Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Atttn. Henr.- och Ekon.-L Iskotte/s Uttänkande, X:o 04. 3 N:o 94k Auk. till Exp.-Utsk. den 16 Maj 1854, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om befrielse för Jönåkers härad i Södermanland frän skyldigheten att hälla furja vid Qvarsebo. Från hedervärda Bonde-ståndet har till Utskottet blifvit remitterad en af riksdagsfullmäktigen P. Sahlström från Stockholms län väckt motion, hvaruti blifvit anfördt, hurusom det Södermanland tillhörande Jönåkers härad, hvilket, till följd af sitt läge, vore genomskuret af flere vägar och således betungadt med en kännbar väghållnings-skyldighet, derjemte frän äldre tider, då Qvarsebo socken varit förutnämnde härad tillydande, hade sig ålagdt att underhålla en färja vid Qvarsebo inom Östkinds härad af Östergöthlands län. Denna färja, hvilken, innan den så kallade Krokeks-vägen, vester om Bråviken, var anlagd eller fullkomligt farbar, varit för trafiken oumbärlig, kunde numera, sedan nämnde väg upptagit nästan all rörelse, så att vägen öfver Qvarsebo blott undantagsvis begagnades, elter motionärens förmenande anses mindre behöflig', helst den på södra stranden af Bråviken vid färjestaden befintliga, af Östkinds härad underhållna, färja vore tillräcklig för bestridande af öfverfarten. såvida en mindre båtfart för person-trafik och för den vid färjestaden stationerade färjans hemtande förenades med gästgifveriet vid Qvarsebo. På grund häraf har motionären föreslagit, att Jönåkers härad mätte från skyldigheten att hålla färja vid Qvarsebo varda helt och hållet befriad!. Då Utskottet icke kan ingå i bed; mande om behöfligheten af den omförmälda färjan samt förevarande fråga i allt fall är af sådan beskaffenhet, att densamma kan och bör i administrativ väg upptagas och afgöras, finner Utskottet sig böra hemställa, att någon åtgärd i anledning af motionen ej må vidtagas. Stockholm den 15 Maj 1854. Allm.
Jag har talat om alla allmänna företag, och jag har icke, såsom man tillagt mig, sagt att soldatens ändamål vore att arbeta; men jag blir af den tankan, att när Rikets försvar lemnar Svenska Soldaten ledighet att vara hemma, är han enligt urgamla institutioner under Konungens disposition, för att användas till sådane arbeten, som af Kongl. Maj:t pröfvas nyttige för det allmänna. Man har vidare trott, att allmänna arbeten skulle bättre utföras genom enskildte arbetare, än genom Armeen. Jag hyser en motsatt öfvertygelse af många skäl, och tror ej blott på grund af theoretiske cälculer, utan efter den erfarenhet verkli - Den 16 Februarii f. m. 57 ge försök gifvit, att detta ej allenast icke skulle vara det bästa sättet, utan alldeles omöjligt. Ty då frågan ej är om några hundrade utan flere tusende arbetare, hvilket är nödvändigt, om arbetet med sammanhang och drift skall utföras, låter ett sådant företag ej verkställa sig med enskildta arbetare, utan de största olägenheter. Efterfrågan af en sådan mängd arbetare skulle just uppjaga dagspenningen öfver hofvan, enär det stod i hvars och ens skjön, att fordra hvad som helst. Det skulle derjemte blifva omöjligt, alt hålla ordning bland ett sådant antal enskildte arbetare, som ej erkände någon subordination. Jag är så mycket säkrare, att detta skulle inträffa, som man äfven i det tätt befolkade England fått erfara olägenheterne, att sammanbringa 5 å 600 enskildte arbetare; och der har man likväl vida lättare att skilja sig från dem. Härtill kommer sluteligen en annan omständighet, som gör sådane företags utförande genom enskildte arbetare omöjligt, nemligen det förhållande, som skulle uppstå mellan arbetarne och Socknarne i trakten. Vi hafva författningar om främmande personers införande i Socknarne, hvilka af församling^raes medlemmar ofta på det ifrigaste begagnas. Äfven då fråga endast varit om 4 eller 5 personer, hvilka för vissa handtverk varit nödvändiga, hav det ofta varit svårt, att orri deraä inflyttning rangera med församlingarne. Om nu 58 Den iG Februarii f. in. flere hundrade eller tusendetals skulle inströmma, hemställer jag, huru detta skulle låta sig göras.
a Siat i bemälté Chefs lön således icke äga rum; Samma Utlåtande i allt Öfrigt gilla; hvar* jemte de i Utskottets förstnämnde Betänkandeupptagne, men i senare Utlåtandet icke omförmälte puncter af Eidderskapet och Adeln godkändes. Ut Supra. S. D. Furedrogos å nyO och giIlades föl* jande StatsUtskottets den 3 och 4 dennes afgifne, samt den 9 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 454. I anledning af Kongl. Maj:ts Nå«, diga Skrifvelse, angående Tredje HufvudTitelns behof. Angående verkställigheten af RiksHufvudJBoken. Ut Supra. S. D. Remitterades till s Constitutions - Utskottet: En i den form 29 §. Riksdagsordningen föreskrifver anmäld anledning tili ani märkning emot Kontmgens Rådgifvare i Corn■ mandomål för Arméen. Ut Supra. Jgs Deri 18 September e. ni. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskilja des klockan 10 ora Aftonen. Xn fidem Protocolli Öi Ji Lagerheinii Fredagen den l9 September* Plenum klockan Niö förmiddagen; Öppnades Herrar Electorers Lista till val af en Ledamot i RiddarhusUtskottet ef* ter Grefve Beckfries , Corfitz Ludvig , och be* fanns dertill hafva blifvit utsedd: H:o 1355» Kerr von Schantz, Gustaf; Herr Pereswetoff Morath? Anders Wilhelmi Sedan i dag genom till Ståndets samtelige Le* damöter £>cfj 19 September f. m, 393 tia mÖ t er utdelte
Sedan R. o. Ad. för lieie riksdagar sedan beslutit, att Ridd.secret. icke skulle fä hafva annan befattning, fattade R. o. Ad. det beslut, att lian i vederlag derför skulle erhälla en löneförhöjning af (»00 r:dr b:co. Etsk. liar nu föreslagit, att säsom grundsats skall antagas, alt Ridd.secret. icke skall fä innehafva annan tjenst, än den han bekläder vid Riddarhuset, men dervid fästat det villkor, alt det mätte vara R. o. Ad. obetaget, alt för särskilda tillfällen tilläta honom att innehafva annan befattning. Dä tyckes mig deraf följa, att Ridd.Etsk. bade bort tillstyrka, helst Et.sk:s uppmärksamhet derpä blifvit fästad, att Ridd.secret., dä det tillätes honom alt innehafva en annan tjenst, jemte sin befattning vid Riddarhuset, borde afstä den lönetillökning, som gafs honom endast derföre, att han icke fick hafva någon annan tjenst än Ridd.secret.- befattningen. Ridd.Utsk. har nu säsom skäl derför, att Utsk. icke velat ingå pä milt yrkande, anfört, att Etsk. säsom grundsats föreslagit, att Ridd.secret. icke skulle fä innehafva annan tjenst, men säsom undantag hemställt, att han skulle fä innehafva en sädan, och dä tycker Etsk. att det icke vore lämpligt alt föreslå någon löneförändring för delta undantag. Jag tycker å min sida, att lika väl, som man kunde föreslå ett undantag i afseende pä tjensten, lika lätt kunde man äfven hafva föreslagit ett undantag i afseende pä lönen, pä sätt jag yrkat. Det enda verkliga skäl, sorn jag egentligen igenfinner uti Gtsk:s betänk, är det, att Etsk. förmenar, alt om äfven 11. o. Ad. skulle tillåta Ridd.secret. att innehafva någon annan tjenst jemte den vid Riddarhuset, sä skulle han åtminstone af sina göromål pä Riddarhuset vara förhindrad alt bekläda någon annan vidsträcktare befattning.
Då de erinringar, hvilka af bemälde Representanter blifvit framställde, i de fleste delar, med hvarandra öfverensstämma, har Utskottet ansett lämpligast uppställa dem uti serskilde punkter och uti den ordning, som vid frågornes behandling i Utskottets förra Betänkande blifvit följd; i hvilket afseende Utskottet får anmäla, att de afgifne anmärkningarne innefatta följande yrkanden: 1:0 att böterne, 20 R:dr B:co, för vanskötsel af numerhäst vintertiden, måtte till hälften nedsättas; 2:0 att de visitationer, som vid indelta Cavalleriet af Corporalerne årligen hållas, samt angå munderingarnes skick och rustningshästarnes beskaffenhet, måtte upphöra, och att mundérings-persedlarne, i stället att besigtigas vid nämnde visitationer, måtte uppvisas vid de årligen skeende ådermöten ; 5:o i afseende å syner å Rotetorpen: dels att samma syner måtte hell och hållet upphöra, dels alt de icke måtte ega rum oftaré än hvarje 6:te år, eller då anmälan skedde, att torpen blifvit vanvårdade, eller ock när syn begärdes af soldaten, som, i fall han, sedan besigtningen blifvit anställd, befunnes till sin anhållan derom hafva'*saknat skäl, borde synen sjelf bekosta; dels ock att Författningarne angående Torpsyner måtte upplifvas samt uppläsas vid hvarje Syne - Allm. Besvärsoch Oeconomie-UIskottets Utlåtande JV:o i33. 7 förrättning, eller årligen kungöras från predikslolarne, eller utdelas till hvarje rote. De skäl, hvaraf desse yrkanden beledsagas, äro redan förut i motionerne i ämnet framställde och uti förra Betänkandet upptagne, hvarföre de icke torde behöfva att här vidare omförmälas.
Någon vidare upplysning har härom icke vunnits, än att berörde åtagande, som omförmäles i Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelseresolution å ett af Domkapitlet i Linköping uppgjordt förslag till förändrad organisation af Westerviks skola, skett före elen 12 Februari 1812, då högstberörde resolution utfärdades. 6:o lägre elemeutar-Iäroverket i Wimmerby. 1 Rektors-lönen ingår afkomsten af en åker om högst en half tunnas utsäde äfvensom af en beteshage, en kålgårdstäppa och ett äng-stycke, hvilken afkomst, beräknad efter medium för de sednaste tio åren, uppgifves hafva utgjort, för åkern Femton Riksdaler, för hagen Tretio Riksdaler, för kålgården Sex Riksdaler och för 8 Kongl. May.ts Nåd. Skrifvelse Ni 77. ängen Fyra Riksdaler. Behållningen elter afdrag af kostnaden för egornas Ofredande, anses kunna uppskattas till Femtio Riksdaler ärligen. Huru Rektor kommit i besittning af nämnda egor, om genom donation af enskilde eller af staden, har, i saknad af donations-handlingar, icke med visshet kunnat utrönas. Det sednare är likväl sannolikast, enär bland skolans äldre handlingar äfven befinnes en ansökning af Rektor, daterad den 31 Mars 1722, hvari han hos Magistraten anhåller att i stället för en ödelagd och sandig åkerlycka vid vestra tullen bekomma en bättre, hvarpå resolverats, ”att en dylik skulle erhållas, endast lian sjelf genom ”Borgerskapets undersökning kunde utvisa , hvarest någon fördelaktig mark befun”nes, som vore duglig till någon god åkerlyckas uppodlande.” Den åker, som nu af Rektor disponeras, är också belägen något utom stadens norra sida. Besagde jordegor äro icke lagde i öretal och draga ingen skatt till Kongl. Majit och Kronan; men till stadskassan erlägger Rektor för deni, såsom egoskatt, en ärlig afgift, som för närvarande utgör En Riksdaler Fyratio öre. Årliga åtkomsten af såväl jordegorna som
Palmstjerna: För min tiel kan jag icke finna något skäl, hvarför dessa 73,853 r.dr IS sk. fa:co höra i räkenskaperne afskrifvas. Då R. o. Ad. nyss fattade det beslut, alt ön bör qvarblifva en Svensk besittning, förmodar jag att det var af de skäl, som under discussiouen derföre anfördes; och da deribland äfven nämndes de förmenade stora inkomster, som under inträffande krigstider vore att emotse, 'så, om de verkligen komma att inflyta, ser jag icke något sköl, hvarföre icke dessa penningar dä kunde statsverket godtgöras; hvadan summan i min tanka bör balanceras till dess alt godlgörelse kan äga rum. Frih. Cederström: Det enda skäl, Ulsk. anfört för sin i denna punkt gjorda hemställan, är, att frågan om afskrifning af dessa 73,853 r:dr 16 sk. h:co lämpligast borde anslå intill dess sig visat, om och på hvad villkor det föreslagua afträdande! af colonien 5:t Barthelemy må kunna tillväga bringas; och då nu fråga här inom detta II. Stånd icke är om något afträdande af nämnde ö, så synes mig äfven detta af Utsk. framställda motiv böra förfalla. Dessutom hemställer jag till Frih. Palmstjerna, om vid sådant förhållande det icke är klart, att ofvannämude utgift bör ur räkenskaperne försvinna? Om colonien framdeles kommer i den lyckliga belägenhet alt kunna lemna någon vinst, så kommer ju denna att i alla fall tillfalla det Svenska statsverket, sedan ön numera återställes under Sveriges administration och drätsel. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han nu erinrade sig, att han, då öfverläggning om denna punkt varit medgifven, begått ett misstag, enär utlåt, i dess helhet blifvit föredraget och R. o. Ad. förklarat öfverläggningen derom vara fulländad; hvarpå H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. bifölle 4 punkten af förevarande utlåt. Ropades starka nej, jemte ett eller annat ja. Dä härefter II.
1 ett sammanhang föredrogos Stats-Ut skottets Betänkande angående åtskilliga omständigheter, söm äga sammanhang med Regleringen af Rikets fenninge-väsende, samt BancoIJ t* sköttets , i detta ärende affordräde och pä bordet hvilande Utlåtanden af deh 30 sisth oell den 4 i denria månad. Efter öfverläggning härom beslöt Bonde* Ståa* 720 Den 7 Juli. Ståndet, att bifalla Banco Utskqttets Ut[åtanden i hvad de röra huvudsaken, eller Bankens urgamla egenskap af en Lane» och CirculationsBank, samt rättighet till Discont-rörelsen i Riket, med förbehåll,-att om de särskilta summor» na, och flera Beglementariska åtgärder sig närmare yttra, sedan Stats Utskottet inkommit med den förnyade finance-Plan, som nämde Utskott anmodas att upprätta. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Efter skedd föredragning af Banco-Utskottets den 13 Juni afgifna , och den 5 Juli p| hordet lagde Utlåtande, öfver Grosshandlaren Åbergs och Rådmannen Bagges Memorial , om Lån af Banken för Uddevalla Stad, blef samma Utlåtande af Bonde-Ståndet godkändt. Ut supra. Ex Protecollo Olof Werlin. S. D. Ti ill justering upplästes och godkändes Expeditions Utskottets insände förslag till underdåniga Skrivelser till Kongl. Maj:t: 1:0 Om Grundlags-frägorna, som vid denna Riksdag blifvit afgjorda. 2:0 Ett ark af Riksdags Beslutet, innehållande 1 §., och 3:0 Om en närmare reglering af de så kallade Gernings ören. Ut supra. Ex Protocollo Oiof Werlin. S. D. Den 7 Juli. 721 S. 3> Uti Memorial af nasti, dag anmäler Stats-U tskottet, hurusom det funnit sig i nödvändighet, att begagna ytterligare skrifhjelp utaf en extra Cancellist, ;not det faststäldta Dagtractamentet 2 R:dr 24 sk.
Ä anhållit om pensions erhållande, i afseende hvarpå Directionen för egen del yttrat, att, då han dels såsom Extra Ordinarius, samt derunder förrättad Ordinarie tjenstgöring, dels såsom Riddarhusets Ordinarie Tjensteman på Stat, tillsammans tjent öfver 20 år, ansåge RiddarhusDirectionen honom å ena sidan vål vara beråt-, tigad, att i grund af RiddarhusDirectionens instruction erhålla pension, ehuru då redan så många pensionairer blifvit på Stat till pensions åtnjutande uppförde, som instructionen högst tillåter; men ock å andra sidan, i anseende till det särskildta förhållande, som härvid inträffat, att något ledigt pensionsrum vid Häradshöfdingen Marks von Wurtenbergs afgång icke gifvits, denna fråga vara af den beskaffenhet, att densamma borde underkastas Ridderskapets och Adelns pröfning vid denna Riksdag, samt att Häradshöfdingen Marks von Wurteaberg emel - *33 Den II Augustii e, rn. lertid icke kunde få någon pension uppbära a äfven om ledighet bland pensionairerne dess-» förinnan skulle uppkomma. I afseende på pensions tilldelande åt Kammarherren Falkenberg, anser Utskottet Directionen hafva rätteligen förfarit; men beträffande Häradshöfdingen Marks von Wurtenberg; så e~ medan i5 §. i Artikeln \ förra RiddarhusUtskottets förslag till Ijistruction för RiddarhusDirectionen innehåller: ”att om någonafTjenstemännen inom. Riddarhuset efter en tjenstetid af 20 d 5o dr ifrån sysslan begär afsked eller genom döden afgår Directio nen äger, aft bevilja honom pension, i hvilken omständighet den gamla Instructionen är af enahanda lydelse, och någon annan mening deraf ej skäligen kan dragas, än att med uttrycken: *’en tjenstetid gf 20 d 3o dr, förstås sådan , hvarunder den, person, som är i fråga, varit på Verkets ordinarie
Författning åsyftade ändamål, afslagit då väckta motioner, åsyftande lika beskaffade inskränkningar i Landtmanna-seglationen, så hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 14 November 1844. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Nov., kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af Stapelstädernes åliggande att importera vissa quantiteter Salt. Uti en från Vällofl. Borgare-Ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Herr Paul Berg, under förmenande, att grunden för de stadganden, hvilka ålägga stapelstäderne att till Riket införa vissa quantiteter Salt, numera skulle kunna anses hafva i väsendtlig nion upphört, föreslagit, att samma stadganden måtte upphäfvas, helst de påbudne saltquantiteterne för vissa städer äro betydligt större, än att de der kunna finna afsättning, serdeles för Uddevalla stad, hvarest jemväl det förhållandet skall ega rum, att de bland Borgerskapet, som befatta sig med utrikes handel, äro så få, att denna skyldighet för dem medförer en kännbar förlust; och har motionären uti serskilda till Utskottet ingifna skriftliga anföranden i ämnet uppgifvit, att den Uddevalla stad åliggande saltimport uti Kongl. Kungörelsen den 7 April 1841 blifvit bestämd till 4500 tunnor, ehuru åtgången på platsen skulle uppgå till endast 2500 tunnor; hvarföre motionären anhållit, att, i händelse Stapelstäderne icke kunde helt och hållet från berörde skyldighet befrias, det för Uddevalla bestämda belopp åtminstone måtte nedsättas till högst 2500 tunnor. Utskottet, som tagit denna motion i öfvervägande, har, med fästadt afseende å angelägenheten att förhindra, det brist å denna äfven för den fattigaste oumbärliga nödvändighetsvara skulle kunna uppkomma eller priset derå oskäligen stegras, ansett sig icke böra tillstyrka någon förändring i den af Kongl.
S. D. Föredrogs Stats-Utskottets på bordet hvilande Utlåtande N:o 76, i anledning af Rikets Ständers Revisorens åren 1835, 1837 och 1839 afgifne Berättelser om samma år verkställd granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel beslående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1832, 1833, 1834, 1335, 1836 och 1837. Härvid fattade Ståndet följande beslut: Vid §. 213 hänvisade Ståndet till sitt, vid behandlingen af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 59, angående regleringen af Riks-Slatens Åttonde HufvudTitel, i ämnet fattade beslut. Hvaremot Ståndet fann för godt att godkänna, hvad Utskottet i öfrige paragrapher, äfvensom i slutet af ifrågavarande Utlåtande N:o 76, föreslagit. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 168, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 31, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Första Hufvud-Titel; och fattade Ståndet härvid följande beslut: I fråga om anslaget till H. M. Konungens hofhållning-, beslöt Ståndet, alt det föreslagna beloppet 420,000 R:dr skulle till 320,000 R:dr nedsättas. Den närmare bestämmelse, Utskottet tillstyrkt, i anledning af anmärkningarne mot 4:de punkten i Utlåtandet N:o 31, angående upprättande af inventarier öfver möbler å Kongl. Slotten, blef af Ståndet godkänd. Beträffande anslaget till Kongl. Hofstallets utfodring, förklarade Ståndet, att det föreslagna beloppet 30,000 R:dr skulle till 20,000 R:dr nedsättas. Det af Utskottet tillstyrkte anslaget tili ved och kohl för de Kongl. Hofven, samt Kongl. Slottets i Stockholm polis-, lysoch renhållning, blef af Ståndet bifallet.
Utom detta bataljonsbefäl finnes en regementsstab bestående af regementschefen, regementsqvartermästaren, två regementsadjutanter och en regementsväbel. På hvarje regemente har i organisationen blifvit beräknade, utom 36 kompaniofficerare för de 3:ne fältbataljonerna, 4 officerare för att fylla afgången till staber. Trenne af desse hafva vid fördelningen af befälet på krigsfot blifvit uppförde såsom adjutanter på fältbataljonerne och den fjerde såsom plutonschef på en af dessa bataljoner, hvilken derigenom skulle få 15 officerare, eller en officer mer, men en underofficer mindre, än de öfriga. Det är således egentligen de båda regementsadjutanterne, hvilka, då de icke tagits i beräkning för bataljonerne, öka tillgången för annan stabs tjenstgöring än vid bataljonerna. Härtill kunde visserligen läggas den femtonde officern på ena bataljon, men då måste en underofficer tillsättas eller förordnas på denna bataljon, för att fylla befälsantalet. De officerare, som tjenstgöra såsom adjutanter på bataljonerna, torde, vid öfvergång på krigsfot, böra mot särskild ersättning göras beridne, och i sådant fall är det visserligen intet sorn hindrar att regementsadjutanten kan tjenstgöra vid bataljon och annan officer vid regementsstaben, men dels blir, genom det antagna beräkningssättet, tillgången på det hela mer åskådlig, dels ock är vid en hastig öfvergång på krigsfot regementsoch brigadm. fl. staber vida mera i behof af beridne och vande adjutanter, än bataljonerna. Då endast tvenne underofficersadjutanter eller s. k. bataljonsadjutanter på stat finnas, utses en annan underofficer att i nämnde egenskap tjenstgöra på den tredje bataljonen. Dessa under officersadjutanter äro tillika redogörare för bataljonerna. Som likaledes det endast finnes tvenne gevärshandverkare vid stammen, utses en tredje bland handverksskicklige beväringsynglingar.
Vä nnclen Kriget änen 1788—>790 utgiften uppstoclo öfverstigande de tillgångar, man tnoölle sig ^unna i Levillningsocb Länsväg upptaga, lat man nemligen det n),ssupprZttade RiksgäldsLontoi, et Nlgilva (sreditsedlar, val till en böljan bärande Z pnoxeps santa, ställde pä viss förfallotid ocb inskränkte sill en summa af 5 ä 600,000, men l edan frän sin upprinnelse ledande ä vsleuren gf till oell med aj R,dr samt j kronans (lasson såsom m^nt mottagne, kinder det man af sällane sedlar ulgaf den ena millionen eften den andra uppbörde ock snart, ej mindre lälsteberäkningen, än ali inlösen af desamma oeb tillerkändes desse Lreditsedlar vid Riksdagen i Vede 1792 tvångsrätt till emottagande uti de fleste dagliga ligvider såsom specie, mot en bestämd ringa uppgäld gf 6 procent, Iivarekter dvlike sedlar utgälvvs till oeb med L e t ä n k a n d e n, K:o 1. 23 pä 12 sk. kill eftersom det salunda tillskapade n^a mintet i värde förlorade, försvann naturligtvis ur rörelsen det verkliga mintet, eller inskränkte sig till de fä ligvider, som ännu endast dermed kunde bestridas, oeb innebafvarne af de under desse förbällanden föga användbare Lancosedlarne uttogo för dem silfver, Iivilket ur Riket, oaktadt de frän äldre tider fortfarande förbud, utfördes. Vä detta sätt giek för Riket förlorad den genom 1776 ärs realisation ak LancoLedlarne vunne stadga i myntväsendet; men oriktigt vore det pästäende att sjelfva denna realisation tillintetgjordes, t)? oaktadt denna lör en sedelbank sä ofördelaktiga conjunctur af bämmsdt omlopp för dess sedlar, visar det sig dock att realisationen fortgick oafbruten. Utelöpande sedelstocken nedgick krän den 3l