Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter mitt omdöme bör en godtyckelig bestraffning aldrig medgifvas eller gillas, utan får jag vördsammast förnya min förra hemställan, att fånge som i häckte eller under ransakning visar oskick, fräckhet, vanvördnad eller kränkning af lagarne, bör i likhet med hvad Kongl Brefvet den 26 November 1812 innehåller, derföre undfå så kallad extra judicielle bestraffning af prygel eller cachot, likväl aldrig utan skedd ordentlig undersökning och laga kraftvunnet beslut. På samma sått torde ock den som förolämpar Domaren eller uppenbarligen ljuger att honom förleda, böra anses, ty att härföre döma den mm 50 Åu%uiti /. m. sorn gjort sig skyldig till högsta kroppsplikt, att böta, enligt 14 Cap. 7 och 8 §. § RåttegångsBalken och sedermera ålägga honom, efter vanlig förvandlingsgrund, fängelse, hvari han sig redan) befinner och ofta önskar ännu längre få qvarstanna blir aldeles åndamålslöst. Sluteligen har Höglofl. Utskottet förmält sig årna afgifva gemensamt med Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet Utlåtande, angående corrections-inråttningarne i Riket; och ehuru således kunde vara att hoppas, det någon utsigt ännu återstår till en högt önskad och påkallad snar reforme i bestraffnings-systemet för brottslingar, torde likväl ej dertill böra såttas alltför mycken förtröstan , enår Utskottet förskottsvis yttrat sig, om å*n detsamma haft tid och tillfälle för beredandet af den ifrågastållde förbättringen i StrafFLagen ej för närvarande kånna tillgång pa nödige anstalter till correctionsstrafF. Icke dess mindre och då flere af de i Utskottets nyssbesagde
Uti en till Stats-Utskottet från hedervärda Bondeståndet remitterad, derstädes af riksdagsfullmäktigen Herrman Öbom från Norrbottens län väckt motion, har blifvit föreslagit: l:o att Rikets Ständer måtte anvisa en lämplig summa såsom praemium åt den, hvilken inom viss tid och enligt Kongl. Larultbruksakademiens bedömande, författade på erfarenhet grundade, samt kort och enkelt framställda upplysningar om det ändamålsenligaste sättet att bruka jorden och drifva boskapsskötseln, hvilka upplysningar sedermera skulle till visst antal exemplar tryckas och af hushållningssällskapen bland den jordbrukande allmänheten utdelas. 2:o att i de län, der laridtbruksskolor saknades, ett årligt anslag måtte beviljas åt en agronom, sorn vore skyldig att åtminstone en gång om året kring - resa länet för att meddela allmogen undervisning, enligt af landtbruksakademien, på hushållningssällskapernas förslag, upprättad instruktion 3:o alt i de län, der salpedersjuderi-styresmän och understyresmän finnas, dessa befattningar mätte indragas och de derför utgående arfvoden användas till aflöning åt nämnde agronom, sorti äfven borde, på begäran, lemna undervisning i salpedernäringen; och 4:o att om de nu framställda förslug icke kunde i hela deras omfattning vinna Rikets Ständers bifall, ett anslag af åtminstone 1,000 R:dr måtte medgifvas att lill nästa riksdag utgå till en agronom, som skulle anställas i Norrbottens län. Utskottet, som anser de af motionären uppgifna föremål icke vara af den vigt, att serskilde anslag derför böra ifrågakomma, får fördenskull å berörde framställning afstyrka Rikets Ständers bifall. c). Hästafvelns förbättrande. 17:o.
Hr Stjerngranat, Gustaf: Hos ITr Frih. o. Landtm, och Ståndet får jag anhålla, att vid remissen till StatsUtsk. af min motion fä göra den förändring i redaetionen af de anmärkmr, som jag i mitt yttrande afgifvit, ali i stället för den period, som börjar med orden: ”På grund af föreslåen» de,” och slutar med orden; ”genom votering i förstärkta StatsUtsk. blifvit afslagen,” få insätta följande ordalag: ”På grund af förestående, och med betygande af min särskilda tacksamhet till dem bland reservanterna, som in» sett vigten af, oell förordat de af K. M. på extra stat be» gärda anslagen för instruclions-compagnier oell indelta ar» nidens öfriga vapenöfningar, vågar jag ej allenast tillstyrka dessa anslags beviljande till de af K. M. äskade belopp, utan oek, med den rätt mig tillkommer enligt 56 §:n Riksd.Ordn , nu i form af ny motion föreslå alt, såsom extra-anslag, in» till nasta riksdag måtte uppföras årligen 18,000 r:dr, för att i den för armdens öfningar enligt förestående plan beräknade summa utgöra en fyllnad, hvarigenom, med hufvudsak» ligaste afseende på utbildandet af cavalleriets rekryter och dresserandet af dess remonler, utförandet af nämnda plan kunde beredas och möjliggöras, Utan att en sådan tillökning i dc för armeens vapenöfningar äskade anslag blifvpr beviljad, torde ingen verkställighet af meranämnda plan kunna följa, sedan, genom votering i förstärkt StatsUtsk., den af K.
I öfverensstämmelse härmed får Utskottet alltså hemställa* 4 SMs-UtskolletsUtlåtandejV:o 178. att Kongl. Majus förevarande nådiga framställning icke må af Rikets Ständer i vidsträcktare måll bifallas, än att, till bestridande af de för kolonien S:t Barthelemys förvaltning, enligt nu gällande grunder, erforderliga kostnader, hvilka icke utaf inkomsterna af ön betäckas, ett förslags-anslag af 18,000 r:dr må å riksgälds-kontoret anvisas att under åren 1848,. i8'4p och i85o, med en tredjedel årligen, förskottsvis utgå, under förbehåll af den framlida godtgörelse till nämnde kontor, hvilken genom ökad afkastning af ön eller medelst dess afträdande kan beredas. Derjemte har Utskottet trott sig böra föreslå, att Rikets Ständer måtte i underdånighet förnya sin vid sistlidne Riksdag gjorda begäran, det täcktes Kongl. Maj:t i nåder vidtaga-, sådana åtgärder hvarigenom ön S:t Barthelemys afträdande till någon främmande makt må anses kunna i möjligaste mån påskyndas.. Stockholm den 17- Maj 1848. N:o 178.. ifcnk. till E.vp. Utsk. den 18 Maj, kl. lifm. Utlåtande, t anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse rörande ersättning till handelsoch sjöfartsfonden för förskjutne medel till slaf vornes friköpande å S:l Barthelemy. (U.. A.) Uti nådig skrifvelse af den 3i sistl. Mars (inlagen under N:o 82 i i:a Sami. i:a Afdeln. af Bihanget lill Riks-slåndens protokoll), har Kongl, Majrt gifvit
Maj:t fritt användas till bevärings-inrättningens utbildande och fullkomnande, emot redovisning inför Rikets Ständer eller deras Revisorer; dock utan anmärkningsrätt, så vidt angår medlens användande inom gränserna för det med dem afsedda ändamål. § 13. I)å under krig eller till följd af Kongl. Maj:ts derom utfärdade nådiga påbud, rättigheten att medelst afgifts erläggande frigöra sig från beväringspligten upphört, vare den, som till utskrifning förbunden är, berättigad att i sitt ställe sätta annan duglig karl, den han sjelf anskaffar. Samma rätt tillkommer äfven allt det beväringsmanskap, som, när krig utbryter, redan är approberadt, och vid då skeende ommönstring icke frigöres genom kassation. Under den tid rättigheten att erhålla befrielse genom afgifts erläggande får begagnas* må deremot inga andra beväringsskyldige ega rätt att genom legning sätta annan karl i sitt ställe, än de, som förut sökt men vid anställd lottning gått miste om förstnämnde rättighet. p. 27. 8 § p. 24. p. 28. p. 28. p. 29. p. 29. p. 29. 31 pr ers § 14- Ersättningskarl skall vid vederbörlig mönstring inställas för att, i händelse han godkännes, genast varda antecknad. Dock må beväringsskyldig, som vid anställd lottning blifvit utesluten från rättighet att medelst afgifts erläggande vinna befrielse ega att, om han icke är i tillfälle att genast vid mönstringstillfället framställa antaglig ersättningskarl, å annan af Mönsterherren bestämd tid och ort, före mönstringarnes afslutande inom beväringsområdet, ersättningskarlen till mönstring inställa. Intill dess sådant skett och legningen godkänd blifvit, stånde den beväringsskyldige sjelf qvar i rullan.
Deremot hafva åtskillige Talare gillat Utskottens förslag, med den anmärkning, att, om en hyttebrukare genom en slik händelse så ödelägger sin skog, att han blifver ur stånd verkställa den honom åliggande värmnings-skyldighet i hyttan, måste denna fördelas på de öfriga delegarne och Lagsami Allm. Be* v. o. Otc. Utsh. Lil. AT. o 49- 7 således blifva dem en ny lunga, hvarförutan Stalén förlorar del tionde-lack jern, som skulle fallit af denne inbrukares blåsning, och skada alltså uppkomma både för den enskilde och Staten. Till svar härå få Utskotten anföra: att, då allmänna Lagen i i5 Cnp. i § Byggning»*Balken ovilkorligen stadgar, att den, som, utan alt hafva iakttagit föreskrifna försigtighetsmått, eller, då starkt väder, stor torka och hetta är, tänder eld å svedjeland, eller går derifrån, innan elden alldeles utsläckt är, skall böta 10 Daler äntd att ingen skada skerj men 100 Daler och ersätta skadan, om sådan inträffår, hafva Utskotten deraf hemtat den slutföljd, all, vid riglig tillämpning af detta Lagstadgande, det högre böles-ansvaret bör ega runi för alla de fall, då de föreskrifna försigtighetsmålten blifvit uraktlåtne, och elden utgår utöfver det tillredda svedjelandet, ehvad skadan deraf sker å egna eller andras egor. Vid detta förhållande bör åt det aflemnade förslaget icke gifvas annan benämning, än den af lagförklaring, det vili säga, förklaring, huru Lagen i förevarande fall rätteligen skall förstås och tillämpas. Utan att ingå i närmare, bär af behofvet ej påkallad, undersökning om straff - 8 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsh. Ull. IV.-o Jp. lagens rätta ändamål, hålla Utskotten likväl före, att hötes-ansvar i allmänhet, och serdeles för ifrågavarande fall, hör betraktas såsom ett medel att afskräcka ifrån och således förekomma brott och förbrytelser.
Ständer inkomma, sedan Stats-Verkets inkomster blifvit bestämde och tillgångarne, som kunna påräknas äro kände. Då, i anledning af de år 1817 samlade Revisorers derom gjorde hemställan, Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse den i3 Junii 1818, anhållit, att Kongl. Maj :t, till ordning och säkerhet i förvaltningen af Stats-Verkets tillgångar, täcktes i de till Kongl. Stats-Contoiret allåtande Bref om utbetalningar, föreskrifva å hvilken Stat och Titul de skola utgå, men likväl i någre, genom Kongl. Maj:ts KrigsExpedition, sedermera afgångne Bref, sådan föreskrift icke varit bestämdt meddelad, hafva Revisorerne till Riksens Höglofl. Ständer öfverlemnat, om icke förenämnde a4« Stats-Utskottets Betänkanden. underdåniga anhållan måtte, i afseende på angelägenheten af berörde fullständighet i föreskrifterne förn jas; Och har Stats-Utskottet i denna hemställan skolat instämma. Beträffande den, i 1822 års RevisionsBerättelse, förekommande fråga om verkställigheten af en Riks-Hufvud-Bok och hvad dermed gemenskap eger, samt föreslagen ändring i formen och tiden för Landsoch Militiae-Räkenskapernes afslutande, vill Stats-Utskottet deröfver framdeles afgifva särskildt utlåtande, sedan Utskottet fått emottaga den Riks-Hufvud-Bok för år 1821 efter den af Kongl. Stats-Contoiret uppgifne methode, som under Riksdagens lopp lärer blifva fullbordad, och då jemväl meddela yttrande öfver Revisorernas erinran vid den uti Kongl. Kammar-Collegii AfräkningsContoir emot Kongl. Räntekammaren förde Controll-Bok öfver utgifterne; likasom, hvad angår Revisorernas anmälan om det hinder, dem mött för verkställigheten af den granskning, Riksens Ständer, enligt deras underdåniga skrifvelse af den 2 Julii 1818, beslulit, af ej mindre Tull-Verkets Räkenskaper och förvaltning, än ock redovisningar för de under Kongl.
Herr Grcfwen och Landt - Marskalken upläste ur Stats-Utskottcts belänkande följande mening: ''State-Utskottet sär i anledning häraf Högloft. Riddcrssapet och Adely -vördsammeligen tillkännagifwa, att hwad angär de af Stats-Utstottct förcflagne samt af Riksens Högloft. Stander bifallne o:ne sätt till Inrikes Läns uptagande, dels pä Annuitcter och dels pä Riksgälds-Con° toireis Obligationer, stälde pä 6 är, och med 5 procentärligt intcrefle, sä har uppä de skäl Utskottets förra Bc» tänkanden härom innehålla, Utskottet ansett besia Län säsom warande af en särskild beskaffenhet böra inskränkas inom den antecknings-tid, som Utskottet föreslagit." Herr Wrefwen och LandtmarstalkerU förestälde, att af desin ord tyd»- 186 Den 6 April. tydcligen syntes akt Stats-Utstottets förra Betänkande ware bifallit, hwsraf följde att i Ståndets redan fattade b-e» stut ingen förändring kunde göras. Friherre Illlsencraritr: Jag itererar, att de orsaker upkört, som i förra Betänkanden gäfwo anlcdnjng till den korr-ta Antecknings terminen; hwilken nu mera endast i afseende pä 7 procents Länen kan och bör bliswa gällande. Zag pästär att ehuru ordalydelsen är mörk i Beiän» kandet om Länen, bör likwäl meningen deraf aldrig kun, na tolkas annorlunda än jag astar. Sedan AnnuitctsLän äro bestrifne stär der, silke Län, och ingalunda bäg, ge Läne sorterne. D-t wore bast att Betänkandet finge intagas och upläsaS. Herr Grefwen och Landt - Marskalken, erinbräde, att det more pä det nu fvredragne Stats-Utstottcts Memorial som propositionen kunde göras och ej pä nägot annat.
Häröfver yttrade sig colhne i början af 1830-talet, men då man derigenom biet upplyst om att, när man med samma räntors beräkning började ett år sednare beräkningen af det 10-tal, comitéen lagt till grund för sitt arbete. Ehuru det således var endast ett annat års markegång, som i medio-beräkningen ingick, fann man likväl, att del fluctuerade på hemmanen i Södermanland från 2 till 8 r:dr på mantalet. När sedermera kammarcollegii utlåt, derom inkom lill K. M., förföll frågan rör:de ränteförenklingen, derföre att K. M. fann, alt det icke gick an att införa en ordning, hvarigenom sådana förluster skulle uppkomma. Hvad åter angår frågan om nybyggares rättighet att få skatterätt till jorden, så är det betydlig skilnad att lemna sådan rätt efter verkställd odling och nybyggnad såsom uti de norra orterna tillgår, och att skänka bort kronans jord utan skatteköpeskilling, och den värde ledamoten vet idit för väl på hvilken punkt dessa ämnen stå. Gr. Anckarsvärd: Det är med verklig ledsnad jag erfarit, att ingen af Konungens rådgifvare varit tillstädes vid detta tillfälle, 44 Den S Januari. för att upptaga och besvara de anmärkn:r, som emot formen för frågans behandling här blifvit framställde. Det synes mig dock som form frågans framkastande vid detta tillfälle endast skall hafva till föremål att göra sjelfva hufvudfrågans behandling vid denna riksdag omöjlig, hvilket ofelbart skulle inträffa, örn ärendet finge den gång, Frih. Cederström föreslagit. Någon anmärkn. mot den K. proposm skulle således icke nu kunna göras och det på grund deraf, att man borde afvakta Utsk:s utlåt, i ämnet. Jag är icke af denna tanke och tror, att det kan vara af interesse för Utsk. att pä grund af vår fyrdelade sammansättning få i förväg erfara några af de yttranden, som i frågan kunna afgifvas, på det alt Utsk. må taga dem i öfvervägande och såmedelst i sitt utlåt, till 11.
I 8 punkten är anmärkt, att indragning af räntor och kronotionde bör verkställas för en hel corps pä en gång, men icke delvis. Denna anmärkning sammanhänger med den, som gjordes vid 1 punkten, nemi. att icke alla räntor, som äro löntagare anvisade, skulle indragas, utan alt indragning blott skulle verkställas för de corpser och stater, som sig derom anmäla. I denna händelse uppslår fråga huruvida pluraliteten inom den corpsen eller Staten skall kunna afgöra frågan, eller huruvida det icke skulle fordras hvarje delägares samtycke. Det torde vara ganska påtagligt, att pluralitetens beslut i det fallet icke kan gälla emot den fullmakt, som en löntagare har fått på sin lön, utan alt det således måste fordras samtlige löntagares inom samma corps bifall fiir att en sådan indragning af ränlorne skall kunna verkställas. Jag betviflar mycket, att en sådan enhällighet skulle inträffa, och att således de anstalter och beslut, som i detta afseende kunde vidtagas, under sådana villkor skulle blifva fruktsamma. Deremot är det ganska bestämdt, att om förändringen ovillkorligen skall äga rum inom alla corpser och stater vid hvarje förflyttning, så kommer den inom en viss tidrymd att blifva fullbordad. På annat sätt tror jag icke alt det kan gå; 10 H. 6t» 522 D*n 15 Maj. men väl må det vara öppet lemnadt, såsom Utsk. föreslagit, för hvar och en sorn sig dertill anmäler, att få uppbära sin lön i samma ordning, som ilen hvilken förflyttas till ny lön. Afven blef det af den siste värde talaren a n förd t. såsom ett hinder emot verkställigheten, att räntornas förvandling till några fä persedlar icke kan äga rum; men om jag icke misstog mig helt och hållet om hans yttrande, sä ansåg lian, alt räntepersedlarne kunde förvandlas till en enda persedel, nemi. spannemål, sä att om jag uppfattat hans yttrande riktigt, så var detta ett bevis emot den satsen, som talaren sjelf framställde; ty om persedlarne kunna förvandlas till en enda, dä kunna dé också förvandlas till 3 eller 4, men måhända har jag misstagit mig om hans mening.
Landtbruks-Academiens och ”vederbörande Hushållnings-Sällskaps öfverinseende, på för ändamålet passande egendomar, anskaffade utvalda afvelsdjur af Norrska hästar, kor af ”ren inländsk race och Gottlands får, samt, genom ändamålsenlig vård och ”urval vid parningen inom stammarne, sökte uppdrifva dessa till högsta ”godhet;” hvarjemte motionären, för vinnandet af delta ändamål, föreslagit, ”att en erforderlig summa” måtte anvisas, så framt ej härtill någon del af det till Stam-holländeriers bildande utaf Kongl. Maj:t äskade anslag skulle kunna användas. Stals-Utskottet, som ansett detta ärende jemväl tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, har, för frågans behandling, med sistnämnde Utskott sammanlrädt; och få Utskotten vördsamt tillkännagifva, att de, med erkännande deraf, att de inhemska hästracer, som egentligen äro afsedde för landtbruket och andra näringar, i allmänhet behöfva förbättras, likväl äro af den tanken, att de åtgärder, motionären uppgifvit så väl för ett sådant ändamål, som för fårafvelns upphjelpande, äro af den beskaffenhet, att deras vidtagande lämpligen bör ankomma på den enskildes omtanka, helst kostnaderne för dylika åtgärder ej torde öfverstiga den enskildes tillgångar, samt att således all inblandning af Staten, i den väg motionären antydt, bör undvikas, destohellre, som Staten redan i väsendtlig nion uppmuntrat och understödt den inhemska hästoch får-culturen. I anseende härtill och då, hvad serskildt beträffar det af motionären antydda behofvet och nyttan af spridandet inom landet af bättre racer mjölkkor, Utskotten i sitt denna dag afgifna betänkande, i fråga om Stam-hol - Bih. lill R. St.
Jag får äfven reservera mig emot Utskottets åtgörande att nu serskildt behandla Herr Ribbings motion om inrättande af ett Ecklesiastik-kollegium, hvilken motion, om äfven mer omfattande, hade, enligt min tanka, rättare bordt sammanföras med de i detta Utlåtande intagna, hvilka till en del afse detsamma eller organisationen af en läroverks-styrelse. Hvad sjelfva saken angår, får jag slutligen reservera mig emot de af Utskottet anförda motiverna för dess beslut. Med inrymmande af allt tillbörligt afseende för Universitetens och Elementar-läroverkens nuvarande Bih. till R. St. Prot. 1850—1851. 8 Sami. 20 Haft. 2 10 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 91. styrelser, äro likväl dessa så många och tillika alla underordnade Konungens Ecklesiastikdepartement, hvars Chef, enligt hvad Kongl. Maj:t i Dess nådiga proposition till Ständerne vid förliden riksdag tilikännagaf, är i behof af biträde i och för läroverks-ärendena, att i afseende på sakens erkända vigt och hvilken inom sista läroverks-revision enhälligt omfattades samt jemväl vunnit ett förtjent afseende af de deröfver hörda auktoriteter, föga torde behöfva tilläggas. Ehuru ytterligare en Kongl, proposition i sådant hänseende kunde vara att vänta, vågar jag dock anse, ieke i denna fråga bordt vara enskild motionär mindre tillständigt göra förslag eller hoppas framgång, än erfarenheten vid denna riksdag redan visat genom det lysande resultatet af en annan, äfven genom enskild person väckt, motion, om betydliga anslag och inrättandet af 2:ne nya professioner vid Upsala Universitet.” N:o 91. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Maj 1851, kl. 12 midd. Utlåtandej i anledning af räckt fråga, om förändring af 11 § uti Kongl. Stadgan om Tullförpassning och Tullbevakning.
Samuel Rumstedts, genom Fullmäglige i nämnde Conior, anmälda ansökning, att varda bibehållen vid innehafvande lönebelopp. S. D. Lades till handlingarne Stats-Utskottets den 5 dennes på bordet lagde Memorial: N;o 39r, i anledning af erhållen återremiss på Stats-lftskottets Memorial N;o 351; N;o 392, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Memorial N:o 352; N:o 3g4, rörande ett tillägg i frågan om det af Kongl, Majit för Carlstens fästnings iståndsättande äskade extra anslag, S. D. Yid förnyad föredragning af Bevillnlngs-VtskotteU den 5 dennes på bordet lagde Memorial N:o 47? med förslag till samraanjemkning af Riks-Ståndens beslut, i fråga örn verkställigheten af Rikets Högloflige Ständers beslut, att sportlarne inom Kongl. Maj:ts Cancellie hädanefter skola utgå till Kronan såsom Chartas-Sigillatas-afgift, godkände Ridderskapet och Adela dea af Utskottet föreslagna YOterings-proposiaon. Från Eögvördige Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos å nyo Stats-Utskottets JBerättelse och Utlåtanden:
Isynnerhet var detta fallet vid 1818 års riksdag, och jag måste dock förutsätta, att E. St:r äfven då bestodo af förnuftigt folk. Hvarföre uteslötos då dessa föreskrifter, om icke derföre, att man, af föregående tiders erfarenhet, visste, att de dels icke kunde följas, dels i alla fall icke alls iakttogos. Man 80 Den 12 Maj f. m beslöt då också att intaga ett ganska lämpligt stadgande, nemi. att egendomarne icke skulle äsättas lägre värde, än man ansåg att de kunde försäljas till. — Vid 1810 års riksdag, då en alldeles ny BevillmsFörordning utfärdades, trodde man sig också hafva gjort ett framsteg; men man fann rätt snart, att det i stället var ett felsteg, och gick derföre tillbaka till de äldre grunderna från 1770. Jag fruktar att det kommer att blifva på samma sätt nu. Jag tager mig friheten påminna huru det gått, i afseende å militär-boställena, hvilkas _ ”verkliga värde” också' en gång skulle utrönas, då man tillika skulle taga reda på deras afkastning. Har man icke ständigt fått höra klagomål öfver den oriktiga uppskattning, som då egde rum? Detta tal om det verkliga värdet låter mycket bra i theorien, men är alldeles opraktiskt. Någon jemnare beskattning lärer väl icke heller kunna deraf följa, ty icke vinnes en sådan genom införandet af en ny grund. Den nya lagen kan naturligtvis eluderas lika väl som den gamla, så mycket heldre, som deraf vinnes den fördelen, att erlägga mindre summa i bevillning till staten. Jag tror, att förhållandet blir detsamma, som nu, utom det, att den gamla lagen lemnar mycket mindre utrymme för godtycket än den nya nu föreslagna. Jag tillstyrker således återremiss af denna §, troende att Utsk:t skall finna det högst nödvändigt att omredigera densamma. Hr Gripenstedt, Johan August: Här har redan blif vit så mycket yttradt i detta ämne, att jag icke skall besvära R. o. Ad. med någon vidlyftigare utredning deraf.