Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. rättigheten att nedsätta tullen, d. ä. med andia ord, att Hr Gr. o. Landtm, skulle tillåta oss att votera, om 60 § Reg.F. skall stå qvar eller icke. Om någon begär votering, tror jag icke, att Hr Gr. o. Landtm, kan framställa propos. derpå, men val på det förslag, som Hr af Billbergh framställt, att vi åt K. M. skulle öfverlåta rättigheten att höja tullen. Jag protesterar deremot, att det ens kunnat i betänk, framställas, att vi skulle fatta något beslut öfver K. M:s rättighet att nedsätta tullen. Gr. von Fersen: Om man ser — måtte det förlåtas mig, att jag nyttjar delta ord — ensidigt, hvad Bevilln.Utsk. i i2:te punkten tillstyrkt, så kommer man till den slutföljd, Hr Lefrdn uppgifvit; men frågan är blott, huruvida Ständerna anse behölligt, att en sådan anhållan framföres eller icke, ty meningen har lika litet varit att vilja inskränka detta grundlagsstadgande, som att vilja utvidga detsamma, hvaraf Ben i5 December e. m. cotote^ta så val vid 1823 som 1828 års riksdag blifvit intaget u/b betänk, angtde stora sjötullsbevilln., egentligen endast Uisom en anhållan, att K. M. derå ville fasta uppmärksamhet > vid inträffande reciprocitetsförhålJanden; och jag kan derföre icke finna, att R. St:s beslut, huruvida de till K. M. skti.la ingå med én sådan anhållan eller icke, kan anses stå i strid med 60 § Reg.F. eller innefatta ett upphäfvande af detta grundlagsstadgande, enär det finnes uppstäldt på sätt Bevilln.Utskts tillstyrkande är i betänk, infördt. Hr Lefre'n: Jag skall bedja att få gå ett steg längre, för att bevisa min sats. I förevar. i2:te punkt föreslår Utsk. : ”Att, då R.
Till reparation och underhåll af GardesRegementernas till fot Casserner och dertill hörande byggnader, formeras genom en viss afgift af Regementerne, en serskild Cassa vid hvarje Regemente.” 2:0 Denna afgift, som bestämmes till 2 R:dr per man vid Andra LifGardet, erlägges af hvarje dertill hörande Compagnie ifrån och med den dag det i ^Hasscrnen inflyttar och fortfar så länge nu gällande inqvarterings-beräkning äger rum, "Den utgår qvartaliter genom afdrag å den contanta inqvartering Stockholms Stad till Regementet utbetalar och i händelse af Commendering, minskas densamma i förhållande till det antal manskap, för hvilket ingen contant inqvartering erhålles. På lika sätt och med lika vilkor utgår ifrån och med början af nästa år, afgiften vid Svea LifGardet, men bestämmes för detsamma endast till Två R;dr E:co perman, emedan genom en serskild vid Regementet redan förut vidtagen anstalt, Regementet besörjer underhåll och målning af sängar, skrin och öfriga inventarier, som vid Andra Gardet deremot komma att vidmagthållas på reparationsfondens bekostnad.” "3:o Följande reparationer böra, med Cassornas medel, af Directionerne bestridas, nemligen: alla yttre bristfälligheter å Gasscrnbyggnadcrne ock uthusen, 372 Stats-Utskotets staket, bryggor och portar, gatuhållningen samt gårdsplanens grusning m. in., golf i Cassernrummen, förstugor och kök, omsättning af spislar och kakelugnar, nya fönsterkarmar, bågar, kors och plattar, äfvensom uti Andra Gardets Cassern.” etc.
Att pappersbruksägare skulle komma att få sälja •något mindre papper, derigenom att expeditionerna skrefvos på stämpladt papper, blir val en sak, som ej kan bestridas, men som dock icke får anses motväga den fördel, som Stuten får af en säker controll på chartse-sigillatte-afgiflens verkliga belopp för året, och fördelen deraf, att hvarken embetsoch tjenstemäns slarf eller rent af egennyttiga försnillningar af chartor kan komma i fråga; ty då de icke vidare kunna vinna något på biläggningschartors försnillning, så lära de icke vara så förbiseende af sin skyldighet, att de taga emot handlingar, som icke liro skrifna på charta, emedan ansvaret då i första rummet skulle drabba dem. Dessutom är frågan om tillverkningen af chartae-sigiUatte-papper en så underordnad sak, att densamma icke bör läggas lill binder för en bättre ordnings införande, och jag tror derföre, att, om Utsk. vill ifrån Banken skalfa sig fullständiga uppgifter om hvad de olika formaterna skulle verka till olika kostnad, så skall man finna, att skillnaden blir så obetydiig emot vinsten af den bättre controllen, att all fråga om binder för dess antagande bör förfalla. Jag anhåller om återremiss af hela denna del af betänk. Ilr Printzenskjöld: Den fråga om controll å stämplade pappersafgiften, som nu här förehafves, var inom Bevilln.Utsk. 132 Den 8 Januari e. m. föremål för lika långvariga som noggranna öfverläggningar. Dervid undföll icke Utsk:s uppmärksamhet, utan tvertom sökte flere ledamöter göra gällande det förslag, som Frih. Oxenstjernas reservation innehåller. Man trodde nemi. det vara bättre att stadga skyldighet för dem, hvilka skola chartera sina handlingar, att förete bevis ifrån vederbörande uppbördsman om chartaeheloppets leverering i contante penningar, och man anförde såsom stöd för detta förslag samma skal, som Frih. Palmstjerna här upptagit; men å den andra sidan förekom emot förslaget, att man derigenom splittrade den redogörelse, som för ifrågavar. afgift borde i ett sammanhang och på ett ställe äga rum. Det är icke så länge sedan li.
Sjelf ville i Nåder förordna enide Förskott scm för byggnaden af ofvannämnde Ångfartyg borde äga rum, den år i83o varande ÖfverPostDirectionen likväl låtit till PremierLieutenanten von Boreh utbetala 800 R:dr, att redovisas i sammanhang med nybyggnadskostnaden. Till bemötande häraf får ÖfverPostDirecteursEmbetet nu slutligen andraga, att oaktadt detta Förskott bordt, på sätt som skett, påföras det i GeneraJ-Post-Hufvud-Boken öppnade Conto öfver kostnaden för nybyggnaden af Ångfartyget Motala, det likväl icke blifvit utgifvet såsom någon del af den egentliga byggnadskostnaden, utan till bestridandet af Premier-Lieutenanten von Borchs egen samt den antagne machinistens aflöning och kostnad i och för deras resa från Ystad till Motala och vistande å sistnämnde ställe för Fartygets emottagning; varande berörde Förskott jemte de, som sedermera, dels för samma ändamål, och dels för bestridandet af kostnaderne för Fartygets klärgörning samt transport tili Ystad numera behörigen redoviste. Den Nådiga Remissen återföljer och ÖfverPostDirecteursEmbetet framhärdar med djupaste vördnad nit och trohet. LAGERHEIM. Stockholm den 4 Februari l833. A. PV. Grundelstjerna. Kongl. Majit underdånigst med Utlåtande öfver Rikets Ständers sist försaifilade Revisorers Berättelse i hvad densamma rörer Postverkets räkenskaper och förvaltning åren 182g och i83o.- Till KONGL. MALT a f g i f n e Underdåniga i anledning af Rikets Ständers år 1832 församlade Revisorers Berättelse örn verkställd granskning af StatsVerkets samt andre Allmänna Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. STOCKHOLM. Tryckte hos Johan Hörberg, 1U33. Innehåller: Kongl. Directionens öfver Allm. Garnisons-Sjukhuset underd. utlåtande. Kongl. Styrelsens öfver Fängelser och Arbetsinrättningar D:o. Kongl. Sundhets Collega D:o. Kongl. Canzlie-Styrelsens D:o.
Demagogerna, hvilka kunna befalla öfver en pöbel, som här är farligare än på något annat ställe. Orsaken till detta sista är till en del att söka i sjelfva Engelsmannens borgerliga dygder. Det inneburna sträfvandet hos enhvar i detta land är independence – en oberoende lott – liten eller stor – men egen. Man arbetar oaflåtligt derför, och med sträng hushållning. Man tillåter sig njutningar endast i mån af tillgångar, men nekar sig också ej de förra, då de senare ej fela. Man är i allmänhet så noga dermed, att vissa yttre tecken tillkännagifva med temmelig säkerhet gradationerna. Hos den unga man, som fattig skall göra sin väg i London, är det en Epok i hans lilla välstånd, då han begynner dricka vin till sin middag, – en annan ännu högre, då man får se honom åka i en elegant Gig o. s. v. – De, som nu genom olyckor eller eget förvållande helt och hållet tillbakakastas på denna, af så många täflande fylda bana, som känna sig stängda från all utsigt att förvärfva någon del i den allmänt eftersträfvade lyckan, förgrymmas och vända sig mot sig sjelfva, mot hela samhället med den djupaste förbittring. En Engelsk proletär är en fruktansvärd varelse. Olyckligtvis höra här stora klasser under denna benämning, och ökas genom ett fabrikssystem, som gör tusendes existens för dagen beroende af de minsta skiftningar på verldshandelns våg, och hvad det ock eljest må fabricera, skapar fattiga i förskräcklig progression. London d. 20 Dec. Ändteligen sedan freden var återställd på Coventgarden, njöt jag nöjet att der se Hamlet. Om det odödliga mästerstycket intet ord! Det synes mig för helt att kunna sönderdelas af förståndet. Blott en anmärkning ur ett friskt intryck! – Hur herrligt är ej hos Shakspeare det låga och löjliga användt! – hvilket fåkunnigheten vågat tadla, och en förskämd smak vämjas vid. Dödgräfvare-scenen t. ex. i Hamlet – säkert en stötesten för mången konstdomare, hur förträfflig är den ej! hur nödvändig för det hela! Handlingen i stycket föregår i menskliga lifvets högre rymder.
Ständer hafva derföre utbytt orden den lian ej dräpa ville mot uttrycket men utan afsigt att dräpa. Härigenom lärer dock ej, såsom Högste Domstolen på grund af de utaf förra riksdagens Lag-Utskott anförde motiv befarat, någon viss uppfattning af begreppen “i uppsåt att döda“ och “utan afsigt att dräpa“ kunna anses sanktionerad. En definition af dessa begrepp kan ej tillfyllestgörande lemnäs i ett lagstadgande och bör ej heller der förekomma. Det tillhör doktrinen att bestämma hvad dermed rätteligen bör förstås och domaren att i hvarje särskildt fall pröfva den brottsliga viljans större eller mindre omfång. Det är derföre att gällande lags redaktion synts vara att föredraga framför den föreslagna, som Rikets Ständer funnit den förra böra bibehållas. Bill. till JR. St. Skrifvelse, IX:o 185. Ur 6 §, som stadgar att “om lifstidsfånge begår dråp, som i 3 elior 4 § sågs, och om omständigheterna ej äro synnerligen mildrande, skall han mista lifvet“, har uteslutits ordet synnerligen, hvarigenom detta stadgande blifvit stäldt, i harmoni med hvad på andra ställen blifvit i afseende å dödsstraffet af Rikets Ständer beslutadt. Åt 43 § hafva Rikets Ständer ansett böra gifvas den lydelse, som den eger i gällande lag, d. v. s. att det i förslaget befintliga Usta mornderaf skulle utgå.
Äfven för uppehållandet af detta slags föreläsningar är det derföre af verklig nödvändighet, att fasta platser finnas, till hvilka lämpliga föreläsare kunna aspirera, om också antalet af dessa platser icke, åtminstone till en början, kan blifva tillräckligt stort för att årliga arvoden skulle kunna lemnäs äfven dem, som hålla fria föredrag i allmänt bildande ämnen. Den fördel af sådane lektorers anställande, som jag tagit mig friheten föreslå, torde ej heller böra förbises, att man sålunda kunde undgå bortkallandet till hufvudstaden af de vid universiteterna anställde och derstädes väl behöfliga lärare, på samma gång en eggelse lemnades till utveckling af de vetenskapliga krafter hufvudstaden och landet i öfrigt, utom universitetsstäderna, innefattar. Hvad beträffar det läroämne, den forensiska eller rättsmedicinen, för hvilket jag ansett särskildt arfvode böra af det föreslagna anslaget utgå, så intager detta, såsom bekant är, ett vigtigt rum bland kriminalrättens vetenskaper, enär de upplysningar, hvilka af densamma kunna hemtas, uti en stor mängd rättegångar, som angå menniskors lif och välfärd, måste utgöra den hufvudsakliga grunden för domarens utslag. Emellertid torde juristens kännedom om rättsmedicinens hufvudläror, hvilka icke vid de Svenska universiteterna föredragas, mången gång vara så inskränkt, att han knappast förmår med säkerhet bedöma om och när i gifvet fall upplysning från medicinskt sakkunnige kan förväntas och följaktligen bör påkallas, — eller icke. Det skulle derföre utan tvifvel vara af väsendtligt gagn, ej mindre för lagstiftningen än ock för lagskipningen, om tillfälle kunde öppnas för jurister, att inhemta praktisk kännedom om denna del af rättsvetenskapen jemte öfning och färdighet att sjelfve pröfva och bedöma de frågor, som dit höra, och derigenom vinna större säkerhet att bestämma om och i hvad mån särskilde sakkunniges yttrande i förekommande frågor kunde och borde inhemtas. Här i riket inrättades redan år 1841 en särskild lärarebefattning i rättsmedicinen, hvilken, enligt Kongl.
Bibliotheket, har motionären funnit sig ega 4 Stcits-Utskottets Utlåtande j N.o 441' giltig anledning föreslå, att bemälde Amanuenser må undfå en emot Iönebristen svarande ersättning för åren 1835, 36 och 3^, utgörande ett saminanlagdt belopp för den Förste Amanuensen af 6oo R:dr och för den Andre af 1,200 R:dr Banko, helst Rikets Ständer beviljat åtskillige Commissarier i Rikets Ständers Bank retroacliv beräkning af en först vid denna Riksdag fastställd lönestat. Utskottet har, med afseende derå, att Rikets Ständer, i fråga om Kongl. Bibliothekels aflöningsstat, redan, i anledning af Kongl. Majlis derom aflätna Nådiga Proposition, deras beslut fattat, och då den tillökning i förut innehafde löneförmoner, som sålunda blifvit beviljad, icke lämpligen kan utsträckas äfven till den redan förflutna tiden, funnit sig böra hemställa, atl motionen lemnäs utan afseende. Stockholm den 23 Februari 184*. Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Febr. 1841, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse, angående de för befästningsarbetenas fortsättande behöfliga medel. (U. A.) Uti Nådig Skrifvelse af den 8 dennes (intagen under N:o 99 uti Första Samlingen af Bihanget till Riks-Slåndens Prolocoll), har Kongl. Majit, jemte lillkännagifvande, alt Kongl.
har Utskottet trott sig ega fullt skäl att tillstyrka, det ifrågavarande kassor och fonder nu och för framtiden må från alla utgifter i berörde hänseende befrias; hemställande Utskottet tillika, att, i likjiel med hvad Kongl. Majit i sammanhang med nämnda fråga behagat föreslå, någon annan för Il/h. till Ii. St. I AJd. 2 Band. 5 Höft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 7/. ändring i följd af kassornas och fondernas befrielse från sags de ulgifter icke ma i Riks-slaten vidtagas än alt 4:de Hufvud-tileiris anslag till skrif-materialier och expenser m. ni. för Krigs-kollegium samt anslaget ä 9:de HulVud-titeln lill Krigsmanshus-kassan minskas med belopp, molsvarande de derifrån nu utgående aflönings-bidrag, eller med 680 R:dr ä det förra och 9,000 R:dr R:ml å det sednare anslaget, hvilka nedsättningar skola af ' Utskottet ä behöriga ställen iakttagas. För öfrigt har Utskottet här under öfvervägande tagit den uti dess Utlåtande N:o 18, § 22, omförmälda, men uppskjutna fråga angående bestämmande af godtgörelsc för utarbetande i sammanhang med Krigs-kollegii bokslut af statistiska uppgifter öfver samtlige kostnaderne till de särskilda föremål, som tillhöra Krigskollegii förvaltning; och sedan Rikets Ständer genom bifall lill Utskottets yttrande i berörde § beslutat alt hos Kongl.
Skulle sig så förhålla, som Hr Bråkenhjelm här omnämnt, att Utsk. icke erhåller någon remiss från PresteSt. å den der väckta motionen om en komile's nedsättande för en ny kateches utarbetning, och samma fråga möjligen kommer att stadna inom Ståndets enskildta Den 29 Januari. 227 Utsk. utan att föranleda lill någon annan åtgärd, så ser jag intet hinder för begagnandet af den i Riksd. Ordn. hvarje riksdagsman förvarade rätt ali, med auledn. af under riksdagen limade händelser, uptaga denna fråga, såsom sin motion och få henne hänvisad lill Ekon.Utsk. för att der vidare behandlas. Ilon är till sin natur allmän, och kan icke förlora denna egenskap derföre, att elt Slånd remitterar henne till sitt en$kildta Utsk. II. Ex. yttrade att han, då Hr Bråkenhjelm endast i form af en önskan framställ, att R. o. Ad. måtte tillkännagifva, huruvida något upskof med Uisk:s behandling af ifrågavar. ärende borde ega ruin, och icke yrkat propos. derom, icke ansåge sig hafva anledn. att i fråga derom framställa någon propos. Frih. Cederström, Rudolf: Jag begagnar det nu inträffade mellanskof, som åtskiljer föredragningen af 2:ne på föredragnrslislan befintliga mål, för att till Ståndet framställa en vördsam anhållan. Diskussionsprotm för d. 17 och 18 Dec. sistl. år äro redan justerade. Tryckningen deraf forlsältes i svit af föreg:de, hvarefter dessa prol:r komma att ingå i den samling, sorn sedermera hålles ledamöter af detta hus tillhanda. Jag tror mig likväl icke misstaga mig i min förmodan, alt en talrikare allmänhet vore intresserad af ali erhålla en fullständigare kännedom om denna diskussion, såväl med afseende å öfverläggningsämnets stora vigt för det allmänna, sora ock å den moderation, värdighet och varma fosterlandskänsla, hvilka så lifligt och så flerfaldigt i de afgifne ytiranderne uppenbarat sig under berörde öfverläggning, hvaraf jag var en slum, men upmärksam åhörare.
— Percy kan resa redan om några dagar, och hvad Agnes angår, så skall det blifva min sak, att öfvertyga henne om fruktlösheten af alla romantiska förhoppningar. — Visserligen, men om hon skulle hafva ärft sin mors sinnelag, ehuru hon fått sin fars utseende, då vore ... — Det är rätt, att du påminner mig härom, — sade mormor, — afbrytande med bitterhet och hetta Spencers långsamma och tvekande ord, — det är detta minne, som skall gifva mig mera kraft och försigtighet än då ... Så länge jag lefver, skall icke namnet Hochtinton ännu en gång blitva förenadt med Hawerfields. Miss Spencer hostade förlägen och stammade, villrådig huru hon skulle afleda sin matmors iråkade vrede: — Det är derinne i kabinettsfönstret, som mylady kan se de båda älskande promenera i nedersta allén. Hon öppnade dörren, vid hvilken hon stod, och deras steg försvunno i de mattbelagda rummen. Upprörd af ångest och sorg, smög jag mig ut och tillbaka upp på mitt rum, ty att nu gå ut för att råka Percy var mig omöjligt. Då kammarpigan kom för att hemta mig till frukosten, bad jag henne ursäkta mig och sade henne, att en svår hutvudvärk förmådde mig att hålla mig stilla. Hvad denna dag föreföll mig lång och qvalfull, huru svårt det syntes mig att höra den falska Spencers tillgjorda medlidande och vänlighet, då hon på förmiddagen kom upp till mig! Hon berättade mig, att Percy ridit bort med mr Merton och ämnade stanna öfver natten hos honom. Aldrig hade jag funnit mig så ensam och öfvergifven som nu, ty för första gången tänkte jag på Percys ungdom och möjligheten af hans obeständighet och glömska. — Så länge jag lefver — hade mormor sagt, — skall icke ännu en gång namnet Hochtinton förenas med Hawerfields — och kraften och säkerheten i hennes röst genljöd ännu i mitt öra. Percy skulle aldrig ett ögonblick tänka på att trotsa denna energiska vilja, som beherrskat honom allt ifrån hans barndom. Jag vred mina händer i tröstlös förtviflan och ansåg det omöjligt att kunna lefva här, då Percy rest.
Dessa förhållanden, jemte den omständigheten att ifrågavarande byggnad, redan vid öfverlemnande! till Kronan, fanns behäftad med sättnings-skador, som, efter de tunga handlingarnes ditflyttning, på ett betänkligt sätt tilltagit och vid undersökning visat sig vara ursprungligen uppkomna derigenom, att de under husets murar befintliga pålningsoch rustverken, ämnade att städse förblifva liggande under vatten, till någon del befinna sig öfver Saltsjöns yla, då denna är låg, och till följd häraf blifvit af röta angripna, hafva utgjort tillräckliga skäl för Kongl. Majit, som årligen genom Ofver-intendents-embelet låtit undersöka och nödtorftligen afhjelpa sättnings-skadorna, hvilkas förebyggande för framtiden skulle erfordra en ytterst svår omläggning af en del af husets grund och hvilken omlägg ning, enligt en redan år 1895 uppgjord kostnads-beräkning, ansetts komma att uppgå till 93,324 R:dr B:ko, att söka anskaffa en tjenligare plats för Riks—arkivet och do dyrbara samlingar, detta hus innesluter. Hvad Antiqvitetsakademiens samlingar beträffade, så vore plats för dem afsedd i den blifvande National-musei-byggnaden, men för Riks-arkivet hade annan lokal ännu icke blifvit bestämd. Yäl hade Ofver-intendents-embetet uti underdånigt memorial den 1 Juli förlidet år ifrågasatt, huruvida icke den södra och äldsta byggnaden å den s. k. Geijerska tomten JVs 1 i qvarteret Riddareholmen vid Birger Jarls torg, skulle kunna, om den för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning inlöstes, med någon tillbyggnad och förändring användas till Riks-arkiv, på samma gång den 30 Stats-Ulskoltels Utlåtande M 148.
Då nu, på sätt ofvan är visadt, de utsockne frälsehemmanen, år 1756, ej vore skyldige till rotering, så återstår att tillse, huruvida efter denna tid dem blifvit ålagdt detta onus. För att ådagalägga sådant hafva blifvit åberopade dels 2 art. 3 § 5 mom. i Bevillnings-Jöiordningen den j8 Augusti 1812 samt de sedermera till och med 1823 års riksdag utkomne bevillningslörordningar, dels Rikets Ständers underdåniga skrifvelse lill Kongl. 3Vlaj:t den 17 December 1823, äfvensom 1825 års Kongl, instruktion ocb cirkulärbref samt Kongl, brefvet den 2 November i833. Men alt af dessa författningar och beslut berörde slutföljd ej kan dragas, skola Utskotten nu söka visa. Nyssnämnde bevillnings-förordning af 1812 innehåller nemligen, på sätt förut är nämndt, väl den föreskrift, alt, du ali i t ild befintlig a olerud jad, sini icre af lila beskuj)enhet med sudan jordj hvilken dittills dragit rulei ing, enligt Bihets Ständers beslut blif vit till kneckleceli båtsmanshåll indeldj så följde oek deraf, alt rotefrihets-afgiften för ulla säd an c, med extra rotering beiugde, lammön teli lägel heter skulle upphöra. Men hvarken nämnde bevillnings-förordning eller det i densamma åberopade Rikets Ständers beslut innehåller någon föreskrift derom, alt de utsockne frelsehemmanen i Halland skulle cidinarie rott rasj ty Rikets Ständers beslut, som i denna bevillnings-förordning åsyftas, innefattas uti Rikets Ständers, den 28 April 1810, aflålna underdåniga skrifvelse, och der heter det: att all oroterad jord, af hvad namn den vara må, militär-boställen endast undantagne, skulle eatia rotti as till j 1 esti rar de af nan slup i krigstid.
Den friirnste bland dessa var ' ofverst8thdllarei-1 .i Stockholm, och snart 11og ofverliiinnades till honou af en far snken vasint jntresserad man 10,000 kr. till o~~gauiscztionskostna.dernns bestridnnde. Forarbetenn bedrefvos rned all i f ~ e s, sfi att seclaa samina host knnde npprop ntgR tiil u l l ~ ~ ~ i n h e t nit e n bilda e n fiireajng samt lokal fijr en centralbyrti forhyras, och i januari 1890 iigpnadea clunna for all1i1ii.11- heten. I foreningen ingingo reclan under cle fi; rstn inBnaderna nar~ n a r e SO0 personer, a-f h ~ d l r a 13 vow stiftare, d. v. s. hnde betalt, 1,000 kr. eller diirofoer, och 89 sthndi.ga ledamMer, d. v. s. hade erlagt en nfgift af iniuvt 200 1 ~. ksnfgiften bestii~ncles till lninst ti kr., men de flesh betala vida inera. Nu uppndr medleinmarnes nntnl till 2,042. Dessa hnfva siit-t att genoin hiinvisning till Cent r s l b y r h f&amp; verlrst %lld utreclning rornncle hjiilpsokandes stiillning och erhblln medclelsnde om hvad soiu synes born gorns. De forbinda sig B siu sidn elidast till att ej gifva Bt okanda, utan att taga reda pB f orhillmdena. Till en p Aminnelse harom fiunas medlemsskyltar till ugps8ttning B dosrarne.