Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ulaf (alarens ord skulle man kunna sluta lill en sådan öfvertygelse hos honom, och alt det således ej stöde serdeles väl lill med den uplysning, som f. n. finnes inom Adeln, ehuru jag är långt ifrån att tro, det talaren är af denna mening. — Tvärtom instämmer han säkert med mig deruti, alt åtminstone de aldra flesta bland Ståndets ledamöter äro med hänsigt till både bildning och öfriga egenskaper, fullt qvalificerade att utöfva deras Riksdagsmanns-kall, och då häruti ligger ett tillräckligt bevis, alt R. o. Ad. icke underlåtit upfvlla, hvad den värde talaren i lörevande fall ansett nödigt för alt uprälthålla Ståndets värdighet och anseende, så synes mig att hvad som sålunda redan skett och otvifvelaktigt äfven kommer att framdeles ske, snarare utgör ett giltigt skäl mot än för sjelfskrifvenhetens afskatTande. Vidare har den värde talaren yttrat att sjelfskrifvenhelen icke eges af ättemän. Deruti har han så till vida rätt, sorn hufvudmannen, derest han personligen kommer tillstädes intar säte och stämma för ätten. Men gör han icke det, så väljes ingen annan af ättens medlemmar, alt intaga hufvudmannens ställe, ulan dennes rätt utöfvas af den ättemän, som först till inträde pä Riddarhuset sig anmäler, eller om flere ättemän på en gång sig infinna, af den som står hufvudmannen närmast; hvilket måste bevisa, att sjelfskrifvenheten, ehuru vilkorligen, jemväl tillhör hvarje ättemän och sålunda utgör en af honom nu ägande politisk rättighet, som han genom förslagets antagande skulle förlora. Slutligen har den värde Ledamoten uplrädt med ett slags poetiskt tal till dessa R. o. Ad:s unga Ledamöter, hvilka skulle hafva fattat ovilja emot förslaget.
Banken för capitalbeloppet af sina fordringar på denna lånerörelse erhåller genom Riksg.cont. statsobligationer i lämplige valeurer, ouppsägbara å Bankens eller innehafvarens sida och förskrifne med 4 proc. ränta ; b) att denna till Riksg.cont. öfverflyttade lånerörelse kommer att fortfarande intill nästa riksdag bedrifvas efter de föreskrifter och med de villkor, som hitintills i afseende på de samma varit gällande; c) att R. St. hos K. M. i und. anhålla om dess garanti å ofvannämnde obligationer”. Jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm., täcktes göra propos. å delta förslag. Hr von Troil: I fullkomlig motsats till de yttranden, som Den IX April f. m. blifvit af Gr. Cronhjelm, samt Frilune Cederström och Raab afgifne, nödgas jag bestrida, icke allenast den grundsats, som dessa Hrr framställt, utan äfven det redactionsförslag, som den sistnämnde värde ledamoten oss föreläst. För min del erkänner jag visserligen, att ingen lånerörelse är för Ranken mera onaturlig än dea på fastigheter; men jag tror derföre icke, att det rättaste medlet att afvärja denna olägenhet ligger i denna rörelses öfverflyltning på Riksg.cont. Snarare torde man böra vidtaga den utvägen, som BancoUlsk. antydt, att småningom å denna rörelse verkställa imdragningar genom att icke åter utgifva inflytande capitalafbetalningar. Jag bestrider icke att lånerörelsen på fastigheter är för låntagarne särdeles fördelaktig; men jag skulle tro, att det med ideen för en riktig bankrörelse vore icke mindre öfverensstämmande att, genom creditiver å Bankens sida, underlätta möjligheten af hypotheksföreningars bildande af individer, hvilka sedermera kunde öfvertaga den enskilda lånerörelsen. Jag tror, alt Banken bör hufvudsakligen verka i detta syfte och afse, icke på en gång, utan småningom, till undvikande af alla våldsamma rubbningar, att sä mycket som möjligt skilja sig vid sina enskilda gäldenäreiy för alt i stället uppmuntra uppkomsten af sådane föreningar, hvilka kunna direcle bispringa den enskilde med lån.
s 193. ■■— med förslag till tillägg i 102 §. af; Constit. Utskottets Memorial, lil s 268, 269, gill. af Adeln, ix s 1177» af PresteStåndet, ix s 1181, af BondeStåndet, IX s I188, af BorgareStåndet, IX s 1193. -— och Riksdagsordningen, rörande Särsk. Utskottets Förslag till ändring af flere §§. i; Constit. Utskottets Utlåtande, lil s 299—3o5, gill. af BondeStåndet, ix 3. s 174* återrem. af PresteStåndet, ix 3. BorgareStåndet instämt i Adelns inbjudning,ix 3. s 353, hvaremot BondeStåndet lagdt denna inbjudning till Handlingarne, ix 3. s 382. Ytterligare Utlåtande, lil s 3a8 — 34i> gill. af PresteStåndet, IX 3. s 4I9> af BorgareStåndet, ix 3. s 426. Reglering, om en jemnare, vid de indelade Regementerne, Stamoch Hjelprotarne emellan; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1213. TJtskottets Utlåtande, Vill s 1276 — 1280, afsl. af PresteStåndet, IX s ioi5, bif. af BondeStåndet, IX S1021, af BorgareStåndet, IX s 1027. 238 Underd. Skrifvelse, X 2. r. RiksdagsBeslutet, §. 44* Religionens helgd, anstalter i afseende på, I r. s 4 — 6.
En sådan kan nemligen, såsom redan är antydt, möjligen blifva innebafvaren franvunnen af en pretendent, om hvars rätt ingen på ett århundrade eller längre tid tilläfventyrs haft den ringaste aning; och om dessa fall än må vara sällsynta, så kunna de dock inträffa, och redan denna möjlighet verkar högst menligt på förtroendet till fastighets-hypotek, likasom på rättssäkerheten i öfrigt. Följden af dessa förhållanden har ock blifvit en allt mer ökad misstro till dessa säkerhetspapper, och jordbrukaren har derigenom ofta gått miste (j Lag-Utskottets Betänkande M dl. om de för bans jordbruks utveckling nödiga kapitaler, hvilket åter hämmande inverkat på nalionalvälmågan i dess helhet. Men om ganska många jordbruksidkare sålunda erfarit olägenheterna af att se sina värdepapper å affärsmarknaden kasserade, så har dock all utsigt till lån å ärfd eller förvärfvad fastighet varit beröfvad de många, som ej kunnat på något sätt styrka sin egen eller förra ägares åtkomst till egendomen. Bouppteckningar, kyrkoböcker, som utvisa slägtskap, med flere för styrkande af en laga åtkomst nödiga handlingar gå nemligen ofta under tidernas lopp förlorade, och till och med en vunnen lagfart kan icke alltid styrkas, enär den derför nödiga forskningen i lagfartsprotokollerna ej kan begränsas inom någon viss tidrymd och derföre ofta icke leder till målet. Afslag å lagfartsansökningar höra derföre till ordningen för dagen, och Utskottet äger intet skäl alt betvifla riktigheten af en utaf Erik Christensson i motionen gjord uppgift, nemligen att inom ett härad i riket, der egendomshandeln är ganska liflig, förhållandet är sådant, att utaf 30 till 40 lagfartsansökningar, som göras vid hvart ting, sällan flera än 5 eller 6 kunna bifallas och att en betydlig del af allmogen hvarken har eller kan få fasta å sin jord. Ett sådant tillstånd af villervalla och osäkerhet bör icke längre kunna få fortfara, utan synes det vara hög tid att en omfattande revision af ifrågavarande lagstiftning företages.
För åstadkommande af en bibana, med enkelt spår och samma spårvidd som Statens södra stambana, från Christianstad och till sistnämnde bana norr om Finjasjön, alternativt till Läreda eller Sjörröd, och således, efter den riktning som för södra stambanan numera blifvit bestämd, till Läreda, utgörande i längd 2 mil 21,000 fot och, med in beräkning af erforderlig rörelsemateriel, uppgående till en kostnad af 1,738,000 R:dr R:mt, har, under förutsättning att, för trafikens besörjande, Statens rörelsemateriel komme att användas emot åtnjutande af viss andel utaf blifvande bruttoinkomster, hvarigenom anläggningskostnaden minskades till 1,500,000 R:dr, blifvit föreslaget, inom Borgare-ståndet af Herr A. F. Ericson, att Rikets Ständer åt ett bolag, som bildat sig för företagets utförande, måtte anvisa ett anslag, motsvarande j af sagde kostnad, eller 500,000 R:dr, samt ett lån å samma belopp, eller likaledes 500,000 R:dr, emot den billiga ränta och amortering, som för andra dylika företag blifvit bestämde; eller ock att, på sätt en af Herr Stiernsvärd, R. H., hos Ridderskapet och Adeln väckt, motion* innehåller, ett lån måtte bolaget beviljas å 1,200,000 R:dr, emot så låg ränta och amortering, som lämpligt syntes, samt i beggedera fallen, under vilkor att öfrige kostnader skulle af bolaget bestridas. För den händelse att intet af berörde 2:ne förslag skall vinna afseende och framgång, har, uti ett inom Preste-Ståndet afgifvet anförande, Kyrkoherden Ternström gjort framställning om den ifrågaställa jernvägsanläggningens öfverlåtande åt ett engelskt bolag, hvars hufvudmän vore engelske ingeniörerne J. N. Milner, W. P. Gäle och J.
Hamiltons, men väl mänga olägenheter, och på denna grund anhåller jag att få förena mig med den ädle Gr:n i begäran om propos. pä det af honom framställda förslag. Frih. Klinkowström: Jag nödgas begära ordet för alt genmäla Gr. Mörners yttrande i denna formfråga. Det synes mig vara besynnerligt all vilja betvifla tillvaron af ett bolag, när man har så lätt atl kunna få se reglorna och öfvertyga sig att det veik ligen existerar. Jag ber all man noga matte skilja emellan att eli bolag är lill och att det (rädt i verksamhet, ty det är tvenne alldeles olika saker. Bolaget finnes och kan icke uplösas ulan Konungens bifall; men får icke träda i verksamhet förr än det bestämda antalet aktier blifvit lecknadt och beloppet inbelaldt inom den lid direktm finner lämplig. Några uplysningar från direktm äro icke inhemtade, åtminstone har Utsk. icke In gärt sådana af denna Direktm, ty tiden har ej medgifvil della; och vare sig att bolaget varit uplösl eller icke hade Utsk. bort ingå lill Konungen med begäran alt genom bemalla Direktm fä nödiga uplysningar. Således bevisas redan i ingressen, hvad äfven della betänk, bevisar, nemi. alt man gått förhasladt tillväga och atl man ej gifvit sig lid alt betänka de väsendtligen influerande omständigheterna. Den af Gr. Hamilton gjorda anmärkt).' finnér jag vara riktig och finner det föreslagna tillägget ganska behölligi pä de skäl Gr. Lagerbjelke än vidare utvecklat; och jag säger att del för dem af 11. o. Adis ledamöter som ej tagit närmare del af denna fråga och dess specialiteter mäste det förefalla besynnerligt alt man redan i ingressen till Otsk:s betänk, stölt pä betänkligheter att icke kunna antaga detsamma, utan atl bestående bolags lagliga rätt trädes för nära. Sådant är likväl ett sorgligt omen för denna fråga. Gr. Mörner: Det är svårt att på förhand vara beredd alt vederlägga alla snpposilioner. sou kunna framställas.
F. och uti gällande författningar i öfrigt bestämda grunder för militärbefordran; anmärkande Herr Stjernsvärd, bland annat, såsom företrädesvis vådlig den omständigheten, att “icke allenast regementschefers förslag vid befordringen lemnats utan allt afseende, utan äfven en., person vid ett visst namngifvet regemente, den regements-chefen troligen icke utan skäl förbigått, just varit den, som blifvit befordrad11. Utskottet, som i allmänhet anser det betänkligt att ingå i pröfning af skälen för de inom regeringen beslutade' befordringar, eller göra sig till ett organ för anmärkningar i de befordringsärenden, en och annan ståndsledamot valt till föremål för sin beifran, och dessutom, med afseende å 90 § R. F., icke heller finnér sig dertill vara berättigadt i andra fall, än der 28 § R. F. pröfvades uppenbarligen vara förbisedd, har vid serskildt företagen granskning af de statsråds-protokoll, der de af Herr Stjernsvärd anmärkta befordringsärenden förekomma, funnit befordringarne i de flesta fall hafva skett i öfverensstämmelse med vederbörande regemens-chefers eller general-befäls förslag, och i öfrigt ej heller något hafva dervid förekommit, som kunde gifva stöd åt en grundlagsenlig anmärkning. 3. Angående general-majoren och kommendören von Arbins entledigande från general-fålttygmästare-embetet; förklarande Herr Stjernsvärd sig anmärka detta, emedan han hade anledning till den förmodan, att vid entledigandet icke så tillgått, som 8, 9 och 35 §§ Regeringsformen föreskrifva. Konstitutions-utskottet, som uti de till frågan hörande statsråds-protokoll icke funnit denna förmodan bekräftad, har ansett anmärkningen böra förfalla., 4.
Ja, när hon kommer där, i sin lilla hvita hufva, med körsbärskinder och mun, kan jag ej med min bästa föresats, vilja och öfvertygelse säga: » God dag min kära, lilla flicka! » Det går ej, det passar ej till den ömma omfamningen och min innerliga glädje, då jag får se henne; jag måste utropa: » God dag älskling, min lilla laling » I (Nej, hu så det ser ut på papperet! ning, som pumpar eller suger upp dammet från golf, väggar och möbler och genom en mjuk eller böjlig slang förer dammet in i den upphettade behållaren eller ugnen. Uppumpningen kan ske antingen genom en med handkraft (eller i större våning en motor) drifven sugpump eller ock medels en propellerfläkt, som upptager dammet och inför det i slangen samt vidare i behållaren. Klart är att man ej kan tänka sig, att dammet får stanna kvar i behållaren, och detta behöfs heller ej, ty endast några ögonblick behöfva bakterierna utsättas föi ' upphettningen för alt dödas — därför kan man låta dammet passera genom behållaren och ut i luften, genom ett särskildt rör, eller i brist däraf, genom kakelugnsröret. Det damm, som nu passerar ut i fria luften, ärgjordt oskadligt. Ett annat sätt vid dammets alledande är att det vid passerandet från den upphettade behållaren, utåt, föres genom en ny behållare eller ett rör, där så mycken fuktighet tillsättes att dammet fastnar å väggarna eller bildar cn massa, som efter hvarje städning kan borttagas. Praktiskt och rationelt så det förslår — eller hvad tycka våra läsarinnor? U r notisboken. Norges förnämsta författarinna, fru Camilla Collelt, har den 7 d:s gått ur tiden i den höga åldern af 82 år. Idun har redan tidigare bringat sin läsekrets den märkliga kvinnans porträtt och lefnadsteckning, författad af en hennes landsman, Kristian Winterhjelm (n:r 32, årg. Vi kunna nu därför inskränka oss till ett mera kortfaltadt omnämnande af den hädangångnas personlighet och betydelse. Fru Gollet var i Norge redan genom sin börd en historisk personlighet.
Derefter vinkade de mig till sig, drogo upp böcker ur fickorna och började deklamera vers så att luften fylldes af ett sakta nunnande. – Hvad ha ni att gifva mig? – frågade jag dem. De pekade i sina böcker som voro fulla af teckningar föreställande ruiner, sönderbrutna kapitäler och venusbilder utan armar. – Spillror! – svarade jag mig sjelf och gick till germanerna som äfven vinkade mig. Med ryggen vänd mot staden hopsamlade de stenar till ett altare på andra sidan vägen. – Åt framtiden resa vi vårt altare! – ropade de och upphäfde ett så bedöfvande stridstjut, att italienarna häpna tvärtystnade midt i en strof af Tasso. – Hvad ha ni att gifva mig? – frågade jag germanerna De sågo brydda på hvarandra. En af dem, hvilken hade ovanligt kortklippt hår, tryckte emellertid fast sin enkeltjusare i högra ögat och utbrast: – Hvad vi ha att gifva? Vi! Djeflar anamma ... Den germanska racens framtidsdröm. – Alltså mindre än spillror, endast en dröm! – svarade jag och tänkte fortsätta min vandring. Just då jag ville aflägsna mig, stannade en liten schweizare, som drog en kärra med rofvor, mellan de två grupperna. Han småmyste för sig sjelf på ett småstadsaktigt sätt, ref sig under hakan och hade mycket svårt att komma fram med hvad som låg honom på tungan. Med kärran framför sig vände han sig slutligen mot sjelfva staden, vid hvars port den belåtna hökaren stod med en stor ost under armen medan den välbergade snickaren satt på tröskelträt till sitt hus och åt en stor smörgås. Schweizaren slog med handen på sin kärra och framstammade: – Åt det närvarande viger jag detta mitt altare. Jag säljer ett lass med krigsbyte i morgon för ett lass med rofvor i dag. Ser ni, vi schweizare ha det närvarandes lycka i vår hand som en blank silfverslant. Hihihihi! Jag ville springa fram och svinga min hatt för den präktige schweizaren. Jag ville bedja att alltid få stanna hos honom och skrifva vers på »schwizerdütsch» om hans rofvor.
Maj:ts Nådiga befallning till Krigs-kollegium och Förvaltningen af Sjöärendena att meddela Utskottet general förråds-förslag, särskildt för arméens och särskildt för flottans samtliga förråder, Stats Utskottets Utlåtande 196. upptagande allt hvad vid slutet af år 1833 deri befunnits, äfvensom öfver alla bevärings-, beklädnads-, remtygs-, utrednings-, tross-, redskaps, ridoch anspannspersedlar, som vid samma tid voro utlemnade, särskildt till arméen och flottan samt för dessas bevärings-manskap, hvarjemte motionaren hemställt, att Rikets Ständer matte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att vid hvarje riksdags början dylika generalförslag måtte, i sammanhang med Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, blifva Rikets Ständer eller deras Statsutskott meddelade. I anledning af denna motion får Utskottet erinra, att, med begagnande af den uti 42 § Riksdags-ordningen Stats-Utskottet medgifna rättighet, Utskottet under loppet af innevarande riksmöte redan förskaffat sig underrättelse om de utgifter, sorn blifvit bestridda genom de från Riksgälds-kontoret under sednare hälften af år 1833, äfvensom under följande åren utbekomna summor utaf dels dåvarande kreditiv för rikets försvar och dels del vid sednaste riksdag för neutralitetens upprätthållande anvisade särskilda kreditiv, samt att Utskottet uti sitt Memorial JVS 64 meddelat Rikets Ständer sammandrag af alla de från såväl Krigs-kollegium och Förvaltningen af Sjöärendena, som General-Krigs-kommissariatet i detta hänseende inkomna handlingar och räkenskaper, hvaraf ganska fullständiga upplysningar kunna inhemtas om de åtgärder, som under de sednare åren blifvit vidtagne för försvarsverkets fullständigare ordnande.
Slapelstads-rätt för Sölvitsborg b — 10 a. 9 l ebr. b. 12 Febr. b, 9 l ebr. b. 9 Febr. 20 Stapelstäder, om rättighet lör dem, alt utan föregången tullbehandling ä inloppsorten, lä omlasta och hemföra sina med skeppslägenhet till annan stapelstad ankomna tullbara varor , 8 — 84 a. 17 Maj a. 20 Maj b. 18 Maj b. 45 Maj Stats-anslag, om förändring i afseende ä sältet för uttagande frän Kongl, Bäntekammaren af de till vissa verk anvisade 4 1 1-39 a. 3 Maj b. 6 Maj b. 6 Maj b. 3 Bonde Sländet. 2- ~ — o 2 C"B o *■* O ’ ZQ Ridd. o. PresleBorgareståndet. BondeN:o M:o | Sid. Adeln. Stå lidet. Slåndet. Svar på återremiss 4 1 337 _ b. 18 Okt. b. 18 Okt. g. 18 Okt. a. a. 18 Okt. 59 Stats-Ilddet, granskning af dess protokoll 3 4 5 April 5 April 5 April 5 April Svar på återremiss 3 — 9 a. a. 15 Maj a. a. 15 Maj g. 17 Maj a. a. 15 Maj Se vidare 10 2 {1} a. a. 15 Maj a. a. 17 Maj 18 Maj 10, 13 Maj Stuts—Verkets inkomster, om beräkningen t u j deraf 4 1 37 lö Febr. b. 10 Febr. b. IG Febr. 16 Febr. 242 Svar pa återremiss • 4 1 112 a. a. 5 April a. a. 12 April a. a. 12 April a. a. 1 April Stal-torpare, se Proletärer. Stenbock, Magnus, Fältmarskalk, minnesvård , ,St 4 1 55 b, 19 Febr. b. 16 Febr. b. 19 Febr. b. 16 Febr.
Att någon allvarlig lösning ej är att vänta af en så qvalificerad fredsmäklare, ligger i öppen dag. Också har förf: s medlarskap på intet håll blifvit taget på fullt allvar, och det torde knappast leda till några resultat. Sjelfva den lösning, som förf. omsider kommer till, är också sådan, att derpå icke är mycket att bygga. Förf. afset nämligen ingalunda bildandet af ett centrumsparti, sådant det liberala partiet tidigare utan framgång åsyftade. Liksom hela det fennomanska partiet förklarar förf. ett sådant vara en utopi, som ej har någon utsigt till framgång. Deremot tror han att ett sambyggande kunde grundas helt enkelt på någon ekonomisk eller merkantil princip. De kämpande partierna skola betraktas som tvänne konkurrerande trafikanter, som utbjuda sin vära, så god och så godt enhvar förstår. “ Med ett ord, att lefva på det sätt som cigarrbutikerna vid Unionsgatan, utpuffa sin vara, så godt sig göra låter, framhålla, om så behagas, fördelen af den egna varan framför grannens, och i öfrigt låta enhvar bestyra sitt geschäft. “ I slutet af broschyren formulerar förf. närmare sitt projekt i följande trenne punkter: l: o. Rättsfrågan måste vara klart afgjord, likaberättigandet mellan medborgare som tala landets inhemska språk fullständigt. Regeringen drager försorg om att så sker, leder och öfvervakar det hela, och stäfjar öfvergrepp, der sådana kunna förefalla, under iakttagande af grundsatsen om tvänne konkurrerande näringsidkares förhållande. 2: o. Den allmänna opinionen i landet betraktar de olika partierna i vårt land såsom täflande näringsidkareoch bevakar, att striden håller sig inom de gränser, som för ärliga konkurrenter gälla. 3: o. Landets allmänna angelägenheter behandlas med den samverkan, som väl visat sig kunna ega rum mellan konkurrerande affärsmän, som diskutera sin rörelses gemensamma intressen. Såsom synes vill förf. lösa tvistefrågan på ett alltför beqvämt och lättvindigt sätt. Idébärare skola betrakta sig som näringsidkare eller cigarrhandlande, och regering och allmän opinion skola vara med om detta betraktelsesätt.
För att göra åskådligt hvad Tumba kostat Banken eller det allmänna, bör af vederbörande sakkunniga personer afgifvas en redig framställning 0111 hvad som till inköp, nybyggnader, lösen, reparationer, i afseende på hus, vattenbyggnader, machiner, papperstillverkning m. rn. blifvit användt, med ett ord en fullständig historik författas öfver Tumba ifrån dess början intill närvarande tid. 1 förbigående må nämnas hvad jag af handlingarne tyckt mig tinna, att för den utbytta capellanstomten 73,075 R:dr 2 sk. 8 rst. blefvo afskrifne enligt Banco-Utskottets Resolution den 29 Juni 1840, för boningshus byggnadsconto 52,687 R:dr 16 sk. 10 rst. afskrifne enligt samma Banco-Ulskotts Resolution af samma dag: samt ytterligare för öfra Pappersbrukets byggnad afskrifvas 10,292: 28. 2. enligt samma Ulskotts Resolution af samma dag. Bankens förlust på papperstillverkningen vid Tumba uppgick vid 1833 års slut till en sammanräknad summa af 154,232 R:dr 25 sk. och vid 1834 —1835 årens Riksdag skänktes till Tumba af Bancovinsten 45,631 R:dr 31 sk 8 rst. m. m. Det voro önskligt att erhålla en så utförlig berättelse och tableau öfver Tumba, som ofvan är antydd, för alt kunna göra sig en klar föreställning om förhållandet under den föregående tiden, hvilket ock måste tagas i betrak O O tande då ändamålsenliga förändringar skola föreslås. 7lo Genom vidtagandet af ändamålsenliga förändringar bör det ock blifva möjligt att Tumba kan drifvas med vinst så väl som enskildes pappersbruk, som gifva betydlig behållning årligen. Detta bör ske så mycket lättare som Tumba har stora förmoner framför andra.
Maj:ts Befallningshafvande antagit; samt p att det förhållande med Jemtlands Regemente egde rum, att Soldatens hufvudsakliga och nästan enda aflöning der beslode uti Knektetorpet, förutan hvilket lian ej njöte något hemkall, utan blott en ringa penningelön; och då, i anseende till hemmanens vidsträckta områden och derinom vanligen befintliga tillgång på odlingsbar mark med god jordmon, rotarne derstädes kunde, utan all afsaknad för hemmans-åboerne, icke allenast bestå Soldaten förmon liga torplägenheter, hvaraf han hade god utkomst under tjenstetiden, utan ock serskildt åt honom upplåta annan jord till uppodling, för att af honom under dess och hustruns lifstid, och någon gång ännu längre, besittas; genom hvilket sätt att underhålla Soldaten, landels odling och befolkning ostridigt blifvit befordrad; samt roteringskostnaden i sjelfva verket vore så lindrig, att den nu, i fråga om vacance-afgift för ledige numer, endast beräknades till 3a Rdr, under det i andra orter, såsom i Upland, Kneklehållet uppskattades till en tredubbel kostnad, och vacanee-afgiftcn vanligen utginge med 80 till 100 Rdr; så kunde, efter Collegiernes tanka, med full visshet antagas, att Soldatens underhåll i Jemtland åtminstone icke kostade mer än hälften emot det belopp, hvartill detta besvär i de flesta Rikets landskap i medeltal rätteligen borde för hvarje rote uppskattas. Uti ifrågavarande Nådiga Skrifvelse har Kongl. Majrt, med bifall till Collegiernes hemställan, i Nåder ansett, att hädanefter borde förblifva vid Bih. titti R, St. Prot. i834. 4 Sami, iTAfd, 5, 6:te Häftet, Statssamt Otconomie-Uiskottens Betänkande N:o ig.