Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under tillkännagifvande, att afsigten med dessa framställningar ingalunda vore alt vilja klandra bevärings-inrättningens principer, än mindre att söka förringa denna försvarsanstalt eller ifrågasätta dess fortfarande, har motionären, som deremot vore innerligen öfvertygad om inrättningens nytta och nödvändighet för rikets trygghet och anseende, endast velat ådagalägga några, efter hans tanka, förhanden varande missförhållanden, de der borde, så vidt möjligt kunde ske, undanrödjas, samt i sådant afseende föreslagit, alt en författning måtte utfärdas, som ålade hvarje mantalsskrifven person i alla kommuner, det vare sig socken, stad eller län, att, efter förmögenhet eller annan beräkning, sammanskjuta något visst belopp årligen till en fond, hvilken kommunen inom sig borde vara pligtig att vårda och förvalta på enahanda sätt, som alla andra till socken eller stad hörande kassor; och skulle af denna fond vid ett påkommande krig till kommunernas beväringsynglingar, hvilka blefve kommenderade i fält, utdelas en lämplig summa, efter fondens storlek, till ett understöd, att antingen begagnas till lega, i händelse desse ville sätta andre karlar i sitt ställe, eller ock till hjelp under fälttåget. Om denna handpenning icke motsvarade den verkliga uppoffringen å beväringsynglingens sida, kunde den ändå innefatta ett offentligt erkännande af den billiga rättvisa, att man satte värde på hans tjensteåliggande och åtminstone vittnade om, att man ej alldeles sorglöst lemnade honom åt sitt öde.
Utdrag af Protocollct, hället uti Borgare - StändetS klenum wid Riks, dagen i Stockholm den 6 September 1809. S. D. Som Borgare-Stänbet, uppä de af Högloft. Banco-Utskottct i Protocolls-Utdrag af den 22 Augusti anförde skäl, biföll dest afgifne yttrande, augäende den af Arboga Stads Riksdags-Fullmägtig gjorde ansökning om ZOOo R:drs Län af Banquen för Stadens behof; Altsä skulle sädant wördsamt och wänligen be Respectivc Med-Ständcn samt Banco-Utskottet härigenom tilkännagifwaS. vt luprs. Lx krotocollo t. I. vke terlon. Hotz Den, ;9 September Utdrag af Protocollek, häller k Borgare , Ständets kianum wid Rikshage» i Stockholm ben 6 September 1809» S. O. Uplästcs Högloft. Banco - UtflottekS Prokocolls-Utdrag af dm 22 nästle-ne Augusti, innefattande dess yttrande öfwer Götheborgs Stads Rikstzags-Zullmägl. iges, dit remitterade Memorial, angäcnde ett hoS Riksens Ständers Riksgälbs-Contoir, af bewälte Stad till nybyggnaders upförande efter eldswädaw erhällit Län ä 200,000 R:dr. Banco; och som nyssnämnde Memorial, hwilkct innehäller en alternativ ans sökan, att ofwanbcrörde Län mätte antingen för hela dess belopp fä bfwerflyttaS till Banquru, eller ock tillS widare med nägon ärlig afbetalning fä i RiksgäldsContoiret fortfara, äfwcn är till Högloft.
Folk äro de ju ändå, om än af sämre blod. De slåss ju och resa sig, för att freda hus och hem för våld. Ena odjur äro de dock, bränna och härja som röfvare och vilddjur, och slagta folk och fä, så att det ryser i en". "Finska bonden är en tålig man. Finge han blott fundera för egen räkning, så skulle han tåla sitt lidande denna gång, som alltid, och visste han huru herrarne dock ville lindra hans nöd, så skulle han lida än tåligare. Jag hade nyss ett bref från min gamle vän herr Gödich Fincke till Porkala, befallningsmannen på Nyslott. Huru innerligen han för de fattiga bönderna deltar och för deras nöd ömmar, det kan rätt gå en till hjertat, och äfven hans gods hafva de dock brännt! Men hertigens utskickade kringföra bref bland allmogen, om de alla verkligen utgått från hans furstliga nåde sjelf, vill jag dock lemna derhän, ty icke bör man skylla honom för allt heller. Der utmålas Flemingen som en gudoch äreförgäten tyrann, en blodsugare, en förrädare som ljuger sig vara af konungen tillsatt, och som blott tillskansat sig ett olaga välde. Ja man utsprider att konungen är död, att Hertig Karl är konung. De påtagligaste och vildaste lögner utspridas om Herr Klas, och folket tror dem och berättar dem för sina barn, och som en blodig tyranns, skall hans minne gå till efterverlden. Och nu uppmanas bönderne att resa sig, att utrota eller bortjaga tyrannen och hans anhängare. Och i sanning, länge nog har herr Klas sökt med godo stilla upproret, men det går ej längre an, det måste brytas innan det får en större makt. Herren vare de arma bönderne nådig, men jag rädes mycket blod kommer att flyta! Må det komma öfver deras hufvuden som ställt till allt detta; icke öfver dem som måste försvara sin konungs sak, och skydda oskyldiga menniskor för plundring och mord af dessa upprors män. Än här, än der, samlas en skara; röfvar, bränner, mördar och plundrar herregårdarne och alla som de tro hålla med herrarne. Herr
Armeens PensionsCassa utbetalade år 1804 i pensioner och begrafningshjelp en summa, svarande emot 6o,58o R:dr 42 sk. 4 r:st. Hamb. B:co, beräknade efter samma års medelcours, men år 1831 blott 4°)795 R:dr 27 sk. 7 r:st. samina mynt; hvilket visar, att' Cassans förmåga att fullgöra sina skyldigheter mot delägarne under tiden sjunkit i förhållande som 100 till 67. År 180.4 gällde 1 tunna Råg, enligt Den 20 Fcbruarii f. ra. 29 Stockholms Läns markegång, 4 R:ch' i4 Hamb. B:co; år 183 f gällde hon 3 R:dr 26 sk samma. mynt. Beloppet af Cassans utbetalningar år 1804 svarar således emot 14,116 tunnor Råg, men år 1831 blott emot xi,5i8 tunnor; således ett försämradt förhållande som ioo till 81^. Så har den Cassa, mine Herrar! som närmast rörer Eder, blifvit behandlad. Så har man äfven förfarit med andra fromma Stiftelser, som ej kunnat skydda sig sjelfva; och likväl säger Hr Nordenanckar: ”alla interessen stå nu i ”ett jemnt förhållande; ingen är den andre något skyldig. Man ”är qvitt med 128 , qvitt med i38, emedan vexling efter dagens ”cours är den enda rätta. Sedan vexlingen börjat, kunde ”vexlingsgrunden olika bestämmas hvar 3:dje månad och en”dast hållas inom 128 eller i44 sk.” Huru kan man framställa en sådan motsägelse, som att vilja stadga myntets värde genom sjelfva ostadigheten? Om vi blott hade ett klingande mynt, så att mätaren af varors värde kunde fattas med ögat och gripas med händerna, såsom mått och mål, såsom alnen och skäppan; så vore det omöjligt att försöka en vexling efter dagens cours.
15 läses, endast uttrycker en önskan, att Kongl. Majrt täcktes 1 det afseende, som förut blifvit namndt, föreslå, hvad Kongl. Majrt linner böra under Konungs minderårighet lända till Thronens säkerhet; och enär det måste vara de ord, med hvilka förslaget blifvit till Riksens Ständers antagande eller förkastande framstäldt, icke de, med hvilka det i en annan del af Memorialet omtalas, som böra upptagas i den underdåniga skrifvelse, hvilken skulle blifva en följd af Riksens Ständers bifall till Utskottets hemställan i denna punkt. Utskottet torde ock i det anförda hafva besvarat de i Borgare-Ståndet gjorda anmärkningarne om Memorialets dunkelhet i pramisser och otydlighet i tillämpning: anmärkningar, hvilka förmodligen afse samma förhållanden, hvilka här ofvan blifvit utredda. Hvad angår det emot den ovanliga formen riktade klandret, förmodar Utskottet, att detta egentligen åsyftar underlåtenheten att med serskildt tr\rck utmärka sjelfva förslagen. Utskottet har 1 detta afseende iakttagit sama förhållande i Memorialet N:o 63 , som förut i Memorialet N:o 5o , der Utskottet likaledes till Riksens Ständer hemstälde, huruvida Riksens Ständer skulle finna lämpligt att till Kongl. Majrt ingå med en underdånig skrifvelse. Utskottet ansåg sig genom denna förm ytterligare kunna fästa uppmärksamheten derpå, att hvad Utskottet föreslog, icke borde behandlas såsom förslag till Grundlagsändring. Då anmärkning likväl blifvit gjord emot denna afvikelse från en form, som lättar uppfattningen, har Utskottet ännu en gång velat i samandrag framställa , hvad Utskottet i Memorialet JST;o 63 mera utförligt and t agit.
Inom privatbanker kunna lättare större län lemnäs, emedan der äro bolagsstämmor hvarje år, hvarest de kunna besluta om sin rörelse, och de dessutom verka inom ett inskränkt territorium, der de någorlunda veta huru stora behofven af kreditiver äro och derefter kunna rätta sig. R. St. åter höra endast hvart 3:dje år sammankomma. Att nu, den första gång som denna lånerörelse skall öppnas, tilltaga maximi-sumraan så stor för enskilla, alt derigenom, då tillgångarna snart tröto, en allmän missbelåtenhet skulle uppstå emot direktionen, anser jag vara alltför vådligt. Jag tror då förr att, om man nödvändigt skall höja delta maximum, det bör ske under det uttryckliga vilkor, att kreditiv-summan icke blifvit fullt använd. I sådant fall må en förhöjning äga rum, men ej annars. Jag skall derföre icke motsätta mig en återremiss, då detta mitt yttrande mätte få densamma åtfölja. Hr Akerman: Utsk:s mening med förslaget i denna punkt, eller alt öfverflytta en del af diskontfonden till en lånerörelse medelst kredit iver, var den, att söka förmå allmänheten eller åtminstone den del deraf som lånade, för att underlätta sin affärsrörelse, att småningom beträda en bana i låneväg, som vore mera förenlig både med de lånandes och bankens intresse, än diskont-utlåningen. 1 händelse man vill vinna detta ändamål, ansåg Utsk. lämpligast, att ställa maximum för kreditiven sä, att detta lånesätl skulle kunna begagnas af många ibland dem, som nu låna i diskonten. Man ansåg nemi. att, om maximum bestämdes högt, så skulle med afseende å de begränsade lillgängarne följden blifva den, att personer här i Stockholm, såsom köpmän m. fl., snart inseende fördelen af alt innehafva sådana kreditiv, hastigt, upplaga den hela fonden och landsorterna sålunda ej deraf få någon nytta, hvaraf åter sannolikt skulle följa vidare, alt R.
Uti den till Stats-Utskottet nu inkomna ansökningen har Lindberg, sorn, enligt bilagdt prestbetyg, är född den 14 Januari 1796, samt, efter 28 års tjenstgöring dels i General-assistans-kontoret, dels i Riksgälds-kontoret, år 1842 erhöll afsked från sin i sistnämnda Kontor då innehafda Bokhållaretjenst, anfört, att han, efter nära fem års förlust af synförmågan, väl blifvit, i följd af undergången operation, så återställd, att han, dock med iakttagande af största varsamhet, kunnat verkställa renskrifning, för att till någon del bidraga till sin familjs uppehälle, men att härigenom hans ögon blifvit för mycket ansträngde och, i följd deraf, angripne af likartad svaghet som tillförene, hvadan han, i saknad af någon extra inkomst, nu vid 67 års ålder befunne sig i de mest tryckande bekymmer för sin och sin familjs utkomst; på grund af hvilka ömmande omständigheter han anhölle, att såsom pension undfå ett belopp, motsvarande den lön af 810 R:dr B:ko, som han vid afskedstagandet innehade, samt att detta pensionsbelopp måtte beräknas från den tid han fyllde 65 är; och har Lindberg, till ytterligare stöd härför, åberopat den omständigheten, att åtskilliga tjenstemän i Rikets Ständers Bank, hvilka innehaft samma tjenstegrad som Lindberg inom Riksgälds-kontoret, samt till både ålder och tjenstetid varit honom betydligt underlägsna, i följd af likartade sjukdomsfall skola erhållit hela deras innehafda lön i pension. Då, enligt hvad Stats-Utskottet vid 1853 och 1854 års riksdag uti ofvan omförmälda utlåtande upplyst, Lindberg redan vid sitt afskedstagande kommit i åtnjutande af den pensionsförmån som, i öfverensstämmelse med de för pensionerandet af betjeningen vid Riksgälds-kontoret gällande stadganden, kunnat honom tillerkännas, samt Stats-Utskottet nu icke heller finner anledning att för Lindberg personligen tillstyrka förhöjning i pensions-beloppet, hemställer Utskottet, att den härom gjorda framställning må lemnäs utan afseende.
Tillåter sig talare förklenliga utlåtelser emot annan, eller inblandar han i sitt anförande hvad ej till saken hörer, ege ordföranden att honom derför varna och, om han likafullt dermed fortfar, fråntaga honom ordet. 38 § (§ 31). Personer, som vid Landstinget ej hafva befattning, ega att såsom åhörare Tingets öfverläggningar bevista i den mån utrymme kan för dem beredas. Dock kan, på derom vackt framställning, Tinget förordna om åhörarnes aflägsnande under viss frågas behandling. Tinget upprättar för åhörarne ordningsstadga, hvilken på det åt dem anvista ställe i Tingssalen anslås. Öfverläder åhörare hvad i sådan stadga är föreskrifvet, eller förhåller han sig eljest otillbörligt, ege ordföranden att om hans aflägsnande foga anstalt. 39 § (§ 39). Sedan öfverläggning förklarats slutad, framställe ordföranden proposition, så aflattad, att den må kunna med ja eller nej besvaras. Ordföranden tillkännagifva derefter huru, enligt hans uppfattning, beslutet utfallit, hvarefter detsamma, då ej någon begär omröstning, med klubbslag befästas. Askas omröstning, då skall den med slutna sedlar verkställas; och varde, före sedlarnes uppräknande, en af dem aflagd för att, i händelse af lika röstetal, öppnas och gifva utslaget. Erfordras ej detta, varde sedeln, utan att öppnas, genast förstörd. 40 § (S§ 1, 39). Vid omröstning ege hvar och en landstingsman en röst. Han är ej bunden af sina valmäns föreskrifter; dock vare det honom ej förment att, der menigheten i någon eller några af de orter, för hvilka han är till landstingsman utsedd, i laga ordning beslutat att till Tinget göra framställning i någon på detsamma beroende fråga, få samma framställning vid ärendets behandling föredragen och till protokollet lagd. 41 § (§ 44). Landstingets protokoll skall innehålla förtekning å de vid hvarje sammanträde närvarande ledamöter samt i korthet angifva det föredragna ämnets beskaffenhet och det deraf 220 föranledda beslutet med skälen dertill, äfvensom, der omröstning egt rum, huru många varit för och emot.
631 befordringar till Publike Embeten och Tjenster, för Transporter och Characterer med 3 proCent för Donationer och Pensioner i Gods och Penningar af Publike medel, med 4 proCent, för Gafyor i reda Penningar på en gång, med 2 proCent, för eftergifter af Gravationer eller Skulder och Utskylder till Kronan, med 16 sk. för Confirmationer pa Rusthåll, samt Bref på Skatterättigheter, och med i R:dr för Bytes-Bref, Afsked m. m.; men då denna afgift eger lika egenskap med Chartte - SigillatteInkomsten, har Utskottet, på sätt Kgl. StatsContoiret jemväl föreslagit, ansett densamma lämpligen böra under sistnämnde Inkomst - Tittel upptagas; och som Chartte - Sigillatte - » 632 Stats-Utskottets Betänkanden. 3. torde deraf, för den kommande tiden kunna påräknas 7000 Rd. hvilken suixuna under förmodan attRiksens Högloft. Ständer bifalla den föreslagne omflyttningen, i fall hvaraf Riksens Högloft. Ständer torde behaga uppdraga sitt Bevillnings-Utskott, att inkomma med förslag till Summans fördelande i Charhe-Sigillatse - Bevillningen här nu utföres med 7,0©r 5:o. Brånvins - Afgiften, i 1819 års Riks-Stat upptagen till 4-2 5,ooo, har utgjort för år ^277,000. Stats-Contoiret yttrat den förmodan, att ifrågavarande afgift, ehuru den influtit med brist de förra åren, likväl, med afseende å 1821 års lemnade öfverskott, kan vid beräkningen förblifva, upptagas hår ytterligare 425,000 Den Uppbords-proCent, som, enligt Forfattningarne, bor, af desse medel utgå, för att emellan Landt-Staternes Uppbordsmån fordelas, och hvilken förut blifvit anordnad utom Stat, tillägges förslagsvis med 4000.
Då således fru Haverman, s o m fortfor på sitt praktiska sätt att draga nytta af den lilla sömmerskan, därtill tycktes finna, att det var bekvämt att ha någon person i närheten, m e d hvilken man kunde utbyta tankar, så hände det ofta, att fru Dyrell blef inbjuden till en liten kaffekonselj. Fastän hon då mången gång måste ta natten till hjälp för att ersätta dagens försummelser, så ansåg h o n sig stå i så stor förbindelse till fru Haverman, att hon ständigt hörsammade hennes minsta vink. Under de förtroliga stunder, som nu uppstodo, talade de båda fruarna icke allenast o m nutidens förhållanden, utan de berörde också förgångna dagar. Att fru Haverman haft en del tusenden i arf samt många tillbedjare tor sina fötter, dolde hon icke. Slutligen hade hon lyckliggjort herr Haverman, s o m å sin sida kanske icke helt o c h hållet lyckliggjorde henne. Efter detta erkännande blef fru Dyrell kringsnärjd m e d frågor. M e d ett förläget leende kunde hon ej förneka, att hon i sin första u n g d o m haft ett tycke, hvilket hennes pappa o c h m a m m a d o c k hade ogillat. Den uppträdande friaren hade varit en obemedlad yngling, visserligen med frisk vilja att skaffa sig ett lefvebröd, men som för tillfället icke kunnat bjuda något annat än obestämda framtidsförhoppningar o c h utsikten till en långvarig förlofning. Det hade visserligen kostat henne många strider o c h tårar, då hon måste afsäga sig hvad hon då kallade » sin enda l y c k a », o c h hon hade tyckt, det var m e d krossadt hjärta som h o n dragit sig från affären, men hon var ju så godt s o m ett barn o c h. Å h nej, h o n hade icke glömt! Hon hade honom ännu i kär hågkomst. Men då han i sin förtviflan reste till Amerika för att vistas hos en där bosatt farbror, så visste h o n att det varit ett farväl för lifvet. Några år efter detta farväl hade hennes föräldrar ifrigt påyrkat, att hon skulle gifta sig med herr Dyrell. H o n hade aldrig ångrat den ingångna förbindelsen.
— Utanskriften ställes till Landshöfdmge-Emberet, »ned påskrift Votum. 4 H. Nästa Söcknedag, ssm infaller efter 14 dagarförlopp, räknade frän den dag kungörelsen om Den 27 November r?37 sin Wals anställande bordt enligt LandshöfdingenS föranstaltande af Predikstolarne upläsas, öpne LandShöfdmg i närwaro as 2:ne as tillkallade Adelsman eller i brist deraf andra gode Män, hwilka ej höra till Landshöfdinge-Embeket eller Lands-Staten, de insände vota, och läte dcröfwer hälla protokoll. A §. Lyder votum pä flere än lwänne personer, eiler besinnas cn eller bägge af de i voto nämnde personer obehörige, art enligt i komma under wal, eiler är votun» af obehörig Man aifwil, eller esree förrätkadt öpnande af vora inkommit, ware det eller de ej gällande. 6 §. De lwänne behörige Adelsmän, som Undsätt fleste rösternc, ware rätteligen walde. Ar walet obestämdt derigenom, an flere Undsätt lika mänga röster, urröncs genast genom lottning, hwilkett eller hwilka som Deputerade böra anses. 7 §. Genom Embets bref underrätte Lands höfdingen Med omgående post, de Utsedde Depnres rade om deras förordnande och riden till samman^ träder. 8 8- De af ^iidders^apet och Adeln walds Ledamöter lära ej unvanvraqa sig arc sörrältningen bimista, Utan högst gilcige orsaker, hwilka i räner iid böra hos Konungens Befailnuigohafwande tiflr kännagifwas. 9 3 Deputerads ställe, font anmäler laga förfall eller Uteblifwer, kalle Landshöfdingen en sä Zjerde Band. dan 1738 Den 27 November. dan Adelsman, som enligt i §. är behörig akt kunna wäljas. 10 §.
A. BRÄNDSTRÖM. Stockholm den 29 Februari 1856. L, S. Vict. BERÄTTELSE TILL RIKETS IIÖGLOFL. STÄNDER, ANGÅENDE BANKO-VERKET, AF RIKETS STÄNDERS REVISORER. STOCKHOLM. TRTCKT HOS ISAAC MARCUS, 1856. Till Rikets Höglofl. Ständer. Sedan undertecknade, som, på det sätt och till det antal, Riksdags-Ordningen uti 68 och 70 §§ stadgar, blifvit utsedde och lorordnade att granska Stats-Verkets, Bankens och Riksgälds-Kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, å den i förstberörde § bestämda tid, i Rikets Ständers Bank sammanträdt och styrkt sin behörighet att i revisions-förrätlningen deltaga samt lifligen aflagt och undertecknat den i 1 § af Instruktionen för Revisorernc öfver Banko-Verket intagna tysthetsed; så hafva vi af Fullmäktige i Rikets Ständers Bank emottagit de berättelser, hvilka, jemlikt 20 § i Banko-Reglementet under den 4 December 1854, skola till Revisorerne öfverlemnas, nemligen: l:o af Banko-Fullmäktige, dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet samt de hos Fullmäktige förekomna hufvudsakliga ärenden, jemte öfversigter af Bankens ställning vid Revisionens början, dels ock angående förvaltningen af Tumba Bruk; 2:o af Banko-Diskont-Direktionen, angående Banko-Diskont-Verkets i Stockholm rörelse och förvaltning; 3:o af Direktionerne öfver Låne-Kontoren i Götheborg, Malmö och IVisby, om dessa Låne-Kontors rörelse och förvaltning; 4:o af Bankens Under-Styrelse om den samma Styrelse äfvensom Departemental-Styrelserna åliggande förvaltning, och 5:o af Bankens Fiskals-Embele, om de till samma embetes befattning hörande ämnen.
Riksdagsordningen uttryckeligen stadgar, att frågor af allmän beskaffenhet, hvarmed förstås sådane, som kunna eller böra komma unden samtlige RiksStåndens öfverläggning, ick© må i Riksens Ständers Plena till afgörande upptagas, innan behörigt Utskotts yttrande deröfver blifvit afgjfvet; Och det är blott detta, som Utskottet iakttagit. Stockholm den 10 Juni 1823; Besv. och Ekon. ZJtsk, Betänkttnden, 715 N:r in. Ankom den ig Juni 1523. Utlåtande, i anledning af Heäerv. BondeStåndets återremiss af Utskottets afgifne Betänkande, angående f öreslagen ändring i den för Stockholms Stad gällande Hamnordning af den 23 April 1822. RiksdagsFullmägtigen frän Norrbottens Län, Eric Mörtberg, som väckt den ar Utskottet besvarade motion, tiar, uti ett till Hederv. BondeStåndets Protocoll, för den 5 sistlidne Maj, afgifvet anförande, ytterligare sökt visa olägenheten deraf för Nordländske Invånarne, sorn med varor sjövägen ankomma till Stockholm, att, i 6 $. af Stadens Hamnordning, förbud blifvit meddeladt emot varors qvarliggande å Stadens broar under längre tid än fyra dagar, så vida icke särskildt tillstånd till denna tids öfverskridande, hvilket likväl sällan skall meddelas, blifvit af Kongl. ÖfverStåthållareÄmbetet gifvet; i anledning hvaraf BondeStåndet till Utskottet återremitterat dess i ämnet afgifne utlåtande. Men, som, hvad Mörtberg sålunda anfört, icke innebär några nya skäl för upphäfvandet af berörde Förbud, till förmån för dem af Nordländ§ k a Invånarne, som med varor besöka Stock - 714 Besv. och Ehen. Utsk.
Vid penninge-försträekningars meddelande, eger Enskild Bank att afdraga den högsta lagliga ränta, dock icke för längre tid än högst ett år; äfvensom alt efter förfällotiden beräkna | procent i månaden; dock ali Bolaget, så vida den af sistnämnde förmon sig begagna vill, är skyldigt föranstalta , det lagsökning till lånets indrifvande inom en månad efter förfallotiden varder anstäld och, i: allt hvad på Banken kan ankomma, skyndsamligen utförd. 8 §, Till sine fordringars utsökande och indrifvande »jute Banken enahanda handräckning sorn Banco-Disconten. 9 §■ Enskild Bank må icke såsom säkerhet emottaga sine egne Actie-bref. ro §. Så länge Enskild Bank eger bestånd, fortfare dess skyldighet att sine sed'lar inlösa, ehuru längre tid än ro år från utgifvandet förflutit. Upplöses Bolaget, låter Kongl. Maj:t allmän Kungörelse derom utfärda, med föreläggande för en hvar, som någon Bankens sedel eller annan skuldförbindelse Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, JV:o i. 5 inehafver, alt densamma inom 2;ne år frän den cfag, Kungörelsen utfärdas, till inlösen i Banken förete. rr §, Enskild Bank ege ej alt drifva handel med annat än guld och silfver, ' men vare oförhindrad att inropa pantsalt eller utmätt egendom, som på auction, till gäldande af Bankens fordran, ulbjudes;. dock med iagttagande deraf, att sådan egendom varder försåld, så snart sådant lämpligen ske fean. s r3 §' Delegare uti Bank-Bolag höra inom sig utse en ansvarig Direction, sorn eger att, under stadgade controller, Banken förvalta samt i alla mål föi' Bolaget lagligen tala och svara’. (Lag samma vare för Hypotheks-föreningsdelegare.) l ä §\. Årligen hör ä bestämd tid revision och granskning af Bankens förvaltning och tillstånd företagas, hvaruti af Kongl. Majit ulsedt allmänt Ombud eger alt deltaga.