Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. torde hafva inhemtat af de reservationer, nämnde värde ledamot och jag i motsatt syftning afgifvit. Jag finner flera skäl, som tala emot lämpligheten af Utsk:s 526 Den 27 April e. m. förslag. För det första möter del mycken svårighet att utplocka de embetsoch tjenstemän, hvilka skola förmenas att idka bränvinsbränning, under det att andra vid rättigheten alt utöfva denna näring bibehållas. Uti förslaget äro Landshrr, Lands-Sekret., LandsKamer. Kronofogdar, Domare på landet m. fl. uteslutne från ifrågavande närings idkande, hufvudsakligen på den grund att de, till följd af deras tjenslebefattningar, kunna komma alt deltaga i beslut ang:de bränvinstillverkning och förbrytelser emot bränvinsförfattningarne, vid hvilket förhållande desse embetsman, derest de sjelfva näringen utöfvade, ansetts mindre ojäfvige att fatta beslut ang:de andra personer, som idkade samma yrke; men hvarföre sträcker sig detta förbud endast till första instansen och icke lill de högre embetsman och domare, som äfven, till följd af besvärs anförande, kunna komma alt handlägga och afgöra enahanda mål, såsom HofRättsledamöter samt ledamöter af Konungens Statsråd och Högste Domstol? Och hvari ligger skälet att från förbudet undantaga Håradsskrifvaren, som just skall kontrollera denna tillverkning? Skall ett förbud i denna syftning ega rum, så bör det vara conseqvent genomfördt, ty hvarje inskränkning af en i allmänhet medgifven rättighet, som ej hvilar på bestämd grund, är klandervärd. För öfrigt har erfarenheten tillräckligen ådagalagdt, att ett dylikt förbud är i det närmaste öfverflödigt. Ganska få af de upräknade embetsmännen torde sysselsätta sig med bränvinshränning och det exempel, som nyss anfördes om en prestman, hvilken sjelf tillverkar bränvin samt aflönar sitt husfolk med denna tillverkning, torde utgöra ett så sällsynt undanlag, att han utan tvifvel är den ende i hela riket, som gör sig skyldig till ett sådant förbiseende af hvad bans heliga kall klöfver.
Men eremiten fullföljde sina böner. »Herre, hvar äro de skyar af eld, som förhärjade Sodom? När öppnar du de himmelens källor, som lyfte arken till Ararats topp? Äro ej ditt tålamods kar uttömda och din nåds skålar tomma? Herre, när kommer du ur din remnande himmel?» Och där visade sig för Hatto, eremiten, febersyner från domens dag. Marken bäfvade, himmelen glödde. Under den röda skyn såg han svarta moln af flyende fåglar, öfver marken vältrade sig, rytande och vrålande, en flod af flyktande djur. Men på samma gång som hans själ var upptagen af dessa eldsyner, började hans ögon att följa de små fåglarnas flykt, där de blixtsnabbt foro fram och åter och med ett litet pip af tillfredsställelse flyttade in ett nytt strå i nästet. Den gamle tänkte ej på att röra sig. Han hade afgifvit ett löfte att bedja stillastående med uppsträckta händer hela dagen för att på detta sätt tvinga vår Herre till bönhörelse. Ju mera utmattad hans kropp blef, dess lifligare syner fyllde hans hjärna. Han hörde städernas murar störta och människoboningarna remna. Skriande, skräckslagna människohopar rusade förbi honom, och efter dem jagade hämndens och förödelsens änglar, höga gestalter med stränga, sköna anleten, bärande silfverrustningar, ridande svarta hästar och svängande gissel, flätade af hvita blixtar. De små ärlorna byggde och timrade flitigt dagen om, och arbetet gjorde stora framsteg. På denna tufviga hed med dess styfva starr och vid denna flod med dess vass och säf var det ingen brist på byggnadsämnen. De hade hvarken tid till middagsrast eller aftonvardshvila. Glödande af ifver och nöje foro de från och till, och innan kvällen kom, voro de nära nog uppe vid takåsen. Men innan kvällen kom, hade eremiten råkat att alltmer fästa ögonen på dem. Han följde dem på deras färd, han grälade på dem, då de buro sig dumt åt, han harmades, då vinden gjorde dem skada, och tålde minst af allt, att de togo någon hvila. Så sjönk solen, och fåglarna gingo till hvila på sina kända sofplatser inne bland vassen.
Sdaj måttabs utgång, to i b otte af 5 9i:br för ben, fåbaitt förfttmutar, od) emot receptfe å buplettförtedningen, font genaft återftadeö; od) att ytterligare Saitbéfontoren författa ett fautntanörag öfwer jtflnämnbe förtedningar, tneb ut Sdajttc od) Otifetö kammarrätt^ granffnittg öfwetlentnaö. 5:o gör l)toarje l)a(ft år fiola Sanbéfontoren, inom guli ntånab af bet lös pattbe od) januari ntånab af bet påföljaitbe året, tid ©tatefontoret ittfättba förs flag öfwer ttppbörb od) förfäljttittg af fiämplabt papper t fnoarje län. gttottt ben 51 Saititari årligen flad Sanbtränterieté räkning öfwer d)artes ftgidatsesitppbörben för bet näftförflutua året wara till Sanbéfontoret inlentnab, åtföljb af ada till bebets od) frebitspofierne l)öranbe oeriflationer, wib oile af 25 öre för fjmarje öfwerffjittanbe bag; od) bör fianbsfontoretö geiteralräfttittg för bet föregåettbe året, jemte fanbtränteris od) förfäljningésräfningartte, fauttibigt tneb ränteriräfttingen, birefte tid kammarrätten infänbaé, wib 23 öre böter för Ifwar je 55 bag, forn berutöfioer, imber eit måtiabö (ib, meb näntnbe infätibatiöe förbröjeé: åligganbc bet toeberböranbe att å ifrågåtoaranbe täfitingarö afgiftoanbe inom itu ftabgabe tib båda noga tittan fatnt, t fåbant affeenbe, ber få påforbraé, fär
Hvad beträffar den förra delen afg:ns andra afdelning, så är det visserligen tillbörligt, alt Särskildta Utsk:s ledamöter inom Ståndet fästa upmärksamheten på det betydliga misstag, som blifvit begånget. Då ett sådant sig yppat, torde det tillåtas mig att, såsom ledamot af ExpeditmsUtsk., uplysa, det Chefen för Ulsk:s tryckeri-afdelning erbjudit sig att få läsa korrektur på delta Betänk., men alt detta erbjudande icke vunnit afseende. Det synes således vidlåda Särskildta Utsk. ett dubbelt förbiseende, nemi. dels vid upsältningen och dels vid korrigeringen under tryckningen; men då motiverna så tydligt ådagalägga den rätta meningen, kan, efter min öfvertygelse, något hinder icke förefinnas för ExpeditmsUtsk. alt, vid uppställningen af det underd. skrifvelse-förslaget, iakttaga och rätta det begångna förbiseendet samt således utesluta de oriktigt influtna orden; men det blifver emellertid alltid af värde för Utsk., om ett eller flere af Stånden i förväg fästa upmärksamheten derpå, och jag kan således, för min del, ej annat än tillstyrka, dpt den af Frih. Raab föreslagna uteslutningen blifver af R. o. Ad. bifallen. Hvad åter momentets sednare del vidkommer, nödgas jag instämma med Gr. Lagerbjelke deruti, att en förändring i sak måtte vara afsedd med Frih. Raabs förslag; ty eljest hade man icke behöft ingå i dediduion ej blott af hvad som vore menadt, men äfven af hvad som vore fördelaktigast o. s. v. Jag bestrider visserligen icke den stora fördel i sak, som skulle härflyta genom ett bifall till hvad Frih. Raab, Hr von Hartmansdorff m. fl. föreslagit; men jag kan lika litel under sådana förhållanden förbise den dervid mötande formella betänklighet, hvaruppå Gr. Lagerbjelke fästat vår upmärksamhet.
Herr Grefven och Ordföranden äfvensom Herr Kammarherren Silverstolpe anmärkte, att det särskildta Jemknings-Utskottet blifvit begagnadt vid 1809 och 10 årens 454 Riksdagen 1812. Riksdag för brist på stadganden om Ärenders behandling, men att, sedan den nu mera vore bestämd, skulle ett dylikt Utskott icke mera beböfvas eller vara användbart. Herr Doctor Agrell trodde, lika med Biskop Faxe, att citationen af 73 § Riksdags-Ordningen borde borttagas till förekommande af all tvekan om vidsträcktbeten af Nämndens åtgärd. Herr Biskop Tingstadius: Om meningen skulle vara, att Nämnden blott bör framställa Ståndens olika meningar i ett sammanhang, så vet jag ej, hvarföre intet 6 personer kunna göra det så väl som 20; men en sådan förstärkning synes mig, enligt våra Grundlagars stadgande i andra dylika fall, hafva det vigtiga föremål jag befarat. Herr Doctor Wijkman: Jag har hvarken kunnat eller velat anse denna Nämnd annorlunda än som ett Jemknings-Utskott och är i den delen af lika tanka med Biskop Tingstadius; men tror deremot densamma, i afseende på sin befattning att ibland skiljaktiga meningar förena och framlägga de tjenligaste, ej med fördel kunna tillskapas utan att Constitutions-Utskottet deraf utgör en del. Herr Kammarherren Silverstolpe förmente, att Constitutions-Utskottecs förstärkning till Nämnd vore nödig icke allenast för de flera upplysningar, som af flera personer kunna meddelas, utan äfven för att äga desto vidsträcktare kännedom af Ståndens åtskilliga meningar om så granlaga ämnen, för att kunna framlägga ett förenadt förslag till deras enhälliga afgörande. Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz frågade för sin upplysning, om det vore Utskottets tanka, att i Nämndens utlåtande endast skulle uppgifvas, hvad den till Ståndens afgörande trott sig böra framlägga, och orsakerna dertill, utan att omförmäla de meningar, hvarå Nämnden ej gjort afseende.
Ofwermage, som af starka Drycker öfwerlasta§, agas af Föräldrar eller Husbonde; men den som förleder en sadan att raga sig ruS, belägges med dubbla fylleri, böter Den, som inför Konungens Bcsallnlngshafwande eller någon Domstol, wid Läsförhör, allmänna Sammankomster, Stämmor, Auctioner, Marknader, Skiutsmngar och Skallgangar ar drucken, anses med dubbla böter emot hwad här ostvan är stadgat. §. g. Om någon som innehar Publikt Embete, tte"st eller förtroende, skulle saJöraäta wardigheten och Helgden af sitt kall, alt han under utöfningen deraf > ^ fin - Den »8 Augusti. 270; finnes af starka Drycker öfwerlastad, den ware sitt Embete, dienst eller förtroende förlustig, o Sker det utom Tjensten erlagge för hwarje gang dubbelt mot hwad första Momentet af Lidra §. cm fylleri,böter bcstämmer, och warde derjemte an, dragängen suspenderad pä ett halft ars tid, samt tredje gången afsatt. §- 4- Den som uti fylleri begär brott, straffas för detsamma ester Allmän Lag. och särskildt för fylle riet, sä framt dödsstraff eller högsta krrpr splikt icke för brottet ödömes; äuvensom de i z:dje Capitlek 4-:de och stte §.§. Misigernings - Balken, jemförd med Kongl. Förtlaringen den 2z Mais 1807, 4; Puncken i6:de Momentet Kongl. Hamn.-Ordningen den 2g:de Januari, 177», ztte Cayirlet z:dje§. och -Kongl. Stadgan den ?:de April 18 2, samt andra Författningar utsatte answar, straff och påföljder för Dryckenskap, alltid böra älägoaS och äga rum, jemte den bestraffning, som nu ti-lika är förejkrifwen. §. 5. Förtärer någor sä omättligt starka Drycker, att han deraf dör, warde i tysthet begraswcn. §. 6.
Reserv-fonder, Bankens, om öfverlemnande till Riksgälds-Kontoret af ett belopp, motsvarande de vid 1844 års slut befintliga Reserv-förråd för Beväringsmanskapet, se flufvudtitel Fjerde pag. 24. Reserv-Läkare, arfvode åt 20 sådane, se Hufvudtitel Fjerde pag. 5. Residens, Landshöfdingsi Norrbottens Län, om dess förflyttande till Luleå . i Götheborgs och Bohus Län, om dito till Uddevalla Restantier, se Stats-Verkets inkomster pag 15. Restitution af erlagd Bränvins-bevillning, ang:de Svar på återremiss „ af för högt erlagd bevillning för nar och sågverk Revision af Stats-, Bankooch Riksg Verkens styrelse och förvaltning, ang:de tiden för nästa , „ af Banko-D'skont-verkets räkenskap och förvaltning, berättelse deröfver „ af äldre lagar och författningar, ang:de väckt fråga derom Se vidare Kyrko-räkenskaper. Revisorer för granskning af Låne-kontorens räkenskaper, om utseende deraf „ Rikets Ständers, berättelse om Statsverket för åren 1842 och 1843 I anledning af återremisser Svar på återremiss å vissa punkte: i Utlåtandet N:o 30 i anledning af skiljaktige beslut . Kongl. Proposit. eller Skrifvelse. CO EJ 3_ 5’ cq Afdelning. eller Memorial. cs a 'V St gT 3 åjr o Riks-Ståndens Beslut. er G ST - $ 2. »g’ O • ZQ TT 3- 0i cq T o cT Ridd. o. Adeln. PresteStåudet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o N:o | Sid. N:o Revisorer, Rikets Ständers, berättelse „ om Stats-Verkel för åren’ 1844 och 1845 Svar pä älerremiss „ om Riksgälds-verket . Svar pä äterremiss „ om Kommerse-Kollegii fonder Svar pä älerremiss Rhenström, A. P., Handlande, se Eftergift.
Frölichs på f. m. gjorda anmaning med ett tillkännagifvande, att jag var den, som ropade bravo till Gr. Horns anförande. Vare detta nog sagdt om min åsigt i detta mål. Jag slutar med att önska, det R. o. Ad. ville med all grannlagenhet behandla detta mål, hvars ryktbarhet botar att blifva Europeisk. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Med anledn. af de anmärkn:r, som en talare under debatten framställt vid min betänk, åtföljande reservation, finner jag mig uppkallad att yttra några ord. Till en början vill jag otvunget medgifva, att jag anser Gr. Frölichs yttrade åsigt hafva i detta ögonblick största sannolikhet för sig att omfattas af Representationens majoritets bifall. Men det är äfven af denna anledn., som jag icke kan undgå att yttra den önskan, att Hr Grefven må hafva genomskådat sitt ämne, hvars stora vigt han tvifvelsutan inser, med en så säker statsmannablick, att vi icke må finna oss vilseförda genom den riktning Hr Grefven söker att gifva åt frågan. Hr Grefvens yrkande, att ett erkännande af cabinettscassans skuld såsom elt factum skulle innebära ettslags försvar för åtgärden, grundar sig på en så uppenbart bristfällig tankeledning, att det ej behöfver vederläggas, aldraminst af den, som betecknat detta factum såsom ett icke lagenligt förhållande. Gr. Frölich gillar betänk., men bestrider min reservation. Men har då Hr Grefven gjort sig en klar reda för hvad betänk, innebär? Jo! det innebär, ehuru skiljaktigt i formen, hvarken mer eller mindre i sak, än hvad jag tillstyrkt; ty då en representation, som är både berättigad och har för pligt att beifra öfverträdelse!- af gifna föreskrifter för statsmedels användande, med full sakkännedom alt dessa statsmedel under flera år blifvit begagnade till albe - Den 27 Februari e. m. talningen af en gäld, sorn var okänd, då anslaget beviljades, likvisst med tystnad förbisåg denna omständighet, då mäst? väl denna tystnad få förklaras som ett samtycke till fortsättningen af samma dispositionssätt.
Till stöd för dessa framställningar har hufvudsakligen blifvit anfördt: ali, sedan stångjernstillverkningen inom hela riket samt tackjernstillverkningen utom de privilegierade bergslagen numera blifvit från tionde eller produktionsskatt befriade, konseqvensen nödvändigt fordrade, att andra metalltillverkningar, som ej vore i besittning af särskilda förmåner, komnie i åtnjutande af en dylik befrielse; att, då, enligt Kongl. Förordningen den 20 September 1859 alla verk och inrättningar, som afse förädling eller tillgodogörande af mineralrikets alster, förklarats vara att anse såsom fabriker, enahanda beskattningsgrund för samtliga dessa verk och inrättningar borde tillämpas; att emellertid de så kallade ädlare verken betungades hårdare än andra verk och inrättningar, i det de, utom erläggande af bevillning i mån af inkomst, tillika måste, oberoende af huruvida någon inkomst erhölles, utgöra grundskatt eller tionde; samt att, hvad koppartillverkningen beträffade, bibehållandet af produktionsskatten för denna handtering icke väl öfverensstämde med nu gällande tulltaxa, enligt hvilken all utförseltull, således äfven å Malm, upphört; hvaraf följden kunde i allmänhet blifva, hvad redan undantagsvis inträffat, att, lill undgående al den dryga produktionsskatten, den råa malmen utskeppades, eller, såsom ifrågasatt blifvit, skärstenen, eller den första produkten af smältningen, lill utlandet utfördes och der förädlades, samt vårt land ginge i mistning af icke ringa arbetsförtjenst. Rikets Ständer hafva, vid pröfning af dessa framställningar, ansett olämpligheten och obilligheten af produktionsskatter i allmänhet icke vara ringaste tvifvel underkastad. Bibehållandet af en sådan beskattning, der den förut eger rum, bör, enligt Rikets Ständers - ExpeditionsUtxkottets Förslog till underd. Skrifvelse, N:o 61. 25 ders tanke, icke heller ifrågakomma, derest ej särskilda förhållanden äro för handen, hvilka i afseende å beskattningen påkalla undantag från den i gällande Bevillningsförordning uttalade jemlikhetsgrundsats.
En Kopparhammare af god gang, och tilräckligt arbete, tilwerkar om äret Twa hundrade Skeppund af orcHnarie smidestsorter. Med mycket god waltendrift och flit, kan tillverkningen drifwas til Twa hundrade Femtio Skeppund. Tre hundrade Skeppunds tilwerkning fordrar korcera6t arbete, och större upsarrning af arbetare än wanligt. I grund häraf blir utslaget soni följer: Ärs-tilwerkn. Ärligafkomst. görmsximr-asg.görm-iximi.asA. psrSecp:dDop, 200 Skeppund L z R:d. R:d. soob:o R:d. Häraf synes mig, at Illimmi - afgiften för en Kopparhammare icke med rättwifa bör kunna säkras öfwer ; L 6 H. L^NLO för Skeppundet tilmerkadt Koppar-smide. En lVkimmi afgift af 8 st. per Skeppundet, skulle wid Twa Hundrade Skeppunds tillverkning, fordra en winst af Lem R:d. Luneo per SkeppunLet, och 12 Skilling-; afgift en winst af Sex R:d. och 24 st. kane» per Skeppund. Sluteligen fär jag, wid den af Högloft. Utskottet anförde allmänna anmärkning, at innan någon mimmi-afgift af en tillverkning beräknas, Kronans tionde-afgist af tillverkningen först ma afdragas, göra den erindran, ak wista tillverkningar äro alagde flera afgifter at in Den 9 Mars. e. m. 525 in natura utgöras af tilwerkningen, än den tionde som clireÄL tilkommer Kronan, och hwilka afgifter ruan twifwel af början tilhört Kronan, men sedan blifwit kemnade til andra behof.
A. 4. — i anledning af väckt fråga om bestämmande af rättigheten att å Hafsstränderne upphämta HafsTång. XVI. B. t 06. XVII. A. 102. XXVI. U. 407. XXVII. A. 65. 3iq Lagsamt Allmänna Besvärsoell EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt fråga om skyldighet för blifvande Landshöfdingar alt förete Akademiska betyg öfver aflagde vederbörlige prof på kunskap i Allmänna samt HushållsLagfarenheten. XYI. B. io6‘. XVII. A. 102. — i anledning af väckt fråga om KammarRättens rättighet, att i vissa fall fullfölja gjorde anmärkningar. XYI. B. 107. XVII. U.206. XXXVIII. A. 125. — i anledning af väckt fråga, att Rådstufvaoch KämnersRätter samt Häradsliöfdingar må erhålla exemplar af utkommande Författningar; äfvensom att den så kallade FörfaltningsSamlingen må KämnersRätterne tillhandahållas. XVI. B. 107. XVII. 102. XXI. Å. 106. XXVII. U. 22i. XXVIII. A. 88. XLVI. B. 117. XLVII. A. i93. XLIX. E. 25. —- i anledning af väckt fråga om utgifvande, på Statens bekostnad, af en fortsättning utaf den så kallade Lagsamlingen. XVI. B. 107. XVII. A. 149. XXL E. 106. —- i anledning af gjorde anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om SkiftesVerket i Riket af den 4 Maj 1827. XVIII. B. .89. XIX. 119. LXV. E. 8.
Sedan jag 1111 sökt utreda den legala sidan af frågan, som visserligen är af vigt, icke blott för detta, utan äfven för kommande fall, och då jag icke tror alt någon från allmänna rättsbegrepp kan hemta den grundsats, att förtroende-embetsmän, som äro ställde på så amovibel fot, äro berättigade att uppföras på indragn.stat då de upphöra med tjenstens utöfning; så vill jag å andra sidan medgifva, alt det är fullkomligen billigt, att det öfverensstämmer med antagna tänkesättet inom landet, och att det är en landssed, som ingalunda har oskäl med sig, att en embetsman, som innehar förtroende-embete, då han skiljes derifrån genom tjenstens indragning, erhåller ersättning för hvad han genom en sådan Regertsmaktens åtgärd förlorat. Härifrån leder jag mig till den slutsats ali Hrr Slalssecreltne von Hartmansdorff och Grip böra erhålla en expectnncelön, motsvarande hvad de förlorat genom slatssecret. embetets indragning; och instämmer jag med Hr von Troil i den åsigt, alt denna expectancelön bör bestämmas till 2000 r:dr b:co för deni hvardera. Man har åberopat prasjudicater, och sagt att vid alla tillfällen, då förtroendeembeten blifvit indragna, hafva embetsmännen blifvit vid lönerna bibehållne. Delta ar ett factum, som jag icke är i tillfälle att hvarken kunna medgifva eller bestrida, emedan jag icke deltagit uti handläggningen af detta mål inom Ulsk.; men jag skulle önska känna huru förhållandet varit före 1809; om rådsherrarne fingo bibehålla fulla lönen, då rådsemhetet afskaffa des 1789; om 180g embetsmännen efter de tjenster, sorn då försvunno, bibehöllos vid fulla lönebtdoppet. Jag skulle önska veta, huruvida alla de förtjeute officerare och civile einbelsmän, hvilkas tjenster supprimerades dä Finland gick förloradt, blefvo vid deras löner bibehållne. 35o D e n 26 Au gusti f. m.
Då den nuvarande tullen å Munlack, 60 öre pr skålpund, motsvarar åtminstone 40 % af varuvärdet, har densamma blifvit nedsatt till 20 öre, eller samma afgiftsbelopp, som finnes föreslaget för Husblås och Gelatin, med hvilka ämnen ifrågavarande artikel ansetts närmast jemnförlig. Muskött. Torr Muskött och Muskottblomma äro för närvarande åsätta en tull af 40 öre pr skålpund. Åled afseende på varuvärdet hafva dessa artiklar ansetts böra draga samma afgift som Kanel; hvadan tullsatsen blifvit föreslagen till 30 öre pr skålpund. Mussior. Som insyltade eller saltade Musslor, nu belagda med en tull af 40 öre pr kanna, ej äro föremål för införsel, har skäl ej synts förefinnas att för dem bibehålla en särskild rubrikafdelning, med tullsats; hvadan den i öfrigt förekommande rubriceringen för “Musslor, friska», hvilka jemnväl förut åtnjutit tullfrihet, blifvit förändrad till “Afusslor, alla slag.« MyntkopRubriken för Myntkoppar har såsom obehöflig utelemnats. MösskuiVid rubriken för Mössfoder och Mosskullar har den senare artikelbenämniugen, larsåsom vilseledande, likaledes uteslutits. Möss-skärFör Möss-skärmar, åter, har ny rubrik blifvit uppförd. Denna artikel, af hvilken, msrenligt hvad Komiterade hafva sig bekant, en ganska betydlig införsel eger rum, har förut förtullats efter det ämne, hvaraf den hufvudsakligen bestått. Men då i densamma ofta på en gång förekommer både lackeradt och på annat sätt beredt gods, måste sådant försvära tullbehandlingen och föranleda tveksamhet vid författningens tillämpning. För artikeln har derföre utförts en bestämd tull af 25 öre pr skålpund, hvilket belopp närmast motsvarar medelsumman af afgifterna å de varuslag, som i fabrikatet vanligast ingå. Natron. Under Natron har bestämningen «ätticksyradt«, såsom allt för mycket inskränkande, enär flere andra slag af denna artikel i handeln förekomma, blifvit utbytt mot «andra slag, ej specificerade.» Negiikor.
Jag är rädd för, alt det äfven bland C o - quelins spekfatörer k o m m e r att finnas en hel del g o d t folk, s o m, o m de ville vara uppriktiga, skulle n ö d g a s bekänna, att de på det hela förstå sig bättre på det senare än på det förra. Sccevola. Smånotiser från qvinnoverlden. Föreningen för sömmersUor firade i söndags å stora börssalen härstädes sin årsfest och tillika en sorgefest öfver stiftarinnan, fru Elisabeth Nyström, född Rosenius. Festen, som var synnerligen talrikt besökt, inleddes med en psalmvers, hvarefter kyrkoherden A. W. Staaff i varma, vältaliga ordalag skildrade den hänsofna stiftarinnans kärleksrika hjerta, praktiska sinne och sunda, lefvande kristendom. Talaren tolkade föreningens tacksamhet för hennes ädla lifsgerniug och manade till välsignelse öfver hennes minne. En solosång af ett fruntimmer med pianoackompagnement följdes af två soli för mansröst, äfven ackompagnerade af piano och en 16 röster stark fruntimmerskör. Derefter upplästes föreningens årsberättelse, af hvilken framgick, att bazaren till förmån för sömmerskornas sommarhem inbragt 2,012 kr. samt att sommarhem förlidet år beredts åt 27 sömmerskor för en kostnad af 749 kr. 31 öre och i år åt 29 för 698 kr. 15 föreningsmedlemmar hade begagnat sig af en för dem anordnad gyranastikkurs o c h 20 af en dito skrifkurs, 12 hade erhållit full sjukhjelp, 69 fri vård och medicin, hvarjemte föreningens läkare biträdt med 270 konsultationer. 66 öre hade utdelats i tillfälliga understöd. Föreningens inkomster hade under året uppgått till 3,473 kr. 69 öre och utgifterna till 1.555 kr. Tillgångarne utgöra nu 4,326 kr. 60 öre — en reservfond s o m tryggar föreningens bestånd och vidare utveckling. Efter ännu ett par sånger serverades te, hvar efter den enkelt högtidliga festen slutades med bön o c h psalmsång.