Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle således föreställa mig att det ligger en vinst uti att exportera dem i stället för att bränna upp dem som ved, ty härigenom kunde vi bidraga till anskaffande af de kapitaler, som äro nödige för att vi skola kunna betala alla de utländska varor vi importera. Och då jag såväl är öfvertygad om att vi icke riskera något för våra skogar, och äfven anser att Utsk:t. begått en försum melse i detta fall, så får jag anhålla om afslag å ifrågav:de punkt, och bibehållande af de förut gällande bestämmelserna härutinnan. Hr Fåhreeus: Ehuru Kommers-Coll. och General-tull styrelsen vid sednaste revision af tulltaxan ansågo sig icke böra ingå i pröfning af principfrågan rörande tullbeskattning af utgående trädvaror, utan inskränkte sig till att föreslå sådan redaktion af tariffens bestämmelser, att en konseqvent tillämpning blefve möjlig, finnér jag mig nu, sedan ärendet kommit i ett nytt stadium, oförhindrad att bedöma frågan äfven med hänsigt till det principiella. Redan förra riksdagen höjdes många röster för exporttullens borttagande å virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget, men man inskränkte sig då lill att nedsätta afgiften till hälften. För denna afgift kan skäligen icke heller åberopas samma national-ekonomiska skäl, som legat till grund för bemödandet att genom tull-lagstiftningen försvåra utförseln af ungskogsprodukter. Vid betraktande häraf, och då tullintraden för denna artikel icke erbjuder statskassan synnerlig fördel, hyser jag, för min del, ingen betänklighet vid att rösta för bifall till Utsk:ts förslag i denna punkt. Gr. Posse: Det torde väl vara obestridligt att de trädslag, hvarom här är fråga, äro af den beskaffenhet att de måste hänföras till mager skog. Man har velat bibehålla de ifrågav:de utförseltullarne på virke, hufvudsakligen för att skydda den unga skogen; men enligt mitt förmenande är detta skäl icke tillämpligt på ifrågav:de artiklar.
De laga skiften, som i Helsingland blifvit förrättade, kunna i allmänhet antagas hafva blifvit gjorde till delägarnes belåtenhet, emedan besvär deremot^ sällan blifvit anförde och Landtmätarnes åtgärder vunnit laga kraft; hvaremot uli Gestrikland de ofta föranledt tvister, som till skada för delägarue förorsakat längre tids uppehåll med tillträdet af de nya skiftena. Orsaken lill detta olika förhållande torde till en del vara den, att skogsmarken å de flesta ställen i Helsingland, der laga skiften blifvit verkställde, förut varit samfällig, men inom Gestrikland denna mark tillförene undergått storskifte, hvarigenom, då den ena delägarens skogslotter varit bättre vårdade än deri andras, alltid erfordrats ståndsskogs-liqvider, hvilka varit svåra att uppgöra och oftast föranledt stridigheter, af desto ömtåligare beskaffenhet, som skogsmarken liar större värde uli Gestrikland än uti Helsingland. Ehuru motvilja för skiftesförrättningarne i allmänhet icke är rådande, utan dessa vunnit förtroende hos folket, som insett nyttan deraf, så äro Famån-Beriittelse fr. Gflciorgi Lini. __ ^ 18 likväl ole kostnader för aflöning till Landtmätare oell Gode Män, handtlangning oell utflyttningar, ni. m., hvilka åtfölja laga skiften, så betungande för första innehafvaren, att denna för sin besinningstid ofta anser sig icke kunna af skiftet draga den nylta, sorn motsvarar kostnaderne; och ■vållar farhågan för dessa, att denna för ettv ordnadt jordbruk så nyttiga och nödiga reglering icke haft den framgång, som den vid annat förhållande skulle hafva ägt. Genom Eders Kongl. Majrls Nådiga Bref af den 19 Mars 1839 hafva de binder, som förut förefunnits för erhållande af laga skifte inom de af en liel socken eller flere byar bestående skifteslag, der gemensamt storskifte föregått, blifvit undanröjde; och hafva derefter laga skiften blifvit uti några sådana skifteslag begärde, hvilka nu äro under handläggning. Statsbidrag.
Jag tror, att Utskm, andra gången detta ämne af dem förehades, ägde tillräcklig anledning att föreslå en lämpligare redaction, innehållande den mening, som af de 2:ne Stånden blifvit antagen; och då jag är af annan tanke än Hr v. Troil, som begärt afslag å denna punkt, skulle jag vilja föreslå R. o. 44 Den S Januari. Ad. att antaga såsom redaction af denna punkt, hvad närvar. utlåt, innehåller, nemi. att hos K. M. i und. anhålla, det täcktes K. M., med upphäfvande af den pappersbruksidkare hittills medgifna rättighet att till lumpors insamlande begagna personer, som äga att kringresa i landsorterna, i nåder förordna, att pass för sådana personer hädanefter icke skola utfärdas, saint att det må bero på pappersbruksidkarne sjelfva att, genom antagna commissionärer eller på annat lämpligt sätt, emottaga de lumpor, allmänheten kan hafva att aflåta. Skulle R. o. Ad. bifalla denna redaction, anhåller jag, att de 2:ne Stånd, som bifallit Ulsktns tillstyrkande i förra utlåt., måtte inbjudas att med R. o. Ad. förena sig Uti antagande af nyssnämnde redaction deraf. Gr, Horn: Jag har ej delat majoritetens åsigt, som ligger till grund för detta utlåt. Min reservation vid det första utlåt, innehåller ett förkastande af hela denna ida, hvilken jag finner af större statsoeconomisk vigt, än man vid första påseendet torde förmoda.
Cederström har ytterligare förment, att en annan ordning, eller ock numerföljd uti Förslaget af §§, inom hvarje Grundlag bort iakttagas, vid uppställandet af ifrågavarande §. i Riksdags-Beslutet; i anledning hvaraf Expeditions-Utskottet får meddela, att §. blifvit uppställd efter ämnenas vigt och sammanhang, så vidt de vid §. aflemnande till justering varit behörigen beredde aLt hvila lill grundlagsenlig behandling, och jemväl i enahanda ordning, som blifvit följd uti den uppgift, som från Constitulions-Utskottet erhållits. Friherre Cederström och Domprosten Holmström hafva vidare anmärkt, att, vid upptagandet af tillägget i 72 §. Regerings-Formen, ConstitutionsUtskottets Memorial N:o 68 icke blifvit citeradt. Då af Constitutions-Utskoltets Memorial N:ris 68, 78 och 117 står att inhemta, att berörde tillägg, som genom votering i Förstärkt Constitutions-Utskott blifvit antaget, icke finnes omförmäldt uti Memorialet N:o 68, utan först tillkommit uti det Redactions-förslag, sorn innefattas i Memorialet N:o 78, har Expeditions-Utskottet saknat skäl, att citera meranämnde Memorial N:o 68. Slutligen är anmärkt, af Grefve Horn, alt uti ingressen till ifrågavarande §. af Riksdags-Beslutet, orden af vårt Constitutions-Utskott beredde, såsom öfverflödige och till osli med skadlige, bort uteslutas, meli som, enligt Grundlagarne, ingen förändring i desamma kan tillkomma, utan, efter föregången beredelse i Conslitutions-Utskottet, har Expeditions-Utskottet så mycket heldre ansett sig kunna begagna desse ordalag, som desamme igenfinnas uti flere föregående Riksdags-Beslut, ExpeditionsUtskottets Mcmotinl Nio 33.
Men likväl, under vissa är, då markegången varit hög, hafva de gjort det, förklarande att det blefve dem svårt att anskaffa penningar. Detta torde i sin mån bevisa, alt rätten till uppsägning och, såsom vilkor derför, räntans bestämmande i persedlar, utgöra för den skallskvldige en verklig fördel. Denna fördel vill man nu beröfva honom, utan att ens medgifva hans hörande i saken. En värd talare har sagt, att det skulle innebära en orimlighet att höra de skattdragande, enär sådant endast med svårighet skulle låta sig göra och något ändamål dermed icke skulle vinnas. Det ändamål jag med de skattskyldiges hörande alser, är icke blott att deras rätt må iakttagas, utan äfven att de må, med den en gång sannolikt blifvande förändringen, finna sig belätne. Att detta är möjligt, bevisar exemplet af Finland, hvarest en ränteförenkling försiggått sålunda, att, sedan eli förslag dertill 102 Den 8 September f. m. blifvit uppgjordt, allmogen lemnades tillfälle att i socknestämmor sig deröfver yttra, oell för icke ett enda län blef förslaget faststäldt, utan att räntegifvarne förklarat sig med detsamma nöjde. Exempel af allmogens hörande i likartade frågor saknas icke eller i Sverige. Fördelarne för Staten af ifrågavande förslag äro mindre påtagliga, än de som vunnos genom åtagandet af mötespassevolancen. Det är väl bekant huru angelägna höga vederbör;de voro att genomdrifva den saken. Allmogen blef likväl i ämnet hörd och ej ett enda kontrakt afslutades utan passevolancegifvarnes samtycke. Så tillgick äfven vid indelningsverkets upprättande samt i sednare tider, och ännu i dag, vid frågor om roleringsjemnkningar. Det kan således icke möta synnerliga svårigheter att, om man blott vill, inhemta räntegifvarnes yttrande. Gr. Sparre har sagt, att detta förslag vinner räntegifvarnes sympatliier. Jag medgifver att detta yttrande kan hafva sin riktighet, sä vida man rättar sig efter hvad som skrifves i de mest lästa tidningarne eller af en och annan enskilt yttras.
Af sådan anledning har Utskottet ingått i detailerad granskning af de serskilda utgifts-posterne, och i de fall, der tillstyrkande af ökad utgift egt rum, har Utskottet, utom de skäl dertill, som i hvarje punkt finnas anförda, tillika lemnat behörigt afseende å den allmänt erkända satts, att man af Artilleriets personal eger anspråk på högre kunskaper, att dess tjenstgöring fordrar mera öfning och uppoffring af tid och krafter, samt att, om denna personal icke under freden bildas, den vid utbrottet af ett krig omöjligen blifver att tillgå. Enligt hvad ofvan är anfördt, utgöra de anmälda nya behofven: a) Löntillökning för 3:ne Regement s-Chefenj ä:ö för 1g yngre Capitainer _, c) d:o för sisne lnformations-Capitainer, d) och ny lön för 1 sådan vid Wendes Artilleri-Regemente. Enär dessa utgifter afse dels förhöjning i det högre Befälets löner, dels anslag afen ny Informalions-Capilaines-lön, hvilka behof af Rikets Stan - 12 Sttts-Utskottets Uti. N:o 81. der pröfvades vid sistlidne Riksdag, då lönerne till nuvarande antal och belopp bestämdes, finner Utskottet sig, i betraktande af Stats-Werkets knappa tillgångar, böra afstyrka beviljandet af ofvanberörde utgiftssummor af tillsammans 3,36o. Anseende Utskottet sig härigenom jemväl hafva besvarat Herr Chat'- pentierSj J. T.j motion om tillökning i de yngre Capitainernes löner ifrån 54q till 750 R:dr hvardera. e) Löntillökning för 88 Förste Constaplar ä i6\ R:dr. Wid sistlidne Riksdag blef aflöningen för Förste Conslaplarne vid Artilleriet, som skola undergå examen, och af hvilka man fordrar mera insigter, än af Corporaler i allmänhet, förhöjd ifrån 20 till 5o R:dr årligen.
Då, enligt en i slutet af Oktober månad 1849 upprättad förslagsberäkning, Riksgälds-kontorets fi na n ci el la ställning befanns sådan, att kontoret, under påföljande års vår och sommar, kunde, äfven om inlösen af alla della verks utelöpande 4*/> procents obligationer vid den tiden verkställdes, utöfver hvad dertill erfordrades, påräkna ett öfverskott af 700,000 r:dr och enär kontoret dessutom, till bestridande af dess oförutsedda utgifter, hade att påräkna den kontanta tillgång, sorn kontoret vore i tillfälle att bereda sig medelst uppsägning eller försäljning al andra Verks och Inrättningars, kontoret tillhöriga, räntebärande obligationer, funno Fullmäktige, på grund af Reglementets 160 <§ samt i öfverensstämmelse med hvad Rikets sednast församlade Ständer yttrat och förklarat, i fråga om de för 1848 års krigsrustningskostnader, genom Riksgälds-kontoret, upplånade medel, sig böra använda de sålunda befintliga tillgångarna för besagde obligationers infriande. Fullmäktige beslöto derföre, under den 26 i ofvanberörde Oktober månad, att på stadgadt sätt uppsäga samtliga, af detta Verk dan 10 Juni sistnämnde år ulgifna, obligationer med 4l/2 procents årlig ränta eller hela obligalions-serien D. å tillsammans 500,000 r:dr.
Lika öfvertygad som jag är att dessa åtgärder, för så vidt de vinna Rikets Ständer bifall, skola i sin mån bidraga att gifva det Svenska bankväsendet ökad enhet och styrka; lika öfvertygad är jag, att Riksbanken derigenom skulle erhålla en öfverblick öfver landets penningemarknad, som den i det hela nu saknar, men som utan all fråga måste vara af största vigt för en bank, som bar att vaka öfver sjelfva myntvärdets upprätthållande. Jag anhåller om remiss af denna motion till Banko-Utskottet. Stockholm den 11 November 1865. C. F. Ridderstad. N:<> 5 Af Herr RiddGFSttåå, Cf. F., om anvisande af Två millioner R:dr att af Riks-banken, såsom kassakreditiver, tillhandahållas de förlagseller jordbruks-banker, hvilka, af Kongl. Maf.t oktrojerade, inom landet kunna uppstå. Svenska Riksbanken har allt ifrån sin första uppkomst opererat — bland annat — såsom förlagsbank för landets jordbruk. Enligt Bank-reglementet af år 1668, utlemnades lån mot flerahanda sorts panter, hvaribland spanmål särskildt uppräknas. År 1719 stadfästades 1668 års Reglemente, således äfven denna punkt. År 1810 beslöts att Riksbanken skulle tillhandagå allmänna magasinsinrättningen med 300,000 R:dr R:gds diskonträtt å 3 proc. År 1815 förhöjdes allmänna magasinsinrättningens ordinarie kreditiv till 1,000,000 R:dr. År 1818 uppgick sagda magasins ordinarie och extra kreditiver till 2,000,000 R:dr. Den allmänna magasinsinrättningen indrogs dock, af många skäl, efter några år eller 1823. Lånebehofvet qvarstod emellertid. År 1835 beviljade Rikets Ständer också så kallade kassakreditiver åt associationer för belåning af af spanmål. Samma kassakreditiver fastställdes äfven 1835, men utsträcktes då jemväl till privatbanker, som i större skala befattade sig med slik belåning.
Om Thackeray eller Balzac skulle hafva velat framställa en otacksam egoist i en sådan situation, skulle de för en dylik skildring alldeles förträffligt hafva kunnat använda det bref från Armfelt till en förnäm utländsk dam — hertiginnan af Sagan — hvari han redogör för innehållet af fröken Rudenschölds klago-skrifvelse och derefter tillägger: » Jag skall svara på brefvet; ingen förebråelse, ingen anmärkning skall flyta ur min penna; jag beklagar, men dömer henne icke.Det gifves olyckor, som förnedra och förslöa ... För min egen del, sä ber jag henne icke fordra, att jag skall återse henne. Hennes åsyn skulle göra mig oerhördt ondt; redan hennes bref har nästan förlamat mig. » Armfelt vägrade att äterse den qvinna, som han störtat i vanära och olycka. Dock gaf han henne pengar till en utländsk resa och sedermera ett ärligt bidrag till hennes underhåll. Men 1813 mâste madame de Staël, den franska författarinnan, som dä besökte Stockholm och ömmade för Magdalena Rudenschölds öde, påminna Armfelt om utbetalningen af detta årsanslag, som försummats sedan 1811. Dock från detta för Armfelt så nedsättande slut återvända vi till början af kärleksromanen mellan Gustaf den tredjes gunstling och hofvets mest firade skönhet. Som ung och innan ännu olyckorna börjat drabba henne, egde Magdalena Rudenschöld ett glädtigt sinne, ett lifligt och behagfullt väsen. Hon fattade redan vid sitt första sammanträffande med Armfelt, 1784, en eldig kärlek till denne konungaoch qvinnogunstling, om hvilken hon skrifver: » Alla, som hafva sett och känt denne man, skola instämma med mig deri, att han förenar allt, som kan fängsla äfven det flyktigaste qvinnohjerta. Mina drömmars sköna ideal, som jag hittills fåfängt sökt, sägs hos honom förverkligadt. » Under loppet af 1787 upphörde kärleksförbindelsen mellan Armfelt och fröken Rudenschöld att vara någon hemlighet — hertig Fredrik uppgifves hafva varit den, som först röjde den. Denna upptäckt minskade emellertid icke den ynnest, som fröken Rudenschöld för sin älskvärdhet och qvickhet åtnjöt hos Gustaf den tredje.
S. D. Föredrogs å nyo Lag - Utskottets Utlåtande, N:o 156, öfver anmärkningar vid Betänkandet Nco 113, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , angående rättighet för patrouille , post, vaktkarl eller fångförare, att genom bruk af skjutgevär förekomma fånges flykt ; och godkände Ståndet , som bifallit Betänkandet N:o 113, den i Utlåtandet N:o 156 gjorda redactionsförändring. i40 Prof. Utdrag den 27 Januarii 1830. S. D, Föredrogs 5 nyo och bifölls Lagutskottet/! Utlåtande, N:o 157, öfver Herr F. L. Rosenqvists motion om stadgande af skyldighet för Domare, att, uti alla till HäradsRätter instämda mål , söka förmå parterne lill förlikning. S. D.^ Föredrogos ‘åanyo och bifollos Statsoch Banco? Utskottens Utlåtanden ; N:o 34, i anledning af Herr Tlcmbergs inom Välloflige BorgareStåndet afgifna Memorial, angående understöd af allmänna medel till fullbordande afYstads hamnbyggnad; N:o 36, i anledning af motion om uniderstödjaf allmänna medel till iståndsäftande af Landskrona hamn ; Nto 37, i anledning af motion, angående understöd af allmänna medel till så väl hamnbyggnad <?id staden Halmstad, som upprensning af Nissa å; N:o 3g, i anledning af motion ; angaen^ de understöd af allmänna medel till befordrande af en hamnbyggnad vid lastageplats sen Hästholmen i Tollstads Socken, Lysings Härad af Östergöthlands Län; och Prof. Utdrag den 29 Januarii l85o.' 141’ N:o 3Q, i anledning af motion, angående låneunderstöd af allmänna medel till hamn(anläggning vid Jönköpings Stad.
Denna utväg torde dock vara mera äfventyrlig, emedan det skulle blifva nästan omöjligt att uppställa någon tillförlitlig beräkning till ledning för denna bestämmelse, om endast de närvarande förhållandena skulle derför läggas till grund. Annu omöjligare skall denna beräkning blifva, dä dervid ovilkorligen måste göras afseende på rörelsens framtida utveckling, som icke inedgifver någon sådan uppskattning, att derpå kan grundas en bestämmelse som icke i något, fall skulle vara menlig. Om beloppet tages för lågt, skall ett hämmande band läggas på landets hela rörelse, och, om det tages för högt, är bestämmelsen öfverflödig, om icke skadlig. Med afseende å den särskilda säkerhet, som linnes i de nedsatte lätt säljbara obligationerna, torde äfven en omtänksam styrelse blifva i tillfälle att förekomma alla vådor af sedelutgifningen, om denna än sträckes till den yttersta gräns, förslaget inedgifver. Y.) De svårigheter, sorn öfvergången från den nuvarande grunden för sedelutgifningen till den föreslagna medför, utgöra en olägenhet, som knappast vid någon mera hufvudsaklig förändring af det nuvarande banksystemet kan undvikas1 Genom föreskriften att de af Rikets Ständers Bank utgifna sedlar skola sammanräknas med dem, som af allmänna Svenska Banken komma att utgifvas, och att, intilldess de förra blifvit minskade till motsvarighet mot den metalliska valutan, utöfver denna sednare icke får utgifvas mera än 30 millioner, förebygges möjligheten af en alltför stor sedelutgifning. Deremot skulle lätt farhåga kunna uppstå lör en alltför stark minskning af rörelsemedlen, om icke äfven denna vore förekommen just derigenom, att de nuvarande Privatbankernas sedelutgifningsrätt fortfar under öfvergången, och om förslaget utan onödigt uppskof sättes i verket, skall i detta förhållande för förslagets genomförande linnas ett medel, hvarförutan det möjligen skulle vara betänkligt att inskränka sedelutgifningen till sagde 30 millioner. Z.)
G. F. VAKTPARADEN. F RÅN STELA promenaden min tanke ofta far till käcka vaktparaden i svunna ungdomsdar, då fegt ej blygsel höljde enfaldighet i håg, men eldad, varm jag följde musikens glada tåg. Den tiden gafs ej hinder och intet lömskt försåt. Med glöd på unga kinder jag sprängde trygg framåt. I led bakom musiken så djärft mitt hjärta slog, och in i drömmens riken som segerdrott jag drog. I D U N 1899. — 2 Med vapen obefläckadt och rustning blank och hel och mod ej ännu gäckadt och gång vid ljulTigt spel, den var en bild af våren, min kära vaktparad, en bild af unga åren, då lifvets gång är glad. Den muntra färden smittar, likt västan på sitt lopp, och mön ur fönstret tittar som blom ur vårens knopp; likt bäck, som hurtigt forsar, den snart gör takten ung hos enslingen, som korsar dess väg i vandring tung. Och ännu vaktparaden får lätt med sinnet makt. På själfva promenaden den tvingar mig till takt. De tennsoldaters flockar gå hän med barnaår, men vaktparaden lockar än under gråa hår. Så drag då öfver torgen med dina toners lek! Du lättar arbetskorgen och gör den barske vek. När hatets giftpil flyger jag in i ledet smyger och glömmer världens gång. HARALD JACOBSON. DEN NYA HJÄLPREDAN. mig, skulle hon kanske kunnat lära mig sin stora konst att regera öfver pigfröknar. Kära faster! D u vet, hur jag pinats dessa tre år med tjänstpigor, som aldrig gjorde mera än hälften af de sysslor, hvilka deras hederskänsla — o m de ägt någon sådan • — borde ensamt manat dem att uträtta. Alla slags scener äro min fasa, men det var omöjligt att undgå dylika med dessa Amandor, Natalior och Sonjor. Min hälsa led af dessa slitningar, och när jag så genom väns vänner erhöll anvisning på en med mig jämnårig flicka (af god familj), som, enligt hvad som uppgafs, » ville bryta banan för sina obemedlade jämlikar », satte jag mig i förbindelse m e d henne, trots dina varningar, faster lilla.
För några få tillägg, hvilka, ehuru belt och hållet föranledde af Representationens föreslagna ombildning, likväl innefatta nya stadganden, som icke med 46 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 61. Representationsfrågan stå i omedelbart sammanhang, torde grunderna särskildt böra antydas. Då den nya Representationsformen är afsedd att i vissa delar stödja sig på Kommunal-författningarna, kunna icke dessa lämpligen längre hänföras endast till den ekonomiska lagstiftningens område, och ett tillägg är derföre gjordt vid Regeringsformens 57 §, enligt hvilken Kommunal-författningarne skola stiftas al Konung och Riksdag gemensamt. I Eder Kongl. Maj:ts Proposition till Rikets Ständer om antagande af en författning angående allmänt Kyrkomöte är redan förutsatt, att andel i stiftande af Kyrkolag kunde komma att Kyrkomötet i Grundlagen medgifvas; och ett sådant medgifvande synes icke höra uppskjutas längre än till den tidpunkt, då kyrkan uppliörer att genom ett särskildt Stånd vara representerad i National församlingen. Då vår Kyrkolag ännu är sammanblandad med en mängd stadganden af civil-lags natur, lärer för närvarande Kyrkolagstiftningen icke kunna helt och hållet undandragas National-Representationen och öfverlemnas till Kyrkomötet gemensamt med Konungen, hvilket måhända eljest vore riktigast, och i det nu Iramlagda förslaget är derföre åt Kyrkomötet, hvilket enligt sin egen af Eder Kongl. Maj:t föreslagna organisation eger initiativ i kyrkliga frågor, i Grundlagen endast tillagdt veto i fråga om stiftande, upphäfvande, ändring eller förklaring af Kyrkolag. De Riks-Ståndens privilegier, som ej ega sammanhang med deras Representationsrätt, blifva icke upphäfda genom denna sistnämndas upphörande. Då emedlertid ingen del af samhällsförfattningen kan tänkas för alltid stillastående, måste stadgas en form, enligt hvilken förändringar i dessa privilegier kunna i framtiden tillvägabringas.
Under valet hade, då några valsedlar blifvit casserade såsom ihopvikna i 2 eller 4 delar och icke rullade samt således icke öfverensstämmande med föreskriften i 71 §:n Riksd.Ordn., dels Hr Frih. o. Landtm, erinrat om lydelsen af nämnde §, dels Frih. Boye, Fredrik, då detta oaktadt, äfven sedermera, åtskilliga sedlar af samma beskaffenhet blifvit inlemnade, ytterligare fästat uppmärksamheten på nödvändigheten af noggrannt iakttagande utaf stadgandet i 71 §:n Riksd.Ordn. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att efter anslag sammanträda, för att innan nästa plenum utse Electorer efter nedannämnde till Utsk:s-ledamöter utsedde Electorer, nemi.: N:o 275. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.; Tersmeden, Wilh. Fredrik; Rantzou, Johan Albert; Ulfsax; Fullm. Frih. Hermelin, August Söderling; Bäck i Finland; Fullm. Gr. Spens, Carl Gust.; Anckarsvärd, August; Cederschjöld , Pehr Gustaf; Ehrenpreus; Fullm. Frih. Leijonhufvud , Abraham; Gyllengahm; Fullm. Hr von Troil, Emil; Ulfhjelm; Fullm. Hr af Geijerstam, Carl; Hal lenborg, Carl Johan; af Harmens, Henrik Otto. 99 338. 99 376. 99 107. Hr Söderhjelm, Gustaf August, hade inlemnat följande: Den befattning af ledamot i R. St:s Exped.Utsk., hvilken af IL R. o. Ad:s Hrr Electorer blifvit mig anförtrodd , får jag härmed i ödmjukhet mig afsäga, dertill föranledd af trägna göromål vid förenade Expeditionsoch Protocollssecreterare-tjensterna i Kammar-expeditionen af K. M:s Cancelli. Hr Uggla, Göran Gustaf, hade ingifvit följande anförande: Hindrad af sjukdomsförfall att bevista II.