Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Misstag kunna ske, det som är skedt kan ej ändras; men för att förekomma de olycksdigra följder, som deraf möjligtvis kunna uppstå, och för att på den lätta vägen närma oss till det af våra pligter utstakade mål, vågar jag vördsamt föreslå, att den förut beslutade remissen af K. propos. med förslag till banklag må åtföljas af återremiss utaf BancoUtskrs nu föredragna memorial och tillika beledsagas af R. o. Ad:s uttryckliga åläggande för BancoUtsk. att skyndsamt handlägga den del af K. förslaget, som bestämmer skiljande från Banken äf all sådan lånerörelse, som ej med Bankens bestånd och trygghet kan förenas; hvilket jag anser utgöra hufvudsaken i det K. förslaget och tillika grunda sig på den riktigaste princip. Sedan detta är bestämdt, bör af Statsoch BancoUtskm gemensamt företagas reglerande af det verk, till hvilket lånerörelsen öfverflyttas; och slutligen, då dessa arne åtgärder blifvit fullgjorda, bör af Bancooch LagUtskrn utarbetas en banklag, som bestämmer Bankens functioner. Jag får derföre vördsamt hos H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propositions framställande till återremiss afBancoUtskrs nu föredragna memorial, jemte anmodan till Ridd.Secret. att uppsätta R. o. Adrs uttryckliga åläggande för Banco - 3G3 Den 20 BI a r s. Utsk. att, på sätt jag föreslagit, handlägga den K. propos. nied förslaget till banklag. Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh., anförde skriftligen : Hedrad af R. o. Åd:s uppdrag att vara ledamot af BancoTJtsk. är det å ena sidan min pligt att underkasta mig Ståndets fria bedömande af det sätt, hvarpå jag sökt att motsvara detta förtroende; men det är äfven å andra sidan min rättighet att genom ett öppet framställande af sanningen hindra hvarje opinionens missvisning och de olika omdömen, förmodl. grundade på missförstådda framställningar, hvarför jag varit utsatt
Då Landskamereraren Fröberg i lifstiden utmärkt sig såsom en skicklig och nitisk tjensteman, men i sin bästa ålder bortrycktes, innan han ännu hunnit att i någon mån betrygga sin familjs ekonomiska ställning, finner Utskottet dessa omständigheter innefatta bevekande skäl för Rikets Ständer att tilldela hans i fattigdom efterlemnade enka något understöd för hennes återstående dagar och får i sådant hänseende tillstyrka, att en årlig pension af 200 R:dr måtte för Landskamereraren Fröbergs enka, Ulrika Henrika Carell, på allmänna Indragni ngs-staten uppföras. 51:o. Uti en hos Bonde-Ståndet väckt motion har Riksdags-fullmägtigen Jonas Andersson från Östergötlands län hemställt, att en förhöjd pension måtte beviljas f. d. Kronolänsmannen i Dahls härad af nyssnämnda län J. F. Billroth; men då, enligt hvad Utskottet inhemtat, Billroth numera aflidit, lärer denna motion i följd häraf hafva förfallit. 52:o. Genom motioner, som blifvit väckta dels inom Preste-Ståndet af Komministern Beckman, mod hvilken Kontraktsprosten Kullman instämt, dels inom Borgare-Ståndet af Herr Lindeström och dels hos Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Per Mattsson från Wester-Norrlands län, äro framställningar gjorda om årligt understöd åt föreståndaren för Kongl. Teknologiska.
Jag, för min del, tror det ingalunda. Tryckfrihetslagens stiftare insågo detta lika klart som vi; men de, hvilka lefvat en tid då tryckfrihet icke fanns och först efter striden kunnat tillkämpa sig densamma, de visste bättre än vi att upskatta tryckfrihetens värde. Vi, som aldrig saknat denna, en af mensklighetens dyrbaraste rättigheter, vi kunna lätt förledas ringakta den. Så icke våra fäder. Just derföre att desse så högt värderade den, hafva de sökt att omgärda den med alla möjliga slags skydd, och mindre fästat sig dervid, att stadganden af lägre ordning uphöjdes till grundlag, än att de med säkerhet kunde vinna sitt mål, det att åt sina efterkommande förskaffa och bevara frihetens säkraste värn, tryckfriheten. Var denna försigtighet i sjelfva verket öfverflödig? Eller böra vi icke snarare prisa dem för denna omtänksamhet? En allmän regel finnes väl, som säger att en lag af högre Ordning uphäfver den af en lägre. Så lyder theorien, men i praktiken äger motsatsen rum. Huru ofta se vi icke i andra länder att friheter, garanterade uti konstitution, tillintetgöras genom polispåbud? Och kan icke äfven i vårt fädernesland upvisas exempel på snarlikt förhållande? Ehuru 16 § Reg.Fin högtidligen proklamerar religionsfrihet, finnes den likväl icke här i verkligheten. Grundlagens tydliga bud har förlorat sin gällande kraft genom lagen af Den 13 December f. m. 607 lägre ordning, genom criminal-lagar. Tryckfrihetslagens Stiftare saknade således kanske alldeles fog till sina åtgöranden. Hvad våra fäder, efter moget betänkande och af kärlek till friheten uprättat, torde vi icke lättsinnigt böra nedrifva. Må vi moget besinna oss innan vi bortskänka detta vårt dyrbara fädernearf, innan vi rubba denna frihetens grundpelare. Att tryckfrihetslagen icke i allo förmår hindra tryckfrihetens missbruk, är beklagligtvis en sanning. Men hvar finnes den lag, emot hvilken det icke brytes. Och är det i allmänhet en sanning, att i samma mån ett ting är nyttigt och nödvändigt, i samma mån är dess missbruk skadligt och förödande.
At Sillen, som troligenej äger någon Lukt-organ , icke styr för grumfer, hvilket synes wara bewist af den erfarenhet man har, ac rika Notwarp blifwit dragne just der och straxt efter en Grumsdam brustit, afwensom at Sillgrumset färstt Utsläppt i hafwet säkerligen icke gör mera stada pa fisket an annat warmt watten som stas i sjön. Men dä Vere» mot det blir länge liggande i grumsdammen, antager det en skarp och frätande natur, och angriper hvad der räkar. I sjön utspoladc, förstör det bottengräset/ hvari Watten-lnseÄör och mindre Sjödjur crifwas, som annars utgöra föda för Sillen, och pa detta sätt stadar Sillfisket. At grum» set utspädr med watten är et förträffeligt gödningsämne pa Nyjorv och i jordblandning och ej bör förspillas, Men at manga Författningar i detta åninge ej behöfwas, dä med denna wara de sednare Atén en lönande handel drifwits^ At Skärgårds-IMenäsMc-n wisserligen ar öfwerfiödig, om Vest befattning instrankes wid et par resor om äret i S"ärgärden, för at märka bärsegel och utdela frisedlar ät Aill-.upköpare eller Sill-förare/, men om de i 1799 Ars Inscmckion alagde stylvigheter iagttagas, hwariblanv äfwen är, at flere gänger om Arec genomresa Skärgården och göra sig underrättad om fistel, fiskelägen, m. m., blifwer dea Z4V Den 8 Mars. den bade nödig och nyttig; börandes likwäl Inten6enten hafwa sin bostad midt i Bohuslänska Skargarden, icke i Götheborg, som ar yttersta ändan deraf.
Skulle nu det vara förhållandet, hvilket man uppger såsom skäl för förbud af tackjernsutförsel, så frågas: är det skäl, att om man för ett skepp:d tackjern kunde bekomma nära nog lika mycket, som man nu erhåller för ett skepp;d stångjern, hvilket kostar så mycket arbete, — är det skäl att arbeta nästan för intet, för alt förvandla tack jernet till stångjern? Det är livad man kallar att tröska för bara halmen. — [lär har äfven blifvit anfördt, att det kostar mindre skog att få tackjern än att fä stångjern. Detta talar äfven för en utvidgad fabrikation af tackjern, skulle det också vara på stångjernsfabrikationens bekostnad. Man invänder väl, att derigenom en stor del af arbetsclassen skulle blifva utan arbete; men månne det då icke fordras arbete afven för att bryta mahn och att deraf tillverka tackjern? 1 afseende på den större eller mindre nyttan för Staten, så skulle jag tro, att det i allmänhet är nyttigare, alt näringarne.utvidgas, att fabrikationen tilltager och priserna falla, än alt en inskränkt fabrikation med höga priser existerar. Antager man den principen, alt en inskränkt fabrikation med höga priser är bättre än en större med låga; så blir naturligtvis följden deraf, att få personer blifva med arbete sysselsatte, men kunna derigenom i maklighet och lättja förvärfva en stor vinst. Örn deremot framskridande näringars utvidgande gör det nödvändigt för näringsidkaren alt utvidga sin fakrikation, att fabricera en större mängd af varor, så är det klart och tydligt, att han behöfver en större arbetskraft och kan sysselsätta flera personer, att förtjensten blir mera delad, och att bättre pris erliålles, hvilket jag anser vara en vinst för hvarje individ, då han får sina lefnadsbehof för det bästa möjliga pris. Sedan lärer del ej kunna förnekas, att det är nyttigt för näringarna i allmänhet, om de kunna få hvarandras tillverkningar för billigt pris. Delta är framför allt vigtig t i afseende på jernhandteringen; det finnes icke någon näring i landet, som icke nr i behof af jern. Jag anser det således vara nyttigt för näringarna i allmänhet, att jernpriserna icke äro alltför höga.
HO];, så väl som jag, hade länge trängtat efter en vän, i hvilken hon tillika kunde finna en själsförvandt, som hon; ntan f d t a n a t t missförstås, kunde låta blicka in i sin inre värld. Hon säger också om vhrt ' sammanträffande: båda kände instinktmässigt vid första mötet, a t t d e Behöfde hviwaiidra, och snart var 17 ' änskapsbandet knutet)). Minnesrilia äro ocksa för mig de stunder vi tillbragte under förtroliga sanital, utbytande åsikter och lifserfarenheter, meddelande tankar, förhoppningar och önskningar, eller tillsammans läsancle värderika uppsatser och ansl5encle skaldestycken. Stunclom var Sopliies vörclnaclsvärda moder den tredje i dessa intima samkvapi, där hon gjorde en varderik insats genom sin själsodling, sitt fina vett och sin rika världserfarenhet. Bland cle allvarliga ämnen, som ofta afhaidlades, insmögo sig äfven lekande skämt och kvicka infall, och det uppfiiskandg skrattet var ?j heller dar frainmaiide. Ehuru uppfostrad i öf17erflöd och med förfinade vanor, var Sophie dock enkel till sitt väsen och ansprkkslös i sitt uppträdande och i sina behof. Hon kände ej heller den falska blygsel, som vid den tiden, b8de inom den Hass hon tillhörde och äfven p&amp; lägre trappsteg af samhället, betecknade såsom förödmjukande för en kvinna. af god familj, att medelst eget arbete förvärfva sig en beliöfiig inkomst. Som hon af egen erfarenhet lart sig inse arbetets värde och välsignelse, men på samma gång svårigI1eter; m för en ltvinna i hennes ställning att erhålla ett lönande arbete, blef hon också en af förltämparne för iitvidgandet af kvinnans verksamhetsoinråcle. ' H5.r förekommande citat, iiro, d5 ej oiinst migifves, lieintode f r h saniina sjiilfbiografiska niiteckningsr, hvilka i det föreg8encle oiiitslas.
S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskottets nedanstående Utlåtanden och Bölänkanden, sedan den 26 sisth Sept. å bordet hvilande, hvarvid Ståndet beslöt, som foijer: N:o 77, i anledning af gjordt arrende-anbud till liqvid af ett utaf nu mera aflidne Majoren Crispin Ekman hos Banco-Disconten upptaget lån. Bifölls. N:o 78, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 36, i anledning af väckt fråga om förändrad organisation af Banco-Fullmägtiges Expedition. Med ogillande af Utskottets tillstyrkande i Betänkandet N:o 36, angående anställandet af ett räkenskaps biträde vid Banco-Fullmägtiges Expedition, vidhållet, ehuru med en något förändrad lydelse i Utlåtandet N:o 78, afslog ock Ståndet det arfvode 300 R:dr B:co, som Utskottet tillstyrkt måtte på räkningen Obestämda Supplementar-Staten disponeras af Banco-Fullmägtjge för det uppgifna ändamålet, men godkände, hvad Utskottet i öfrigt hemställt. N:o 80, i anledning af förrättad revision af Banco-Discont-verkets räkenskaper och förvaltning för år 1839, 668 Fröt. Utdr. d. 3 Oct. 1840.
Derföre får jag åter nämna det tillägg, som jag anser nödvändigt, pm ej Svenska Representationen skall ådraga sig ett rättvist taddel. Jag har ej åsyftat dispenser. Har Styrelsen begått fel och misstag, är ej sättet gtt rätta dem. att Ständerne nu äfven skulle göra ■ådane, för att undvika flere af Styrelsen, jag tror att äfven dessa dispenser blifva omöjliga, om tillägget blott innehåller, att vid aila de fall, då Konungen finner det allmännas väl fordra jämkningar uti tulltariffen, de måtte allmänneligen blifva kungjorde. Således behöfver man ej frukta vidare missbruk med dispencerne. Grefve Spens: Heir Tham har sagt, att Dm i4 Augusti e. in. 4*9 Bevillningsutskottets Betänkande, det ej är föreslagit, att minska den makt Konungen enlig» 60 §■ RegeripgsFormen äger. Så framt dermed menas att Rikseps Ständers beslut, aft minska berörde makt , ej kan hafva gällando kraft, så instämmer jag deruti, men att förslaget innehåller något dylikt, det vågar jag tro. Ridderskapet och Adeln har antagit en §• där det förekommer, att tulltariffen af Riksens Ständer fastställes. Den nuvarande innefattar att Riksens Ständer bestämt en tull, och en sådan som öfverensstämmer med Statens intresse, mensedatj öfverlemnas det åt Kongl. Majit, att derot!) besluta uti sådane saker , sorn kunna hafva afseende pa reciprocitet med främmande Nationer, och slutligen förekomma de åberopad#, orden i ajfeendz derpå. Då måtte det endast vara i afseende derpå , som man lemnar Kongl. Maj:ts rätt att jemka tariffen, och då ipan likväl erkänner att 60 §:n medgifver Kongl.. Maj:t äfven i andra fall rätt att nedsätta tullen, likasom den förbjuder honom att höja den, på annat än spannemål, så tror jag ej det kun-, na bestridas, att redactionen tål något tillägg.. Herr Lefrén'.
Då nu först propos. till bifall å förevande punkt framstäldes, ropades Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtnäs hemställan om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, blef med Ja besvarad. 20:o Kontroll slämpelmedel, 2l:o Båltoch Lots-medel, 22:o Danska Fyrings-medel, 23:o Konvoy-kommissariatels bidrag lill aflöning ål Svenska Beskickningen i Turkiet, 2i:o Observalionsmedcl, 25:o Extra medel och upbörder, 2G:o Intresse-medel och Vtsk:s hemställan, all de beslut B. St;r i ani. af den föreslagna inkomst-beräkningen komma all meddela, ej må ut g öra hinder för StatsUtsk. alt framdeles, efter del de särskilda utgifts-tillarne blifvit faststälde, iakttaga den jemkning af en eller annan inkomst-titels belopp, som vid RiksSlatens upgörande kan finnas nödig. Dessa punkter blefvo af E. o. Ad. bifallne. Slutligen förekom Utsk:s framställning om de Extra-ordinarie inkomsterne samt om totalbeloppet af samtlige Stats-inkomsterne och af för nästa Statsreglerings-period upkommande förökning i tillgångarne; och fann E. o. Ad. denna framställning icke f. n. erfordra annan åtgärd än att läggas till liandlingarne. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtsk:s d. 25 och 26 sisth Febr. pä bordet lagda Utlåt. N:o 18, öfver väckta motioner om dels bestämmande af preskriptionstid för emottagande i Kronans upbörd och inlösen i E. St:rs Bank af åtskilliga Bankens utelöpande sedlar och dels dessa sedlars förande inom linien samtjjuteslutande från beräkningen af Bankens sedelstock. Usta och 2:dra punkterne, ang:de en af Hr J. G.
Asskritr.' "Uti en tld dä Swerige inom mindre än twä är förlorat en tredjedel afsit^reLi-innehäll, och denna förlust ytterligare förstärkt en öfwerlägscn Granne, kan ej gerna samma ivliiltLir. inrättning, som gjordes uti L^.xi.Xi-s tid under helt andra bägge Rikenas olika förhallanden anses tilräcklig. Swerige är, snart sagdt, ej -mer än hälften af hwad det war dä, och Ry§- land kan nästan anses fördubbladt emot dä, r synnerhet om man betraktar Polens och Turkiets fall. För Swerige äterstär alltså, efter min tanka, ingen annan utwäg, om det stall kunna tänka pä at bibebälla sin sjelfständighet, än den, utom hwilken nödwändigt alla mindre Folkftag mäste falla et ros för mägtigare stender, jag merar en National-^rmering, afpatzad efter Landets natur och Folkets lynne, bägge kanste be45, 46 rätti - 364 Deu 2 Jurin: rättigade at i Europa intaga forsta rummet, i detta hänseende, om de anwändas och behandlas rätt. Frän uräldriga ttder hafwa Manhems Inbyggare mangrant och sjelfwe förswarat Fo. sterjorden, och frän urminnes tider har den nästan warit fri, med fä undantag, sorn endast burit witnesbörd om Folkets milirg.iriffa anda, när en Anförare, som war wärd at bära det namnet, wrsade sig; ty Tyrannens eller Inkräktarens fordrifwande har alltid blifwit engifwen följd. Sjuttonde ärhundradets oafbrutna krig, och sedan kanste nägon efterapningslystnad, alstrade emedlertid et Krigs-^^LtemS, som, biträdt af Nationens ^iLrnabsta lynne, forwanade werlden, ehuru desse dä oförlikneliga Härar, som utgjorde hela Norra Europas sträck, i wära dagar swärligen torde kunna bestä mot äfwen medelmättiga nu warande.
Vidare, att Revisorerne kunna finna sig nödsakade, att uppgifva sådane saker, som icke Stuts^Utsknttets Ruänkanden. 2015 böra af Allmänheten kännås förr, än vid Riksmöten, och att i förtid kungöra sådant, synes vara detsamma, som att tvinga Regeringen atc göra Riksdag hvarje gång Revisoremes Berättelser innehålla någon ting oroande: att Revisorerne skul e göras till mera, än Sränderne, derigenom att de få makt att göra bekanta miss» bruk, sorn uppkommit eller olyckor, sorn något allmänt Veik iiåkat , utan att ännu på flere år kanske Ständer komma tillsammans, som kunna afhjelpa oiyckorne: att orsaken till Revisorer nes sammanträde och den granskning dem är anförtrodd, icke ar någon annan, än den, att lätta Ständers arbete, men ingalunda, skall Instructionen gifva någon anledning till den förmodan, som skulle Revisorerne, under Revisions, arbetet, till större eller mindre del äga sig uppdraget Riksens Ständers makt: att Revisorernes Berättelser måste, enligt nu gällande Författningar, granskas af Ständerne, innan de få tryckas, men då en sådan granskning icke kan föregå under mellantiden af hvarje Riksdag, e. medan Regeringen icke äger, att från Riksens Ständers Veik infordra de derföré erforderlige Handlingar, och i fall således Revisorerne skulle i någon omständighet misstaga sig eller fällt ett oriktigt omdöme, det vore alltför svårt, att deri vinna rättelse, enffedan saken på ett slags officielt sätt blifvit afen erkand Autoritet meddelad, men den ej kan, af den anledning förut blifvit anförd, på ett lika officielt sätt besvaras, så skulle en af Revisorerne gjord, må hända, mindre grundad anmärkning, om den genast, utan föregången undersökning, finge korn - aoi6 Stats-Utskottets Betdnkanden ina till Allmänhetens kännedom, kunna sprida oro och bekymmer hos Allmänheten, utan att Regeringen agde något annat medel, att deri åstadkomma rättelse, än medelstRiksens Ständers sammankallande: och slutligen-, att det gifvas exempel, att Revisorerne kunna misstaga sig orri personers åtgärder}, och att de^ öfverträdt deras befattning.
Jag öfvergår nu till den andra och vigtigare delen af Utskts utlåt., hvilken afser våra egna consulaters reglering, aflöning m. m. Ulskts förslag i afseende härå omfattar fyra särskildta föremål, nemi i :o en förändrad reglering af consulsdistricten; 2:0 cousulernes förseende med bestämd lön, hvaremot nuvar. consulad-afgifter borde upphöra; 3:o con sulernes ställande under Utrikes Statsministern; samt 4:° omarbetning af nuvar. consulad-stadga. 1:0 och 2:0. Du de tvänne första frågornas afgörande äger ett oskiljaktigt sammanhang, skall jag upptaga dem tillsammans. Nuvar. fördelning af consulsdistrictena grundar sig hufvudsakligen på en af K. IM. år 182/j! fastställd reglering, med några sedermera i densamma verkställda förändringar. I enlighet dermed uro anställde, en consul i Finland, 4 > öfriga Ryska Öslersjöhamnar, 4 i de Preussiska med Mecklenburg, en i hvardera af hansestäderna, hvaraf den i Hamburg tillika har under sitt district Altona, och lör det närvar, derjemte är consul för Konungariket Hanno - Den 19 September e. m. nover; 5 för Damnark, af hvilka den i Köpenhamn nu äfven förestår consulatet i Helsingör; 2tne i Konungariket Nederländerne, hvilka skola förenas till en; en för Belgien; en för StorBritannien och Irland ; 8 för Frankrike; 4 för Spanska hamnarne vid Medelhafvet, hvarförutan de vid Atlantiska hafvet äro omedelbart ställde under K. M:s beskickning i Madrid; 2 i Portugal; en i Gibraltar; en på Malta; 2 i Österrikiska hamnarna; en handelsagent för Italien, under hvilken lyda 2 consuler i Sardinien; en i Toscana; 2 i Påfvestaten och 1 i Konungariket Begge Sicilierne; en för Grekland och Joniska öarna; 3 i Turkiet och Egypten; en i Ryska hamnarna vid Svarta hafvet; en i dem vid Hvita hafvet; 4 •
Om sällheten vore konkret, så skulle den vara platt som en pannkaka och trivial som den, om vi verkligen kunde vidröra den, så skulle vi liksom i sagan finna guldet förvandladt till torra löf; om bakom våra aningars rosenskyar funnes en verklighet, så skulle denna verklighet säkerligen döda oss. Mythen berättar, att den oförnöjda, som ville se sin älskare i Jupiters majestät, blef förbränd af hans strålar, men kanhända var det hennes besvikna väntan, som dödade henne i stället. Och hvem vet, om, då Venus lofvade Paris den skönaste qvinna i Grekland, hon icke genast i inbillningen skänkte honom en mera berusande sällhet, än Helena sedan gaf honom vid uppfyllandet af gudinnans löfte. Det vissa är, att då Astley i markisinnans sängkammare såg hennes porträtt, i samma ögonblick man sade honom, att han var älskad af denna tjusande varelse, fann han henne så skön och kände sig genombäfvad af en så brinnande åtrå, att ingenting under solen skulle kunnat motsvara föreställningen om den lycka han väntade; och det är mer än troligt, att man alls icke behöfver hafva krumstaf och frygisk mössa och sitta på ett berg i Grekland, för att lyckliggöras med ett löfte, sådant som det Paris fick, tvärtom den allsmäktiga gudinnan hviskar det ännu alla dagar i hvarje ynglings öra, men aldrig hade väl någon med större säkerhet och mera hänryckning hört det än Astley. Det var något af allt detta, som föresväfvade den unge mannen, der han orörlig hvilade emot soffkarmen och icke vaknade ur sina drömmar, förrän en knackning på dörren bredvid honom åter väckte honom till besinning. Han sprang upp, rodnande som en flicka, öfverraskad i sina tankars dunkla verld, och såg i detsamma den lilla kammarjungfrun inträda. Hon hade en helt trumpen min och sade allvarsamt: — Ni kan icke få se madame i afton. Hon mår icke väl och nu är det alltför sent. — Hvad säger du Anais? Och jag har icke sett henne på hela dagen. För sent? — Ja visst, det är ju öfver midnatt. Tror ni, min herre, att man finner det angenämt att vaka för er skull och blifva blek och ful? — Åh!
I^Iaj.-t täokte8 till atla delar i Xader Aitla oell Insalta, tivait 8lat8-1la<tet vid Iivartdera as do tiar osvan >i>^>- taAne l>io mät i nildordäniAtiet liom 8 tällt oell till8tvikt. Xx ^rotooollo /i. /k//ondee» /^'okoes/Ze^ s/a,ev , //<?v/et //<//, ^ t/n/.'/ /tonnnAe/r r ^'/a/v-ZinV/e/ /-d L/oe///o/„r^ L/o// l/e/r 2 ^/tt//n>5// 18l s. Xär varande: ttai>8 Xxootlonoo, dii8> ititn 8tat8-Ni,ii8tern, Ho, v Riiliorro 6/-//en/m<?/, ttans Xxoottoiloo Strlts-lVlinistern kör Utrikes Xrendoua, Ilerr-krilrerre //t/e/ 8tatL lia doil: ////,/l?-//s, Xrilierro