Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man måste då uppsöka ännu en annan inkomstkälla till Statsbehofvfcns fyllande, så mycket hellre, som billigheten fordrar, att den personela skyddsafgiften, som är så tryckande, i synnerhet för den stora obemedlade hopen, bör betydligen nedsättas. Denna nya inkomstkälla finnér jag hufvudsakligen uti en consumtionsoch öfverflöds-afgift. Då det tillhör naturen af ali beskattning, att lägga skattebördan på den, som bäst tyckes kunna henne bära, sä kan jag, efter mycket betänkande, nu mera icke ett ögonblick tveka, att lägga Bevillning åtminstone på några consumtionsoch öfverflöds-artiklar. Min mening är dock icke, som må hända en och annans, att till ytterlighet uppdrifva denna consumtionsoch öfverflöds-afgift, för att sedan få den så mycket lättare och ex absurdo förkastad. Nej, jag vill göra den så liberal och antaglig, som möjligen ske kan, och dervid i synnerhet fästa mig vid utländska luxe-artiklar. Jag vill, så långt sig göra låter, icke onödigtvis och under den vackra pretexte af consequence, påläggade lägre classerne någon synnerlig consumtionsoch öfverflöds-afgift, utan blott i vissa få fall, och äfven då i billig proportion till dess. ringa och obetydliga öfverflöd. Mitt syftemål är hufvudsakligen, att de, sorn egentligen lefva yppigt, skola förnämligast derföre beskattas. Genom delta medel hoppas jag också, att Staten, skall något åtkomma Capitalistens i allmänhet val förvarade cassakista, som annars, så väl vid denna, som vid flere föregående Riksdagar, får stå nästan skattfri, helst capitalisten har många medel att göra sig någorlunda skadeslös för den lagligen utgående Bevillnings-procenten. Jag medgifver att det i allmänhet är ganska svårt, att med fullkomlig billighet och rättvisa kunna bestämma, hvilka som bäst tåla en ökad Bevillning; men det rimligaste tyckes vara, att bålla sig vid det, sorn ligger öppet för allas ögon.
Utskottets framställning vid 37:de punkten, 2:dra mom. ansågs för närvarande ingen annan åtgärd erfordra, än att läggas lill handlingarne. Ståndet, som vidblef sitt rörande den i 47:de punkten omförmälda fråga fattade beslut, lade nämnde punkt till handlingarne. Öfrige i detta memorial förekommande punkter lades till handlingarne. N:o 155, i anledning af erhållne återremisser å utlåtandet Nio 90, angående reglering af riks-statens utgifter under nionde Hufvudtiteln. lide punkten lades till handlingarne, med förklarande, hvad sednare momentet vidkommer, att Ståndet vidblifver sitt rörande den omförmälda underdåniga skrifvelse!) beslutade afslag. Vidkommande 20:de punkten, beslöt Ståndet, med afslctg å Utskottets tillstyrkande, att det pensions-understöd af 200 Rdr, som Hofkapellmästaren Hwffners aflidna enka Anna Magdalena Schylander i lifstiden åtnjutit, må på Häffners oförsörjda dotter Annette Heeffner öfverflytas och af henne, så länge hon lefver ogift, åtnjutas. I afseende på 21:sta punkten lemnade Ståndet, med ogillande af hvad Utskottet föreslagit, sitt bifall till Kongl. Majrts nådiga framställning, angående pensions-understöd åt framlidne Hans Excellens Herr Justitie-stats-ministern Törneblads oförsörjda dotter, Sophia Emili Törneblad. Men afslag å Utskottets tillstyrkande i 35:te punkten, beviljade Ståndet ett pensionsbelopp af 200 Rdr, att årligen utgå till Collega Schola} Jahob Ekelunds enka, så länge hon lefver ogift. Ståndet, som afslog Utskottets tillstyrkande i 39 punkten, beslöt, att det åt Kommerce-rådet Santesson beviljade pensionsbelopp må höjas från 500 till 1000 Rdr årligen.
Det anmärktes emot denna §:s införande i lagförslaget af en beredningens ledamot, Hr justilie-cancelleren, numera Stats-rådet Faxe, enligt dess tryckta reservation, hvaraf innehållet synes hafva gjort sig gällande, att dessa föreslagna stadganden egentligen skulle vara en förklaring öfver 89:n §:n Reg.F., som hittills skulle hafva varit så förstådd och tillämpad, att, jemte föreskrifterne ronde landets allmänna hushållning, äfven ansvarsbeslämmelserne vid öfverträdelser deraf blifvit gifna i den ordning, hvarom samma grundlags g stadgar, samt att, äfven om detta förfarande varit oriktigt, hvilket reservanten för sin del dock icke antoge med afseende å alla frågor, hvilka äro af den beskaffenhet, att de rättligen höra hänföras till ekonomioch polili-mål, så syntes det dock vara uppenbart att frågan om meddelandet af straffbestämmelser i dylika mål måste i sin helhet behandlas antingen enligt 89:de eller efter 87:de § Reg.F.; i följd hvaraf och dä i förra fallet Konungen skulle äga att ensam bestämma så väl straffets art som dess qvantitativa beskaffenhet, och i det sednare åter icke annorlunda än gemensamt med R. St. kunna stadga någondera, den föreslagna lagparagrafen skulle medföra i ena fallet en begränsning likasom i det andra en utsträckning af Konungens i grundlagarne bestämda lagstiftningsrätt. För min del har jag åter, lika med de af beredningens ledamöter, hvilka utgjort pluraliteten, väl insett att hvarje af offentlig myndighet i hvad ämne som helst meddeladt påbud icke kan vara fullständigt utan tillagd straffbestämmelse för underlåtenheten af hvad som påbudits eller föröfvandet af hvad som förbudits, men lika obestridligt hafva vi ansett del vara att denna s. k. sanclio poenalis i sjelfva verket ingår på kriminallagens område, och från den ytterst måste hemta sin auktorisation.
M;t har, lili Dess Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, föreslagit, alt lönerne för Revisions-sekreterarne, ej allenast de 8, som nu äro på Juslitie-revisions-expeditioneos stat uppförde, ulan äfven för den såsom Byrå-chef vid Justilie-departementets expedition tjenstgörande, måtte bestämmas sålunda, att de hvardera erhölle, de 2 äldste 2,800 R:dr, de 4 dernäst i ålder 2,000 R:dr och de 3 yngste 2,400 R:dr, samt alt den såsom Byrå-chef tjenstgörande Revisions-sekreleraren, hvilken beräknade tur lill högre lön, i likhet med de öfrige Revisions-sekreterarne, elter utnämningsdagen, finge uppföras å staten för Justitie-revisions-expeditionen, dit han, i sin egenskap af Revisionss-sekreterare, kunde anses böra; hvaremot anslaget för Justitie-departementets expedition, i följd af ölverflvltningen, skulle minskas med det för bemälde Byrå-chef bestämda aflöningsbelopp af i,600 R:dr; Och dä de för Revisionssekreterarne för närvarande bestämda löner icke numera anses slä i lämpligt .förhållande till embetels vigt och trägna göromål, hvadan Rikets Ständer funnit förhöjning i desamma vara af billighet påkallad och jemväl nödvändig, då, såsom i den Nådiga Propositionen omförmäles, svårighet visat sig, isynnerhet sedan lönerne för Hof-rätternes ledamöter vid sednaste riksdag ökades, att fä lediga Revisions-sekrelerare-embeten återbesatta, hafva, vid sådant förhållande och då det synes ändamålsenligt, alt lönerne så bestämmas, att innehafvarne ega hopp, att efter en längre tids tjenstgöring kunna påräkna förbättring i sina löneförmåner. Rikets Ständer bifallit, alt lönerne för omförmälde 8 Revisions-sekreteraré må ökas till de af E. K.
Järnskatten är ju förbehållen staten och järnet utgör inte något ämne som säljs av allmänheten i orten. Priset bör som hittills bestämmas av Kammarkollegium, Statskontoret och Bergskollegium. Levereras skatten in natura skall det försäljas på auktion. Gäller persedeljärn och tiondetackjärn samt hammarskatt. Stockholm den 9 maj 1825 JA BÖRTZELL H JULIN LO FÄGERSTEN Kungörelse angående förbud att tills vidare från utrikes ort införa Hästar. Stockholm den 18 maj 1825 På grund av den smittsamma sjukdomen som angripit hästar införda från utrikes orter till de Södra provinserna, har Vi beslutat att förbjuda all införsel av hästar från Danmark och Tyskland, så länge risk för smitta föreligger. Stockholm den 18 maj 1825 CARL JOHAN Kungörelse om vad som bör iakttagas, då stridiga meningar uppstå, huruvida en till förtullning angiven vara är till införsel förbuden eller tillåten. Stockholm den 19 maj 1825 Kongl Maj: t har givit Kongl Kollegium tillkänna, att då erfarenheten ännu inte kunnat lämna tillräcklig kunskap och beskaffenheten av och skiljaktigheten mellan de särskilda, förut förbjudna varor som enligt gällande tulltaxa är tillåtna och för handelns oavbrutna gång och att frågor av ekonomisk art som tvister om varans beskaffenhet, måste skyndsamt avgöras, så kommer sådana tvister att avgöras av Generaltullstyrelsen. När det gäller vävnader skall de först höra Fabriks Societetens i Stockholm. Klassas varan som förbjuden kan ägaren besvära sig hos Kongl Kollegium. Har en vara blivit klassad som tillåten och ingen klagat över beslutet får den inte konfiskeras även om den senare anses otillåten. Godsägaren kan under lämplig kontroll åter utföra den. Stockholm den 19 maj 1825 C af KLINTBERG Förordning angående Sveriges och Norges ömsesidiga handelsoch sjöfartsförhållanden. Stockholm den 24 maj 1825 Efter beslutet av den 25 maj 1815 har Sveriges och Norges handelsoch sjöfartsgemenskap visat, att i den mån rörelsen kunnat bringas till ett enkelt och livligt utförande, har båda länderna haft nytta av den. För att ytterligare främja ett sådant ändamål upphäver vi de förut gällande föreskrifterna och förordnar som följer: Artikel I Om kommunikationen landvägen mellan de förenade rikena.
Jag bestrider visserligen ej, att ju icke Herr Furumo också är religiös, och att han har allvar med sin religion: men denna religion är icke, så vidt jag kan finna, den christna, utan den muhammedanska. Äfven Muhammed stödde ju sina läror på Moses’ lag och Evangelium; han ville blott, mente han, förbättra dem. Denna sympathi för jordiska Houris är icke den enda likheten mellan propheterne. Hos båda finnes å ena sidan en ytterst abstrakt, sublimerad, alldeles ofruktbar åsigt af Gud och kärleken till honom; å andra sidan en i grunden rå, ehuru poetiskt smyckad sinnlighet, i förening med ett djupt missförstånd om qvinnans väsen och bestämmelse. När jag läser vissa af Furumos skrifter, tror jag mig höra en persisk Sófi, ja sjelfve den store skalden Mewlana, hos hvilken mystisk och sinnlig glöd på det underbaraste och färgpräktigaste sammansmälta. Men sanning, natur och hjertlig värma: – detta träffar jag hos ingendera. – Hvad Melia angår, finner jag deruti visserligen ingenting stötande, men också ingenting, som rört mig. Kanske är felet blott mitt: det är en väl skrifven, ganska poetisk berättelse, men en legend efter mitt sinne är den icke. Flicka, du är stark i dina apathier Men hvad finner jag här? Ett bref från Leonhard. Det är mig en alldeles obekant gynnare. Men för närvarande är jag mest nyfiken på att se efter, om Richard låtit stå qvar oskickligheterna om Aposteln Paulus Ja, Gud tröste oss! Här stå de allesammans med det tydligaste perltryck ... Envisa Furumo, hvarföre skall du alltid säga som Pilatus: ”det jag hafver skrifvit, det hafver jag skrifvit.” Hören bara på ett par bitar, hur han låter den helige mannen tala: ”Fem män gingo in genom porten. Ja, säger jag eder, fyra voro de. – När nu dessa tre hade ingått, så satte de sig, och sedan de begge två spisat af honungen, började regnet aftaga. – Fördenskull äre vi icke lamm, att vi skole afbarka alarne, utan sömnen blir när oss. Om våren sker allt detta, medan höst är.”
Man har såsom stöd för Utsk:s betänk, (likasom Utsk. sjelf i dess betänk.) anfört, dels att vid mannens frånfälle hustrun i alla fall förlorar sitt stöd och försättes i en ganska bekymmersam ställning, hvarföre det ej vore obilligt att genom morgongåfvan en liten fördel tillskyndades henne; dels har man i utländska lagar, der den efterlefvande makan har nyttjanderätt till en del af den aflidnes egendom, dels i civil-lagförslaget, der den efterlefvande har rätt till bergningsmedel af den aflidnes egendom i fall sådant för dess lifs uppehälle är nödigt, sökt stöd för det närvar. stadgandet om morgongåfva. Deremot tror jag mig väsendtligen kunna anmärka, att, om boet verkligen är sä fattigt att hustrun genom sin makas frånfälle kommer i ofvan omtalade belägenhet, morgongåfvan då utgör ett så ringa tillskott, att det icke mycket gör till om hon får den eller ej. Det är endast i de rika böen, som morgongåfvan egentligen är af vigt. Således i de bon der morgongåfvan skulle behöfvas, der utöfvar den ett synnerligen obetydligt inflytande; hvaremot i sådane bon der morgongåfvan är af större betydenhet, densamma icke har ofvanstående skäl för sig; i alla händelser borde förmånen vara reciprok för båda makarne. I civil-lagförslaget äfvensom de åberopade utländska lagarne, är förmånen reciprok för både mannen och hustrun. I utländska bon, der den efterlefvande makan äger rätt att taga viss del af den aflidnes qvarlåtenskap, inskränker sig rättigheten till endast nyttjanderätt, under det att äganderätten är arfvingarne bibehållen; hvarföre jag för min del finner de anförda mönstren vara af helt annan natur än morgongåfvan. Då 25* 388 Den 9 Februari f. m. flen nya lagen antogs, anfördes såsom skäl dertill att qvinnan borde äga lika rätt nied mannen; nya lagens förespråkare borde sagt större, ty genom morgongåfvan äger nu qvinnan större rätt än mannen. Hvad Gr.
Afven för hans öfvertygelse hyser jag mycken aktning, men jag kan likväl ej annat än uttrycka min förundran öfver den stora farhåga för katholicismen, somt utgör grundthemat i hans yttrande, enär jag förmodar, att han, som visat sig ega en så stor historisk kunskap, icke kan hafva glömt, att denna så förfärliga bätholicism icke förmådde rubba det Svenska folkets tro under Johan III:s och Sigismunda regeringar, ehuru protestantismen då här i landet ännu icke var ett sekel gammal, och ehuru katholicismen då gynnades af både katholska ilegenters och katholska presters förenade bemödanden. Då sedan den tiden protestantismen under tvenne sekler rotfästat sig hos det Svenska folket, och då detta folk nu icke torde stå på en lägre bildningsgrad än då, skulle jag för min del tro, att den yttrade förskräckelsen för katholicismens intrång är temligen öfverdrifven. Den värde talaren har påstått, att under -g:delar af de nu inom Svenska kyrkan pågående rörelser ligger katholicism. Man skulle derpå kunna svara, att mycken papism ligger i vår nu gällande kyrko-författning, och att ett af ändamålen med den Kongl. Proposm just är det, att vår Statskyrka hädanefter skall kunna frigöra sig derifrån, samt emot yttre angrepp endast använda andliga vapen, icke verldsliga. Den styrelse-åtgärd, emot hvilken man här riktat ett så skarpt klander, dervid man låtit förstå, att densamma icke skulle — såsom vi likväl alla veta — leda sitt ursprung ifrån timonen, utan vöre ett påfund af Konungens Rådgifvare, denna styrelse-åtgärd är af den beskaffenhet, att den försvarar sig sjelf, och sålunda ej här af mig behöfver försvaras. För dem, som, i likhet med mig, länge sträfvat för genomförandet af den vigtiga reform, som nu blifvit föreslagen, och, enl. min innerliga öfvertygelse, högeligen är af ett verkligt behof påkallad; för alla dessa måste det vara en stor tillfredsställelse att finna, det landets Regering, med dea omfattande öfverblick den från sin uphöjda ståndpur,kt måste ega, nu visat sig hylla samma åsigter.
Vid förnyad föredragning af Const.Ulsk:s den 5 dennes på bordet lagda mern. till Borgareoch BondeSttn N:o 1 i5, i anledn. af Ståndens yttranden rör-.de Const.Utsk:s meni. Den 7 Juni. ioi N:o 107, fann R. o. Ad. nämnda mern. å R. o. Ad:s sida icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. Likaledes lades till handlingarna, vid förnyad föredragning, förstärkta StatsUtsk:s den 5 dennes på hordet lagda meni. N:o 53g, angtde verkställd omröstning öfver vissa delar af tullbevillningen, i hvilka Bevilln.Utsk;s mern. N:o 4r> om sammanjemkning af RiksSttns olika beslut rör:de denna fråga, blifvit ogilladt eller återremilteradt. På begäran af Frih. Cederström, Jacob, samt Hr von Hartmansdorff, A u g., lades ånyo på bordet StatsUtskts den 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 5j5, i anledning af erhållna återremisser å StalsUtskts utlåt. N:o 54o, ang:de Norrtelje gevärsfactori. Då nu ånyo föredrogs StalsUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda mern. N:o 376, med ytterligare förslag till en voter:s-propos. rörtde extra-statsregler:n, blef den föreslagna voter:s-propos:n af R. o. Ad. godkänd. Föredrogs ånyo och bifölls BancoUlskts den 5 dennes på bordet lagda mern. N:o tgo, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti 6 art., 3, 4 °ch 5 afdelningen af bancoreglementet under den 26 Maj 1835. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s förslag N:o 378 till R. St:s und. skrifvelse, med öfverlemnande af den nya bevilln.förordningen, jemte sjelfva förslaget. Upplästes K.
Gud en sådan ömklig fuskare lifvet är, jag går nu aldrig ifrån, att du hade betydligt större fantasistyrka än jag ... din svaghet var bara att du aldrig fäste dig vid detaljer — du kunde sitta i timtal på ett bärg och lefva på din beundran för skogen inunder, men jag undrar, om du kände skilnad på gran och tall? Bara det stora hela — lite in’s Blaue Mattis, hva? Adas gråskiftande ögon logo systerligt retsamt. Så omskakande, så tagande det var. Men Matilda fruktade att gifva sig riktigt hän. — Hela jag var minsann ett sammelsurium, sade hon halft medryckt, du var alltid mer dig själf. — Kanske — jag är bara rädd att vägen till botten är kortare för mig. — Du har god råd att vara ädelmodig — erkänd romanförfattarinna. — Pfui — Ada blåste föraktligt — hvad man egentligen vill ha fram, begriper folk inte, och det andra — du vet inte hur likgiltigt det är ... Hela det här året har jag känt mig så bottenlöst led — om du förstår dig på den saken? Hon stannade i tankar och bröt af några kaprifiolieblad. — Jag tänkte det möjligen kunde blåsa bort härute — tillade hon sakta och räckte ut sin hand. Därpå lade hon sig tillrätta i en hvilstol och slöt ögonen. Matilda satt stilla på trappan och betraktade systern. Hur helt denna öfver lemnade sig åt hvilan — tänkte bestämdt bara på den i hela världen. Hennes starka, smidiga kropp med det groft mejslade ansiktet, det burriga håret och de svällande läpparne, mellan hvilka tandraden glimmade fram som ett smalt streck, tycktes liksom eröfra och göra till sin hvarje plats den intog ... Småningom återkommo det nya lifvets alla tankar. Ada var så lik hennes, Matildas, fordna människa — det var något outveckladt, jordbundet, löst vid henne ... Ur hela väsendet klingade: oomvänd ... Bara sättet att kasta omkring sig ord och tankar just som det föll sig, utan att besinna — inte bara om de voro heliga, det kunde ju ingen begära, men blott om de hade en nyttig mening, voro till värkligt gagn ...
Med afseende å den Stats-Rådets Vaktmästare åliggande, synnerligen trägna tjenstgöring, för hvilken lian ej har att påräkna annan inkomst, än den honom å Civil-Departementets Expeditions stat tillkommande lön af 200 R:dr, som för hans bergning icke kan anses tillräcklig, och då förste Vaktmästarne i andra Embets-Verk, jemte förmånen af fria husrum och fri ved, i allmänhet åtnjuta 300 R:dr i löneinkomster, hemställer Kongl. Maj:t, att Rikets Ständer måtte uti denna Vaktbetjents lön bevilja en tillökning af • •' Transport Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 4853. Transport R:dr 2:o) Bergs-Kollegium och Bergslags-Slaterna. På sätt närlagde utdrag af det under den 14 sistlidna Oktober öfver Civil-ärenden förda protokoll närmare upplyser, har Kongl. Maj: t samma dag beslutat en förändrad organisation af BergslagsStaterna i landsorterna, och således jemväl hvad Styrelsen öfver Fahlu Grufva och Bergslags-Styrelsen för Sala Silfververk angår, hvilken reglering, i följd hvaraf, jemlikt Rikets Ständers framställda önskan, bergsfogde-ljensterna komma att indragas, skall träda i verkställighet vid 1855 års ingång. I sammanhang härmed bar Kongl. Maj:l fastställt nya, i nämnda protokolls-utdrag intagna, aflöningsstater för Bergs-Kollegium och Bergslags-Staterne, uppgående lill ett totalbelopp af 28,400 R:dr; hvadan, vid jemförelse med nu gällande stater, denna nya reglering lemnar ett öfverskott af 13 R:dr 43 sk. 4 rst., hvarförutan ljuspenninge-anslaget för Bergs-Kollegium besparas.
Den klarhet, som derigenom blifvit vunnen, visar dock tillika tydligt bristen på en ledande tanke i sjelfva stadgandet. En progressiv beskattning har man här ansett billig, men progressionen är, såsom larifen visar, alldeles godtycklig. För att jemna denna progression föreslås för berörde tarif följande lydelse: Bouppteckningar efter arfvingars behållning i boet sålunda: för behållning öfver 100 R:dr til! och med 1,000 R:dr för hvarje R;<]r öre. fulla 100 R:dr — 10. » » af t. o. m. 5,000 R:dr för hvarje fulla 100 R:dr — 20. » » » 10,000 » » » » — 50. » » » 20,000 » » » » — 40. » » » 30,000 » » » » — 50. » » » 40,000 » » » » — 60. » » » 50,000 » » » » — 70. » » » 60,000 » » » » — 80. » » » 80,000 » » » » — 9 0. öfverstigande 80,000 » » » » 1: —■ Éevillnings-Vtskottets Betänkande M 22. Om i något full en högre skatt kan anses rättvis och hillig, så lärer den väl vara det för en inkomst, hvilken tillfaller någon så utan all egen förtjenst, som händelsen är med a rf. Att dera I högst i procent måste utbetalas i stämpel-afgift, kan icke medföra någon oskälig minskning i en förmögenhet, sorn öfverstiger 80,000 R:dr. Men obilligt är deremot, hvad inom Utskottet under diskussionen blifvit anmärkt, att en efterlefvande make för sin andel i boet nödgas betala en sådan skatt, emedan den andra makan dött.
Adis öfvertygelse i Den 8 Juli e. m. 185 delta ämne; men jag vill blott fästa upmärksamheten derpå, att allmänheten får, efter mitt förmenande, alldeles för kort tid alt sätta förändringen i verket. Jag hemställer derföre, om icke Ståndet ville, i enlighet med hvad K. M. proponerat, bestämma tidpunkten för förändringen till d. Irsta Januari 1857, i st. f. d. lista Januari 1856, hvilket sednare de förenade Utskm föreslagit. Det är visserligen af Utskm uplyst, att icke mindre än 10,000 exemplar af en afhandling i ämnet vore i Riket kringspridde, för att i folkskolorna bibringa kunskap om systemet; men äfven den aldraminsta kännedom om våra folkskolor torde tillräckligt öfvertyga enhvar, sorn nogare begrundar saken, derom, att dessa afhandlingar äro längesedan lagda till handlingarne i alla folkskolor, och att säkerligen icke någon undervisning i detta hänseende meddelats allmogen. Jag går längre: äfven ibland de bildade klasserna är kunskapen alt räkna med decimaler ingalunda allmän, tvertom; och detta system, brådstörtadt antaget, torde således blifva ganska ovälkommet för den stora allmänheten. Frih. Wrede har anfört, atl, om man stadgar, i enlighet med hvad Utskm föreslagit, att d. lista Januari 1856 skall vara den tid, ifrån hvilken det må stå hvar och en enskild fritt, att i handel och rörelse begagna det nya systemet, så vore dermed icke något tvång lagdt på köpare att rätta sig efter det nya systemet; det vore ju, säger man, allmänheten obetaget, att lemna den handlande åsido, som icke ville lämpa sig efter den köpandes åsigter.
Det är med stöd af hvad Utskotten sålunda yttrat, som Utskotten få vördsamt föreslå : att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det Kongl. Maj:t täcktes öfver den i Kongl. Brefvet den 28 October 1817 meddelda föreskrift angående planpenningarnes beräknande vid vissa Regementen till Tio och Tvåtredjedels kappar säd, eller med penningar efter markegång, meddela den Nådiga förklaring, att, derest i detta hänseende frivilliga öfverenskommelser stam-och utrotarne emellan, på sätt med Kongl. Circulaire-Brefven den i3 October 1812 och i5 Mars 1826 åsyftas, icke kunna träffas, berörde quantum spanmål, eller dess markegångsvärde i penningar, må anses motsvara den ersättning, kneckte-contracten tillförbinda hjelpeller utrotar alt till stamroten erlägga för deri jord stamroten till soldattorpet afstår, samt att, om torpet finnes innehafva jord eller andra förmoner utöfver contractets föreskrift och rote-interessenterne icke anse utläggning af jorden och indragning af förmonerne böra verkställas, utrotarne då skola med stamroten, efter hvarderas andel i roten, deltaga i detta knecktecontractet öfverskjutande roterings-besvär, och, i följd deraf, stamroten af utrotarne erhålla den ytterligare ersättning derför, hvartill, efter skeende behörig uppskattning, stamroten må finnas berättigad. Stockholm den \ Mars 1845- Reservation.