Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Revisors val förrätta, efter derom från Kongl. Maj;t emottagen nådig erinran; och likaledes, om icke den Revisor eller Supleant, som, behörigen vald, utan laga förfall försummar att sig till Revisions » förrättningen inställa, må, anses skyldig att contant ersätta dagtraktamentets belopp för den tid han uteblifvit; hvilka Banco Utskottets Betänkanden. 7 böter så i ena som andra fallet skulle tillhöra hvardera Ståndets Gassa, I anledning af ett vid innevarande Riksdag yppadt förhållande, nemligen, att en Ledamot af Vällofl. Borgare-Ståndet, som uti 182 2 års Revision i sådan egenskap deltagit, och afven nu blifvit till Riksdags-Fullmägtig utsedd, likväl icke, enligt 14 och 70 §§. i Riks. dags-ordningen, varit för någondera befattningen behörigen qvalificerad, anser Utskottet nödigt, att vid legitimationen, som vanligen sker vid Revisorernes första sammanträde i Banken, det må tillhöra hvar je Ledamot af Väl loll. Borgare-Ståndet att förete, jemte fullmagten, särskildt bevis till bestyrkande deraf, att han, under föreskrifvet antal år, varit Magistratsperson eller Borgare i den stad; för hvilken han blifvit utsedd och befullmägtigad; emedan det eljest är för en Revisions öfrige Ledamöter svårt om icke omöjligt att controllera, hu. jru vida Riksdags-Ordningens föreskrifter i denna del blifvit af de väljande vederbörligen iakttagne. Första Afdelningen uti 1822 års Revtsions-Berättelse, §§. 1, 2, 3, 4> 5 och 7 samt §§. 10, xi och 12 i Berättelsen af år 182 a innehålla uppgifter, grundade på Bankens böcker och räkenskaper, med jemförelse emot Statsoch Banco-Utskottens vid sista Riksdag till Rikets Ständer allemnade Förslags-Calculer ; allt med hänseende till den period, som utgjort föremål för hvardera Revisionens granskning. För att bringa destfa uppgifter till en större 8 Banko•
Då det sålunda visade sig, att kostnaden för cellfängelset i Wenersborg i verkligheten uppgått till mera än 88 procent utöfver det af Kongl. Maj:t fastställda förslaget, och att utgifterna för byggnaden i Carlskrona, om icke i samma mån, ändock betydligt öfverstigit det beräknade beloppet, så erbjöd väl detta förhållande en särdeles anledning för Herr Föredraganden att låta undersöka tillkomsten och beskaffenheten af kostnadsförslagen och att såmedelst åtminstone tillvägabringa en större noggrannhet vid. upprättande af dylika förslag för framtiden; men ännu större uppmärksamhet påkallade den omständighet, att styrelsen ansett sig kunna låta byggnaderna fortgå, äfven efter det de af Kongl. Maj:t anslagna summor blifvit använde, och att utbetalningarna egt rum från ränterierna vida utöfver kostnadslörslagen och jemväl utöfver de tillgångar, som af Ständerna för ändamålet voro anvisade, så att ersättningen måst utgå af medel, som först sedermera af Rikets Ständer blifvit beviljade. Det är icke anordningen af denna ersättning, som utgör föremål för anmärkning mot Föredraganden, utan det fullkomliga förbiseendet af hans pligt, att låta beifra de underordnade myndigheternas förfarande, hvilket till sin grund varit och till sina följder kunnat blifva af den för statsförvaltningen äfventyrligaste beskaffenhet. f) Det af Utskottet anmärkte förhållande, att den af Rikets Ständer vid sisla riksdagen anslagna tillökningen i aflöning ät ett ökadt antal matroser blifvit använd till förhöjning i under-officerares aflöning, är så mycket mera anmärkningsvärdt, sorn åtgärden derjemte innefattar en fullkomlig förändring i den organisation, för hvars genomförande det förhöjda anslaget beviljades. g) Förvaltningens af Sjöärendena reglering har den 1 Mars 1853 skett på ett sätt, sorn föga öfverensslämmer med Ständernas beslut. Denna reglering, som äfven trädt i verket, medför den följd, att af lotsoch båkmedlen ett belopp af 1,591 r:dr 32 sk. utöfver hvad, som förut för Konstitutions-UtskotteU Memorial, N:o 6. 91 Förvaltningen utgått, hädanefter tages i anspråk.
Det låg följaktligen i sakeus natur, att den ene medlemmen af en slägt ej kunde minska den gemensamma odaljorden för den andra. Alla gåfvor af sådan jord voro förbudna. Blef någon föranlåten att sälja sin jord, så skulle han bjuda den åt fränderna, ty regeln var, att odaljord aldrig såldes utom slägten. Från detta jordens utbjudande åt slägtingar, äro de ännu brukliga uppbuden vid lagfarter en lemning. Och slägtingarnes rätt att köpa jorden, framför oskylda, är bördsrätten. Att denna rätt således ingick såsom en nödvändig beståndsdel i den allmänna odalrätt, som från sjelfva samhällsförbundet var oskiljaktig, är ostridigt. Men ehuru någon odalrätt i den gamla bemärkelsen nu ej finnes, ehuru Statsförfattningen redan långt för detta förändrat sig; har likväl bördsrätten till Bih. till R. St. Prot. 1853 & 1854. 7 Sami. 1 Afd. 7 Häftet. 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 12. arfvejord i lagstiftningen blifvit bibehållen, på grund af den hos jordbrukande klassen presurnerade kärlek till förfäders jord; Och i denna presumtion ligger således den nyare bördsrättens egentliga princip.» Motionären har emellertid påstått att denna rätt är ej allenast oförenlig med det lagbud, sorn stadgar att köp skall stånda och ej ätergånga, utan äfven, såsom orättvis och föranledande rättegångar och fiendskap emellan medborgare, förhatlig; men till en sådan åsigt synes skäl dcstomindre förefinnas, sorn den icke blifvit delad af en enda bland Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter, utaf hvilka de Heste sig yttrat i anledning af ifrågavarande motion före remissen till Utskottet. Tvärtom har den åsigt enhälligt blifvit uttalad, att bördsrätten bör bibehållas, enär den nytta den medför i väsentlig målin öfverväger de olägenheter, sorn deraf en och annan gång orsakas; och till den opinion, som sålunda blifvit yttrad, kan lagstiftaren ej undgå att lyssna.
Jag skulle anse det vara för en regering temligen oangenämt, att under politiska strider nödgas med cellfängelse eller till lifvet straffa politiska brott. Att deremot aflägsna en person, som till sådant brott gjort sig skyldig, är förenligt med samhällets eget intresse, och för användandet af detta straff skulle jag för min del tro alt ingen regering hehöfver tveka att använda det. Man har såsom ett skäl för den trängande nödvändigheten att i oförändradt skick antaga den föreslagna nya lagen, omförmält det här i landet rådande strafflöshetssystem, såsom man utlrvcker sig. Jag har äfven här hört detta ord uttalas. Dess mening kan jag dock icke rätt fatta. Ett strafflöshetssystem skulle, efter ordets betydelse, bestå deruti, att man lemnade brotten ostraffade; men icke är det ett strafflöshetssystem, om de straff, som finnas, blifva tillämpade men icke äro nog verksamma. Den är icke strafflös, som blir straffad efter landets lagar, om han äfven skulle anse påföljden lindrig; men användandet af olämpliga ord är särdeles tjenligt, då man deruti inlägger tankar, som icke vilja rent uttalas. Man har här äfven åberopat, alt en betydlig brottens tillväxt förspordes, och sådant bar man gjort utan afseende på de facta, som jag tagit mig friheten i min reservation anmärka. Ingen kan naturligtvis betaga en ledamot dess enskilda omdöme, men då den ene bifogar sitt omdöme bevis ur offentliga handlingar, så vore det åtminstone billigt, att, innan en annan förklarar detta omdöme förtjent.af ingen uppmärksamhet, man åtminstone mätte få veta ur hvilka källor de upplysningar liemtats, som grundlagt detta motsatta omdöme. Om de härleda sig från förhållanden på den sednare liden, som kommit till den Ben 26 April e. m. 173 värde talarens kännedom, sä är lian i sådant fall lyckligare än andra, enär några officiella källor för den liden ännu icke äro allmängjorda. Emedlertid liar jag äfven sökt göra mig underrättad om förhållandet här i Stockholm, och genom embetsman, anställda vid stadens domstolar, erfarit, att någon märkbar tillväxt i brotten de sednare åren icke skall härstädes försports.
Jag anser nemi. det vara ganska nyttigt, att ett Utsk., vid en frågas emottagande lill handläggning, kommer i tillfälle att inhemta hvad som blifvit anfördt för eller emot den väckta frågan, för att sedermera kunna egna densamma den behandling, som icke allenast öfverenss!ammer med Utskrs åsigt om det rättaste i saken, utan äfven i andra rummet alser det hopp om framgång, Utskrs afgifvande utlåt, kan hafva alt inom RiksStm emotse. Att en sådan tanke älven ligger lill grund för K. M:s ifrågav:de propos., ali densamma afser icke det theoreliskt riktigaste, utan det praktiskt möjligaste, tror jag ganska lätt kunna skönjas, åtminstone af dem, som vid föreg:de Riksmöten följt denna frågas behandling. Medan jag har ordet, beder jag att tå göra en ytterligare anmärkn. emot den K. proposm. Den bestämmer, att bränvinsbränningsafgiften skall erläggas inom en viss kort lid efter bränningens slut. lag deremot anser det vara högst nödvändigt att skatten i förväg erlägges. Jag är öfverlygad att flere fabriker skola upsla med en tillverkning af 2000 kannor per dag eller derutöfver. Drifves bränningen en månad, uppgår skatten, beräknad efter 16 sk. Inko per kanna, till 30,000 R:dr R:gld. Nu kan lätt. hända, alt om skatten ej uti förväg uttages, tillgång dertill efter bränvinsbränningens slut hos fabriksägaren saknas. Näringen kan drifvas på en egendom, intecknad till hela dess värde, eller derutöfver, samt af en person hvars lösegendom är försåld. Hvarifrån skall då densamma tagas, som bordt lill Statsverket ingå? Af detta skäl och då afgiften ofta kan upgå till ganska högt belopp, anser jag att tiden för skattens utgörande bör bestämmas före bränvinsbränningens början och önskar att Utsk. måtte taga nu anmärkta förhållande i behörigt öfvervägande. Hr Tornerhjelm, Rudolf:
Sedan detta Utskts betänk, var afgifvet, har bolaget varit sammankalladl och ingått med en underd. skrifvelse till K. M., deruti bolaget alternativt föreslår, antingen att Staten skulle öfvertaga detta canalverk och förbinda sig att ombygga det efter den af Öfverstelieutenanten Edström uppgjorda.plan, emot det al t bolaget fick en viss bestämd ersättning för sina adier, till hvilken ersättning tillgång finnes i en af bolaget redan samlad reservfond, eller ock att Staten ville till bolaget lemna en summa af 5o,ooo r:dr årligen under )5 år, eller tillsammans 750,000 r:dr b:co, emot det hufvudsakliga villkor att bolaget förband sig att fullborda canalverket efter nyssnämnda plan, och ställde Staten till säkerhet för denna summa hela canalverket sådant det befinnes, samt förband sig att efter canalverkets fullbordande afstå all inkomst, som öfverstege i5,ooo r:dr. Derigenom står nu denna sak på den punkt, att jag förmodar, att Utsk. efter återremissen skall tillstyrka antagande af det ena eller andra alternativet. Utsk. bar sjelft erkänt, såsom jag nyss tog mig friheten nämna, behöfligheten af denna communication, och det torde således vara öfverflödigt af mig att derom yttra något vidare. Hvad omöjligheten för bolaget att utan statsbidrag verkställa denna ombyggnad beträffar, så är den alldeles gifven, så att följden, i händelse Ständerne icke finna för godt att bifalla anslaget eller att öfvertaga canalen, säkerligen skall blifva, att canalen inom ganska kort tid kommer att förfalla, ty bolaget mäktar icke I Den a5 November c. m. ensamt fullborda den, och ej heller torde det hunna begäras, att en sådan canalsträckning, som denna, skall af ett enskildt bolag ombyggas, när man har sett huru myckel R. St. förut hafva beviljat för andia canaler, visserligen äfven ganska vigtiga, men dock icke i förhållande till kostnaden vigtigare än denna.
I anledn. af hvad Hr Lefren 1111 sednast yttrat, får jag nämna orsaken hvarför jag icke vill att ordet tänkvärda skall i prot. inflyta såsom epitliel till Frih. Cederström* frainstäjjning, nemi. att långt ifrån att jag anser densamma hafva varit tänkvärd, ansi r jag den tj hafva hort få ett rinn i R. o. Adis protocnll. Hr Prytz, Lars Adolph: Jag förenar mig i den åsigt, sorn Gr. Hoin sednast yttiat, helst uti dess framställning icke förekommit några hotelser. Uppå derefter gjord propos. fann R. o. Ad. Frih. Cederströms framställning icke kunna lill någon vidare åtgärd föranleda. Lades på bordet nedannämnda från Utskm inkomna utlåna och inemir, nemi. från StalsUtskottet: N:o 53 i, angide väckt motion, att af del till skollärares aflöning fastställda anslag jemväl mätte kunna lemnäs bidrag lill skolbyggnader; Nio 53z, ang'.de verkställd omröstning öfver den tili 1.59 punkten af Bevilln.Utskis mern. N':o 41 intagna voteringsproposition ; Nio 333, angide verkställd omröstning, i anledn. af RiksSlms skiljaktiga beslut olver StatsUtskls utlåt. Nio 4’l9> angide anslag för cabinettscassan; Nio 5 34, angide verkställd omröstning, i anledn. af RiksSt:iis skiljaktiga beslut öfver StatsUtskls utlåt. Nio 366, i fråga om eli föreslagen löneersättning till Tnbellcommissionens secreterare; N:o 535, angille votering, i anledn. af Stats-samt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskins meni.
Huruvida sistnämnde Fond, som ej granskas af Rikets Ständers Revisorer, kan vara så beskaffad att den innefattar säkerhet för summan, äro Revisorerne ej i tillfälle att känna. Visserligen hafva, vid skedd inventering, blifvit för Revisorerne uppviste flere skuldebref å tillhopa ifrågavarande belopp, hvilka skulle utgöra hypothek för 1829 års Fonds fordran, men desse skuldsedlar voro stälde till Gamla Passevolance-Cassan eller Ordres samt icke sedermera endosserade. För öfrigt inhämtas af de uppgjorde Hufvud-redogörelserne, hvilka blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade utan anmärkningar, det förhållande, som nedanstående Tabell upptager: Debet. Balance från föregående året: Credit. Balance från föregående äret: Skulder 3: 24. — Utgift: Nya Mötes-Passevolance-Fonden. Utaf Räkenskaperna, hvilka äro i Kongl. Kammar-Rätten granskade för båda åren utan anmärkningar, inhämtas följande förhållande: 109 Ar 1830. Debet. Uppbörd: Diverse Anmärknings-, Åuctions-, Ersättningsin. fl. medel 3,455:12. — 5,497:15. 3. Extra Stats-Medel : Debiterade Förskotts-Medel 12,428:24. 6. Anticipationer m. m 199: 29. Säger 216,547: 9. — 202,686: 3. ii. B al ance till påföljande året: Balance frän föregående året: Marche-kostnader i och för Öfningslägret å Ladugårdsgärdet 22,183: 25.11. —•— Kostnader på stället d:o 24,236:38. il. Säger 46,420:16. io. Extr a-ordinarie Utgifter:
mtilrlar i de tidigme &amp; rgå~ignriie af Dagny. Dessutom Iiaf~7a iippsatser i ämnet flera g h g e r införts i tidnin~ r i i e, och detalj erade iipl~gifter om lie~nst~iclieliurserna skickats till alla högre laaioverk för flickor. På dessa lärbverlr lrommer en viclstrilcktare atveck1i.ng af att i väsentlig i n h Bero. Ju bättre iindervisl~en~tudie-id611 ningen i skolan varit skött, dess mer intressertd iis (leii unga flickan för fortsatta studier, d&amp; hon kimiiar deiisrtnimsi .. 31en hon liar dock i allmänhet tor Liten sjalfstandighet och forinåga af initiativ för a t t på egen hand k m n a utarbeta en stiidieplaii och folje den. ar hennes hem p&amp; landet. clör tillfdle till lektioner saknas, blir hennes intellektiiela iitveckling som oftast hämmad af brist p&amp; siinil näring. E t t medel a t t fbre1) ygga iletta ägei skolan i hänvisningen till hemstudieku.rseriia. Redaktionskomiten. Tanken pk utgifvandet ett eget organ med uppgift a t t föra Förhuidets talanl är lika glimma1 sijm Förbundet sjakt ?. 1 iifverensstammelse med den punkt i Fiir1) iindets stadgar, som piibjuder, a t t för dess iindamkl måtte verkas genom pressen, har ocksk dess styrelse friin första h e t af sin verksandiet arhetat på a t t få en föi.binclsskrift till sthid. genoni lirilkeii redogiirelser för Förbiindets ve19sanihet kunde spiidar. oc !li de Migor behandlas, som falla inom Fiirbuniletr. syften. Ett företag af ' denna a r t kraftle emellertid en iippofKiiilg af kapital, som deii uiiga fureningeii nappeligen kimde ikliih sig.
Afgift för Egendoms warde. Hemman pa Landet utgörande i wärde Zoo,o22,oo2 N:dr betala 24 si. för hwarje 1200 R:dr — 152,002 - För Staderne, utom Stockholm, Götheborg och Carlskrona erlägges af hwarje zoo personer lika afgift som för ett hemman af ;ooo R:drs wärde, gör — 2,502: — Consumtions afgift: 578,87° Karlar a 8 k96,478: - 672,690Qwmnor a 4 si. 55,890:40 487,841 Z2 Summa 792,712 152,520 152,369 8 40 Den zo Julik. 2269 Armikrkntng: Da med wisihet icke kan bestammas huruwida det efwan upptagne Panne-antal skulle alltid kunna sa högt sig belöpa; och uppå Consumtions - afgiften betydlig minskning skulle kunna uppkomma, da denna afgift icke paföres någon annan an den som till Bränwins consumerande sig anmäler; Sa har uti Calculen ej bllkwit upptagen den förhöjning i Afgift som kan uppkomma deraf, att a mindre Hemmansdelar nyttjas större Panna an för Hemmansdelen bestäs, mot det den afgift erlägges som mot den större Pannerymden swarar. U?drag af protocsllet, häller wid gemensamt Sammanträde med Riksens ^ögloftige Ständers Bewillningssamt Allmänna Beswärsoch Econsmie-Utskott wid Urtima Riksdagen i Orebro den 19 Junit 1812. SD. Inlemnade Herr Lagmannen och Riddaren Landberg ett Anförande sa lydande:
Detta är den mening, som först gjorde sig gällande, nemligen då grundlagens anda borde vara bäst känd, år 1809, t. ex. hos R. o. Ad. d. i5 Juli och 14 Nov.” ”Denna stridighet i tillämpningen härrör förmodligen deraf, att Reg.-F:s författare hafva velat variera uttrycken, och sålunda på ena stället uttryckt meningen helt enkelt genom ordet förkasta, men på det andra genom en omskrifning, nemligen: göras dervid anmärkningar, som hindra antagande t." ”Mig synes ordalydelsen och hela sammanhanget tydligen utvisa, att ett Utskotts första betänkande skall framställas till oförändradt antagande eller förkastande nemligen i det skick, hvari det då är. Om emedlertid sådana anmärkningar dervid blifvit gjorda, som hindra antagandet, eller med andra ord, som göra, att betänkandet i dess dåvarande skick förkastas; så skall det tillika med de gjorda anmärkningarna till Utskottet ovilkorligen återförvisas, utan att något särskildt bifall af Ståndet dertill erfordras, eller proposition derom ens bör framställas. Men när Utskottets svar och ytterligare utlåtande till Ståndet återkommer, 'då, men icke förr, äge de magt att detsamma alldeles förkasta. ”Ordet alldeles utmärker här en väsendtlig skillnad Den 7 April. i3 emellan detta förkastande och det förra, som blott hade afseende på det skick, hvari betänkandet då var.” Jag torde dessutom få erinra, att den mening, jag nu försvarat, jemväl yrkades af vår nu varande Landtm, vid 1809 års Riksdag, t. ex. d. 14 Nov. (R. o. Ad, prot. pag. 701.) Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: R. o. Ad. har redan vid denna Riksdag afslagit, hvad i grundlagsenlig väg var beredt, för att förkorta omvägarna vid målens afgörande.
Eva har i Paris blifvit förförd af kapten Stålspets, och intrigen rör sig nu kring denna obehagliga historia, hur upptäckten småningon sker, sedan kaptenen anländt, och hvad verkan den utöfyar på personerna, som uppträda. Ring är ej så fördomsfri som Benzons hjelte; han ger sig icke strax, men han kommer att gifva sig. Han reser, men han skall återvända. Han sluter henne i sina armar och hviskar: » Jag älskar dig! — Alltid! — Och jag hop * pas — och väntar! » Den tredje frågan innehåller, om den förförda, äfven i det fall, att hon icke längre älskar honom, likväl bör äkta den man, som narrat henne. Fru Agrell har två åsigter. Först — i » Dömd » — fordrar hon det oafvisligt. Der har hon icketänkt öfver det giltiga i ett sädant äktenskap. Der kräfver hon det blott som den stackars qvinnans rättighet. Men sedan har hon ångrat sig. Hon finner, att denna förening ej kan tillfredsställa sanningskrafvet, att äfven om den ger barnet en social sjtällning, verkar den demoraliserande på dess begrepp och karaktär. Ja, hon går derhän, att hon gör modern onaturlig, att denna ej vill gifta sig med sitt barns fader, oaktadt att hon derigenom skulle bereda sin dotters lycka, skaffa henne ett namn och på så sätt den hon älskar, då möjligheten för en förening mellan dem just beror af, att modern gifter sig och dottern blir legitim. Förf. till » Ett val » delar denna åsigt. Fru Berner representerar verlden, med andra ord: det konventionella. Hon lyssnar ej till Eva, då hon förtviflad utbrister: » Låt verlden förkasta mig. Men jag räddar mig sjelf. » Hon åberopar sig på barnet, men förf. svarar henne: » Hvar menar du barnet finge sin plats i deras hem? Fadern vill naturligtvis helst glömma det förflutna. Men hur skall han förmå det, med en lefvande påminnelse omkring sig? Följden är också, att den lilla stackarn alltid måste bli honom till en viss grad främmande. » Och Ring tillägger: » Hellre gå inför verlden med sänkt hufvud. Kärleken till barnet skall styrka och skapa henne ett nytt lif. » Den fjerde frågan är besvarad. Förf.
Uti Protocolls-utdrag af denne sistnämnde dag, uppdrogo Fullmägtige åt de Comiterade, att, i öfverensstämmelse med sina framlagde huf - Berättelse af Banco-Fullmägtige. 3g Vudgrunder, och med iakttagande för öfrigt af någre till Fullmägtiges Protocoll den 19 Januarii i 9 punkter framställda erinringar och förbehåll, utarbeta förslaget i sin helhet. Den 17 Mars iS3a afgåfvo Comiterade ett serskildt Betänkande om en ny Cassa-locals ordnande. Commissariatet förenade sig deruti, enligt Memorial af samma dag; och Fullmägtige meddelade den 22 och 29 Mars deras beslut, i afseende på verkställigheten. Localen har blifvit apterad, med undantag endast af sådant till detaljerne hörande, hvarom icke kunnat på förhand bestämmas. Comiterades förslag till Stadgar, så väl för Cassa-afdelningen som Sedel-contoret, upptagande ej mindre grunderne för bokfö rings-systemets, än för dagliga göromålens ordnande inom hvardera, åtföljda af motiver, upplysningar och reflexioner, samt ett förslag, huru det nya Cassa-systemet, i fall så lämpligt pröfvades, äfven före Silfver-utvexlingens begynnande, skulle kunna införas, föranledde, på gjord hemställan hos Fullmägtige af en deras Ledamot, att Comiterade, den 3o Maji i833, lingö sig uppdraget att besörja en ny omarbetning af dessa båda förslag, under den förutsättning, att allenast de 6 nya sedel-valeurerne skulle komma att tillhöra så väl Cassa-afdelningens som Sedel-contorets befattning, på sätt att alla äldre sedelslag från dessa Departementer skiljdes, samt blefve efter hand och för sig i och genom en serskild utrednings-anstalt amorterade.
Marthi, till Stats-Utskottet öfverlemnat Befälhafvarens för Lifoch Hus-Troupperne underdåniga Memorial, innefattande tillstyrkande till den af Second-Chefen för Konungens Svea Lif-Garde gjorde underdåniga anhållan om bidrag af Staten till reparerande af Regementets Cassern, innehållande de remitterade handlingarne, att då Svea LifGardet för 21 år sedan emottog Fredricshofs Slott till Cassern, med skyldighet att det underhålla, enligt Kongl. Brefvet den 3 Nov. 1802, Betänkanden. i85 1802, bestod Regementet af 1200 Man, spridde kring hela staden, deraf endast hälften eller Coo Man beliöfde inlogeras, emedan de öfrige voro permitterade, hvarföre Regementet kunde åtaga sig detta vilkor, och reparation jemte inredning skedde för Regementets räkning och uppgick till en summa af 16,666 R:d. Banco, som bestriddes till en del af då varande Compagnie-Chefer contant och det öfriga genom Lån, hvilket allt af efterkommande Compagnie-Chefer skulle återgäldas, dels genom Accordernes bestämmande och dels genom öfvertagande af resterande skulden.