Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Underdikn ingen bör derföre göras 2 alnar djup; men om också någon minskning häraf kunde medgifvas, hvilket likväl icke är nyttigt, så måste i alla fall åflo ppsd i k et vara djupare än underdikena, och att då föreskrifva, att det förra skall vara blott l£ aln djupt, är följaktligen alldeles otillräckligt. Hvar och en vet att, om ett dike skall ega bestånd, måste sidosluttningen ligga i 45 gr. vinkel, d. v. s. diket måste jemte tillägg af bottenbredden vara minst dubbelt så bredt som djupt. Här är åter föreslagit, att bredden skall vara dubbel mot djupet, men utan att man tagit i betraktande, det bottnens bredd äfven bör tilläggas. Med sådana dimensioner måste ett dike ovilkorligen rasa. Jag vill dessutom lemna den uplysning, att under loppet af Nov. månad sisth år LandtbruksAkademien på befallning af K. M. i denna fråga afgifvit Betänk. Den handling jag här håller i min hand, är en afskrift af det Betänk, som FörvaltningsKomiléen till Akademien inlemnade, och hvilket denna såsom eget afgaf till K. M. Jag anhåller att få upläsa detsamma: »K. LandtbruksAkad:s FörvaltningsKomité får, med anledn. af erhållen remiss, härmed afgifva förslag till det lagstadgande rörande afdikning, hvarmed K. Akademien bör, enl. Nådig befallning, till K. M. inkomma: »Komitéen tillstyrker nemi., att Akademien ville hos K. M. i underd:het föreslå att, med uphäfvande af mom. 1 i §:n 2 af 4 Kap., samt af §§:na 2 och 3 i C Kap. ByggningaB:n, må stadgas: »1:0. Afloppsdike skall läggas å oskift mark der det tarfvas och i den riktning vattnet rinner. Det skall uptagas till åtminstone 4 fots djup och med en lutning af minst en decimaltum på 200 fot af dikets längd. Bredden i bottnen bestämmes efter myckenheten af det vatten som skall afföras, men må ej understiga en fot.
Der nägon serssild mening icke blifwit til ?rotocollet anförd, anses de närwarande hafwa stprkt Konungen i det beslut han fattat. För Rädslagen skola Stats-Rädets Ledamöter wara answarige, säsom i 106 § derom widare stadgas. §. 10. Til föredragning hos Konungen uti StatsRädet stola ärenderne, sedan nödige uplysningar deröfwer ifrän wederbörande ^olieAieioch Embetsmän blifwit infordrade och inkommit, beredas af den föredragande Stats-6ecreterg.reir eller den hans tjenst förrättar, samt Ätta skicklige och owäldige Män, fyra af Frälse och fyra af Ofrälse Ständ. Dem förordne Konungen at utgöra Rikets Allmänna Ä-renders Beredning; blbehällande derwid de, som i tjenst ä» ro,sine innehafwande Embeten och Beställningar. Til det krokon, som uti denna Allmän, na Beredning föres, afgifwe uti alla der förekom - Z83 Den 2 Iunir. kommande mäl den Föredragande och de öfrige LedamoLerne sina yttranden, hwilka sedermera hos Konudgen uti Stats-Rädet komma at anmälas §. w. De lVlinisteriella, mälen mä Konungen läta bereda och handhafwa pa Let satt Honom lämpligast synes. Stats-älirustern för Utrikes Ärenderne tilhör, at Lesia mäl inför Konungen föredraga och anmäla, i narwaro afHof-Lant?- jeren, eller, om han icke kan tilstädes wara, nägon annan Stats-Rädets Ledamot. Är Statsfränwarande, föredrage Hof-LantLieren eller den Stats-Rädets Ledamot, som Konungen äfwen i detta fall tilkalle. Sedan Konungen af dcsie Embetsmän inhämtat til krotocoll anförda råd, för hwilka de blifwa answarige, fatte Konungen, i deras närwaro, befluten; Åliggande det Hos-Lant-ieren, eller den Konungen förordnar, at kroeocnUet föra.
På Borgare-ståndets vägnar: GUSTAF NETTELBLADT. J. SÖDERHOLM. G. HOLM SYLVANDER. GUSTAF RHODIN. S. HEURLIN. A. W. UHR. På Bonde-ståndets vägnar: ANDERS PEHRSSON.. MANSSON. OLOF OLSSON. LARS OLSSON. Oscar Arehn* i I — T3 — Reservation. Af Herr Grosshandlaren Abom: Ehuru jag instämmer med öfrige herrar Revisorer deruti, att det icke varit möjligt med tillförlitlig noggrannhet granska de af herrar Fullmäktige godkända beräkningar öfver kostnaden för 1860 års jernvägslån, anser jag likväl att herrar Revisorer bordt upplysa, att denna beräkning åtminstone icke varit för låg. Herrar Fullmäktige hafva nemligen i kalkylerne upptagit vinsten å premie-obligationerna, i förhållande till de öfriga 4i procents-obligationerna, utgöra endast 120,000 Thaler eller, efter vedertagen beräkningskurs af 2j procent. 320,000 R:dr R:mt, då deremot uti det af herrar Fullmäktige den 22 November 1860 afgifna utlåtande öfver Rikets sednast församlade Revisorers berättelse, denna vinst, enligt hvad deri uppgifves, skall hafva uppgått till 817,780.1 R:dr R:mt. I följe häraf måste, efter mitt förmenande, antingen kalkylen öfver kostnaden för 1860 års jernvägslån vara felaktig, eller ock är uppgiften öfver vinsten å premie-obligationerna vilseledande. 1 denna reservation instämde Herr Prosten Ahlberg samt Herr Doktor Sandberg, den sednare »i den syftning, att han ansåg den förmenta vinsten, antingen den kalkylerades till 817,000 eller 320,000 R:dr, icke vara tillfyllestgörande att helt och hållet »rättfärdiga det ej utan skäl klandrade premie-obligations-systemets begagnande vid upp»tagande af sistlidet års utländska statslån». 10 Bil. Lit. A. till 18(51 års revisions-berättelse, angående Riksgälds-kontoret.
Herr Påhlman, Otta Fredric.- Då föreva. yande fråga, pm erforderliga Medel till hämmande af den Veneriska smittan, under Senaste Riksmöte endast var till Stats ■ Utskottet remitterad, skedde sådant af den qtsak, att af gil terne icke voro bestämde, utan borde genom öfverenskommelse!' inom hvarje Län uppgöras, Detta, sorn ufn svårighet skett uti Kronobergs Län, trodde man älv n kunna med lätthet verlcr 6fällas i de öfrige. Erfarenheten har dock beyLat modsen, och att denna anstalt nmdfort pnänga olägenheter. När alltså Kongl. Majit funnit anledning att genom Dess Nådiga Proposition föreslå, de$ denna afgift måtte såsom annan Bevillning både bestämmas och utgå, tillhörer frågans, handläggning i detta afseende onekligen BevillningsUtskottet, och då StatsUtskottet äfven bör afgifva Utlåtande om det årliga Stats - anslagets fortfarande, synes mig häraf följa, att Remissen bör ske till bada dessa Utskott, såsom Herr Grefven och LandtMarskalken redan pro? ponerat, och hvarföre jag vågar anhålla om för* nyande af samma Proposition. Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog T)en 18 December, 359 | nyo, att Kongl, Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition måtte till Statsoch Bevillningsutskotten remitteras. Ropades Ja och fiej. Friherre Lagerbjelke, Adolph , hemstälde, om icke, till förenande al de stridiga tankarne, Pro* positionen kunde först till Stats Utskottet remitteras, hvarefter och sedan nämnde Utskott med Utlåtande deröfver till Ridderskapet och Adela inkommit, samma Proposition sedermera kunde till Bevillnings-Utskottet öfvtrlemnas.
Hon är ännu så ung – obehärskad i alla yttringar af sin lidelse; hennes blod har ingen själ men hon älskar af hjärtat och han är icke den, som skall kasta den första stenen! Medan dansen gick som muntrast på Traventhal, på Ascheberg, kommo bref från hennes mor flygande som hvita dufvor, med budskap och inbjudan till Braunschweig, där prinsessan af Wales vistades som gäst. Hej, du ifriga och käcka mænad hvarför rider du icke din mor till mötes? Vägen är icke lång, och genom de cirklade satserna i hennes bref har du säkert hört hennes hjärta slå – ängsligt, som mödrars hjärtan slå, när barnen i oförstånd och ungdomsyra sätta sin framtid på spel. Nej! Hon har ingen tid att skänka bort åt sin mor, som hon icke sett på nära fyra år. Lifvet är alltför lustigt på Ascheberg, och solen bränner alltför hett. Lilla Mathilde fruktar väl också sin mors moraliska förebråelser och vill icke skiljas från sin stora leksak, som hon älskar af hjärtat. Som en skolkande skolflicka låter hon anmäla sig opasslig, men på aftonen går dansen vildare än någonsin. En bländande blixt lyser upp horisonten och följes omedelbart af en knall så häftig, som om höga berg remnat och stora block, rullande om hvarandra, vräkts ned på jorden. Marken darrar under Struensees fötter, men han sitter kvar, fjättrad af sina egna, spända nerver, hängande med smärta fast vid sina tankar, liksom Absalon vid sitt hår. Hon är ännu så ung, men hon älskar af hjärtat. Nya bref komma flygande med nya hälsningar och nya böner, men drottningen vårdar sig icke om dem och skulle icke ha träffat sin mor, om han icke själf uppmanat henne att resa. Då bestämmer hon sig slutligen för en liten utflykt till Lüneburg, men stora dockan får lofva att följa med, och att aldrig lämna lilla Mathilde ensam, framför allt icke med hennes mor. Hvilken ovärdig komedi hela detta möte och hvilken ovärdig roll han själf, framför allt, åtagit sig att spela! Som en skugga har han stått emellan drottningen och hennes mor, hindrande alla utbrott af hjärtlighet och förtrolighet. Och hvilka lumpna förevändningar och hvilka lögner!
Lands - Contoristen O. Hagelberg, hvars hörande Herr Assessor Tinnerholm enständigt päfordrat, efter som Hagelberg skall upprättat Räkningen af den 25 September 1811, har uti dess, genom Konungens Befallningshafvande i Linköping, infordrade yttrande, uppgifvit, att den yppade balancen icke härrörer från sjelfva Räkningen, utan derifrån att ett Reversal skulle vid dess upprättande felat ä det Stämplade - Dm 2 Juli. 147 plade Papper under åtskilliga valeurer, hvilket nu aflidne Tagrpannen och Häradshöfdingen. Hadders reqvirerat, och sorn skall blifvit af Herr Assessoren Tinnerhohns Son, förre TanclsContoristen S. H. Tinnerholm utlemnadt till bemälte aflidne Tagmans Son, vice Häradshöfding Hadders , till ett sammanräknadt värde af 300 R:dr Banko.
Dybeck, som derigenom blifvit i tillfälle att under resor i flera af rikets landskap upptäcka och afrita en mängd förut obekanta run-minnesmärken, samt att utgifva trenne häften rune-urkunder, innehållande många intressanta upplysningar rörande forntidens språk och seder, har inom PresteStåndet Professoren Carlsson, genom motion, deruti Prosten Söderberg och Kyrkoherden Ternström instämt, hemställt, att Rikets Ständer, af fortfarande omtanka om våra fornminnen, måtte medgifva, att ofvan omförmälda anslag finge med oförändradt belopp äfven under nästinstundande statsreglerings-period utgå, — och enär, i anseende till den mängd runstenar, som ännu återstå att afteckna, det af Rikets Ständer med förberörde anslag åsyftade ändamål — att till befrämjande af fornforskningen och särskildt den del deraf, som afser alt belysa vårt modersmål i dess uråldriga form, bereda denna ett önskvärdt tillfälle att, oberoende af den förstörelse, för hvil ken våra minnesmärken äro utsatta, för sitt syftemål tillgodogöra sig de vigtiga hjelpkällor i berörda hänseende, runstenarne innefatta — icke ännu kan vara vunnet, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka att äfven för nästa statsreglerings-period måttte till uppsökande och aftecknande af runstenar samt ritningarnes utgifvande anvisas ett årligt anslag lill belopp af 1,500 R:dr, eller för 3 år tillhopa 4,500 R:dr. 119:0. Genom remisser från vederbörande Riks-Stånd har Utskottet fått emottaga tvänne särskilda motioner, som blifvit väckta, den ena inom Preste-Ståndet af Professoren Lindgren och den andra hos Borgare-Ståndet af Herr Widell, hvilka motionärer sammanstämmande anfört, hurusom i många af våra äldre lands-kyrkor än i dag funnes mera eller mindre väl behållna al fresco-målningar, utgörande värderika bidrag, till 13:de, 14:de och 15:de seklernas konsthistoria.
Oxenstjerna: Som jag finner, att mina kanske alltför gammalmodiga och af Aftonbladet häromdagen förlöjligade åsigter icke vinna något understöd af det Höglofl. Ståndet, afstår jag från propos. å min reservation och förenar mig med Gr. Mörner. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Jemte det jag instämmer med Gr. Mörner, förenar jag mig ined Hr Liljenstolpe i den anhållan att den vid förra riksdagen i detta ämne hållna diskussionen äfven måtte intagas. Gr. Mörner: Jag anhåller fortfarande att mitt förslag oförändradt måtte antagas, ty det var, så vidt jag kan påminna mig, endast Hr Friherre De Geer och Hr Tersmeden, Nils, som yttrade sig vid förra riksdagen, och båda dessa talare hafva nu ånyo uttalat sina åsigter i frågan. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, dels ock af Gr. Mörner bifall till densamma med följande förändrade lydelse: Att då det eller de häften af R. o. Ad:ns prot. komma att tryckas, hvaruti finnas intagne öfverläggningarne den 4, 5, 6 och 7 December nästlidet år rörande K. M:ts förslag till ny R. O. m. m., äfvensom de reservationer emot R. o. Ad:ns sistnämnda dag fattade beslut, hvilka före justeringen af protm för nyss omförmälda dagar blifvit anmälda, särskildt afdrag utöfver de 500 exemplar, som tillhöra riksdags-trycket, skall på Riddarh. -kassans bekostnad i 3,000 exemplar tagas af förrberörda öfverläggningar och det deri 7 December af R. o. Ad. fattade beslut, jemte de emot samma beslut inom här ofvan bestämda tid anmälda reservationer, sedan dessa delar af profit blifvit ur den satta texten utbrutna och på lämpligt sätt till ett helt för sig sammanfogade; att härtill bör fogas en under Riddarh.-Fiskalens kontroll af Riddarh.-Kansliet upprättad förteckning öfver R. o. Ad:ns till säte och stämma å Riddarhuset d. 7
De här förekommande orden: ’’Och vare gruf-egare, som hvilostånd ”erhållit, ovilkorligen skyldig att vid hvilostånds-tidens slut gruf-arbetet ”utan uppehåll återtaga samt sedermera behörigen fullfölja, så framt rättig”heten dertill bibehållas vill," synas, med afseende på de närmare bestämmelser i samma ämne, sorn 46 § innehåller, böra uteslutas, och gäller för öfrigt, hvad Kalk-, Qvartzoch Slällstens-brotten angår, samma anmärkning, som vid 30 § blifvit framställd. Vid 43 §. Sedan särskild taxa för Bergmästares embets-resolutioner numera blifvit utfärdad, lärer någonting derom i Grufve-stadgan icke behöfva intagas, hvilket ock af mig i det föregående blifvit undviket. Kongl. Majit» Nåd. Orden: ”af Bergmästare-embelet godkänd borgen” synas lämpligen böra utbytas mot orden: "lill vederhäftigheten styrkt borgen,” för alt låta bestyrkandet ske i den ordning lag i allmänhet stadgar, och icke uppdraga åt Berg mästa re n en pröfning, sorn är främmande för hans befattningar i öfrigt, samt ej af honom utan svårighet kan fullgöras. Vid 47 §. Sorn, enligt hvad motiverne till Bergs-kollegii förslag utvisa, de i 2 mom. af denna § intagne sladganden endast äro ämnade att tillämpas i de fall särskildt upprättade bolagsreglor ej innehålla andra bestämmelser, torde detta böra bestämdt uttryckas genom ett så lydande tillägg: ”Innehålla, i de ämnen nu sagde äro, särskildt emellan delegarne upprättade bolagsreglor andra bestämmelser, dä skola de tjena till efterrättelse. ” Vid 48 §.
Grefven någonsin hade haft den pligten att uppgöra dem, så torde han hafva blifvit öfvertygad om motsatsen. Grefven säger, att om en taxa skall upprättas, så hör den vara tillräcklig. Det följer af sig sjelft. Denna tillräcklighet har han antydt böra beräknas på salt som sker för landtmätare. Men jag betviflar att en landtmälaretaxa skulle kunna vara lämplig för dessa förhållanden. Den taxa, som kiär lomme i fråga, vore förmodligen ett bestämmande af daglractumente och resekoslnadsersättning, — m. e. o. ett slags resereglemente ; ty den person, som begagnas till sådana förrättningar, har naturligtvis andra personer under sig, hvilka äfven måste betalas. De dagsverken, som användas, ingå deremot under en annan kostnadsberäkning. Jag ar visserligen för min del befriad från dylika omsorger; men jag har haft dem tillräckligt, för alt önska alt andre måtte slippa dem. Om tillstädesvar. landshöfdingar likväl finna saken vara så likgilllig, att ingen af dem anser henrie förtjena någon omvårdnad, så skall jag icke besvära R. o. Ad. med någon vidare framställning i ämnet, utan låta hvar och en hädanefter slå sitt kast, det bästa han kan, såsom jag redan fått göra. Hr von Rosen, Georg: Lika litet, som Hr von Hartmansdorff, är jag likgilllig för denna sak. Jag skulle önska att en sådan taxa, som den värde talaren ansett behöflig, kunde uppgöras; men jag erkänner, att jag åtminstone icke i detta ögonblick kan gifva någon norm för en sådan. Ur von Hartmansdorff har trott, att ersättningen kunde bestämmas uti ett visst dagtraclamente. Det later sig visserligen göra, ehuru dock flere skrupler dervid uppstå. Så l. ex. skulle man behöfva i taxan bestämma, huru mycket arbete på dagen borde kunna medhinnas, emedan i annat fall taxan kunde eluderas och arbetet blifva dyrköptare, än om det förrättades efter öfverenskommet arfvode.
I öfrigt har ock bergslaget förmält, att detsamma hvarken egde rätt eller befogenhet, att i afseende på sina privilegier och sitt förhållande till Bergsfrålset göra några medgifvande!) till förminskning af bergsfrälse jordegarnes frioch rättigheter, helst desse jordegare icke heller blifvit härom hörde; och hvilken anmärkning jemväl framförts i anledning af Kammaroch Bergs-kollegiernes underdåniga hemställan, att det framdeles borde på Kongl. Maj:ts pröfning ankomna, om och hvilken ytterligare utskyld skulle, efter indragning till Statsverket af vedhyggsters-räntan å bergsfrälsejorden, utgöras i stället för den förbindelse, som hittills ålegat innehafvarne af Kongl. Majus Nåd. Proposition, N:o 9. 35 denna jord, att vid olyckshändelser bidraga till kopparverkets upprätthållande; hvarjemte och beträffande särskildt bergsfrälse-skogarne, bergslaget i underdånighet hemställt, att dessa skogars urgamla förhållande till grufvan och kopparverket icke måtte i någon mån blifva beroende af den väckta frågan om fri disposition af de kopparverket underlagde skatteskogarne ; d) att öfvertaga och utgöra den af kronan hittills bestådda andel i presterskapets aflöning med 1^ skeppund koppar årligen.
Fullmäktige kommer att uppdragas, att i öfverensjiåmrnelfe med de förejkrijter, forn derföre fårjkildt meddelas, bevilja lån uppå exportvaror, ansåg Herr LandtMarskalken der-; af följa, att, enär dessa föreskrifter, hvartill Utskotten borde uppsätta förslag, till Ridderskap pets och Adelns granskning och afgörande inkommo, Ridderskapet och Adeln då äfven ägde full rättighet, att, der så nödigt aktades, pröfva och bestämma beloppet af den summa, som till ifrågavarande export belåning borde användas; af hvilken anledning något bestämmande af berörde summa nu icke eller syntes böra komma i fråga. Herr von Francken: Sora det år jag hvil* ken anhållit om votering, tror jag mig böra begära proposition på antagande af det andra alternativet, ty, om det antages, afstår jag från min begäran om votering. Herr von Hartmansdorff: Jag år, för min del, nöjd med den förklaring Herr Grefven och LandtMarskalken gifvit om rättighet för dem, som åro af en annan mening, att sedan få bestämma en visa summa, men skulle önska, att 6öo Den 13 September /, m. Herr Grefven och LandtMarskalken ville uttryckeligen förklara, alt så år, eller ock deröfver inhämta Ridderskapets och Adelns mening. Herr Grefven och Landt-Marskctlken yttrade, det han redan framställt sin enskifta öfvertygelse och åsigt uti det af Herr von Hartmansdorff omförmälte afseende, samt finge nu, i anledning af Herr von Hartmansdorffs derom gjorde begäran, hemställa, om Ridderskapet och Adeln med Herr LandtMarskalken derutinnan instämde. Ropades Ja. Herr Grefven och Landt IHarfkalken gjorde derefter proposition till bifall af första alternativet i iiyde punkten af Utskottens Betänkande, endast med den ändring, att sådane metall-effecter, hvilka behöfva inom hus förvaras, böra vara brandförsäkrade. Ropades
Till förstärkande af metalliska cassan är Banco-Styrelsen serskildt bemyndigad att, i mon behof deraf göres, och äfven med användande af Bankens innehafvande stats-obligationer, förskaffa sig å utrikes ort credit eller creditiv lill ett belopp, motsvarande högst två millioner R:dr Silfver, efter den, 'med afseende å slagskattens beräkning, i myntet förändrade 1664 års myntfot. Men på det en härifrån uppkommande tillfällig skuldsättning utrikes icke må iklädas natur af stående, åligger det Banco-Styrelsen att på den erhållne credilen eller creditivet göra afbetalningar så fort som lämpligen ske kan. 15:o Banco-Styrelsen berättigas alt, då Bankens säkerhet det fordrar, a) förpanta Bankens egande inteckningar i fastighet, under vilkor, att den i skuldförbindelserne Banken serskildt förbehållne uppsägningsrätt för hela skuldbeloppet icke får af annan innehafvare begagnas; försälja till större eller mindre belopp Bankens innehafvande Statsobligationer; <0 uPPtaga lå11 emot räntebärande obligationer, ställda på viss tid eller uppsägning; och <0 minska Bankens utlåningar, derest sådant, emot förmodan, skulle af behofvet påkallas. 16:0
Enligt de uppgifter, som lemnats angående varutrafiken i Skåne, befinnes att hufvudsakliga föremålet för transport utgöres af jordbruksprodukter. Det är väl icke sannolikt, att under hela sommartiden någon synnerlig qvantitet deraf skulle komma att befordras på jernväg, då de flesta transporterna med större fördel verkställas sjöledes. Hvad särskildt bibanan lill Ystad beträffar, torde väl obetydligt af gods komma att från stambanan ditforslas, då afståndet till Malmö år kortare. Man har visserligen ordat mycket om postkommunikalionen med Tyskland och den viga befordringen, sedan hamnen vid Jasmund blifvit färdig tillika med jernvägen derifrån till Berlin; men dessa sednare anstalter äro ännu icke färdige och knappt påbörjade. Den föreslagna bibanan till Christianstad, hvilken stad ännu icke har sjöfartsförbindelse med hafskusten, torde väl icke eller förtjena särdeles afseende. För min del anser jag således, om någon bibana för närvarande skulle anläggas i Skåne, att den förordade bibanan tili Landskrona—Helsingborg från Eslöf förtjenar mesta uppmärksam - StaisUtskottets Utlåtande N:o 88. 33. S9Öiheieu. sä vä! af framhållna merkantila som politiska skäl. Härigenom torde också provinsen Skåne hafva blifvit gynnad på ett sätt, som, relativt till andra provinsers lika berättigade anspråk, billigtvis borde tillfredsställa den rådande jernvägsJtungern. Om man kastar en blick på Sveriges karta och betraktar hela det breda bältet emellan breviken till Carishamn och Carlskrona, hvarest ännu icke någon bibana blifvit föreslagen eiler förordad, och inom hvilket vida större qvantitet af hvarjehanda produkter och månglaldigare slag1 föTefinnas till af’oeb omsättning/lärer man utan tvifvel inse befogenheten af denna min framställning^ Beträffande dernäst det hitintills iakttagna fö/farandet vid distribuerande af statsmedel till jeriibaim-änläggiviirgar. hvilket enligt Stats—Utskottets förslag vid innevarande riksdag skulle ytterligare komma att i samma rigtning fortsättas, borde väl en någorlunda billig fördelning hofva egt rum emellan de rikets landskap, hvarest behofvet, nyttan och möjligheten af sådane anläggningar kunnat komma i fråga.
Utsk:t 238 Den 15 Oktober. bar nemi. uttalat den grundsatsen att Konung och Ständer ega rätt att ingripa på enskildes rättigheter — en grundsats, som, enl. mitt förmenande, i allt för väsendtlig mån strider mot begreppet om ett lagbundet. samhälle. Huru olika Utsk:ts tänkesätt i detta hänseende äro nu och vid sista riksdagen, ådagalägges bäst af den utaf Prosten Ljunggren till Betänkd fogade reservation, hvilken för sakens belysande jag anhåller att i sin helhet få upläsa. Den lyder som följer: »Då R. St:r, under bemödandet att jemna och lindra ojemnt tryckande skattebördor, mött hinder af enskildes rättsanspråk, såsom t. ex. sednast vid skatteförenklingens tillämpning inom Sala län, har det hitintills så tillgått, att, efter frågans utredning och vederbörandes hörande, en ersättningssumma blifvit raedgifven, som fullt motsvarade rättsinnehafvarens förlust. Denna väg har Utsk:t nu frånträdt. Halländska kyrkorna hafva blifvit ställda utom lagen. Deras aldrig omtvistade rätt till städsmål, numera arrende, af kyrkohemmanen är föreslagen att, utan deras hörande, lösas mot en oskäligt ringa ersättning. Gåfves dem full ersättning för den egendom, som sålunda föreslås till indragning, sfi kunde man försona sig med åtgärden, såsom ett slags expropriation. Så var ock föreslaget af Regeringen 1844. Men nu bjuder man en ersättning, som är fullkomligt illusorisk. Man tager icke kyrkornas närvarande inkomst af hemmanen såsom beräkningsgrund för ersättningen, man tager icke 10 eller 20 års medelinkomst, utan man tager 5 0 års, och dessa — deruti ligger gycklet — räknar man icke ifrån 1860 till 1810, utan ifrån 1826 till 1776.