Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är den mest beundransvärda kroppsoch själsjemvigt, allting afpassadt af naturens mästarhand, ingenting förfuskadt af medvetenheten. Tacka din gud, Börje! – om du har någon ... Nej du, det fins en trötthet af annat slag – vårt århundrades stora förbannelse – den jägtande, nervösa tröttheten, hvilken aldrig aflöses af hvila, derför att den inte kan hvila, – derför att den mist förmågan till det. Tantalus kunde tala om den, han, och vi kulturmenniskor äro alla hans barn ... Gripa, och gripa efter tomma intet, det är ingenting så länge man tror att det är en verklighet. Men att gripa efter det tills alla lemmar domna, spänna sista qvarlefvan af kraft – det ömkligaste lilla man har qvar – och gripa efter det ännu, medan man med fullaste klarhet vet, att det är tomhet alltsammans, det – Börje – det är någonting att tala om När man bara behöfde kasta sig ned på stranden för att sofva, och bara sofva, men ändå inte kan förmå sig till det, utan griper ännu efter samma bedrägliga tomhet,... svagare, svagare, men ännu i samma vanvettiga åtrå ...» »Du talar i villa, Pål.» »Kära välsignade naturbarn!» – Pål skrattade med en klingande friskhet. – »Om du visste hur godt det gör mig att se dig! – Tag bort den missnöjda minen och se glad ut. Jag bringar mina husgudar detta dryckoffer med den bön, att jag med fog måtte kunna skrifva öfver min dörr: här hvilar –» Han fylde glasen så att skummet fräste. Skålen dracks. »Så der! Man öppnar säkerhetsventilen för sin inneboende sentimentalitet en gång emellan», sade Pål i det han kastade sig i en stol, »men tro inte – ädla fru – att det fins mening i allt hvad jag säger, fast det låter en smula djupsinnigt. Börje behöfver jag inte erinra om det; han känner mig.» Börje svarade ingenting, hvarken med eller mot. Han satt och såg på rummet omkring sig.
Lalin bör äfven studeras, ty hulu skulle vi eljest veta hvad den största stat på sin tid utfört, om man ej känner språket, hvarpå densammas historia blifvit skrifven. Afven anser jag, alt Utsk. bort uppgöra e.lt förslag i anledn. af de inkomne motionerne. Alt hos Konungen ständigt begära nedsättning af comiteer, anser jag vara orätt, tv om den, sorn leder Konungen vid valet till ledamöter af en comité' för denna frågas afgörande, tillhör en af de s. k. hilduingslinierne, så kan comilécns betänk, derefter blifva ensidigt och bildningen ensidig i följd deraf; alla sådana comiteer bör man ej begära, utan höra Sländerne sjelfva handla efter grundlagen. Presidenten Weslerslrands motion anser jag vara så genialisk och utvisa så mycken både praktisk och Iheorelisk kunskap, att det förundrar mig, att dess nytta icke blifvit insedd af flere. Dess enda fel är, att catechesen och bibliska historien studeras i 3:dje classen, det andra att Tyska förekommer först i den andia, hvilket språk likväl är så närbeslägtad! med vårt och lätt alt lära. Det mätte för öfrigt vara ett tryckfel, då det står, alt man i första classen skall börja med förberedelserna till physik; det synes vara nog tidigt, dä man ännu i den tredje läser calechesen och bibliska historien. Frih. Hermelin, Aug. Söderling: Ofvertvgad derom, att denna fråga är en af dem, som i betydlig mån ingriper i samhällslifvets innersta rot, bar jag tagit mig friheten begära ordet, 5G Den i Februari e. m. för att till hvad redan blifvit yttradt äfven för nain del tillägga något. I betänk, pag. 4 läses följande: ”Enligt nyssberörde Skolrevisions berättelse, har förtroendet till gymnasierne minskats, samt äfven den farhågan blifvit yttrad, att dessa läroverks undervisning skall komma att af många lemnäs obegagnad.”
N:o 529, 1 den från Ridderskapet och Adeln återremitterade frågan, om RiksStåndens Femte HufvudTittel. w .. v ‘ • . 1 ’ ■ - ; ■ N o 399, I anledning af anmärkningar hos Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet, vid betänkandet uti frågan om Lönetillökning för 13 Subaltern Officerare vid Skånska Dragon Regimentet. N:o 40°, I anledning af Herr Bergmans Memorial om uppgift öfver hvad staten påkostat Götha Canal. S. D. Prut.- Uidr• d. tg -^«g» 1823* 721 P. D. Då nu ånyo föredrogs Lagoch EkonomiLJtskottens utlåtande: N o 158, I anledning af återremiss å betänkande SX.O 88, angående en ny författning om Mått, Mål och Wigt, biföll Borgareståndet Utskottens först afgifne betänkande, med de ändringar och tillägg, som det sednare inhåller, utom hvad angår tiden, då det nya förslaget må sättas i verket, hvilken Ståndet, med afseend® på nödvändigheten , att dessförinnan bibringa allmänheten tillräcklig kännedom om förändringarne i de hittills från uråldriga tider brukliga Mått, Mål cch Wigt, ansåg böra förlängas till den 1 Januarii 1826, med underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att i nyssnämnde ändamål de Tabeller och underrättelser , som enligt utskottens förslag, skulle meddelas i de små Almanachorne för år 1825, jämväl måtte nu genast befordras till trycket och bifogas dessa Almanachor för instundande år 1824. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos: N:o 376, Stats och EkoncfmiUtskottens utlåtande, om Recognitions Skogarne. Bihang till R. S. Prat. 9:dt Suni, ^6 \ ill Wret. Vt Jr.
I anledning af väckt fråga om Allmänna Landsviigarnes rätande och förkortande. 7:0 Angående yrkad befrielse för gifta Personer från Bevärings-skyldigheten. g:o Angående yrlcadt förbud för Jordägare att icke annorledes antaga Torpare å deras ägor, än att de af lägenheten kunna håfva sin bergning, 9:0 Rörande upplifvande af Kong!, förbu. det att inga Marknader, som påstå allenast en dag, må begynnas dagen före eller efter nå~ gon Söneller stor Helgedag, lo’.o I anledning af väckte frågor om förändring af Krono-brefbäringen, Ji:o Om yrkad befrielse från skyldigheten ait afskala Barken å utsynte Ekar, 476 Den 17 Februarii. 12:0 I anledning af yrkad rättighet för Städernes Magistrater att utfärda Resepass. Af den 7 dennes, om gillande af Expeditions-Utskotrets Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, om eftergift af Statens fordran i Landshöfdingen von Echstedts Sterbhus. Af den 7 dennes, om Återremiss af StatsUtskottets Utlåtande, i anledning af Herr Bagers Motion om understöd af allmänna Medel till Hamnbyggnaden i Malmö. o Af den 7 dennes, om Återremiss af Banco Utskottets Betänkande i anledning af väckte Motioner, om förlängning i Praescriptionstiden för Lån omsättningar i Banco-DiscontVerket. df den 7 dennes, om Åter-Remiss tili Allmänna Besvärsoch Oeconomi* Utskottet af dess yttrande, angående ett Spannmåls-Ma* gazins inrättande i Borås. Af den 7 dennes, om instämmande uti Ridderskapets och Adelns beslut, om ett särskildt Utskott, för att utarbeta de allmänna grunderne icke allenast för indragning och sammanslående af öfverflödige Embeten och Tjenster, utan ock för en föibättrad Arbets method -3 hvilket Utskott Bonde-Ståndet ansett böra bestå af minst fyra Ledamöter af hvarje Riks-Stånd. Den 17 Februarii.
Hr Finans-ministern yttrar: »att utan tvifvel en dylik per - Den 11 Februari f. m. 339 manent tillökning i hofhållnings-summan för framtiden ej på långt när beliöfver uppgå till så stort belopp. Jag kan likväl härvid icke förbise, att bifallet af ett så beskalladt anslag lör civil-listan, under en tid af fyra år, skulle blifva att allt lör menlöst blottställa de skattdragande för förslagets temmeligen genomskinliga resultat, att anslaget, en gång bifallet, säkerligen skulle blifva permanent. När har man väl någonsin sett att ett för flera år beviljadt anslag för en hofhållning minskats, upphört eller återgått. Det visar sig äfven för mig mindre väl betänkt, om R. St:r genom bifall till formen för K. M.s Nåd. Propos. skulle på sitt yttersta, i sådant afseende, binda händerna på en, dem efterkommande lagstiftning. Jag kommer härifrån till den slutsats, att då skuldens tillvaro är antydd och då R. St:r blifvit anlitade alt mellankomma, i och för det förev:de behofvets afhjelpande, hvilket de icke synas för det närv:de kunna undandraga sig, det tyckes mig vara mera öfverensstämmande med R St:rs värdighet, alt anslå den äskade summan af en million rdr rmt, att genast på en gång och för en gång af Riksg.-Kont. utbetalas; då dervid för hofhållningen besparas räntor och för H. M. obehaget att hafva fordringsegare. Då äskandet af detta, vid första hufvudtitelns uppgörelse till pågående riksdag, icke ifrågakomne extra stats-anslag i så behaglig tid sammanträffat med den så allmänt uttalade tillfredsställelsen öfver det ifrån regeringen utgångne reform-förslaget, så kunde det kanhända icke vara olämpligt, om allmänheten sattes i tillfälle att äfven materiell få uttrycka denna tillfredsställelse, medelst den begärde millionens fördelande på debetsedlarne under titel: Extra tillskotts-algift för en gång för första hufvudtiteln, på sätt, till följe af aflidne Hr von HartmansdorlTs motion, egde rum med krigsgärden, i och för hjelpsändningen till Danmark 1848.
Jag får härvid först, hvad uttrycket i den nya redactionen beträlfar, nämna, att jag i dessa ord: för alltid skiljd från Rikets Statsverk, endast ser ett uttryck af den, efter hvad som skedt var, så naturliga farhågan för missbruket af Banken för Statsverkets behof; ty för öfrigt är detta uttryck endast en pliras. Det verkliga föremålet hr att gifva en garanti, att Banken och dess rörelse aldrig må blifva åter sammanblandade med Statsverket och dess behof, och att myntvärdet ej må genom sedelemissioner Don ii Mars f. m. 117 utan fond härigenom ånyo göras vacklande; men aldrig har föremålet varit att hindra Statsverket från att med Banken göra några affärer, då t. ex. den skulle nödgas upphora att lia sin cassa i Banken, och således det nutriment, Banken härigenom för sin rörelse erhåller, upphöra. I den omtalade 5- har dock icke varit fråga om Statsverket, utan Iliksgäldsverket, och för min del skulle jag ansett denna §. ganska nyttig; ty vi känna alla, att större delen af skatteuppbörden ingår inom några månader, och under den tiden behöfver, om någonsin, rörelsen en större sedelstock, som dock åter ingår med kronouppbörden, eller så fort behofvet upphört. Om derföre under denna tid förskott från Banken utgå och genom spridande i rörelsen underlätta skatternas erläggande, för att sedermera, inom kort bestämd tid, återkomma, ser jag lika med i83o års Ständer, som medgifvit en sådan nu befintlig creditivrätt, en nyttig utlåning från Banken vida att föredraga de förskott, dem solida hanker i andra länder lemna Regeringen å vissa skatter. Men sedan jag nu genomgått de anmärkningar, som blifvit gjorda emot det ifrågavarande grundlagsförslaget, öfvergår jag till en framställning af dess nytta; och jag får härvid erinra om den hufvudsakligaste och vigtigaste, som jag redan uttryckligen uttalat, att nemligen borttaga allt tvifvel, att icke den för alla Svenska interessen så vigtiga lagstiftningen för Banken är underkastad samma band, som all annan lagstiftning. Ty om icke erfarenhetens läror skola tala förgäfves, måste det medgifva?;, att så länge R.
— Till godtgörande af Svenska Konsulers postporto-ufgifter, hafva år I&41 utgått 1,625 R:dr 3i sk. t rst* oeh år 1842- 1,826 R:dr 45 sk. 9 rist. Sedan Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 13 Februari 1841, jemte fastställande af årligt statsanlag för de blifvande allmänna Navigations-skolorna i Riket, tillika å Riksgälds-Konloret anvisat en summa af 16,600 R:dr i ett för allt, till anskaflande af de instrumenter, böcker m. m., sorn vid dessa Skolors första organiserande vore af nöden, så har Kongl. Majit, medelst nådigt Bref af den 6 Augusti samma. år, bemyndigat Kongl. Kommerse-Kollegium att ofvannämnde summa, för ifrågavarande ändamål, hos Riksgälds-Kontoret uppbära.. Någon redogörelse öfver användandet af detta anslag liar, efter hvad Revisorerne inhemtat, ännu icke hunnit upprättas; utgörande den, vid 184* års slut, i Rikets Ständers Bank å Kongl.. Kollegii räkning innestående behållning deraf 1,227 R:dr 4,4 s^- jo. rst.. Räkenskaperna öfver de under Kongl. Kommerse-Koflegii förvaltning ställda fonder och medel äro förda efter en enkel och lättfattlig metod, och bar vid deras granskning, i hänseende till ziffran, någon anmärkning icke förekommit.
nad firades härstä- des en åminnelsefest, som visserligen hvad yttre glans och ståt beträffar på intet vis sträfvade att täfla med de lysande jubelfester, som tid emellan af olika anledningar afhållas i en hufvudstad, men hvilken genom arten af det verk, som firades, var mer än de flesta ägnad att göra ett varmt och minnesrikt intryck. Det var det vid Drottningholmsvägen ute å Kungsholmen belägna Stockholms sjukhem, som med en enkel högtidlighet då utmärkte 25-årsdagen af sitt första öppnande. Den ädla tanke, som legat till grund för denna institutions stiftande, och det i kärleksoffer uthålliga sätt, på hvilket densamma under det gångna kvartseklet alltjämt fullföljts, gifva oss anledning att i dag något dröja vid denna fest och detta sjukhems historia, så mycket mer som vi ha nöjet att kunna bifoga ett porträtt af hemmets nuvarande nitiska och allmänt uppburna föreståndarinna, frö- ken Ida Guldbrand. Till festen voro inbjudna styrelseledamöterFRITHIOF utgifvare: HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. A l l m. Telef. Utglfnlngstid: hvarje Iduns fredag. 70 öre p r u o n p. - r a d. G u l d b r a n d. na och deras fruar, öfverläkaren d:r Karl Kjerner med fru samt för öfrigt en del i hemmets verksamhet intresserade personer. Äfven ett 8 0 - tal af de patienter, hvilkas tillstånd tillät det, var tillstädes. Sedan kafie intagits i samlingsrummen, begåfvo sig festdeltagarne till stora bönsalen, där pastor Wadén lämnade en redogörelse för anstaltens uppkomst och utveckling. Därefter fortsattes festen i samlingslokalen, där förfriskningar voro framsatta. Justitierådet Carlson f ö - reslog en skål för hemmets läkare och tjänstepersonal, och professor Wising talade för dem, hvilka från första början följt hemmets verksamhet, därvid särskildt vändande sig till d:r Kjerner, som denna dag äfven firade sitt 25- års-jubileum såsom sjukhemmets läkare och som städse med oaflåtlig omsorg skött sitt viktiga kall.
R:dr R:mt 6,682: 45 saffelpenningar från stadskassan » » 4,500: — tamt anslag till ved, likaledes utgående från stadskassan » » 1,500: — eller tillsammans Riksdaler Runt 12,682: 45, dervid Grefven bland annat anfört, att den allmänna stegring, lefnadskostnaderna under sednare årtionden varit underkastade, föranledt beviljande af betydliga tillökningar uti ej mindre Statens än Stockholms stads embetsoch tjenstemäns lönevilkor, men att, vid de tillfällen, då förslag till sådana löneförbättringar för öfrige embetsoch tjenstemän hos Öfver-Slåthållare-embetet eller för ledamöter och tjenstemän vid Stockholms Magistrat, hvars praeses Öfver—ståtbållaren vore, blifvit framställde eller förordade, någon dylik förmån icke, till följd af särskilda omständigheter, blifvit ifrågasatt för Öfver-slåthållarcn, hvadan hans löneförmåner ännu väsendtligen vore desamma, som för längre tider tillbaka. Grefve Hamilton hade emellertid ansett sig böra utverka sådan förbättring för framtiden i Öfver-ståthållarens lönevilkor, att de uppoffringar af egna tillgångar, som cmbetets innehafvande i allt fall medförde, icke komme att stå i allt för stort missförhållande till aflöningens belopp, och hade derföre i underdånighet föreslagit, dels att det från stadskassan under namn af taffelpenningar utgående årliga lönebidraget måtte från 4,500 R:dr ökas med 3,000 R:dr till 7,500 R:dr och denna tillökning utgå från och med månaden efter den, hvarunder embetet nästa gång tillsattes, dels ock att Stats-verkets bidrag till Öfverstå t - Stats-VIskottets Utlåt ande M 99. 121 ståthållarens aflöning måtte höjas till 10,000 R:dr, att fördelas i egentlig lön och taffelpenningar.
Jag tror således, att ' vid förslaget borde tilläggas följande: ”dock med uprops bibehållande för de expeditioner, hvilka icke före kl. \ 12 medhunnits”. Frih. Tersmeden: Fullimge hafva föreslagit, samt Utsk. har här tillstyrkt, att polletter öfver gjorda insättningar icke skola utlemnas annat än undantagsvis, d. v. s. åt dem, som icke vilja vänta på expeditionerna, utan föredraga att komma igen och hemta dem. Hvad upropet beträffar, så är det en annan sak, hvaröfver, enl. min tanke, det icke är nödvändigt, att Ständerna besluta. Denna sak utgör föremål för Bankoverkets instruktion, och jag tror icke, att R. St:r i allmänhet befatta sig med dylika detaljbestämmelser. Hr von Hartmansdorff: Utsk:s Betänk, omnämner icke, hvilka §§ i Banko-reglementet blifvit genom förslaget ändrade. Om man icke kan della reglemente utantill: så är det svårt att veta, hvad som föreslagits till ändring eller bibehållande. Jag skulle tro, att det i Banko-reglementet står utsatt, att uprop skall ega rum. Om så är, önskar jag, att stadgandet derom mätte bibehållas. Derest någon ledamot af BankoUtsk. behagade upgifva, hvilken § i reglementet svarar mot förslaget, så skall jag sjelf upläsa reglementets innehåll. Emedlertid önskar jag upro - 208 Den 17 Oktober. pets bibehållande, eller ock, att R. o. Ad. ville updraga åt BankoFullm:ge att derom förordna. Gr. Gyldenstolpe: Jag har visserligen icke något Bankoreglemente till hands och kan således icke efterse, huru det härmed sig förhåller, men jag är öfvertygad, att Banko-reglementet icke innehåller något om nprop, utan att stadgande härom finnes uti tjenstgörings-ordningen, hvilken hittils icke varit föremål för R. St:rs beslut, utan blifvit af BankoFullm:ge utfärdad.
Den Z Zebrnaril. sn sadan utredning och fastställelse tillhör; stäld med Z procents raina ilrän inwisnings dalum, ä hwilken Lnwisning Riksgälds-Contoiret bör ineddela accept till inlösen pä de Terminer som hur efwan aro nämde, och i hwilket afseende Riksgälds-Contoiret afwen bör ifrän Banquen, uppå derom steende reqvisition, wid hwarje af ofwanberörde Terminer aga att utbekomma den summa som efwan omförmäla ar, och till Le förfallne obligativnernes inlösande erfordras. Men Lä Summan som kill Lefverenkeurernes förnöjande erfordras, således kommer a t ulga pä 4 olika Terminer; Sä anser Stats-Utstolter dek äfwen blifwa en uödwandighet, pä det alle Lefverenleurerne mä ske lila ätt, att hwarje Lesvereteurs fordran fördelas r fyra lika delar, samt att ä hwarje sadan fjerdedel utfärdas en särskild inwisning, stala till inlösen den ena i Martil den andra i Junii, den tredje i September och den fjerde i December mannder. En sadan austa!, stall icke allenast göra desta inwisningar dä de ställas pä mindre Summor, i Lefverentemerues händer mera anwandbare, utan ock förekomma alla anledningar till mistnöje eller klagomal öfwer Len tidigare betalningen, som i annat fall icke kunde undwikas, att den ena Lesveretenrcn uöbwändigt skulle erhälla framför den andra. Skulle det af Stars-Atstoltet förestagne Inrikes Läne-Systeme af Riksens Högloft. Stander bifallas, och af allmänhetens förtroende winna den framgång, at nägon tillgäng deraf blifwer atk pärakna, ulöfwer hivad
Och om den dystra fångenskapens långa stunder i Le Temple läto honom, som af sina fångvaktare benämdes rätt och slätt Louis Capet, efter att af inställ-sarnma hofmän kallats » den efterlängtade », något djupare reflektera öfver orsakssammanhanget i de händelser, som fört honom dit, hvilka hemska visioner böra då icke hafva visat sig för honom, ancien régimes sista kunglige bärare och slutlige ansvaring i Frankrike, visioner till och med hemskare och fasansfbllare än de sjelfforvållade, som Shakespeare låter framträda för Richard III natten före Bosworth-slaget. Den bild ett samtida vittne, gamle markis Mirabeau, fadern till revolutionens store talare, Gabriel Honord de Mirabeau, ger på ett ställe af de franska böndernas yttre menniska, är mer än hemsk: utmärglade, infallna ansigten öfvertäckta med det långa, flottiga håret, den öfre delen af fcnsigtet gulblek, den nedre förvriden till ett hemskt skratt, ett slags vildt förakt. Snarare än menniskor voro de förfarliga vilddjur, klädda i yllekjortlar, kopparbeslagna läderbälten och med högklackade träskor. Och andra skildra deras lefnadsförhållanden så: Svart groft bröd, rötter och vatten deras föda. Grofva kläder, understundom oberedda hudar deras drägt. Jordkulor och förfallna kyffen deras bostäder. Dystra, likgiltiga träla de i sin vrå; deras härd är utan eld, deras föda knapp; för dem hägrar ej i denna verld någonhoppets tidsålder, knappast håller i den andra. Utan undervisning, utan tröst, utan föda. Ett stumt slägte; deras rost är endast ett oartikuleradt skri. Det var i all bufvudsak de höge feodalherrarne, kyrkan och staten, som försatte franske bonden i detta förnedringens och uselhetens tillstånd. För att inse att så var, be-höfves ej mer än en flyktig blick på mängden och arten af de bördor, dessa samhällsmakter förstått att kasta eller vältra öfver på » la canaille ».
Vill man nu icke erkänna den mägtiga reformationsanda, som onekligen uppenbarar sig i sjelfva läran om det constitutionella systemet, bereder man en kanske snar framtid, då samma om ej ännu blodigare strider skola uppstå i följd af de skiljaktiga politiska trosbekännelserna, som de fordna schismerna inom den religiösa stadsbyggnaden åstadkommo. Samvete och pligt bjuda derföre, att FolkRepresentationen, enligt sin höga bestämmelse, skyddar samhället emot en botande fara. Må den antingen afstå från sin andel igLagstiftningen, må den afsäga sig ansvaret för Lagskipningens gång, för Styrelsens misstag och Lagöfverträdelser, eller inse tidens fordran på den allvarlighet i beslut och handling, sorn alstrar en moralisk kraft, tillräcklig stark att trygga sam - Den 17 J u 1 i i f. m. ti hållet för vådan af en stor brytning med åtföljande oberäkneliga olyckor. Det Folk, hvars öden vi här bereda, skall, jag är viss derom, förr eller sednare fordra de garantier af sin Representation, som denna annil icke mägtat gifva, och en stor ansvarighet hvilar öfver samtidens offentliga män, vare sig inom Representationen eller Styrelsen, om de icke vårda sig om frihetsandans utveckling och förädling. Må derföre den oegennyttigt för ordning och skick i Riksstyrelsen ifrande Representanten, den för fosterlandets öde ömmande och för den sanna medborgligheten varme Svensken, med redligt nit omfatta Fäderneslandets stora angelägenheter. Må han i utöfningen af sin pligt, sorn offentlig man, lika litet sky tadlet, som han hör eftersträfva ett tvetydigt beröm, då det ena så väl som det andra kan vara lika litet grundadt på sann kännedom om anledningarna till håda. Meri likgiltigt får det ej vara, om den aktningsvärda delen af Nationen känner, huru dess vigtigaste angelägenheter skötas, huru dess interessen bevakas, huru Lagarnes helgd vårdas af Ombuden, som, sjelfskrifne eller valde, uppträda i det höga och ansvarsfulla kallet, att vara väktare Öfver och försvarare af Folkets rättigheter. Denna heliga förbindelse uppfylles illa, om
Herr von Heyne, Georg, förtnälte sig visserligen äga största skäl till den önskan, attStiftskassans utgifter icke måtte på något extraordinairt sätt ökas, heldst han hade 5 döttrar inskrifna i JungfruStiftetj men när frågan vore att någorlunda rättvist löna en tjenstman för dess möda, kunde han ej tveka att lemna sitt bifall till förhöjningen , och hemställde om icke för sin del, Friherre Hjerta skulle behaga afstå från votering. Den 1 Augusti. Då Friherre Hjerta sådant å nyo vägrade, uppsattes och justerades följande voterings proposition. Den som bifaller att RiddarhusKamrerarens lön af Adliga JungfruStifts-kassans fond ökas från och med 1816 års början, med 66 R:d. 32 sk, skrifver Den det ej vill, skrifver Nej. Vinner Nej, är lönförhöjningen afslagen$ Och befunnos vid voteringens slut, rösterna hafva utfallit som följer: fjfa iy. Nej * 31. Varandes alltså Lönförhöjningen af Ridderskapet och Adeln afslagen. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUt* skottets, den 23 och 27 Juli på bordet lagda Memorial, af den 18 nästföregående, innefattande tillstyrkande af 66 R:dr 32 sk. Bancomynt, Riksdags-gratification, åt ordinarie RiddarhusVaktmästaren, P. Björkholm, blef samma tillstyrkande af Ridderskapet och Adeln bifallet.