Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
E. S. T ' zcrner, Stora syster. - Hälsovannens förlag: A. Lenardtson, Om tänderna och deras vård. - S. Ribbing, Om sport och sportöhingar. - E. Stangenberg, Om örats och näsans sjukdomar. L. Hökerberg: E. Orzeslco, Mirtala. - Något om djurskyddsföreningames verksamhet. - I. Rogberg, Kärlek och Moderlighet. G. Lindström: E. Kléen, Mogen sominar. TJildvin och vallmo. Nordstedt &amp; Söner: S. L - d Adlersparre. och S. Leijonhfvud, Fredrika Bremer, biografisk studie, h. 4, 5; 2 ex. - J. Bager-Sjö- gren, Sanndrömmarne och deras vetenskapliga förklaring. - A. E. Brehm, Djurens lif, h. - A. Hazel.izcs, Samfundet för Nordiska 1Sluséets befrämjande 1893 och 1894. R. Schensh-öm, Max Nordau, Henrik Ibsen oeh kvinnofrfigan. - A. O. Telning, Aforismer. Wahlström &amp; Widstrand: M. Bolle, När Riddar Ulf suckar. - A. Cleve, En protest med anledning af Ellen Eeys föredrag i kvinnofrågan. - E. E. Forslund, Skog. - P. Hallström, En gammal historia. - Mark Stevn, F-yra beriittelser. - H. Nyblom, I kvinnofrå- &amp; m. Embetet att vara husmoder. Kvinnans kallelse. - l ?. Svenorims, Västeroch Norrbottens lan II, Svenska Turistföreningens handbok. - Svenska Turistföreningens årsskrift för 1896. - Views of ' kveden, Guides of swedish tourist ' s club n: r 12. Wettergren &amp; Kerber: E. Idströnz, M: lle Blanche. Förlagsaktie bolaget Otava: M. Calzt7&amp;, Kritik af fröken Ellen Keys senaste inlägg i Iwinnofr&amp;gan. l.
Den utgjordes af en bataljon, sammansatt af Upplands, Westmanlands och flere Svenska regementers tillfrisknade soldater, med Finska officerare, kallades Svenska bataljonen och stod under öfverste-löjtnant Bosins befäl; en Helsinge fält-bataljon, under öfverste-löjtnant Cedergren; samt tvenne bataljoner Jemtlands regemente, anförde af majorerne Gyllenskepp och Arnell. Uti rapport af den 18 Maj uppgafs Finska brigaden till 700 man under gevär, i en sednare af den 31 Maj omnämnes att 230 tillfrisknade voro i Umeå sjukhus, att till brigadens förstärkning påräkna. Sedan dessa i Juni månad inställt sig, kan man upptaga Finska brigaden till omkring 900 man; ty någon betydlig afgång hade icke inträffat. Den så kallade Svenska bataljonen var omkring 200 man. Helsinge fält-bataljon nära 500. De tvenne Jemtlands bataljoners styrka känner jag ej; men anser dem tillhopa hafva utgjort åtminstone 400 man. Efter denna beräkning kan man antaga hela Svenska styrkan vid Hörnefors, med artilleri och kavalleri, till 2,000 man, och ej 1,800, såsom general Sandels uppgaf den. Våra förposter stodo ¼ mil från Hörnefors bruk; i centern på vägen åt Sörmjöle, en fältvakt af 200 man; på högra flygeln en fältvakt af 50 man, och på den venstra en fältvakt af 100 man; tillsammans 350 man. Den 5 Juli kl. 9 om aftonen, straxt efter slutadt tapto, hördes skott, hvilka genast med största häftighet ljödo utmed hela förpostkedjan. Fältvakten i centern, som bestod af Jemtlands regemente, hade att repliera uppå Svenska bataljonen, hvilken låg på norra sidan om ån, vid bruks kyrkan, och genast ryckte fram. För att understödja fältvakten på venstra flygeln, som utgjordes af Finnar, utryckte Österbottens fält-bataljon. Till högra flygelns undsättning beordrades Savolaks första fält-bataljon, en bataljon Jemtländningar, anförd af Kapiten Sandman, samt Helsinge fält-bataljon.
Ty du, Herre Zebaoth, du Israels Gud, hafver öppnat dins tjenares öra, och sagt: Jag skall bygga dig ett hus; derföre hafver din tjenare funnit sitt hjerta, att han denna bönena till dig bedja skulle. Nu, Herre, Herre, du äst Gud, och din ord skola vara sanning; du hafver detta goda talat öfver din tjenare. Så tag nu till, och välsigna dins tjenares hus, att det blifver evigt för dig; ty du Herre, Herre, hafver det talat; och med din välsignelse skall dins tjenares hus välsignadt varda till evig tid. Och det begaf sig derefter, att David slog de Philisteer, och förnedrade dem, och tog träldomsbetslet utu de Philisteers hand. Han slog ock de Moabiter så till jordena, att han två delar drap, och en del lät lefvandes blifva. Alltså vordo de Moabiter David underdånige, så att de förde skänker till honom. David slog ock HadadEser, Rehobs son, Konungen i Zoba, då han drog ut till att hemta sin magt igen, vid den älfven Phrath. Och David fångade af dem tusende och sjuhundrad resenärar, och tjugutusend fotfolk; och hasade alla vagnhästar, och behöll qvar hundrade vagnar. Så kommo de Syrer af Damascon, till att hjelpa HadadEser, Konungen i Zoba; och David slog de Syrer, tu och tjugu tusend män; Och lade folk till Damascon i Syria. Alltså vardt Syria David underdånig, så att de förde skänker till honom; ty Herren halp David, ehvart han drog. Och David tog de gyldene sköldar, som HadadEsers tjenare tillhört hade, och förde dem till Jerusalem. Men ifrå Bethah, och Berothai, HadadEsers städer, tog Konung David ganska mycken koppar. Då Thoi, Konungen i Hemath, hörde att David hade slagit alla HadadEsers magt,
Och så, i ett nu, sitta de högt uppe på de forne kamraternas axlar, i triumftåg burna rundt omkring salen. » Dåne liksom åskan bröder. » Man ryckes med, gammal och ung. D e hvita mössorna svängas däruppe till hurraropen, och ingen kan midt ibland så mycket varmt, pulserande lif vara en oberörd, okänslig åskådare. Festen är slut. Men främst bland ljusa, glada minnen skall alltid detta dygn förblifva — ett dygn utan natt, blott idel vårfrisk, löftesrik morgonrodnad! Före sommarferierna. För litet hvar af våra läsarinnor torde helt visst sommaren medföra ett eller annat afbrott i det jämna hvardagslif, som annars lefves året om: staden flyttar ut till landet, resor och badortssejourer planeras, och äfven för dem, som ständigt äro bosatta på landsbygden, bringar sommarens friluftslif en särskild prägel åt de ljusa dagar, som stunda. Vi våga dock hoppas, att de många, för hvilka ldun haft lyckan bli en kär vän, ej heller framdeles vilja sakna hennes veckovisit, och uppmana därför särskildt våra kvartalsoch halfårsprenumeranter att ju förr dess liellre förnya sin prenumeration till det med juli ingående andra halfåret, innan sommarens öfriga planer behöfva upptaga deras uppmärksamhet. ldun kommer allt framgent att allvarligt sträfva för de svenska kvinnornas intressen IDUN 1893 och har härvid glädjen att påräkna ett kraftigt stöd af den allt vidare och utmärktare medarbetar stab, hon samlat omkring sig. Idun skall under den kommande tiden ej spara någon möda eller kostnad att lämna ett gediget, intressant och omväxlande innehåll. Planen för tidningens verksamhet blir i hufvudsak oförändrad: kvinnoporträtt, intressanta noveller och god poesi, vägledande uppsatser i alla ämnen, som röra kvinnans verksamhet i och utom hemmet. Det intressanta erfarenhetsutbytet mellan våra läsarinnor på afdelningen för » Frågor och Svar » kommer naturligtvis att fortgå, äfvenså de kostnadsfria läkareråden och matsedlarna för hvarje dag, hvilka vi ämna någon gång utvidga med äfven matsedlar för vegetarianskt bord, såsom ofta har begärts. Och vår » Hjälpreda » skall ej förtröttas att frambära sina rika skatter af praktiska råd och rön.
Jag tror snarare, att det skulle vara alt sörja för oäkta barns tillkomst, om modren beröfvades sitt barn, så snart det vore så gammalt, att det kunde henne fråntagas för att lemnäs til! andra, under det alt modren iinge skaffa sig försvar och söka arbetsförtjenst, d. v. s. stryka landet omkring och skaffa sig flera barn. lag tillstyrker den förändring, som Hr Gripenstedt liar föreslagit. D e n 13 Mars c. ra. 469 Hr von Hohenhausen: Jag skall ej ingå i någon discussion, rör:de folkförökning på det ena eller andra sättet, utan vill blott nämna, att jag har sett flera exempel derpå, att sådana qvinnor genom denna åtgärd blifvit förda till arbetsamhet, i stället för att de eljest skulle hafva fortsatt sin förra lefnad så länge de kunnat, utan att göra någon nytta genom arbete. Emedlertid vill jag ej motsätta mig den redaction, som Hr Gripenstedt har föreslagit, ulan instämmer deruti. Frih. Sprengtporten: Då en qvinna söker fattigvård och har barn, som ej är spädt, d. v. s., som ej mera har behof af modrens närmare vård, så är det ofta en ren nödvändighet att kunna skilja barnet ifrån modren. Deremot skulle jag tro, att det vore hardt, att emot modrens vilja i från henne skilja ett barn, som ligger vid hennes bröst. Af sådan anledn. troijag, att detta mom. skulle kunna antagas, dock med det tillägget, att ett barn , som ännu icke fyllt ett år, ej må kunna emot modrens vilja skiljas ifrån henne. Hvad angår den redaction, som Hr Gripenstedt föreslagit, så har jag visserligen ingenting annat att invända deremot, än att det förefaller mig som samma undantagsstadgande redan igenfinnes i nästföljande morn., enligt hvilket fattigvårdsstyrelsen, vid de tillfallen då föräldrar vanvårda sina harn, har rättighet att annorlunda förordna om barnets skötsel. Ilr Liljenstolpe, Axel Fredr.:
Utsk:t har tillstyrkt ifrågav:de reservationsanslag, 70,000 rdr, »blott under förutsättning, att den af Utsk:t i föreg:de punkter föresiagne grund för skjutsbesvärets ordnande varder af R. St:r gillad.» R. o. Ad. har redan afslagit denna »grund;» men då det torde vara obestridligt att dessa 70,000 rdr äro af nöden för fortgången af postverkets påbörjade organisation, d. v. s. att de redan inrättade post-diligenserna måtte kunna fortfara och nya sådane anskaffas, samt tungan af postens fortskatfande sålunda borttagas från posthemmanen. hvarigenom denna befordring komme att ordnas på ett, såväl för statsverket, som den enskilde lämpligt och förmånligt sätt, — anser jag mig böra, i likhet med hvad jag i min reservation uttalat, yrka att förutnämnde 70,000 rdr årligen må å 7:de hufvudtiteln uppföras, utan det vilkor, som Utsk:t dervid fästat. Hr von Koch: Det torde väl vara förgäfves att på Riddarhuset, med den rigtning som åsigterna i denna fråga nu tyc kas hafva tagit, yrka något, som kan tjena till lindring för de skjutsskyldige; men jag anser dock min skyldighet vara, att fästa uppmärksamheten deruppå, att man, jemte det goda ändamålet af postväsendets ordnande, bör tillse att icke en ytterligare tunga nu blir pålagd de reserv-skjutsskyldige. Om man nemi. beslutar att postvagnarne skola begagna särskild skjuts, tillkommer obestridligen derigenom ett ökadt onus. Jag tror således att, vid beviljandet af dessa 70,000 rdr, för ytterligare befordran af post och resande, det vilkor bör fästas, alt särskilda öfverenskommelser må träffas om denna fortskaffning, samt att densamma icke må ske genom reservskjuts. Gr. Liljencrants: Det är med särdeles tillfredsställelse, som jag finnér att jag uti detta fall kan få instämma i den af den siste talaren uttryckta åsigt.
De stora svårigheter, som i detta afseende förr voro att bekämpa, den månaderslånga tid trupper förr behöfde för att framkomma; den otroliga afgång, som så långa marscher orsakade samt alla häraf hemtade skäl till de betydliga afdrag, man förr alltid var befogad att göra i ryska truppers angifna styrka, finnas icke mer. Men det är att märka, att stora truppmassors sammandragande omkring Petersburg, måtte ske uppenbart i hela Europas åsyn, och om det också kunde antagas, att Europa blefve likgiltig vid ett krig med syftemål att afhända oss ett eller annat landskap, så kan en sådan likgiltighet dock icke antagas, i fall vårt sjelfbestånd sattes i fråga. Ett krig med det förra syftemålet är således vida snarare att befara än det senare. 37 Andra frågan. ”Huru böra försvarskraftcrua vara ordnade med afseende på krigshärens indelning, sammansättning af stam, beväring och förstärkningstrupper, särskilda vapenslag, staber, intendcntsväsende, sjukvård m. m., och hvad erfordras af materiel för såväl den rörliga styrkan, som det genom fästningarna påräknade försvaret?” 2. GRUNDERNA FÖR ARMÉNS ORGANISATION, BEVÄRINGSINRÄTTNINGEN OCH LANDSTORMEN. Ordnade stridskrafter uppfylla med mesta hushållning af folk och penningar stridens ändamål. De hafva gjort det i alla tider; huru mycket mera i den nuvarande odlingens och krigskonstens. Vilkoret för ordnade stridskrafter är att någon betydligare del af landets stridsmakt ständigt underhålles utgörande dess fredsfot. Först derigenom kan krigslydnad läras, trupp danas, befäl bildas, vapenkunnighet meddelas och militäriska egenskaper fortplantas hos krigshär och folk. Endast sålunda blir möjligt och rådligt att låta den öfriga delen af stridsmakten, intilldess den i krig uppkallas och sättes på krigsfot, egna sig åt fredliga yrken, åt menniskokraftens verksamhet i det medborgerliga lifvet. Ett verkligt samhällsbehof uppfylles således genom underhållandet af en ständig stridsmakt.
"Här talas Svenska", bland alla de andra språk, t.ex. Ryska, som på skylten stodo anslagna, såsom talade i den lilla butiken. Men ännu mer stegrades min förundran, då jag litet längre fram läste på en annan skylt prydligt måladt: "Svensk målare" och derunder ännu: "Suomalainen maalari". Jag gick dock ännu ej in, hvarken på det ena eller andra stället, tyckande mig kunna göra det när helst jag ville; utan gick ner åt kajen och hörde tvenne män som talade Svenska. Jag gick genast till dem, tilltalade dem och den ena var kapten And. Wiklund, förande briggen Active från Gamlakarleby, nu efter några dagar färdig att afgå härifrån till Konstantinopel och Odessa. Jag följde med honom på en stund om bord på hans brigg, dit han just ämnade sig då jag höll honom an. Följde honom sedan i land och fann mig snart genom honom i sällskap med 4 Finska sjökaptener, alla från Österbotten, och 6 till 8 Svenska d:o, som alla lågo här med sina fartyg, dels nyss anlända och lossande, dels väntande på att få last och färdiga att afgå, den ena hit den andra dit, några till Amerika, men de flesta till hamnar vid Medelhafvet. Med desse män blef jag nu beständigt tillsammans, åt med dem på ett Svenskt värdshus, hållet af en hitflyttad Svensk enka, och drack med dem kaffe på "Café du commerce", följde dem på börsen och strök omkring med dem hos mäklare. Äfven var jag denna dag hos Ryska konsuln Ebeling, en utmärkt hygglig och human man, som med största beredvillighet åtog sig att framskaffa de saker jag möjligen kunde komma att skicka hem till universitetet från Egypten. På aftonen drucko vi toddy om bord på Active med kapten Malm från Jakobstad. I hamnen träffade jag denna dag en gammal Arab från Tunis, som gick omkring och bjöd ut rosenolja. Jag talade Arabiska med honom och han förstod mig, ehuru hans dialekt var helt olika och svår att förstås af mig.
Härvid inropades en piga, som fick befallning att föra mig på min kammare. Rummet var litet, men snyggt, och innehöll, utom tvenne sängar och fyra stolar, en dragkista och ett bord med en spegellåda, Här tyckte jag mig mera hemmastadd, och sysselsatte mig ända till middagen att ställa i ordning mina saker. Vid bordet fick jag min plats mellan en gammal skrifvare och lilla Lars, hvilken gerna kunde undvarit tillägget ”lilla”; ty han var en lång drummel, på hvilken jag genast märkte att han ej skulle göra mig det ringaste nöje. ”Jag hör att min hustru inqvarterat Lars uppe hos dig, min kära Arve,” sade tullförvaltaren. ”Om han blir för ostyrig, får du icke vara för mycket undseende, utan säg till om han besvärar dig.” ”Åh, kära du,” inföll frun, ”huru kan du sätta sådant i fråga? Lars är alltid snäll, då han bara får vara i fred.” ”Ska jag bo uppe hos honom?” frågade lilla Lars med en högst förtretad ton och pekade på mig. ”Kan jag inte bo i min kammare?” ”Jag behöfver det rummet, mitt barn,” svarade modern medlande; ”och du kommer att få mycket bättre och roligare uppe hos Arnman. Jag är säker att han leker med dig om aftnarne, när han slutat sina göromål, och förhör dina lexor om morgnarne. Allt det der blir just förträffligt. Du behöfver en påkörare, min lilla vän, en sådan nemligen, som tillika kan utgöra ett gladt och sedigt sällskap.” Jag kände mig nästan betryckt vid alla de serskilda befattningar jag skulle emottaga; men tröstade mig med att, om jag bara först komme mig i ordning, det vill säga fick fast fot i huset, skulle jag nog reda mig och icke låta bruka mig till mera än jag sjelf fann billigt. Efter maten, sedan tullförvaltaren gått att taga sin middagslur och tillsagt mig att jag i dag fick sköta om mina saker, hviskade frun mig i örat att jag kunde få roa mig med ett litet nätt hushållsbestyr; det var så trefligt, när man icke lekte fremmande, m. m.
De begripa, hvad vi stacaxeln, » det är därför, att vi veta, att flickorna kars män aldrig lära oss att förstå, oaktadt det ovillkorligen vilja bli gifta, och då anse vi rättast inte saknas varningar ... de begripa, att äktenatt spela en smula försyn ... du förstår, vi ha skapet är en snara. Ni minns kanske den där ju litet mer erfarenhet och kunna ju bättre välja, sentensen: äktenskapet är en råttfälla: den som och ju förr vi få en flicka bra gift, desto säkraär ute, han vill in, och den som är inne, han re äro vi, att hon inte råkar fästa sig vid någon, vill ut. Den sentensen förstår kvinnan. Hon som inte kunde göra henne lycklig. » förstår, hvilken dämonisk makt den där råttfäl» Bah, det är precis detsamma som att säga, lan utöfvar på en stackars fri manlig individ, att en ung flicka inte har någon egen vilja eller likaväl sam hon har erfarenhet om, hvilka för smak. och för resten, om det också skulle lyctvinade ansträngningar de fångna råttorna, herkas att väcka kärlek, där ingen finns, tron I verkrarne, göra för att blifva fria, låt vara bara fölligen, att någon människa, hon må nu ha ring en kväll. När en liten söt och älskvärd fru inte på fingret eller inte, kan förutse, hvad sorg eller får den nya vinterkappan, som hon särskildt önskat sig, och märker att hela hennes äktenskapslycka som ett äktenskap kan medföra? » » Nej, det tror jag visst inte, åtminstone inte lycka är en tom — tom illusion, vet ni, hvad sorgen, » och f. löjtnantens fru suckade djupt, hon gör då? Jo, då går hon ut och funderar på, Hvarför fruar ställa till partier. v hur hon bäst skall kunna ställa råttfällan för sin ogifte kusin. Och då gillrar hon opp locket så fint och sätter ett riktigt välluktande bete på kroken och ställer sig själf på lur med de rysligaste hämndtankar mot alla världens män i hjärtat ... » » A, hvilken hemsk teori! » utropade flere af damerna.
För öfrigt tror jag, att sedan Reservlager aro formerade, bör Staten så litet som möjligt, och heldst alldeles intet inblandas i Spann'målshandeln, utan så vidt dessa Lagers omsättning kräfver. Victualie handeln. Helt och hållet instämmer jag i förslaget, att Victualieoch Kreaturs - handeln inom Riket må blifva alldeles fri. Deremot tillstyrker jag aldrig förbud emot sådana artiklars införsel från främmande ort, som till lifvets förnödenheter kunna räknas. Det är i allmänhet vid ganska få tillfällen jag anser prohibitiva mesurer i längden nyttiga för näringarna: de lifva dem ej, utan de söfva dera. Undantag gifvas dock, särdeles vid fråga örn Manufacturer, hvilkas an - Den 28 Juni. 575 läggning och drift fordra stora förlag, och som således, utan uppmärksamhet lemnade, kunde ruinera sina idkare; men medelst lämpliga Tullafgifter å främmande varor kan, efter min tanka, de inhemska näringarnes trefnad i allmänhet tillräckligen bevaras. Ett steg längre, i fråga om lifsmedel, jemte andra förnödenheter, som från Finland inkomma, vore ej allenast en orättvisa mot den consumerande Allmänheten, utan vöre äfven vådligt. Idan. delsförhållandena mellan Sverige och Finland, Ut) deras nu varande skick, löpa snart till ä"da, och Kongl Majit har äfven redan utnämnt vis a personer, för utarbetandet af försD-get till nödiga ändringar deruti. Visserli-ge 1 är Handels-balancen till Finlands fördel, och det uti en ganska betydlig mån3 men de flesta produeter från Finland äro och blifva annu i mänga år af den nödvändighet för Riket, att ökade Importations afgifter på dem bleive ingenting annat än ökade Consumtionsafgifter lör Svenska Medborgare. Herr Grefve Schwerin medger, att hvarje näringsgren har lika rätt till beskydd, att omsorgen för Samhällets särskilta delar innefattar omsorgen för det hela. Hufvudstaden synes också verkligen hafva någon rätt i detta afseende, ty den ingår temligen betydligt i beräkningen af det hela: sådant visar, bland annat, äfven den andel som den tager uti allmänna Bevillningea. 5 76 Dftt ;8 Juni.
Naj.-t, 8om funnit elen sökta Mdarstörmonen vict cten tjenstedefattning, livarom fräga är, ieke kunna i Mcter beviljas, tiar deremot oclr i anseende tilt aflidne Rrofessoren LZ,r^ utmärkta förtjenster, s^nnerligast om O^mnastiken, velat till Rikets 8täncler8 8tatsDtskott öfverlemna Rnkan Z>mA-r förevarande underdåniga ansökning med dertill börande bandliogar, i afseende pä bibebällandet för benne oeb cte omyndige barnen af cten mannen virf rista Riksdag personelt beviljade oell pä Allmänna Indragnings8taten uppförda Rönelorbojning af 8exbundrade Riksdaler. Rongl. j>1aj:t förblifver Rikets 8täncter8 8tatsDtskott med att Ixongl. Md oell önnest städse välbevägen. Datum ut supra. <7. /i //e«,Zm. e /konx/. /t/a/.-kL /Vae/rA» V.-o e2. //t»/raA a/ /'ro/oeo/Zek ö/r>sr ^ec/rrt»r^t//i-^/re/n/s», ää//et r>i/ö> r 8ta^-^ä/er ä 8roc/cäo/m^ 8/ott «/e,< i /eä/u«rr l^ärvai anele: 1Ian8 Kxeellen8 /u8titiR-8lat8-,VIini8t6rn Herr Orefve /?o^e»ä/»i»/.
Likaså hafva dessa landsdelar, om hvilkas behof af lättare kommunikationer för vidare utveckling af deras för fäderneslandet högst vigtiga näringar, så många ovedersägliga intyg blifvit gifna, allt hittills nödgats stå tillbaka. En stambana ledd ifrån hufvudstaden till hjertat af Dalarne hade redan år 1856 af sedermera chefen för Statens jernvägsbyggnader, Herr Öfversten Ericson blifvit förordad. Dess behöflighet har af 1859 års jernvägsundersökningskomité blifvit uti underdånigt betänkande af den 8 November samma år utredd; en jernvägsförbindelse, ledd genom södra Upland, Westmanland till Dalarne har blifvit tillstyrkt af den år 1862 utaf Kongl. Majit förordnade komité för utredande af norra stambanans ändamålsenligaste sträckning, och på grund af den skedda utredningen, blef förslag härom af Kongl. Majit framstaldt genom nådig Proposition till Rikets Ständer vid sistförflutne riksdag. Vidare hafva provinserna Westmanland och Dalarne, genom sina landsting och desses deputerade, uti gemensam underdånig petition, afgilven i sistlidne Juli månad, inför thronen uttryckt sin önskan att nådig framställning måtte vid innevarande riksdag till Rikets Ständer göras om anslag till påbörjande af en stambana, utgående från den under anläggning varande jernbanan emellan Stockholm och Upsala och sträckande sig genom Upland, Westmanland och Dalarne i rigtning emot sjön Siljan; och slutligen har Dalarnes detta år församlade landsting uti särskild underdånig skrifvelse förnyat sistnämnda underdåniga anhållan. Fullständiga undersökningar - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. 121 sökningar uti trafikens hufvudrigtning äro på båda provinsernas gemensamma bekostnad utförda under loppet af detta år, af Chefen för medlersta Yägoch Vattenbyggnadsdistriktet, Majoren C. Adelsköld.