Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen inhemte då, förr än Riksdagen åtskilts, hela Stats-Rådets tankar i ämnet och meddeie Riksdagen, på Rikssalen, sitt samtycke eller de orsaker, lör hvilka Han beslutet ej godkäuner. § 82. Hvad till ändring af Grundlagarna uti föreskrifven ordning Riksdagen beslutit och Konungen gillat, eiler Konungen föreslagit och Riksdagen antagit, ege kraft af Grundlag. § 85. Ej' må någon — —• — det sätt, som vid ändringar i dem iakttagas bör. § 84. Grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas. Konstitutions-Utskottets Memorial J/S 2. 37 § 85. Såsom Grundlagar den Tryckfrihets-Förordning, hvilka i öfverensstämmelse bestämmas, Riksdagen och Konungen gemensamt fastställa. § 86. Med tryckfrihet hemliga hållas. § 87. l:o. Riksdagen eger gemensamt civiloch kriminallag och att må i Riksdagens Kamrar kunna väckas och skola, sedan Lag-Utskottet deröfver blifvit hördt, af Riksdagen afgöras. Reslutar Riksdagen för sin del någon ny lag eller gammal lags upphäfvande eller förändring, aflemnas förslag derom till Konungen, beslut fattat, meddele Riksdagen antingen sitt samtycke till dess åstundan eller sina skäl att det vägra. Kan Konungen icke förr, än Riksdagen åtskiljes, fatta underrätte då Riksdagen vid dess nästa sammankomst någon lagfråga för Riksdagen framställa, samt meddele sin yttranden åt Riksdagen, som med frågan vidare förfar, såsom i Riksdags-Ordningen sägs. 2:o. Riksdagen ege ock gemensamt med Konungen stifta, förändra eller upphäfva kyrkolag; dock att dervid erfordras samtycke jemväl af allmänt kyrkomöte. Ofver förslag angående dylik lag skola, på sätt i mom. 1 sägs, Stats Rådets och Högsta Domstolens tankar inhemtas och jemte Konungens proposition, då sådan göres, Riksdagen meddelas. Har ej förslag, hvarom nu fråga är, före början af Riksdagen näst efter den, som framställt eller antagit förslaget, blifvit såsom lag genom allmän kungörelse utfärdadt, vare det förfallet, och Konungen underrätte då Riksdagen om de skäl, som hindrat förslagets antagande. § 88.
Denna fiås är lätt att utsäga, men härvid torde det vara nödigt och tjenligt att taga reda på hvad den värde ledamoten sjelf då anser såsom ett fullt tillfredsställande utveckling af nationalrepresentationen. I detta afseende synes man kunna hafva någon ledning af den utförliga afhandling, som under förliden Riksdag, i form af bok, af honom på trycket ntgafs och hvilken afhandling till sina grunddrag såsom motion, inlemnades lill d. v. (lonslUtsk. Man ser deraf, att Hr von Hartmansdorff alldeles icke erkänner R. o. Adis moraliska rätt, att utgöra en länk i det Sven - 54 Den 15 Februari f. m. ska samhällets, linder seklers förlopp, inbördes sammankedjade beståndsdelar. Han anser tvertom R. o. Adis idée såsom en förvridning af Ståndsidéen i allmänhet. Han anser R. o. Ad. icke heller, numera åtminstone, inora sig sjelf ega den lifskraft, som kan göra den skicklig till framtida utveckling eller, med andra ord, att i en eller annan form motsvara de fordringar, man med rätta gör på det främsta af RiksStm. Såsom jag tror, äro likväl dessa Hr von Hartmansdorffs grundåsigter i så fullkomlig strid med hvad inom R. o. Ad. tillförene och nu i dag af så många och aktade dess ledamöter yttrats, att det är mig omöjligt föreställa mig, att hvad Hr von Hartmansdorff efter dessa premisser kommit eller ytterligare kan komma att andraga, skulle kunna för R. o, Ad. utgöra ett tillfyllestgörande skäl att afslå förslaget. De anmärkmr den värde ledamoten för sin del framställt, synes tvertom i min tanka föga förtjena alt utgöra några stötestenar emot det hvilande förslaget. Ilan har t. ex. i fråga om de orepresenterades införande förklarat, att de skulle endast blifva ”snyltgäster” inom Stånden. Han har då förbisett huruledes redan nu vetenskapsmän fått inträde i PresteSt., och såsom aktade och värderade ledamöter hafva de derstädes, aldraheldst då de yttra sig i vetenskapliga frågor, ett ganska stort inflytande.
Ordinarie ränta Afrads-spanmål Tionde-spanmål Arrende-medel Tiondeoch hammarskattsjern Alun-tionde Svafvel bruks-tionde Mantalspenningar Gerningsören Bötesmedel Kavalleri-regementernas hästvakans-spanmål Tillfälliga rotevakansoch mötes-afgifter . Rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad, jord Båtsmans-vakansafgift .. Krutoch saipeter-försäljningsmedel , Kontroll-stämpelmedel Ordinarie afkortning . Utgifter å l:sta hufvudti teln å 2: dra dito a 3:dje dito å 4:de dito å 5:te dito å 6:le dito å 7:dc dito a 8:de dito å 9:de dito K. Brister uppförda till ersättning af Rikets Ständers Riksgälds-kontor : ur 1840. ur 1849. å 2ulra hufvudtiteln. Inqvarteringskostnader i landsorterna . 10,267: 29. Utflyttningshjelp efter laga skiften 74,795: 29. — Odlingshjelp för Krono-nybyggare 1,002: 5. 4. Lyshållning för Kronans hus i Stockholm . 2,391: 40. 3. Observationsoch uppbördsprocentcr 3,569: 16. 1. Glereci-staten, Biskopens på Gottland lön utöfver beräkning, 635: 4. 2. Farsoters och smittosamina sjukdomars botande 2,458: 2. Besparingar Riksgälds-kontoret tillgodo.- å 2 -.dra hufvud titeln. å 6itc hufvudtiteln. Fria konsternas Akademi, kursvinst å förslagsanslaget till rese-stipendier, 27: — 10. 18: 42. 8. « 9:de hufvudtiteln. Summa summarum 38,511: 7. 5. 35,606: — 4. Liqviderna med Rikets Ständers Riksgälds-kontor öfver öfversko Iler och besparingar hafva således utfallit på följande sätt:
Salik ensam vakade af männen. „Alhejdi, älskade, i morgon hinna vi de mina. En stunds rast måste jag unna männen och äfven hästarne, de skulle ej uthärda eljest; huru skulle då du, ljufva, icke uttröttas. Hvarföre vill du icke slumra? Och jag nänns dock knappt be dig derom, jag finge ej då se dina ögons glans och höra din rösts ljufhet“. „Jag kan ej, jag är så underlig i mitt sinne, så många tankar tränga sig in på mig, och jag kan dock blott tänka ett – att jag funnit dig“. „Du saknar dina veka kuddar i ditt hem“. „Aldrig har jag hvilat på kuddar så veka som detta gräs!“ Hastigt spratt en af de sofvande männen upp, lade sitt öra tätt till jorden och lyssnade ett ögonblick. Salik blef uppmärksam. Mannen steg fram till honom. „Salik Sardar Khan, hör du ej hästarnes hofvar? Har också du blifvit bedårad af en qvinna“. Saliks öga sköt en blixt i natten. „Abbas! dock på dig vill jag icke vredgas“. Nu lutade sig äfven Salik till marken. Dessa hästar äro många, det är visserligen Schachens utskickade, som förfölja oss. Vi få ej blottställa Alhejdi“. Han hvisslade, i ett ögonblick suto männen till häst. „Till öknen, tyst försigtigt som den lurande tigern, men snabbt som vingade fogeln“. Ett susande for genom bergen, snabba skuggor skiftade öfver marken, – var det lätta moln, som skuggande flögo öfver fältet? var det en sakta nattvind som fläktade? Men fästet är klart som en dunkelblå azur, intet blad röres på de trän, som omgifva källan, der Alhejdi hvilat; och nu äro skuggorna försvunna och allt är stilla och tyst och dunkelt kring lilla källan. Men längre skrider natten, och den späda blomman, van blott vid lek och ljuf hvila efter leken, domnar och bleknar. Alhejdi vill icke, att Salik skall varsna hennes trötthet, hon håller sig ännu uppe, men hon vacklar. Snabb som blixten är Salik af hästen. „Flygen, söken om det är möjligt finna en källa.
St:rs vid förra riksdagen fattade beslut, föreslagit, att skjutslegan H. IV. 23 354 Den 19 April. måtto höjas med 50 proc. och bestämmas till högst 1 rdr 50 öre i stad och 1 rdr 20 öre på landet, synes mig verkligen att detta är tillräckligt, utan att än ytterligare vilja uppdyrka skjutslegan på landet till 1 rdr 50 öre eller med nya 66 proc. Den resande bör väl älven hafva någon rätt att blifva hörd i saken; det torde vara tillräckligt hårdt att han får betala 50 proc. mera än förut, utan att erhålla den ringaste ökade beqvämlighet. Jag yrkar bifall till mom:t, och torde framdeles få tillfälle att yttra mig om det af Hr von Koch föreslagna mom:t c. Frih. Cederström, Rudolf: Afven jag anhåller om bi fall till momd, erinrande dels derom, att R. St:r vid föregående riksdag bestämde just den siffra, som här förekommer, och dels att jemväl den resande, såsom Gr. Björnstjerna nämnt, kunde hafva billig anledning att framställa vissa anspråk; men då man icke ifrågasatt att förskaffa honom beqvärnare åkdon in. m., synes mig att man icke kan gå längre än Utsk:t gjort, i afseende å höjande af skjutslegan, finnandes jag det för den stora mängden obemedlade resenärer blifva betungade nog, att denna lega sättes så pass högt som Utsk:t nu föreslagit, och som är det högsta, hvarpå jag tror oss böra nu ingå, med afseende å de förändrade penningevärden rn. (1. skäl, hvarpå grundas yrkandet om någon förhöjning. IIr Mannerskantz: Icke nog med att man nyss fordrat att den resande skall hafva rättighet att blifva med jordbrukarens hästar befordrad, nu påyrkar man äfven att denne skall förse honom med beqväma åkdon! Om man jemväl i detta afseende skall följa med tidens anspråk, då kan man sannerligen förvänta ganska stora utgifter för de skjutsskyldige. Jag medgifver, att resande i ett civiliseradt
I anledning af hvad Utskottet i Betänkandet yttrat i afseende på den ifrågaställa de skyldighet för Actor att i fyllerimål uppgifva angifvaren, har blifvit anmärkt, att det vore en slags inqvisiton om icke denna skyldighet Actor ålåge; att angifvet sen sker merendels emellan fyra Ögon och den tilltalade kali Väl känna, att angifvaren har ondt uppsåt emot honom, men kali omöjligen styrka att han genom angifvelse grundlagdt åtalet, och är således utur stånd satt att emot honom anföra bevisligt jiif, om han till vittne framställ es; hvarföre det yrkats, att Actor, enär den tilltalade påslår någon af de åberopade vittnen vara angifvaren, bör antingen visa att han sjelf varit i tillfälle att afveta den åtalade förbrytelsen, eller ock namngifva angifvaren; och har i öfrigt 1 egenskap af ny Motion det förslag blifvit af Herr Ehrenborg Casper, frarnstäldt, att det enkla eller primitiva ansvaret för 0- loflig Bränvins-minutering må drabba förbrytaren för hvarje gång författningen ölVerträdes, samt endast påföljden för iterationen bestämmas efter de i 1807 års Kongl Förklaring fastställde grunder: Detta allt med hvad deremot blifvit I• 58 LngUtskottett Beiånkandeti. inom respective RiksStånden af åtskilligé Ledamöter erinrädt» har hos Lagutskottet till förnyad t öfvervägande kommit, utan att Utskottet dervid fUnnit skäl att från* träda dess tillstyrkande i Betänkandet, att DomsRätten uti Dryckenskaps och Bran* vins fÖrsäljning.s*mål måtte från Kongl. Majrts Befallningshafvande skiljas och utergå tili de vänlige Domstol arne | och för* blifver Utskottet äfven vid den redan yttrade öfvertygelse att Stockstraffet för fjer* de resail
Motionären föreslår, alt uppbörden afsa väl Tullsom af Post-ChartaeSigillataeoch Husbehofs-bränvinsraedlen, hvilken uppbörd nu ingår till SlatsContoiret, måtte hädanefter i likhet med Allmänna Bevillningen, Jefvereras till RiksgäldsContoiret, samt der, elter reqvisitioner, hållas StatsContoiret tillhanda de Summor, hvilka vid Statsregleringen, varda till Statsbehofvernas fyllande utaf ofvanberörde Bevillningar beräknade och anslagne; men innan jag yttrar mig öfver detta i68 Stats-Utskottets förslag, har jag, med anledning af hvad i afseende på dess olämplighet blifvit anfördt, ansett mig böra först utreda beskaffenheten och omfånget af StatsContoirets befattning med uppbörden af de nu i frågasatte Bevillnmgar. a) Tullmedel': Med intägten af dessa medel har StatsGontoiret icke någon annan befattning, än den, att efter InsattningsAttester, låta anteckna och bokföra de Summor, hvilka såsom behållning, GeneralTullStvrelsen, efter egen pröfning, tid efter annan låter lill RäuteKaminaren aflemna. b) Postmedel: Med dem är alldeles enahanda förhållande som med Tullmedlen, att nemligen det är blott behållningen, som kominer till StatsCoutoirets disposition. Till ytterligare upplysning får jag härvid erindra, alt StatsGontoiret icke tillkommer något inseende öfver Tulloch PostVerken, hvilka förvaltas af serskilde i Nåder förordnade ÖfverStyre Iser. c) ChartceSigillatcemedel:
Ho Alt de Embetsoch Tjenstemän samt IlofFruntimmer äfvensom den till uppvaktningen hörande Betjening, sorn vid Kongl. HofStaten eller något af de Furstlige Hofven tjent 20 år, må, utan afseende på lefnadsåren, undfå hela Lönen i Pension. 2:0 Att de, hvilka uppnått en ålder af FemtioFem år, måga, oansedt de blott l5 år varit i Hoftjensten, likaledes erhålla Pension, svarande mot hela Lönen. 3;o Att de, hvilka tjent Femton år, men ej uppnått nämnde ålder, undfå tre fjerdedelar af Lönen i Pension. 4:o Att Pension, till belopp af halfva Lönen, må tilldel as alla efter Tio års tjenstetid. 5:0 Att de af den lägre Betjeningen, hvilka kunna räknas till TjenstehjonsGlassen, eller såsom handtlangare äro att anse, så framt de upphunnit oftanämnde ålder eller varit i5 år i tjenst vid Kongl. HofStaten, må kunna tilläggas Pension i mån af tjenstetiden enl. förestående Puncter, men i annat fall endast få gratificationer, svarande mot Lönen för högst Ett år, från den tid tjensten upphörer, hvarunder de kunna antaga andre tjenster elfer utvägar för sin bergning; och 6:0 Att för öfrigt såsom allmänt stadgande gäller, att ifrågavarande Pensioner icke kunna erhållas eller Betänkanden, N:o 254. 2g 1 mäga åtnjutas af Embetseller Tjenstemän, Hof-Fruntinimer eller någon at Betjeningen, sorn innehar eller får tillträda lika eller högre
Majit stadgade sitt definitiva Nådiga Beslut; onskarrdes Kongl. Majit i Nåder att veta, huruvida Riksens Ständer voro tillfredsstälda med det förslag till nu vidtagande Författning i detta ämne „ söm Kongl. Kammar Collegium uppgifvit och Rike tsÄ renders Allmänna Be ted ning,tued vjssa jemkningar, 1 underdånighet tillstyrkt, eller om Riksens S,tänder ansågo nagra ytterligare förändringar eller tillägg nödiga Af de från Handelsoch Finance-Expeditionen af Konungens Catizli till Utskottet aflernnade Handlingar inhämtas, att, sedan Hedervärda Bonde-Ståndet, genom dess Talmän, vid 1789 och 1800 årens Riksdagar, i underdånighet anhållit, att, till forekommand af t vi-' stigheter, samt beredande af större säkerhet s* 1372 Den 16 Juli. väl för Kronan som Rentegifvare, få, i stället för det förut bruk liga sättet, att aflemna rentehö, efter vissa valtnar på lasset saint rente-halinen till ett visst kärfvetal , Hvarvid så säkert iriått ej alltid skulle kunna iakttagas, att ju en vålm eller karfva möjligen kunde komma att "blifva något mindre än en annan, och hvilket för All mogen ofta kunde medföra hinder och olägenhet; Kongl. Majit i Nåder måtte täckas förordna, att Allmogens rente-hö och halm efter ett visst pundtal finge utgöras, dervid i underdånighet blifvit hemställdt, om icke, efter det Kongl. Majit, genom Nådig Resolution på Allmogens i Örebro
Maj:t må i Nåder täckas, efter ’ vederbörande Eandshöfdingars hörande samt infordrande af Kongl. Krigsoch Kammar-Coliegiernes underdåniga Utlåtande, utfärda en ny Instruktion för Rotcringens verkställande i Skånska Hanen samt derefter anbefalla ert ny undersökning 49* Under (la ni ga Skrifvelser". och Botering i dessa Eän, samt att de Roteringsskyldige, hvilka vid förra Roteringen icke varit tillstädes, följaktligen äfven Boställs-lnnehafvare, tnå till den nya undersökningen behörigen kalr las och vid densamma ega rätt afgifva det Utlåtande, hvartill de kunna anse sig befogade ; dock. att Roteringen förblifvér i sitt nuvarande skick intill dess en sådan undersökning skett, och derhid blifvit utrönt hvilka jemkningar och rättelser i denna Rotering skäligen kUPn? och böra ega rum. Till den anhållan, Riksens Ständer nu fram* fört, hemta de en ytterligare anledning af Eder Kongl. Majus Nådiga Bref d. 37 Februari 1816, hvarigenom, på Riksens Ständers underdåniga begäran uti Skrifvelse d. 8 Augusti 1815, Ed. Kongl. Majit förordnat en allmän rättelse och jemkning af Extra Roteringen i hela Riket; Och, enär Riksens Ständers nu gjorda underdåniga framställning - angående Skånska Roteringen endast åsyftar en billig jemkning och rättelse i de delar , der den ena Roteskyldige kan finnas lidande och mera betungad än dea andra, hoppas Riksens Ständer i underdånighet, att Eder Kongl. Majit skall med Nådigt välbehag desto mera härtill lemna bifall, som ändamålet är befordrandet af Eder Kongl, Majits Nådiga afsigt att låta en hvar tillkomma en lofvad och påräknad lättnad i Roterings-besväret , samt dymedelst vinna den likhet i tunga och besvär, hvilken bör utgöra hufvudsakligaste vilkoret för ett så vigtigt värfs framtida bestånd. Riksens Ständer framhärda 8Cc.
Hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloft. Ridderskapet och Adeln får jag anhålla, att detta mitt vördsamma Betänkande må, jemte Friherre Anckarsvärds Memorial, få remitteras till Bancooch Stats-Utskotten. Friherre AnckarsvärdCarl Hinric: Ehuru jag skulle tro mig kunna utan olägenhet lemna obesvarade de af den sista värda Talaren emot mitt Memorial om Götha Canal framställde anmärkningar, anser jag mig likväl skyldig erinra, att han hade gjort väl, om, innan han förebrått mig ett opassande veder - 30 Den 2 Martu. läggningssätt emot Herr Grefve von Platen, han bestämdt hade uppgifvit hvilka tankar och uttryck emot verkeliga förhållandet skulle hafva antagit vara af Grefve von Platen begagnade. Jag är för min del ganska trygg då Talaren icke lärer hafva i sin magt, att landförvisa hvarken tankar eller yttranden, och hoppas således att mina icke skola komma att undergå det oblida öde han synes amna dem. Hvad angar den Militaira nyttan af Götha Canal, har jag förklarat, det jag icke, med någon afgörande säkeidiet, tilltrodde mig bedömma den. Då nu den värde Talaren så bestämdt afgjort dess Militaira fördelar, måste jag, som icke känner personligen eller ens hört honom omtalas, tills vidare inskränka mitt omdöme om dess Militaira insigter, till den förmodan, att en djup kunskap, i förening med mycken erfarenhet, måtte ligga till grund för ett med så mycken säkerhet afkunnadt Domslut Talaren har klandrat, att jag i förhand bestämt mitt omdöme angående Götha Canal; men jag får upplysa, att detta ar en följd af mitt vanliga öppna handlingssätt i denna del, grundadt på mina rättigheter och föranledt utaf mitt tycke: Talarens ifver häremot måtte leda sitt ursprung ifrån ett förfeladt anspråk att öfvertyga mig om felaktigheten af mitt, ehuru i förhand dock på behöriga grunder byggda omdöme, som beklageligen icke står att rätta, då jag ytterligare förklarar, att alla den värde Talarens anmärkningar icke kunna Den 2 Martti. 31 förändra hvarken min öfvertygelse i denna fråga eller min tillkommande Voteringssedel.
Då den äldsta af barnen är sängliggande i en obotlig sjukdom, den andra, 14 år gammal, ännu i behof af upfostran, och lädren under hela sin tid varit urståndsatt att förskaffa dem ens det nödvändiga, får jag hos R. St:r vördsamt anhålla, att af den pension, 400 rdr rmt, som vid sista Riksdagen beviljades f. d. Tull-inspektoren H. J. Tham, men som han blott 11 månader fått upbära, halfva beloppet, 200 rdr rmt, måtte anslås såsom årlig pension åt hans efterlemnade enka, Margaretha Katharina Lundgren, samt deras tvenne oförsörjda barn, dottren Ulrika Katharina Mathilda och sonen Henrik Julius, hvarjemte jag får föreslå, att denna pension måtte få räknas dem till godo från och med Dec. 1858, eller månaden näst efter hans död. Betyg öfver sanningsenlighet af här gjorda upgifter får jag äran bifoga. Remitterades till StatsUtsk-.t. Uplästes 2:ne af Gr. von Seth, Bror, ingifne, så lydande motioner: l:o. Uti en tid, som denna, då mål och ärenden i alla embetsverk årligen ökas, då Regeringen sjelf öfverhopas utaf göromål af mang - D e ii 1 December e. m. faldig art, måste det för Henne oell landet vara af största vigt att tillse att. de civile embetsmännen räcka till för ärendernes handläggning, helst R. St:r i allmänhet icke torde finnas beredvillige att anvisa löner ät flere embetsman, än som nu finnas. Men, frågar man, huru kail det vara möjligt att med samina antal embetsman viii, skyndsamt och säkert handlägga ett ökadt, flerestädes fördubbladt antal mål?
Jag har ingalunda afsett att Staten skulle mottaga alla dessa penningar och behålla dem endast till sin egen fördel, utan Slaten borde såsom hvar och en enskild gifva ränta på de penningar den emottagit, och då synes mig alla rättvisans fordringar vara upfyllda. Då arrendet är pnenumerando afgifvet vinnes derigenom äfven den fördelen att tjenstemannen, som deraf skall draga sin lön, aldrig kan derpå något förlora, och derigenom vore åtminstone i detta fall något af den osäkerhet förebyggd, som i allmänhet vidlåder vårt administrativa system. För öfrigt, Mine Hrr! då man talar om administrativa åtgärder, må det förlåtas mig om jag säger att det finnes länder, der man uti administrativ väg kommit längre än vi, deribland jag vill nämna Frankrike, som under alla de skakningar som öfvergätt detsamma under en följd af 60 å 70 år, dock icke vacklat i denna fråga, emedan man der varit för klok att vilja åt en slump öfverlemna så vigtiga intressen. Man bar der inrättat en s. k. ”camé ?«or/e”, som eger att emottaga alla sålunda insalta penningar, hvilka der förvaltas, hvaremot vederbönde derifrån erhålla den dem tillkommande ränta. En något deremot svarande inrättning hade jag velat föreslå, men föredrager man att öfverlemna allt åt slumpen, förglömmande att mången som af beskedlighet gifvit sin borgen, derigenom sett hela sin timliga välfärd satt på spel, så hjertans gerna för mig; jag har gjort mitt bästa då jag inom detta Stånd väckte denna fråga, som för öfrigt redan för längesedan är afgjord i hela Europa. För min del vidblifver jag min motion och yrkar återremiss af Utsk:s Betänk. Gr. Mörner, Carl: Om sjelfva syftningen af denna motion kan icke sägas annat än godt, och jag skulle önska att de Den 8 Februari, 427 olägenheter, som borgens-förbindelserna i allmänhet medföra, mätte kunna i alla händelser förekommas, men jag fruktar likväl, att vid denna motion flere hinder torde möta, som måhända skola befinnas betänkliga och svåra att öfvervinna.
Den tid, då mönstringarna voro hvart tredje år, hände ofta, att, när en gammal häst förevisades, nödgades MönsterHerren, oaktadt hästen ännu var i tjenstbart skick, cassera densamma, af orsak att Mönsterherren ej kunde hoppas, det hästen, i anseende lill sin ålder tili nästa mönstring eller i 3:ne år skulle kunna vara brukbar. Desse Cassationer skedde då på tid, oftast på ett år, och följden deraf blef, att efter den utsatta tiden hä - Den i6 Februarii e. m. sten, i enlighet med mönstringsannotationen, måste utur Rullan afföras, oaktadt ofta nog kunde hända, att han ännu var till tjensten fullkomligt tjenlig. Så beskaffade Cassationer behöfva nu aldrig ske; hästarna casseras endast för oduglighet till Kronans tjenst, aldrig ensamt för ålder, och följden deraf har blifvit, alt många gamla, ännu brukbara, hästar i Nummer qvarstå, hvilka troligen varit casserade. om Mönstringarna, likasom förr, skett endast hvart 3:dje år. Då nu härtill kommer, att priset på Remonter nödvändigt skall vara lindrigare, när cassation å dem sker successivt, och ej för 3:ne år på en gång, hvarigenom beliofvet af Remonter i förra fallet årligen endast blir f af hvad det i sednare händelsen på en gång skulle blifva, så synes mig klart, att de årliga mönstringarna för de Rustande medföra en verklig nytta. Att de göra det i militäriskt afseende, behöfver knappast bevisas. En af tillfällig händelse oduglig häst behöfver ej nu, såsom förr, stå i å 2 ja kanske 3:ne år och vänta på mönstring, för att blifva casserad; och den successiva remonteringcn har beredt möjlighet, att vid de årliga remontmötena, få de unga hästarna dresserade, ehuru inskränkt det antal är, som de knappa tillgångarna medgifva, att lill dessa möten få commenderadc. t 106 Ben 16 Februarii e. m.