Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Konungens Embetsman i allmänhet ma han fordra den lagliga handräckning, som de efter 99 Z i Negerings-Formcn äro skyldige att honom lemna, samt af alla Fiscalcr äska och erhälla biträde att anställa och utföra actioner samt Rättegängs-former bewaka efter de föreskrifter, hwilka han dem bör meddela; ägandes han, hwad witcs föreläggande beträffar, dertill lika rätt med Konungens JustitieoCantzler. 8 7- Skulle emot förmodan Justitico-Ombudslnanneu någon Domare, Embetsoch Tjensteman utan skäl tilltala eller tilltala läta, eller genom obehöriga tillmälen och olagliga pästäenden förolämpa, ware han till answar och pligt derföre, lika nied Actorcr i allmänhet, efter Lag och Författningar skyldig. För ätal och pästäenden, som wederbörandc Fiscaler, enligt med, och således icke utöfwer, Justitiee-Mmbudsinannens föreskrifter, anföra, ware han auswarig. 8 8. Jnstitice-Ombudsmannen mä, när han det nödigt anser, öfwerwara Högsta Domstolens, Rikets Allmänna Ärendcrs Berednings, Nedre JustiticoReoiffviiens, Hof-Nättcrnes, de Kongl. Collegicrncs och alla lägre Domstolars samt de genom Regeringens tillförordnande med allmänna Oeeonomiska mäl befattning ägande Wcrks öfwerläggningar och Bilaga till Mern. N:o 21. 351 beslut, dock utan rättighet att siu mening derwid yttra, samt äga tillgäng till alla Domstolars, Collcgicrs och Embets-Werks Protoevll och Handlingar.
Cancelli Styrelsen, lika nied hvarje annan autoritet, genom ett roed» deladt exemplar af Statstidningen, erhålla behörig kännedom af alla författningar, som utfärdas, samt derjemte från Kongl. Tryckeriet erhålla tillräcklig utdelning af sådane, som tillhöra föremålen för detta verbs befattning, men icke af andra, innnefattande ämnen, hvarmed Kongl. Cancelli Styrelsen, icke har den ringaste beröring, i hvilket afseende endast exempelvis anföras: de tid efter annan utfärdade Kungörelser om ekharks användande, qvarnars skattläggning, liusväfnaders stämpling, linhråkars anlägg* ning, och mångfalldige andra, hvaraf Kongl. Cancelli Styrelsen hittills erhållit en öfverflödig utdelning. Deremot borde å en annan sida tillses, att de autoriteter. hvilka. Besv. och Ekon. XJtsk. Betänkanden. 13O5 enligt det i förenämnde Presidents Ämbetes Kungörelse faststälde utdelningssätt, till äfventyra erhålla ett otillräckligt antal exemplar af nödige till dess befattning hörande förordningar, borda erhålla den förökning deri, som behofvet påkallar. Genom denna förändring uti utdelningssättet, skall statens kostnad för de å Kongl. Tryckeriet upplaggda författningarjbet y dligen förminskas; förstock främst derigenom, att ett vida mindre belopp af exemplar behöfver uppläggas, sedermera i det afseendet; att det vanliga årstrycket nu innefattar många handlingar af den beskaffenhet, att de, en gång tryckte i Statstidningen, antingen icke behöfva uppläggas å Kongl. Tryckeriet, eller åtminstone icke till något betydligt antal exemplar. Sådane äro t. ex. Handelsoch Fredstractater, Reglementen och Instructioner m. m,: härtill kommer slutligen, att, jemte flera andra till besparing ledande omständigheter, som kunna iakttagas, synes den förteckning pä Kongl.
Då det nemi. mäste ligga ett sådant samhälle nära om hjertat, alt se konster och vetenskaper uppblomstra såsom oundgängliga villkor för menniskoslägtets framskridande i andligt och materielt afseende, så låter det ej tänka sig, alt della samhälle skulle med liknöjdhet kunna åse, att de män, hvars kunskaper och skicklighet uteslutande egnals åt allmänt väl, skola se sina mödor ökade af striden mot ekonomiskt betryck, eller att de, då ålder och sjukdom matla de händer, som rastlöst arbetat 360 Den 24 Augusti f. m. för det allmännas gagn och heder, skola, mot slutet af sin verksamma lefnad, linna sig försatte i en ställning jemnlik deras, som tillbragt ett helt lif i lättja och okunnighet. Det är på en gäng samhällets högsta pligt och största fördel ali förekomma ett dylikt förhållande, och det är af denna anledn., som jag icke ansett mig böra underlåta att genom denna min motion sätta R. St. i tillfälle att göra rättvisa ät en mans förljenster, hvilka äro lika allmänt kända, som med sparsam hand belönade. Denna man är nuvar. Ofvermechauieus vid Götha canal, Hr Öfverste Gust. Lagerheim. Ett uppräknande af alla de olika befattningar och uppdrag, hvilka varit denne verksamme man anförtrodde, skulle blifva nog vidlyftigt; det kan icke eller synas erforderligt, dä man känner, att under loppet af sednast förflutna 30 år, hvilka varit så rika pä allmänna och enskilda förelag, i den väg, pä hvilken Öfverste Lagerheim förvärfvat sig lika stort ryckte för snillrikhet i plan, som skicklighet i utförandet, icke ett arbete af större omfattning blifvit utfördt, der icke antingen haus di~ recla ledning blifvit begagnad, eller hans djupa insigtcr och mogna erfarenhet blifvit påkallade. Och icke har hans verksamhet varit inskränkt inom någon särskild del'af fäderneslandet: bevisen derpå sträcka sig från Norrbotten till Sundet, frän Kattegatt till Östersjön.
För fyratio år sedan var det annorlunda. Allenast borgare fingo då idka manufakturhandel och visst icke med hvad slags varor som helst; därtill fordrades fullmakt att sälja den eller den fabrikantens vara, och lika många inhemska fabrikanter som i boden voro representerade, lika många fullmakter måste säljaren kunna prestera för polisen eller fiskalen, som då och då gjorde sin rond, eljes följde laga straff. Änka efter köpman ägde rättighet fortsätta mannens affär, men som boktryckaren Cronquists yrke ej kunde dl räknas (han dog 1852), förelågo stora svårigheter under den kraftigt växande verksamheten. Fru C. gjorde hvad veterligen ingen svensk kvinna före henne frambragt, hon skapade en firma af sitt namn, hon upptog en son Georg i affä- ren, som benämndes A. C. Cronquist é son, under hvilket namn den utvecklats och på ett förträffligt sätt handhafts äfven af sonen, sedan modern lämnat verksamheten. I stillhet och med den glädje, som känslan af ett fullgjordt lefnadsarbete måste medföra, tillbragte fru C. de sista två årtiondena inom sin familj och med tyst välgörenhet samt slöt gitt verksamma lif den 5 sistlidne februari nära S6 år gammal. Hennes äldste son Corfitz hade redan på 1850-talet lämnat Sverige och torde vara den förste och hittills ende, som försökt sig på ett svenskt tidningsföretag i Australien (tidningen Norden i Ballarat), Georg öfvertog firman, och den yngste, ingeniör A. Werner Cronquist, är den kände kemisten. &amp; Bottensats. tå lifvets Och f höjder bjuder Se, tusen, lyckan leende lusen står i ljus sitt glädjerus. händer streckas mot Den höjda Väl en Han tömmer De jlesta Blott På Han och mången guldbesmidda annan når eldigt hinna doppa vill, bägarns med torra lägger men och lust högtidsvinets dock lifvets den, fot. kan oinildt ej kamp med must. och nöd, hvardagsbröd. öde lyfta band: fjättrad hand, Han kan blott 1893 E j t ä n k t något ädelt, ej gjort något godt: H a n slutar v i s s t leken med tårar.
Till åtlydnad af Höglofl. Banko-Utskottets, under den 23 Maj 1843, lemnade föreskrift, äro formulärer upprättade för de tabellariska sammandrag öfver Uåne-Kontorens rörelse, hvilka från Direktionerne inlemnas lill de årliga Revisionerne af Läne-Kontorens förvaltning. 24:o. Efter att vederbörande i ämnet hörde blifvit, hafva Fullmäktige låtit upprätta och skoja till Höglofl. Utskottet aflemna förslag till en Pensions-Inrättning för Enkor och Barn efter Tjenstemän och Betjente vid Banko-Diskonten, LåneKontoren samt Tumba Bruk. Angående Bankens utoch invexling af silfver, guld samt kopp ar skiljemynt. 23:o. Mom. 1. Enär de, tid efter annan från vederbörande Konsuler, genom Kongl. JV!aj:ts och Rikets Kommerce-Kollegium, infordrade uppgifter, angående halt och vigt å de utländska silfvermynts-sorter, hvilka, jemlikt 104 §. 1 morn., så väl i Banken, som vid Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö mot Bankens sedlar invexlas, icke föranledt till någon förändring uti de derå bestämda pris, äro desamma bibehållne. Säger Rdr 201: 2. 6. i följd hvaraf Bankens tillgång i utländskt mynt, som omförmälde dag, i Rdr Specie evalverad, uppgick till 1,342,322: 7. 11. nu utgör Rdr 1,342,523: 10. i! Berättelse af Banko-Fullmäktige. U Någon utvexling af dylikt mynt har deremot icke ifrågakommit. Mom. 2. Jemlikt 2 mom. i nyss åberopade §, är det åt Fullmäktige öfverlemnadt, att kunna, i stället för Svenskt silfvermynt, utgifva silfveroch guldplantsar, emot det i Myntbestämningslagen stadgade pris af 128 sk.
Erstavik kallades visserligen stad, men var i själfva verket blott en af Stockholms mindre förstäder. »Och hvar skall tunneln mynna ut?» »I Port Jackson på Nya Holland.» »Präktigt företag och af långt större vigt än tunneln från Pater-Noster-Skären.» »Vi ha öfverträffat göteborgarne.» »Men hvem leder arbetet? Därtill behöfs en utmärkt ingeniör.» »Det är Warm Blasius.» » Väderlekstillverkaren?» »Samme man.» »Han har då öfvergifvit luften?» »Ja, för att sänka sig i jordens inre. Han är en högst skicklig ingeniör.» Att det var Oxygen som ledde arbetet i den nye tunneln hade Aromasia icke förr än nu erfarit. Hon hade god lust att lemna sällskapet och fara genaste vägen till Göteborg, men tant Vera gaf henne ett uppmuntrande ögonkast som tycktes säga: »Ingen svaghet!» Antingen det var denna uppmuntran eller någon annan orsak, möjligtvis öfverensstämmande med Aromasias gamla känslor för Oxygen, hvilka känslor dock nu skulle vara öfvergifna, besegrade, utplånade, men, alt nog, hon erfor icke mer någon lust att helt plötsligt lemna Grönskär. Den lust som uppstod hos henne var att få besöka tunneln, att se de märkvärdiga arbetena och – kanske äfven att se den som hade öfverinseende öfver dessa arbeten. Aromasia var dock icke vankelmodig, icke svag. Hon visste hvad hon ville och hon hade kraft att göra sin vilja gällande. Men hon hade hvad man fordom kallade ett hjärta, och det hjärtat kände sig ännu draget till föremålet för hennes starka ungdomskärlek, fastän hon fast beslutit att aldrig förena sig med det föremålet. Ännu visste hon icke hvad som skulle hända henne under Östersjöns botten. Sällskapet bad om tillåtelse att besöka tunneln, och denna bön beviljades gärna, emedan det var under en af hvilostunderna, då maskinerna eftersågos och smordes, och arbetet således för tillfället afstannat. Man försåg sig med tillräckligt förråd af syrgas och fördes ned på en af de stora vagnarne som nytjades af ingeniörerne under deras oupphörliga resor mellan hafsytan och den redan färdige delen af tunneln.
Annu är det ej »för sent» att, utan en fullkomlig omstörtning af våra representativa förhållanden, på den seklersgamla grunden och i den åldriga, men fasta byggnaden införa de förbättringar, hvilka onekligen äro nödvändiga för befrämjandet af allmän rätt, men också med bevarandet af allmän säkerhet; och det är just vilkoren, grundvilkoren för denna allmänna säkerhet, för styrelse och land, som jag förgäfves söker i det nya förslaget och hvilket jag fördenskull, af pligt och samvete manad, afstyrker och afslår. Talrika och starka bifallsrop följde på detta yttrande. Hr De Maré, Baltzar: Visserligen ser jag brister i det föreliggande förslaget, men vida större och flere brister har jag, så länge jag förmått i slikt ämne reflektera, funnit uti vårt närvarande representationssätt. Redan för 25 år sedan, såsom ledamot af Borgare-St. och af 1840 års Konst.-Utsk., arbetade jag efter förmåga för en ombildning. Fruktlöst blef den Riksdagens och alla sednare Riksdagars förslag. Efter sådan erfarenhet är det uppenbart, att endast ett 224 Den 4 December. af K. M. framlagdt och af nationen på förhand godkändt representations-förslag kan på fredlig väg hos de 4 Stånden genomföras. Då vi nu hafva ett sådant, som på det mest omisskänneliga sätt redan blifvit af nationens allmänna mening gilladt, finner jag, med all skyldig respekt för en annan åsigt inom detta Hus, att fäderneslandets väl kräfver, att K. M:s förslag just nu varder af R. o. Ad. antaget. Denna dess största och sista uppoffring skulle af samtiden med jublande tacksamhet emottagas och af efterverlden aldrig kunna förgätas, samt säkerligen för detta Högh Stånds ledamöter bereda ett välförtjent, stort förtroende inom den nya representationen. Hr L owen borg, Johan Adolf, anförde skriftligen: I medvetande af min obetydlighet och ringa parlamentariska förmåga, har jag icke hittills, under de många plena jag bevistat, vågat på detta vördnadsbjudande rum och inför denna Högh lörsamliug höja min röst. Samma medvetande qvarstår, och det är derföre med bäfvan jag vågat begära ordet.
Ja, detta lät prinsen inte säga sig två gånger, utan klädde på sig både hjelm och harnesk, spände sporrar på fot och band svärd vid sida, och kände sig så lätt i stål-rustningen som en fogel i luften. Derefter sprang han upp i sadeln så det klang i hvar enda sölja, gaf hästen tyglarne, och red hasteligen fram åt berget. Prinsessans friare skulle just nu lykta sin lek, och hade ingendera vunnit priset, ehuru de alla gjort godt skäl för sig. Som de nu stodo och öfverlade, och tänkte att lyckan månde bli dem mera gunstig en annan gång, fingo de plötsligen se hvarest en ungersvenn kom ridande fram utur skogs-brynet, och for rätt emot berget. Han var allt klädd i stål ifrån topp till tå, med hjelm på hufvudet, sköld på arm och svärd i bälte, och förde sig så ridderligt i sadelen, att det var en lust till att skåda. Straxt vände alla sina ögon på den främmande kämpen, och sporde hvarandra hvem han var, ty ingen hade sett honom tillförene. Men de fingo inte mycken tid att spörja och fråga; ty knappt hade han kommit fram ur skogen, förrän han lyfte sig i stig-byglarne, högg hästen med sporrarne, och tände af som en pil rätt uppföre glas-berget. Likväl red han inte ända upp, utan när han kom midt på branten kastade han plötsligt om sin gångare, och red tillbaka utför berget, så elden fräste om häst-skorna. Derefter försvann han i skogen, såsom en fogel flyger. Nu kan man tro der blef en uppståndelse ibland allt folket, och ingen var som icke undrade öfver den främmande kämpen, fast jag väl knappt behöfver säga, att han inte var någon annan än prinsen. Men alla kommo öfverens deruti, att de aldrig sett yppare häst eller båldare hofman, och det hviskas att prinsessan tyckte så med, ty hvar natt sedan drömde hon bara om den främmande ungersvennen. Det led så en tid bortåt, och prinsessans friare skulle pröfva sin lycka för andra gången.
Om professoren å denna afdelning tillika innehade annan tjenst med lön eller arfvode på stal, borde bans lön vid institutet minskas med ett mot den andra lönen eller arfvodet svarande belopp, dock icke till lägre belopp än 3,000 R.dr. Lön för professorn å medicinska afdelningen „ 3,000 Arfvode till föreståndaren „ 400 Lön för en lärare (den äldste) „ 2,200 „ d:o 2,000 , d:o (den yngste) , 1,800 , underlärare (den äldste) „ 1,200 „ d:o , 1,000 „ d:o (den yngste) „ 800 „ lärarinna,som fullständigt genomgått sjukgymnasliska kursen, , 1,000 , d.o, , „ , d.o, , 1,000 Om någon af lärarinnorna endast inhemtat de pedagogiska ämnena af sjukgymnastiska kursen, borde en sådan lärarinna i lön åtnjuta blott 800 R:dr: Lön för sekreteraren och redogöraren , 800 „ , vaktmästaren „ 500 , „ gårdsdrängen 400 Summa R.dr 24,100; StatsUtslcottets Utlåtande N:o 139. 119 hvarjemte Komiterade beräknat öfriga omkostnader för institutet sålunda: För undervisning i ridning R:dr 1,500: dock med anmärkning, alt om de för ridöfningarne erforderliga hästar kunde från Strömsholms stuteri institutet tillhandahållas, denna kostnad komme alt med omkring halfva beloppet minskas. „ underhåll af två hästar för voltige-öfningarne, remonterings kostnad inberäknad „ 900: „ underhåll af gymnastik-redskap, fäklruslningar, vapen m. m „ 670: „ bibliolhekct och samlingarne „ 100: „ ved och lysning med gas „ 2,000: Diverse utgifter för skrifmaterialier, litografering och tryckning, dissektionsöfningar m. m „ 230: Hyresersältning till den af institutets professorer, som ej innehade bostadslägenhet i institutets egendom „ 600:
Lag äsyftat, dä den warit svarsam pä gillade orsaker til äktcnffaps-ffilnad, och icke antagit andra såsom gällande, än hor begangit under äktenffapct, af den ena makan, lägersmål af qwinnan begängit och af mannen okändt före äktenffapct, onffefullt öfwcrgifwande, samt det bedrägeri, dä den ena makan genom upgiftvanLe af orätt namn och ständ eller förtigande af wanförhet och smittosam obotelig sjukdom, ästadkommit en förening, som den andra makan, i hän. Den 24 Augusts. 1873 i händelse af kunskap, därom, präsumeras icke hafwa welat samtycka. Lag. Utskottet som inser, at Lagstiftaren förut kan til en sädan inskränkning haft goda skäl, har dock derjemte öfwerwägat, at wilkoret för den Moraliska förening, som utgör äktenskapet , är inbördes agtning, och at enär den samma förswunnit, har äktenskapet således i makarnas inre känsla och medwetande redan uphördt, om ock yttre skenet af den förra förbindelsen bibehälles. Utskottet har derföre trott, at sädane af den ena makan begänqna brott som hos den andra, om hon har nägon känsla för det ädla och rätta, störa denna nödwänoiga aktning, böra anses för giltiga skäl för den senare at söka och winna skilnad frän ett band, hwars bibehällande i det yttre mera skulle wärka emot, än befordra renhet i seder. Och som agtning för ett foremäl som saknar förnuft är otänkbar; har ock Lag - Utskottet trott sig böra hafwa afseende pä den tilfälliqa omständighet, dä deuena makan fallit i galenskap, utan sannolikt hopp om bättring, häldst äktenskapets skyldiga ändamäl derigenom förfelas. Pä sädana grunder tilstyrker säledes Lagutskottet, at, utom i de fall Lagen förut medgifwer, skilnad mä pä den ena makans begäran äfwen tillätas i följande, nemligen. i-.o
Brutto-uppbörden, som före 1826 icke uppgick titt 2 millioner Riksdaler, har, oaktadt de under tiden skedda betydliga nedfättningar i sa wäl utförsels-tullen som införsels-tullen ä flere wäsendtliga artiklar, är 1838 Utgjort 3,987,174 R:dr 4 r:st. Exempelvis ma nämnas att förtullade qwantiteten kaffe, som innan 1825 wid en tull-afgift af 3 sk. Hamburger B:co eller 8 st. Bancosedlar per K, utgjprde i medeltal endast 1,410,000 A, om äret, efter medeltal för 1837 78 och 1838 wid 3 ss. Bancosedlar i tull, stigit till något öfwer 4 millioner A för hwandera aret. Denna nllwept, äfwensom tillökt förtullning och förbrukning af acffilliga andra utländssa waror, wittna pa en gang om förbättrad tullbewakning och om ökadt wälstand hos mastan af förbrukare. Nr tulls De af Rikets Ständer wid sista Riksdag, under fem ar, be^anmäl stämda tull-afgifcer a utländff spanmal blefwo af Kongl. Maj:t oför« ändrade bibehallne till dest de, efter 1637 ars allmännare mitzwäxt, mäste nedsättas. Kongl. Mast will i detta wigtiga ämne till Rikets Ständer göra en Nådig framställning; och Kongl. Mast har för afsigt, att da med dem öfwerenskomma om en till nästa Riksmöte bestående lagstiftning, som witzerligen likmätigt Grundlagen beror af Kongl. Majus ensamma afgörande, men som titt sina följder, ware sig gagneiiga eller menliga, synes kunna wara af natur att pakalla de bada Scatsmagternes gemensamma deltagande i beflutet. Handell och Redan ar 1835 hade afgifren till handelsoch sjöfarts-fonden upphört för utgående waror, och ifrån och med ar 1836 blifwit med förenklad beräkning för inkommande waror i allmänhet bestämd till 10 procent af införsels-tullen.
Stadgarne för Carolinska Medico-kirurgiska Institutet af den 26 April {861, i fråga om nämnda Instituts ställande såsom ett sjelfständigt läroverk i jemnbredd med de Medicinska fakulteterna vid Universiteten. Redan från äldre tider hafva vigten och nödvändigheten af medicinsk undervisnings meddelande i hufvudstaden gjort sig gällande. Deraf föranleddes stiftandet af Collegium Medicorum, en fri förening af utexaminerade läkare, till inbördes skydd och till bibringande af såväl theoretisk som praktisk medicinsk bildning åt yngre kolleger och elever. Denna utom-akademiska undervisning kom dock blott tidtals samt mera ofullständigt till utförande. Men i början af detta sekel upptogo Rikets Ständer frågan och sedan dess har denna undervisning af dem och regering på ett kraftigt sått blifvit understödd. Med anledning af den förfärliga härjning, sjukdomar gjorde inom Svenska arméen i början af detta århundrade, uttalade Rikets Ständer vid 1809 års riksdag behofvet af en förbättring i den medicinska undervisningen och läkarevården, sär - Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 225 deles för arméen och flottorne, och redan följande år tillsatte Kongl. Maj:t för utredandet af dessa ämnen en kommitté, i hvilken såsom sakkunnige läkare ingingo dåvarande Prseses i Collegium Medicum, Förste Arkiater David Schultzenheim, Förste Lifmedikus Weigel, General-Direktör Hagströmer samt Förste Lifmedikus af Bjerkén. Denna kommitté afgaf den 9 Juli 1810 förslag till inrättandet af ett garnisonssjukhus i hufvudstaden och i samband dermed ett institut för bildande af fältläkare. Kongl. Maj:! beslöt den 5 December 1810 inrättandet af ett sådant institut, hvilket äfven snart derefter kom till stånd, inympadt på den skola, som tillhörde dåvarande Collegium Medicum, en fortsättning af ofvannämnda Collegium Medicorum.
Si, jag hafver bidt, medan I talat hafven; jag hafver gifvit akt på edart förstånd, tilldess I hafven gjort en ända på edart tal. Och jag hafver haft akt uppå eder, och si, ingen är ibland eder, som Job straffa, eller till hans ord svara kan. I mågen tilläfventyrs säga: Vi hafve drabbat på vishetena, att Gud hafver bortkastat honom, och ingen annar. Det talet gör mig icke fyllest; jag vill intet svara honom, efter som I taladen. Ack! de uppgifvas, och kunna intet mer svara; de kunna intet mer tala. Efter jag nu bidt hafver, och de kunna intet tala; förty de stå tyste, och svara intet mer; Vill jag dock svara min part, och bevisa mina konst; Ty jag är så full med ordom, att min ande ängslas i minom buk. Si, min buk är såsom must, dem tilltäppt är, hvilken ny fat sönderslår. Jag måste tala, att jag må få andas; jag måste upplycka mina läppar och svara. Jag vill på ingens person se, och ingo mennisko till vilja tala; Förty jag vet icke, om jag så gjorde, om min skapare innan en kort tid mig borttagandes vorde. Hör dock, Job, mitt tal, och gif akt på all min ord. Si, jag låter min mun upp, och min tunga skall tala i minom mun; Mitt hjerta skall tala rätt, och mine läppar skola säga ett rent förstånd. Guds Ande hafver gjort mig, och dens Allsmägtigas Ande hafver gifvit mig lif. Kan du, så svara mig; kom fram jemte mig. Si, jag hörer Gudi till, såsom du säger, och utaf jord är jag också gjord. Dock du torf icke förfäras för mig, och min hand skall icke vara dig för svår. Du hafver talat för min öron; dins ords röst måste jag höra. Jag är ren och utan all last, oskyldig, och hafver ingen synd. Si, han hafver funnit en sak emot mig, derföre håller han mig för sin fienda; Han hafver satt min fot i stocken, och förvarat alla mina vägar.