Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det beror af Högloft. Banco-Utskottets ompröfning, hvad form, under tidrymden till nästa Riksmöte, helst må gifvas åt de i 5 §. af i83o års Banco-Lag anbefallda dels partiela, dels generela Öfversigter, för att bäst och säkrast befrämja det med dem afsedda ändamål, att kännedom om Bankens verkliga ställning må af en hvar utan svårighet kunna inhemtas, och den allmänna uppmärksamheten på dessa ämnen väckas och underhål - las; såsom hvaruti Bankens Styrelse hädanefter har att påräkna ett det säkraste stöd för förtroendet till samma Verks blifvande operationer och för dessas, under sådan förutsättning, nära osvikliga bestånd och varaktighet. På sätt i832 åi’s tryckta Revisions-Berättelse pag. 45—52 omständligen förmäler, hafva Rikets Ständers Revisorer dels antagit såsom öfverensstämmande både med andan och ordalydelsen i Rikets Ständers beslut och föreskrifter, att Capital-förlust borde af Räntevinsten för året endast i den mon ersättas, som verklig under samma år influten Capital-vinst ej förslår att derför lemna godtgörelse; dels ock ansett, att, då Lagen för Rikets Ständers Bank ej blifvit stiftad förr, än under den i Mars i83o, Banco-Fullmägtiges vidtagna åtgärd att, redan vid afslutandet af 1829 års IIufvud-Bok, genom innehållning af medel, som eljest kunnat tillfalla Riksgälds-Contoret, uppbringa Bankens Grundfond och Capital-öfverskott till en Summa af R:dr 4>4oo,ooo, ehuru synbart vittnande 0111 Fullmägtiges nit för BancoVerkets förkofran, dock icke då för tillfället varit af någon ovilkorlig nödvändighet påkallad. Enligt dessa förutsättningar och då, i händelse de af Revisorcrne sålunda antydda beräkningsgrunder blifvit hos Fullmägtige följda, RiksgäldsContoret (såsom ock obestridligt är) skulle kunnat undfå för år 1829 R:dr 95,843: 38. 6. och för året i83o
Majit, bland annat, föreslog, att, till beredande af ränteförenklingens fördelar jemväl ål de skattdragande i nämnda län Rikets Ständer mätte bevilja ett förslagsanslag, motsvarande värdet af 185 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, att sednast den 21 December årligen Bergslaget, eller ett, hvarje är för de nastförflutna 10 åren bestämdt, medelpris, tillhandahållas i ersättning för Bergslagets förlust å grufvedrängs-sädens och dagsverkspenningarnes förvandling, hemställde dåvarande Stats-Utskoltet, sora förordade berörda framställning, alt, enär 6:te Hufvudtiteln, å hvilken det erforderliga anslaget rätteligen bort uppföras, redan vore till större delen reglerad, dessa medel mätte från Riksgälds-konloret utbetalas, i följd hvaraf och som berörda hemställan af Rikets Ständer bifölls, ett belopp motsvarande värdet af 185 tunnor eller 1,165,5 kubikfot spanmäl, hälften råg och hälften korn, blef, efter ett antaget pris af 2 R:dr kubikfoten, men i rundt ta! förvandladl till 2,400 R:dr, för hvardera af åren 1861, 62, 63 för berörda ändamål å Riksgälds-konloret anvisadt lill Kongl. Maj:ts nådiga disposition; och har nu, dä, på sätt ofvan förmäles, ifrågavarande ersättning egentligen bör af 6:tc Hufvudtitelns anslagsmedel bestridas, Kongl Majit föreslagit att vid nu skeende statsreglering nämnda belopp, 2,400 Ridr, mätte såsom förslagsanslag ä denna Hufvudtilel uppföras under ofvanstående rubrik: »befrämjande i allmänhet af bergsbruket.» För vinnande af mera redighet i stater och räkenskaper bade Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer hemställt, utom annat, att från denna, för jordbrukets, handelns och näringarnes förkofran afsedda, Afdelning å Hufvudtiteln måtte, vid uppgörandet af ny Riks—stat, uteslutas och efteråt bland diverse anslag upptagas de på Afdelningen då qvarstående
"Om en författare ej will wara "okänd för Boktryckaren och om denne sjelf noga "känner hans person och hemwist, hwarföre skall han "dä lemna en förseglad namnsedel, och hwarföre anskaffa twänne mäns betyg att han är den Boktryckaren wet honom wara? Det kan ju hända att en "författare heldre förtror sig at Boktryckaren än ät 664 Expeditioner till RilS-SlL»deri. "någon annan och att harr ej »vill taga flere i förtroendet; skulle ej i detta fall det wara nog att "Boktryckaren kunde prestera författarens owedcrsäg"liga, det är efter Lag egenhändiga, betyg att han "skrifwit skriften? I nanmfedeln bör endast kunna "döljas namnet as en författare, som finnes inom "Sweriges gränsor och wittnena äfwen answara "derföre, annars blifwa auctorerne till alla smäde"skrifter etc. Finnar. Samida ett answar således "är fästadt tvid wittnenas intyg, svnes wilkoret att "blott wara wäl kända af Boktryckaren sä mycket "mindre tillräckligt, som äfwen resande Utlänningar "eller personer utan all slags »vederhäftighet kunna "wara wäl kände af Boktryckaren utan att derföre, "när fraga om skriftens brottslighet kunde uppstä, "wara skicklige att uppfylla dcn förbindelse de för "författaren sig iklädt. "Röjer Boktryckare författares namn och "hemwist etc. Detta kan wäl icke wara straffbart, "utom i de händelser dä författaren welat wara okänd, "och i sädaue fall äter huru kan Boktryckaren röja "hwad han icke wet, sä wida författaren icke gjort "honom särskildt förtroende deraf? För tydlighetens "skull torde derföre uttrycket ehwad han okänd "wara will eller ej etc. böra ändras till ehwad "han för Boktryckaren okänd wara will eller "ej etc. äfwensom efter orden röjer Boktryckare "bör tilläggas: dcn författares namn och "hemwist som okänd wara will.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s den 21 dennes på bor, det lagda Ullåt:n: •V» 360, i ani. af Kamereraren i Riksg:sKont:s RevisionsKont. A. Björks ansökning om pension vid afskedstagande; Jls 361, ang:de rättighet för Pullunge i Riksg:sKonl. att låta verkställa de för spelkort föreskrifna konvoluters tryckning vid enskild tryckeri-inrättning; JVs 362, i ani. af väckt motion om en förändring af föreskrifterne, rör:de Statsbidrag till allmänt nyttiga arbets-företag; samt JVS 363, i ani. af väckt motion om lyftning på en gång af hela det för sänkning af sjöarne Asunden samt Stora och Lilla Rengen m. fl. sjöar inom Hanekinds och Kinda Härader i Östergöthland beviljade låne-nnderstöd. Föredrogos, men bordlädes ånyo, BankoUtsk:s den 21 dennes på bordet lagda Utlät, och Mein.: J\s 88, i ani. af erhållen återremis af åtskilliga punkter uti Mern. J\s 67, med förslag til! ändring af föreskrifterne i 2:dra Afdeln. af BankoReglem:s 4:de Art.; och JVs 89, med förslag till föreskrifter i 3:e och 4:e Afdelnrne af BankoReglem:s 3:e Art. Föredrogs och lades till handlingarne Expedit.-Ulsk:s den 21 dennes på bordet lagda Mern. M 16, i ani. af återremiss af skrifvelseförslaget J\s 181. Anmäldes och lades på bordet ett från Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:n inkommet Betänk. 33, i ani. af väckte motioner, ang:de dels uphäfvande af, dels ock ändringar i och 16$ Den 23 November. tillägg vid gällande föreskrifter i afseende på hemmansklyfning och jordafsöndring. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J lill 2 e. n>.
Det var icke barnsagor hon sålunda öfverkom, det var lärda kommentarier af skriften och vidlyftiga utläggningar af augsburgiska bekännelsen, troligen tagna vid någon plundring i Tyskland och sedan bortkastade af plundrarne som onyttigt skrymmande gods. Hagar hade af dessa lärda verk på sitt sätt inhämtat »skriftens rätta förstånd», som hon för två år sedan så ifrigt efterlängtat. Det var påtagligen redan för mycket för hennes år och erfarenhet, men det hon inhämtade var endast bokstafvens lärdom, som dödar, det var icke andens lärdom, som gifver lif. I hennes lilla hufvud samlade sig en oordnad massa af bokstafslärdom, utan samband, utan öfversikt, utan metod. Den barnatro, med hvilken hon förr läst sin bibel från perm till perm, söndersmulades till stoft af teologernes utläggningar. Hvad visste detta med all sin beläsenhet så okunniga barn om troslärornas kamp, om otrons drakslingringar alltifrån apostlarnes tidehvarf eller om dess mäktiga bundsförvandter i ett förrädiskt människohjärta? Hon stafvade med förvånade barnögon de invecklade stridsfrågorna om Kristi personliga eller symboliska närvaro i nattvarden, om den helige Andes utgång af Fadren allena eller af Fadren och Sonen. Hon hade icke något begrepp om Andens gång genom världshistorien eller om dess allt pånyttfödande kraft i en troendes själ. Hon gick som i drömmen fram mot hopplösa tvifvel, men äfven för tviflet var hon ännu alldeles för mycket barn; hon kunde endast känna sig fridlös, olycklig, dödande tom ... Nu satt hon vid biskop Erikssons postilla och vände blad efter blad, utan att rätt veta hvad hon läste. I denna bok återljöd ännu reformationstidens lifsvarma tro, som så snart skulle förblöda i det kroppsoch själsmördande kriget för att efterträdas af den dödfrusna ortodoxin. Erikssons postilla var icke fritagen från sin tids pedantiska utläggningslusta, men där fanns så mycken sann fromhet, en så hjärtevarm kärlek till Gud och människor, att Hagar kände sig besviken i sitt hopp om utredning af de svårfattliga stridsfrågorna. Hvad betydde kärleken till Gud och människor mot lösningen af ett teologiskt problem?
Om man åtminstone nöjde sig med granar af så anspråkslös storlek, att de bekvämligen kunde få sin plats på julbordet, men nu har man kommit därhän i öfverdrift och lyx, att träd, som vidröra taket i ganska höga rum, blifvit ett mode! Och äro verkligen julgranarna så poetiska? Åtminstone skall man medgifva, att deras poesi är ytterst kortlifvad, framför allt då, när i rummen tillika finnes en kamin. Efter ett par dagar börja de skräpa med sina fallande barr, och efter ännu några dagar se vi dem, trista och ängslande att skåda, ligga utkastade på gården och liksom anklaga oss, att vi förkortat deras unga lif. De skulle fått stå kvar i skogen, och på våren skulle trasten glammat i deras topp eller den ljufliga gransångaren från dem låtit höra sina flöjttoner. N. K. S. » I p n god tvättinrättning — det vore en riktig [i | £ välsignelse! » hörde jag en dag en ung husy 7 moder utropa. » T y sedan rotborstar o c h amerikanska tvättbräden kommo i bruk, kan man då aldrig mera få någon tvättgumma, icke ens om man lemnar bort tvätten till landet, för att icke tala o m, huru man får bortbytt näsdukar och dylikt. » » Men finns det då ingen bra tvättinrättning i hela Stockholm? » frågade jag. » Ja — jag vet inte. Jag har försökt ett par sådana — den ena gången blef det bra — den andra inte. » » Nå, än ' gummorna ' då? Blir tvätten alltid bra hos d e m? » » Ja, ibland misslyckas det också, förstås. Jag hade en gumma, som tvättade så utmärkt bra, men sista gången skämde hon alldeles bort hela tvätten. » » Har du försökt Inedal? » frågade jag mera för namnets skull, som tycktes mig ha en vacker klang, än af egentligt intresse för saken, då jag j u själf var nog lycklig att bo i en landsortsstad, där utrymmet medgaf att » tvätta hemma ». » Nej — somliga säga nog, alt det är bra, men andra säga, att det är där som på andra håll, ibland bra, ibland illa. » » Låt oss följas åt ditut och bese inrättningen, » föreslog jag.
T A nnot recognitions-afgift är medgifven tillökning i stång1 jerns—sm idet eif 2 o o ^ samt nytt smide mot dubbei iNordahls vJ Ö 1 mmsam 2,100 U IQ 1 1 " OOjVjuo j hammarskatt 3oo Skäf. i Knipphammare. v_i,8oo Skäl ä 16: 3a. 3oo Skäf å 20 R:dr. i Spikhammare. Hofre Manufactur-verk - __ _____ - ■ _ - — 23,000 — af Billingsforss Bruks ämnes-smide till förädling t,i5o Skäf, 1 Ståhlugn. 2 Knipphamrar. 12 Spikhamrar. i Valsoch Skär-verk. Wäne Ryr Kollerö Manufacturi . — 3i,ooo — t,55o Skäl! å 20 R:dr. 4 Spikhamrar. i Valsverk. Alar. 2 Spik hani rar. Kinnaroma Grafvenforss Manufacturi . . _ _ _ 6,000 -_ _ Ilar 3oo Sköl årlig jern-förädling. i Plåthammare med Härd. i Knipphammare. 3. Spikhamrar. 357 Skäf io Läf å 20 R:de. Wedtle Skallsjö Floda Bruk I i 7 I o — [35 7 10 — 6 10 7,i5o 1 Ståhlugn. 2 Knipphamrar. I Valsoch Skär-verk. Wäne Gerdhem Troi Ilia tte Ma n u fa etti rverk — __ —, _ - _ __ _ obegagnat. Bjerke ThureforssManufacturi — —■ '- 4)000 . 200 Skäf å 20 R:dr. Åhs Fenneslunda Strömshofs Manufacturi5 Kind Gällstad Mölle forss dito l . _ _ -_ _ __ ___ Smedjor till husbehof.
En historisk monografi af underhållande art är » Gustaf IV Adolfs frierier » efter expeditionssekreteraren Samuel Hjelmérs dagboksanteckningar af Alfred Hjelmérus. (Lund, Collin &amp; Zickerman. Kr. Den Hjelmér, ur hvars rikhaltiga dagbok hufvudinnehållet af denna historiska skildring är hemtadt, var en i många afseenden högst märklig man. Född i Småland 1758, studerade han i Upsala och disputerade där vid 21 års ålder öfver ett ämne tillhörande den österländska filologien, hvilken allt framgent förblef hans älsklingsstudium. Emellertid aflade han juridisk examen, inskrefs i konungens kansli och gjorde sedan karrier på den diplomattska banan, först såsom legationssekreterare i Hamburg, sedan betrodd med flera viktiga beskickningar till Holland, Belgien, Berlin m. m. och slutligen anställd såsom förste expeditionssekreterare i utrikeskabinettet i Stockholm. Vid den stormiga riksdagen i Norrköping 1800 fungerade han såsom sekreterare i hemliga utskottet. På upprepad begäran erhöll han afsked 1806, hvarefter han tillbragte sina återstående dagar på sin fäderneärfda gård Trehörna i Urshult (Småland), i ostörd ro egnande sig åt vetenskapliga studier och kommunala värf. Han dog ogift 1821.478 LITERÄRA NOTISER. Han har efterlemnat en omfattande manuskriptsamling. Däribland märkas hans bibelöfversättningar och därmed sammanhängande språkliga afhandlingar i 7 folianter, skänkta till Smålands nations bibliotek i Upsala. Hans exegetiska ståndpunkt i dessa arbeten är rationalistisk med djärfva allegoriska tolkningar. I en annan stor följd af digra volymer har han sammanfattat sina mångfaldiga bref och uppsatser i literära, språkliga, filosofiska, politiska och ekonomiska ämnen under den karakteristiska titeln: » Fragment af Samuel Hjelmérs literära kunskaper, maximer, opinioner, odling och lynne ». Vårt riksarkiv förvarar en stor mängd depescher och bref af hans hand, med omfattande historiskt värde. Därjämte har han ytterligare efterlemnat en dagbok i 5 volymer, hvars anteckningar sträcka sig ända från hans studenttid till dagarne fore hans död. Det är nu denna dagbok, som bl.
Nötes-passevolaneens belopp svarande minskning i dem försäkrade? inkomster, enär de Rusteller RoteRallare med bvilka eontraet om befrielse frän numer-karls presterande kunna bädanslter varda afslutade ieke lära uragtläta att om en mot den nuvarande Nötes-passevolaneen svarande lindring göra sig lorsäkracle, bar R.ongl. Naj:t velat meddela Rikets 8tänder den underrättelse, att, enligt bvacl Rrigs-Lollegium upplyst, de Lälunda för det närvarande vaeanta numrens antal, elter afdrag för fre i 8ärna 8oeken af Dalarne belägna oeb frän reer^ tering i fredstid städse befriade rotar, utgör 1,813, derlor Nötes-pas - ll/a/it» ^:o 105. 7 sevolanee-afgikten »k 7 kidr ^er numer u^gär till kidr 12,691, livartill kommer för okvanomkörmälda 24,854 elkective numer ä dito 173,978 8umma L.eo kidr 186,669 oell enär bärikrän akdragas de sk kikets 8tänder redan anslague . 176,000 äterstä L:eo kidr 10,669 att för bvarje är anvisas, 8ä framt kikets 8tänders tvifvelsutan välvilliga afsigt att, utan köruärmande sk löntagares eller eassors derunder beroende rättsanspräk, göra elen äs^ktade lindringen gemensam kör ulls kustoell kotellällare i kiket, skall kunna anses vara vunnen.
För inträdet på det högre seminarium, som åsjftas med reglementet och med de äskade högre anslagen, fordrar reglementets 11 §, utom nödig kristendomskunskap, färdighet i innanläsning, förmåga att nöjaktigt redogöra för det lästa (svårt nog om man låter den inträdessökande läsa innantill i en bok, som han ej sett förut, i en vetenskap och om föremål, om hvilka han ej har en aning), samt att någorlunda felfritt uppskrifva ett dikteradt stycke, en jemn och redig handstil, färdighet i de fyra räknesätten i hela tal och bråk och sorter, äfvensom någon öfning i hufvudräkning. Men ingen historia, ingen geografi, intet af annat smått, som hvarje väl organiserad folkskola lemnar sina elever, om do så länge, som vederbör, vilja begagna skolans undervisning. Dessa inskränkta fordringar för inträdet på seminarium, skola hålla seminarierna nere på sin nuvarande ståndpunkt, särdeles då den theoretiska kursen skall vara hufvudsakligen afslutad för dessa svaga nybörjare med andra året, eftersom tredjo året egnas blott åt repetition på seminarium och åt monitörskapet i folkskolan samt åt vidare utbildning under seminarii excercitiemästare. Att hufvudlärarne blifva två i stället för en, betyder föga, om det kan bevisas, att en kunnat åstadkomma hvad i reglementets 21 § är för “lärokursen" fordradt i alla der uppgifna ämnen, och kanske derutöfver i vissa delar, ty kunskapsfordriugarne äro här icke höjda utöfver hvad de vid en del seminarier varit från början, eller åtminstone från seminarii-inrättningens tredje år, der man nemligen icke gjorde eleven med inträdet på seminarium till daglig monitör i folkskolan, ty der hafva seminarierna lemnat de sämsta resultaterna. Reglementet förbjuder i 12 § dem, som sakna “musikaliska anlag", inträdet på seminarium. Ack, huru många bland våra skickligaste och oförtrutnaste folkskolelärare skulle vi ej sakna, om detta från början hade varit stadgadt?
Tabell borde vid jordbrukets beskattning bibehållas, anser BevillningsUtskottet, utan hänsigt till de sålunda gjorde anmärkningarne, Jernbruken ej kunna hvarken i det ena eller andra fallet härifrån undantagas eller rättvisligen beskattas efter behållen inkomst ; hvaremot de vid ett Bruk befiritelige byggnader synas med så mycket större skäl böra vid dess beskattning af* Ses , som godheten och varaktigheten af dem, hvilka för Bruksdriften tarfvas , och vid Uppbyggandet kräfva dryga och betydliga kostnader, oneU ligen ökar bruksvärdet vid förefallande köpslut t och enär dertill andt]igen lägges , att Utskottets härom aflåtne Betänkande blifvit af de öfrige Trenne Bespective BiksStånden gilladt , samt jämväl af Vällofl, BorgareStåndet, i hvad det rörer värdering af fast egendom på landet , utart anmärkning lemnadt, finnér BevillningsUtskottet Sig så mycket mindre kunna tillstyrka någon ändring deri , hvad Taxeringssättet af Stångjernsoch Manufactur-SmideS-rättigheten samt Berg* verken beträffar , som derigenom stadgadt blifvit, ej allenast att priset å Stångjern, såsom grund för Beviliningen för Smides-rättigheteh , bör vid de för allmänna Bevillnihgens åsättande oell för* delning blifvande Committéer bestämmas, utaa ock detf förut Jjjbestämda Minimum, hvarunder egarens, till så viii Stångjernssom Manufactut-» smides, vinst icke får anses, blifvit nedsatt. X)ock varder detta tillgRiksens Höglofl. Städ' ders profning vördsamligen öfverlemnadt. Stockholm den si Augusti 1833. Ankem den 38 Aiig. 183J. Utlåtande, i anledning af väckt Motion ont lindring i Beviliningen Jör Brandskadade i Madängs by, belägen i Wartofta Hårad och Skaraborgs Län.
Den föråldrade institution, som kallas bördsrätt, kan, ehuru orättvis den numera är, verkligen ännu någon tid bestå, emedan den har häfden för sig; men att göra en inskränkning deruti, att sålunda åstadkomma en ny lag, fullkomligt lika principlös som den gamla, det är något som jag för min del aldrig kan med min röst biträda. Jag får derföre, i likhet med Hrr Dalman och von Ehrenheim yrka återremiss, på det bördsrätten måtte helt och hållet uphäfvas. Frih. Cederström, Rudolf: I detta gamla och af eröf rares besittning aldrig vanhelgade land, har tiilgifvenheten för den fäderneärfda jorden alltid varit stark och liflig, och jag hoppas att den städse skall så förblifva, ty den grundar sig på en känsla, sora är ädel och aktningsvärd, och den uttalar sig äfven på ett högst betydelsefullt sätt i den omvårdnad, egendomsherren egnar det folk, som omedelbart använder sina krafter för denna jords odlande. Ju mera jordfastigheten antager natur af handelsvara, och ju oftare den ombyter egare, desto mindre kan arbetarebefolkningen på densamma påräkna den välvilja och omvårdnad, som är helt naturlig från deras sida, hvilkas förfäder i århundraden utöfvat husbondeväldet öfver denna befolknings förfäder. Jag hade också gerna velat biträda LagUtsk:ts Betänk, sådant det är, om icke en omständighet mäktigt på mig inverkat, hvilken blifvit af flere talare i ganska bjerta färger här framhållen, nemligen det missbruk af bördsrätten, som lärer icke så sällan förekomma. Men om man närmare granskar förhållandena, skall man finna, att sådana missbruk utöfvas egentligen endast af aflägsnare slägtingar, som icke öro födda och upfödda inom den egendoms område, sora de börda, och hvilka icke kunna förmodas ega för jorden samma djupt rotade kärlek som de, hvilkas barndomsoch upväxande ålders minnen äro dermed på det närmaste förbundna. För att således förekomma dessa missbruk, men dock icke helt och hållet uphäfva en institution, som är vördnadsvärd och ofta välgörande, förenar jag mig om Gr.
Fröt. 1853 $ 1854. 8 Sami. 20 Höft. t 10 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 89. fegan upptaget, har inom hedervärda Bonde-ståndet i berörde afseende blifvit yrkadt : a) Skjuts-Iegans å landet bestämmande i allmänhet till 52 sk. banka milen för hvarje häst. Härom äro förslag väekte af J. Holm från Stockholms län, Erik Ersson från Stora Kopparbergs län, M. Sahlén frän Wester-Norrlands län, med hvilken P. Mattsson från samma län instämt, samt Anders Persson från Östergöthlands län, denne sednare under förutsättning att den högre skjuts-legan skulle taga sin början frän och med 1855 för hålloch reserv-skjutsen samt för entreprenad-skjutsen i mån af nu gällande kontrakters upphörande. b) Sljuls-legans bestämmande till 52 sk. för stad och 28 sk. för landet å sådana ställen, hvarest entreprenader kunna l illv äga bringas samt, der sådana inrättningar icke kunna åstadkommas, till 28 sk. för stad samt 24 sk. å landet under hela året. Förslag härom äro gjorda af Petter Jönsson från Jönköpings län, Jacob Lindby från Gottlands län, med hvilken sig förenat Olof Lagergren från samma län, äfvensom af Sven Andersson från Skaraborgs län, hvilken motionär utgått från den synpunkt, att skjutsnings-skyldigheten icke bordt åt entreprenörer upplåtas, Anders Persson och Anders Jonsson från Östergöthlands län, med hvilken sistnämnde Erik Jansson och Per Olsson från Stora Kopparbergs län instämt har yrkat att, derest entreprenader ej kunna tillvägabringa.?, skjuts-legan höjes till minst 28 sk. banko milen. c) Skjuts-Iegans bestämmande till 24 sk., eller åtminstone till 20 sk., banko under alla tider af året.
Riksdagens storartade betydelse som denna gång församlat Högloll. R. o. Ad:ns medlemmar talrikare än vid de flesta föreg:de Riksmöten. Det är med vissheten om de fosterländska tänkesätt, som blifva ledande vid besluten, och under förhoppning att äfven i öfriga angelägenheter 12 Den 23 Oktober. våga påräkna Höglofl. R, o. Ad:ns upplysta föresyn och medverkan, som Borgare-St. anhåller att i Höglofl. R. o. Ad:ns ynnest och bevågenhet få blifva inneslutet. Detta tal besvarades af Hr Gr. o. Landtm, sålunda: En välkomsthelsning från det Vällofl. Borgare-Ståndet emottages alltid af R. o. Ad. med synnerlig tillfredsställelse. Under den nu påbörjade Riksdagen komma Rikets Ständer att fatta beslut uti frågor af mer än vanlig vigt för Fosterlandet, Att dessa beslut måtte lända till Fäderneslandets sanna väl, är den främsta bland R. o. Ad:ns önskningar, och R. o. Ad. skattar sig lyckligt, att, under uppriktigt erkännande af det medborgerliga sinne och det upplysta nit, hvarmed Borgare-Ståndet deltager i de allmänna angelägenheterna, anhålla att Hrr Deputerade ville till Vällofl. Borgare-Ståndet återföra uttrycken af R. o. Ad:ns vänskap och förtroende. Deputationen afträdde. Anmäldes och inbeledsagades en Deputation från Högv. Preste-Ståndet, anlörd af Biskopen i Carlstads stift, L. N. O., Doktor Anton Niklas Sundberg, hvilken höll ett så lydande tal: Högvälborne Hr Grefve och Landtmarskalk! Högloflige Ridderskap och Adell Vid början af en Riksdag, sorn på Svenska folkets ombud ställer ovanligt höga och måhända äfven sinsemellan ovanligt stridiga anspråk, måste det hos hvarje serskildt Riks-Stånd vara ett synnerligt behof att för Med-Stånden uttrycka sin uppriktiga högaktning och sitt tillitsfulla förtroende. Preste-Ståndet vill för sin del hafva denna enligt Grundlagens föreskrift framförda helsning ansedd såsom ett sådant uttryck.