Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län någon tilgäng blifwer at påräkna öf"wer hwad som bör anwändas til infriande af de "Parrioriffa Lanen; bör sädant inga i Langlie» > för "ar begagnas för Lekveranteurernes godtgörande", har jag trodk mig finna skälig anledning at göra följande erindran och anmärkningar: i:o. Ar Stats-Utffottet aldeles icke pätänkt nä» gon utwäg til de Patrioliffa Länens indrifwande, i händelse det föreflagne Inrikes Stars-Länet ej skulle hafwa framgång. 2:0. I sädan händelse och om ingen betalning för närvarande är at lilga, borde det genom nä» got beslut fastställas: at de Patrioliffa Langifwa» renas undfängne Obligationer skola fä omsättas pä nägon witz betalningstid; ty sädanr är i detza Obligationer uttryckeligen urlofwadt ffola ske genom när» warande Riksens Högloft. Ständers försorg; och urom Den 8 Mars mom et sadant löftes upfyllande, stola desta fordrim gar blifwa sa mycket sämre, som de dessförutan hwarken hos privata eller i pukiiqua Lassor kunna hlifwa lanbara. z:o. Skulle äter det projeAsraäe Inrikes StatsLänet winna en onstad framgång, ja borde genom Kungörelse averteras, at til en onödig omgångs förebyggande, det mätte tiilätas de Patriotista Längifwarena, at genast fa ombyta deras innehafwande obestämda Tidö Srats-Obiioatioucr, emot andra, i anseende til det föresiagne Inrikes Länet, utfärdande Obligationer pä Sep är med Fem procent, eller ock om Längjswarena sa synes, i sa kallade ^nnuiteter ä SjU procent, Och anhaller jag om tilstand, at detta mitt yttrande fa medela de öfrige Hög-respeckive Dtänden. L. Almgvist. Uplastes ifrån Lonxtitutions-Utstottet im gifwit sa lydande: Wördsamt Memorial? Riksens Högloft.
I anseende till dessa förhållanden och enär det synes vara en ej obetydlig fördel för låntagarne att få återbetala sina lån in natura, tror Utskottet också beräknandet af en högre ränta än nämndt är, ej blott vara öfverensstämmande med billighet, utan äfven påkallas af nödig omtanka för Sockenmagasiners bestånd; och som dessa inrättningar äro af särskild beskaffenhet, och deras förvaltande äfven för såvidt det angår bestämmandet af ränta å derifrån utgifne lån, således bör ankomma på kommunerne sjelfve, men det, å andra sidan, icke heller må åt dem öfverlemnas att bestämma berörde ränta till så högt belopp, att densamma blir för låntagarne mera betungande, än som nödigt är, och för magasinens bestånd kan erfordras, får Utskottet, på de sålunda uttalade grunder, vördsamt tillstyrka : att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes öfver Högstberörde Nådiga Bref af den 6 April 1842 meddela den förklaring, att lagens stadgande om räntas beräknande ej må ligga i vägen för fastställandet af förslag till Reglementen för Sockenmagasiner, då den ränta, som. i sådant för« slag blifvit bestämd, ej öfverskrider fyra kappar på tunnan. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande N:o 8. o 8. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 17 Jan. kl. 1 e. m. Utlåtande i anledning af väckt motion om föreskrifter mot gifte hus mäns och inhyseshjons utvandringar från Skåne till Danmark.
På sätt af f. d. Lag-kornniiteen, som först gaf förslag uti ifrågastälda syftning, blifvit anmärkt, synes man tvärtom ej utan anledning kunna vänta alt omdömet skall blifva mer och mer vacklande, ju längre de dömande aflägsnas från den ort, der de ifrågavarande förhållanderna uppkommit och således böra närmare vara kände. Derföre har ock i framlagda förslaget stadgats att klagan öfver den serskilda Nämndens pröfning ej må föras, men väl öfver fel i formens iakttagande. Sådant hörer äfven till idéen af en juryinrättning, och finnes jemväl förklaradt i den ofvan åberopade lagen af den 20 November 1845, hvilken, enligt hvad anmärkt är, hvilar på den princip, hvars utsträckta tillämpning Utskottet, lika med motionären, anser vara af behofvet påkallad. Derigenom uppnåddes emedlertid endast det mål som blifvit anvisadt genom gode männens begagnande. Redan genom detta, af seden auktoriserade förfarande, bar grunden blifvit lagd till den institution, hvars fullkomliga införande nu är vorden yrkad. Den lagskipande makten har insett behofvet af detta suplement för rättvisans realiserande; och härigenom besannas således satsen att lagskipningen utbildar lagstiftningen. Det är alltså egentligen en utbildning af den i seden grundade lagen, som Utskottet afser, då Utskottet, med anledning af motionärens framställning, till Rikets Ständers pröfning nu framlägger förslag till lag i ämnet. I det hufvudsakligaste öfverensstämmer samma förslag med det af Lagberedningen utarbetade. Utskottet har emedlertid sökt lämpa sitt förslag till likhet med de bestämmelser i afseende på serskilda Nämnden, som redan gälla, jemlikt den åberopade lagen af den 20 November 1845, hvilken dock är byggd på enahanda princip, som Lagberedningen hyllat. I afseende på Nämndens organisation afviker likväl Utskottets förslag från ej allenast Lagberedningens förslag ulan äfven 1845 års berörde lag.
Villigt erkännande behofvet och nyttan af de lagförändringar, Utsk:t här föreslagit till afhjelpande af de stora olägenheter, som uppstå inom Hofrätterne, derigenom att många besvärsmål nu endast med största svårighet kunna bringas till slut, kan jag dock icke godkänna redaktionen af den nu föredragna §:n. Jag fäster mig isynnerhet vid sista morn., som lyder sålunda: »Ej må Rättens prot. eller Konungens Bef:des utslag, som ena parten inlemnat, åt andra parten utgifvas.» Detta stadgande är ofullständigt, enär hos Hofrätt jemväl kunna anlöras besvär öfver Konsistorii utslag, och synes det mig derföre hafva varit lämpligare, om detta mom. haft denna lydelse: Ej må det öfverklagade utslaget med tillhörande prot., som af ena parten inlemnas, till den andra utgifvas. Jag förenar mig derföre i yrkandet om återrerniss af denna §, på det att den måtte erhålla nödig fullständighet. Gr. Sparre: Vid redaktionen af en författning af beskaffenhet, som den förev.de, kan man naturligtvis ganska lätt hafva förbisett något slag af de mål, hvarom dess bestämmelser böra gälla, och jag erkänner, att i denna § ett sådant förbiseende egt rum, i 111 y att, såsom Frih. Leuhusen erinrat, Konsistoriernas utslag icke finnas omnämnda. Rätteligen skulle väl ett Konsistorium böra betraktas såsom en rätt, och således icke någon serskild bestämmelse om dess utslag i detta afseende vara erforderlig, men, för att dock vinna behörig tydlighet i denna §:s stadganden, får äfven jag anhålla om återrerniss af densamma. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till §:n, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återrerniss deraf, sorn med ja besvarades. Den 7 Mars e. m. 179 § 2. Hr von Gegerfelt: Då l:sta §:n blifvit återremitterad, anhåller jag, att så äfven måtte ske med förev:de §.
Betänkande förordade förslaget att bestämma den enkla brefvigten för inrikes bref till 3 ort, helst, enligt Utskottets förmenande, den egentliga olägenheten deraf komme att inskränka sig dertill att korrespondenter, för att få tillgodonjuta enkel portoberäkning, nödgades begagna tunnare papper, än nu någon gång torde vara händelsen, hvilket åter komme att medföra lättnad för de postskjutsskyldige, har likväl, med anledning af de inom 2:ne Riks-Stånd yttrade åsigter, Utskottet ansett sig icke böra förbise det förhållande att, enligt äldre föreskrifter, bref, som i vigt ej uppgått till lullt l1/* lod5, fått Bevillnings-U/sko/fets Memorial N:o 25. 5 afgå mot enkelt porto, samt att för hvarje öfverskjutande lod af brefvets vigt likaledes skulle erläggas ett enkelt porto. Enär anledningen lill dessa föreskrifter synes hafva varit alt, då den enkla postvigten egentligen vore 1 lod, man ville, för att förebygga osäkerhet om vigten, medgifva en öfvervigt, så att korrespondenten alltid mätte egn visshet derom, att brefvet finge för det bestämda portobeloppel afgå, blott icke öfvervigten steg till wera un fjerdedelen al enkel brefvigt, har Utskottet trott sig böra hemställa, dels att, på sätt Utskottet i det återremitterade Betänkandet redan föreslagit, enkla brefvigten för inrikes bref må bestämmas till tre ort och porto-moderation iakttagas för bref öfver 21 orts vigt, sålunda, att bref, vägande till och med 3 ort, underkastas enkelt porto, olver 3 till och med 6 ort, dubbelt porto, rt (5 rt V) 9 rt 3 enkla rt w 9 V! r> 12 V) 4 « n r> 12 « n 15 rt 5 V) rt r> 15 rt r> 18 rt 6 V) ry vt 18 rt V 21 V) 7
Härvid höjdes mänga bravorop. 330 Den 21 Mars. Sedan härefter, uppå Hr Gr. o. Landi ra:s anmodan, R.o. Ad:s ledamöter inlagil plaiser å högra sidan af salen, för alt å andra sidan bereda utrymme för de öfrige RiksStms deputerade, ankommo desse Stånds af Hrr talmän anförde deputationer, hvarefter den stora depulalionen kl. J till 2 e. m. från Riddarhuset afgick lill K. slottet. Jemlikt R. o. A:s, före ankomsten af de öfrige RiksStms depulationcr, fattade beslut, åtskildes R. o. Ad. då stora deputaliopen afgick, samt R. o. Ad:s medlemmar af depulalionen vid nedgången från K. slottet kl. 2. e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Fredagen den 24 Mars 1848. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.uldr. för d. 21 dennes. Upplästes lill justering pleni-prot. för d. 11 dennes f. m. Hr af Grubbens, Nils Willi.: Med anledn. af nu upplästa prol., hvaraf jag icke kunnat höra ett enda ord, hemställer jag, huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja för framtiden bestå 2 personer med aflöning, som med hög och Ijndlig röst kunna uppläsa prot. och Ulsk:s-betänk:n, emedan det vanligen är omöjligt att höra något af hvad som uppläses. Jag anhåller alt denna min motion må blifva remitterad lill Ridd.Ulsk. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, ali denna motion, sedan den blifvit skriftligen atlemnad eller lill prol. uppfattad, skulle blifva för R. o. Ad. föredragen. Vidare upplästes till justering pleni-prot. för d. 11 dennes e. m.; hvarefter såväl detta, som det förut upplästa prot. för samma dag f. m. af R. o. Ad. godkändes.
Känslig och rik är äfven behandlingen af terrängen.Det är ett bra mod — en följd af friluftsmålningen — som riktat uppmärksamheten på de tidiga vårstämningarna. C. Johamon har valt ett sörmländskt motiv, en björkbacke med ett insjölandskap bakom. Det är skada att ett tunt mellanplan försvagar verkan af de präktigt fristående björkarna och den stämningsfullt vårlika viken. &amp; ehm k ter. har ett höstparti med aflägset glittrande vatten, en tilltalande tafla med luft och farg — höstens lätta silkesflor i blått och guld — och stämning. Men hvarföre skola just runda stenar i förgrqnden alltid vara sådana stötestenar? I allmänhet tycks ej denna utställning visa, att behandlingen af klippor och stenblock hållit jemna steg med teknikens utveckling för öfrigt:. Aumärkningen gäller ej de aflägsna planen. Aflägsna bergsträokor ha tilltalande och riktigt behandlats af Locher, Morten Müller och Norrmann, skär-gårdsklippor i mellanplanet och bakgrunden af J. Ericson. Marie Tannces9 » Sju systrar » äro bra observerade både till formation och deraf följande skuggspel; och andra exempel saknas ei heller. Men så snart det kommer till stenpartier i förgrunden, som ej äro afsigtligt försummade, ha de en olycklig fallenhet för att se ut, som om de vore skurna i trä eller i annan underligt fargad materia eller gjutna i någon massa. Det hjelper ej att det ibland växer riktig mossa på dem. Undantag gifvas, förstås, och särskildt äro Josephsons klippblock kraftigt modellerade, fru Gardell-Ericsons förgrund på » Marstrand från Koön » fin och säker i form och farg, medan Rosenberg tycks sysselsatt med allvarliga studier. Bland de många svenska motiv, som skulle återstå att omtala må nu till sist blott nämnas: skogsinteriörer af O. Persson och H. Strandberg, en vacker bit vår från Djurgården af Hermelin, skärgårdsmotiv, känsliga och fina i tonen, af fru Gardell-Ericsson.
Majit, vid sådant förhållande, funnit frågan, huruvida bevillning för utdelningen å Trollhätte Canaloch Slussverks-Bolags Actier bör ega rum, vara tvåtydig, vill Kongl. Majit, enligt Dess uti Siats-Rådet fattade Nådiga beslut, till Rikets Ständer härmed öfverlemna, att meddela förklaring öfver Bevillnings-förordningens stadgande i detta afseende; och varda besvärshandlingarne i sådant ändamål till Rikets Ständers Bevillnings-Utskott aflemnade. Kongl. Majit förhlifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. Gust. Fredr. Bohm. Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 22 Februarii i834• Närvarande! Hans Excellence Justitiae Stats-Minislern Herr Grefve Rosenblad, flans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Gref ve af Wetterstedt, Stats-Råden I Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Gref se Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm, Poppius, Cancellie-Rådet Bohm. Cancellie-Rådet Bohm uppläste 1 underdånighet till justering ett af honom, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits förut fattade Nådiga beslut, uppsatt forsla g t ill Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående bevillning af utdelningen å Trollhätte Canaloch Slussverks-Bolags ,Actiey. Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse N:o 38. 3 Kongl. Majit behagade, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla detta förslag, sådant det finnes Protocollet bilagdfi och befallde, alt Dess Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer skulle, i enlighet dermed, under denna dag expedieras.
Stormäktigste Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts under den 5 sistlidne Januari meddelade nådiga befallning, att. inkomma med underdånigt utlåtande i anledning — 229 — af Rikets Ständers Revisorers i deras sednast afgifna berättelse gjorda framställningar, rörande Drottninghusets räkenskaper för åren 1850 och 1851, får Direktionen anföra: att dä de räkenskaper, vid granskning hvaraf Revisorerne funnit åtskilliga, till beskaffenheten dock icke uppgifna, misskrifningar och missummeringar hafva förelupit, blifvit förda af numera afvikne Kamreraren Johan Möller, lärer, då någon förlust derigenom icke drabbat fonden, ifrågavarande anmärkning icke till någon åtgärd föranleda; och att, vidkommande det af Revisorerne upptagna förhållande, att, vid anställd inventering af Drottninghusets säkerhetshandlingar för de fran fonden utgifna lån, dessa befunnos för ett sammanlagdt belopp af 29,333 Rdr 16 sk, banko i behörig ordning, hvaremot för återstoden af de utlänta medlen säkerhetshandlingar saknades, härrörande deraf, att Möller ur Drottninghusets kassa tillgripit intecknade skuldförbindelser ä tillsammans 36,700 Rdr; så ock dä frågan om laga ansvar och ersättningsskyldighet fortfarande är på domaremaktens pröfning beroende, anser Direktionen det af Revisorerne omförmälda förhållande icke erfordra något vidare yttrande. Direktionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders KonglMajit» underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåtar, N. S. v. KOCtt, O. J NORDENSON. JOSEF WALLIN. Stockholm den 13 Februari 1854. F W. Gahn. Kongl. Sundhets-kollegium, med Direktionens öfver Barnbördshuset underdåniga utlåtande, i anledning af 1853 års revisions-berätteise. Stormäktigste Allernådigste Konung!
Majit läcktes, efter ärendets behöriga utredning, till Rikets Ständer göra nådig framställning om och i hvilka fall reseoch traktamentsersättning må tillerkännas nämndemän och fjerdingsmän för extra förrättningar i Kronans ärenden; så 6 Statslltshottets Utlåtande N:o 176. liar Kongl. Majit nu uli högstberörda nådiga Skrifvelse (Nio 95), hvilken blifvit at samtliga Biks-Slånden till Stats-Utskottet remitterad, en sådan framställning afgifvit och dervid till en början lästat uppmärksamhet derå, alt uti Kongl. Kungörelsen den 25 Januari 1842 nämndemän och fjerdingsman, när de tillkallades för syner värderingar, besigtningar och inventeringar för Kronans räkning, tillagts traktamente enligt hvad dem uli expeditionstaxan för förrättningar hos enskilde bestodes, samt ersättning för resekostnaden efter gällande resereglemente, med undantag, enligt 2 och 3 §§ uti samma kungörelse, dels af alla sådana förrättningar, som ålåge nämndemän i egenskap af ledamöter i Häradsrätt, äfvensom för nämndemäns biträde vid syner och besigtningar å ryttare-, knekteoch båtsmanstorp, hvilket allt fortfarande, såsom dittills, borde ulan särskild vedergällning verkställas, dels ock för det fall då sjelfva förrättningen samt resan till och från förrättningsslället inom häradet eller tjenstgöringsorlen tillsammans icke fordrade längre lid än en dag, i hvilket fall nämndeman och fjerdingsman icke skulle, erhålla någon ersättning.
Hörsamste Memorial! Jemte yttrad farhåga att, i anseende lill den af Rikets Ständer i RiksgäldsContoret beslutade utlåningsanstalt, samt den dervid till fem procent nedsatta ränta, de från Riddarhusets Cassör nu till sex procents ränta utlånade Capitaler torde varda till inbetalning uppsagda, bar Herr von Hartmansdorff, August, uti ett till RiddarhusUtskottets utlåtande den 3 dennes hänvist anförande, föreslagit, alt RiddarhusDirectionen måtte vara oförhindrad att, för lägre ränta än 6 procent, förränta de under dess förvaltning ställda medel; äfvensom uppmärksamheten blifvit fästad dervid, att lemna Directionen föreskrift, huru förhållas skall, enär, till följe af de mindre ränteinkomsterne, dessa icke blifva tillräck - Den ii Mars e. m. 35i liga för utbetalandet af det å fonden förut faststäldte antal pensioner eller stipendier; i hvilket afseende Herr von Hartmansdorff hemställt, att Directionen måtte berättigas dels att, intill dess ledighet af någon pension eller något stipendium inträffar, medelst lån anskaffa det bristande beloppet, dels ock att, för godtgörelse af den sålunda åsamkade skulden, låta dertill erforderligt antal pensionseller stipendii-rum stå lediga, samt sedermera, i målin af räntetillgången, indraga någon eller någre af dessa. — Varande, i afseende , å de från Adliga CadettScholrefonden utgående Stipendier, tillstyrkt, att en sådan indragning, derest den blifver nödig, må träffa ett af de nyligen inrättade, ännu icke tillsatta näringsslipendierne. Hvad nu först angår tillåtelsen för RiddarhusDirectionen att, emot lägre ränta än 6 procent, utlåna Riddarhusets medel; så anser Utskottet, lika med Herr von Hart. mansdorff, en sådan tillåtelse böra Direclionen meddelas, i hvilket afseende Utskottet likväl trott ett minimum af 5 procent kunna bestämmas, enär Utskottet icke kan föreställa sig, att den allmänna räntefoten innan nästa Riksdag, varder under detta belopp nedsatt.
Om det är föga troligt att Motionairerne kunna vara bekante med det Furstliga Hushållets Bokslut; så är det fara värdt, att Motionairernes förslag till ökade anslag icke kunna stödjas å någon grundad öfvertygelse om ett verkligt förevarande behof, och, i brist af någon sådan verklig visshet, lärer begäret, att medelst Nationens Skattebiträde vinna ett nytt tillfälle, att uttrycka en underdånig välvilja till Konungahuset, vara den enda talande anledningen för de flesta Motioner om ökade anslag för den Furstliga Hofhållningen. Lättheten att framföra dylika Motioner . är ojämförlig med svårigheterne, och obehaget att bestrida dem, och, med ali aktning för Moticmairfrne, vågar jag likväl tro, att det vöre illa bestäldt med samhället, om sådane dan enskilda känslans försök, att på det allmännas bekostnad göra sig gällande, fingo utan all slags motsägelse framgå. Då vid sista Riksdag en tillökning af 100,000 R:dr begärtes för Hans Maj;ts Konungens Hofhållning, framställdes denna Motion så oflicielt som möjligt, i det, att den åtminstone inom detta Stånd föredrogs af Högste Chefen för Konungens Idof, hvil - 252 Den 19 Maji f. m. len tillika vitsordade behofvet af en sådan tillökning. Jag trodde då, och sådant oaktadt, att Nationens krafter i alla fall borde rådfrågas, innan ökade utgifter beviljades, och mitt begrepp om Landets ekonomiska tillstånd nekade mig tillfredsställelsen och nöjet, att med mitt bifall biträda det beslut, som 1823 beviljade denna tillökning å anslaget för första HufvudTilteln. Motionairerne till den rra föreslagne tillökning uti IL K. H. KronPrinsens Hofhållning måtte förlåta, om åtminstone jag icke anser dem äga den officiella caracler, sorn kunnat lemna åtminstone en förmodan, att förslaget varit grundadt på kännedom af ett verkligt förevarande behof, eller på ett uppdrag, att framföra en önskan till vinnande utaf dess fyllande; och må det icke förtänkas mig, om jag tror, att, med det i ni tia ti f Konungamakten hos oss i alla frågor äger, propositionen om erforderlig tillökning uti anslaget för H. K. H.
Motionären har derföre, under åberopande af den välvilja, Rikets Ständer vid enahanda omständigheter ådagalagt för andra domkyrkor, föreslagit, att ett lån å 25,000 R:dr Riksmynt, emot 3 procent årlig ränta och 3 procent kapital-afbetalning, måtte anvisas åt Skara domkyrka, för att förhjelpa densamma ur den förlägenhet, hvaruti hon för det närvarande befunne sig. Enligt till Stats-Utskottet jemte denna motion aflemnadt utdrag af redovisningarne för meranämnde domkyrkas årliga inkomster och utgifter under åren 1846— 1855, hafva de behållna inkomsterna, efter afräkning af domkyrko-betjeningens löner, i medeltal uppgått till 2,100 R:dr b:ko samt bestått af 186| tunnor kronotionde spanmål från Skaraborgs och Elfsborgs län, 14tunnor spanmål utaf domkyrkojorden och biskopstomten vid Skara, 28^ tunna spanmål af stadsjorden vid nämnde stad, men hvilket sednare spanmåls-anslag får lösas efter ett visst faststäldt pris af 32 sk. b:ko tunnan, samt af 38m Lffi smör utaf nämnda domkyrko-jord, äfvensom af 3 hemman påförda räntor. Under amma årtionde hade, utom hvad af lånta medel utgifvits för derunder verkställda mera betydliga reparationer och nybyggnader, kosmaderna för mindre förbättringar å domkyrkan samt å andra byggnader, hvilka af dess medel underhölles, jemte ränte-utgifterne för skulden m. m , bestigit sig till omkring 1,200 R:dr b:ko årligen. I betraktande af de utaf ofvanbemälde motionär anförda samt härvid för öfrigt upplysta förhållanden, och då de församlingar, till hvilkas begagnande Svenska domkyrkorna äro upplåtna, i allmänhet anses befriade från skyldigheten att vidkännas de med dessa stora kyrkors vederbörliga underhållande förenade kostnader, hvarföre också särskilda bidrag utaf allmänna medel blifvit af Rikets
Men den moderna skomakarfoten smalnar från båda sidor till en spets midt på foten, så att, man aldrig kan tänka annat, än att stortån är placerad just der, med två kortare tår på hvardera sidan. Och det kan ju också hända att efter några generationer genom konstant pressning från båda sidor våra fötter få denna märkvärdiga form! Men då kommer utan tvifvel modet och vänder skon bakfram eller forsöker på annat sätt krångla till en spritt ny fason på skodon, efter hvilken foten då skall förändras. Ty tortyr skall det vara, på ett eller annat sätt, för mensklighetens fötter. Vidare är med en vanlig, normal fot förhållandet sådant, att alla tårna fritt och obebindradt kunna röra sig och innehafva sitt rätta, naturliga läge. Men skomakarefoten har alla sina tår hopklämda och hoptryckta, så att de icke af egen kraft kunna röras och flyttas, och i stället att ligga ordentligt bredvid hvar andra, ligga de öfver hvar ann, krokiga, ömkliga på allt sätt. Och detta allt för det skon — icke foten — skall vara, hvad man behagar kalla vacker! Allt våld på naturen hamnar sig sjelf, heter det, och det är nog så. Men, märk väl, det är blott våldet, icke stärkande, sammanhållande band, icke förnuftiga lagar att förekomma sjelfsvåld. Det vore oförståndigt att icke använda ett väl tillsittande lifstycke och skor, som sluta väl till om foten. Detta är nödigt för värmens skull och stödjande, när man rör sig och går mycket. Men det är oförlåtligt oförnuft att snöra lifstycket så hårdt och göra skon så trång, att blodomloppet hämmas eller försvåras, ty deraf kan döden eller obotliga sjukdomar följa. Och det är ett oförlåtligt barbari, när man redan i barnaåren börjar misshandla menniskokroppen, som ju då är fullkomligt värnlös och icke har vare sig makt eller mod att försvara sig. De som redan äro försnörda och hopklämda må nu hemfalla åt sitt öde • — de äro räddningslöst förlorade. Men nog borde man hafva någon barmhertighet med den uppväxande ungdomen och unna dem rymliga skodon och klä- der, sä att deras kropp och deras lemmar få fritt utveckla sig.