Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dio arén, enligt den serskilda utredning, kvarom i detta afseende Lionel. Naj:ts oell Ilikets 8tats-6ontor e^er köranskalta, samt med kikellällen rätti^ket kör dem, li-vilka kore 1828 till 1830 arens Riksdag, såsom 3?inAS^ä8tniliA8-^enninAar ujl^kurit mera än 1 ak Dalmansoell IläradsllökdinAS-räntan, att ak en sädan inkomst kör deras tjenstetid körklikva i åtnjutande. ^.k k vad XonAl. Naj:t salunda, i anledning ak Rikets 8tänder8 okvanomkörmälda undsrdaniAa 8ki'ikvelse, i leader Keslntat, kar Ron^I. Naj:t därmed velat lemna Rikets 8tänder serskild del; oell Ron»I. Naj:t körklikver Rikets 8tänder med all Ron^l. lXäd oell önnest städse välkevaAen. Datum ut su^ira. Ll I. l O !I ^ 7>. do/ra^r cr/ l/ld/ r/F I^r'o/ocottc,/ o/der K?MEc6-.d,e»do?r, /niidtt in/dr D/c«/tt utt' K«^s « Keed/rsims Kott c/e» 1/ illa, s ISlll. Herr Drillerre a/ Orekve Mo>/re^ Rrillerre Kas/ r-o/r ö7cr//ve/Fe^ 7^.0 105. 5 Kongl. Naj:t, som, enligt. btats-kädels underdäniga tillst^rbande, kann kibels 8tänder bora erbälla seisbild tiel ak Kongl. IVlajtts nu kallade fälliga beslut, i anledning ak
Den i3 Mars e. m. 57 SlatsUtskottets test icke kunna rymmas på ^lindre än g ark af det format och den stil, sorn ExpeditionsUtskottet föreslagit; följaktligen skulle, derest hillänget uppginge till jSoo qvartark, en förlust uppkomma af icke mindre än 200 ark; hvilken förlust torde kunna uppskattas till omkring /pioo Riksdaler Banko. Jag får derföre anhålla om åter? remiss. Friherre Cederström, Jacob: Jag vill ej ingå med Herr Cederschjöld i räkningen af bokstäfver på qvart eller octa vformat, men hvad jag, utan zilferberäkning, vet, är att om man ej tar qvartformatet med för stora marginaler, så skall detta format ovilkorligen rymma mera, emedan 4 marginaler, altid skola taga mindre rum än 8. Då 3 Stånd bifallit detta memorial och expeditionen derom redan är af Ridderskapet och Adeln justerad, skulle jag tro att någon ändring häruti icke vidare kan vinnas. Herr Cederschjöld: Jag skall utbedja mig upplysning, om skrifvelsen härom redan är af Ridderskapet och Adeln justerad. Undertecknad Rid dårhus Secreterare: Rikets Ständers skrifvelse i detta ämne är verkeligen på förmiddagen i dag justerad och godkänd. Herr Cederschjöld: Då förfaller naturligtvis min anmärkning, hvilken jag då blott 58 Den i3 Mars e. m, får nedlägga i Ståndets protocoll såsom Reservation och under hopp att nästkommande Rikets Ständer torde icke anse sig bundna af dessa Ständers beslut härutinnan. Herr von Hartmansdorff, August: Jag anhåller att få instämma med Herr Cederschjöld och dervid tillägga, att det varit önskligt om ExpeditionsUtskottet sjelf verkställt den räkning af bokstäfver, som Herr Cederschjöld gjort. Då hade Utskottet förmodeligen icke tillstyrkt ett tryckningssätt, som vållar ökad kostnad och en sådan obeqvämlighet, att man hvarken tan hafva hillänget med sig i fickan, eller uppsätta det på samma bokhylla med protocollen. Friherre Cederström:
Ståndet af Herr Nilsson, som åberopat ett förut af honom bifogadt yttrande samt vidare andra* git, att, enär varu-beläning nu med så. mycket skäl önskades, och ingen pröduet af mera reelt värde och så fri från förskämning, sorn Tackjern, funnes, hvilken ej redan förut undfått lånerätt, nyssnämnde vara äfven horde få i Barrquen heiänas ; att en egare af Tackjern ej skulle kunna hålla derpå och stegra priset , emedan varan belånades endast ungefärligen till halfva värdet, då intresset på andra hälften också vöre borta, och han dessutom alltid äfventyrade prisets fall, lika mycket sorn lian kunde göra sig förhoppning om dess ökande ; men att deremot, genom tillåten beläning, handeln blefve lättad för köparen, enär skyldigheten att relaxera Jernet kunde öfvertagas af denne sednare, som då, i förhållande till sitt behof af sjelfva effecten , finge följa sin beqvämlighet med utgifvande af det dertill erforderliga penningebelopp , hvaruti Herrar Santesson och Norström instämt; äfvensom uti Hedervärda BondeStåndet åtskilige Uedamö? Banco-Utskottets Betänkanden. 59 ter, med hufvudsak!igt åberopande af Herrar Santessons och Nilssons i förenade Utskotten yttrade meningar, dem Utskottens [Ledamöter af BondeStånclet jemväl biträdt, för öfrigt yrkat, att Taekjerns-tiiiverkaren borde vara oberoende, så vidt möjligt vore, af Stångjernstillverkaren, för att ej tvingas aflåta sin vara till vanpris; och att det funnes så mycket mindre skäl till vägran af ifråga komne beläning, som Staten derpå icke kunde förlora något i påräknad säkerhet, men ofelbart vunne derigenom , att Närings-idkarens produetionsförmå’ ga understöddes. Banco.
1 stöd af den ena af dessa ofvan framställda anmärkningar, att det i nuvar. ansvarighetslag införda undantagsstadgandet bör finnas i 60 §:n, har jag varit betänkt på, att i Const.Utsk., enligt § 81, väcka fråga derom; i stöd af anmärkningen, alt hvad sorn icke ar fullgilltigt stadgadt i grundlag, icke bör vara insatt i en underordnad lag, har jag föreslagit det första af ofvanstående alternaliver; och för det fall, att först LagUtsk. och sedan R. St. icke anse undantagsstadgandet kunna alldeles umbäras under den tid, som kan åtgå, innan ändring i en grundlagsparagraf vinnes, har jag ansett mig böra föreslå dét andra alternativet. Om remiss lill LagUtsk. får jag härmed vördsamt anhålla. 2. Medan jag har ordet, utber jag mig än en gång R. o. Ad:s uppmärksamhet. Till dess och MedStåndens pröfning och behjertande önskar jag få öfverlemna frågan om en förökning af sjutusen r:dr b:co årligen uti anslaget på riksstatens y:de hufvudlitel till allmänna militära enkepensionsstaterna; hvilken tillöknings behöflighet jag, såsom directeur uti armeens pensionscassa, är i tillfälle att vitsorda och utreda. Jag skall angtde denna fråga ej vara mångordig; svältande enkors och faderlösas sak behöfver sådant ej inför Sveriges Rikes Ständer; jag skall låta handlingar tala. Det nuvar. anslaget af allmänna medel, 23,000 r:drb:co, är enligt 1833 års reglemente så fördeladt, att 16,800 r:dr användas till officerares efterlemnade enkor och barn, och 6200 till underofficerares. Inom officei areafdelningen äro sju, inom underofficerarnes två classer, med ett på förhand utstakadt antal pensionsrum inom hvarje dass. Till pension kan ingen annan anmälas, än i verklig fattigdom efterlemnade; ty enligt reglementet måste hela arfvet efter familjefadern bevisligen vara i löst och fast så litet, att räntan deraf, lill 3 proc. beräknad, icke uppgår till lika belopp med pensionen.
Majit i underdånighet anhålla* det den å pag. looch ii intagna förklaring af Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 18241 måtte genom serskild Kungörelse varda utfärdad, S. D. Föredrogos ånyo ConstitutiönsUtskottets följande Memorial till Rikets Ständer: N:o 87, med förslag till ändring i Riks-Rättens organisation. Återremitterades, med förklarande såsom Ståndets gemensamma tanka, att det af Utskottet afgifua förslaget hvarken vore nyttigt eller fotnärvarande möjligt att verkställa. Deremot antog Ståndet till Grundlagsenlig behandling 1 ista alternativet af det förslag till änd 11 n g 1 dt 1 ksi.ättens organisation, li v 11 ket 11 e 1 r Grefve Spens framställt i den af honom mot Utskottets förslag afgifna reservation. S. D. Föredrogos ånyo 4llmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkande och Utlåt inde, Nio i 38 i anledningaf väckta motioner örn Presterskapets aflöning. Betänkandet ogillades såsom olver flodig!, heldst Kongl. Kungörelsen den 3 April 1816, angående öfverenskommelse om Presträttigheter, Kongl. Förklaringen öfver vissa delar deraf den 12 November 1819 oell Kongl. Majlts Circulaire till Dess Befallningshafvande och Consislorierne af dea 28 Maj i83o i tby fall innehålla ior ändamålet nödige föreskrifter. Nio 13g, i anledning af väckte motioner om förändring af lönevilkoren for Prest-Adjuncter i allmänhet samt om inrättandet af Sacelianier i Lunds Stift. Af slogs. N:o 142, i anledning af erhållna åter re misser å Betänkandet Nio 1 ig, angående stapelstadsrätt för Köpingen Döderhultsvik. Ståndet biföll N:o 1 jS, i anledning af väckt motion att en del göromål, sorn nu tillhora Kamruar-Collegium må åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfverlåtas. Bifölls.
Utskottet, som anser, att, då frälseränta förenas med den jord, hvaraf sådan ränta dittills utgått, jordegendomens värde bör förhöjas med ett belopp, motsvarande den förbättring egendomen anses vinna genom räntans upphörande, har, lill förtydligande af det ifrågavarande stadgandet, dertill uppgjort nytt förslag, hvilket Utskottet hemställer måtte varda af Rikets Ständer gilladt. § 7. Äfven denna § har blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet återremitterad, men af de öfriga Riks-Slånden godkänd. Utskottet, sorn anser, att, på sätt vid Bevillnings-stadgans 26 § blifvit antydt, de årliga uppgifterna ä brandförsäkringsvärdena för sådana hus och byggnader, som omförmälas i § 4, momentet 4:o, af Instruktionen, böra årligen tagas under öfvervägande, på det att föreskriften i slutet af sidan 2 och början af sidan 5 uti förslaget till Instruktion för Taxerings-förrältningarne må kunna tillämpas, har ansett sig böra uppgöra förslag till förändrad ordalydelse af § 7; hemställande Utskottet, att detta förslag måtte af Rikets Ständer varda gilladt. <§§ 8 och 10. Utan annan uppgifven anledning, än blott den, att ifrågavarande §§ stöde i sammanhang med förut återremitterade frågor, hafva nämnde §§ blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitterade. Då emellertid de öfriga tre Riks-Ståndcn godkänt Utskottets förslag, hemställer Utskottet, att detsamma äfven måtte af Ridderskapet och Adeln varda gilladt. § 9- Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hafva återremitterat § 9, dervid uti det förra Ståndet anmärkts, att §:n icke skulle stå i öfverensstämmelse med hvad i § 27 af Bevillnings-stadgan vore föreskrifvet, samt uti det sednare erinrats, att frågan möjligen kunde stå i beroende af Kongl. Maj:ts sanktion å Rikets Ständers beslut, angående hammarskattens upphörande; hvarförutan inom sistnämnde
Pä landet 1,734. < nQ, — 1,905 personer. b) på mankönet 1,100. på qvinkönet 885 1 — -—_1,985 Dito. De ifrån Mantalspenningar befriades antal är ökad t med 4,110 Dito. hvaremot de betalandes antal är minskadt med 2,125 Dito. Den totala folkökningen utgör differensen 1,985 Di Lo. Härvid är att maika: .. p V.°" .. Att gemenskaPen af Armeen, ehuru en arbetsför, nyttig och sig sjelf försörjande folkklass, är inbegripen i de befriades antal. 2:o. Att, genom ändring af Bevillningsstadgan, alla personer emellan 15 och 17 år, hvilka förut betalt Mantalspenningar, numera äro bland de befriade, hvilket hufvudsakligen bidragit till den stora förökningen af de befriades och minskningen af de betalandes antal. Fördelad på de fem ifrågavarande åren stiger den här ofvan anmärkta folkökningen lill 397 personer per år, eller 4 personer mindre, än under förra qvinqvenniet, då tillväxten utgjorde 401 personer oin året. Beräknad åter på hela summan af folkmängden efter förra Femårsberättelsen, svarar den nu tillkomna folkökningen närmast emot 2j procent, i stället för all folkökningen vid sista Berättelsens afgifvande steg till 2? procent af 1832 års folknummer. Folket har således under detta qvinqvennium förökat sig nära nog, men icke fullt i samma proportion, som under det föregående. Folkökningens orsaker äro att söka i samma omständigheter, som den sista Femårsberättelse!! upptager. Folkets upplysning och sedlighet hafva, åtminstone i flere delar af Länet, gjort synbara framsteg och fyllerilasten har betydligen aftagit. Några inrättade nykterhets-föreningar hafva väl härtill bidragit, äfvensom brännvinsbränningens inskränkning, genom de å denna näringsgren lagda högre afgifler; men hufvudsakligen beror sedlighetens tillväxt på religionsundervisningen och den allt mer och mer stadgade fria öfvertygelsen om fylleriets förderflighet och måttlighetens stora inflytande på allas välfärd.
Spannmåls upphandling och Bageri-kostnader 20,000: Skrif-Materialier , Expenser samt Ved och Ljus 2,000: Rese och Tractaments-penningar till MilltaireÄmbetsoch Tjenstemän vid Flottorne 3,333: iG. Då denna Titels Summa ldifver i,o3g,o25: 38. G. Härefter hör likväl anmärkas, alt utaf det förut å 3:dje Hufvud-Titeln befintlige anslag 10,000 R:dr till Skrifmaterialier, Ved och Ljus för Militaire Ämbets-Verken, äro 3,000 R:dr indragne, äfvensom de 4°° R:dr, sorn utgått till ImjvarleringsPenningar för Arnxeens Flottas Stockholms Escadre. Vid 1818 års Stats - reglering utgjorde Tredje flufvud -Ti telns , 4:t^cSaml. 5 Band. 4? ^38 Stals-TJ t skottets Betänkan den. anslags-Sum ma 3,267,888: 22. 7. genom det vid denna Statsreglering antagne beräknings-sätt och beviljade tillökningar äro Militaire anslagen förhöjde med 843,467:4'-7* Tillsammans 4»111,356: 16. 3. Hvaraf Tredje HufvudTiteln erhållit 3,072,330:25.8. och den Tionde i,o39.o25:38.6. Fjerde Hufvud-Titeln, upptagande Clericioch Läro-Yerken. Till
Utskotten hade trott, att pag. 33, 34001135 i Betänkandet samt u punkten ptig. 3g, skulle tillräckligen hafva utvecklat Utskottens mening i denne del, men de böra den nu ytterligare förtydliga. Banken skulle, enligt Förslaget, af sine i nfiytande intrader använda omkring En half Million årligen, till förstärkning af réela fond«n från och med år 181g till och med åa 1823, (se Pag3 2)- Fond dertill skulle erhallas i hardt mynt och vexlar genom motsvarande anvisning å Tullintraderne, till liqvidation med Stats-Verket, (pag 32 och 33). Pris på Silfver skulle af Banko-Utskottet fixeras, så väl för införskrifning utifrån, som till uppYiandling inom Riket, (pag. 54). Derefter utveckla Utskotten (samma pagina), huru Banken skulle använda denna del af sina reveniier, derest ingen upphandling af Silfver kunde verkställas, hvilket är det fall, då den som eontradictorisk anmärkte åtgärden inträffar. Om det exempelvis föréskrifves, att Banko. Styrelsen icke skulle köpa Silfver till högre pris, än efter 104 Skillingars Cours på Hamburg, så uppkomme en oanvänd Vexel-behåltning vid de tillfällen, Silfver till detta pris icke erhållas kunde, helst en så beskaffad operation till inköp och transport af Silfver från Utrikes ort icke kan ske när som helst, utan med mycken varsamhet och nödig omtanka bör i verket sättas, -derest ej en stor difference i vilkoren skall komma att ega 454 Statsoch Biinho-Utsftottens Betänknden. rum; Och hvaraf blir en föjd, å ena sidan, att vexlar efter hand måste samlas för det åsyftade ändamålet, men a den andra, att samma vexlar, genom Coursens fortfarande höjd inom viss tid icke för ändamålet användbare, bunde, i afseende på säkerheten och öfriga omständigheter, böra åter afgifvas.
Det är detta, som gör, att den simplaste folkvisa (om hon är af äkta art) kan ännu i dag uppväcka ur minnets dvala en hel himlarymd af natursanning, oskuld, sagovår, hjeltekärlek, ljuf sorg och menlös glädje. Ell slags motsvarighet till den såkallade ”Mästarsång”, som i Tyskland följde på Minnesången, skönja vi deremot i maneret och tonen af vissa vitterhets-alster, som utgingo från den tidens Lärde. Sådana äro de såsom språk-monumenter vigtiga försvenskningar af Tyska och Fransyska riddardikter, åt hvilka man gifvit namnet Drottning Euphemias Visor; sådana äro våra Rim-krönikor, – om än mera tillhöriga Historien än Poesien; och lätt skulle flera kunna uppräknas från samma tid, af dels berättande, dels (religiöst och politiskt) moraliserande art. Att äfven detta maner öfverlefde Reformationen, och alltintill Stjernhjelms framträde saknade hvarken idkare eller vänner, ådagalägges af t. ex. Messenii dramatiska försök; i hvilka ett genljud af Hans Sachs är märkbart,– ehuru icke till den svenske medtäflarens fördel. Ursprungligen var detta maner ärfdt från de äldsta versificerade fransyska och tyska Riddar-romanerna. Några af de berömdaste bland dessa voro just de, som befinnas på Svenska öfverflyttade i Drottning Euphemias samling. Anledningen till dess upphof genom en norrsk drottning torde väl sannolikast gissas, om man antager, att hon, såsom svärmoder till den riddarpraktoch riddardikt-älskande Hertig Erik, lät ombesörja den för att dermed göra honom en angenäm skänk; och troligt är, att hon lade till grund den norrska samling, som hennes gemåls farfader, den vittre Konung Håkan Håkanson, hade föranstaltat omedelbart från originalerna 2.
Efter iakttagna afdrag af de anslagsoch lånesummor, hvilka, till följd af derom meddelade särskilda beslut, äro att anse såsom uppkomna besparingar och följaktligen ej behöfva vidare tillhandahållas för de föremål, hvartill de outtagna statsbidragen beviljats, utgjorde dessa återstående anslagsoch lånesummor, som finnas upptagna å bilagde tabell litt. B, vid innevarande års början följande belopp, nemligen: anslag utan återbetalnings—skyldighet R:dr 1,099,901: 49. lån » 1,065,538: — eller tillsammans R:dr 2,165,459: 49. Stals-Utskottets Memorial Jtä 291- 7 I afseende på vilkoren och tiden för dessa medels utbetalning, får Utskottet åberopa sitt Memorial JYs 264 med dervid bilagde förslag till den afdelning af Riksgälds-kontorets nya reglemente, hvaruti föreskrifterna härom äro sammanfattade. Vidare måste vid beräkningen af Riksgälds-kontorets utgifter under åren 1838, 1839 och 1860 upptagas de, sedan längre tid tillbaka, Riksgälds-kontoret ålagda årliga räntebetalningar, äfvensom förfallande liqvider för detta verks äldre skulder, aflöningen och resekostnads-ersåttningen för Rikets Ständers Justitie-Ombudsman och hans kansli-biträden, de från Riksgälds-kontoret utgående pensioner, samma verks förvaltningsoch uppbördskostnader samt återstående kostnader för denna riksdag, likasom de utgifter Riksgälds-kontoret under ifrågavarande tideryind kommer att vidkännas för Rikets Ständers nästa sammankomst och de numera årliga statsrevisionerna. Till ledning vid beräknandet af alla dessa utbetalningars sammanlagda belopp, har Utskottet låtit uppgöra bifogade tabell litt.
I händelse åter samma person i enahanda brottsliga uppsåt företagit sig alt skrifva ett falskt Härads-rättens utslag eller ett falskt räkenskapsboks-utdrag af lika lydelse, hvartill han i förra fallet förändrat den inneliggande urkunden; och hade förfalskaren sjelf för det brottsliga ändamålet gjort bruk af det förfalskade; då finge han, ändå att betydlig skada skett, enligt 2 §, försona sitt brott med straffarbete allenast i 1 till 4 år; men skulle dertill så hafva inträffat, att den falska handlingen genom någon tillfällighet utan förfalskarens direkta åtgärd kommit utur hans värjo och sedermera honom ovetande blifvit af annan missbrukad, Klefve väl förfalskaren, likmätigt Kongl. Maj.is Nåd. Proposition N:o 59. 25 likmätigt sistnämnde §, från allt ansvar fri. Vidare — en person A., som innehar en till honom af B. utfärdad skuldsedel på 100 R:dr, ändrar densamma i brottsligt uppsåt till förskrifning å 10,000 R:dr och begifver sig åstad att derför, såsom hypothek, förskaffa sig sistnämnde belopp; men under vägen tappar A. förskrifningen, hvilken derefter upptages af en annan eller C. och af denne, som är okunnig om förfalskningen, pantsättes för hela det belopp, hvarå skuldsedeln efter förfalskningen lyder; då och ehuru det uppgifna förhållandet lagligen styrkes samt långifvaren fått lida betydlig förlust till följd af A:s brottsliga åtgärder, kunde hvarken A. dömas till ansvar, enär han icke begagnat den falska handlingen, eller C., hvilken ej bevisligen egt kännedom om dess beskaffenhet, fällas för förfalskningsbrott, utan allenast till ansvar för förtigande af hittadt gods, värdt 100 R:dr B:ko. Flera liknande exempel kunde visserligen anföras, men de omförmälda torde vara tillräckligen bindande.
Jag tror icke alt det fin nes mer än två utländningar med lön, som äro consuler, och i alla fall kan man kanske bestämma, att desse utländningar skola betala charla sigillala till Svenska statsverket, men omöjligt kan detta bestämmas för Norrmän. Jag anser att grannlagenheten emot det förenade Riket fordrar, att vi icke skola fatta ett sådant beslut; således begär jag bestämdt, att ett undanlag måtte göras för Norrmän. Frih. Palmstjerna: Jag hemställer till Gr. Cronhjelm, om vi icke, i st. f. små ömsesidiga recriminationer, om jag så får uttrycka mig, kunde förena oss för ali söka vinna det beslut, som synes vara pä en gång det mest billiga och det mest öfverensstämmande med grannlagenheten. Jag vill derföre alldeles, förbigå hvad Grefven sagt om milt upptagande af Hr von Hartmansdorffs förslag; men om jag också bokstafligen skulle hafva upptagit det, så gör jag mig derföre ingen förebråelse. Della vore icke första gången, som jag biträdt Hr von Hartmansdorffs åsigter, hvilket jag ingalunda fördöljer. Nu tror jag emedlertid, att vi, i st. f. dessa små utvexlingar af ord, skulle kunna på ett ändamålsenligare och med sakens kraf mera öfverensstämmande sätt sysselsätta oss. Om Gr. Cronhjelms förslag, att Hr von Hartmansdorffs anförande skall anses såsom en ny motion, är för ändamålet lämpligare, så har jag icke någonting deremot; men i hvilket beslut skall dä R. o. Ad. i denna punkt af betänkandet stanna? Månne bifall? Då tror jag icke att R. o. Ad. förfarit med full conscquens. Afslag kan icke eller ensamt beslutas; något annat beslut måste fattas i ämnet. Dock öfverlemna!’ jag till de Herrar, som äro mera bevandrade än jag uti våra riksdagsformer, att uppgöra hvilken form för beslutet, som förer till målet, och dertill vill jag för min del gerna samtycka. Hr Printzenskjöld: På sätt Gr.
Då passevolansen anses böra finnas vid de värfvade Reg:tena, på det att Kronan icke allt för dyrt skall få betala soldatens föda och kläder, så bör den likväl icke vara ställd på så sätt att man förutsätter det passevolantörerna vid Artilleriet lagligen kunna förtjena 000 Kdr om året så som nämnde Komité antog. Det är denna grundtanke i förslaget som jag icke kan gilla. Detta ArtilleriKomiténs förslag ingafs till K. M. år 1851 och på grund af detsamma begärda K. M., vid påföljande Riksdag en löneförhöjning för Artilleriet, olika med Komiténs löneförslag och utan att i öfrigt gilla eller godkänna hvad Komitén föreslagit. K. St:r som ansågo den af K. M. begärda tillökningen vara alldeles för liten om man ville vinna det dermed afsedda ändamålet, eller att vid Artilleriet erhålla skickliga sujelter, gåfvo ArtilleriOfficerarne en löneförhöjning som satte dem i jemnbredd med gardena i enlighet med Komiténs förslag. I detta Komiléns förslag fanns siffran 12 å ifrågav:de Kaptener. Denna siffra var endast tagen som det vill synas för att få en jemn siffra, ty den har utom det oriktiga i dess bestämdhet en praktisk olägenhet med afseende på dess tillämpning när den skall fördelas mellan Reg:tena. Officers-personalen inom de 3 ArtilleriReg:tena förhålla sig så till hvarandra, att om man väljer siffran 3 för Svea och Götha Artilleri, så blir det siffran 2 för Wendes. De tvänne stora lteg:tena förhålla sig till det mindre som Banko till Riksgäld. Men tillföljd af detta sifferförhållande kan man omöjligen riktigt fördela 12 mellan dessa Reg:ten, utan man har gifvit Wendes 3, Svea 4 och Götha 4 äldre Kaptenslöner och den 12:te lönen har fluktuerat i tur mellan de 2 sistnämnde Reg:tena. Det blef följden af detta E.