Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ju mera man tillser, att denna dess fordran är lätt realisabel, ju mera aflägsnar man sjelfva de farhågor för Bankens momentela insolvens, som ensamme skulle kunna förorsaka behofvet af större silfverqvantitets införskaffande. Deremot, örn man bibehåller Riksgälds-Contorets obligationer tili Banken, så ovige som de nu äro, nemligen icke allenast på så stora summor sorn 10,000 R:dr B:co, utan, hvad värre är, med föreskrifven årlig capital-afbetalning, hvilken omständighet ovilkorligen måste qvarhålla dem i grannskapet af Bankens local, så kan en hvar lätt inse, att i ett ögonblick, då Banken skulle behöfva afyttra dem, de skulle sakna köpare här och ännu mer på utländsk ort, derifrån silfret skulle anskaffas, och att följaktligen Banken icke hade att påräkna någon credit i förväg på grund af denna egendom, ej heller någon hjelp i behofvels stund. Jag vågar taga för afgjordt, att Rikets Ständer icke kunna eller vilja, till förringande af deras beslut i Realisations-frågan och hvad till dess upprätthållande hörer, stanna vid ett sådant beslut som Afdelningens, grundadt, som mig synes, på en förunderlig yttring af jalousie emellan Statens bägge Verk, Banken och Riksgälds-Contoret, hvilka rättsenligt böra räcka hvarannan handen till allt, hvarpå bådas och Rikets gemensamma credit beror.
Man klagar öfver hennes uselhet och vedermödor; men då det allvarligen kommer i fråga att lemna henne, är det ändock ingen som vill. Mig synes att det beröm, som vår representation fått i dag mot vanligheten tillgodonjuta, äfven är något öfverdrifvet. Jag vill icke trötta eder, mine herrar! med att uppräkna hvarken hennes brister eller förtjenster. Det torde vara nog att erinra om hvad en hvar känner, som en eller flera riksdagar deltagit i göromålens behandling, nemi. att denna går illa. Ett annat lika eftertänkligt och lika ovedersägligt förhållande är, att upplyste, förmöglie, erfarne och aktningsvärde medlemmar af Svenska folket icke äro berättigade att deltaga i vår nationalrepresentation, sådan hon för närvar, är. Jag menar nemi. de s. k. ståndspersonerne. Är det billigt att längre utestänga dem? Olägenheterna vid ärendenas behandling torde svårligen kunna afhjelpas med mindre än att de flere kamrar, hvaraf vår riksdag utgöres, varda färre, måhända två. Om denna inskränkning göres, så är det nödvändigt att några sammanslås. En talare på förmiddagen har trott, att all behöflig förändring vunnes, om man förenade PresteSt. samt R. o. Ad. till en öfre kammare samt Borgareoch BondcSltn uti en lägre. Men om man gör sig reda för betydelsen af tvänne kamrar, sådana Europeiska statsförfattningarne hafva bildat dem, så finner man att den ene kammaren skall vara den andres granskare. Kan man då begära, att de två Stånd, som hittills varit jemlika med oss i rättigheter, hädanefter skola underkasta sig vår granskning. Jag tror icke att vi kunna begära det. Och om vi gjorde det, så skulle försöket utan tvifvel misslyckas. I alla fall är det tydligt, att Ft. o. Ad:s medlemmar, i händelse de skulle förenas med ett annat Stånd, nödvändigt måste inskränkas till lika antal med det Stånds ledamöter, med hvilka föreningen skedde. Men då äro vi ock inne på den frågan, som Const.Utsk. först framställt, nemi. om inskränkning af representanternes antal i allmänhet. Vi såsom de talrikaste måste då vara beredde på den största inskränkningen.
Då Serskildta Utskottet den 9 Mars innevarande år första gången sammanträdde, beslöt Utskottet, på grund af Riksdagsordningens 24 §•, att endast antaga en Cantzlist» till bestridande af de vid Utskottets Cantzli förefallande renskrifnings-göromål. Imellertid, och då, under Riksdagens lopp, svårigheter yppades, att ifrån Boktryckeriet, som äfven sysselsattes med tryckningen af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Expeditioner, erhålla, utan allt för stor tidsutdrägt, färdiga de från Utskottet efgående Betänkanden, och dessas vidd gjorde det omöjligt för en enda Cantzlist att utskrifva alla Sex exemplaren deraf, nödsakades Utskottet att den 7 derpåföljande Aprill antaga till biträde härvid en Extra Cantzlist} och,som denne Tjensteman till Utskottets nöje och med ospard flit i Cantzliet tillhandagätt, föranlåtes Utskottet att härmed hos Riksens Höglofliga Ständer vördsammeligen anhålla, att arfvode måtte honom beviljas ifrån antagningsdagen, efter den grund, som blifvit följd vid andra Utskotts Cantzlier, der ett lika förhållande inträffat. Stockholm den 17 Juni 1818. Serskildta Utskottets Eetdnkanden. 91g Riksens Högloft. Ständers Serskildta Utskotts Betänkande, angående föreslagen förändrad reglering nied nflöningen för Krono uppbärdsmännen i Rikets Städer. Uti ett från Vällofl. BorgareStåndet den 30 sistl. Aprill till Särskilta Utskottet remitteradt Memorial liar Herr M. L. Eklund, i sammanhang med de under detta Riksmöte väckta motioner om biträde af Statens medel tili aflöning för KronoUppbördsmännen i Rikets Städer, och sedan £IöglofL Statsoch Bevillnings-Utskolten, uti deras öfver detta ämne afgifna Betänkanden, icke funnit skäl tillstyrka antagandet af det uti dessa Motioner för bemälte Uppbördsman föreslagna aftöningssätt, med anledning af 56 §.
Deraf ide öfverftigcr <2tt Sujcnbe Se:Dr; Sorpa* rc, Gerningsmän, 3nf)t)feS4)jon, bnds* od) §abrifd*Slrbetare å 2attDet, Sif* bets*farlat fantt $ijTarc på Vännet, ^ijbare od) fåDanc torftige perfoner i Sta* berne, font cj äro borgare, få raal font forenämnbe perfoncrö (Sidor, fantt gemenjbapenS fufrur od) €nbot {bola, enär De fafma fpra barn od) Denttöf* troer af ett eller flere giften, ttnDer femton år, i Den åiagDe beviUningen njtt* ta ett afDrag af $pra fbillingar för f marje barn, f mar jemte De för mantals* penningar äro frifallabc. <£)ätabsjbrifvaren ttpptage faDane minderårige barn i mantalSdängb till namn, föDelfe*år ocf äfven föDelfe*Dag för Det älDjta af De minberårige, fantt utföre i De 2:ne tillöfta columtter, främft Deras antal, font få eftergift på nämnbe gruttb för mantais*pcnningar, ocf Dcrnäft De barns an* tal, för fnoitfa bevillningö*afDraget åtnjtttes, Då SftantalSdängDen hommer att ligga till grunD för afbortningen. torpare od) 3nf)Pfeö*f)jon, eller Deras (Enbor, forn voiD Mantals* ocf ©fatt* {brifningen nteb af ^3aflor utgifvet eller gobbänbt bernis {bprba, att De låtit \>ac* tinera fpra barn, {bola Deftitom, för mera reDigfetS {full, dädanefter od) Då De
Var det inte Sigrid... (Vänd inåt.) Jag vill blott om Var det Marie... PASTORN talade om? MARIE. Ja, frun, det var det nog. FRU GERMAN. en gång. Min aning... Så besannades då, hvad vi fruktade ANDRA AKTEN MARIE. har inte gjort det. Tala inte hårda ord till mig, fru German. Fröken FRU GERMAN, med allt större bitterhet och smärta. med någon ny olycka? Hårda ord? Hvar är nu er heder, era vackra ögon, era röda kinder, ert muntra skratt... hårda ord till er? Hvad vill ni här? Ställa er i vägen barn? De äro borta båda två nu. Jag är ensam. Det fins ingen mer att ta ifrån mig. MARIE. Hårda ord? Hvarför kommer ni hit? Kommer ni allt det, som förstörde min lycka och mitt hem? Inte för mig, så att jag inte ens skall få säga farväl åt mina Frun... FRU GERMAN. Hvad är det, ni vill? MARIE. kom bara hit för att få litet arbete eller litet hjälp. FRU GERMAN. Jag vill inte komma in på Magdalenahemmet. Jag och ni kan få ett hederligt tak öfver hufvudet, men ni förkastar det... MARIE, afbryter. Pastorn sade, att ni är trotsig. Ni är fattig och syndig Jag är rädd för de andra kvinnorna där, frun. VÄRFLOD FRU GERMAN. för oss. Så gå då, er heder har visst alltid varit för stor MARIE. Fröken bad mig lemna frun det här brefvet. ELFTE SCENEN DE FÖRRA. WOLFF. PASTORN. Innan Marie hinner lemna brefvet komma Wolff och PASTORN ut. Vid åsynen af Wolff uppger Marie ett lätt rop och gömmer sig nedanför kakelugnen vid Sigrids dörr. Fru German ser det, rycker till, men beherskar sig, går WOLFF. uppåt och talar med de båda herrarne. Wolff och PASTORN märka ej Marie. Charlotte, men jag skall komma tillbaka i eftermiddag. FRU GERMAN. Jag skall gå nu. Jag har lofvat äta middag hos
Varde förslagsvis ä 10 R:drTunnan (6.3 kub. f.) Kub. f. k. 4,198 330 4,198 Summa. Riksmynt. Förhöjning i detta värde till Undervisnings-anstalter för Slöj Nuvarande anslaget Tillkommer: Förhöj ni og; se Befrämjandet i allmänhet al' Slöj Penningar: Nuvarande anslaget uppföres Indelta Räntor, enl. markegång Värde, enligt 1855 års RiksFörhöjning i detta värde Undervisnings-anstalter för (landel Nuvarande anslaget Tillkommer: Ffrhöjni ng; se Befrämjandet i allmänhet af HanNuvarande anslaget u( p fö res Undervisnings-anstalter för BergsNuvarande Stats-anslaget Hit öfvcrjlyttas från nästfölLäraren vid Bergs-skolan ; Befrämjandet i allmänhet af Bergs-, Penningar: från nuvarande Stats-artslaget afgå: Nyssberörde lion för Fahlun ...[.. indragas i följd a förening till Etti Emb.- Indelta Räntor, efter markegå. Värde enligt 1855 års! Rit efter indragning af åt Fa 1^ anslag qvarstående, injlelnit _ Fiskeri-näringeos understöd |: Nuvarande anslaget . Tillkommer:
Man har funnit ett särdeles dåligt tecken deruti, att kung Karl skref sitt andra bref till Monrad med friherre De Geers, icke med grefve Manderströms biträde. Detta vore nästan ett bevis pä att den svenska ministéren ville genast fuska bort hela saken; ty icke De Geer utan Manderström var ju utrikesminister, och den senare, icke den förre, kunde leda underhandlingar med en annan stat. Då likväl, såsom Monrad anmärkte i sitt första bref, den föreslagna unionen äfven var en inre rättsfråga, var ju ej heller De Geer så illa på sin plats. Att konungen vid detta tillfälle, då ännu ej några officiella underhandlingar anknutits, valde honom, kan ju ock ha berott på personlig sympati. Det berättades i » förtroende » i » underrättade » kretsar: Kort efter att hofjägmästare Carlsen inträdt i danska kabinettet som inrikesminister, fick Monrad ett besök af svensk-norska sändebudet i Köpenhamn, som meddelade, att svenska kabinettet blifvit obehagligt berördt af Carlsens utnämning, emedan det varit han som förmått kung Karl att upptaga unionsförslaget. Detta » vänskapliga meddelande » uttyddes så, att friherre De Geer och grefve Manderström endast låtsat bifall åt kung Karl, men nu skyndat sig tillkännage för Monrad, att de i sjelfva verket ogillade saken.1 Denna uttydning är emellertid moraliskt omöjlig, enär den vore lika nedsättande för de båda stats-ministrarne som förolämpande för konungen. En annan tydning ligger ock till hands. Den 6 maj var korrespondensen i Norsk Rigstidende synlig. Den 10 maj blef Carlsen inrikesminister. Manderström, som lika väl som någon förstod konsten att läsa mellan raderna, hade kastat sin skarpa blick in i Monrads kort, och insåg att denne till-ämnade en frontförändring. Han måste derför allvarsamt ogilla, att Carlsen under sådana förhållanden inträdde i 1 Denna anekdot förekommer i de; i af dr Karl Rosenberg sammanfattade redogörelse, som, ehuru mycket ofullständigi, ligger till grund för professor Geffroys i det föregående nämda uppsats i Revue des deux Mondes febr. Tyvärr blcf hastigt Carlsens håHning oväntadt vacklande.
Vid deri, efter öfverlåtelsens verkställighet och lånehandlingarnes emottagning, Riksgälds-kontoret åliggande bevakning af de på samma handlingar grundade fordringsanspråk samt tillsyn, att af Kongl. Majit fastställde lånevilkor behörigen uppfyllas, komma de föreskrifter, ofvanberörde nådiga bref innehåller, att tjena till efterrättelse; hvadan dessa föreskrifter, efter iakttagandet af de förändringar, hvilka ofvan omförmälde beslut föranleder, och med uteslutande af de stadganden, som i nästföljande § förekomma, här meddelas: l:o Lånen må under de första fem åren från den 1 Januari 1847 innehafvas räntefritt, men efter denna tid, eller från och med den 1 Januari 1852, bör årligen inbetalas sex procent å primitiva kapitalet dels till ränta å fyra för hundra om året, dels såsom afbetalning å kapitalskulden; 2:o Med läns erhållande följer ovilkorlig förbindelse att uppföra byggnader af sten, brändt tegel, kalkbruk eller annat dylikt, ej eldfarligt ämne; 3:o Lånen beviljas dels i mån af de blifvande byggnadernes förslagsvärden, och dels med afseende å de sökandes större eller mindre behof, men likväl aldrig utöfver halfva brandförsäkrings-värdet å de byggnader, hvilka det, enligt nästföregående punkt, åligger låntagaren att uppföra; 4:o Lånemedlens förvaltning och dertill hörande åtgärder besörjas genom en af stadens invånare utsedd serskild kommitté, uti hvilken landshöfdingen i länet, eller den han i sitt ställe förordnat, förer ordet; börande kommitterade pröfva och bestämma storleken af de lånesummor, hvilka må en hvar lånsökande tilldelas samt det belopp, som i afräkning derå hvarje gång får lyftas. Kommitterade, på hvilkas reqvisitioner eller fullmakter lånemedlen blifvit från Kongl. Statskontoret utbetalde, komma att för alla lyftade summor ansvara och redovisa, i den ordning, som här nedan finnes stadgad och föreskrifven; 5:o
För uttagande af oguldet tillskott, hvarom i föreskrifven ordning är å Socknestämma beslutadt, skall genast på Nämndens anmälan lemnäs handräckning af Kronofogde eller Länsman i orten, samt städernes executorer, så vida icke den skattskyldige kan visa qvitto å redan erlagd betalning. Förebäres annat jäf, må talan derom anställas, utan att medlens uttagande deraf uppehålles. §. 21.' Hvarje medlem af Sockne-Nämnden ansvare gemensamt med de öfrige för de af Nämnden om händer hafde medel, och för sådane säkerhetshandlingar, emot hvilkas antaglighet han ingen anmärkning till Protocollet gjort. Denna ansvarighet fortfar, tills förvaltningen blifvit godkänd af Socknestämman eller af vederbörlig Domstol, om klander anställes, eller ock tiden för sådant klander försutits. §. 22. För om händer hafde medel skall Sockne-Nämnden årligen aflemna redovisning till Socknestämma å de tider, som för hvarje befattning geBih. till R. St. Prof. 1840. 7 Sami. 2 Afd. 2 Häft. 4 26 Lagsamt Jtllm. Besa.- och Elon.- Utskottens Betänkande , N:o 4. norn serskildta Reglementen, eller derom gällande Författningar, bestämmas; hvarefter det ankommer på Socknestämman att för redogörelsens granskning utse Revisorer, hvilka om denna granskning afgifva berättelse till Socknestämma, hvarefter det ankommer på Socknestämma att godkänna redogörelse eller besluta om klander i laga ordning. Anställes icke klander inom ett år efter det redogörelsen blifvit till Socknestämma aflemnad, vare Nämnden icke vidare underkastad åtal. §. 2 3. Vid förvaltningen rätte sig Sockne-Nämnden efter de för hvarje ärende utfärdade Författningar och serskildta Reglementem §. 24. För handbafvande af ordning och vården om sedlighet, skall SockneNämnd helst söka, genom förmaningar och föreställningar, förmå den felagtige till rättelse, men Nämnden eger dock att ådöma böter och vitén, sorn, genom Författningar eller faststäldt
Fattigvården, anslag till 89. Finérs, M. balans, J. P. af Billberglis arfvingars befrielse från * 68, 145. Fiskeriers uteslutande ur Jordeböckerne 45, 73. Fjerdingsman, lön på Stat för 87, 152. F/ygsandsfält vid Ystad och i Halland, Skogsplantering å 172. Flyinge Stuteris inkomsters utbyte mot statsanslag 51 a. Flottans nybyggnad, anslag för 86. underhåll, anslag för 86. d:o anslag dertill, i stället för arrenden . 128, 260. Folksliole-afgifter, förändradt redovisningssätt deraf 51 a. Folkskolorne, anslag till 89. Folkundervisningens befrämjande, anslag till 166. Fortifikations-Afdelningens räkenskaper, anmarkningarvid 30. Fourage-passevolancemedels utbyte mot statsanslag. 51 a. 219. Franzéns, F. M-, enka, pension för 90. Fredriksborgs fästningsverk, användande af 249. Freeses, S. M, enka, pension för ... 90, Frimurare-barnlmsei, anslag till 89. Frälse, skattcjords köpande dertill 169, 252. Fyrisån, bidrag till hängbro öfver 30, 96. Fång pre dikanter, löneförhöjning åt 131. 2 10 Kammer» 1 Betänkandet m. Fängvårdsstyi-elsens Embetsoch tjenstemän, löneförhöjning åt 132. räkenskaper, anmärkningar vid 30. Fällhatteriet, nya, redskaps-, ridoch anspannspersed lar för 161, 224, 231, 287. Fältlä k arel; o rps vid Flottan, anslag för 86, 151. Fältläkarestat vid arméen, anslag till 85. Fängelsebyggnader, utbetalning af anslagen till ... 61. Fänghålstappars anskaffande, anslag till 161, 224. Färentuna härad, utgörande af drängespann derstädes . 167, 262.
Din tanke irrar sig, din vilja missledd är; Jag vet, att brytningar af stormande passioner, Med dån kring jordens rymd, rest folken — om stjelpt throner: Det var ej känslans verk — ej filosofens skuld: Din känsla slumrade; men, sansad snart och huld, Hon hof sitt väktarljud: mildt saktade sig stormen; Elastiskt återtog det slappa hjertat formen; Och villans röjda svek, och brottets väckta blygd, Gaf menskotanken ljus, och menskohjertat dygd. Så följ, du känslans makt! följ, skyddande och trogen, En slägt, för himlar gjord, ej än för himlar mogen! Kring dödlighetens rymd bär dina milda bud! Din röst är äfvenväl en häroldsröst från Gud. ”Kan väl (så talar du), kan krälaren i sanden ”Olympens höjder nå? En främling der i landen, ”Vill masken menniskan beskrifva, djerf och svag, ”För alla varelser en ren och allmän lag? ”Välan! hon tälje då, med hvilka bättre dygder, ”Hvad nya ljus hon kom igen till våra bygder ! ”Den dygd som öfvades, det kunskapsljus som vans, ”Hvad äro de? om ej en återbruten glans ”Utaf en skön natur i sköna menskosjälar, ”Som, matt i töcknarna kring lägre sinnens trälar, ”I tankens irrgång matt, föll värmande och mild ”I hvarje menlöst bröst, och tryckte der sin bild. ”Väl står på berget der ett kunskapsträd, som nickar ”Med klar Hesperisk frukt mot dina lystna blickar ”Sök ej, med hugstort vett och tankdrygt öfverdåd, ”Att hopa i din famn dess eviga förråd! ”För tankans Briaré bevakad och förbuden, ”Dess frukt mot jorden sänks, åt hjertat villigt bjuden, ”Och Cythereas Son bröt af en gyllne gren ”Och synade, med den, Tenarn och Elysén 1. ”Den oskuldsfulla själ, af Huldgudinnor buren, ”I lifvets morgonstund, till dygden och naturen; ”Som, mera trygg än djerf, och mera god än lärd,
Majit i nåder icke ansett ofvananmärkte skäl tillfyllestgörande, för att i den nya expeditions-taxan införa ett undantag från den i allmänhet gällande regeln, att endast den, som påkallat en embetsmyndighets åtgärd, åligger att derför stadgad godtgörelse vidkännas; samt man väl äfven icke får helt och hållet förbise, att det må få bero på svarande parten sjelf att vidtaga de lagliga åtgärder, han aktar nödigt för sin rätts bevakande, äfvensom hvad angår skyldigheten för part, som edgång blifvit ålagd att. för sin själasörjare förete protokolls-utdrag, enär själasörjaren i allmänhet icke utan att ega någon kännedom om hvad emot en sådan part i målet förekom mit, lärer kunna meddela erforderliga varningar för vådan af mened, hemställer Utskottet vördsamt, alt så väl Herr Hasselrots, sorn Olaus Ericssons motion i of vananförde hänseenden icke måtte lill någon vidare åtgärd för anleda. Deremot anser Utskottet, i likhet med hvad af motionärerne härom blifvit andraget, svarande eller förklarande part böra, då han begär expedition, derför erlägga enahanda lösen som kärande, klagande eller sökande.
Gr. af Ugglas har jemväl förklarat, huruledes det är alldeles tydligt och klart att kostnaden för resorna fram och tillbaka skulle, jemförelsevis till det nu utgående riksdags-arfvodet, blifva vida mindre, om ledamöterna under tiden af deras hemmavaro icke åtnjöte några arfvoden. Jag vill härom icke inlåta mig i någon tvist; det vissa är att fråga kunde upsla, huruvida icke dessa ledamöter kunde vara berättigade att äfven under prorogatioustideu behålla någon del af sina arfvoden, emedan de varit förhindrade alt, under den tid Riksdagen varade, ombesörja sina göromål. 1 alla fall är detta ett biskal, som icke har något stort inflytande på saken i sin helhet. Hr Gr,n har äfven sagt, att arbetena inom ett Ulsk. kunna vara sådana, att de hinna alslutas långt förr, än inom ett annat. Huruvida detta förhållande skulle kunna förekommas genom Riksdagens prorogation, nr för mig en hemlighet; ty i alla händelser hafva Utskm icke annat att göra, än det, som blir en följd af K. M:s Proprr och Remisser från Stånden, och för öfrigt kunna Utslcns arbeten aldrig vara så organiserade, att det icke erfordras nödig betjening för att handlägga åtskilliga ärenden, äfven efter prororationens slut, och då har man ju icke den ringaste nytta af densamma. Hr Gr:n har också velat vederlägga det exempel, iag hemtade från Högsta Domstolens ledamöter, dermed atl de hafva fyra månaders ledighet om året. Det är visserligen saunt, men den värde talaren har sig troligen icke bekant beskaffenheten af alla de göromål, som tillhöra nämnde domstols ledamöter. De äro i sanning så ansträngande, att står en ledamot ut dermed under 8 månader af året., och det fem dagar i hvarje vecka alla förmiddagar, samt ej sällan dessutom på eftermiddagarne, så har han ådagalagt en arbetsförmåga vida större, än den som Utskotts-ledamöterna visa derigenom, att de äro tillsammans under 8 till 10 månader, alla söcknedagar hvarje förmiddag. Beträffande Frih.
Först säljer »Danskarne rest sig och infallit i Skåne. Brist man landet åt mig. och så tar man tillbaka det. Hvad skall man göra? INGEBORG. är i hans knutar det brinner! Skicka ned Erik med Hertigen af Halland; det MAGNUS. hos mig. Hvad säger Du, Bengt Algotson? ALGOTSON betänksamt. Porsen kan gerna gå, men Erik skall stanna Porse är nog mannen. TREDJE AKTEN MAGNUS. stämd? Hvad går åt Dig; Du är så fåordig, och för ALGOTSON. Har jag icke Folkungablod i mitt hjärta? MAGNUS. Äro icke rikets och majestätets olyckor mina? Vill Du gå till Skåne? ger Algotson en min. ALGOTSON. BLANCHE af den kungliga vänskapen dristar jag framskjuta ett råd: Väntom nyare budskap. Ers Nåde befaller och frågar icke; men hedrad MAGNUS. motstånd, då vi sakna både pengar och trupper? BEATRIX in åtföljd, af Tärnorna. MAGNUS Rätt så! För öfrigt, hvartill båtar ett lönlöst emot henne. Hvad söker Du, mitt barn? Vill kyssa henne, men åtrar sig vid en min af Blanche. FOLKUNGA-SAGAN. Det är sant. Jag far icke smeka Dig mer; allt skall sudlas hvad rent är! Hvad söker Du? BEATRIX. Är icke Erik här? ALGOTSON. tig Porse och flere. Medregenten är hos Biskop Styrbjörn med her MAGNUS. Hvilket sällskap! Och hvad vill det betyda? BEATRIX. veta: här sammankommes i hemlighet och rådgöres nattetid; här skickas courirer och sändebref... ERIK in hastigt. Käre fader, här sker så mycket som vi ej fa Min far, jag har onda nyheter, och önskade en annan bure dem! Hvad snackar Du om, lilla skvallerbytta? Tst! MAGNUS. Var trygg Du; jag väntar icke på något godt nu mer. ERIK. straxt skynda till undsättning. Nåväl: Skåne är ohjälpligt förloradt om icke vi TREDJE AKTEN MAGNUS. ner och taga