Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att, k anseende kill de af Konungen Constituerade z:ne Vice,Secreterare wid Bonde-Ständet, torde , med någon anledning af arbetekS olika fördelande dem emellan, der förcstagne arfwodek af zoo R:dr, egenteligen böra wara lämpeiigt kill den förste ibland dem, och för de öfrige böra i någon mon jemkaö; samt gw akt till wjnnande af likhet i Organisationen utaf Ständens Cancellie, böra antingen alla till biträde antagne, benämnas för Cancefiistrr, eller ock, lika nied hivad för Höqmördlge Preste-Etändet är föreslagit, erc wist antal af dem fasom Notarier anses; altja bestöt Ständer, att desse anmärkningar alwen skulle Högloft. Stats Utskottet meddelas; hwarom Utdrag as detta Proiocol! lomme att utfärdas. luprs. Ux krolocollo. I. 1^. ketarion. S. D. Hwad Riksens Högloft. Ständers Stars. Utskott, uti Memorial af den zo ststledne Nowembcr, i anledning af Riksdagsmannen Lrules derom wackte fräga, anfört och hemstält, angående Hans Ercsllknce, Ptisivenken m. m. Herr Grefwe af OAZ!g8'8 innehafwande Löniugs-sörmoner, blef af BorgareiKländet till alla delar gilladt; derom de ReSpcctiwe Med-Ständen skulle wördsamt och manligen underrättas. Ult lv^rg. kix krotocollo. Utdrag sf Prskocollek, hälrck u!i Borgare Stan - Den z Januarii. ivl Ståndets Plenum wid Riksdagen i Stockholm ven 21 December 1x09. S> DSedan Borgars-Standec noga granskat den as Riksens Hög ost.
Fasta förmö,- genheten laar fallit i värde utom allt förhållande. ^Egendomar bortspelas på lotteri; brist på Förtroende går i bredd med ouppfyllda förbindelser, och en högljudd klagan förspörjes öfver förlä-» genhet i allmänna rörelsen. Såsom ett medel att bestämma fasta förmögenhetens värde hav ofta, och äfven den senare tiden hos Oss, den utvägen blifvit vidtagen, att genom artificiella anstalter söka uppehålla prodHcterne i ett jernt pris. Detta är likväl för mycket konstladt, för att kunna i längden lyckas. Sjelfva grund-idéen är ej heller vigtig i ty den åsyftar ett stillastående tillstånd , alldeles i motsatts med tnenniskans individuella och sam hälls., förhållanden, Betänkande om Rikets Penninge-Verk. 409 Naturlige orsaker måste finnas , hvarföre till exempel, spannmåls-prisen stiga och falla: det vore ej nyttigt , utan tvärtom skadligt, om någon så kraftig artificiel anstalt möjligen kunde vidtagas, som förmådde motverka dessa naturliga orsaker: men lyckligtvis är det så vist inrättadt, att sådana försök snart uppenbara sin egen kraftlöshet. Vid alla oeconomiska företag måste det närvarande tillståndet betraktas och tagas till grund; men mennisko-krafterne känna inga andra gränsor för sin verksamhet, än naturens egna. Om, genom natur-verkningar eller tillfälliga omständigheter, en viss allmännare näringsgren, till exempel spannmåls-odlingen, i det skick den drifves och såsom dess producter dittills användts, upphör att gifva lön för kostnad och möda, så medför sjelfva detta tillstånd anvisningar till ett annat användande af samma krafter, hvarigenom öfverdriften småningom rättas och jemvigten återstälies. En och annan, trögare att iakttaga dessa anvisningar, blir lidande och beklagar sig: svårigheter kunna i en sådan brytning uppkomma till och med för hela provinser , eller för större del af landet; men de äro öfvergående och mindre skadlige, än om den första verkningen blif vit hänjmad genom konstlade åtgärder, slutligen alltid otillräckliga. Committéen är på dessa skäl öfvertygad, att försök till bibehållande af fasta förmögenheten i värde, medelst bestämning af productemes pris, icke skulle uppfylla ändamålet.
Och ingen vore väl mera, än hertigen, öfvertygad om, säger han, det konungen aldrig annat tänkt, än att hålla sitt ord heligt, och att konungen visst ej ville förfölja sina undersåter, för det de stå vid sin sanna tro, fast många tala om huru han vill införa det påfviska otyget och göra Sverige till ett lydland under Polen. Men käre vänner, tillägger fursten, och ser så from ut, jag, för min del, kan visst aldrig tro att hans kunglig majestät af Polen har sådant oförsvarligt uppförande i sinnet." "Hvarföre, herr Erik, nämnen J vår nådige herre och konung endast såsom kunglig majestät i Polen?" frågade fru Metta förvånad. "Det är så hertig Carl oftast benämner honom", svarade herr Erik, "dock bevare oss Gud att upplefva den dag, då endast denna tittel skulle tillkomma vår konung. Att hertigen syftar dertill, är väl utan all fråga, och vår herre och konungs sinne är ock, tyvärr, så lugnt, att han icke med rätt tillräcklig kraft ställer sig till sitt folks och sin kronas värn. Men så länge herr Klas håller hufvut oppe, skall väl ingen så lätt rycka spiran af vår lagkrönte arfherre. En trogen konungens man, står han som en klippa i bränningen, och röres lika litet af krångel och hotelser, som af löften och smicker. Hertigen försöker af all makt att få herr Klas i sina händer till Stockholm, och har skrifvit gång på gång, och har velat smickra honom med hur oumbärlig han är i rådet, och att han ej må undandraga sig, när fäderneslandet behöfver honom, men Klas är honom för slug!" Enevald såg betänksamt på det fradgande ölet och invände: "I riksrådet lär han ej ha låtit höra sin röst nyligen, men då man innehar så många stora embeten, hinner man väl ej med alla. Kunglig majestät har ju nyligen insatt honom som general-fältöfverste och ståthållare i Finland, med makt som en kung, riksråd, riksmarsk, öfversteamiral, det kunde allt vara tjenster för fem stora herrar."
Sågqvarnarnes beskattning företrädesvis förtjena uppmärksamhet, helst Collegium föreställt sig, att någon förlust för Staten häraf icke vore att befara, då en efter ofvannämnde grunder utgående skatt sannolikt fullt skulle motsvara, om icke öfverstiga, den ränta, som, efter hittills gällande method, kunde åsättas; men då, efter hvad Collegium trott, förslaget skulle leda till olikhet i beskattningen emellan de nu befintliga Sågverk och dem, som hädanefter anläggas, har Collegium, derest af denna orsak, eller på annan grund, det skulle finnas betänkligt att antaga berörde förslag, samt den gamla methoden således äfven hädanefter tills vidare följas, ansett sig deri böra i underdånighet hemställa, om icke nu gällande föreskrifter sålunda må rättas och jemkas: 1:0 att, i öfverensstämmelse med den grund, enligt hvilken husbenofsmäld blifvit ansedd räntefri, med skattläggning af Legooch Salu-Sågar, någon afgift icke må till Staten beräknas för allt det virke, sorn Sågegaren till enskildt husbehof söndersågar, vare sig af egna eller köpta Skogsämnen; a:o att å Lego-Sågar räntan fastställes till lika belopp öfver hela Riket, nemligen till en fjerdedel af den Sågarelön, som efter den derå i orten upprättade Taxa tillkommer Sågegaren för det virke, sorn, i mon af skogstillgången i orten och närbelägenheten af andra Sågverk, StatsBev.- Lags. Oec.-Utsli. Bet. N:0 78, x 1 skäligen Icunde anses vara att till afverkning påräkna, och att i följd deraf afgiften bestämdes; 3:0 att för Salu-Sågar räntan borde blifva en fjerdedel af egarens inkomst, efter afdrag af skogens värde vid Sågen, på afverkningen af köpt skog, och en åttondedel af vinsten af salusågning med egen skogstillgång.
Lika litet med bestämmandet af Tractamenten &c. för (diplomatiske Einbetsmän, då alla .dithörande frågor numera afgöras utan all Collegialöfverläggning, sedan Kongl. Majit har en bestämd summa för MinisterStatens aflöning sig anslagen. 2:0. ”Canzli-Styrelseo har‘, att jemte Kongl. Majlts och Rikets CommerceCollegium, med iagttagande af hvad ConsulsReglementet föreskrifver, upprätta Förslag till alle ledige Consuls, Agentsoch HandelsComissariebeställöingar, äfvensom att för dem föreslå laStructiorier, hvilka befattningar förut, enligt Kongl, kungörelsen ensamt tillhört Commerce - 758 Den I5 Martii. Collegium. Den utfärdar Fullmakter för alla Copister inom Canzliet och för CanzliBokhållaren, Constitutomler för Postlnspectorerne i Riket samt låter genom utdrag af Protocollet antaga Extra Ordinarie Canzlister och Canzlivaktmästare eller Poster. I öfrigt eger den att hålla hand öfver iagttagandet af alla Tjensten rörande föreskrifter i alla till Canzliet hörande Expeditioner och verk» samt dervarande betjeningsrättigheter och skyldigheter.’* Anmärkning. Vid utnämnandet af alla desse, i §:n uppräknade Tjenstemän måste CanzliStyrelsens åtgärd befinnas högst öfverflödig. HandelsCommissarier tillsättas nu mera icke, och således behöfvas för deras skull ingen CanzliStyrelse. Agenter, såom ett slags diplomatiske personer, utnämnas alltid af Kongl. Maj.t utan någons hörande och så är äfven fallet med Postinspectorerne, enligt Kongl. Brefvet af den 24 April 1820. Då allt sedan år 1801 till 1810, CommerceCollegium ensamt upprättade Förslag till ledige Consulsbeställningar utan att någon olägenhet deraf förspordes, skulle, man kanske hafva fog att hoppas ett lika förhållande äfven hädanefter.
Af ofvannämnda hästantal hade nemligen under de fyra månaderna December—Mars, då ingen sjöfart eger rum, utgått 4,864 och under de fyra månaderna, då ångbåtstrafiken är starkast, eller Juni—September icke synnerligt färre, eller 4,505 hästar. Enligt tillförlitliga uppgifter kan beräknas, att endast på axel och släda fortskaffas från Westerås lill Slockholm och tvärtom, tyngre varor till en vigt af ungefär 44,000 Skepp, samt andra varor motsvarande 20,000 tunnor, utom den starka tillförsel af landtmannaprodukter, som eger rum till Westerås, och hvaribland spanmålen ensamt uppgår till 60,000 tunnor. Den utförsel af något öfver 60,000 Skepp, bergsprodukter, som eger rum från Westerås, skulle sannolikt äfven framdeles söka sjötransporten; men af öfriga för närvarande sjöledes förda varor frän och lill denna stad, bland hvilka 50,000 tunnor spanmål, 70,000 tunnor saltad fisk och andra varor af alla slag, skulle sannolikt en stor del komma att föras på jernvägen. Från Köping till Stockholm, samt eljest från förstnämnda stad beräknas årligen passera 2 å 3,000 lass. Fraktkostnaden för den trafik, som eger rum emellan Enköping och Stockholm, lärer beräknas till mera än 450,000 R:dr Riksmynt. Af de bibanor, -som skulle ansluta sig till denna hufvudbana, beräknades redan för flere år tillbaka ensamt den, som borde få sin sträckning mot Dalarne, att bestrida under första året en varutransport af mer än 434,000 Skepp. Vid så beskaffade förhållanden synas icke tillfyllestgörande skäl vara förhanden att utdöma en jernväg, som, framgående genom en rik slättbygd, skulle tillika upphemta rörelsen från de bergsbruksidkande orternas, i enlighet med lokalens anvisning anlagda, bibanor och tillika ansluta sig å flera punkter till en mycket befaren sjöled.
Misigärnings. Balken stad ga färda en sä lydande förklaring: "Att om öfwer främmande folkslag och deras Rege. ringar, med hwilka Riket är i fredligt och wän. skapligt förhällande, yttranden i tryckt skrift förekomma, som Tryckfrihets. Comiteen, hwars ut - Den ir Ockober. 89 läkande genast wid undersökningens början bör in. fordras, förklarar tydligen förråda de^ brottsliga afsigt, att hos sädan Makts undersätare »väcka och underhälla misinöje med desi Regering och Ne. geringssätt, eller innehälla rykten och berättelser om sädan Makts regering eller härwarande Sän. debud, hwilka, enligt samma Comirees utsago äro säsom förklenlige och till misisämja ledande att anse, Författaren deraf eller ock Boktrycka. ren, derest han Författaren ej uppgifwa kan, genast mä gripas, och med afseende ä brottets beskaffenhet efter ofwanberörde Lagens rum sträf, fas samt skriften confiskeras, eller, derest det förut präliminaritcr fkedt, samma conffikation Lagligen stadfästas; hwilket Riksens Ständer härmed fä till Eder Kongl. Maj:ts Nädiga pröfning och stadfästelse i underdänrghet öfwer, lemna. Riksens Ständer framhärda m. m. Upplia ock »oäk!ncl ko; sIlL 8r^näen Il Octod. i8i». SLormäktigfte Allernädigste Konung. ^ anledning af det stadgande Kongl. Kam. mar-Collegii Kungörelse af den 2v Maji 1799, angäende förbättring i 178Z ärs Landtmäteri.
Städers sedermera ökade eller minskade välmåga* nu mera högst obillig och, serdeles för en del Bilt. till B.-St. Prot. i8?.8-iS3o , ■% Sami. 1 ytfelt 2 Brinch 1.1:djo. llilft. 2 1» Slättsamt Che-U-ttk. Uti■ N:o i3*. mindre Städer, sa tryckande, att vada för deras bestånd deraf mäste befaras; da detta orättvisa förhållande, hvilket icke ens blifvit bestridt af de representanter, som talat för beståndet af vissa Städers så kallade Privilegier* omöjligen kan afbjelpas med mindre, än att uppå de Städer, hvilkas välrnagt och tillgångar varit i stigande under senast förflutila no år, öfverflyttas den roteringstunga, sorn nu mera öfverstiger de svagare Städemes förmåga; då hvarken en så beskaffad, af ..rättvisans kraf högt påkallad öfverflyttnirlg och jemkning uti förbindelser, i förhållande till medlen att dem uppfylla, med någon visshet är af frivilliga åtaganden inom hvarje af de bättre lottade Städerne att förvänta, eller StäderrteS hörande hvar för sig öfver en fråga, hvars afgörande, jemlikt Begerings-Formens 8° §< Konungen och Rikets Ständer allena tillkommer, kan med Grundlagsenliga former förenäs; då 18 lö års Ständers Beslut, att egare af hus i Städerne böra med Borgerskapet i Båtsmanhållet deltaga, låtit ett alldeles nytt förhållande inträda, hvarigenom hvarje stad, i förhållande till dess storlek, erhållit en ytterligare förmåga att BåtSmansroteringen utgöra; då, såsom följd deraf, Stockholm för närvarande icke underhåller en tredjedel, och Götheborg, oberäknadt dess extra rotering, blott något öfver hälften af det antal Båtsmän, som dessa Städer, vid anställd jemförelse på det hela af förmågan hos Rikets samlige Städer, bor - Statt - tamt Oec.-Ultft. Ult.
Fortifikationsaf'delningens anslag till bestridande af underhållet af landtförsvarets hus och byggnader i fästningsoch gajmisonsorter, hvilket allt sedan år 1832 utgjort 75,000 R:dr årligen, har under den sednare tiden, i följd af arbetslönernas ovanliga stegring och förhöjda pris å byggnadsmaterialier, blifvit, enligt hvad hos Kongl. Maj:t anmäldt är, alldeles otillräckligt; och vill Kongl. Maj:t, efter pröfning af de härvid förekommande omständigheter, härmedelst äska en förhöjning i detta anslag med Ii:dr 15,000: - För Intendentsafdelningens behof anvisades vid sistlidna riksdag följande extra anslag, att under åren 1861, 1862 och 1863 årligen utgå, nemligen: * till förhöjning i beklädnadspassevolansen vid Svea och Andra Lifgardesregementena, Lifgardet till häst, Hussarregementet Konung Carl XV och Sappör kompaniet R:dr 35,113: 78. vid Svea och Götha Artilleriregementen 15,187: 9i. och vid Wendes Artilleriregemente 4,335: 32. till indelta arméens utredning; såsom fyllnadsanslag 4,963: 83. samt till underhållande af beväringsmanskapets beklädnad i anledning af utsträckt exercistid 189,000: — tillhopa R:dr 248,600: 84. Och då dessa utgifter, hvaruti med hänseende till stegrade pris å beklädnadsmaterialier, serdeles kläden och yllevaror samt läderpersedlar, äfvensom förhöjda arbetslöner, icke kan förväntas nedsättning, äro af beskaffenhet att tillhöra det ordinarie anslaget för försvarsverket i allmänhet, föreslår Kongl. Maj:t, att förestående anslagsbehof må uppföras å ordinarie stat med R:dr 24-8,6 0 0 : 84. Ytterligare, och då Kongl. Maj:t funnit
Vid förhandvaron af ifrågavarande skiljaktighet hafva Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Calmar, Elfsborgs, Wermlands och Westerbottens lån fästat särskild uppmärksamhet och, med inrymmande åt husförhörslängderne af den större tillförlitligheten, förklarat skilnaden derigenom, att ur inantalslängderne ej sällan kommit att uteslutas personer, som saknat stadig sysselsättning och bestämdt hemvist, eller som längre tider vistas utrikes såsom sjömän, äfvensom minderårige och sådane, om hvilkas rätta mantalsskrifningsort tvekan uppstått, hvartill äfven ofta komma de, som begagna så kallad kyrkorätt i annan församling än den, der de bo o. s. v. Tab. Litt. b. Nedanstående tabell Litt. B. utvisar för hvarje län beloppet af årafto-skilnaden mellan husförhörsoch mantalslängdernes folkmängdsbelopp. Jemföras landsbygd och städer, med afdrag för den förra af Lappmarkernes ej mantalsskrifna befolkning, så visar sig brutto-skilnaden för landsbygden uppgå till blott 1*28 proc., för städerne åter till 4*13 procent. Jemförelse för hvarje särskildt år af femårsperioden utvisar ifrågavarande éraffo-skilnad för hela riket för år 1856 till 81,325, för år 1857 till 75,315, för år 1858 till 86,208 och för år 1859 till 83,521. Det högre beloppet år 1860, uppgående till 89,919, torde väl hafva sin förklaring i den ofvan omnämnde nya methoden för folkmängdsberäkningen detta år. En reduktion efter samma grunder, som här ofvan för år 1860 blifvit utförd, nedsätter äfven för de öfriga åren ??eto-skilnaden till betydligt mindre belopp. Det bör ej kunna betviflas, att ju icke tillämpningen af den nya Mantalsskrifnings-förordningen af den 20 Juli 1861 skall komma att för framtiden högst betydligt minska skiljaktigheten emellan ifrågavarande 2:ne längder.
R:dr 300,000: — Ränteoch kapital-afbetalnmg å Statsverkets skuld till Rikets Ständers Bank » 254,000: — Räntor å Kontorets öfriga skulder » 50,000: — Revisionskostnader » 30,000: — Aflöning för Rikets Ständers Justitie-Ombudsman och hans Expedition » 21,000: — Löner, arfvoden och expenser vid Riksgäldskontoret » 65,000: — Pensioner m. m » 10,000: — Observations-arfvoden, bevillnings-taxerings-kostnader, samt omkostnader vid kortoch tidningsstämp lingen m. m » 24,000: — Barnhusens jemte andra inrättningars andelar i kort stämpelafgiften » 40,000: — Summa årligen R:dr 794,000: — eller för tre år R:dr 2.382,000: Till folkskole-väsendets befrämjande 250,000 R:dr om året R:dr 750,000: — Transport: 750,000 — 2,382,000: Bil. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M /, om Statsverket 1859. 43 Transport: R:dr 750,000: — 2,382,000: — men hvarifrån afgå besparingar från föregående tid » 300,000: — 450 000: Riksdagskostnader vid 1862 och 1863 års riksmöte 600,000: — Ränta och amortering å det i Tyskland upptagna jern vägslånet, utgörande 1,166,666 R:dr 67 öre om året 3,500,000: — Anslag för tillfälliga behof, som Kongl. Majit denna dag beslutat äska alt utgå under åren 1861 —1863, i jemnt tal 8,193,500: — tillsammans R:dr15,125,500:
Deras o v i 1 - korliga verkställande i ett visst af lagstiftaren på förhand stadgadt fall är alltså från denna synpunkt betraktadt, både nyttigt och nödigt; och för den redlige uppbördsmannen, som vet att han, så vida hans uppbördsrester öfverstiga ett visst belopp, är underkastad förödmjukelsen af en restransakning, utan att det står i K:s befules makt, att honom derifrån befria, då lagbudet är tydligt och bestämdt och icke beror på K:s beftdes godtycke att tillämpa, innefattar en kraftig väckelse, att med yttersta nit och drift fullgöra sina pligler, och med den fullständighet för sig göra redo, att ingen skälig anledn. förekommer till en sådan undersökning om hans uppbördsställning, sora restransakningen innebär. Att genom upphäfvande af 1794 års författning vilja återföra föreskrifterne om restransakningens hällande till deras ursprungliga skick, synes utmärka, det man ansett fordna lagstiftare hafva saknat skäl för hvad de i detta hänseende tillgjorl och sålunda gått tillväga med föga betänksamhet. Detta bevisar blott, att man icke tagit sig tillräcklig lid att närmare undersöka förhållandet, kanske hade omdömet dä blifvit annorlunda. Jagskall i den saken gå komiterade tillhanda med några upplysningar. När, efter den s. k. frihetstidens slut, ordning och reda började ånyo införas i alla grenar af statsförvaltningen, så fästade de oerhörda rester och balancer, som dä funnos uti den allmänna kronouppbörden, icke minst Regeringens uppmärksamhet. Tid efter annan fick kammar-colltm emottaga Konunga-bref med skärpta föreskrifter angtde uppbördens handhafvande, och jag erinrar mig huruledes uti ett af dem, dateradt d. 16 Dec. 1784, det slutligen heter, sedan både då och förut stadgade utvägar för en nödig tillsyn blifvit uppräknade, att utom dem K:s hef:de hade den af restransakningarne, med det märkliga tillägg alt de gåfva den pålitligaste upplysning, hvarföre det uttryckligen förordnades, alt de alltid vid minsta tecken till oordentlighet, borde af K:s befide anställas.
I Regerings^Formens io g §. heter det: ”Der så oförmodadt hända skulle, att, vid den förlängda Riksdagstidens utgång, Rikets Ständer icke hade Slaten reglerat eller någon ny bevillning sig åtagit, då skall Konungen kunna Rikets Ständer åtskilja, och fortfara den förra bevillning gen intill nästa Riksdag,” —- ett stadgande, hvarigenom Lagstiftaren velat sätta Konungen i tillfälle att åtminstone bibehålla Statsverket i dess förra skick, oberoende af Ständernas godtycke; men detta Konungens prerogativ blefve tillintetgjordt, i händelse Ständerna finge, utan Hans begifvande, borttaga flere eller färre af ordinarie Stats-inkomsterna; och fördenskull måste ej eller några sådana kunna, utan Konungens sann tycke, af Ständerna borttagas, Alldenstund på nu framställda, med Regeringsformens bokstaf instämmande grunder, Salpeter-gärden bör anses för en Statens ordinarie inkomst, och Statens ordi - 6 Consthutmis-\3i skott as Memorial. n:o. 2gj narie inkomster ej kunna af Rikets Ständer borttagas eller förändras, utan Konungens sanction, tinner Constitutions-Utskottet den ifrågasatta, af Bonde-Ståndet yrkade propositionen vara stridande mot Grundlagen. Slockholm dén 18 Maji 1829. Ankoni till Exped. Utsk. d. 22 Maji 1829. Memorial, angående Herr F. L. Hosenquists af Akershult anmärknings-anledning, i afseende på grunden för en Sökandes ute_ slutande från förslaget till ett Pastorat. Den från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, under den 8 dennes, till Constitutions-Utskottet remitterade anmärknings-anledning mot Föredraganden af Ecclesiastique-ärenden, har Motionairen, Herr I. L. Rosenquist af Åkershult, uppgifvit vara rigtad mot Herr Stals-Secreteraren m. m. af Kull~ Constitmions-Utskottets Memorial N:o ag. iberg, såsom Contrasignant af Kongl. Maj:ts Utslag den 5 Maji 1826 på vice Pastorn Eberh.
Då man insåg omöjligheten att få hvarje särskildt myntstycke fullkomligt öfverensstämmande med föreskriften, så medgaf man ett visst spelrum, som hvarje myntstycke, kunde vara öfver eller under, så väl i halt som vigt; detta spelrum kallades remedium. Detta har i vår myntordning blifvit faststäldt i afseende på halten eller finlieten till t^öö> och * afseende på vigten, olika efter myntstyckenas storlek, nemi. xcföö för de största eller 1 rtdr specie och för de minsta eller rtdr specie. Detta är ganska riktigt. Men i den gamla författningen finnes, och af Utsk. bibehålies ett tillägg, att remedium skall beräknas per skålpund. Genom dessa alldeles öfverflödiga ord, ”per skålpund,J fördunklas eller rättare förvirras meningen lill den grad, att stadgandet om remedium förlorar nästan all kraft och verkan. Jag har frågat flera, som hafva att göra med Myntverket, hvad egentligen menades med remedium per skålpund; men ingen har kunnat derom gil va mig ett klart begrepp. Följden har emedlertid varit den, att hanken trott sig böra medgifva Myntverket att räkna sig tillgodo det högsta vigtremedium på hvarje påse, innehållande flera hundra rtdr. Jag bör likväl medgifva, att K. Myntet lär i sednare tider, sedan bancofullmäktige börjat derpå fästa en närmare uppmärksamhet, mindre än förut begagnat den förmenta rättigheten alt beräkna remedium på hela leverancer. Stadgandet om remedium måste tydligen gälla endast om hvarje särsk i I dt myntstycke, men icke om större partier, hvari vigten bör vara fullständig, helst det bör antagas, att hvad det ena myntstycket väger för litet, bör elt annat väga för mycket, jag yrkar Dcu aji Maj e. ra. 3a3 derföre, alt de öfverflödiga och förvillande orden ”per skålpund” måtte nr myntordningen alldeles uteslutas. Det är en allmän klagan, att allmogen icke gerna vill mottaga det nya silfvermyntet.