Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Sept. 1834, kl. 9 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag lill BaggensStäkets upprensning. (U. A.) Uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion har Herr A. M. Brinck anfört, hurusom vigten för hufvudstadens handel och sjöfart af en farieds öppnande för 18 fots djupgående fartyg emellan Baggens fjärd och Stora Wärtan, genom Baggens-Stäkets upprensning, i nära 20 år utgjort ämne för Stockholms Grosshandels-Societets och Skepps-rederiers omtanke och bemödanden, men att företaget, som jemväl blifvit af Kongl. Maj:t med Nådigt välbehag omfattadt, hittills, i brist af nödiga medel till dess ut fö - Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 301. 13 utförande, kommit att stadna vid förberedande åtgärder och undersökningar. Genom Baggens-Stäkets upprensning vunnes den fördelen, att segelleden genom Stockholms skärgård blefve med icke mindre än cirka sex mil förkortad, samt att en seglande kunde med samma vind på 5 å 6 timmar passera densamma, hvaremot han den yttre farleden behöfde vexlande vindar, eller, såsom det hette, »gå kompassen rundt om», hvilket stundom erfordrade lika många, om ej liera, dagar. Förenämnda undersökningar hade lemnat det resultat, att, i händelse farleden bestämdes till 18 fots djup under Saltsjöns lägsta yta, kostnaden komme att uppgå till 225,000 Ridr, och att, derest farleden beräknades till endast 16 fots djup, denna summa kunde nedsättas till 203,000 K:dr, i hvilka belopp likväl erforderlig lösen för Skuru bro förslagsvis blifvit upptagen. På grund al hvad sålunda blifvit utrönt, anhöllo Grosshandels-Societetens och Skeppsrederiernas deputerade i underdånig skrifvelse den 12 December 1849 bos Kongl.
Nu kunna vexlar ersätta metallisk valuta, och finnes häraf, att vexel-rörelse tillhörer en väl ordnad Bank, och den är af så mycken mer vigt, sorn vid tillfällen, då vexelbehofvet är stort, (hvilket alltid inträffar, då betydligare skulder å utländsk ort skola betalas) och ej blir tillfredsställd t , så uppdrifves cursen, lill skada för Bankens Credit, om ock den nytta!liska valutan är ganska betydlig. Att större transporter af Silfver tul och från Banken skola medföra kostnader, är lika bestämdt och gifvet, som äfven, alt de till god del kunna undvikas genom en välafpassad vexel-rörelse. Om vexlar dragas å säkra hus, är det icke att förmoda, det några förluster skulle kunna derigenom Banken tillskyndas.” 4 Banco-Utskottets Betänkande N:o 45. Antom till Exp.-Utst. den 17 Sept, Betänkande, i anledning af Herr Professor Agardhs motion, om en lämplig tull för exporteradt Silfver.
Maj:ts Nådiga bedröfvande i underdånighet hemställa, om icke med de åtgärder, som fordras för att bereda och utarbeta Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner om det nya lagverket, äfven kunde förenas anordningar för en ytterligare granskning af lag-förslagen i nyss uppgifna syftemål; samt att, Jör åstadkommande af en dylik beredning, Rikets Ständer ansett följande åtgärder mest ändamålsenlige: att en Comité eller Lagberedning sammansättes af Herr Justitice-Statsmmistern, två Justities-Råd, Justitice-Canzleren, Rikets Ständers J ustit i te-Ombudsman, samt tre andre lagfarne män, af hvilka en vore ledamot i någon af Rikets Hof-Rätter och en annan ordinarie Häradshöfding; äfvensom att de qvarlefvande ledamaterne af fordna Lag-Comitéen, Expeditions-Secreteraren och Riddaren Johan Gabriel Riichert samt Advocat-Fiscalen och Riddaren Pehr Staaf i Nåder varda kallade alt i beredningen deltaga; dock att desse sistnämndes afsägelse eller förfall icke bör hindra beredningens arbeten; att åt denna beredning i Nåder uppdrages att, med jemförelse af de vid lagförslagen gjorda anmärkningar, ytterligare granska och genomgå desamma, att undersöka och uppgöra f örslag till de förändringar i domstolarnes organisation och i fängelse-systemet; som med det nya lagverket mäste införas, så ock att utarbeta grunderne och ordningen för lagverkets promulge rande och sättande i verkställighet; att, i den mon de förberedande arbetena med hvarje del eiler Balk af lag-förslagen fulländas, en sådan del af lagverket varder för Kongl. Maj:t i Stats-Rådetföredragen, hvarefter Kongl.
Genom arbetenas påskyndande under de två sisla åren voro dock endast 1,900,000 R:dr öfriga att för arbetena under 1863 användas. Vid sådant förhållande och då det icke vore förenligt med klok hushållning, om arbetet på Statens jernvägar skulle under ett år så betydligt inskränkas, för att sedermera under påföljande än ytterligare utvidgas, samt ett dylikt förfarande dessutom tilläfventyrs kunde komma att menligt inverka på arbetslöner och arbetstillgång åtminstone inom de orter, der jernvägsarbetena påginge, borde en del af de medel, som skola anskaffas för jernvägsarbetenas fortsättande, användas till förstärkning af befintliga tillgångar för arbetenas bedrifvande under år 1803. För alt höja sistnämnda tillgång till del belopp, som ursprungligen varit afsedt för samma års arbeten, eller 6i millioner, erfordrades alltså ett tillskott af 4,350,000 R:dr. Hela behofvet för arbetena å Statens stambanor intill slutet af nästa statsregleringsperiod, eller slutet af år 1806, blefve således efter dessa beräkningar mellan 2G och 27 millioner R:dr. Härtill skulle kunna användas följande tillgångar, nemligen: dels den odisponerade behållning, som å räkningen öfver jemvägsmedlen uppkommer, sedan bela den summa af 25,000,000 R:dr, som Rikets Ständer vid sistlidne riksdag anvisade för jernvägsarbetena, blifvit af Riksgälds-kontoret utbetald, och hvilken behållning beräknats till t,315,000 R:dr; dels behållna räntevinsten å slalslånefonden, hvilken behållning, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, skall tillfalla Riksgälds-kontoret.
S. D. Föredrogs fullmäktiges i riksgälds-kontoret till Ståndet inlemnade utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1847 församlade revisorers berättelse^ angående granskningen af riksgälds-verket, samt Götha kanal-bolags och Malmö f. d. diskont-verks utredning. Ståndet beslöt, att detta utlåtande skulle till Stats-utskottet öfvervei lemnäs, för att komma under ompröfning i sammanhang med revisorernes ofvannämnde berättelse. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-utskottets utlåtanden: N:o 18, i anledning af väckta motioner, att de extra anslag, som af Rikets Ständer för allmänna arbeten m, m. beviljas, må fastställas till utgående under fyra år; och 32 Prot.-utdrag den 26 Januari 1848. N:o 19, i anledning af väckt motion om inköp för statens räkning af hälften af de bruksegaren Elsvik tillhöriga silfver-grufvor i Lindes socken af Örebro län. S. D. Föredrogs Lag-utskottets följande utlåtanden och memorial: N:o 1, i anledning af verkställd granskning öfver Rikets Ständers justitie-ombudsmans förvaltning under den sedan sista riksmöte förflutna tid. Lades till handlingarne. N:o 2, i anledning af väckt motion, angående förändring af den i Kongl, förordningen den 16 November 1841 för fylleri och dryckenskap bestämda påföljd. Bifölls. N:o 3, i anledning af väckt motion, angående dels förändring i tiden för de s. k. små-protokollernas insändande till hof-rätlerna dels ock utvidgning af samma protokoller. Bifölls. N:o 6, i anledning af väckt motion, angående ändring i författ ningarne om bysättning. Bifölls. N:o 11, om arfvoden för ökad kansli-personal. Bifölls. Från Välofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Lag-utskottets nedannämnde utlåtande och betänkanden:
Utskottet föreslår således, det måtte Rikets Ständer för deras del besluta utfärdandet af en författning, hvarigenom, med undanrödjande af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående hvad iakttagas bör vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, stadgas, som följer; § i Den. som tillhandlar sig lösören, och tillåter, att desamma få i 9 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 102. i säljarens vård qvarblifva, bör, så vida de skola fredas från utmätning för säljarens skuld, upprätta skriftlig afhandling om köpet, med förteckning å de köpte persedlarna och vittnens underskrift; och sedermera från predikstolen i kyrkan uti den församling, der säljaren bor, å nästa söndag, rfa gudstjenst derstädes hålles, låta om samma afhandling uppläsa kungörelse, upptagande säljarens och köparens namn och yrken, dagen då köpafhandling en blifvit uppgjord samt köpeskillingens belopp, öfver hvilket uppläsande bevis bör tecknas å handlingen; hvarefter densamma bör, om egendomen finnes i stad, inom åtta dagar efter kungörandet, uppvisas, i Stockholm hos ÖfverståthållareEmbetets Kansli, och i Rikets öfriga städer inför Rädstufvu-Rätt, för att i dess Protokoll intagas, om egendo men finnes å landet, e; allenast inom berörde tid för Kronofog den i orten uppvisas och i bestyrkt afskrift honom tillställas, utan ock sednast vid det lagtima Ting, som näst efter en månad infaller, inför Härads-Rälten till intagande i dess Protokoll företes. § 2. Öfver-Stålhållare-Embetets Kansli samt Rädstufvuoch Härads-Rät ler böra genast hos sig till allmänhetens kännedom, angående uppvisade och inprotokollerade köphandlingar offentligen anslå kungörelser af enahanda innehåll, som ofvan är nämndt.
Samma förhållande har äfven ett sednare år ägt rum i afseende på Tullen, ehuru det måste vara klart, att de trafikerande, för att icke lida en uppenbar orättvisa, böra äga så lång tid emellan en författnings kungörande och verkställighet, att de kunna contramandera sådane negociationer, hvilka förändrade förhållanden göra olämplige. Äfven den sist utfärdade författningen om inställelse af Bran vinsbränningen har i sättet för verkställigheten före - Den i September f. nr. *7 retedt en märkvärdig brist på praktisk erfarenhet om de författningar, som utfärdas. Jag hade i sanning föreställt mig, att sedan man låtit Brällvinsbräuningen i 17 år oafbrutet fortfara, man icke bort så brådstörtande inställa densamma, att man icke ens afsåg den händelse, som inträffat, att då förbudet ej hann uppläsas, förr än sista Söndagen af Junii månad, flere redan förut gjorde tillsättningar till Bränvinsbränning, som icke kunde afverkas före den för förbudets verkställighet stadgade tiden, måste oanvändbara bortskämmas, i brist på tillåtelse till deras afverkande. Då sådant kunnat hända ännu denna sommar, och ådagalägger behofvet af den underdåniga Skrifvelse n , finner jag alla skäl tala för ett instämmande med BorgareStåndet, och anhåller om proposition lill bifall å dess inbjudning. Herr Rosenblad, Bernhard: För min del kan jag ej annat finna, än att erfarenheten visar öfverflödet af den underdåniga Skrifvelsens förnyande. Den största förändring i ekonomiskt afseende, som skett sedan 1823, är den förändring i Tullsystemet, sorn blifvit vidtagen i öfverensstämmelse med Rikets Ständers önskan, och det sätt, hvarpå denna förändring blifvit utförd, visar, att Konungen dervid ej uraktlåtit den nödiga varsamheten, ehuru jag vill påminna 4o H. 2 18 Dtn i September f. m. mig, att jag just frän den sidan, sorn nu föranledt frågan om den underdåniga Skrifvelsen, hört Regeringen klandras för det den icke gått tillväga med tillräcklig skyndsamhet. Då 1823 års
Proposition N:o 44. 21 och. särdeles med anledning af Öresunds-tullens upphörande, tilltagande vigt för sjöfarten påkalla, vill Kongl. Maj:t härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att för ifrågavarande ändamål bevilja staden Helsingborg ett amorteringslån af Två Hundra Trettio Tusen Riksdaler Riksmynt, under vilkor, att staden dels medelst kontrakt förpligtar sig att inom viss tid låta genom Hamn-direktionen, under öfverinseende och kontroll af Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, utföra hamnförbättringsarbetet, dels ock genom särskild förbindelse åtager sig ansvarighet för lånets återbetalning på det sätt att, sedan det fått räntefritt innebafvas i fem år, Hamndirektionen bör vid utgången af det sjette året och sedermera årligen intill dess länet blifvit till kapital och ränta till fullo återbetaldt, å ursprungliga lånekapitalet till Riksgälds-kontoret inbetala sex procent, hvaraf först godtgöres fyra procents ränta å det vid hvarje särskild förfallotid återstående kapitalbelopp och det öfriga utgör kapitalalbetalning, samt att derest något år hamnkassans behållna inkomst, som i första rummet må för ändamålet användas, icke lemnar full tillgång lill inbetalning af ofvannämnda sex procent, staden bör fylla bristen, dock med rättighet för staden att, för hvad sålunda kan varda tillskjutet, undfå godtgörelse af hamnmedlen, till så väl kapital som ränta, när dessa medel kunna dertill lemna tillgång. De till detta ärende hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder af Rikets Ständer hänvisad. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och vnnest städse välbevågen. Datum ut supra. C A R L. Ludv. Almqvist. Kongl. Proposition A':o 44. Utdrag af protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 27 Oktober 1859. Närvarande:
Piikets s t a t se k o n o tn i s k a fördelar blifva, vid ifrågavar. anstalt, de sorn alltid vinnas genom tillkomsten i Riket af en ytterligare, och blomstrande handelsplats; ty deraf stegras i Riket varuoch capital-omsältningen, affärsrörelsen och idoghetsförtjensten. — Af delta allt ökas Statens inkomster, och ökas nemi. i hugneligasle väg; nemi. icke i mån af pålagor, utan i mån af stegradt antal skattande; och af dessas välstånd och skatteförmåga. — Indirecta beskattningens uppdrifvande är det yppersta medlet till jordens, så länge, så ofta, så nitiskt och så improduktivt omtalta skattelindring. Våra, oss egna förhållanden, medgifva icke, att vi någonsin deri komma så långt som de Stater, hvars budget, i fredstid, till största delen, örn ej totalt, bestrides af tulloch consumlions-taxor, och som till krigstiden, då dessa kullor sina, spara fastigheterna, hvilka icke, så - De ii g September f. m. sorn capitälerna och rörliga egendomen, förmå hålla sig då undan. Rikets politiska intresse påkallar ifrågavar. anstalt, betraktad såsom medverkande medel lill Goltländska befolkningens förökning och förkofran. — Redan då 3:dje hufvud iteln förevar, och jag förordade anslaget åt Gottlands beväring, uttalade jag min uppfattning af vigten för Sverige af Gottlands besittning. Likgiltighet derom, eller förutsättningen ens af Sveriges trefna framlid ulan Gottland, vore de osaligaste opininnsveek som kunde slå sig i Svenska tänkesätten. — Sverige är stat jemn t så länge sorn det är sjöstat. — Sverige är sjöstat jemn t så länge som det besitter Godlund; ty ingen svag stat lager det; oell den mäktiga stat, som der fastsäller sig, comrnenderar sedan Östersjöns örlogsfart och handelsfart; och så viss möjligheten är för Sverige att försvara Gottland, så oviss är den, att afen mäktig eröfrare åter eröfra det.
Prot. 1840. 9 Sami. 1 Rand. 119 Prot. XJtdr. d. 22 Dec. 18^.0. by oell Carlshamn en summa af 500 R:dr B:co hvardera, till uppförande på ordinarie Stat, att från 184-1 års början utgå, för alt användas till underhåll af de i nämnde Städer redan inrättade eller tillämn.ide lägre undervisningsanstalter i Navigalions-läran, äfvensom att ett anslag till enahanda belopp al 500 R:dr må tillfalla den Stad norr om Gefleborgs Län, som först anmäler sig hafva beredt de tillgångar, hvilka för inrättandet och underhållet af en dylik Navigalions-skola, utöfver det anslag Rikets Ständer nu gora, erfordras, förklarade Preste-Slåndet, alt det vidblefve sitt i ämnet fattade beslut, hvilket ock fullkomligen öfverensstämde med hvad Vällofl. BorgareStåndet beslutat, rörande en Navigations-Skola i Norra delen af Riket , enligt tillhandakommet Prolocolls-Utdrag af den 18 i innevarande; och blef inbjudningen således icke antagen. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets Memorial N:o 25, med hemställan att, då frågan om Navigations-skolorna ännu icke är af Rikets Ständer definitivt afgjord, samt lörandeden om Skeppsbyggeri-]nstituten, Rikets Ständers beslut i dessa delar måtte, oberoende af Riks-statens hufvudtiLiaiv varda i serskilda underdåniga skrifvelser Kongl. Maj:l meddelade. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Banco Utskottets följande Betänkande!!, Memorial ocb Utlåtanden: N:o 126, i anledning af vackt fråga om nedsättning i lösen för våg-attester å jern och andra vågförda efiecter, som hos Banken eller Lä 11 e Contollet i Götheborg belånas, samt anskaffande af sä kallade förnyelse-bevis. Bifölls.
» ISO Den 14 Mare f. m. kan jag icke förutsätta hos någon annan än den, som vill att denna undervisning fortfarande skall blifva ett monopol, — ett sätt, hvilket sannerligen alls icke öfverensstämmer med våra nuvarande statsförhållanden. Det är nemi. universiterna, hvilka vilja bibehålla en uteslutande examens-rätt; med afseende hvarå jag verkligen icke kan fatta, huru man skulle kunna komma till någon annan slutsats än bifall till Utsk:ts Betänk. Jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, måtte på denna min begäran framställa propos. Afven detta anförande framkallade bifallsyttringar. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Till eu början får jag uttrycka min ledsnad deröfver att denna fråga i åtskilliga rigtningar urartat till en partifråga; och att man tyckes nästan mer fästa sig dervid, att den ena eller andra parten skall få rätt, än vid sjelfva saken. Opartisk, som jag är i denna fråga, har jag dock funnit skäl att nu begära ordet, emedan jag anser det ligga inom hvarje bildad mans skön att hafva ett omdöme i frågor af sådan beskaffenhet, som denna. Det skulle verkligen vara ett ganska olyckligt förhållande, om icke någon annan hade tänkt sig in uti detta ämne, än sjelfva fackmännen. Min öfvertygelse i denna fråga grundar sig på det enkla förhållande, att Carolinska Institutet för närv:de till sin disposition eger ganska betydliga anslag, samt att detta Institut redan utvecklat sig på ett för läkarebildningen i vårt land synnerligen fördelaktigt sätt. Under den sednare tiden bar antalet af lärare dersammastädes jemväl blifvit ökadt. Med kännedom härom samt med hänsigt dertill, att detta Institut redan obestridligen hunnit en icke obetydlig höjd och är utrustadt med utmärkta lärare i alla rigtningar m m., kan jag icke undgå att ställa till mig den frågan, huruvida det är skäl att afbryta den banan och tillintetgöra allt hvad som förut uti den vägen blifvit åtgjordt. Svaret på denna fråga kan icke blifva annat än: »nej.» Institutet begär nemligen icke annat än hvad det har rätt att fordra, d. v. s. att få meddela undervisning uti alla de ämnen, för hvilka lärarekrafter derstädes finnas. Uti 1861 års K.
Vid de tre sistförflutna riksdagarne hafva Rikets Ständer för Farmaceutiska institutet anvisat ett årligt belopp af 3,750 Ridr, med vilkor, att Apothekare-societeteu skulle med lika belopp till institutet årligen bidraga; och har, med anledning af framställning från Institutets styrelse och sedan Sundhetskollegium afgifvit yttrande, E. K. Majit hemställt, att nämnda anslag måtte lörhöjas med 1,125 Ridr, under samma förbehåll som tillförene af ett mot statsanslaget svarande tillskott från Apothekare-societeten, samt att derjemte, med afseende å ifrågaställd skyldighet för Institutets lärare att deltaga i provisorsoch apothekare-examen, 2,000 Ridr måtte beviljas att ställas till Direktionens förfogande ; Och hafva Rikets Ständer medgifvit, att anslaget till Farmaceutiska institutet må för år 1867 bestämmas till 6,875 Ridr, att utgå och användas på sätt E. K. Majit föreslagit. 86:o. Uppå Sundhets-kollegii derom gjorda underdåniga hemställan har E. K. Majit föreslagit, att det för Gymnastiskt-orthopediska institutet uppförda årliga anslag, 8,250 Ridr, måtte jemväl för år 1867 på enahanda vilkor som hittills få utgå; Öch hafva Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemnat bifall. 87:o. Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Vid sistförflutna riksdag anvisade Rikets Ständer å Rikgälds-kontoret ett reservationsanslag’ af 9,000 R:dr, för att, under de vilkor i afseende på kommunernas bidrag, som E. K. Majit funne lämpligt bestämma, med en tredjedel årligen under innevarande statsregleringsperiod användas såsom understöd för vård och skötsel af de i landskapet Helsingland befintliga personer, som voro behäftade med sjukdomen spetälska.
Enär nu Bruks-societeten, hvars medlemmar i främsta rummet äro de, sorn hafva gagn eller olägenhet af ett mer eller mindre ändamålsenligt ordnande af ifrågavarande undervisningsanstalt och hvars uttalade åsigter i ämnet vid sådant förhållande måste tillerkännas betydande vigt, icke allenast förordat Bergsskolans förflyttning till hufvudstaden och förening med Teknologiska Institutet, utan jemväl förklarat att Societetens årliga bidrag till skolan, hvilket betydligt öfverstiger beloppet af de från Statsverket till densamma för närvarande anvisade anslag, kommer att fortfarande utgå endast under vilkor af en dylik förflyttning; då skolans föreståndare, likasom Styrelsen för Teknologiska Institutet och Kommers-kollegium enahanda åtgärd tillstyrkt; och då, efter den utredning, som nu ytterligare egt rum, så väl kostnaderna för uppförande af erforderliga byggnader för bergsläroverket, som de årliga utgifterna för detsamma blifva betydligt högre, derest läroverket bibehålles i Fahlun, än om det kommer att utgöra en afdelning af Teknologiska Institutet; finner Kongl. Majit, på dessa och öfriga i Kongl. Maj:ts vid sednaste riksdag aflåtna nådiga Proposition i ämnet anförda skäl, Sig böra nu till Rikets Ständer I Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 68. 23 göra förnyad framställning om anvisande af nödiga medel för Fahlu Bergsskolas förflyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet. Innan frågan, huruvida bergsläroverket skall utgöra en afdelning af Teknologiska Institutet eller bibehållas i Fahlun, blifvit slutligen afgjord, kan af lätt insedda skäl något beslut om dess organisation icke heller fattas, helst, derest läroanstaltens förening med Teknologiska Institutet skall komma till stånd, åtskilliga närmare bestämmelser i detta hänseende, både hvad lärokurserna och andra förhållanden beträffar, blifva erforderliga. Tillräckligt rådrum för ordnandet häraf förefinnes dock under den tid, som åtgår till uppförandet af den i sådant fall erforderliga tillbyggnaden vid Institutet.
Skulle jag tilläta mig nägon anmärkning sä wore det den, som under läsningen af Herrar Fullmägtiges Protocoll, icke kunnat undfalla min npmärksamher, akt de, uti sine underdäniga yttranden icke med all underdånig erkänsla och beredwillighet, gatt Kongl. Maj:t till Realisationens skyndsamma företagande ädagalagde nödiga omsorg och bemödande till mötes, hsldst dä detta ärende, med Banquens wälfärd stod i sä nära förbindelse; utan lwärrom, uti sine underdäniga swar, sökt framlägga swärigheter och stät till uppskof, som ester min öfwerlygelse, och med afseende pä Banco-Utstotrets i detta ämne yttrade tanka, icke ägde tillräcklig grund. Herr General Lieutnanteu Liljekorn hade kill Protacollet sig utlätit: som Herr Stats Secreterare» kokenblaä har uplyst, hwilket ock af FullmägtigeS Protocoller nogsamt bestyrkes, att detta ämnet är af fädan beskaffenhet, att Let icke tillhörer Rewisorer nes - 4v Den !4 Nodembcv° nes pröfning, sä har jag j egenskap af Rewisor, icke häller nägoc yttrande art häröfwer afgifwa. Herr Rymnastaren Grefwe ^amilton hade anförtr Dä det äligger mig som Rewifor yttra min tanka «m Herrar Fullmagnges förhållande, faller jag med dem i samma brydsamma ställning; mig synes dock Herrar Fullmägrige icke bordt underläta innan ds Eko för Magten, göra Kongl. Maj:t underdånig föreställning; det de funno sig bundne af Banco-för fattningarne, inga i dest nädiga Befallning. Deras answar hanstjuter jag till Sweriges Rikes tillkommande Ständer. Herr Hof-Junkaren von k^oMen hade instarm Llti ^Herr Grefwens och Ordförandens afgifne yttrande. Herr Prosten Doctor Korstin hade förenat sig uti Herr Stats-Secreteraren Kotenblaäs, jamte Herr 'Borgmästaren Lrekvesmukls till Protokollet intagne anförande.