Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på de uppsatser af blandadt innehåll, som utgöra det mesta af sednare delen, bör i allmänhet yttras, att Kexéls prosa förmånligt utmärker sig genom enkelhet, liflighet och en sorgfälligare språkets vård, än vi möta hos Bellman och Hallman 197. Åtskilliga af dessa uppsatser äro rigtade mot hans tids Prester. Att de harmades öfver hans ”Baldur” och hans ”Gispogapius”, borde han egentligen sjelf finna både naturligt och billigt; men de hade gifvit honom andra, mera rättmätiga orsaker till inoch utfall. Icke alltid skämtade han öfver de andliga fäderna: den lilla artikeln ”Något om Prester” innehåller saker, om hvilka alla de vettigare bland ståndets medlemmar måste med honom tänka lika. Men när man läser hans dialog ”om Komedianter”, – ett ”samtal emellan en Intendent af Kongl. Spektaklerna i Paris och en Theologiæ Doctor”, – så får man ej glömma, huru ”Frihets-tidens” Presterskap hade, äfven i riksdags-anföranden, med oinskränkt fördömelse nitälskat mot Theater och Dramatisk Poesi 198. Då jag icke mer kommer att återvända till brodertreheten ”Bellman, Hallman och Kexél”, vill jag slutligen, ur ett för mig obekant, men af Wieselgren uppdagadt Tal af Hallman, bihangsvis anföra ett stycke, som innebär, jemte ett fördelaktigt tillägg till dennes karakteristik, äfven hvad man kan anse för de trenne skaldebrödernes gemensamma musikaliska trosbekännelse. I detta ”Tal, hållet öfver Kongl. Majestäts Kammar-Musicus Christopher Pihlman”, och infördt i ”Stockholms Nya Småsaker 1780”, uttrycker Hallman sin åsigt af Musikens skönhet och höghet med följande ord: ”Hos ett upplyst och tänkande folk uppstiga de fria och ädla konster med triumf på sin thron; derifrån utgifva de sina lagar ... Men jag lemnar eder alla, J ädla och fria konster, och vill endast hålla mig vid dig, du vackra himlabarn, du oskyldiga och med dina kyska behagligheter retande, du ömma och förtjusande Musik!
Majit och Kronan utgöras till lika belopp af Svenska som af främmande fartyg, med 70 öre för hvarje nyläst, beräknad efter Svenskt mätarebref, samt betalas hvarje gång både vid inkommande och utgående; dock om ett fartyg, under loppet af ett kalenderår, gör flera resor mellan Sverige och utrikes Förslag till Tull-taxa. 51 ort, erläggas dessa umgälder för utgåendet allenast första resan och vid förnyadt inkommande endast när fartyget innehar last samt större eller mindre del deraf lossar; och må härvid jemväl såsom barlastade anses fartyg, hvilkas lastqvantitet är i förhållande till deras drägtighet af ringare betydenhet; i hvilket hänseende bestämmelserna uti mom. 2 i 27 § af Kongl. Maj:ls nåd. Förordning, angående lotsoch fyrinrättningen i riket, skola lända till efterrättelse. § 5. A inkommande varor, som, enligt taxan, förtullas med vissa procent af värdet, bör godsegaren uppgifva inköpspriset med tillägg af assurans, frakt och annan derå använd kostnad, intilldess de till lossningsorten anländt. Godsegarens uppgift skall, så vidt ske kan, styrkas af faktura och konnossement. Företes icke dessa handlingar, vare Tullkammaren pligtig, likasom den i allt lall är berättigad, att genom tillkallade tvänne sakkunnige personer låta besigtiga varan och å angifningsinlagan anteckna antingen deras godkännande af det uppgifna värdet eller den tillökning deri, som de anse skäligen böra göras. Vill godsegaren icke verkställa förtullning efter det af besigtningsmännen varan åsättavärde, skall skriftligt bevis derom å angifningsinlagan tecknas och varan derefter, så. fort sig göra låter samt sist inom en månad från angifningen, genom Tullkammaren å offentlig auktion försäljas. Sedan tullafgiften, beräknad efter försäljningsbeloppet, derest delta öfverstiger godsegarens värdeuppgift, men alltid minst efter denna sednare, blifvit, jemte auktionsomkostnaderna, afdragen, skall behållna auktionssumman godsegaren tillställas. Med brukade flyttsaker och resande tillhöriga effekter, som icke utgöra handelsgods, förfares enligt hvad derom särskildt är eller varder stadgadt. § 6.
Hr Cederschjöld: Den förste värde talaren har visat, huru öfverflödigt det arbete är, som liäradsskrifvarén får, då han skall uppgöra förteckning på icke blott dem, sorn bränna med mindre pannor, än de äro berättigade att bränna med, utan äfven på dem, hvilka alldeles icke bränna. Men jag skall utbedja mig att få fästa uppmärksamheten på något ännu öfverflödigare arbete, som ålägges honom i samma §, nemi. att icke allenast uppgöra förteckningar på dc personer, som underlåta att begagna sig af sin rättighet att idka brännvinsbränning, utan särskildt på de hemman, för hvilka en slik rättighet underlåtes. Här står nemi.: '■Mantalsoch skattskrifvare åli^ge det att inom Jan. månads utgång, enligt mantalsoch skattskrifningshandliugarna, sockenvis upprätta förteckningar på de till brännvinsbränning berättigade personer, sorn antingen afsagt sig utöfningen af denna rätt eller någon pannerymd till afgifts beräknande vid mantalsskrifningen icke uppgifvit” etc.; och Den 26 Ja nua r i. vidare: ”börande å dessa förteckningar upptagas de hemman, hemmansdelar och lägenheter, å hvilka antingen ingen eller en inskränktare brännvinsbränning utöfvas.” Jag kan således icke se annat, än att det är både en personel och egendomsforteckning, som skall uppgöras, af hvilka åtminstone den ena är öfverflödig; och jag skulle nästan tro, att båda öro det. Frih. Boye: Hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller jag, att Hr Prosten Örnbergs reservation, som börjas pag. 471 må blifva uppläst till slutet af påföljande sida, och att jag derefter må få behålla ordet. Prosten Ombergs reservation upplästes i hvad den angick den nu föredragna 10 §. Frih. Boye: På de af den förste värde talaren framställda skäl, ökade med dem, som af reservanten blifvit anförda, instämmer jag uti Hr af Billberghs anmärkn.
Att de Summor Banken nu har instuckna uti Riks-Disconten, hvars octroy med nästa år till ända går, successive, och i den mån de genom inbetalningar af Riks-Discontens fordringar blifva tillgängeliga, öfverflyttas till Riksgälds-Contoiret; och på lika sätt Bankens försträckningar åt Discont-Verken i Malmö och Götheborg, enär dessa Inrättningars octroyer rrpphöra; ankommande på särskild pröfning, huruvida i deras ställe, efter sig företeende förhållanden, till lättnad för Penninge-Rörelsen, några särskildta, under Discont-Verket i Stockholm lydande, Förvaltnings-Contoir i Dands» orterna kunna vara behöflige. a:o Att Riks-Disconten upphörer med ali rj:tn Bandt*, 13. 16. vi - ii4 Den 2 Juli. vidare utlåning nästa år, och då påbegynner dess utarbetning. 3:0 Att vid nästa års början, deremot öppnas en ny Discont-Inrättning uti Riksgälds-Contoiret, hvarifrån utgifvas Lån på högst sex månaders tid med Sex Procents Ränta, sorn utaf Låne-Summan genast innehålles. 4:0 Att från Riksgälds-Contoiret likaledes utgifves
Man inser lätt att Grundlagsändringar härigenom skulle ytterligare försvåras; men jag tror att det Constitutionela lifvets bestånd just fordrar det; och jag anhåller derföre om Herr Grefvens och LandlMarskalkens proposition, att mitt nu upplästa förslag måtte, såsom Ståndets gemensamma tanka, lill ConstitutionsUtskottet hänvisas. Herr Hjerta, Gustaf: För min del instämmer jag fullkomligt med den siste värde talaren i fråga om behörigheten af den grundsats, att meningen i våra Grundlagar är, att förändringar deri aldrig skola kunna tillvägabringas genom Rikets Ständers samtycke vid en Riksdag, utan ätt detsamma ovilkorligen erfordras vid 2:ne på hvarandra följande; men jag skiljer mig så till vida ifrån hans åsigt i denna fråga, att då han fordrar alla 4 Ståndens bifall, så väl vid den första, som andra Riksdagen, anser jag möj1 ligheten att erhålla förbättringar i Grundlagarne derigenom alltför mycket försvårad, och tror, att, då förändringarnc nu mera nästan alltid hafva för afsigt att afhjelpa åtskilige Ståndsförfattningar, hvilka blifva i samma mån ofullkomliga, som vi hinna alt 24 Den 22 Februari i f. m. blifva allt mer och mer öfvertygade om det nuvarande Representationssättets ofullkomlighet, det nu gällande Grundlagsstadgandet i denna fråga är bättre, än det Herr Cederschjöld föreslagit, Jag vet visserligen, att 56 och 8i §§ RegeringsFormen synas stå i en slags strid för dem, som icke vilja erkänna, att 56 § blott handlar om Grundlagsfrågans behandling vid första och 8i § om dess behandling vid den andra Riksdagen, så att man enligt 56 § blott till vidare behandling antager Utskottets förslag och enligt 8i § i afseende å detsamma utöfvar sin beslutande rätt.
Att inrättningens stiftare eller direkt:n icke skulle veta af den här framställda begäran tror jag så mycket mindre kunna påslås, som StatsUisk. uti motiverne för sitt ifrågavar:de beslut yttrar: ”varande derjemte uplyst, all det af molionärerne framställda förslag icke vore för stiftaren fremmande, utan blifvit efter samråd med inrättningens direktion upgjort.” Jag tror således, alt denna aumärkn. måste förfalla, och får fortsätta milt yrkande om propos. på den af Hr Kontrakts-Prosleo Holmberg gjorda framställning. Hr von Troil: Åtskilliga ledamöter inom detta Stånd hafva tillstyrkt afslag på det ifrågavar:de anslaget, emedan de förmodat, att om det beviljas, skola dylika anspråk vid kommande Riksdagar söka att göra sig gällande. Det var jost della, som föranledde majoriteten inom StatsUisk., att föreslå R. St., att bevilja ett anslag för en gäng af 3,000 R:dr b:ko, emedan man trodde, att detta icke då kunde anses såsom något prejudikat. Jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. i detta fall skulle vilja bifalla hvad Utsk. föreslagit, och jag hemställer till Frih. Klinkowström och Hr Adelborg, om icke de skulle vilja derhän förändra sitt yrkande i ämnet. Jag fäster mig vid den omständigheten, ali en sådan upmärksamhet från R. Stms sida säkerligen skulle bereda den ädle stiftaren glädje, och stärka honom uti hans en gäng fattade beslut, att 74 Den 19 Augusti e. m. uprätthålla inrättningen. Jag tror för min del, att det är en stor skillnad emellan, att genom anslag från Statens sida framkalla nya inrättningar, eller att genom Statsbidrag lemna någon vidare up muntran åt dem som finnas oell visa sig ändamålsenliga Det är ur denna synpunkt, sora jag för min del så mycket ifrar för ett bifall. Här Ilar visserligen af en talare varit sagdt, alt det skulle vara ett tiggeri för Skåne, att i delta fall framstå såsom petitionär hos R. St.
Jag ber att få upläsa början af 5:te punkten — den lyder sålunda: »Jemte det Riksg:sKont tillkommande öfverskott å »Statsverkets inkomster skola fortfarande, i öfverensstämmelse med »föreskriften i Kongl. Brefvet den 18 Oktober 1844, från Stats»Kont. aflemnas, bör dessutom hvad af Statsverkets kontanta behåll»ning kan, under någon tid, utan olägenhet eller hinder för de »samma Embetsverk åliggande utbetalningarnes behöriga verkstäl»lighet, undvaras, till RiksgisKont. öfverlämnäs.» Häraf måtte väl vara tydligt och klart, att penningarna icke skola till RiksgisKont. öfverlemnas förr, än StatsKont. kan undvara dem; och att bedömandet i detta fall skulle kunna bero på någon annan än K. M., det har väl icke heller blifvit visadt. Det har således endast varit StatsLTtsk:s mening alt, om K. M. vid något tillfälle ansåge att ifrågavide medel kunde lämpligen till RiksgisKont. öfverlemnas, så skulle det vara Fullmäktiges skyldighet att desamma mottaga och förvalta; hvilket för närvirie icke är dem ålagdt. Jag har dock förut tillkännagifvit, att jag icke tillfullo instämt med Utsk., utan gjort framställning mot den antagna redaktionen, som jag ansett Den 3 Decemb er f. m. 6a felaktig; och jag har ansett andra förslag lämpligare kunna göras, med hvilkas återuprepande jag dock ej vill trötta R. o. Ad. Men af allt detta kan ingalunda följa, att någon annan än K. M. skulle kunna besluta öfver dessa medel, utan tvärtom skulle K. M. härigenom vinna ökad makt, emedan K. M. skulle kunna befalla Fullmäktige att mottaga och förränta medlen. — Det har äfven af samme talare blifvit sagdt, att den föreslagna åtgärden i afstde § postremisserna icke skulle vara af någon nytta eller betydelse, för allmänna rörelsens underlättande, såvida ej penningarna få af det remitterande verket begagnas. Jag har redan förut påpekat, men anser mig nödgad att ånyo uprepa huru härmed förhåller sig.
D:o mot disposition af medel influtna för ex porteradt krdd; Const. Betänkande Lif, af Presteståndet. s. 4-5^. lagd till Handiingarne af Bonde, ståndet, s, 402, af Adeln. s. 463. D:o mot verkstätde anticipationer på följande års anslag; Const. Utskottets Betackande bif. af Presteståndet. g, 452. lågt till Handiingarne af Bondeståndet s. 462. af Adeln, s. 463. r D:o mot beviljade Lanefors träck ningar af Salt. petermedlen; Cönst. Utskottets Betänkande, bif. af Presteståndet, s. 452. lagt till Handiingarne af Bondeståndet, s. 462. af Adeln. p. 463. Hr Treffenbergs, mot föredraganden af Krigsärender; Const. Utskottets Betänkande bif. af Presteståndet. s. 452. lågt till Handiingarne af Bondeståndet, s. 462. af Adeln. s. 463. 6 Gr. Horns, mot StatsRådet oell StatsSecretrar. ne; Coust, Utskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 45.?. af Adeln, s. 46?. Gr. C. H. Posses, mot Stats-Minisfern för Utrikes ärenderne, lågt till Handl, af Bondeståndet. s„ 46-2.
Ars sednare hälft till och med slutet af sistlidet år hafva, i följd af felslagna skördar eller missvexter samt bagelskador, understöd beviljats : tiU Statt-UUioUcl* Utlåtande N:o 134. 9 med fttreWl:i!- titan afarbeta!- liiliiM-.kyMiiäict. mn^x-sk villighet. till Östergöthlands län, under <år 1859 6,500: — 280: — » Calmar län, under åren 1858 och 1859 . 30,000: — 300: — Jönköpings län, under åren 1857, 1858 och 1859 9,000: — 800: — 7» Kronobergs län, under .åren 1858 och 1859 . 4,500: n Hallands län, under åren 1858 och 1859 1,400: » Göteborgs län, under år 1859 62,000: — 1,500: — Elfsborgs Ilin, under åren 1857, 1858 och 1859 77,600: » Skaraborgs län, under åren 1858 och 1859 4,000: — 500: — iå Örebro län, under år 1858 22,000: » Stora Kopparbergs län, under år 1858 — 1,000: — » Jemtlands län, under år 1857 2,000: Westerbottens län, under år 1859 10,000: — 1,000: — Summa R:dr Runt 228,800: — 5,180: — R:dr U:mt 235,980:
Det liar varit min afsigt, att ej ofta under detta Riksmöte upptaga Ridderskapets och Adelns dyrbara, mycket dyrbara tid, men damin känsla för mig derhän, påminner jag mig en af forntidens Lagstiftningar, hvilken förböd, att vid vigtiga tillfällen icke yttra sig. Jag uppträder ej nu i egenskap af den äran jag har att vara Konungens Rådgifvare; jag har begärt ordet, blott i följd af den lyckan, att såsom Ledamot tillhöra detta Stånd. En värd Talare midt öfver har, enligt min tanka, ganska riktigt uppdragit skillnaden emellan en Kongl. Maj;ts Skrifvelse och en Dess Nådiga Proposition. Då den sednare ovilkorligen for* drar ett svar af Riksens Ständer, har genom den förra, af hvilken beskaffenhet den nu ifrågavarande är, Konungen endast velat fästa deras uppmärksamhet på sin egen åsigt af saken, hvadan således en större latitud i afseende på ämnets behandling blifvit Riksens Ständer lemnad. Allt ifrån första stunden jag tagit kännedom af allmänna ärenden, har jag ansett såsåsom den visaste grundsats för alla Regeringar, att gå i bredd med tidens opinion, så snart den befinnes icke medföra någon våda för Samhället. Jag har således trott, att i samma stund iDm %$ Maji s. m. Riksens Ständer gemensamt beslöto, att hos Kgh Maj:t anmäla deras underdåniga önskan om offentlighet vid deras öfverläggningar, borde Konungen dertill svara ja, åtminstone är detta den öfvertygelse mitt hjerta ingifver mig. Jag får vid detta tillfälle fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett uttryck i den Kongl, skrifvelsen. Det heter nemligen der, ”att tiden nu redan är långt framliden, och att många vigtiga ärenden till pröfning och afgörande återstå.” Jag anhåller att dessa ord måtte noga tagas i betraktande, äfvensom att tidslynnet och verldshändelserne Bitom oss icke må lemnäs ur sigte. Jag. misstror för mycket mina kunskaper och min erfarenhet, för att våga föreslå det bästa sätt, hvarpå med detta ämne för närvarande bör förfaras.
Rikets Ständer, som tagit kännedom af de till delta ärende hörande handlingar och ritningar, hafva, med afseende å de i den nådiga Propositionen anförda förhållan - Expjeilitions-Utskoilels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 77. 35 den och på de vilkor, som deruti blifvit föreslagna, funnit godt att lill förevarande nådiga framställning lemna bifall; hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 11 April 1863. Xto ty. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 April 1863. Presle-Slåndet den 11 liorgaic-Siåndet den ll Bonde-Slåndet den n Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, med hemställan om utredning, orri och på hvilka vilkor åboerne å de Wisingsö skolegodshemman, sorn åro af krono-natur, må kunna förvärfva eganderciit till dessa hemman. (Slats-Utskoltets Utlåtande N:o 71.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har uppmärksamheten blifvit fästad å de olägenheter, sorn föranleddes deraf, alt de s. k. Wisingsö skolegodshemman icke finge skatteköpas, pä sätt för öfriga kronohemman vore medgifvet. Berörda skolegodshemman, belägna uti Jönköpings, Kronobergs, Skaraborgs och Östergötlands län och utgörande Ölj till 40^ förmedlade mantal, hade mellan åren 1640—1660 blifvit af Riksdrolset Grefve Per Brahe och hans Hauptman Julius Lanlzenlelt skänkte till Wisingsö skola, samt sedan de år 1681 reducerats af Konung Carl XI, år 1693 ånyo förlänats lill nämnda skola, hvars lärare af hemmansräntorna dragit sina löner.
Alraminst vågar jag förespegla mig några välgörande frugler af den förnyade uppmaning, Utskottet nu i sin goda vilja oeh benägenhet företagit sig att låta lill de (.vänne Riks-Slånden utgå.” Af Herr falleij _, som jemte anmälan af sin protest emot den af Utskottets Ordförande yttrade åsigt, angående den honom i sådan egenskap tillkommande rättighet alt vägra en yrkad proposition, lillkännagaf, del lian ansåg Utskottet hafva bordt efterkomma Borgareoch Bonde-Ståndens på Regerings-Formens uttryckliga föreskrift grundade uppmaning. Af Herr Schartau, som anmälde, att han af eli honom såsom Full» mäglig i Rikets Ständers Bank ålagdt bestyr varit hindrad ali uti SlalsUtskollels behandling af ofvannamnde ärende deltaga. 6 Stats-Utskottets Memorial s JY:o 543- JV:o 543. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Maj i84i> kl. i 7 e. m. Memorial, angående reparerandet af det till local för Riksgäld s-Coril oret nu anvisade hus. (R:gs Afd.) I anseende till Riksgälds-Conlorets, vid innevarande Riksdag, beslutade förflyttning lill det af Kongl. Sundhets-Collegium nu begagnade bus, hafva Fullmäglige i nämnde Conior hos Stats-Utskotlet anhållit om föreskrift, huruvida Fullmäglige egde verkställa de betydliga utgifter, som måste uppkomma vid apterandel af berörde hus till local för Conloret, så vida samma hus skulle motsvara sin bestämmelse och de billiga anspråk, man i allmänhet egde å en publik byggnads utseende och beskaffenhet. Enligt hvad Fullmägtige, som, med biträde af tillkallad Architect, på stallet tagit kännedom om beskaffenheten af della hus, sålunda erfarit, vore det, ej allenast hvad yttre murar, golf, tak och eldstader beträffade, serdeles bristfälligt, ulan äfven så lill vida ännu oinredt, att panelningar och fensterfodringar i de flesta rummen saknades.
Vanligen föras 2:ne kärror af en karl. Således bekommes för en karl samt 2:ne hästar med kärror, hvilka äro borta i 6 dagar, 21 R:dr rgs. Reräknar man nu karldagsverket till 32 sk. rgs och det nödiga höet för hästarnas föda under resan, hvilket ej gerna kan vara mindre än 1 L$ om dagen per häst, till 20 sk. rgs per L$, så får man för 6 dagsverken 4 R:dr och för 12 \M hö 5 R:dr; — dertill bör läggas vägkostens dyrare beskaffenhet än den vanliga födan hemma samt inköp af någon varm förtäring eller något dricka under vägen, hvilket icke torde kunna räknas till mindre än 8 sk. om dagen eller 1 R:dr för hela, tiden; hvartill ytterligare kommer ökad slitning af kläder, af egna och hästarnes skor, af åkdon samt af rep och täcken för att binda och förvara godset emot skada och luftens åverkan, hvilket minst kan beräknas i ett för allt till 24 sk. Afdragen upgä då tillsammans till 10 R:dr 24 sk. och lika mycket eller 10 R:dr 24 sk., återstår såsom behållning. Sådana foror kunna sällan företagas af någon oftare än 8 gånger om året, då den årliga vinsten sålunda blir 84 R.dr rgs. För att nu kunna verkställa en så litet lönande forsling är hemmansegaren likväl nödsakad att hålla tvänne hästar, att upoffra spillnirigen efter dem under 48 dygn och att sätta sig i mistning af en karls dagsverken under lika många dagar, och detta allt beräknadl efter de förmånligaste förhållanden, ty mången gång händer att man icke får någon återföra eller blott får tillbaka några tomma bränvinsfat eller något annat, för hvilket blott ringa forlön erlägges. Nu frågas:
Det stall alltid blifwa Ridderstapet och Adelns dyraste pligt att gä Eder Kongl. Maj-.t till mötes i allt, för att, om möjeligt, göra regeringsbördan mindre tung: och förtjena att bibehällas uti Eder Kongl. Maj:ts fortfarande Näd stall wara Ridderstapets och Adelns storsta bemödande. Up - Den 7 Junti. 611 UplästeS et anförande til Lrotocollct af Herr t^arlNeiln (r^ltenscbj vill, Larl, fä ledande: Sedan den ödmjuka anföran, hwilken förleden gärdag pä mina wägnar här gjordes, hwars goda ändamäl wann framgäng genom Riddcrskapet och Adelns wälgörande tänkesätt, hwars ofullkomliga framställning mötte öfwerseende och skonsamhet genom j inflytelsen af den lyckliga or§an, som wi yär och pä andra ställen ofta hort uti egna uttryck wäcka wär lifligaste bifallskansta, anhäller jag at fä i ödmjukhet hemställa, om icke det egentligaste sätt, at häruti upfylla Ridderskapets och Adelns wilja, är at 8ub8Li-i^lion8-listor framläggas här, och uti de andra Ständen, sedan detta Ridderffapets och Adelns beslut blifwittdem rneddeladt. Den rike winner härigenom tilfälle at med sith öfwerflöd, den mindre bemedlade at enligt sina tilgängar fira minnet af en för alla stor, lycklig, oförgätlig händelse, och Rikets samtelige Ständer den ljufwa tilfredsställelse, at innan flutet af de wigtiga öfwerläggningar som dem här församlat, se sin ädla afsigt i stadgad form fullbordad. Larl Larlbeiin LrMenscbölll. Begärdes pä bordet.
Trosspassevolans-afgiften, som under de tre åren 1861 —1863 med obetydlig vexling uppgått till något mera än 26,500 R:dr om året, torde nu, likasom vid 1S63 års statsreglering, få, på sätt Kongl. Majit föreslagit, beräknas till . 17:o) Bolsman svakan s-a fgiflen. Inom Kiks-Stånden äro vid innevarande riksdag åtskilliga motioner väckte angående vissa delar af den nuvarande båtsmansslyrkans ställande på vakans; men då frågan härom, äfven om berörda motioner, hvilka framdeles komma att behandlas, vinna afseende hos Rikets Ständer, antagligen ännu icke är i det skick, att någon förändring i båtsrnansroteringen kan innan 1867 års utgång träda i verket, har Utskottet., o beroeude af de beslut, som i anledning af berörda motioner må fattas, ansett sig kunna beräkna ifrågavarande inkomst. Båtsmansvakans-afgiften upptogs både 1860 och 1863 till 65,000 samt har utgjort: år 1861 R:dr 66,947: — » 1862 » 65.487: — » 1863 . » 60.724: — i medeltal 64,386 R:dr; men, då denna afgift till en del är af mera oviss beskaffenhet, torde, på sätt Kongl. Majit föreslagit, densamma 60,000: 20,000: Transport 8,300,740; — 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22. Transport 8,300,740: — medeltalet häraf är 509,507 R:dr; och som denna inkomst visat sig vara i jemnt stigande, har Kongl. Majit föreslagit densamma att beräknas till 500.000 R:dr.