Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Resultatet af den stämplingen föregående undersökningen berodde nemligen i väsendtlig mån af den noggrannhet och omtanka, hvarmed profspånorna aftoges, och det syntes Ofver-Direktören vara att befara alt det mera invecklade konlrollerings sättet kornme att väcka och öka hågen att på hvarjehanda sätt kringgå de reglementariska föreskrifter, sorn förändringen skulle göra behöfliga, och utan hvilkas noggranna efterlefnad förändringen icke skulle medföra någon egentlig nytta. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Ständer funnit, att, om än, på sätt Ofver-Direktören för Myntoch Kontrollverken uti sill' underdåniga utlåtande vidare utvecklat, åtskilliga svårigheter möta för afhjelpandet af de utaf Revisorerne anmärkta olägenheter i berörde hänseende, dessa svårigheter likväl icke äro af beskaffenhet att utgöra giltigt hinder för ärendets skyndsamma och ändamålsenliga ord - 430 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 136. nande i enlighet med förut antydda grunder. Behofvet häraf, länge insedt och erkändt af Rikets Ständer, synes än vidare vara ådagalagdt genom de af Revisorerne nu anmärkta förhållanden; och få, på grund häraf, Rikets Ständer nu underdånigst förnya sin uti underdånig skrifvelse den 8 September 1848 gjorda hemställan, att nytt reglemente för Kontrollverket äfvensom ny Kontrollstadga måtte varda till efterrättelse fastställda. Post-verket. I anledning af det allmänt kända förhållande, att utländska tidningar och periodiska skrifter, som genom Postverkets försorg tillhandahölles allmänheten, uppginge till ett. särdeles högt pris, hade 1858 års Revisorer ansett det vara önskvärdt, att nämnde olägenhet kunde i någon mån afhjelpas.
Utskottet föreslår tillökning af nämnde tjenstemans aflöning till 3,000 R:dr, genom hvilken förhöjning han erhåller en löneförbättring, motsvarande nära två tredjedelar af nuvarande lön. b) Beträffande andre Registratorns, på indragning ställda, befattning, förekommer, att någon lön för denna icke finnes utförd, utan är i afseende å nuvarande innehafvares aflönande, intill dess han afgår, föreslaget, att, sedan af den nya kanslistlön, som blifvit i staten upptagen till belopp af 2,000 R:dr, men tills vidare icke borde utgå, 1,000 R:dr användts till aflöning åt den 9:de, jemväl på indragning ställde, kopisten, återstoden skulle tillfalla andre Registratorn, hvilkens bibehållande vid nu egande löneinkomster, utgörande med ljuspenningar en summa af 1,603 R:dr 30 ören, dock erfordrade ytterligare ett belopp af 603 R:dr 30 ören från Allmänna Indragningsstaten, hvarförutan denne tjensteman, för att jemväl komma i åtnjutande af någon löneförhöjning, skulle uppbära det särskilta arfvode af 600 R:dr, sorn blifvit föreslaget för vården af Högsta Domstolens protokoll. I betraktande deraf, att den lönereglering, sorn nu sker, icke skulle blifva definitiv, utan gällande blott för nästa statsreglerings-period, torde den äskade nya kanslistlönen ej böra å slaten uppföras; och har. i öfverensstämmelse härmed, Utskottet, jemte uteslutande från tabellen af sagde lön, för andre Registratorn der upptagit den lön, han nu innehar, utgörande 1,333 R:dr 30 ören.
n • i i • n ning af hans verkställdes, beräknats gifva vida högre aikastmng, än deraf i sjelfva verket inneha/da bokunde erhållas, hos Kongl. Majit anhållit om rättelse häruti och att honom måtte ställe. tillåtas att antingen till Statsverket afstå sitt berörda boställe emot åtnjutande af enahanda kontanta ersättning, som vid 1856—1858 års riksdag beviljats de Häradsskrifvare, hvilka ej vore med boställen försedda, eller ock behålla detsamma såsom blott motsvarande den nyssnämnda Häradsskrifvare förunnade boställsersättning af 300 R:dr med befrielse tillika från den bostället åsätta grundräntas utgörande, men Kongl. Majit under den 20 Augusti 1858 förklarat sig på grund 40 Kongl. Magita Nåd.
Flordn, Andriette, fru, Mariestad. Grape, Augusta, fru, Urneg. Göransson, Sophie, fröken, Landskrona. Holmgren, Ann-Margret, fru, Upsala. Kjellberg, Hulda: fru, Kristinehamn. Kolthoff, Majken, fröken, Kyrkebyn, Segmon. Langlet, Mathilda, fru, Upsala. Lithner, Augusta, fröken, Strenpiis. Munthe, Maria, fröken, Ystad. Nymann, Augusta, fröken, Göt.eborg. Pihl, Aurore, fröken, Norrköping. Renborg, Alma, fröken, Ostersund. Renborg, Hildur, fröken, Lidköping. Runcigren, Charlotte, fru, Karlstad. Ryding, Karin, fru, Venersborg. Sandegren, Ingeborg, fröken, u d d e d a. Sjöberg, Hanna, fröken, Falkenberg. Sjöcrona, Helena, fröken, Helsingborg. Sterky, Ameline, fröken, Upsala. Strömberg, Emma, fröken, Varberg. Tengström, Olga, fröken, Venersborg. Tornberg, Ebba, fröken, Lund. Trybom, Elin, fröken, Skara. Uggla, Sophie, fröken, Boras. Unger, Hedvig, fru, Hitorp, Nora. + *) Afsagt sig ombudskapet under året. Filialen i M a h B. Under ar 1891 hafva A filialens byrA anmält sig 39 arbetsgifvare och 99 arbetssökande, af de sistnamnda 53 lararinnor och bonner, 10 kontorsoch butikbitriiden samt 36 husförestfinderskor och biträden i hem. Af dem hafva 19 erhallit plats, 27 Atertsgit sin anmälan och 53 sta fortafarande inskrifna i b y r h. 4 nya medlemmar ha genom filialen inskrifvits i förbundets sjukkassa. Dessutom ha upplysningar lilmnats rörande förbundets utveckling, skolor, kurser och arbetsomr8den for kvinnor, literatur, m. m. Inkomster o c h utgifter u n d &amp;
Och Ungern hade lett litet besynnerligt, tyckte Bunge, men Ungern log alltid på sista tiden, och Bunge hade upphört att grunda på meningen i alla dessa leenden. Och nu var han död! Bunge ville icke tro det, som folk på sjukhus ej tro, att de amputerats. Ungern och han hade samma dag dragit de hvita pagestrumporna på, samma dag första gången haft cour och lärt, hur man bättrade på madam Pihlgrens dåliga kosthåll med hallonglacerna och muscaten vid kungliga taffeln. Ungern och han hade samman haft sina första aventures d’amour, både de légèra med mademoisellerna Spaas och de högtidliga med grefvinnan Örnsköld, och hur hade de icke hviskat samman i vråarna under de långa assembléerna och lett i samförstånd, när de sköna gingo förbi vid sina kavaljerers armar. Ungern och han hade samtidigt blifvit hofjunkare, och mot hoffruntimren och de sköna damerna i staden varit två sammansvurna pirater, som togo priser och eröfrade Berg op Zoom. Det hade varit en evig budväxling med löpare emellan dem, och långa kvällstimmar hade de suttit i reciproque confession öfver röfvade bröstbuketter och stulna skospännen! Och en gång på Drottningholm, när högst salig kung Adolf Fredrik ätit tre tallrikar sockertoppskål vid sitt karusellbord, hade han mött dem i korridoren och med kinesiska sidennattrocken hårdt tryckt om magen ropat: »Tu Ungern och tu Bunge, Ni är mans ett par verfluchte skälmar!» Men efter ljufva nätter hade de bidat gryningen i Loföns gröna skogar, hört taltrast och lärka flöjta poeten Dalins tendra visor om Celadon och Melicerta och känt tårarna glida utför sina kinder med dimman, som föll och blef dagg i den blå morgonen. Och samman hade de rest till Frankrike och tjänat vid Schombergs dragoner, legat i garnison i det tråkiga Verdun, där man gömdes i garderober och klädskåp af mutade kammarflickor (som pussades medan man väntade fruarna), och samman hade de presenterats för Ludvig XV vid en lever i Marly.
Såsom slutpunkt i landlförsvaret lillkomme slutligen en uti 2:ne uppbåd organiserad Landtstorm af 458,700 man, bestående af personer, som alla deltagit uti minst 3:ne års vapenöfningar. 3:o Att, enligt det på indelta truppernas bibehållande grundade, vid 1850 — 1851 års Riksdag afgifna, organisations-förs/aget, uppginge kostnaderna för landtförsvaret till 6,252,825 R:dr 45 sk. 3 r:st. b:ko, således till 1,421,416 R:dr 28 sk. 7 r:st. b:ko mindre belopp, än dess närvarande kostnader. De ständige stridskraflerne eller 14 Santmans. Statssamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 53. den stående hären skulle utgöras af Gcneralitelet 6 personer. Kotnniendanl-slab 30, General-stab, inbegripet Topograf-officerare, 50 personer; Infanteri 2(5,110 man; Kavalleri 3,918 man med 3,900 hästar; Artilleri 2,239 man med 786 ständiga hästar och 144 kanoner samt ingenör-korps och Sappörer 271 man eller tillsammans stående här 32,624 man (1,672 man mindre än för närvarande) med 4,686 hästar (1,116 mindre än för närvarande) och 144 kanoner (16 flera än lör närvarande). Dessutom egde Slaten alt såsom krigs-reserv disponera 104,250 man bevärings-inanskap, 2,483 reserv (rusthålls) hästar och 2,206 trosshästar, eller tillsammans krigs-reserv 104,250 man. inmönstradt och i rullorna införd!, skjut färdighet egande bevärings-manskap samt 4,689 hästar (2,483 mer än för närvarande) Slutligen lippinge den föreslagna organisationen en landlslortn af 479,550 personer, hvilka äfven voro påräknade att ega allmän skjut färdighet.
Må den Furstes minne, som Vi nu begråter, och vars ande alltid må sväva över ett lyckligt folk, som vid Hans grav kan säga: Utan Honom ägde vi inte de lagar, som vi själva stiftat, den fria jord som gömmer våra fäders ben, och den ljusnande framtid som Hans dygder och självförsakelse berett Stockholms slott den 5 februari 1818. CARL JOHAN Berättelse om Högstsalig Hans Maj: t Konungens sista nattvardsgång och levnadsslut. (Febrari 1818-) Den 27 januari blev konungen sjuk och trots alla använda medel antog sjukdomen ett vådligare utseende. Måndagen den 2 februari klockan 12 samlades i slottskyrkan Kronprinsen Hertigen av Södermanland och rikets enhälligt församlade Ständer samt en talrik skara åhörare till allmän förbön för kungens hälsa. Denna förbön fortsattes inför en talrik församling på samma tid varje dag intill konungens död Onsdagen den 4 februari hade konungen hört beskrivas den enstämmiga brinnande känsla, varmed Hans trogna folk åkallat den högste. Han behagade befalla att en kort bön skulle hållas vid hans sjuksäng. Klockan halv 1 vid middagstiden förrättade överhovpredikanten inför den kungliga familjen, herrar och fruntimmer, läkare och uppvaktning, vilka samlades i de angränsande öppna rummen en i korta ordalag avpassad bön och sjöngs psalm 268 vers 10.Vid bönens början räckte konungen den tjänsteförrättande handen. Då konungens krafter försvagades ville tjänsteförrättande göra ett uppehåll, så att kungen skulle återhämta sig, men han sa: Läs mera för mig. Varefter bönen fortsatte och slutade med syndabekännelsen, därefter föll konungen i en stilla sömn. Efter en halvtimme vaknade konungen styrkt och fick några mildrande läkemedel och talade med drottningen. Han önskade få nattvarden. Tjänsteförrättande framträdde ånyo och läste ur den Heliga Skrift om människans svaghet och Guds Nåd. Därefter försäkrade han i Jesu namn och på Jesu befallning försoningens löften och stadfäste dem i den heliga treenighetens namn. Därefter lästes instiftelse orden till nattvarden. Konungen avlyfte med svaga händer sin mössa och lade den på sängtäcket, varefter han suckade till Gud om nåd och salighet.
Skrifvelse, iV.o 66. 5? tjenst anställd, derunder sina många och vigtiga embetsåligganden fullgjort, sednast i 25 år såsom ledamot af Konungens Högsta domstol, vill Kongl. Maj:t, med öfverlemnande till Rikets Ständers Stats-utskott af den underdåniga ansökningen, jemte dervid fogade handlingar, i nåder föreslå Rikets Ständer, att, i likhet med hvad i dylikt fall tillförene blifvit medgifvct, Justitie-rådct Stråle, såsom, efter läkarens intygande, af sjukdom hindrad, att sin tjenstgöring i Högsta domstolen fortsätta, intilldess han, efter ett års förlopp, enligt författningarne blefve till pension berättigad, må varda, så snart afsked blifvit honom beviljadt, å allmänna indragnings-staten uppförd, att i sin återstående lifstid derifrån i pension åtnjuta ett emot Justitie-råds-lönen svarande belopp, tre tusen (3000) r:dr biko, med tillökning efter riksmarkegångs-medelpris för derunder begripne tvåhundra (200) tunnor spanmål. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-utskott med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott den 8 April 1851. OSCAR. G. A. Sparre. Bi A, till R, St. Prol. 1S5Q jr iS5i. i Sami., i Afd., i5 Käft. 58 Kong!. Majlis Nåd. Skrifvelse, N:o 66, Utdrag af Protokollet ofver Justitie-depar tements-wr enden ^ hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-råilet å Stockholms Slott den 8 April i85i.. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsmiuistern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-miuistern. för Utrikes Ärendena, Herr Frih.. Stierneld' Stats-Rådcn: Fåhreeus, von Hohenhausen} Wallensteen > Gunther, Genberg och Grefve von Platen.
Vill man klandra den rågång, hvarom förlikning skett; anmäle det då hos Domstolen; fullfölje sedan sitt klander vid det sammanträde, som börjas näst efter tre månader derifrån; och varén öfrige jordägare, som saken angår, då skyldige att, utan stämning, i målet svara. Anmäles ej klander, såsom nu sagdt är; varde rågången genast af Domstolen fastställd. Träffas ej förlikning; varde endast tvistekartan och berättelsen af Landtmätaren utlemnade till den af parterne, som det äskar, der ej skiftesförrättning å färde är, hvarom längre fram stadgas. Tvist om rågång skall, på käromål af en delägare, för alla pröfvas. Är rågång krokig, och vilja jordägare å ömse sidor genom utbyte af ägor den rätta; gånge dermed, såsom om utbrytningar af hemmans områden här stadgadt är. Har by äga inom annan bys rågång och gränsa båda byarne tillsamman; då skall sådan utbrytning af ägan ske, att den blifver sammanhängande med den byns område, till hvilken ägan hörer; och förhålles med den utbrytning, såsom sagdt är. § 32. Ej må öfver jordatvist i något fall dömas, utan att karta af Landtmätare öfver det tvistiga upprättad är. § 33. Till Ägodelning eller rågångsförrättning, som af Landtmätare hålles, skall kungörelse af Landtmätaren utfärdas; och varde denna kungörelse i de socknars kyrkor der jorden ligger, så ock i deras, der närmast angränsande hemman äro belägne, uppfäsen ej mindre än tre, och ej längre än sex veckor före förrättningens början. Sker det ej, vare förrättningen ogild. Är förrättning uppskjuten, och har dag till dess fortsättande ej blifvit vid uppskofvet beramad och delägarne tillkännagifven; då må ej fortsättningen företagas, utan att derom så kungjordt blifvit, som nu sagdt är. § 34. Är förrättning lagligen kungjord; vare då jordägare eller den, som för jorden lagligen talar, skyldig att sig dervid infinna och sin talan utföra. Uteblifver han; varde förrättningen ej derföre uppehållen.
Alt kalla, hvassa blickar få Det tycker jag är rent förfärligt. Att sladdra bör hon låta bli, ' t Men vela väl och lagom tala, Ty jag blir ondsint och förbi, Om hon mig jämnt vill söndermala. Till sirnelbör hon vara ren Och tåla harmlöst skämt all höra, Fi) rodna för pianoben Oeh sig till ett spektakel göra * Sodan detta skréfs, liar romanen böljat öfVer sältas till svensk; !. Om så jag friar, kär och het, Hon får ej dum, och tillgjord stamma: •njag tror ej. att jag riklig ', ... vet. Det blir visst bäst ... att fråga mamma. ', Nej, smyger hon sin hand i min Och ögonen blott ärligt svara: Ack ja, visst vill jag blifva din. 3 Då må hon gärna orden spara. E. Tor / iérhjelm. Systrar. Men e t t gif akt! K. hvarandra. Oekså ett lidande! Hon reste sig mödosamt och gick fram till en säng, från hvars kudde ett blekt flickansikte tittade fram. » Nu barn får du ändtligen sofva riktigt godt, » — sade hon smekande — » nu skall ej den stygga porten slå mera — slå så ofta » — rättade hon sig dock strax, ty hon var en sanningskär liten gumma. Ett drag af lättnad spred sig öfver flickans ansikte, hon sträckte litet på lemmarna, vände sig mot väggen och mumlade ett otydligt » god natt, farmor », medan ögonlocken tungt slöto sig samman. Gumman stoppade täcket fastare kring barnet och stod en stund lyssnande, tills jämna andetag sade henne, alt det somnat in, då hon återvände till sin plats vid fönstret. » Om hon nu kunde få sofva en stund med ro, » — mumlade den gamla med en blick öfver glas ögonen, först varm till barnet, sedan hotande mot dörren, strax vid hvilken ytterporten låg. Den porten utgjorde ett plågoris för henne och barnet. Från gatan ledde den direkt in i förstugan, och för att den ej skulle stå öppen och släppa in alla spelande vindar, var den försedd med en inrättning, som gjorde, att den af sig själf föll igen efter de utoch ingående. Och med hvilken kraft det skedde!
I muren, som innestänger yttre sidan, visas ännu en nött sten, mot hvilken Tiberius i timmar brukade luta sig, spanande efter fiender, der inga funnos, fruktande förföljelser, der ingen vågade förfölja, och här på platformen var det, som Caligula, då en halfväxt yngling, »på lek» lät sin uppvaktning springa sig förbi, under det han med ett kort svärd afhögg dens öron, som icke var nog snabb i vändningarne. Allt detta berättade eremiten, medan vi tillsammans beundrade utsigten. Den hemliga gång, som kejsaren begagnade vid sina sällsynta besök i staden, är ännu temligen väl bibehållen. En gammal gumma, som här betade sina getter, plockade upp ett par bitar ur golfmosaiken och erbjöd mig till minne. Hon ansåg sig tydligen vara hemma hos sig, och det är af henne, som jag har följande lilla episod om tyrannens död. En dag hade Tiberius i ett anfall af vansinnigt raseri sjelf störtat sin bäste vän nedför den olycksbringande, lodräta klippa, som ännu bär namnet »Tiberii luftsprång» och nedför hvilken han lät kasta alla dem, som misshagade honom, men knapt var dådet gjordt, förr än ångern infann sig. Han lät genast upphemta den söndersargade kroppen och bisätta den med de största hedersbetygelser, men från den dagen kunde alla se konturerna af en menniskokropp afteckna sig der nere i hafssanden vid klippans fot; hvems kropp visste alla. Kejsaren lät kasta lasstals med grus dit ned, men gruset föll alltid i samma linier; tunga klippblock nedvältrades, men då gledo konturerna upp i vattnet som en oåtkomlig skugga, hvilken sakta följde med vågornas sqvalp upp och ned, upp och ned. Det var värre än allt annat. I dagar, i veckor satt Tiberius som fasttrollad på klippan och stirrade ned i det klara vattnet, som dolde en så förfärlig hemlighet, till dess han slutligen en dag störtade nedför den svindlande höjden, lockad i döden af vännens ohämnade ande. Så slutade gumman sin berättelse, och hon tycktes hafva reda på saken.
R:dr, för bibliothekshyggnaden vid nämnde Akademi, emot 2 procents årlig kapital-afbetalning och 3 procents ränta 33,000: -— 31,500: — » Karlstads stifts Domkapitel, å 12,000 R:dr, för utvidgande af läroverken inom nämnde stad, emot 3 procents årlig kapital-afbetalning och 3 procents ränta 7,416: 91. 6,921: 28. » Strengnäs stifts Domkapitel, ä 4,500 R:dr, för utvidgning och reparerande af skolhuset i Nyköping, emot återbetalning af i:del årligen utaf lånets belopp samt 3 procents ränta å kapital-återstoden; hvilken betalningsskyldighet, enligt Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständers beslut, först vidtagit 10 år efter lånesummans lyftning 1,799: 61. 899: 59. » Hernösands stadsoch Hernö landtförsamling, ä 60,000 R.dr, för fullbordande af nya stiftskyrkan i Hernösand, emot årlig återbetalning efter 1850 års slut af 5 procent utaf lånesumman 36,000: — 33,000: — » Kristinehamns stadsoch Warnums landtförsamlingar, å 37,500 R:dr, för uppbyggande af ny kyrka i Kristinehamn, emot 3 procents ränta och årlig afbetalning af 2 procent å den lyftade lånesumman 32,353: 29. 31,603; 29. » staden Lidköping, å 24,000 R:dr, för ny kyrkas uppbyggande inom denna stad, hvars förra kyrka år 1849 nedbrann; å hvilket låns belopp skall, före hvarje års slut, återbetalas 6 procent, deraf 4 procents ränta beräknas å kapital-återstoden 20,212: 85. 19,574: 62.
Hvarest skola väl dessa personer finnas med nog skicklighet och takt, att icke mången gång snarare skada den sak de skola försvara, kompromettera Regeringen, såsom någon gång förut händt i dylika fall, och draga det kortare strået, derigenom att de inlåtit sig i en strid, der motståndarne i följd af sin ställning kunna röra sig mera obehindradt. För det fjerde synes den ifrågasätta’ åtgärden obehöflig af det vigtiga skälet, att den nuvarande Regeringen åtnjuter allmänhetens förtroende och vida mer än sina föregångare uppbares af flertalet bland pressens mest spridda organer, och någon anledning icke är att befara en förändring häri under den närmaste framtiden. Väl har det blifvit sagdt vid öfverläggningen inom IJtskottet, att detta är godt nog för ögonblicket, men att det ifrågavarande anslaget vore nödvändigt för den händelse, att Regeringens åsigter framdeles skulle blifva mindre öfverensstämmande med det allmänna tänkesättet, och att derföre något medel bör finnas att återföra detta på den rätta vägen. Flere talare inom IJtskottet hafva likväl, enligt min uppfattning, visat, att under sådana omständigheter, tillvaron af en polemiserande erkänd regeringsorgan skulle leda till ett motsatt resultat. Med det förestående, som blott innefattar en liten del af de invändningar, hvilka kunna framställas, är dock icke sagdt, att ju en förbättring af det egentligen officiela trycket kan vara af behofvet påkallad. Denna skulle bestå i utgifvandet af en särskild samling af alla vigtigare regeringsbeslut utöfver dem den egentliga författningssamlingen i likhet med hvad som publiceras i den Fransyska Bulletin des lois eller den Danska Departementstidenden-, men detta är något helt annat än hvad nu blifvit af Regeringen sjelf föreslaget, och Jett förslag dertill torde lämpligen kunna afvaktas till början af den snart instundande nya Riksdagen. Jag föreslår derföre vördsamt, att Rikets Ständer förklara det af Kongl. Maj:t begärda anslaget icke kunna beviljas. af Herr C. J. Bergman samt Riksdagsfullmägtigen Per Nilsson från Christianstads län. STOCKHOLM, TRYCKT HOS J. & A. RIIS, 1866. Stats-Utskottets Utlåtande M 102• Alik. till Exp.-Utsk.
Sen lefva de i sång och saga Som ett poetiskt minne blott. iiär sitter jag en afton sen / Att krönikan för Idun rimma, Framför mig ser jag insjön glimma, Och ljufligt uti kvällens timma Slår doften mot mig af syren. Qunås så visst jag känner nog, • Att här bland ängar, sjö och gärden Totalt jag glömmer hela världen, Och slappes tanken lös, går färden Djupt in i dunkel furuskog. Och Om Min Jag Se ' n ogeneradt på naturen, krönikan blir dum, jag skyller, håg, mitt sinne helt den fyller; skrefve hellre små idyller, nyss jag sluppit ut ur bur ' n. Men bäst jag låter vefven gå, Förren Idun tålamodet mister Med krönikörens fel och brister. Gu ' signe våra O. D-ister, De äro grufligt bra ändå! De draga gladt från stad till stad, Från land till land med sång så fager Om » Lunkan » blir på kuppen mager, Han får sig trösta med sin lager, Och likaså vår Hedenblad. Hos Tysklands kejsare nu sist Det nära var de lyftat taken Så för förlofvade, förstås, En nyhet har jag att berätta. Nu ä ' ej ringarne så lätta, Ty man skall dem om benen sätta, Försedda med ett duktigt lås. Och Nog Men Om Hur ena partens nyckel vill andra parten väl förvara; tacksam skulle jag då vara, någon riktigt vill förklara, eklateringen går till. Till ledning se ' n för en och hvar, För balens drottning och för bruden Beskrifs den mest moderna skruden: Af åtta hundra höns tas huden, Hvarpå ej fjädern lämnas kvar. Om du är lång, jag tror hel Än flere hönors hud du tarfvat. Nåväl, sen skinnet blifvit garfvadt Och klippt och måladt, sydt och skarfoadt, Din klädning färdig blir till sist. Och vore jag till slut en fé, Du dräkten ständigt fick behålla, Och fjädrar fram jag skulle trolla, Att alla i den stackars fjolla Fn höna kunde tydligt se. Snorre. * 1898 Tystnade röster — f ^ å mitt skrifbord har jag liggande ett r litet häfte afskrifna dikter.