Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I ett otryckt högtidstal, hållet i sällskapet augustibröderna och sålunda särskildt ämnadt att upphöja Gustaf den tredjes namn, för hvilket ändamål hela orden stiftats, varierar han något af samma tankegång som Perrault i sitt ryktbara ode, och i stolt tillförsikt öfver den svenska vitterhetens utveckling och blomning under den gustavianska æran, jämför han dess poetiska alstring med det augustinska seklets. Utom denna retoriska verksamhet frestades Schröderheim af teatern, han frestades att skrifva för scenen både för att därigenom vinna konungens bevågenhet och af en medfödd lätthet för att skrifva kvick och talbar dialog. Under den äldre tiden nöjde han sig med att författa tillfällighetsstycken, som kryddade festligheterna i hans eget hem, eller högtidligheterna å lustslotten. Det är åtminstone trenne småstycken, skrifna för att hylla konungen, främst det kvicka, lilla lustspel, som med titeln Kaffehuset uppfördes den 21 augusti 1783. Den »tjocka statssekreteraren, som prelaterna fara till», visade där, – tvärtemot hvad det i pjesen heter –, att han hade verklig »complexion», att skaka ur armen ett lustigt litet dramatiskt skämt, och alla Drottningholmsgästerna, inclusive Kellgren och Sergel, prisade med skäl dess glädtighet. Mindre lyckade voro två andra stycken: En kinesisk fest (1787), en scen från Kanton, där en svensk superkargör lär holländare, ryssar och förtjusta kineser att fira Gustaf III:s födelsedag, och en herdeidyll från en sörmländsk stuga, Den oväntade brudgåfvan, också den på en gång fadd och pålagd med groft och osmakligt smicker. Liknande småstycken för andra bemärkelsedagar inom den kungliga familjen har Schröderheim säkerligen skrifvit flera. Ännu 1793 författar han en prolog på hertigens födelsedag, och i bref till Armfelt berömmer han sig af att där haft »soin att framsätta den, som eljes synes glömd. Men Hans minne följer mig och gör mig Drottningholm odrägeligt. Jag har ej satt min fot inom trädgårdsporten». Från dessa små dramatiska tillfällighetsdikter sökte Schröderheim mot slutet af Gustaf III:s regering gå öfver till offentligheten.
Och bakom dem stig man rader af andra man i hvita togor, som nyss rest sig upp och sparkat tillbaka sina stolar - forstenade, förskräckta, men obevekligt orörliga. Uan blef nastan utom sig, man hade velat ropa till dem: hvarför stkr ni der stilla som stenar, ser ni inte att han är ensam, och att de mörda honom som nidingar? Ja, så måste det ha sett lit. Hvilken tarflig, futtig utstyrsel hade jag icke i min fantasi förut gifvit denna tilldragelse! Men det fana en annan genre som högligen förvknade mig. Hvad säger du om att se helgonet St. Denis gå med sitt eget hufvud i händerna - ett mycket värdigt blickande hufvud - och en gloria öfver sin blodiga hals och skrämma vettet ur ett hederligt bondfolk, som höll p&amp; att arbeta p&amp; Akern och s&amp;g alldeles för hederligt ut för att förtjäna att störas p&amp; ett så, högst obehagligt satt? Bet vimlade af m m - kar som förrättade exorcismer eller gjorde andra underverk, och när man d&amp; sida om sida med dessa bilder ser andra, som predika den mest raffinerade njutningslystnad, s&amp; väcker blandningen, som visst är ohjälpligt betecknande för romaniska folk, hos ett nordiskt sinne en hög grad af äckel och vedervilja. För öfrigt hvad är det som inte fins i den franska konstafdelningen? J a g såg ett solbelyst vatten - måladt af en impressionist - som var sådant, att om jag hade behöft vara hemifrån länge, hade jag inte vågat betrakta, det för att inte försmäkta af hemlängtan till vara vikar och sjöar. Der funnos nästan alla märkvärdiga franska samtida i de utsöktaste porträtt - ja man hade velat haft ett år på, sig allra minst för att njuta af allt. I skulpturafdelningen f&amp;r man först ett riktigt ofverviildigande intryck af kolossala former, af djärfva, ovanliga motiv; man måste oupphörligt fråga sig sjalf: hur har n&amp;gon kunnat komma p&amp; den idén? Hvad sägs om att göra en staty af en gorilla, som släpar bort en kvinna?
Och Falck skall väl oaktadt alla sina deklamationer vara något af en stark och käck och trotsig * vedtsegts kirkestormer ». Fru Bäckström hindras från att fylla denna fordran både genom sin yttre person och genom den anstrykning af svårmod, förtryckthet eller skygghet, som såväl an-sigte som spel ofta får öfver sig. Erkännas måste emellertid alltid den icke obetydligt ökade energi och kraft hon här lagt in i sitt spel och tal, och * det var i alla händelser hos henne en verklig intelligens och inspiration, som särskildt i tredje aktens vemodsfulla uppgörelse gjorde en gripande verkan. öfver hr Palmes hufvud ha kritikens vreda åskor urladdat sig med förfärligt dån, och det såg nästan så ut, som om han skulle lida ett analogt öde med skalden Arion och profeten Jonas eller kung Domalde, d. v. s. offras för att afleda det knorr, som som här och der på senare tider fråc elaka menniskors sida stö? Dramatiska teaterns olympiska ro. Klandrets häftighet var onekligen en orättvisa så till vida, som hr P. mången gång förut haft en lika förargelseväckande teknik, plastik och uppfattning och då sluppit helskinnad undan eller kanske rent af berömts. Men vid premieren var han retsam nog att åse; ryckte sedermera upp sig ganska betydligt och har f&amp;tt ställen i sitt spel af verklig känsla och intelligent och riktig uppfattning. Men olyckan ärt att allting förefaller så på måfå och slump. Hr Bäckström förlitar sig gemenligen för mycket på den komiska verkan, välfödda kinder och figur och stackota ben kunna framkalla, för att inte individualiseringen af de olika uppgifterna skulle lida, och den, som inte har anledning till omsorgsfullt inregistrerande af hvaije gång den eller den hallstämplade förmågan upprepar sig sjelf, gör sig derför ofta skyldig till tystnadens o vördsamma förbigående af hr B: s person. Men i denna pjes är det nigot helt annat. Ber vinner han i sista akten en stor och för-fcjent triumf. Hans framsägande af prestens tal om hemmets betydelse göres med en gripande känsla och en förträfflig nyan
Icke eller kan jag medgifva, att Bevillningsutskottet, i dess första Betänkande, tiliegnat Herr von Törnes project ett afgjordt företräde , hvilket skulle hafva innefattat en uppenbar motsägelse emot Utsi ottets egen tanka, utan endast under förutsättande, att berörde project rätteligen kunde tillämpas, ansett det möjeligen kunna leda till jemnhet i beskattningen och en enkel redovisning. Men det 372 Dén 24 Martii, /. mi är just denna tillämpning eller verkställighes ten deraf, som gör hela Forslaget mindre användbart, i synnerhet för nu varande tide* punct betänkeligt , till och med äfventyrligt, om eljest angelägenheten att Staten må erhålla dess påräknade behof, såsom den verkeligen bör, föitjenar ett vigtigt afseende. Då detta Förslag, sorn i öfrigt utgår från samma Rättsgrunder , sorn de senare Bevillnings. Förordningar, och äfven så vida öfverensstämma dermed, att den behållne Inkomsten icke bör beräknas under 5 procent af Fastighetsvärdet, ej mindre å Landet än i Städerne, för hvilka sednare Brandförsäkringen äiven bör komma i beräkning; likväl skiljer sig derifrån i den hufvudsakliga omständighet, att Räntor för Skulder få afräknas; så förstår jag sannerlign icke, huru en sådan afräkning må äga rum och BevillningsSumman likafullt utgå. Det torde icke vara något tvifvelsmål underkastadt , att. en betydlig del af Landets Fastigheter, till och med i bela Provincer, häfta för skulder i Disconterne. Dessa skulder till flere in lhoner komma sannolikt att öfvertagas af Banquen, u an att de, som i Disconterne äga fordrmgar, derföre erhålla Ränta för hela denna summa kan följagteligen ingen Bevillning åläggas.
Mörner: Utaf den siste värde talarens yttrande, har jag icke kunnat inhemta annan uplysning än som finnes i Utsk:s, betänk., nemi. att det är fråga om gratifikationer åt enkor och barn efter vissa i behof stadda personer i Banken och diskonterna, hvilka icke äro berättigade att erhålla pensioner ifrån Bankens Enkeoch Pupillkassa. Af hvad beskaffenhet dessa tjenster äro efter de icke äro eller kunna blifva på sätt det sades, berättigade till pension, det har jag icke af den siste värde talarens yttrande kunnat inhemta, men deremot är det mig ganska väl bekant, att det finnes många civil-, statsoch militärstats-enkor och barn, hvilka icke fa pension utan 394 Den 12 Juli. få hjelpa sig derförutan. Jag kan således icke inse hvarföre man skall göra elt serskildt undantag för Bankens tjenstemän. Banken har en större pensionsfond än de flesta andra embetsverk, ger ut rikare pensioner än de och borde således, om de sjelfva icke vilja till sina pensionsinrättningar bidraga, åtminstone ifrån denna pensionsfond kunna meddela de behöfliga understöden. Af de föfeg:de talarenas yttranden har jag deremot lyckt mig finna alt det, i st. f. alt vara tillfälliga gratifikationer, utbildat sig en serskild pensions-inrättning på dessa gratifikations-medel. Om det skulle vara händelsen, sä är det ett ytterligare skäl, att icke bifalla anslaget, emedan det i min tanka är olämpligt och innefattar ett missförstånd af ändamålet med medlens användande, sorn är att lemna tillfälliga understöd, men icke att gifva permanenta pensioner. Jag anhåller om afslag på detta betänk. Frih. Stjernstedt, Jak. Theodor: Den ifrågavar. obetydliga summan af 250 eller 300 r:d upkommer på det sätt, att det har blifvit öfverskott på guldoch silfver-panlerna, derigenom, att de hafva blifvit sålda till högst obetydligt mera än de varit pantsatta för. Dessa öfverskott hafva icke blifvit uttagna och de beloppen anser jag böra lämpligast användas, på det sätt BankoUtsk. föreslagit, hvarföre jag, lika med Gr.
Hid samt answar» efter mäkismanna ordom för "örn 6z6 Den r? Juni!.' "ocn skada som under veu tiden kan af betz krea" ur ä andras aker, äng och betesmark tilskyn"oas, samr desiutom vligta dä de pä andras ägor ''bewisligen befinnas" Jag anser äfwen att der »vöre af synnerlig, bäde allmän och enskild occono» Misk nytta, om förenämnde stadgande til förbindelse af tilsyn, answar och pligt, äfwen för den öfriga delen eller hela äret blef gällande i gemcnsam»na öpna skogar och urmarker, med undantag likwäl för sä kallade boskapskreatur, oxar, kor och ungboskap, att der inga andra kreatur ulan delägarnes gemensamma bifall kunde betas annorlunda, Ln under förenämnde wilker och förbindelser, af de skäl, att ej allenast de höga och täta skogsödande gärLesgärdar ned äicke tarfwaves, men, mindre kostsamma, deremot upsylke ändamälet utan äfwen skiften derigenom bereddes, hwarkil, i anseende til den allmänna nyttan deraf, författningar synas bära leda; warandes, genom ett sädant föreslagit stadgande ingens rätt förnärmad, hälst hwar och ens rätt, att uran wiikor begagna sin mark, more förwarad i rättigheten att söka skifte, för att komma til enskildt begagnande deraf. Detta memorial anhal. ler jag wördsammeligen mä lil Oeconomiä. och Beswärs < Utskottets handläggning bftfrva remitteradk. Remitterades till allmänna Beswärö- och Oeeonomia-Utstotttt. Herr Landt - Marffalken anmälte, att pä bordel wore liggande ett memorial af Friherre khert», /ixel, rörande bewillningS läggande pä jagt, hwtlker nu lill behörigt Utskott borde remitteras. 8ri - k Den i? InnuSz?
Dec. P. 807. Dec. 2 A. P. 5, 3i, 181. — angående förslag till Voteringsproposition, i anledning af RiksStåndens olika beslut i fråga om dispositionen af KronoSkogarne. Statsoch Banco-Utskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: angående förändring i tiden och sättet för indrifningen af GöthaCanalBolags. Göthe - 535 torgs samt Malmö f. d. DiscontVerks fordringar. Statsoch Banco-Utskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande rörande förändring i tiden och sättet för indrifningen af GöthaCanalBolags, Götheborgs och Malmö f. d. DiscontVerks utestående fordringar. Mars P. 704. —- i anledning af Konungens Proposition angående ytterligare anslag till fullbordande af Götha Canal, och den del som rörer CanalDirectionens anhållan att genast få lyfta en viss summa. April P. 60, 208, 23l. — angående dels förment origtig tillämpning af hvad uti Reglementet för utredningen af f. d. FilialDisconterne stadgas i afseende på öfverräntan å förfallne lån i desse Disconter, dels ock på grund deraf yrkad rätt för gäldenärerne att återfå hvad de i öfverränta skola för mycket betalt. April P. 34i, 377, 443. — i afseende på de föreskrifter, hvilka för verkställigheten af beslutet om tiden och sättet för indrifningen af GöthaCanalBolags, Götheborgs och Malmö f. d. DiscontVerks utestående fordringar, skola Fullmägtige i Riksgälds-Contoirct meddelas. April P. 516, 531, 576. 534 Statsoch Banco-Utskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: om ytterligare allmänna anstalter för Sedelväxling i Landsorterne. Julii P. 541 - angående till desse Utskott gjord erinran att afgifva förslag till grunderne för den Blifvande financeplanen.
N:o 156, dels ang-.de åtskillige i sammanhang med 6:te hufvudtiteln, för en gång eller för vissa år, äskade anslag, dels i anledn. af väckte motioner om statsbidrag för likartade ändamål. Härefter föredrogos, men lades, på begäran af Hr Bildt, Knut, och Gr. Taube, Henning Edvard, ånyo på bordet StatsUtsk:s nedannämnde d. 1 dennes f. m. bordlagde utlåt-.n : N:o 160, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår; och N:o 161, i anledn. af ifrågastäldt understöd för Enkeoch Pupill-cassan vid Riksg.cont. 134 Den 7 Februari. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne förstärkta StalsUlsk:s nedannämnde d. 1 dennes f. m. på bordet lagda mern.: N:o 162, ang:de anställd omröstning öfver åtskilige till statsregleringen hörande frågor; och . N:o 163, ang:de anställd omröstning uti en del frågor, ang:de grunderne och villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Slutligen föredrogos, men lades, på begäran af Hr Mannerskantz, Carl Axel, och Hr von Hohenhausen, Michael Silvius, ånyo på bordet Statssamt Allm. Besv.-o. Ekon.Utskms nedannämnde d. 1 dennes f. m. första gången bordlagde betänk, och utlåt.: N:o 40, i anledn. af väckte förslag till ändringar uti K. stadgan ang:de folkundervisningen i Riket af d. 18 Juni 1S42; samt N:o 41, i anledn. af väckt fråga om ökadt anslag till folkskolelärare-seminarierne i Riket. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 10 om aftonen. In fidem, protocolli, Albert Munck. Fredagen den 7 Februari 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 8 prot.utdrag för d. 5 dennes e. m.
Jag står ju stilla som en murkran. JACQUES. Jag tyckte du följde efter. Går in genom dörren. GERHARD ensam, stumt spel. JACQUES åter med lådan, ställer den på bordet. Här ligger Gillets hemlighet och i kraft af min rätt tillegnar jag mig densamma. GERHARD. Handla, ålderman, tala inte så mycket! JACQUES pröfvar en nyckel. Det är inte den nyckeln! GERHARD. Någon annan har aldrig funnits! Torkar brillorna. JACQUES. Han ser så ålderdomlig ut den gamla kistan; ser du sigillet med konung Waldemars bild? GERHARD. Vid Gud tror jag icke I svärmar. JACQUES slår ett slag med handen på lådan. Det låter ihåligt. JACQUES. Om icke hemligheten finnes der? GERHARD. Hvad mer? Då är I menedare. JACQUES. Menedare! Död och pina! Öppnar lådan. GERHARD. Tomt! Intet! JACQUES. Helvete! GERHARD. Menedare! Fy skammen! Det är svåra saker. JACQUES. Det var du som narrade mig att svära. GERHARD sätter sig i karmstolen. Hör du Jacques, min gosse, efter hvad som händt, så lära vi komma att stå på en annan fot med hvarann. JACQUES. Hvad pratar du? GERHARD. Tyst, pojke! JACQUES. Jag tror han är från vettet. GERHARD. Sch! Ett ord i allra skönsta lugn; jag har gjort dig till ålderman, det vet du, jag kan också störta dig; det tror du icke. Du vet att Gillet är 48 allsmägtigt här i landet; ja, och att kungen intet förmår, utan endast Romerska stolen, och den lär intet göra. Men under Gillet står som dess grundmur folket; det är folket som rår om kyrkan. Godt. Vet du hvad folket säger? JACQUES. Hvad säger folket? GERHARD. Det säger ingenting än; men det hviskar.
"Angripes — -— vid Domstolen. Skrift , som åtalas, skall, så framt jnålseganden det askar, genast med qvarstad beläggas; och bestämme sedermera, om skriften förkl ras obrottslig, Domaren det ersättnings-ansvar, gom pä åtalet och cjvarstadcn följa bör," "röste Ja;" "Den det ej vill, röste Nej.'1 "Vinner Nej, godkännes följande redaclion: ”Angripes vid Domstolen. Skrift, som ■* beläggas emot ställande af antaglig borgen för det ersättnings-ansvar, hvartill hän, om skriften förklaras obrottslig, kan af Domaren pröfvas skyldig." Voteringen utföll med iG Ja, emot 63 Nej. Fyrationdetredje Voterings-Propositionen. Se Memor. "Den, som godkänner följande förslag till ändring i 2 morn. 81 §. Jtegerings-Form en. ’’Inkommer till Rikets Ständer C^nst i tilt ions-Ut skottet med något förslag till Grund lags-förändring, skall detsamma, efter öfverläggning derom T urs t fokt ti Coust hut iöns -Vt slottets Mttnorinl N:o 125. 7 i Ståndens plena, först framställas till gillande eller ogillande. Gillas det af samtlige Stånden, hvile förslaget till antagande eller förkastande vid nästa Riksdag. Ogillas det af Två eller Flera Ständ , för fal le frågan* Ogillas det blott af Ett Stånd, ankomme det på Constitutions-Utskottet genom val i Ståndens plena, förstärkt till ett antal af Tjugu Personer af hvarje Stånd, att förslaget, medelst samfälld omröstning, gilla eller förkasta. Göras åter vid förslaget anmärkningar, hlifve de, hvilka hvarje Riks-Stånd serskildt förklarat för dess gemensamma tankar, till ConstitulionsUtskottet hänvisade. Utskottet åligge då samllige Riks-Ståndens tankar till ett förslag i möjligaste måtto sammanjemka och, om oförenliga skiljaktigheten finnas, dem derjemte till samtlige Riks-Ståndens behandlande anmäla.
Ahlboms ansökning måtte så till vida bifallas, alt räntan å frågavarande, den 1 November 1834» till betalning förfallne, lån å 2,000 R:dr eftergifves och afskrifves, mot vilkor, att ej mindre samma Jåns återstående capital-belopp 549 R;dr 19 sk. 1 rst., än äfven oguldne öfver-räntan 82 R:lr [3 sk. 2 rst. på det här ofvan omförmäldte den 2t Maj i834 »f C. C. Lampa, mot Ahlboms och Welins borgen, upptagne lån å 4°o R:dr till D iscont-Verket inbetalas, med tillsammans 63i R:dr 3a sk. 3 rst. Banco, innom 3:ne månader ifrån den dag, Rikets Ständers härom fattade beslut blifvit sökanden Ahlbom delgifvet. Stockholm den 4 April 1845. STOCK BOLM, truck.t ros W. F. Dalman, 1845. Banco-Utskotteta Utlåtande, JV;o 54. 3. Ank. till Exp.-Utsk. d. & April, kl. 7 e. ro. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om ett ärligt arfvode för biträde vid af slutande af Banco-DiscontVerkets Räkenskaper.
Till följd af de redan verkställda förbättringarne i kommunikations-väsendet inom sagde landsort, hade rörelsen på Christinebamns-jernvägen, under de få år som förflutit efter denna vägs anläggande, ökat sig vida utöfver hvad man dessförinnan kunde föreställa sig. Denna väg måste derföre och för rörelsens motsedda än betydligare tillökning, sedan de i samma ort nu pågående kommunikations-arbeten blifvit fullbordade, förändras för begagnandet af lokomotiver; hvilken förändring troligen komme att vidtagas redan under nästa år. Men det för östra Wermland måhända mest vigtiga arbetsföretaget vore en förening mellan meranämnde jernväg och Köping-Hull-banan; ett företag, som ej kunde af denna landsorts invånare utföras utan Statens mellankomst och medverkan. Till ådagaläggande af en sådan förenings fördelaktighet ej blott för kringliggande orter, utan äfven för andra provinser, äfvensom för Staten och Köping-Hult-jernvägsbolaget, har motionären vidare uppgifvit, att inom östra delen af Wermland samt de delar af Nerike och Wester-dalarne, som, genom dels nyligen anlagda, dels med ofelbart hopp om framgång ifrågaställa, kommunikations-leder redan voro eller snart blefve dermed sammanbundna, bergsbruket utgjorde hufvudnäringen, och jordbruket således endast kunde betraktas såsom en binäring. Derföre måste, för fyllande af dervarande invånares lefnadsbehof, under vanliga år omkring 50 ä 60,000 tunnor spanmål, och under ej sällan inträffande missväxter vida derutöfver, dit transporteras från andra orter. Genom den föreslagna föreningen mellan Köping-Hultoch Christinebamns-jernvägarne, skulle de stora kostnader och svårigheter till stor del försvinna, som för närvarande äro förenade med transporterna af så väl denna betydliga spanmålsqvantitet, som de varor och effekter, hvilka för öfrigt under olika årstider måste, dels sjöledes, dels på släda, föras till och från omförmälda bergslagsorter samt under Ståts-Utskottets Utlåtande, M 274. 15 Sin forsling vid särskilda ställen uppläggas.
Brefvet den 10 Maj 1853, nu för tillämpning vidtagit, de med det förändrade sättet för indelta hemmans-räntornas och kronotiondens utgörande afsedda fördelar måtte, om möjligt, med nästföljande uppbörds-år de skattskyldige tillgodokomma. Utskottet anser sig, genom hvad i delta utlåtande redan blifvit anfördt, jemväl hafva besvarat ofvanomförmälda motioner af Herr Westerstrand samt Riksdags-fullmäktige Johan Persson, Bengt Gudmundsson, David Andersson och Anders Nilsson, äfvensom dem, hvilka blifvit väckte af förre Talmannen Nils Persson samt Riksdags-fullmäktige A. J. Sandstedt och Mauritz Sahlén, så vidt samma motioner innefatta förslag, som röra nu ifrågavarande förenkling af grundräntorna; hvaremot och då dessa sistnämnde motioner i öfrigt, äfvensom de af Prosten Arosenius och Riksdags-fullmäktigen Johannes Nilsson väckta, afse ämnen, hvilka icke med beberörde förenkling stå i omedelbart sammanhang, Utskottet vill i anledning deraf framdeles särskildt afgifva yttrande. Stockholm den 7 April 1854. Stais Utskottets Utlåtande, M 92. 45 Reservationer: Vid första punkten, deruti Utskottet afstyrkt gjord framställning om de s. k. hufvudpersedlarnes förvandling i penningar: Af Herr J. F. Gråå: »Enär föga sannolikhet sig företer, att en fullt ändamålsenlig reglering af skatteväsendet, sådan den af komiterade för detta ärendes behandling blifvit, uti deras afgifna betänkande, föreslagen, för det närvarande må kunna tillvägabringas, har jag, vid sakens handläggning inom Stats-IJtskottet, inskränkt mig till framställande af det, efter min åsigt, både lampliga och_ billiga förslag att alla de räntepersedlar, hvilka icke såsom hufvudränte-persedlar blefve bibehållna, måtte uti penningar förvandlas.
Han ut * valde följaktligen till sin hjelte en ung man af det slag, hvaraf det går jemt tolf på dussinet; och han föresatte sig att skildra denne unge mans upplefvelser under en af de eftermiddagar, af hvilka året räknar tre hundra sextiofem. Han beledsagade denne unge man ut på gatan, in på middagsrestauranten, på kaféet, pi boulevarden, till den kvinna, som hjelten gör sin kur, och till * baka hem i hans ungkarlssäng. Det är det hela; ingenting annat. Boken hade 130 sidor och skildrade ett fullständigt händelsetomt lif under tio timmar af den ideellaste hvardag. Och dock — midt på denna tilltrampade asfalttrottoir växte de allra vackraste och skäraste blommor. Ty denne dussinman hade jemte det lif, som han förde i det objektiva miliöet af gator, värdshus och menniskor, ett annat, ett inre, som utvecklade sig jemsides med sin rika och sällsamma vegetation, oinkräktadt af detsamma, osynligt för alla andra, endast till minsta parten medvetet för egaren sjelf, — ett lif i tankar, i drömmar, i fantasier, i minnen, i längtan.Och — resonoerade vidare herr Diyardin — skola vi nyttja språket eåsom en lydig tjenare för våra förnimmelser, så låt oss göra det helt och fullt, utan att sky de ytterligst gående konsekvenserna. Om t. ex. vid åsynen af en mörk gata begreppet dankel i ordningen föregår begreppet gata, så låt oss nedskrifva de motsvarande orden i samma följd: » noire était la rue ». Och olr vid inträdet i en restauration förnimmelserna födas hos oss oakna och oförmedlade sinsemellan, så låt språket tolka detta; alltså: » La table. Le garçon. Mes gants dans mon chapeau o. s. v. Det var ett halsbrytande språkligt företag, detta; men det var verkstäldt med en så utsökt takt ooh med ett så säkert handlag, att man villigt och tryggt fogade sig i allt. Or Dogms Krönika, X. 38Naturalism och romantik. Några reflexioner med anledning af Zolas &gt;La Bête Humaine ».