Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle verkställande magten finna, ott dess inflytande på NationalRepresentanternes öfverlåggningar. och beslut, borde vara större, ån det nu år medgifvit, så blir det dess sak att på constitutionel väg komma dertill. Oss ålig~! ger, att hindra det detta inflytande icke måtte ernås genom prohiberande medel eller på en väg som möjligen kunde leda derhän, att Ståndet förlorade känslan af sin värdighet. Oss åligger förpligtelsen, att åt Representationen försvara den garantie mot all obehörig inflytelsf Ridd. o. Ad. Prat. I Afd. 3. Den 90 Jarcucirii. på vår frihet och sjelfständighet i valet af våra Fullmågtige som I, igstiftaren nedlagt i RiksdagsOrdningens 4i §. Kunde Ministrame få vara Bånkarnes Fullmågtige till val af Electorer, så år det ju gifvet, att de förr eller sednare skola Lii Bänkarnas jjrlfrkrifne fulliiiågtige lill Vi.1 af Electorer. Sannolikt blir sedan, vid den mångd af medel sorn administrationen disponerar tii 1 befordrande af sina önskningar, att det andra Val-Utskottet eller Electorerna icke blifva annat ån ett echo i>i de första Val-Utskotlefs önskningar. Mången ådel man Undviker då alf bli Elector, för att komma ilrån Bånkinånners anspråk och publikens dom. Eller också kommer man å en annan sida att förena sig och att aldrig mera till Bänk-Fullmägtig vålja på någon , sorn på närmare eib r fjårrnare håll kan råknas böra lill verkställande magtens orgsner. Men härigenom uppkommer ju, och till föga fromma för de personliga föihållanderna hvilka med åsigterna om Statens imeressen ingen gemenskap äga, det tillstånd af offencivitet, som Lagstiftaren hoppades hafva förekommit, derigenom, att han sagt; de ansvarige Embetsmånnen få icke deltaga uti valen.
Så länge nian ej förnummit, att af föreningen uppstått någon olägenhet, på ena sidan för menigheterna, och på den andra för reg:tena, och hvilken ej just bör kunna vara stor, sorn det blott är under en kort tid om våren, då bataljonsläkare måste vara från sina extraprov. läkare-distrieter, synes det mig vara oriktigt att vilja införa ett sådant förbud. Litt. c. Frih. Cederström: Vid den nu föredragna punkten om Carolinska institutet itererar jag den anmärka., jag under öfverläggningen om ingressen till betänk, gjorde mot StatsUtsk:s behörighet att väcka motioner och yttra sig öfver ämnen, som icke genom K. propos:r eller enskilde riksdagsmäns motioner blifvit till Utsk:s behandling öfverlemnade. Litt. d. Allmänna Barnbördshuset. Hr C ed ersch jöld, Pehr Gustaf, uppläste följande: Vid Högh StatsUtsk:s utlåt. N:o 4°> anhåller jag att få göra några anmärkn:r, rör:de det i n:te punkten under Litt. d. förekommande anslaget för artis obstetricise professoren, såsom lärare för barnmorskor. Till den ändan torde jag få börja med en kort historisk framställning om artis obstetricise professionens tillkomst och löneförmåner ifrån äldre tider. Omkring år 171 i tyckes ett slags undervisning för barnmorskor först hafva blifvit i Slockholm inrättad; men egentligen blott för alt tilldana dem, som erfordrades för hufvudstadens eget behof. Något löneanslag för läraren af allmänna medel har jag icke funnit omnämnas, förrän år 17Ji, då SeerelaUtsk. resolverade, d. 16 Juni, ”alt informatorn för jordegummorna skulle på extra ordin, slotts - Den 5 Maj f. m. .43 ”staten hafva en Ion af 3oo d:r på hvilken stat denna lön qvarstod åtminstone ännu å( t74°i såsom det kan inhemtas af K. brefvet lill collan medicum d. 26 Juni sistnämnda år.
Om man med en siffra alser detsamma som med ordet förbud, kan man så gerna låta detta, hittills såsom betryggande ansedda, ord qvarstå, åtminstone för de vigtigare artiklarna, men jag befarar grundtankan vara att först kasta denna inskränkande bestämmelse öfver bord, för att sedermera hafva lediga händer att inom en föga aflägsen tid låta oss se verkningarne af ett fritt handels-system i hela dess vidd. Man åberopar för dess antagande Englands exempel, ehuru jag ej inser, att en sådan likhet eger rum emellan Englands ocb Sveriges industriella förhållanden, som kan berättiga oss att utan våda beträda den väg, som förstnämnde land numera följer. Man tyckes dervid förgäta, att England, under det dess fabriks-, jordbruksoch andra näringar ännu icke hunnit den öfverlägsna höjd, de nu intagit, omhuldade dessas utveckling medelst skyddande lullbestämmelser, hvilka just .möjliggjort den förvånande tillväxt, all industri der vunnit. Lika naturligt synes mig ock, att England, efter att hafva skapat sig till en gigantisk fa b rikssta t och sedan det hunnit till den fulländning, att intet annat land mäktar täfla med dess varor, nu antager ett friare handels-system och på samma gång söker att genom sina apostlar öfver all verlden utsprida dessa läror, beräknade att, antagna, öppna mången hittills stängd afsättningsort för Englands hopade alster. Men är Sverige ännu moget att lyssna till och såsom sina upptaga dessa läror om ett fritt handels-system? Jag tror det ej och befarar, att ett dylikt försök skulle utfalla högst menligt. Efter att hafva i allmänhet framlagt de betänkligheter, jag hyser vid den grund, hvarpå Utskottet byggt flere vigtiga bestämmelser i sitt utlåtande, skall jag endast i korthet angifva några få af de många punkter, hvari jag önskat se andra beslut fattade. Blår. I sammanhang med denna artikel företogs frågan om tullsats å lin, för hvilket, så väl ohäckladt som häckladt, Utskottet föreslår en nedsättning af 16 sk. för hvarje lispund.
Yår flotta borde derföre, liksom andra länders, jemte ändamålet att vara elt försvarsmedel för landet, blifva elt skyddsmedel för handeln. Motionären hade alltid ansett att skärgårdsflottan borde skiljas från liniefiotlan. Denna åsigt bemötte man med det inkast, ali intet lands marin vore delad på della säll. Men del lunnes icke något land, som bade så egendomligt skärgårdsförsvar som Sverige, om icke Ryssland, och man kunde således icke laga exempel utifrån. Om man beräknade ett visst antal officerare och underbefäl med manskap för stora flottan och exercisen och öfningen derefter, kunde det icke försvaras att man sedermera kastade ett stort antal befäl, sorn var alsedl lör skärgårdsflottan, pä stora flottan. Denna mängd skärgårdsflottans officerare, som icke hade behof af sådan öfning, hindrade ganska väsentligt öfningen för stora flottans befäl, som derigenom förlorade i Ijensl-duglighet. Erfarenheten visade dessutom att stora flottan alltid slukat den lilla, ehuruväl denna sednare vore lika nödig lör försvaret sorn den stora. De tjugu ångkanonbåtar, som Kongl. Maj:t föreslagit att byggas färdiga lill år 1672, vöre, enligt motionärens åsigt, en ganska obetydlig förstärkning af skärgårdsflottan. Ångkraftens användande bar gjort roddbålarne numera utan värde och odugliga till krigsbruk, hvarföre något mera borde göras lör skärgärdslörsvaret. För öfrigt trodde motionären, ali, huru man än betraktade denna sak, det vore bäst att skärgårdsflottan hade sin egen stat och serskilta anslag. Motionären ansåg fördenskull en omorganisation af flottan vara nöd\äudig, men hvilket antal skepp, vi rätteligen borde ega, tilltrodde han sig icke att bestämma. Egde vi 6 linie-ångskepp med nödiga andra fartyg, alla i tjenslbarl skick, och en derefter lämpad korps af befäl och manskap, så trodde motionären alt mera gagn skulle åstadkommas med denna flotta, än af den som nu egdes.
Uppå derefter framställd propus., beslöt R. o. Ad., att contra-proposjn skulle innehålla, att förstärkta StalsUtskls mern. icke erfordrade annan åtgärd, än alt läggas till handlingarna. Upplästes till justering och godkändes följande voterisproposi i ion: Den som finner förstärkta StatsUtskts i dess meni. N:o 554 Gjorda anmälan icke föranleda någon annan åtgärd, än Ståndets förklaring, att för omiö-tning i förstärkt StatsUtsk., rörtde extra-statsi egleringen, intet hinder kan å R. o. Ad:s sida möta, af den omständighet, att Ståndet uppskjutit pröfningen af Vallofl. BorgareStrs inbjudning, voterar j'15 den del ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad., att förstärkta StatsUtskrs mern. N:o 554 icke erfordrar annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. Efter voteringens slut, befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 49. Nej - 47. 1) c n 29 M a j f. ra. 4*7 Hr Prytz, Lars Adolph, reserverade sig emot det fattade beslutet, emedan följden Liefve, alt man tomine på samma punkt, som förut. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, och Gr. v 0 n P I atén reserverade sig äfven emot det fattade beslutet. Frih. Cederström, Thure, hegärde att i prof. fa antecknadt, att han icke varit närvarande under ölverläggningen och heslutet, och icke deltagit i del sednare. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 29 Maj 1841 * Plenum lil. 6 e. in. Justerades 2 prot.utdr. för denna dag f. m. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskts nedannämnda förslag till R. St:s underd. skrifvelse!' lill K. M., nemi.:
Angående femte anmärkningen deröfver, att å åtskilliga fonder ränta för året icke blifvit beräknad, får Consistorium Majus underdanigst upplysa, att detta förhållande grundar sig, hvad Borgströmska och Höyerska fonderna beträffar, på Eders Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift vid fastställande af 1837 års stat och, hvad Jungbladska och Winbomska angår, på vederbörande stipendiegifvares egna förordnanden. Den nådigst remitterade handlingen bifogas i underdånighet. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktrgste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, L. F. SVANBERG. Kongl. Univ. n. v. Rektor. FR. SUNDEVALL. SIGURD RIBBING. A. F. BECKMAN. W. LILLJEBORG. H. L. RYDIN. W. E. SVEDELIUS. P. HEDENIUS. B. E. MALMSTRÖM. CARL SÄVE. E. WALMSTEDT. P. J. PETERSSON. C. A. CORNELIUS. G. L. Möjer. Tabell, tillhörande sid, 336. (Transsumt.) Summarisk Kassa-journal för December månad år 1860. Riksmynt. Summa 230,01722 Riksmynt. Credit. Behållning till Januari månad 1861 : I Mälare-provinsernas Enskilda Bank på uppoch af skrifnings-räkning Summa 77,273 230,017 F. F. CARLSON. Upsala Akademis Räntekammare den 31 Januari 1861. A. F. BECKMAN. OLOF WINGQVIST. K. OLIVECRONA. J. W. GYLLENSVARD. E. C. F. SCHENSON, Rätteligen transsumeradt, betygar Ex. officio: J. P. Malmberg. t. f. Akad.
Jag medgifver, att, i fall AssistanceContoret aldrig blifvit inrältadt, och om icke allmänheten uti 56 år begagnat denna Inrättning, man både borde och kunde umbära densamma; men att nu helt upplösa den, att utställa den fattige hjelplös, eller öfverlemna honom, uti sin nöd, åt Ockraren, kan jag lika litet medgifva, som jag kan anse en sådan Inrättning i Rikets Hufvudstad, dit'folk ifrån alla orter tillströmma, och som i samhällsförhållanden är af en mera vigtig inflytelse, än de öfrige Städerne i Riket, såsom Stadens enskildte och endast tillhörande densamma att upprätthålla. Jag vill snarare betrakta Inrättningen såsom en allmän nöd-anstalt, hvars upprätthållande, ehuru den medförer en penningeförlust för Staten af 7000 R:dr, och ehuru denna förlust äfven kan räknas högre, om afseende göres uppå Creditivet för hvilket ingen ränta erlägges, och uppå hyran för det publika hus, som Inrättningen begagnar måste betraktas, utur Be tankar) den, N:o 117. j85 en vidsträcktare och mera allmän synpunkt, och hvars npphäfvande, om det ock icke anses vådligt, dock innefattar en haid behandling emot den del af de nödlidande, sorn, enär deras ställning icke berättigar dem, att blifva föremål för allmänna välgörenhets-anstalter, just derigenom äro uti en ännu olyckligare belägenhet. Man anförer i öfrigt emot Inrättningen, att räntan och omkoslnaderne äro så höga, att den fattige genom dess ålitande snarare förderfvas an upprätlhålles. Jag bör upplysa, att denna icke beräknas till högre än 6 procent, men Provisionen till 2 procent, vid hvarje omsättning eller, som det kallas, stämpling, så att ett lån på 3 månader belastas med 8 procent och ytterligare hvarje 3:dje månad med 2 procents provision, och att i följd deraf, lån på ett år uppgår till ^procent i Ränta och Provision.
M. väl funnit, att, på sätt E. K. M. vid sista Riksdag till Rikets Ständer i Nåder framställt, denna förändring skulle för landet och jordbruket vara af serdeles nytta, att Rikets Ständer, instämmande i denna åsigt, anhållit om E. K. M:s Nådiga Proposition derå vid nästpåföljande Riksdag, samt att förändringen borde såsom grundsatts till sin nytta erkännas och qvarstå; men E. K. M. hade, i afseende på verkställigheten, ansett äfven böra i betraktande tagas, att, då de här ofvan Nådigst föreslagna åtgärder med markegångssättningen, förenkling af räntepersedlarne och dispositionen af Kronans kappmål voro till sin natur enkla och icke ledande till väsendtlig förändring i närvarande förhållanden hvarken för Staten eller indelningshafvare, beslutet om indelta räntors och tionde-anslags återingående till Kronan deremot skulle medföra förbindelsen för Stats-Verket, alt tillhandahålla vederbörande motsvarande belopp i penningar; att emottagandet och förvaringen af en större mängd räntesäd fordrade en tillökt tjenstemannapersonal vid Kronomagasinen; alt försäljningen af ingången spanmål ofta kunde förorsaka förlust genom ett lägre pris, än det hvartill den blifvit indelningshafvare godtgjord, och i följd deraf ökade utgifter för StatsVerket; samt att, för det närvarande, då, på sätt E. K. M:s vid denna Riksdag till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof utvisade, alla dess inkomster voro för angelägna utgifter erforderlige, tidpunkten ej syntes vara för handen alt vidtaga en förändring, som, ehuru i sig sjelf nyttig, kunde verka till rubbning af den föreslagna Statsregleringen. — Af alla dessa skäl ville E. K. M. nu endast meddela Rikets Ständer de ifrån vederbörande Embetsverk i detta ämne inkomna underd. yttranden och till Rikets Ständer öfverlemna att pröfva, huruvida de funno Stats-Verkets tillgångar medgifva förändrin - Expeditions-Utskotlels Förslag lill tind. Skrifvelse
Domstolens öfrige ledamöter åter yttrade, att då nyssnämnde tillägg endast innefattade föreskrift om ett förfaringssätt, hvilket af förslagets innehåll och rättegångsordningen i brottmål vore en gifven följd, ansågo de samma tillägg icke vara af behofvet påkalladt. Vid 5 §• Justitie—Rådet Grefve Snoilsky ansåg redaktionen af denna § kunna förenklas och förtydligas. Den mening, som deri velat uttryckas, så vidt Justitie—Rådet kunde fatta, syntes icke vara någon annan, än den, som igenfinnes uti Kongl. Brefvet den 14 Junii 1795 och hvarigenom blifvit föreskrifvot, att då en person, som för stöld blifvit dömd och straffad med mindre än högsta kroppsplikt, finnes hafva förut begått annat af honom förtegadt brott, han borde för det sistnämnde endast undergå skillnaden emellan högsta kroppsplikt och det straff han redan utstått. Detta lagstadgande, som till sin princip under en längre tid allmänt blifvit erkändt och af Domare tillämpadt, innebär mycken enkelhet i uttrycken. Månne icke denna ordställning skulle vara att föredraga framför den i förslaget nyttjade, helst ordet »afräknadt» möjligen kunde tydas till en slags eftergift af straff, som icke torde hafva varit meningen. Vid 6 § yttrade Juslitie-Rådet Grefve Snoilsky: »Uti vår biltillsgällande lagstiftning finnes icke någon direkt föreskrift om sammanläggning af ett redan ådömdt ansvar med det, som bör följa för den gerningen, som uti denna § omförmäles, eller att en för brott dömd person, som redan börjat att undergå ådömd bestraffning, antingen af vatten och bröd eller med fängelse å fästning eller vid allmän arbetsinrättning, lyckats att undandraga sig samma bestraffning och komma på fri fot, hvarunder han ånyo begår brott, hvarföre han sedermera blir tilltalad. Då det synes mig ovedersägligt, att en så beskaffad brotts - 8 Kongl. Maj-.ts Nåd.
Vid öfvervägande af hvad sålunda hos Ridder skåpet och Adeln samt Preste-Siåndet blifvit anfÖrdt, har Utskottet emedlertid icke funnit desse yttranden innefatta någon giltig anledning för Utskottet att frånträda sine förut yttrade, af de öfrige tvänne Riks-Sländen bifallna, åsigter, i följd hvaraf Utskottet till alla delar vid bl ifver sitt förra Utlåtande» Stoakholm den io November iS4o. Reservationer. Af Herr Friherre Leijonhufvudy sorn åberopade sin reservation vid det förra Utlåtandet. Häruti förenade sig Herr Hammarhjelm* Af Herrar Helsingius och Moberg} på de skäl, som deras förut i ämnet, afgifne reservationer innehålla. å <©2, i», TRYCKT HOS J. A. WALLDÉN,. 1840. AnTt. till Exp. Utslc. den 16 November, kl. 12 middagen. Utlåtande, i anledning af älerremise å Memorialet N:o 324. (U. A.) Det af Stats-Ulskoltet tinder ofvannämnde Numer afgifne memorial, med förslag till voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i följd af Utlåtandet Nio a58, angående löne-ersältning till f. d. Stats-Secreterarne Grip och von Hartmansdorff', har af Bonde-Ståndet blifvit bifallet, men af de öfrige 3:ne Riks-Slånden återremitteradt, med hufvudsakligen enahanda anmärkning eller att, du ja-propositionen innefattade, alt till ifrågavarande löne-ersättning skulle å Allmänna Imlragnings-staten uppföras 8,000 Ridr, borde contraproposilion ej, på sätt Utskottet föreslagit, innehålla, att omförmälde löne-ersältning icke varder beviljad, utan allenast, såsom motsats till ja-propositionen, att medel härtill icke å nyssberörde stat uppföras.
N:o 237, i fråga om verkställigheten af beviljade restitutioner af Riksgälds-kontorets medel, bifölls; och N:o 238, angående arfvode för utdelning och redovisning af de för Riks-ståndens och Utskottens räkning uppköpte skrifmaterialier, m. fl. effekter; bifölls. 414 Prot.-Utdrag den 23 Juli 1851. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden och Memorialer: N:o 239, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss å Kammar-kollegii Berättelse, angående kungsgårdars och öfriga kronolägenheters i riket förvaltning; lades till handlingarne. N:o 240, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss å Kammar-kollegii Berättelse, angående Sala silfververks ränte-ersättningsfond, för redogörelsetiden från och med den 1 November 1846 till samma dag 1849; bifölls. N:o 211 i anledning af väckta motioner, angående nedsättning uti afgiften till Wad stena Krigsmanshussamt Amiralitets-krigsmans-kassorna vid köp af rusthåll eller båtsmansrotehemman; bifölls. N:o 242, i anledning af väckt motion om Wisby Hospitals öfverskottsmedels ingående till samma hospital, i stället för till allmänna Hospitals-fonden; bifölls. N:o 243, i anledning af väckt motion, i fråga om bestämmande af rusthålls-afgiften, när rushåll försäljas tillsammans med annan egendom; bifölls. N:o 244, i anledning af väckt motion, i afseende på kontrollen öfver vården af det stämplade papperet, m, m.; bifölls. N:o 245, i anledning af väckt motion, angående förändring dels i 1827 års resereglemente, dels i de å riks-statens åtskilliga Hufvudtitlar uppförda anslag till reseoch traktamentspenningar; bifölls. N:o 246, i anledning af gjord framställning, angående reglering af de å Kongl, Skeppsholmen i Stockholm hefintlige boställslägenheter; bifölls.
Hvad man kunde göra, vore ett tillägg till detta betänk., för att förekomma deras betänkligheter, som anse det vara illa, att sådana bolag, som uti förevar, hänseende anse att de utan biträde kunna reda sig, antingen genom comitéer eller egna uppbördsmän, skola påläggas en afgift, af orden : ”då bolagen hos länsstyrclsernc derom anhålla” hvaraf följde, alt om en sådan anhållan ulehlef, kom icke eller någon afgift i fråga. Jag anhåller således om bifall till delta betänk., med det tillägg jag tagit mig friheten föreslå. Hr Få h rteus: Dä tvenne föreg, talare fästat särdeles vigt dervid, att svårigheter sannolikt skulle möta för bolagen att få deras uppbörd pä ett säkert och lämpligt sätt verkställd, om ej bestyret härmed vore åt kronobetjeningen öfverlemnadt och densamma ålåge att samma uppbörd handhafva, anser jag mig höra lemna den upplysning, alt enligt hvad jag från tillförlitlig källa erfarit, har, i 2 af de största län, hvarest länsbrandstodsföreningar finnas, denna uppbörd blifvit öfverlemnad åt sockeueomite'erne, och att erfarenheten visat, att detta med beqvämlighet låtit sig göra. Frih. Cederström: Jag har sedan jag sist yttrade mig, ytterligare blifvit uppfordrad att begära ordet, i anledn. af hvad sedan dess blifvit a niord t. Frih. Hamilton har sagt, att genom brandstodsbolagens försorg skulle, antingen medelst län, eller obligationer, den brandskadadc få sina penningar skyndsammeligen, och att det vore för den bättre och lättare conlrollen öfver upphörden, som det nu föreslagna upphördssältet skulle införas. Jag vill taga mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på frågan om detta uppbördssätt möjligen kan blifva en förbättring, eller om det icke snarare verkar en befängd förbistring i uppbördsverket. Jag föreställer mig, att vid de inlrafläde uppbördsstämmornc i alla län flere eller färre rester uppstå hos de
— N:o 31, i anledning af väckt motion om lag emot godtyckligt ombyte af tillnamn: B. II. 115, 150, A. 150. — N:o 32, i anledning af väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod: B. II. 115, 150, A. 150, B. 556, 559, A. 559. — N:o 33, i anledning af vackt motion angående kontroll å utöfvandet af rättigheten att försälja malt-drvcker: B. II. 115, 150, 157, A. 157. — N:o 34, i anledning af väckt motion angående sättet för verkställande af en kommuns beslut i fråga om hund-skatt; B. II. 115, 150, A. 150. — N:o 35, i anledning af väckt förslag om öfverflyttning på de enskilda bankerna af landträntcriernas kassa-förvaltning: B. II. 155, 158, 186, A. 203. — N:o 36, i anledning af väckta motioner rörande ej mindre Norrmäns och — N:o 37, i anledning af väckt motion angående inseendet öfver rikets högre Landtbruks-institut, förvaltningen af desamma och undervisningen derstädes, m. m.: B. II. 204,260, 272, A. 272. — N:o 38, i anledning af väckt motion om återinförande af tull-stämpling å varor, som från utrikes ort inkomma: B. II. 204, 260, 272, A. 276, B. 622; III. 128, 458, A. 458.
Den allmänna frågan huru som hälst besvarad antingen affirmativt eller negativt, innefattar således, i sina härledningar en fullständig speciel undersökning och utredning utaf beskaffenheten af alla vid Högscholorne nu befintliga Examina; så väl de större, sorn innehålla bevis öfver fulländad Lärokurs , sorn de mindre Examina och Lärdomsprof, som äro vilkor för att tillåtas densamma genomgå, till uppdagande af deras nytta och behöflighet och de möjliga bristerna uti de dem rörande stadganden; och upptager följakteligen i sammanhang dermed äfven undersökningen huruvida de offenteliga disputationerna och stilöfningarne hädanefter böra fortfara och om icke, i afseende på dessa, äfven en förändrad reglering är af nöden att vidtaga? 3:o Åro ej för flera Vetenskaper åtskilliga nya professioner behöfliga utom de redan befintlige ? och i fall fortfarandet af Examina vid Universiteten kommer att pröfvas nödigt, hvarigenom också Facultets-Indelningen skulle komma att fortfara, tarfvas ej en förändrad reglering af Läroämnena emellan faculteterna ? Stats~ Utskottets Betänkanden, 551 I sammanhang härmed torde äfven frågan om Militaire-Lärares anställande vid Universitetet böra upptagas till bebesvarande. 4:o Motsvarar den vid Universiteterne af hittills gällande former och författningar modifierade Lärofriheten, idet skick den för närvarande sig befinner, Idéen af en sann Academisk frihet? Denna fråga synes så mycket nöd. vändigare, som den Akademiska friheten utgör Universitetsväsende, ensam constituerar hela dess grund-idée, och bestämmer dess distinctiva caractére, till åtskillnad från andra Läro-anstalter.