuta leir den kostnad, som efteråt använd blifvit; utan vare han pligtig att gaida Svaranden den kostnad åter, som, genom Sakeqs uppehåll, den sednare ådragen är, 9' 5- Ehvad Räkning ingifven är eller ej, pröfve Rätten till hvad belopp den kostnad skäligen uppgått, som Farten använda måst på resor och hvad mera lör Rättegång gens utförande nödigt varit, 9. 6. Är Urtima Ting i Saken hållet, vare dock den, som Saken tappar, ej skyldig att Större kostnad gälda, än som åtgå skolat, om Saken vid Lagtima Ting behandlad varit. $• 7‘ Finnes den som hufvudsaken vinner hafva särskildt lidit, vare sig af det förfång Vederparten i sjelfva Saken honom tillskyndat, eller deraf ett denne hans rätt oskaligen uppehållit, eller genom qvarstad eller förskingringsförbud, hvarmed hans egendom belagd varit, eller derigenom att Dom i verkställighet gått, innan den laga kraft yunnit, eller pä annat dylikt sätt, då skall 92 Lagutskottets Betänkanden. den som tappar dommas att skadestånd gifva efter hvad Gode Män bestämma. Dock öfverlemnas detta vördsammeligen till Riksens Högloft. Stånders vidare pröfning Stockholm den 5 April 1823. Ankom d. 22 April 1823. Betänkande, i anledning af RiksdagsFullmägtigarne Nils Insulins och J, J. Rutbergs Memorialer, dels om antagande af LagComitéens Förslag till RåttegångsBalk, dels om offentlighet vid Domstolar och R olis Kamrar i Städerna.
Den närmare fördelningen af ärendena, Departementen emellan, bestämmes af Konungen, genom en särskilt utfärdad, offentligen kungjord stadga. Riksbanken förbliver under riksdagens garanti samt förvaltas av därtill förordnade fullmäktige, efter av Konungen och riksdagen gemensamt stiftad lag. Fullmäktige för riksbanken skola vara sju, av vilka Konungen för tre år i sänder förordnar en jämte en suppleant och de övriga sex jämte tre suppleanter väljas av riksdagen för tid och på sätt i riksdagsordningen sägs. Den av Konungen förordnade ordinarie ledamoten vare fullmäktiges ordförande, men må ej utöva annan befattning inom riksbankens styrelse. Fullmäktig, som av riksdagen vägrats ansvarsfrihet, skall avgå från sin befattning. De av Konungen för fullmäktig eller suppleant meddelade förordnanden må återkallas, när Konungen så prövar skäligt. Fullmäktige utse inom sig en förste deputerad att vara chef för riksbanken samt inom eller utom sig en suppleant för honom att med fullmäktigs rätt och ansvar vid inträffande förfall träda i hans ställe. Riksbanken allena äger rätt att utgiva sedlar, som för mynt i riket må erkännas. Dessa sedlar skola, vid anfordran, inlösas av banken med guld efter deras lydelse; dock att undantag härifrån, där sådant med hänsyn till krig, krigsfara eller svår penningkris prövas oundgängligen nödigt, må för viss tid medgivas av Konungen och riksdagen samfällt eller, om riksdagen ej är samlad, av Konungen på framställning av fullmäktige i riksbanken och efter samråd jämväl med fullmäktige i riksgäldskontoret. 1: o. Uti högsta domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af fem ledamöter, så ock af fyra, där alla fyra äro om slutet ense. Öfver viktigare saker skola minst sju döma. Ej må flere än åtta ledamöter på en gång i pröfningen af något mål deltaga, där ej för vissa fall annorledes förordnas i den ordning 87 § 1 mom. stadgar. Med tryckfrihet förstås varje svensk mans rättighet att, utan några av den offentliga makten i förväg lagda hinder, utgiva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna därför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig lag, given att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning.
Skulle åter de i flera jordebocker förekommande enahanda oriktigheter vara af större betydenhet och sålunda i väsendtligare mån inverka på utskylder och öfriga åligganden eller äganderättsförhållanden, torde i de flesta fall vinsten af de oriktiga uppgifternas förändrande vida understiga de olägenheter och förluster, som uti allmänt eller enskildt hänseende kunna derigenom förorsakas. Jag har derföre inom Comitéen framställt det förslag, att till ledning för granskningen och pröfningen af de förhållanden, hvilka i nuvarande jordebocker finnas uppgifna, måtte stadgas, att denna granskningsskyldighet endast skall sträcka sig till de 3:ne sista, eller de under innevarande århundrade, upprättade jordeböckerna, dock med undantag för de fall, dä lör utredningen och afgörandet af häruti förekommande skiljaktigheter upplysningar erfordras ur ännu äldre, eller de före utfärdandet af 1802 års formulärer upprättade, jordebocker. Angående liden för uppbörden af allmänna bcvillningen och Öfriga personella af gifter. (§. 52.) Emot Comiterades förslag angående höstuppbördsstämmornas hållande under sednare hälften af September och förra hälften af October månad, kan, enligt mitt 224 förmenande, med skäl anmärkas, att då skördetiden inom de flesta landsorter vanligtvis fortfar under hela förstnämnde månad, är landtmannen icke i tillfälle att . i • utan då pågående högst angelägna bergningsarbetens försummande afyttra sina produkter och sålunda anskaffa den contanta tillgång, som för den under samma månad förestående kronouppbörd oundgängligen erfordras.
Regeringsformen anbefalld sammanfattning af Riks-Ståndens, vid återremissen af Memorialet N:o 38, förvarade gemensamma tankar, angående grunderna för National-representa”lionens om bildning, icke eller öfverensstämmande med resultatet af Förstärkta Conslitutions-Utskottets den 3 nästlidne December, för beredande "af möjlighet till en slik sammanjemkning, verkställda omröstning” samt att, ' enär de i Memorialen Nrris 68 och 85 framlagda förslag till Regeringsform sammanhänga med det förra och deraf bero, samt vid den i det 'Sistnämnda Memorialet föreslagna bildningen af 2:ne Representant-kamrar "icke eller tillbörligt afseende blifvit fästadt vid 3:ne Riks-Stånds härom "meddelade preliminära beslut, särdeles hvad valbarhels-grundsatsen be”träffur , så kan af dessa hufvudsakliga skäl, utan tillägg af flerfaldiga mot ”förslagen både i sin helhet och mot deras särskilda delar inom Ståndet "gjorda anmärkningar, intetdera af förslagen i sistbemälda Memorial till ”Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag antagas.” Borgare-Ståndet har förklarat ”sig ej kunna antaga” det i Memorialet N:o 85 uppstälda ”Vallags-förslag att hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag”; äfvensom Ståndet efter nämnda beslut funnit förslaget, B lii. lill RSt. De sid. 14—3i af Memorialet JN:o 85 föreslagna andi ingar oell tillägg uti Regeringsformen samt Trvckfrihets-Föiordningen har Ståndet tunnil sig ”nu ej kunna, i följd af beslutet öfver Vallag-förslaget, antaga att hvila ”till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag”.
Maj 1774, erhållit å de Landshöfdinge-bostället Elfsborgs kungsladugård tillhörige lägenheterne Stora och Lilla Klippan med Sjöviken intill varfvet Kustens område, och hvilken besittningsoch nyttjande-rätt kompaniet genom Kongl. Resolution den 27 Januari 1775 blifvit försäkrad att ostörd få behålla; att genom den så kallade Sjövikens fyllning, planering och omgifvande med stenquaier samt bryggors anläggande, lägenheterna väl nu mera blifvit så förbättrade, att de utgjorde beqvämliga platser ej allenast för upplag af trävaror, utan ock för lossning och lastning samt skepps utredande; men att dessa fördelar icke vunnits utan högst betydliga kostnader; hvarföre ock Drätselkommissionen destoheldre gjort sig förhoppning om bifall till dess anhållan om lägenheternes inlösande till skatte, som redan förut flera lägenheter å kungs ladu - StutslJtxkotlets Utlåtande, N:o 307. 9 ladugårdens område blifvit till enskilde personer försålde, och deribland enligt Kongl. Brefvet den 22 April 1823 åtskilliga tomter med en areal af 8 tunne5 i\\ kappland emot en köpeskilling af 333 Kalr 16 sk. Derefter hade, uti underdånigt Memorial den 24 Augusti 1844.
Viljande Utskottet framdeles, i sammanhang med de reglementariska föreskrifter, som komma att för RiksgtsContoiret föreslås, uppgifva sättet och vilkoren för en sådan upplåning.. Utskottet anser sig härigenom hafva besvarat Hr Friherre Anckar svärds j Carl Henric j frän R. o. A. till Utskottet remitterade motion, om det mindre Creditivets anvisande på Öfverskotten af StatsVerkets inkomster och dess bestämmande till icke högre belopp än 5oo,ooo R:dr, som det före år i8t5 utgjorde; hvarjemte, i anledning af bemälde Friherres tillika gjorde framställning, "att R. St:r ville taga i öfvervägande hvad 63 och 64 §§. Reg.Formen, samt 3o och 68 §§. Riksdagsordning! n, i afseende på Creditivens begagnande och redogörelse föreskrifva, på det R. Sttrs stadgande i detta afseende mätte blifva så bestämde, att ingen vifvel om deras Grundlags-enlighet måtte uppkomma, ”Utskottet, då, i enlighet med ordalydelsen af 63 §. Reg.Formen, vilkoren för de ifrågavarande Creditivens begagnande blifvit föreslagne, funnit något vidare yttrande icke erforderligt. Betänkan cl en, N:o a8r, 3.69 N:o 281. Memorial, angrde verkställd. Revision af de redogörelser för uppburne StatsMedel, K:gl.' KrigsCollegium för år 1826 afgifvit. (U.-A.) Sedan denna granskning, hvarvid kännedom blifvit tagen jemväl af de K. Bref som under berörde år till K. Collegium aflåtits, nu blifvit fulländad, får Utskottet resultatet deraf anmäla. 1 §• I allmänhet förekomma uti Departementens Räkenskaper afskrifningar, till ej obetydligt belopp, af förut balancerade fordringar.
Jemlikt Kongl. Brefvet den 7 Februari 1822, hade Kongl. Velenskaps-Akademien från Manufaktur-Diskontfonden erhållit ett räntefritt lån af 4,000 R:dr lill inköp af förlaget till det af Kainmar-Rälts-Rådet Billberg utgifna planch-verket: ”Svensk Botanik”; hvilket lån, genom verkställda successiva afbetalnrngar af 3oo R:dr årligen, enligt Kongl. Brefvet den 20 Oktober 1802, -vid 1842 års slut var minskadt till 1,600 R;dr. Uppå Vetenskaps-Akademiens i underdånighet framställda anhållan om befrielse från återbetalning af nämnde kapital-återstod, har Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref lill Kongl. Kommerse Kollegium af den 3i Januari i843, förklarat, att som Akademiens förbindelse att återgälda ifrågavarande lån vore villkorlig och grundade sig på förutsättning, att försäljning af arbetet Svensk Botanik skulle härtill lemna tillgångar, hvilket likväl endast till en ringa del under åren 1834 till och med 1841 ägt rum, samt dessutom, sedan alla oförsålda exemplar af berörde arbete i Maj 1840 genom vådeld förstörts, och Kongl. Maj;t derefter i nåder beslutat, att verkets lifgifvande icke vidare skulle fortsättas, ingen vidare tillgång af nämnde verk vore att påräkna till betalning af det återstående skuldbeloppet, Kongl. Majit funnit Vetenskaps-Akademien icke kunna åläggas att af egna medel gälda Manufaktur-Diskontens obetalda fordran, och fördenskull i nåder tillåtit, alt Akademien återbekomme sin villkorliga förbindelse och att Akademiens återstående skuld, 1,600 R:dr, finge ur Manufaktur-Diskontens räkenskaper afföras.
Härvid må i betragtande tagas, att vidingen Redogörelse förekommer så mångå olika omständigheter som för Bergs-Fögderierne-, ty hvad först angår Hammarskattsjernet, så beror det helt och hållet på Bruksegaren, att antingen inom föreskrifven tid å våg leverera jernet, eller ock att detsamma med penningar efter årligen af Kongl. Collegierne fastståld Taxa lösa, då det i förra fallet år gifvet, att jernet under året, hvarföre det utgöres, bör å vågen levereras, och i senare fallet, att redogöraren derföre bör hafva redovisat inom den 1 Maji året derpå. 56 Riksens Ständers Med Tionde-Tackjernet år åter dot förhållande, att det i en del orter, såsom Stockholmsoch Upsala Lån, får losas efter ett visst fastståldt pris, och i den händelsen kunna penningarne hos Bruksegaren utfordras, når hyttan nedgått; men i åtskillige andre orter, såsom den egentlige Bergslagen uti Nerike och Wermeland med flere stallen såljes jernet å Auction uti Januarii och Februarii månader åren derpå, och såsom af Anctions-Protocollerne intages, stundom med flere månaders betalningstermin, och i sådan händelse skall betalningen icke inflyta förr ån uti Junii månad, efter det år, hvarföre jernet utgår; kunnandes således, efter den föreslagne methoden, priset för detta jern uti första eller Special-Råkningen icke bestammas och icke eller förr till varde upptagas, ån det flutit genom 3.-ne Rakningar, nem ligen Restantie-Råkningen, der det först uppföres, sedan Special-Råkningen för påföljande året och sluteligen sistberörde års Restantie-Råkning, der det ånteligen må komma till redovisning. De öfrige afgifterne för Bruken och Bergverken kunna dels inflyta under det år, hvarföre de utgå, dels året derefter och år Bergsfogden, lika sam Hårads-Fogdarne, skyldig att för hela uppbörden visa redo vid Uppbördsårets utgång eller den 1 Maji. I anledning håraf och då principen vid den föreslagne förändrade methoden i allmänhet år, att
Yppade han verkligen detta slags svårmod endast för sina tyska vänner: för Kraus, och dennes trogne vapendragare Häffner? Den sistnämnde, hvilken (liksom tillförne Kraus) plägade bära till honom nyutkomma vitterhetsalster från sitt fädernesland, hördes ej sällan förtälja, såsom Tyska litteraturens första och yppersta triumf på det förfranskade Sveriges jord, att han en morgon hade träffat Kellgren med tårar i ögonen, och, på tillfrågan om orsaken till hans bekymmer, erhållit af den sjuke skalden, som dervid pekat på ett uppslaget band af Klopstocks Oder, detta svar: ”Ack! jag har lefvat förgäfves, och förspillt min tid på saker af intet värde”. På den öfverraskade frågarens bemödande att finna ord af tröst och hopp, genmältes: ”Nej! med mig är det förbi”. – Det förstås, att, om denna uppgift är ordagrannt rigtig, Kellgren gjorde sig sjelf stor orätt; men otänkbart är ett så beskaffadt utbrott af grämelse, i hans dåvarande ställning och stämning, visserligen icke. Troligast synes dock, att de svenska vännerne, när slika yttranden råkade undfalla honom äfven inför dem, ansågo dem för intet annat än mörka sjuklings-griller; och att de föröfrigt, om de i hans vittra åsigter numera uppdagade en något stark eklekticism, funno den tillåtlig hos ett så stort och eljest sansadt snille, – till och med när den (af en genialisk nyck) sträckte sig till orim. Blott när den sträckte sig ända till spöksagor (såsom vid försvenskningen af balladen ”Fredriks Vålnad”), suckade de rättroget upplyste; särdeles för det förföriska efterdömets skull62. – Men huru än härmed var: från hvarje dylik stundens modstulenhet kämpade han sig likväl ständigt åter lös. Han omgaf sig alltjemt med utkommande skrifter, dem han ännu läste med granskning. Framförallt sysselsatte han sig med att granska, förbättra, ordna sina egna; till den samling, som, efter hans bortgång, skulle utgifvas medelst vänskapens omsorg.
Han har fått oväntade hinder. Skulle du möjligen veta hvad slags hinder det är? Han har inte sagt mig någonting Jag försökte tala så lugnt jag någonsin kunde. Har han ingenting sagt? Hon skrattade fortfarande. Hvad skrattar du åt, Agnes? Åt ingenting. Ni äro så hjärtinnerligen naiva. Jag förstår inte hvad du ser för naivt i detta. Den här roliga historien piggar riktigt upp mig. Hvad skulle du säga om jag stannade här? Hvad jag skulle säga? Jag skulle packa upp dina kläder igen, ingenting vidare. Hon lade sina händer i kors bakom hufvudet och såg småleende upp i taket. Det skulle ändå roa mig litet. Hvad då? frågade jag, då hon ej genast fortsatte. Ett litet experiment. Mitt hjärta hårdnade, jag förstod hvilket experiment hon afsåg. Hon skrattade alt ännu. Han är rädd, han har märkt faran och söker fly. Jag sade ingenting. Hon vände sig till mig. Vet du om hvem jag talar? Om Antti, gissar jag. Precis. Du blir väl inte ledsen? Ingalunda. Hvad skulle du säga, om du såge honom här vid mina fötter? Hvad skulle jag kunna säga Min strupe sammansnördes, så att jag blott med möda kunde tala. Om jag i alla fall skulle få bukt på honom ? Hon smålog, såg fortfarande i taket och gungade med foten. Men småningom mattades ögonen åter, foten upphörde att gunga, och anletsdragen återtogo detta öfvermätta, likgiltiga uttryck. Jag betraktade henne från sidan och väntade på hennes beslut, där jag låg på knä framför kappsäcken. Skall jag packa upp kläderna? Nej kära Lisi, låt dem ligga. Det lönar i alla fall inte mödan. Jag ids inte Bäst att jag reser min väg. Egentligen förstår jag inte hvarför jag alls kom hit. Hit till vår ort? Ja, och till Finland öfverhufvud. Jag hade ju bort känna det ... och veta huru här är. Du hade väl lust att ännu engång besöka ditt fädernesland? För att öfvertyga mig om att jag icke kan komma tillrätta här. När man engång lämnat dessa små, trånga förhållanden och sett andra slags människor Men Agnes, hvad fattas då människorna här? Du tycker att vi äro tråkiga nåväl! Detta fel är af ganska ringa betydelse. Om du inte har någonting annat emot oss Skall jag säga det rent ut? Blir du inte ledsen?
Med ändring af hvad Utskottet å sidan 7 tillstyrkt, beslöt Preste-Ståndet för sin del, att ett reservationsanslag af 70,000 R:dr må ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att genom Post-styrelsen användas dels till postdiligens-inrättningens underhållande och utvidgande, der så lämpligen ske kan, dels til! legans höjande Prof - Utdrar/ den 2 September 1863. 555 för de postskjutsskyldige, hvilka icke genom sadan diligensinrättning kunna från sitt tryckande onus befrias. Utskottets tillstyrkande å sidan 9 bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, JVS 425, med formulär till fvrktalslängd, till debiteringsoch uppbördslängd samt lill debetsedel lör dylika utskyIder. S. D. Föredrogs ånyo utdrag, JVs 379, af Vällofliga Borgare-Ståndets protokoll den 25 sistlidrie Augusti, innefattande dels bemälda Biks-Stånds vid behandling af Lag-Utskottets Utlåtande, JVs 48, i anledning af återremisser af Utskottets Betänkande M 24, i fråga om tillägg till lagstiftningen angående äktenskapsskilnad, (attade beslut, dels inbjudning till de öfriga Biks-Stånden att i samma beslut sig förena. Med vidhållande af sitt i frågan fattade beslut afslog Preste-Ståndet denna inbjudning och lade protokolls-utdraget till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Memorial, JVs 22, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande tullbestämmelserna för bränvin och sprit, m. m, förklarade Preste-Ståndet sig vidhålla sitt vid artikeln »Bränvin och sprit» omförmälda beslut och godkände den föreslagna voteringspropositionen, samt biföll Utskottets vid art. »Ättika» gjorda hemställan.