Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderikapet och Adeln, har under den 2g sistledne Mail till Stats-Utssotcet remitterat Her Capitainen och Riddaren Jvh. af Bjerköns oer> Den 13 Junit645 derstädes uppläste Memorial, hwarigenom Herr Capitainen, under anförande af det lidande, de under sista kriget i fångenskap rakade ogifte Officerare och Under-Officerare ssola fatt widkännas, derigenom, att hälften af deras Löner under Fängenssaps» tiden blifmit till Statswerket indragne, begärt, att medel mätte ansins till Löncrncs fulla godtgörande, hälst KonglMafits Nådiga försäkran om de innehallne Lönernes utbetalning, när Statens tillgängar det kunde tilläta, troligen alldrig ssall kunna uppfyllas, i anseende till Statswcrkets utblottade tillstånd, utan det ankomme pä Riksens Ständers ädelmod att bewillja medel till detta behof. I anledning häraf, har Stats-Utskottet inhämtat, att i frägawarande halfwa Löners indragning till Statswerket ssfett, till följd af Kongl. Brefwet den -i Maij 174Z, som mid alla seddermera förde krig, blifmit killämpadt.
'v\ Herr Dalman, Lars Johan, uppläste ett skriftligt anförande, deruti han, på anförde skäl, hemställt, att Ridd. och Adeln mätte uppdraga åt Herr JlofCanzleren, att, Den 3 Februari i f. m. i35 i samråd med Styrelsen, mader den återstående delen af denna Riksdag, å Ridderskapets och Adelns vägnar, utnämna Ståndets Ledamöter uti i832 års Revision öfver Stats-, Bancooch RiksgäldsVerken och uti RiddarhusDirectionen; äfvensom uti de öfrige ännu återstående val, hvaruti Ståndets deltagande erfordras; men som 68 § Riksd.-Ordn. samt 45 och 48 §§ RiddarhusOrdningen stadgade, att de af Herr Dalman omförmäldte val borde af Ridderskapet och Adeln verkställas, samt Herr Dalmans berörde förslag vore häremot stridande; alltså förklarade Hans Excellens Herr Grefven och LandtMarskalken samma förslag böra förfalla, samt utur Ridd. och Adelns Protocoll utgå. k nyo föredrogs ExpeditionsUtskottets under N:o 3ao afgifne, och den 18 sistlidne Januarii f. m. på bordet lagde, förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående Instruction för Rikets Ständers Revisorer. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Jag vill endast hemställa, om det icke är lämpligast att, i afseende på justeringen af det nu upplästa förslaget till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande instructionen för Revisorerne, nyttja den termen, att Riddejskapet och Adeln låter dervid bero. Då Ståndet ej biträdt be - i36 Den 3 Februari i f. m. slutet, hvarpå skrifvelsen är grundad, lärer Ståndet ej eller kunna yttra något bestämdt godkännande af densamma. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
I afs. på den ifrågasatta befrielsen för rotehållarne i Jemtland från deras andel i sadelmanderingens underhållande, ber jag att få lemna några uplvsningar. Vid den rotejemkning, som inom Jemtland företogs till beredande af lindring i provinsens roteringsbörda, befanns det att statsmedel måste anvisas såsom bidrag till roteringens utgörande, för att, med de antagna roteringsgrunderna, tillräcklig nummerstyrka skulle kunna inom provinsen bibehållas. Detta äskades ock af K. M:t vid 1850—51 årens Riksdag, då Jemtlands nya roteringsverk förelädes Ständerna och blef af Ständerna bifallet. Enligt detta roteringsverk, hvarigenom styrkan nedsattes från 100 beridne och 1048 oberidne nummer till 200 beridne och 525 obe - Den 22 Febrnari. 031 ridne nummer, anordnades till roteringens upprätthållande ett årligt statsanslag af 9,800 rdr, hvarjemte rotehållarne, såsom ytterligare bidrag till samma ändamål, erhöllo dispositionsrätt öfver den under KrigsCollegii förvaltning dittills ställda s. k. reservmedelskassan, hvilkens kapitalbehållning upgick till nära 38,000 rdr bko. Af dessa kontanta tillgångar bildades Jemtlands roteringskassa, som enligt sitt reglemente öfvertog åtskilliga utgifter, hvilka eljest skulle hafva tillkommit rotehållarne att utgöra och deribland äfven bidraget till sadelmunderingen för de 200 rotar, som hålla hästar vid Hästjägarekorpsen. Då sål. nämnde bidrag utgår från en af statsmedel bildad kassa och icke af rotehållarne, får jag vördsamt anhålla om afslag å den föredragna punkten. Hr Printzensköld, Carl: Sedan Hr Rosensvärd så full ständigt, som skett, ådagalagt hvilken stor orättvisa det skulle ligga deruti, om de nuvarande rusthållarne i Jemtlands län befriades från skyldigheten att deltaga i den kostnad, som åtgår till sadelmunderingens underhållande vid den derstädes förlagde Hästjägarekorps, så återstår ej mycket derom att säga.
Deremot är skepps-ombudsmannen förklarad berättigad att för »in sålunda fullgjorda redovisning »erhålla samma Ä Sf»U-Zfhkattek IhlHinnåe, $f;e i-6'9. förm aner, sorn blifvit andra debitering -män förunnade, och af dem åtnjuta!»:* Men oaktadt den af honom för 1849 och påföljande år intill nästiidet års .sius vid Stockholms sjömanshus uppburna och redovisade, samt till Riksgälds-kontoret influtna allmänna bevillning och krigsrustnings-afgift utgjort ett sammanlagdt belopp af 9.567 ridr 18 sk., har hän likväl hvarken sig till godo beräknat, eller pä annat, sätt af Iiiksgälds-kontorets medel åtnjutit någon debiteringsoch uppbörds-procent eller särskild ersättning för denna uppbörd. Den. enligt Beviilnings-förordningens 121 § till arfvodén och taxerings-kostnader andagna procent utaf allmänna bevillningen inom Stockholms stad utgår nemligen endast af de uttaxerade eller i taxerings-längderna upptagna bevilinings-medlen. och beräknas följaktligen icke å de på särskild debitering sig grundande bevilinings-afgifterne vid sjömanshuset. Då nu dc hvar och en sjöman åliggande utskylder skola vid såväl utsorn af-mönstringarne honom affoidras och, derest icke styrkas kan, att desamma förut blifvit vederbörligen betalda, särskildt debiteras, »arnt vid skeende liqvid för hans hyra innehållas, så är likväl denna inom någon viss uppbords-termin icke inskränkta, utan så länge sjöfarten varar, fortgående debitering, uppbörd och redovisning särdeles, besvärlig och tidsödande, helst i jemförelse med andra stapel-städer, ett mindre antal af de förhyrda eller afmönstrade sjömännen har sitt egentliga hemvist och sin vanliga mantalsskrifnings-ort inom hufvudstadcn.
Något dylikt har jag visserligen icke yttrat, och ännu mindre menat, utan blott i allmänhet sagt, att i vissa afseende!) kunde märkas en tendens all lagstifta till förmån för de rike och lycklige inom samhället; och att jag ingalunda dermed hänsyftat pä detta fall, torde bäst bevisas af min egen conclusiou till motsatsen; men alt förhållandet deremot verkeligen äger rum i vissa andra afseende)), tror jag mig också kunna tillbörligen ådagalägga. Hr Bråkenhjelm: Jag ber att få göra det tillägget, att ju större gagn de s. k. lägre folkclasserne hafva af konstens och vetenskapens framsteg, desto mindre är det att vänta, att de, lika lätt som vetenskapsmannen, skola inse della gagn, att de skulle i den fråga, som nu är å bane, vilja göra några uppoffringar och ansträngningar för framtiden. Det är således efter min tanka en oförsigtighet och en kanske icke så väl beräknad anmärkn., alt inrättningar sådane som den ifrågavar. blott hafva afseende på de rikare och mera lyckligt lottade samhällsclassernes nöje och njutningar, under del de ovillkorligen ligga till grund för hela nationens och kanske mest för de arbetande classernas förädling. Frih. Hamilton, Hugo: Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, på förhand, öfvertygad, att hvarje ord som kan i en tillstyrkande mening yttras i hänseende till det föremål, som utgör grunden för stundens öfverläggning, är förut tänkt och bättre kändt inom hvarje bröst i denna församling, än någon talare skulle kunna uttrycka; men sedan frågan kommit under discussion, och i synnerhet sedan en meningsstrid uppstått mellan de tvenne siste talarne om rätta förståndet med och nyttan af den ifrågaställa inrättningen, så bar jag trott mig böra yttra några få ord, icke riktade till detta
Då jag fullkomligen instämmer med Grefve* von Rosen i den öfvertygelse han yttrat , att, på ett sådant ställe som Götheborg, ett större Magazin är högst nödvändigt, kan jag deremot ej dela hans tanka, att bytet emellan San - Den Junii f. m S17 teesonska och f. d. Ostindiska husen bor ega rum; och till skäl härföre, anhåller jag, såsom nogare bekant nied localen, att få säga min mening. Santessonska Sockerbruket är efter mitt begrepp ganska väl beläget, för att till Magasin användas, med en liten omständighet allena, som dock lätteligen kan häfvas. Det ligger isolersdt, kringflutit af vatten och har ej sammanhang med annat än en mindre och öppen plan, hvilken för närvarande är ifrån brukets tomt frånstängd. Det har förut och hittills lernnat utrymme för en ganska betydlig sockerbruksinrättning och dessutom till en mängd våningsrum. Jag kan således icke föreställa mig eller tro, att där icke lika väl skulle kunna blifva utrymme för ett brödbruk som för ett sockerbruk. Vidare och hvad beträffar det till utbyte föreslagne Ostindiska Compagniets hus, så är detta visserligen väl byggdt, men det har tvenne olika egare, är ej kringflutit, ehuru det ligger vid stora Canalen pä andra sidan Gatan. Kronans spannmål och förråd skulle vara under gamma tak, under samma gemensamma stängsel som andra privata upplag; och derjemte borde, efter hvad jag hört sägas, en mellangift i penningar å Kronans sida erläggas. Hvad som egentligen anförts såsom skäl till bytet är, att en hvälfd bro måste passeras för att komma till fordna Sockerbruket, hvilket hindrar alla fartyg med master att framkom - Den 25 Junii J, tn. ma; hvaremot, till Ostindiska huset, endast är en vindbro att passera. Jag anser det dock vara rättare, äfven för Statens bästa, att använda en del af den föreslagne mellangifts-summan för att förändra den hvälfda broen öfver Canalen till vindbrygga, då communkation till Sockerbruket blir lika lätt , som till Ostindiska huset. I händelse af återremiss, torde mina nu gjorda anmärkningar få densamma åtfölja. Friherre Anckarsvärd:
Af vederbörande vid RiksgäldsContoiret är upplyst, att af det qvarvarande å de företedde Credit-Sedlarne icke kan utredas, till hvad valeur Sedlarne hört och alltså icke heller att desamme, såsom uppgifvet är, varit af 2 R:drs valeur: att det som af Sedlarne finnes i behåll, saknar de kännemärken, hvarå afseende vid CreditSedlars inlösen vanligen fästes: att de nu felande gällande delar af Sedlarne möjligen kunde vara, Pehr Johnsson ovetande, bärgade och ersättning derföre förut lemnad: att någon fråga tillförene aldrig blifvit i Riksgälds Contoiret väckt om ersättning för slike Sedelbitar, sorn de nu ifrågastälde, och att, af desse skäl, Pehr Johnsson icke vore till ersättning för de skadade Sedlarna berättigad. Då Stats-Utskottet således icke eger någon stadgad grund, hvarpå Stats-Utskottet skulle kunna stadga ett tillstyrkande till den sökte ersättningen, och, i afseende på frågan, huruvida någon särskild ynnest må i detta fall Pehr Johnsson vederfaras, det förekommer ganska betänkligt, att genom bifall härtill grundlägga ett praejudicat, som emot Riksgälds-Contoiret skall kunna åberopas, ej allenast i dylike fall som det, Stats-Utskottets Betänkandeti. 527 hvilket nu är i fråga, utan ock vid andra tillfällen begagnas, till vinnande af betalning för Sedelbitar, på ett eller annat sätt söndrade från sådane Sedlar, för hvilka särskildt fulla värdet blifvit utgifvet, eller vid uppvisandet måste utgifvas; så tror Stats-Utskottet sig ej heller böra tillstyrka ersättning af Riksgälds-Contoiret för de ifrågavarande Sedelbitarne. Hvilket dock Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamt underställes. Stockholm d. 10 April 1823. Ankom den 14 April 1823. Utlåtande, i anledning af våckt fråga, om forskotts anvisning å den Summa Riksens Ständer komma att anslå till Kostnadernes godtgörande, vid Hans Kongl. Höghet
Det var tryggheten af hans närhet, det var tryggheten af att hvila sin vilja i hans. Med ett ord: det var att vara qvinna. Älska och ge, älska och ge! Hur kunde hon orka att spela komedien, när hon var så trött! Han fick begära hvad han ville, bestämma hur han ville, med hela sin natur, med allt hvad hon egde af vilja och känsla och tanke var hon hans. Hvarmed skulle hon strida emot? – ”Icke här,” sade hon. ”Hvad? Blygsamhet? Skygghet?” ”Ja.” ”Låt oss gå in i ditt sofrum då.” Som en lysmask glimmade en liten lampa derinne med blekt sken, från höjden af ett skåp, och rummet var skumt. Hon begärde intet, hon fruktade. Det var hans närhet, hans åsyn, hans vänlighet hon åtrådde, hon skulle kunna köpa hvarje minut för sin ära, för sitt blod, för allt hvad hon egde att ge. Skilsmessan var ju döden, att se honom var att lefva. Och hon älskade lifvet. Hon stod stilla framför honom på mattan med armarne tryckta intill kroppen som en slafvinna kan stå inför sin herre. Och hon log emot honom med hela sin dödsdömda hängifvenhet. Han såg på henne liksom undrande. ”Nu vill jag dig ingenting,” sade han sakta. Och i den skumma belysningen sågo de på hvarandra igen, och som två mörkrädda barn smögo de sig samman, men till en lång kyss. ”Du skall inte se så högtidlig ut. Du skall ta det bara som en förnöjelse. Om några veckor är det öfver för oss båda,” sade han. Hon svarade icke. Hvad skulle hon säga? Att hela lifskraften var knäckt? Att hon var bara skuggan af en menniska? Att hon lidit sig trött till döds? Att det, att gifva hälften af sin varelse åt en annan, är att dö; när den hälften skall ryckas lös. ”Du skulle älska en stor karl på fyra alnar, som kunde passa åt dig sjelf.” Hon skakade på sitt hufvud med ett leende af sorg. Och så blef han varm igen, eller han ville gå, eller hon visste icke hvad. Hon tänkte bara på att han skulle säga farväl och att hon icke skulle se honom.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade att han först finge rekapitulera förloppet af ofverläggningen, såsom den af honom blifvit upfattad. Hr Tersmeden sorn först yttrat sig hade begärt, att Utsk:s framställningar i afd:n Litt. B. måtte läggas till handlingarne; Hr Lagerhjelm hade framställt samma yrkande; Frih. Gederström hade begärt att ifrågavar. afdeln. malte genomgås punktvis och att hvarje punkt serskildt mätte blifva föremål för R. o. Adis beslut, me» 384 Den 10 Maj f. m. uti ett sednare yttrande frånträdt detta yrkande; Hr Fåhraeus hade föreslagit, alt de uti denna afdeln. förekommande frågor måtte, såsom icke i behörig ordning väckte, läggas lill handlingarne. Gr. Lagerbjelke hade äfven ansett dem böra läggas lill handlingarne; Hr Lefren hade yrkat att desamma såsom omöjliga att bifalla eller afslå, endast borde läggas till handlingarne; Ilr Cederschiöld hade framställt det yrkande, att föredragningen borde ske punktvis och anhållit att R. o. Ad. mätte fatta sitt beslut öfver hvarje punkt serskildt; Hr Brakel hade yrkat att betänk, måtte läggas till handlingarne; Hr Ribbing hade begärt återremiss af afdelmn R; och Hr Printzensköld att densamma måtte läggas (ill handlingarne. H. Ex. yttrade vidare, att han, innan någon propos. blefve framställd, ansåge sig böra tillkännagifva, det han icke kunde framställa propos. till bifall på någondera af ifrågavar. 3 punkter och till följd af stadgandet i 55 § Riksd.Ordn. finge upgifva skälen för denna sin vägran.
Jag får emot denna upgift anföra Michel Chevaliers beräkning, hvilken, på grunder, som han framställer, säger, att den metalliska cirkulationen kati uptagas till 2‘/4 ä 2Va milliard. Denna summa kan så mycket mindre anses vara för ringa, som den nämnde författarens ändamål är att visa, hvilket stort kapital Frankrike under tidernas lopp lillegnat sig som rörelsemedel, och han säger då: »Jag tror mig icke öfverdrifva, om jag antager det klingande myntet till 2l/2 milliard». Frih. Bonde har således uptagit den metalliska cirkulationen i Frankrike till en hel milliard mera än Michel Chevalier. Hvad åter sedelutgifningen i det landet beträffar, kan jag åberopa en upgift af d. 19 Nov., som visar, att »notes in circulation» upgingo i Nov. 1858 till 690 mill., i Okt. 1859 till 702, och i Nov. månad d. å. till 7 05 mill., således nära eli half gång mera, än hvad Frihm upgifvit, som var 500 mill. I afs:de A cirkulationen af Svenska sedlar, finnes också en oegentlighet i Frihms upgifter. Han har antagit denna för Riksbanken till 40 mill., och denna siffra är riktig, såvida jag tager summan brutto, d. v. s. deri inräknar hela depositionsrörelsen; men, som nyss visades, togs summan för England netto, och icke brutto. Om vi då äfven för den Svenska banken taga summan af cirkulerande sedlar netto, så reduceras de 40 mill. till 34V2- Allt detta är visser), icke af någon synnerlig vigt, ty jag medgifver i alla fall, att för närvarande (jag lägger vigt härpå) är sedelstocken jemförelsevis större i Sverige, än i de andra länder, som blifvit nämnda, men jag har dock velat visa, huru det rätteligen förhåller sig med de siffror, som Frilen upgifvit.
Och gjort tecken och under på Pharao, och alla hans tjenare, och på allt folket i hans land; ty du förnam, att de voro stolte emot dem; och hafver gjort dig ett Namn, såsom det i denna dag för ögon är; Och hafver åtskiljt hafvet för dem, så att de gingo torre midt igenom hafvet; och kastat deras förföljare i djupet, såsom stenar i mägtig vatten; Och fört dem om dagen uti en molnstod, och om nattena uti en eldstod, till att lysa dem på vägen, den de drogo; Och hafver nederstigit uppå berget Sinai, och talat med dem af himmelen, och gifvit dem rättvisa rätter, och trofast lag, god bud och seder; Och kungjort dem din helga Sabbath; och budit dem bud, seder och lag, genom din tjenare Mose; Och gifvit dem bröd af himmelen, då de hungrade, och låtit gå vatten utaf bergklippone, då dem törste; och sagt dem, att de skulle gå in, och taga in landet, der du dina hand öfver upplyft hade, att du skulle det gifva dem. Men våre fäder vordo stolte och halsstyfve, så att de icke lydde din bud; Och ville icke höra dem, och tänkte intet uppå din under, som du med dem gjort hade; utan vordo halsstyfve, och uppkastade en höfvitsman, att de skulle vända sig till sin träldom i sine olydno; men du, ([min]) Gud, gaf dem till, och var dem nådelig, barmhertig, tålig, och af en stor barmhertighet, och öfvergaf dem icke. Och ändock de gjorde en gjuten kalf, och sade: Det är din Gud, som dig utur Egypti land fört hafver; och gjorde stor försmädelse; Likväl öfvergaf du dem icke i öknene, efter din stora barmhertighet; och molnstoden vek icke ifrå dem om dagen, att ledsaga dem på vägen; ej heller eldstoden om nattena, till att lysa dem på vägen, den de drogo.
Dock anser Utskottet till denna ändring hufvudsakeligen höra, om annars det dermed åsyftade ändamål skall vinnas, att på sätt 9 §. uti ofvannämnda Instruction om Eazarettsinkomsterna bjuder, alla ett Hospitals tillhörigheter och intrader af hvad slag som heldst vårdas, indrifvas och redovisas af Läne-Styrelserna, titan att Gillet dermed tager någon amian direct befattning, än att från Directionerna emottaga de öfverskottsmedel, hvilka det efter pröfning, och, på sätt ofvanföre är föreslaget, förbehållit den allmänna fonden, att under Ordens-Gillets egen disposition till utdelning bestämmas. 4:o Slutligen och beträffande den yrkade Revisionen af Hospitalsoch LazarettsKäkenskaperna enligt det skick, hvaruti de Hest), och Ekon. TJtsh. för närvarande sig befinna, och det satt hvarpå de hittills blifvit förvaltade; så anser Utskottet sig böra vördsamt erinra Riksens Höglofl. Ständer om denna sakens sammanhang, innan något utlåtande kan . meddelas öfver de mått och steg, hvilka för den kommande tiden synas böra vidtagas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 — l9 utgöres, och dels genom dess stora ojemnhet uti fördelningen.
Isynnerhet bör man gömma den för det äktenskapliga samlifvet. Hade endast Charlotte fått Camors, som hon älskade; hade icke Lucan varit Julias styffader; hade blott den förtjusande lilla Jeanne blifvit gift — icke med herr de Maurescamp, utan med herr de Lerne, kort sagdt med en person, mera finkänslig och öm — månne vi icke då skulle erhållit en bild af den sanna, den sköna och den moraliska lidelsen? » Äktenskapet » — säger grefve de Lerne i En parisiska — » är för mig kärleken par excellence; det är möjligt att kärleken i äktenskapet är en drömbild, men det är den vackraste af alla drömmar, och ifall den någon gång realiseras, o ni ock blott till hälften, bor det icke finnas något ljufvare, mera upphöjdt i världen. » 364 octave feuillet. Feuillet tror, att orsaken till den sedeslöshet, som råder — mest inom den parisiska stora världens äktenskap — just ligger i frånvaron af passion och poesi. Han tror, att det är saknaden af ett fint och ömt samlif, hvilket gör många kviunor så nervösa och olyckliga. Den är det, som drifver dem att i vanvettiga nöjen döfva sig eller prisgifva sig åt förste bäste man. Den kommer dem att glömma ali dygd och ali plikt. Den kastar dem i brott, i elände och förnedring. Mannen är icke tillräckligt delikat, säger skalden. Ute i stora världen slösar han med sin älskvärdhet; där lägger han i dagen alla sina behag; där är han kavaljer, fin och spirituel, medan han, då han väl kommit i ro hemma i sitt hus, gäspar och är brutal på tu man hand med hustrun. » Ni har » - — säger Clotilde i pro verbet Ett grått hårstrå — » icke för er annat än en trött skådespelare, som i kulissen aflägger sin parad-dräkt. Under sådana bittra ögonblick försvinner allt, som ännu möjligen kan återstå af våra illusioner och 15-års-drömmar. Då känner màn, hvilken Ömklig och förnedrande plats man intager i ert lif. Octave Feuillets lidelsefulla kvinnor äro ej nöjda med en lugn, tempere-rad eller prosaisk vänskap.
Den, som vill, att, på sätt tre Stånd beslutat, gällande införselstull, 20 R:dr Bevillnings-Utshottds Memorial, M 14. 87 för 100 R:drs värde, bibehålies för Shawlar, Shavvletter och andra Dukar af ull, eller ull och bomull tillsammans, »af 6 R:dr 32 sk. värde och deröfver stycket», röstar Ja; den, det ej vill, röslar Nej; Vinner Nej, bestämmes denna tull till 1 R:dr 16 sk. skålpundet. Borgare-Ståndets beslut, angående linneoch hampväfnader, skulle föranleda Linne och följande nedsättningar i nu stadgade införselsafgifter: å alngods, »Blaggarn och KanBampa. fas», från 12 till 8 sk., »Bolstervahr», från 21 sk. 4 rst. til! 16 sk., »Buldan», från 9 sk. 4 rst. till 8 sk., »Damast», från 2 R:dr till 1 R:dr 24 sk., »Kammarduk och Batist», från 3 R:dr 32 sk. till 3 R:dr, »Linön», från 1 R:dr 40 sk. till 1 R:dr 24 sk., »Lärft, alla andra slag», (än hvaraf 1 qvadrataln väger till och med 3 lod), från 1 R:dr 32 sk. till 1 R:dr 24 sk., samt »andra slag», från 1 R:dr till 36 sk., allt per skålpund. Då, såsom förut är nämndt, de tre öfriga Stånden i alla dessa hänseenden bibehållit nu gällande bestämmelser, inbjuder Utskottet B or g are-Ståndet att frånträda sina härutinnan skiljaktiga beslut, hvilka eljest föranleda följande omröstningar: 145:o.