Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom ett yttersta medel för fosterlandets försvar, har omnämnts LandstorLandstormen. — En sådan är lämplig för Sverige, som, med krigsstyrkan grundad på bemen' väringssystemet, bör hafva att vänta en allmän vapenfärdighet bland den manliga befolkningen, och der från gamla tider blifvit inympadt medvetandet af skyldig heten att gå »man ur huse» för att försvara hemmet. Men med afseende på denna kunskap i vapnens bruk och på de uppoffringar, som skulle uppstå af föreskrift om vapenöfningar för landstormen, finner jag för närvarande icke skäl att sådana föreslå, helst det är att hoppas, att de frivilliga skarpskytteföreningarnas exempel skall locka till skjutgillens anordnande, och landstormen derigenom öka sin användbarhet för strid. Vid bildandet af landstormen blifva de frivilliga skarpskytteföreningarna äfven dess rot och kärna. Såsom en öfvad stam kunna dessa erbjuda goda ledare och tjenstkunnigt, öfvadt befäl och underbefäl af flera grader. Med den ihärdighet, oförtrutenhet och fosterlandskärlek, dessa föreningar hittills 14 Bil. N;o 3 a. till Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o i. om Statsverket 1865. visat, lära deras bemödanden icke blifva mindre eller nitet svalare, om de erhålla det lör troendefulla och hedrande uppdraget att blifva landstormens stam. Då i sammanhang härmed tillämpning af bestämmelserna om gymnastik och vapenföring i skolorna med nit och skicklighet fullgöres, bör nationen kunna vinna en utbildning och en vapenkunnighet, som göra möjligt för landstormen att kraftigt uppträda, der dess tjenst måste påkallas; hvarunder den äfven af en fiende lärer kunna påräkna att åtnjuta den aktning och behandling, som tillkomma en genom lag bildad krigsstyrka, då den uppfyller sina pligter, men vanligen icke tillerkännas en utom lag bildad folkresning.
Maj:t anbefallde i nåder Direktionen öfver Invalidinrättningen alt för framtiden så inrätta de af Direktionen med enskilda personer uppgörande kontrakter, att skadeersättningar ej vidare komme i fråga. 15:o Beträffande Rikets Ständers underdåniga anhållan rörande hvad som vid utlemnandet af exercisammunition från artilleriets förråd syntes böra iakttagas, aflät Kongl. Maj:t Lill KrigsKollegium nådig befallning att hålla hand deröfver, att, när sådan ammunition från Kollegium underlydande förråd mot betalning utlemnades, värdet af sjelfva krutet blefve afskildt och upptaget bland krulförsäljningsraedlen, hvilka för hvarje år borde till SlatsKontoret aflevereras, äfvensom att i öfrigt, så väl i uppställningen af räkenskaperna som i detaljerna deraf, söka tillvägabringa den största möjliga tydlighet och fullständighet. 10:o I anledning af Rikets Ständers underdåniga anhållan, att lånförsträckningar från extra anslagsmedel till de ordinarie ej vidare måtte äga rum, lät Kongl. Maj:t afgå nådig befallning till KrigsKollegium att så beskaffade dispositioner, som de af Rikets Ständer i förrherörde afseende antydda, för framtiden sorgfälligt undvika. 17:o Med afseende på Rikets Ständers underdåniga anhållan rörande behandlingen af frågor om anstånd med fullgörande af afslutade kontrakt om leveranser, anbefalldes KrigsKollegium bland annat hålla hand deröfver, att anstånd med leveranser utöfver den i kontrakt bestämda tid ej beviljades, 24 Bil, till R. St. Just. Ombudsm.
Hr von Hartmansdorff utgår från den synpunkten, all Stat och Kyrka äro oskiljaktigt förenade; jag deremot anser dem vara S:ne heterogena inrättningar, och jag stödjer denna min mening på Guds heliga ord, ty det heter i skriften: ”Mitt rike är icke af denna verlden”, och på ett annat ställe: ”GifvetKejsaren, hvad Kejsaren tillhörer, och Gudi, det Gudi tillhörer.” Hen Heliga Skrift skiljer således i bestämda, oförtydbara ord emellan det andliga och verldsliga regementet, men, detta oaktadt, har man här i landel, i uppenbar strid emot Guds ord, och de symboliska böckerna, begått det stora misstag, alt förena Kyrkan med Staten. De symboliska böckerna lära oss tydligen, de båda regemenlernas plats och verkningskrets, samt huru de alldeles icke fä störande ingripa på hvarandras område, samt ”fördöma med alfvar allt Päfveligt tyranni, att försvara sina meningar med våld och mord. (Smålk. art.). — I Augsburgiska bekännelsen heter del nemi.: ”Medan prediko-embelets kraft meddelar oss eviga håfvor, och varder allenast genom ordets tjenst brukad! och öfvadt, förhindrar t het intet Hiet verldsliga regementet. För thy Ihet verldsliga regementet umgås med andra saker, än Hiet heliga evangelium. Verldslig öfverhet skyddar icke våra själar, utan vära kroppar, och andra lekamliga ting emot utvärtes våld och uppenbar orätt, och straffar menniskorna med svärd och lekamligt straff, på thel hon må behålla verldslig rättfärdighet och frid. Therföre skall thessa till regementen, thet andeliga och Hiet verldsliga icke sammanmångias.” På ett annat ställe i Augsburgiska bekännelsen heter det: ”Någre hafva oskickeliga sammanblandat thet andeliga regementet med thet verdsliga regementet. Thenna förmängelse häfver varit en stor orsak till många häftiga krig, fördei-fliga upror och tvedrägt.”
Godkändes, med förklarande, hvad särskildt beträffar Voterings-propositionen N:o 5, att Preste-Stågdet vidhåller sitt der omförmälda beslut. Ulskoltets yttranden, sidan 8, med afseende på dels g 27 dels g 35. Lades med godkännande till handlingarna. Ulskoltets anmälan, sidan 9, i fråga om § 65. Lades lill handlingarna. Voterings-propositionen N:o 10. Godkändes. Yttrandet, sidan 10, rörande g 76. Lades med godkännande lill handlingarna. 2:o Förslaget lill Instruktion för Taxerings-förrältningarne. Ulskoltets anmälan, sidan 11, under §§ 4 och 5. Lades till handlingarna. Godkändes. 3:o Förslaget lill förordning, angående Mantalsoch Skattskrifning arnes förrättande. Ulskoltets yttranden, sidorna 14—17, under g 4, § 5 och g 11 Lades med godkännande lill handlingarna. S. D. Föredrogs ånyo Stats-UIskollcts Utlåtande N:o 165, i anledning al de under nuvarande Riksdag framställda förslag, angående inrikes skeende upplåning emot Svenska fonderade stats-obligalioncr. För stadgandet i punkten 2 antogs, med uteslutande af de å 1—4 raderna förekommande orden: ”sorn icke får —• upptagna lån, och,1'1 följande lydelse: ''denna upplåning, hvilken under åren 4 öG1 1803 icke får uppgå till högre belopp ån en summa af 5,000,000 Hulr K int, sker genom fonderade, inom Riket utgilna, räntebärande obligationer lydande å Svenskt mynt, och utfärdadel på Rikets Ständers vägnar, af deras Riksgälds-kontor." Förslaget i punkten 4 godkändes, med den ändring alt slutorden: ”cfoc/c all kostnaden för länet derigenom ej mil blifva större än för innevarande drs jernvägsbyggnads-län. ” utbyttes mot orden: ”dock alt denna rabatt, ej får öfverstiga tio procent.”
I anledn. af denna afsägelse och till följd af 98:de g:n Eeg:sF:n samt 63:de §:n Eiksd:sOrdn:n, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om E. o. Ad. behagade anmoda Exp.Utsk. att inkomma med förslag till Förordnande för Just.Ombudsrms utsedde efterträdare, Häradshöfdingen Assessoren Gerhard Lagerstråle, att vara E. St:rs Just.Ombudsm. Eopades Ja. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exp.- Utsk. inkomne förslag till E. St:rs underd. skrifvelser till K. M.: N:o 91, ang:de förändrad lydelse af 4:de §:n l:sta kap. GriftermålsBalken; N:o 92, ang:de stiftande af en lag emot misshandling af djur; N:o 93, om uphäfvande af bördsrätten i stad samt ändring af lagstiftningen ang:de testaments-rätten och gåfva af fast egendom ; samt N:o 94, i afs. å förhållanden rörande arbetsfolk, som utgår för vinnande af arbetsförtjenst. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Näst efter Const.Utskis Mern. N:o 11 finnes på föredragningslistan upfördt Bevilln.Utskis Utlåt. N:o 10, efter hvilket åtskilliga andra frågor förekomma, bordlagda dels en, dels två gånger. Det är klart, att när E. o. Ad. afslutat föredragningen af Const.Utsk:s nyssnämnda Mern., Ståndet icke kan under dagens sammanträde medhinna att till behandling företaga Bevilln.Utsk:s Utlåt. Om så icke kan ske, och sistnämnde Utlåt, icke varder undanflyttadt på listan, skall nödvändigt hända, att de andra målen icke kunna bordläggas andra gången, och E. o. Ad. skulle då lätteligen kunna blifva utan sysselsättning det plenum, som inträffar sedan tullbevillningen blifvit afgjord. På grund häraf vågar jag anhålla, att R. o.
Men qvällen före balen på Amaranthen, då jag nästan glömt hela historien, blef en låda uppskickad till mig. Den var fyld med violer, som doftade så friskt, som de nyss blifvit plockade. Cronsköld hade fått dem sända från Nizza.» »Ja, det syns, att det var en trettio år sedan; vår tids vanslägtade ungherrar göra sig minsann icke så mycket besvär. Men då blef du väl också förtjust i honom, mamma?» »Ja, jag var nära deran, det måste jag tillstå, men så presenterade han en dag för mig en af sina regementskamrater, en ung löjtnant Berg. Det skulle han icke ha’ gjort, ty han slog honom strax ur brädet.» »Det var pappa.» »Ja! Och Cronsköld var förståndig nog att lemna fältet fritt för sin kamrat. Men efter vårt giftermål fortfor han att vara vår umgängesvän, och när du föddes, ville han partout blifva din gudfader.» »Men han har aldrig tänkt på att gifta sig se’n dess, det är jag säker på. Du har vunnit många triumfer, mor lilla.» Fru Berg smålog. I detta ögonblick såg hon helt ungdomlig ut, trots den fårade pannan och den gammalmodiga hårklädseln. Leendet gaf lif åt hela hennes ansigte, från de små groparne kring munnen till de bruna ögonen. Camilla gick upp, tryckte en kyss på hennes panna, slog sig sedan ned vid flygeln och började snurra rundt på pianostolen. Men borta vid fönstret satt Edith med sänkta ögonlock; man skulle trott, att hon sof, om hon icke låtit stolen gunga sakta fram och åter. Plötsligt ryckte hon till. En sidodörr öppnades och en tjugofemårig, svartklädd man kom in, med en tjock kappa kastad öfver axlarne. Hans svarta hår var slätt tillbakakammadt öfver hufvudskålen, ögonen insjunkna, hyn blek och fin med hektiska, röda fläckar på de utstående kindknotorna. Han kippade efter andan, och medan han vandrade fram och åter i rummet, hostade han ofta, en skarp, genomträngande hosta. »Åh, är du redan vaken, Fredrik? Hur mår du efter din siesta?» »Jo tack, mamma! Mycket bättre!»
Häraf blir en följd att, om Borgare-Ståndet vidblifver berörda sitt beslut, omröstning måste anställas, för hvilket fall Utskottet föreslår en ”så lydande proposition: 127:o. Den, som anser, att, med godkännande af den utaf Utskottet föreslagna redaclion för denna artikel, nemligen: Inventarier, Skeppsnya, för byggnad, tackling eller utrustning, men ej hänförliga till husgerådssaker eller beklädnadspersedlar, å artikeln, så lydande, bör bestämmas 10 R:dr införselstull för hvarje 100 R:dr varu-värde, voterar Ja; den, det vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer sagde afgift af 10 R:dr för 100 R:dr värde alt antagas såsom införselstull å samma artikel sådan den blifvit af Borgare-Ståndet till sin lydelse bestämd, nemligen: Inventarier, SkeppsNya, i Taxan ej specificerade, för byggnad, tackling eller utrustning behof iga, men ej hänförliga till husgerådssaker eller beklädnadspersedlar. Uti Betänkandet N:o 21 har Utskottet föreslagit, att skillnad måtte göras emellan Tackoch Barlast-jern af Berg• och Bärmapn samt c[e(- af Sjö- och Myrmalm, med serskilda tullbestämmelser för h vartdera slaget. I Utlåtandet N:o 30 deremot hemställde Utskottet, att allt slags Tack-och Barlastjern måtte återföras under en gemensam rubrik samt vara förbjudet så vid insom utförsel. Ridderskapet och Adeln har i afseende å denna artikel endast besluiat, det serskilda stadgande, att, för den händelse, Kongl. Maj:t skulle finna att förbud mot ineller utförsel af denna vara icke bör ega rum, utförselstullen borde bestämmas, för Tackoch Barlast-jern af Bergmalm, till 4 R:dr 24 sk. och af Sjö- och Myrmalm till 16 sk. Sk %, samt införselstullen till 2 R:dr för det förra och 4 R:dr 24 sk. för det senare slaget.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 20 sistledne September under Nio 187 afgifne, samt den 30 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i fråga om utvidgad frihet till Väder-mjölqvarnars uppbyggande, med rättighet att därå mala för tull, samt upphörandet af den omgång, som efter nu gällande FörJ fattningar erfordras, för vinnande af tillstånd till anläggande af TullMjölqvarnar i allmänhet j fann Ridderskapet och Adeln , att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde lägg?s till Handlingarne. Föredrogs å nyo och remitterades till Statssamt Allmänna Besvärsoch OcconomieUtskotten: Herr von Hohenhausens, Michael , den 30 sitledne September förmiddagen på bordet lagde Motion, angående undersökning om de Civile Läroverkens närvarande beskaffenhet. Den 3 October t. Föredrogs å nyo Allmänna Fesvärsoch’ OeconomieUtskottet s den 20 sistledne September under N:o 188 afgifne, samt den 30 derpåföljande eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, rörande jemnkning af Extra Roteringen i Riket* Herr Tham, Wollrath, anhöll, att OeconomieUtskottets förevarande Utlåtande matte hvila på bordet till nästa Plenum. Herr Carlsson, Jacob Edward, förenade sig med Herr Tham. Herr Grefven och Landt Mar shalk.e.n förklarade;, att den af flere Uedamöter sålunda gjorde anhållan, om Utlåtandets ytterligare hvilande pa bordet till nästa Plenum, icke kunde, enligt 4<J,f §, Riksdagsordningen, förvägras. Företogs til! pröfning
Preste-Ståndet yttrat sig lika tydligt och bestämdt angående hvad som rörer dess åtagande, uti dess samma dag eller den 20 December i8a3 afgifne svar, så hade den önskade förklaringen öfver 1810 års Kungörelse ofelbart följt, och från samma stund skyldighet äfven för Ecclesiastike personer med deras Enkor och Barn, att för deras egande jord, hus och tomter i Städerne deltaga i allmänna åligganden, icke vidare kunnat göras tvistig; men som Högvörd. Preste-Ståndet, uti dess nämnde svar, i stället endast förklarade sig finna, att Kongl. Kungörelsen den 6 Aprii 1810 tydligen uttryckte Ståndets härutinnan gjorde concession, hvadan ock Högvörd. Ståndet ansåg, alt nå - jBil. t. Besv. och Oecon. Utsk. Betsele. N. o 5g. i1 gon ytterligare förklaring eller utsträckning derutaf icke kunde eller borde ega runi, vanns ingen ting, utan frågan, om och huruvida Ecclesiastike personer jemte deras Enkors och Barns i Städerne ärfde eller förvärfde fastigheter skola för samma egendomar deltaga i allmänna onera, förblef och är än i denna stund en källa till tvister och rättegångar; det har nemligen handt och skall förmodligen framgent hända, alt, — ehuruväl Högvörd. Preste-Slåndet, enligt ordalydelsen uti meranämnde Kongl. Kungörelse, i så måtto biträdt de öfriga Riks-Slåndens ädelmodiga concessioner af snart sagdt alla sina privilegier, att
Lagerbjelke gjort såväl i afs. på 13:de §:n som det nu framlagde grundlagsförslaget vara riktig, men alldenstund orden »samtlige ledamöter» äro oförtydbara och icke alls medgifva tolkning, hvarken på ett eller annat sätt, så måste deraf också följa att alla StatsRåds-ledamöterne måste höras, för den händelse att Konungen skall kunna fatta beslut, såvida ej sjukdom gör Den 25 Juli f. m. 505 allas hörande till en omöjlighet. Nu vill Gr:n likväl det andra omständigheter än sjukdom också skulle kunna gälla såsom laga förfall för StatsRåds-ledamot att vara tillstädes vid tillfällen då alla »samtlige» skulle höras och hvarigenom kunde inträffa att »samtlige» Rådgifvarne blefvo reducerade till 3 eller 4 af hela antalet. Detta skulle dock innebära en orimlighet, då lagen i uttryckliga ord säger att samtlige ledamöter skola vara närv:de. Jag kan således icke anse Gr. Lagerbjelkes försvar för sitt sätt att tolka ordet »samtlige» tillfredsställande. Hvad beträffar de exempel sorn Gr:n anfört rörande Konungens skyldighet att höra hela StatsRådet vid de tillfällen, då Ilan vill börja krig eller sluta fred, så kan jag icke tinna att detta exempel är hvad man kallar adaequat för ifrågav:de fall. Att börja krig är en handling som innefattar den aldra största offentlighet; i samma ögonblick som krig beslutas; är det en handling som ögonblickligen rörer hvarje medlem af hela nationen. Samma förhållande är det med den handling som innefattar afslutande af fred. Men så är icke fallet med förbund med främmande makter. Dessa förbund skola, sedan de blifvit afslutade, äfven erhålla en bestämd förm för att göras gällande. Det kan hända att ett sådant förbund icke ratificeras af den ena makten, sedan de hufvudsakliga punkterna af den ömsesidiga underhandlingen äro afslutade. Är det väl då lämpligt att sjelfva förbundshandlingen skall i förtid komma till allmänhetens kännedom, hvilket blir förhållandet, när 10 personer om innehållet skulle få kännedom, ty det gamla ordspråket säger: att när en hemlighet kommer till mer än 3 personer, är det icke mera någon hemlighet.
Ständers Statssamt Allmänna Besvärs och EkonomiZTtskotts Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, rörande dels inrättande af ett allmänt Arbets-oell GorrectionsHus här i Staden, dels anslag af Löner och arfvoden för Fång-Predikanter och Vaktbetjente. Till Statssamt Ekonomi-Utskottens gemensamma haricllägguiug, hafva Rikets Ständer remitterat följande från Kongl. Maj:t aflåtne Nådiga proposition. (Be osta Samlingen.) 8y4 S ta ts-U ts ko t te Is Betankandern De häruti åberopade handlingar, nemligen: Stats-Rådets. Protocoll och Herrar Commiiterades underdåniga Betänkande, hafva Utskotten jemnVäl lått emottaga, hvarförutan Utskottet, för ämnets närmare utveckling, förskaffat sig del ej mindre af framlidne Revisions-Secreleraren af Ritellse Ämbels-Berältelse, angående långvården i Riket, än af de särskildta Förslag lill Reglementen för Allmänna Arbetsoch Cörreclions-Inrättningar, hvilka af så väl Herrar Commiterade, som bemälde Revisions-Secreterare blifvit uppgjorde. Hvad nu först angar frågan om inrättande af ett allmänt Arbetsoch Correclions-Hus här i Steden; så hafva väl Utskotten efter sorgfällig granskning af de till ämnet hörande handlingar, nogsamt insett ej mindre bristerne i den i Wadstena varande Corrections-Inrätlning, än ock nödvändigheten af en på bättre grunder organiserad dylik anstalt bär i Staden, men då, enligt ett af Utskotten ombesörjt provisionelt förslag öfver Kostnaderne härtill, en summa af minst 121,041 R:dr Banco skulle erfordras, hvartill någon tillgång numera, ocb sedan så betydliga Statsanslag redan blifvit beviljade och fåststälde, icke finnes; så nödgas Utskotten vördsamt anmäla, att medel till ifrågaya - Stats -Utskottets Betänkan den. 8^5 rande ändamål för det närvarande icke äro alt anslå.
Jag tror att man ganska väl kan undanskjuta båda dessa onda tingen, bland hvilka valet icke synes på något sätt vara erforderligt, icke af behofvet påkalladt; jag afslär för min del Betänk., hemställande vördsamt, att R. o. Ad. måtte under nuvande förhållanden på enahanda sätt bemöta hvarje dylikt, om än aldrig så välment förslag. Frih. Raab, Adam Christian: Den fråga, som här discnterats, är ganska betydelsefull, både till sin princip och för de närmaste följderna af ett bifall eller afslag till Utsk:s Betänk. Vi veta att två Stånd hafva bifallit Betänk. Om R. o. Ad. äfven bifaller detsamma, så utgör det ett R. St:rs beslut och dermed skulle då R. St:r hafva inför K. M. förklarat behöfligt att vidtaga en så betydelsefull åtgärd som den att uphäfva tullen på spanmål. För bifall till förslaget har redan blifvit mycket taladt. Man har upgifvit, och det med rätta, såsom sanningsenligt högt stegrade priser på spanmål och stor farhåga i vissa orter att hungersnöd der kan komma i fråga. På andra sidan åter har man framhållit den serdeles stora vigt frågan har i afseende på principen, huruvida jordbrukaren behöfver för sin säkerhet det stödet, som nuvande import-tullen på spanmål gifver eller huruvida den nu föreslagna undantagslagen skulle förstöra spanmålshandel. Jordbrukaren behöfver det ifrågavande stödet, så mycket mera i närvande stund, som anledn. är att tro att bränvinsbränningen kommer att inskränkas. Vid sådant förhållande är det af så mycket större vigt att få en ordnad spanmålshandel i riket. Till detta sednare skäl kan läggas, att i den Tulltaxa, som beslöts af K. M. och R. St:rårl851 står, att den närvande Tullsatsen på spanmålen kommer alt räcka till 1854 års slut. Jag skulle således obetvingadt förklara min förkastelsedom öfver Allm.
Men äfven utan afseende härå, antages att successive för ett år ett visst belopp, exempelvis 20c,000 R;dr Hamburger B;o, blifvit från Tullverhel lefyereradt, accepteradtoch i räkning med det utländska huset, som har Vexelaffairerne StatsContoiret tillgodoskrifvit. Nu skall detta belopp finnas debiteradt i RäntekammareBoken inom Column, men affcrdt i Svenskt Banco i sjelfva redogörelsen efter de olika courser för hvar postdag, som Tullverket gjordt lefvereringarne. Enär man nu derefter kommer till Credit eller utgifterne, så bestridas de genom ny vexeldragning directe från F.äntekammaren och summörne skola då äfven afföras i Hamburger B:co inom column, men efter helt olika courser i Svenskt B:co, emot Debet. Riksens Ständer hafva nu ansett dessa olikheter kunna jernnäs derigenom , att coursdifferencen vid årets slut, såsom Öfverskott eller brist, allt efter utfallande beskaffenheten, uppeller attördes. ”Denna åtgärd låter väl tämmeligen verk; ställbar; men vid närmare pröfning lära likväl alltför betänkliga hinder finnas möta, Otn precist samma belopp i vexlar som Tullverket D<-ii 4 April f. m; 4» inom en viss tiderymd lefvererar, äfvenledes inom samma år för hvilket redogöres, blefve disponerad, skulle den föreslagne ordningen möjligtvis kunna iagttagas. Men, utom hvad rörande återkommande vexlar här förut blifvi anfördt, som genast rubbar coursförhållandet begge verken emellan hade uppmärksamhet bordt lästas derå, att i Courtage, brefporto, discontoberäkningar och Commissionsprocent mm. uppkomma på stället i räkning emellan Bankirerne och Statsverket, differen cer omedelbarligen i Hamburger Banco, om hvilkas förvandlingscours till Svenskt Banco, ingen fråga rimmeligen bör uppstå.
Jag tror derföre alt man af dessa båda skäl kan låta summan förblifva vid dess förut bestämda belopp. R. o. Ad. ansåg de emot förevar. 7 och 8 punkterne gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss. 9 och 10 punkterne. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. Hr von Hartmansdorff: Om mitt minne icke felar, så har R. o. Ad. uti ett annat betänk, återremitterat den punkt, som angick kassa-kreditiven åt enskilda. Om så förhåller sig, lärer denna punkt äfven böra återremitteras för att ställas i öfverensstämmelse med det förslag, som IJlsk. kan komma alt i förra hänseendet afgifva. Den 3 Maj. 359 Hr Akerman: Leke annat än jag kan minnas, så var det vid återreraiss af det betänk., som den siste välde talaren omnämnt, icke af någon talare ifrågasatt, att ju icke kreditivrörelse skulle komma att äga rum, och af sådant skäl synes del, som föreskriften i detta mora. under alla förhållanden kunde komma alt bchöfvas; men jag skulle nu icke vara emot att punkten återremitterades, synnerligen som jag nu just har fästat min uppmärksamhet på ett dervid möjligen behöfligt tillägg. R. o. Ad. ansåg de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till återremiss. Denna punkt blef af IL. o. Ad. bifallen. Hr von Hartmansdorff: Jag påminner mig väl alt del om denna fråga var tvist i Ståndet, när betänk. i\' :o 42 föredrogs; men jag erinrar mig icke huruvida åleremiss beslöts eller ej. Om derföre en annan punkt, eller det öfriga af betänk, finge föredragas intilldess upplysning härom vunnits, så förlorade man ingen tid på undersökningen. Sedan härefter underl. Ridd. -s e k re terare haft äran upplysa, att vid pröfningen af BankoUtsk:s betänk. N:o 42, R. o.