Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
LEFRÉN. N. G. THESTRUP. S. C. NISSER. Stockholm den 21 Februari 1850. J. Georg Sundsbom. — 2(18 — Kongl. Krigs-kollegii För tift k ali o n s - aj de In i n g s underdåniga Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse om granskningen af 1846 och 1847 ars räkenskaper för de under nämnde Afdelning ställda fonder. Stormäktigste Allernådigste Konung! Med föranledande af Eders Kongl. Majlis nådiga remiss å Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse om verkställd granskning af Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegii räkenskaper för åren 1846 och 1847, får Kollegium öfver nämnde berättelse härmedelst i underdånighet sig utlåta, i afseende på de under Kollegii Fortifikations-afdelning ställda fonders förvaltning.
Senare såg jag, a t t deras landsmaninnor - med undantag af kanske ett tiotal at de förniimsta familjerna .och bland dem endast de kviniiw, soin äro under 40-50 %r. - envist hålla fast vid sin af kldei. brukliga enkla, nien mycket klädaiide dräkt. D e stora modeniagasinerria i Tiflis europeiska kvarte! locka väl - och fresta., tanker jag, ryskornas exeinpel likash, men änliii lia de ej lyckats bedraga detta sltöiilietsiilskande folks siikra smak, förvula dess. blick för a t t dräkten skall frainliålla figurens företraden i stället för a t t vaiistëlla den. I damkiipén befunno sig vid mitt intriide äfven ett ungt ryskt par ocli en rysk herre med ti7i sinå söner. Eli europeiska a r mycket fordringsfull, .n+r det a r fråga om damkupén, ocli det var väl icke så underligt., om jag spände ett par frågande ögon i dessa Adanis sena afkomlingar;. men till, inin förvåning läto de sig intet bekomma, utan förblefvo sittande lika lungt, soin vore det deras egen soffa. I tanke a t t jag linde last miste, gick jag än en gling ut och såg på skylten. Nej, det var riktigt. För damer * stod det. &gt; S å ja, seder och bruk iiro ju s % olika,&gt; tänkte jag, xoch. för resten kan det endast vara., betryggande a t t .ha ett par hyggliga lierrar niecl.~ Jag beslöt a t t kasta alla eiiropqiska föreställningar öfver bord, men ilar &gt;de hyggliga herrarnes började förvandla danikupén - die se heilige Hrille » i rökkupé, d&amp; kiiilcle j ag likväl icke iindcrlita a t t uppdraga jlinförelser med det ridderliga E~iropa och a t t utesluta Ryssland därifrån. Snart voro vi omsvafvade af blåa skyar, nien när dessa böljade undan, iipptäckte jag, att. ryskorna boliiiade lika tappert som lierriiriie.
Den föreslagne utvägen är ej att förkasta, men bör efter min tanka blott såsom nödhjelp användas, i fall efter skedd realisation uttagningen af silfver vore för häftig och för stor, och denna uttömning antingen ej snart ersattes genom inväxling, eller under coursstegring ej kunde ersättas genom växeleller Den 9 Julii f. m. 27 silfverköp, hvilka under sådant förhållande skulle pådrifva ytterligare silfver-uttagning. För öfrigt saknar jag i Utskottens Utlåtande så väl den förutsättning, att möjeligen en sådan stark uttömning ur silfverförrådet kan inträffa, som följaktligen föreskrift, hvad BancoStyrelsen i ty fall ägde iakttaga. Sedan publicitet äger rum, tror jag det ej vöre förmånligt, att Bankens fond länge stod under det minimi-belopp, som för utväxlingens början blifvit fixerad. Vid god Cours bör-fonden efter min tanka alltid förstärkas, äfven öfver detta belopp, när tillgångarne det medgifva, men, såsom jag nyligen yttrat, torde, i händelse coursell derigenom skulle uppdrifvas, Utrikes kredit på förmånligaste vilkor efterhand i nion af behof få begagnas, dock icke till större belopp än högst en Million R:dr i silfver, hvilken skuld sedan genom Bankens behållna inkomst skulle amorteras, då omständigheterna syntes mäst gynnande.
Ridderskapet och Adeln ogillat Utskottets yttrande, pag. 29, angående förhöjd bevillning å den delaf enskilda bankers behållning, som öfverstiger sex procent af det kontant tillskjutna beloppet, samt för dess del beslutat, att bevillningen af dessa banker borde utgöras, på sätt nu finnes stadgadt, så har Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitterat 2, 3, 4 och 5 momenterna af 35 § i förslaget till bevillningsstadga, för vidtagande af den rättelse i nämnda paragraf, som af berörda beslut påkallades. Jemte tillkännagifvande, att de tre öfriga riks-stånden godkänt Utskottets förslag i denna del, och att på behandlingen af det memorial, Utskottet framdeles kommer att afgifva till sammanjemkning af riks-ståndens olika beslut angående grunderna för den allmänna bevillningen, följaktligen blifver beroende, huruvida den ifrågaställda rättelsen i 35 § bör vidtagas, får Utskottet emedlertid nu anmäla, att, för den händelse Ridderskapet och Adelns mening slutligen skulle blifva gällande, annan åtgärd icke lärer erfordras, än att bibehålla paragrafen vid dess nuvarande lydelse, med iakttagande endast, att benämningen ”privat-banker” i Irsta momentet utbytes mot enskilda banker, och att, då de begge första momenten endast komme att utgöra ett, de öfrigas nummerföljd derefter rättas. § 37; pag. 30 och 103. H vad Utskottet yttrat i afseende på hans Excellens herr grefve Löwenhielms motion om upphörande af afgift å karakters-fullmakter, nemligen att bifall å densamma icke kunde tillstyrkas, i följd hvaraf 37 och 38 §§ i nuvarande bevillnings-stadga blifvit oförändradt bibehållne, hvilket.
Uti nyssnämnda Stater, Frankrike, Belgien, Tyskland och England, gifves dessutom en artikel, tung, skrymmande och såsom i sig sjelf egande föga egentligt värde, ej tål vid mycken handtering, men som så väl i enskilda hushållningen, som industrien och näringarne blifvit ett så oundgängligt dagligt behof, att, om tillgången derpå i närvarande stund skulle stoppa, utan att något surrogot blifvit upptäckt, det skulle förorsaka lika stora och förderfliga omstörtningar, som menskligheten någonsin genomgått och som ensam betingar en lika spårvidd å dessa Staters, i synnerhet Englands jernvägar — jag menar stenkol. Sverige åter, beläget tillsammans med brödrariket, på en halfö, kommer sannolikt aldrig i omedelbar förening med det öfriga Europeiska jernvägsnätet och eger, *) Dea, som reser bär t landet emellan Mullsjö station å södra stambana n och (. ex. Nora stad, får byta om vagn 2 gånger, hvilket här, sorn öfverallt ul rikes, kommer att ske lid hvarje utgrening. Slals-Utskottets Memorial JW 77. SS mig veterligt, ingen enda sådan artikel, som från vissa produktionsorter kan komma att spridas till landets alla delar. Våra hufvudsakligaste inhemska produkter bestå af bergsoch jordbrukets alster samt trävaror, som aila från det inre af landet söka sig närmaste skeppningsplats eller exportort. Samma är förhållandet med importen, hvilken från de många hamnarne sprider sig i retur till hvart och ett af dessas handelsområden uppåt landet, Transitotrafiken från kust till kust, från gräns till gräns, eller från den ena aflägsna delen af riket till den andra, måste således här alltid blifva af underord nad vigt och kan åtminstone, hvad våra hufvudsakliga produkter vidkomma, omöjligen, då det är fråga om längre sträckor, ske på jernväg. Häraf synes, att för Sverige, som af naturen eger den oskattbara fördelen alt på trenne sidor vara omgifvet af hafvet och inom sig erhållit ett vidsträckt vattensystem af stora sjöar och floder, äro vattenkommunikationerna de förnämsta och för våra naturprodukter och godstrafiken i allmänhet de bästa.
Lybeck, Jenny, fru, Göteborg. v Lindencrona, C. J., hofrtittsråd, Kristianstad. Luhrs, Constance, fröken, Landskrona. Lindencrona, Hedda, fru, Malmö. Löfgren, Clara, fröken, Stockholm. Lindeqvist, Elin, fru, Stockholm. I.,öfholm, Wilhelmina, fröken, Norrköpiiig. Linder, Gurli, fru, Stockholm. Löthman, Axel, ryttmiistare, Stockholm. Lindfeldt, Agnes, fru, Stockholm. Löwenhjelm, Cecilia, fröken, Lindfors, Adelaide, fröken, Falun. Mac Kelvie, fru, Edinburgh. Lindgren, G., fil. doktor, Stockholm. Magnusson, Clary, fru, Stockholm. Lindhagen, Anna., fröken,, Magnusson, Mimmi, fröken, Arboga. Lindhagen, Carl, assessor, Lindmark, Katinka, fröken,, Malmberg, Nicoline, fröken, Lundholmcn, Lindmark, Knut, kapten,, Vrigst ad. Lindqvist, H., fröken, Malmborg, von, Carl, irigeniör, Stockholm. Lindskog, Ellen, fröken, 6ote&amp;rg. Malmgren, Ina, fröken, Stockholm. Lindstedt, Ebba, fru, Stockbolui. I \ ' lalmros, Elise, fröken, Landskrona. Lindstrom, L. G., hofpredikant, Kristiiieharnn. Mslmstedt, Julia, fröken, Karlstad. Lindström, Selma, fröken, Lund. a, Linroth, Hildur, fru, Stockholm. Marcks v. Wiirtemberg, L., friherrinna, Sthm. Lithner, Augusta, fröken, Strengnas. Marin, Ottilia, fröken, Filipstad. Lithner, Hildur, fröken, Sundsvall. Martin, H., fru, Stockholm. Ljungberg, Gertrud, fru, Stockholm. MatBrn, von, Fanny, fru, Sköfde. Ljungman, Mathilda, fröken, Karlskrona. Mattson, Annie, fröken, Stockholm. Ljungqvist, Aiigusta, fröken, Jönköping. Mattson, Malin, fröken, Kåreholm, Rönö. Ljungqvist, Torborg, fröken, Norrköping.
Nu revidera Revisionens Ledamöter och afgifva Utlåtande öfver deras eget handlingssätt; och förekommer det äfven anmärkningsvärd!, att de sjelfskrifne Ledamöterlie, Biskoparne, utgöra en så afgjord pluralitet, att de kunna öfverrösta de öfrige Revisions-Ledamöterne. Men ännu mera starkes jag i min öfvertygelse om den fÖreskrifne Revisionens otillräcklighet och ändamålsenlighet, samt nödvändigheten utaf den af Friherre Björnstjerna, Herr von Hohenhausen med flere, yrkade allmänna revision, derutaf att den, enligt Skolordningen, anbefallda ej tillika omfattade högsta Läroailstalterne, Universiteterne. Man har invändt emot revisionens ntsträckning äfven till Högskolorne, att förr än en sådan sattes i fråga, och lies Konungen 1 önskningsväg af Sländerne anmäldes, borde åtminstone först vara visadt, att några brister finnas i Universitets-inrattningen, som göra en sådan un - Stats-Utskottets Betänkande» 652k dersokning gagnelig och nödvändig. Jag skall derföre söka fästa uppinärkeamheteil på en brist, som, enligt hvad mig synes, gör en undersökning af Universilets-inrättningens närvarande tillstånd önskligare, än den annars och ulan sammanhang dermed foga gagnande revisionen a; de militära Under visnings-verken Den väsendtligaste bristen, som in** gen fördomsfri lärer undgå att erkänna i närvarande tidpunkt, vidlåder Universitets-inrältningen, Ur just samma fel, som blifvit anmärkt emot Krigs-Academien vid frågan om denna Inrättnings upphäfvande. Den ensidighet nemligen, som man då Förebrådde Krigs-Akademien: att denna Undervisningsoch uppfostringsanstalt, helt och hållet är rigtad alt meddela MilitärTjenstemanna bildning, just en dylik ensidighet anser jag, i lika, om ej högre grad, nu vidlåda våra Svenska Universiteter: att helt och hållet afse och verka till en ensidig Civil och Ecclesiastik Tjenstemanna bildning.
R:dr årligen, hade Styrelsen i underdånighet anfört, hurusom det vore naturligt, att, i ett land af den utsträckning som Sverige, behofven af och fordringarne på lättade kommunikationer skulle stiga i samma män som nya eller förbättrade transportanstalter åvägabringades; att, i sammanhang härmed, ökade anspråk jemväl gjordes på företagande af undersökningar angående utförbarheten och ändamålsenligheten af de förslag tili anläggningar, som i berörda afseende kunde varda framställda; samt att, äfven med fortsatt tillämpning af den hittills följda grundsats, att den orts inbyggare, som af en ny kommunikations öppnande komma att draga hufvudsakliga fördelar, böra deltaga i kostnadeu för undersökningar och plans utarbetande rörande samma företag, äfvensom att undersökningars anställande och upprättandet af förslag i afseende på vattenaftappningar bör i allmänhet fullt bekostas af jordegarne sjelfve, komme likväl ännu under åtskilliga år större tillgångar att behöfvas för resor, undersökningar och expenser för amälina arbeten, än som hittills erfordrats, enär det vore af vigt att tillräckliga medel icke saknas för de årligen i omfång och vigt tilltagande inspektionsresorna, hvilka vore oundgäugli - Bil. N:o 5 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 71 ga för handhafvande af vederbörlig kontroll derå, att under utförande varande arbeten med noggrannhet verkställas, äfvensom att äldre anläggningar behörigen vidmakthållas; anhållande Styrelsen, på grund häraf, iglt Kongl. Maj:t måtte täckas föreslå Rikets Stan der att lill omförmälda ändamål anvisa 50,000 R:dr årligen under åren 1864—1866, eller tillsammans för alla tre åren 90,000 R:dr.
För medgifvandet af indragning till statsverket af de från Medelpad nu dels till rusthålissqvadronen af hästjägare-korpsen och dels till reservmedels-kassan anslagna augmentoch hemmans-räntor, utgörande omkring 1,SC0 r:dr banko, liar Kongl. Majit fästat det vilkor, att vederlaget för dessa räntor årligen skulle bestämmas på grund af markegångsprisen under en viss föregången tidrymd, på sätt uti Kongl. Majits under den 15 sistlidne November aflåtna nådiga proposition blifvit föreslaget rörande åtskilliga till allmänna verk och inrättningar auslagne hemmansräntor. Då Stats-utskottet uti dess serskilda betänkanden N;ris 51 litt a. och 219 hufvudsakligen tillstyrkt bifall till hvad Kongl. Majit i afseende på sist omförmälda hemmansräntor föreslagit, få Utskotten, med biträdande af Stals-utskottets åsigt om ändamålsenligheten deraf, att sådane serskilda dispositioner af kronans räntor i möjligaste måtto upphöra, vördsamt hemställa; att enahanda vilkor och grunder som kunna blifva af Rikets Ständer fastställda för utbyte af de uti Kongl. Majits nådiga proposition af den 15 sistlidne November omnämnda, till allmänna verk och inrättningar anslagna, hemmansräntor emot visst statsanslag, äfven må förklaras vara gällande i afseende på indragning till statsverket af de från Medelpad dels till rusthålissqvadronen af hästjägarekorpsen och dels till Jemtlands reserv-medels-kassa nu utgående augmentsoch hemmansräntor samt dessa räntors ersättande medelst statsanslag, samt att Rikets Ständer, jemte det de i underdånig skrifvelse för Kongl. Majit anmäla, detta deras beslut, tillika, i stället för det belopp, hvartill ifrågaSä Slaiioch Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 22. varande räntor nu äro å 4:de hufvudtiteln upptagna, derstädes uppföra ett förslagsanslag af 1,900 ndr banko.
Till följd af detta allt, hemställa Utskotten, att motionerna om Jägeri-Statens upphöranda och föränd/ad ordning för tillsättande af un lerorduad Skogs-betjening, måga lemnäs utan afseende. Utskotten öfvergå nu att med b ia yttranden öfver de af Herr Prosten Gumcelius föreslagne förändringar i vissa1 delar af de förr omnämnde §§. uti Instruetionen för Skogsoch Jägeri-staten, å enahanda orJning med den, sorn motionären vid framställningen iagttagit. Uti 3 §., som stadgar: ’’att ve lerböraude Dis!rict-förvaltare skola, efter verk"ställd uppmätning, författa behöriga skogs-cbartor, samt den växande skogen dervid ''uppskatta och till trakthuggning förslagsvis indela,” har yrkats den rättelse, att derutinnan måtte intagas, af hvilka kostu^Jerne för dessa charta:-uppgöringar skola bestridas. I anledning häraf få Utskotten vördsamt upplysa, att, enligt en Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 21 September i838 till Dess Befallningshafvande i Upsala Län, i följd af derom gjord underdånig framställning, Jägeri-betjeningen är ålagd att Lagsamt Allm. Befi'.- och Ekon.-Utskoltens betänkande, N'o 6. y ulan arfvode verkställa indelningar ä Allmänningarne, med begagnande af det biträde, sorn intressenterne till bestämdt antal dagsverken skall bestå, äfvensom att derefter författa behöriga Skogs-chartor. Då likväl någon allmän föreskrift härom icke veterligen är gifven, hemställa Utskotten, att Rikets Ilöglofl. Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en allmän Författning, i enlighet med det stadgande, sorn, på förrberörde sätt blifvit genom svar å Konungens Ber fallningshafvandes, i Upsala Län underdåniga hemställan, meddeladt.
I detta afseende tror Utskottet ätt uran widare fastställande af nägra serffilka grunder ändamäler säkrast winnes om Riksens Ständer endast gjöra en Underdånig anhållan hos KonglNaj:t om förorös natt - io68 Den 22 Zebruaru »ande af en sadan Wetenstapelig undersökning och om updrag för de bernil utsedde Ledamöter, att derjemte höra Bergslagen om wiilkoren för en ny reglering af Comractet o Grufwe driften, sa att ett aftal mätte kunna träffas, hwarigenom Jnterestenternes bestånd och örtens fördel mätte med någon winst för Skats-Werket kunna förenäs. Stats U'ffotret tror detta sördra sä mycket mera granlagenhet, som Let af Riksdagsmannen Lric Lrston frän Westerås Län gjorde anförande, att hwad genom stogens anwändande kan ärhällas, more denna ortens enda eller hufwudsakliga tillgäng, öfwertygat S'a s-lttffotwk om bchofwet och nyttan af nägon emot bergshandleringen derstädes swarande inrättning. Km Riksens Stander bifasta', akt den nu således förestagne undersökning mä aga rum, lära Riksens Ständer äfwen dermed böra förena den önskan, att ben innom nästa Lagtima Riksdag mätte wara fulländad, sä att ett afgörande beslut dä marle kunos tagas; Hwilker allt Riksens Högl. S änder wördsammeiigen underställes. Stockholm den i6 Februaris i8io. Pä Höalofl. Ridd. och Adelns Pä Högw. Preste-Skänd. Ledamöters magnar Ledamöters magnar c!sS8 L!LMM§. 1'ft, VVerämsn - Den 22 Abruarii. 1^69 Pä Wällöf!. Borgare-Ständ. Pä Hcderw. Bonde-Ständ» Ledamöters wägnar Ledamöters wägnar ^brskam LnZel. ^näers ^rlston dl. kröäelius. ^ Lades pä bordet.
Deremot har jag aldrig hyst den tanken, att Sveriges nuvarande Prestestånd, af sådan beräkning, afslagit Betänkandet. Jag trot tvä riem att det skett af den gamla vanan man haft Den 14 Augusti f. m. 435 att anse saken som otillåtlig, ty det ar be-, kant, att vanan är andrei naturen. Hvad jag yttrade, att det gifves nationer, hos hvilka giftermål uti nära äkyldskapsgrenar varit bruklige, nyttjadejag ej som skäl, hvarföre Betänkandet borde bifallas, utan blott såsom en vederläggning af hvad Utskottet yttrat, och det var ej min mening att framställa Judarne såsom något exempel för oss. Det är visserligen sant, att giftermål nära slägtingar emellan, var tillåtit hos Judarne likasom hos de fleste Orientens nationer, meli det var äfven tillåtit hos Perser och Egyptier och de äldre Grekerne , och jag påminner mig ej, om icke det till och med hos derti var lag. Åtminstone vsr det mycket btukeligt, i synnerhet i Sparta. Der voro dé Heste gifte med sine systrar eller Cousiner* titan att deras natur derigenom förderfvades. Skulle Ridderskapet och Adeln * åf de skäl Herr Ehrenborg och Herr Stråle anfört , finnå äkäl att förkasta förslaget, så förenar jag mig med Grefve Spens, om det åf honom föreslagne tillägg till propositionen* rörande orsaken* hvarföre förslaget icke denna gång antages. Herr Grefven och Landt-Mar ikalken yttrade, ätt ehuru Ridderskapet och Adeln visserligen kunde, pä sätt Grefve Spens föreslagit, skilja LagUtskcttets
hvaraf han för sin del drog slutsatsen, det en större tillgång af sedelmynt alltid skulle, för liqviden af dessa utskylder, qvarstanna och behållas i Landets rörelse, och derigenom ytterligare betrygga Realisationens bestånd, jag deremot häraf gör en helt annan slutledning, den att, då i brist af penningar, men försedd med förut dertill tillräckliga egna varu-produeter, Allmogen ville, efter Realisationens början, genom de senares afyttring förskaffa sig de förra, men myntet icke kunde erhållas i de mindre städerna* Hor till Banco-Utslottets Utlåtande N:o 16. 43 oberäkneliga förluster, ett otroligt missnöje och mångas oförtjenta lidande skola uppstå vid skatternes indrifning, helst om dessa, såsom nyss nämndes, uppgå till mjrcket mer än halfva rörelse-capitalet; att jernets mer och mer fallna silfvervärde utrikes ger också mindre stöd än förut åt Realisationen; att andra egentligen för export bestämda fabrikat, såsom t. ex. alun, i denna stund knapt vinna afsättning utrikes; att, under brödrarikenas sjö- och fragtfart med gemensam flagga, antalet af våra skepp hafva årligen förminskats, men deremot Norriges förökats, hvarigenom en stor delj af Sveriges fordna fragtförtjenst i klingande mynt kommer nu mera Norrmännen till godo. Orsaken härtill torde få härledas i synnerhet från ländernas olika läge, från en hos Norrmännens skeppare och sjöfolk befintlig större drift, hushållande och omtänksamhet, tillkommen deraf, att besättningar i Norrige förhyras och betalas för resan i ett för allt, ehvad den sker fortare eller senare; men att deremot våra skeppare och sjömän njuta månadspenning, samt också derifrån, att Convoy-afgiften betungar Norrska betydligt mindre än Svenska skepp.
Man laar erindrat; att lagförslaget icke skali ■upptaga den klass af Gäldenärer, hvilka genom förluster i och för tillåtne yrken och företag råkat i obestånd, och således icke lidit sådane olyckor, hvilka berättigade till afträdesförrnån, mén ej heller kunde såsom vårdslösa anses oell bestraffas; men, då förslaget icke föranleder dertill, att Gäldenär, som afstått sin egendom till Borgenärers förnöjande, derigenom befrias från det i allmänhet åliggande betalningsansvar både med person och egendom, samt genom de inskränkningar i samma ansvar, som, enligt 3 §., uppkomme utaf afträdesförrnån eller frihet för person och frihet från utmätning af hvad till ■underhåll nödigt är, tillräckligen måste vara betecknadt, att emot derrr, hvilka en sådan förmån «j åtnjuta, ansvaret med persön och egendom utan vilkor äger rum, äfvensom särskilte beskrifningar och straffbestämmelser äro gifne, i afseende på sådane Gäldenärer, som med vårdslöshet eller bedrägligt förhållande beträdas, och med hvilka följaktligen icke kunna förblandas de Gäldenärer, som genom förluster i loflige yrken råka i obestånd, men om brottslighet icke äro ofvertyga.de; med erforderlig tydlighet bestämmor förhållandet i ofvan uppgifne fall, och att någon förändring i redactionen af a §. således ej är af nöden. Vid 3 §. finnér Utskottet någon särskild be-, skrifning ej heller nödig om hvad med förläning förstås, och i hvad mån densamma skiljer sig från pensioner och benädningar, som pä annan grund inrättade och med särskilte privilegier eller Lag-Utskottets Betänlqnden: 565 förbehåll lika beskaffade föreskrift, sorn 16 §. 5 Mom. af 1798 års Concours-Stadga innehåller, har, Utskottet vetterligen, något missförstånd aldrig uppkommit, och synes ej heller böra uppkomma.
För öfrigt skulle jag finna det särdeles besynnerligt, om en person, hvilken så varmt som han hyllar frihandelssystemet, skulle ändrat åsigt, då det vore fråga om den fabrikation, för hvilken han är lifligast intresserad. Jag anser att icke någon våda förefinnes af att uppskjuta denna fråga och yrkar således afslag å punkten. Frih. Rappe: I)å det icke torde vara skäl att ytterligare förlänga diskussionen, hade jag icke ämnat begära ordet, om icke Bevilln.-Utslcts ordförande tillåtit sig att beskylla åtskilliga af Utsk:ts ledamöter lör godtyckligt förfarande. Som jag är en af (Jtsk:ts ledamöter, får jag upplysa att jag vid nästan alla de föreslagna förändringarne inom Utsk:t tillhört minoriteten, men ordföranden Gr. Posse deremot den majoritet, som dikterat Utsk:ts förslag. Beskyllningen för godtycklighet tyckes mig sålunda återfalla på denna majoritet och i främsta rummet på Hr Gr:n sjelf. Jag vill medgifva sanningen af Hr Krajmers påstående, att en nedsättning af tullen å en sådan vara, som den nu ifrågav:de, troligen icke komme att minska tullinkomsterna, utan snarare att öka importen, likväl till mehn för den inhemska fabrikationen; det är af detta skäl, och emedan jag anser det vara af stor vigt, att när tulltaxan omarbetas, detta må ske med största möjliga konseqvens, hvilken, såsom flera talare anmärkt, icke blifvit en följd af de särskilta förändringar Utsk:t föreslagit, som jag icke kunnat biträda Utsk:ts förslag i denna punkt och anhåller om afslag derå. Den 28 Maj f. m. 559 Gr. Posse: För mina egna ord vill jag gerna ansvara, men icke för andras. De ord den siste varde talaren påbördat mig, har icke jag, utan Presidenten Akerman, yttrat. Jag säde deremot, att Utsk:t i denna fråga förfarit med stor noggrannhet. Frih. Rappe: Jag får endast upplysa derom att, då Gr. Posse nyss hade ordet, upptecknade jag skriftligen hans yttrande ord för ord så, som jag sedan upptog det till besvarande.