Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ande, opinion, fördom, som råder innom adelsståndet, har man sett dertil leda jämte vederlikars exempel; men ståndet minskat i dess ungdom, den nya adeln missnöjd, vanlottad i jämnförelse med den gamla, dess söner oädel, skola ej finna samma retelse, samma anledningar at beträda den bana, som de skulle valt och fått välja om deras vilkor varit enahanda med den gamla adelns. Jag anser således den nya ordningen äfven från denna synpunct felagtig och nu böra ändras. Hvilka nya förhållanden upkomma vidare heraf? Förut belönte Konungen Kyrkans Hufvud, Herrar Biskopars förtjenster, då han skänkte deras barn adelskap. Så upsatte som de äro i värdighet i Riket hafva de rätt til denna hugkomst och Riddarhuset har från denna stam blifvit rigtat med värdige Medlemmar. Nu är denna belöning förnekad. En Biskop har nyl. för sin person fått adelskap, hvaraf han i sin lifstid hvarken har nytta eller glädie. Ansedde Borgmästare fingo också tilförene denna nåd för deras barn. Likaså Borgare som genom försti-äck [ningar] och understöd til Kronan, en vidsträckt handel och industrie gjort sig af riket förtjente. Få lära nu vara upmuntrade och se sig belönte med den inskränkning hvarmed adelskapet nu förlänas Konungens rättighet är honom i sin fullhet betagen och välförtjente medborgares hopp och önskningar svikne.
Län innehålla dagböckerna visserligen ett utdrag af författningarna om gästgifvareskjutsen, oell på andra ställen åter finnas å gästgifvaregårdarna sjelfva författningarna anslagna; men då det är af yttersta vigt, att sådana påbud, sora skola tjena den skjutsande allmogen och resande till efterrättelse, innehålla tydliga och bestämda föreskrifter, samt uti en enda författning eller gästgifveriordning sammandragas, får jag af denna anledning ödmjukast hemställa, om icke vederbörande Utsk. kunde anmodas utarbeta förslag till en allmän Gästgifveri-ordning, för att sedermera K. M:s Nåd. pröfning och fastställelse i underd. hemställas. Lades på hordet. Hr af Ekenstam, Israel, hade inlemnat följande: Sedan publicitet vid Ståndets öfverläggningar blifvit med 3 Ii. 20 i54 D e n i Mars e. m. gifven, är, med anledning deraf, åtskilligt alt förändra uti instructionen för Ridd.Directionen samt Riddarhusets embetsrich tjenstemän. Såsom ett exempel vill jag anföra stadgandet uti 3 Art. 5, §., att ”Ridd.Secrete”raren är ej tillåtet att för någon annan än Landtm, eller ”den, som i ämnet talat, visat ett ojusterad t protocoll.” Man måste således genom tal, ehuru öfverflödigt det annars vore, bereda sig en rättighet, som man dessförutan ej äger, den nemligen, att sedan protocollet är vederbörligen uppsalt och granskadt, få af detsamma inhemta innehållet, ledande möjligen till befogade anmärkningar vid målets nästa föredragning, eller vid justeriogstillfället, hvilket annars helt knapphändigt passerar under det antagna utropet: ”införes. ” Sedan publiciteten inträdt, och en representants här gjorda yttrande kan läsas ordagrannt i en tidning redan samma timma, som det här blifvit uttaladt, synes försigtigheten att intill justeringsdagen undanhålla dylika yttranden från medrepresentanters kännedom vara temligen inconseqvent och dessutom skadlig, på sätt jag vördsamt omnämnt.
Men en vänskap så gammal som vår har djupa rötter och tjugo års tillgifvenhet är kanske, när allt kommer omkring, en mera solid basis för ett äktenskap, än ungdomens flyktiga tycke. LOUISE skakar på hufvudet. KAMRERN. Detta gäller Louise – inte mig. Jag kan inte tänka mig större lycka på jorden än att få kalla Louise min hustru. Och jag skall aldrig fordra af Louise mer än Louise sjelf vill ge det tror Louise mig väl om? Jag önskar bara, att jag hade rätt att med min tillgifvenhet ge Louise det stöd, som LOUISE. Det kan aldrig ske. KAMRERN reser sig upp och börjar gå af och an på golfvet, kämpande med sin rörelse; stannar så framför henne igen. Är det med ansträngning – någon annan? LOUISE. Ja. KAMRERN. Då ber jag om förlåtelse – men – ja, blif inte ond – men – med ett förplågadt uttryck – kunde fröken Louise inte ha sparat mig dethär? LOUISE. Jag visste ju inte – och det är inte som kamrern tror. Jag kan inte tala om detta jag kan inte – det – det är så förfärligt KAMRERN ser på henne med en lång, medlidsam blick. Jag har pinat förlåt det skall aldrig hända mer. Men fröken Louise tror ju, att jag är hennes vän? LOUISE. Ja, ja, det vet jag. Tack, tack för allt. BREFBÄRAREN knackar på dörren, öppnar den och räcker in ett bref. M:lle Louise Strandberg! Var så god. LOUISE skyndar fram och griper det; häftigt upprörd. BREFBÄRAREN. God middag! Går. LOUISE håller brefvet framför sig, liksom tveksam. KAMRERN. Jag generar väl inte? LOUISE. Åh – nej. Men om kamrern tillåter går bort till fönstret, bryter brefvet och läser. Efter hand som hon läser, få kinderna färg, och hela ansigtets uttryck förändras. KAMRERN efter en stund. Jag hoppas det är goda nyheter! LOUISE vänder sig om. Åh – förlåt mig jag glömde KAMRERN. Det var goda nyheter – det syns. LOUISE sakta och allvarligt men alltigenom med samma uttryck af dämpad lycka.
Hvad hennes tårar egentligen gällde, kan historien icke ge oss upplysning om. Äfven Harald blef rörd, men han ville nu så gerna rymma bort från den vackra taflan. Han tog Erik i armen och drog honom in i hans eget rum. Här hände ett uppträde af en annan natur. Efter några minuters samtal greto äfven de båda männerna. Den ene förebrådde icke den andre, han snarare tröstade eller deltog. Men deras tårar voro en gärd åt mannens svaghet och qvinnans kärlek. Hvilket nöje erfor icke Harald, när han for igenom den nu så öde parken; huru bäfvade icke hans hjerta vid tanken att återkomma under samma tak som Irene. På afstånd hade han sett, att hennes rum var upplyst; närmare såg han den dallring, det hastiga uppflammande, som uppkommer då ljus släckas. Allt blef mörkt; det ena ljuset efter det andra hade dött bort och hela byggnaden tycktes sofva. Det var en tung dödssömn, som Ristilä slottet sof, för att snart få ett nytt lif och en ny själ. Dessa tankar voro dock icke Haralds, ty nu, mera än förr, kände han icke någon vedervilja emot den oskyldiga byggnaden. Hastigt föll han på en oförnuftig och tokig, Don Quixottisk idé; han befallde skjutsgossen att aflägsna sig med sin häst och usla släde; en riklig betalning hade han redan erhållit på kapellansbolet, nu gaf Harald honom en slant till för att slippa höra hans föreställningar. Skjutsgossen förvånade sig högeligen, men lydde. Harald tog sjelf sin kappsäck och satte den på trappan. Sedan gick han under Irenes fönster och gjorde der sina slag af och an. Hela denna bedrift skedde nästan instinktmessigt; det var en yttre symbol af hans själs inre håg att skydda och vårda Irene. Så luffar lejonet i nejden af sin kula, så flaxar örnen omkring sitt bo och sina ungar. En timme bortåt hade han spatserat der, under det hela hans varelse var blott känsla. Det var liksom han velat dröja med det, som han ändå så ifrigt önskade – att åter få vara under samma tak, som Irene. Omsider beslöt han sig dock att bulta på.
Yid jemförelse emellan årliga beklädnadskostnaden under nyssberörda 3:ne år och de till beklädnadens vidmagt hål lande påräkneliga tillgångar hade då visat sig, att, när beklädnadskostnaden utgjort R:dr 126,557: 80 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 81. tillgångarne som bestodo i: statsanslag R:dr 62,015: 28 samt rustoch rotehållares bidrag 50,776: 31 uppgått till endast I!:dr 112,791: 59, så att efter denna beräkningsgrund erfordrades en årlig an slagstillökning af „ 13,766: 21, och följaktligen beklädnadsanslaget borde förhöjas Irån dess nuvarande belopp „ 74,505: — till R:dr 88,271: 21, för att motsvara det dermed afsedda ändamål.
Handels-Balken ocb dermed gemenskap egande föreskrifter, rörande Förmåns-rätt i fast Egendom för Barna-arf m. m., samt inrättande af Förmyndare-Kamrnare i Rikets alla Län. 2:0 Grefve Gyllenborgs, Joh. Hen., den 21 dennes på bordet lagde Memorial, 0111 skyldighet för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att till Justitias-Cancelleren och J ustitias-Ombudsmannen hvarje månad insända ett exemplar af aila Kungörelser, sorn röra Allmänna och enskilde rättigheter och skyldigheter. 3:o Grefve Hårds, C. G., den 21 dennes på bordet lagde fyra Memorial: P rotocolls-Utära". 11 Si a) Rörande Coricurs-massors skyndsamma realiserande, samt Utsöknings-Författningarnes förbättring och strängare efterlefnad, b') Om inskränkning af Förmåns-rätt för Ränta å intecknade Capitaler. c) Om vissa föreskrifter, vid Utmätnings-Auctioner, å så väl fast, sorn lös Egendom. rfy Angående verkställighet af Bysättnings-Utslag. Lagsamt Allm. Besvärs - och Ekonoini-Utskotte n: i :o Kongl. Maj:ts den 21 dennes på bordet iagde Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, angående frågan om Näringsfriheten. 2:0 Grefve Ilårds, C. G., denar dennes på bordet lagde Memorial, rörande allmän Näringsfrihet. Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottet: 1:0 Kongl. Majrts deniS dennes f. m. på bordet lagde Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående behofvet af en Fond till understöd för Jordbrukare, som genom frost eller hagelskada förlora växande gröda. 2:0 Kongl. Maj:ts den 18 dennes f. m. på bordet lagde Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, angående en föreslagen och utarbetad ny Författning om Mått, Mål och Yigt.
I följd Den ?.S April f. Hl. 33 I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen serskilt förde Prolocoli blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, alL Ridderskapet och Adeln således bifallit hvad StatsUtskottet i i5 Punkten af dess första Betänkande, angående beräkningen af Lagmansoch Häradshöfdinge-Räntan, föreslagit. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre cjvart till 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Tisdagen den 28 April 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets ej mindre den 29 sistlidne Januarii under N:o 54 afgifne, och den i4 derpåföljde Februarii på bordet lagde, Betänkande, angående beräkningen af StatsVerkets Inkomster, än ock den 28 sistlidne Mars under N:o 123 meddeldte, samt den i3 dennes på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de vid nyssnämnde Betänkande gjorde anmärkningar, aa H, 3 34 D e n a8 A p r i I e. m. Herr Dalman, Lars Johan: Jag anhåller att få anmäla min reservation emot det heslut, som i f. m. genom votering fattades i frågan om Lagmansoch Häradshöfdingeränta!]; äfvensom att nu få skriftligen utveckla med några ord, hvad jag innan voteringen i afseende på principfrågan yttrade. Hvarefter Herr Dalman uppläste följande: Vid den framstäldte voteringspropositionen har jag visserligen icke något att erinra. Jag har begärt ordet, för att reservera mig emot den af Herr Tham yttrade mening, att principfrågan vore afgjord. Det är just denna, som i högsta grad interesserar mig. Det kan aldrig blifva mig likgiltigt, om Styrande Magten skall intränga i det enda fridlysta gebiet Representationen har qvar, sin beskattning; 80 och 1 14 §§• tryo8a alltid äganderätten.
Sedan, i anledning af Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorers anmärkning derom, att i åtskilliga städer, Telegrafverket nödgades för de till stationer erforderliga lokaler erlägga hyra, Telegraf-styrelsen uti särskilda skrifvelser anmodat vederbörande länsstyrelser, att uti nio städer, förutom Stockholm och Götheborg, der ett sådant förhållande egde rum, låta höra innevånarno huruvida de kunde önnäs villige att antingen sjelfve för Telegrafverket kostnadsfritt upplåta och underhålla ändamålsenliga telegraflokaler, eller ock med hela beloppet elier till en del ersätta verket kostnaden för berörda ändamål, samt två utaf nämnda antal städer, nemligen Malmö och Helsingborg, medgifvit, att med ett årligt belopp af 300 Rdr för hvardera staden godtgöra Telegrafverket dess hyreskostnader, men de öfriga sju städerna, nemligen Södertelje, Upsala, Örebro, Mariestad, Wenersborg, Halmstad och Lund, undandragit sig att någon dylik utgift vidkännas; så och efter det Eders Kongi. Majit, vid underdånig föredragning af Telegraf-styrelsens uti memorial af den 3 Juni 1861 härom gjorda anmälan, låtit tillsvidare bero vid Styrelsens härutinnan vidtagna åtgärder hafva Rikets Ständers år 1862 församlade Revisorer, under förmälan, hurusom det syntes icke vara med billighet öfverensstämmande att, under det de flesta städer, der telegrafstationer finnas inrättade, dertill kostnadsfritt upplåta lokaler, eller åtminstone i hyreskostnaderna deltaga, några få af Telegrafverket lika gynnade städer fortfarande äro från dylikt bidrag befriade, ansett sig böra på detta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. 2:o. Optiska Telegrafiurättningen.
Det var under 1765 års Riksdag, hvilken i allmänhet utmärkte sig för en stark återgång, som åtgärden upphäfdes. Då nu Banken är i tillfälle att i Stockholm, Götheborg och Malmö, genom egne tjenstemän, kunna controllera panten, ser jag ingen våda af det som Ekonomiutskottet föreslagit, och jag tror, att i den nion controll kan vinnas, kan man utsträcka belåningen. Jag kan ej se, hvarföre man endast skulle få belåna jern, utan anser att man äfven bör få belåna andra panter, som äro inhemsk product och lemna tillräcklig säkerhet. Jag vågar föreslå proposition till bifall å EkonomiUtskottets Utlåtande, med anhållan, att det måtte åläggas BankoUtskottet att inom 3 dagar in - 62 Den 8 Mars e. m. komma med förslag till instruction rörande denna sak, hvilken instruction ej behöfde innehålla mera, än att belåningen Ater skulle öppnas på grund af 1739 års Författning. Herr Manck af Rosensköld, Eberhard: Jag anhåller, alt de reservationer, sorn ej blifvit uppläste, måtte blifva tydeligen och ljudeligen uppläste. Un de r teck n a d Riddarhus-Secreterare: Just nu ankom protocolls-utdrag från BorgareStåndet, innehållande att BorgareStåndet denna dag afslagit Ekonomi-Utskottets Utlåtande om belåning af ritorr spannemål. Den af Herr Munck af Rosensköld begärde uppläsning verkstäldes. Grefve Gyldenstolpe; Sedan af det ankomne Protocolls-utdraget nu inhemtats, att äfven BorgareStåndet, och således 2 Stånd, afslagit Ekonomiutskottets Utlåtande, men deremot bifallit BankoUtskottets, är enligt min öfvertygelse saken afgjord. Således kan Ridderskapets och Adelns beslut ej inverka på lmfvudsaken; men med min öfvertygelse instämmer den hemställan BankoUtskottet gjort, hvarföre jag anhåller om proposition till bifall på BankoUtskottets Utlåtande, med afslag A EkonoiniUtskottets.
Hvad först beträffar talg, så, då denna artikel utgör en oumbärlig förnödenhets-vara för alla samhällsklasser och ett råämne för husflilens och vigtiga fabriksnäringars bearbetning, hafva Rikets Ständer funnit sig böra instämma i E. K. M:ts förslag, alt deri för talg sedan den 26 September 1855 provisoriskt gällande tullfrihet må bibehållas. Vidkommande artiklarne stearin och ljus: talgoch palmitin samt stearin-, så hafva Rikets Ständer vid pröfning af de omförmälda skiljaktiga förslag till tullbestämmelser för dessa artiklar, sorn af Kommillerade och E. K. M:t blifvit framställde, ansell de .tullsatser, sorn af Kommillerade föreslagits, vara vida högre än beskaffenheten af den fabrikation, hvars skyddande de afse, kan med nöjaktig trygghet för denna tillverknings bestånd och fördelaktiga beskrifvande anses kräfva, hvaremot de af E. K. M:l föreslagna lull-afgiller utur nämnde synpunkt betraktade, funnits nog låga; och hafva derföre Rikets Ständer, som, livad särskildt palmilin-ljus beträffar, anse afseende böra fästas vid den omständighet, alt, i motsats tili de öfriga nämnde slagen, en tull-afgift å råvaran för fabrikationen häraf, Palmolja, blifvit bibehållen, funnit lull-afgifterne å stearin och ljus böra bestämmas så sorn bilagdu förslag utvisar. I öfverensstämmelse med hvad för alla slag enkla, oarbelade Metaller blifvit föreslagit, anse Rikets Ständer ock tullfrihet vid införsel böra medgifvas för sammansatta Eccpfidiliöiis-Utskoltcts Förslag till underd. Skrifvelse N:o 464. 471 metaller, oarbelade, Lnlun och Trådband derunder ihBegripné, derå lull af 2 R:dr per centner finnes uppförd i Könfmitterådes af E. K. M:t gillade förslag.
Anmäls fler än det finns tillgångar för, skall den som erhållit blessyrer eller skadats i annan av Kronas tjänst gå först och sist den som endast är 50 år och har 30 års tjänst. Den som är äldst går först och sedan räknar man tjänsteåren. Är de av lika ålder avgörs med lottdragning. § 60 Pensionen tillgodoräknas från och med månaden näst efter den då hans lön på stat upphört och upphör den månad pensionären befordrats till annan tjänst med lön eller avgått med döden. § 61 Efter död pensionär får änkan, barn eller arvingar ett halvt års pension som begravningshjälp. Pensionsbrevet och prästbevis om dödsfallet lämnas till Direktionen. § 62 Flyttar pensionär utomlands behåller hans sin pension oförändrad, om han inte trätt i främmande makts tjänst eller deltar i krig mot sitt fädernesland. § 63 De civila ledamöterna i Förvaltningen av Sjöärendena, som före Flottans sammanslagning inte är delägare i kassan, kan inte heller hädanefter erhålla någon pensionsrätt. § 64 Alla officerare, underofficerare, civila tjänstemän vid Flottans stationer i Stockholm och Göteborg, som var i tjänst före den 17 februari 1824, då flottorna sammanslogs bibehåller sin pensionsrätt i arméns pensionskassa. § 65 Officerare och underofficerare samt civila vid Flottans nyss nämnda stationer, som ännu inte fyllt 25 år, kan, om de förut tillhört f d arméns Flotta bli delägare i kassan, om de så önska. § 66 Inbetalningar som gjorts till kassan, kan inte återfordras och tjänsteår och pensionsrättigheter kan inte transporteras till andra verks tjänstemän. Artikel V Om gratialer till änkor och barn efter ämbetsoch tjänstemän samt betjänter vid Vår Flotta. § 67 Till änkor och barns underhåll anslås vad änkekassans fond medgiver. Dock skall den årligen ha ett överskott på 500 riksdaler. § 68 Till gratial är berättigade änkor och barn efter ämbetsoch tjänstemän samt betjänter vid Flottan som i rikets tjänst i krig eller genom olyckshändelse tillsatt livet. Även efter pensionärer som i dödstimmen stått i verklig tjänst vid Flottan och där tillbragt 15 tjänsteår efter 20 års ålder och erlagt gratialavgift till kassan. De har samma rätt som om dessa vid dödsfallet varit i tjänst.
Endast förslagsvis skulle jag vilja hemställa att, såvida dessa utländska lotterispel icke kunna alldeles förbjudas, en eller flera för soliditet och redbarhet kände, inom landet boende Svenske män erhölle uteslutande rätt att i vårt land kringsända utländska lotteriprospekter och försälja utländska lotterisedlar, hvilka män då äfven borde vara ansvarige för att allmänheten blefvo med fullkomlig redbarhet behandlad; elier ock att åt en person uppdrogs, att noggrannt följa lotteriväsendet utomlands och för den Svenska allmänheten gifva tillkänna, hvilka Kollectörsfirmor vore alt anse såsom redbara och solida, hvilka lotterier erbjöde de bästa fördelarne för de spelande o. s. v. Men om j ig sjelf icke i delta hänseende lyckas föreslå ett fullt verkande medel emot det ifrågavarande missförhållandet, torde härtill erforderlig förmåga nog stå att linna inom vederbörande Utskott eller ock inom Kongl, Maj:ts regering; och önskar jag derföre, att saken af dem mätte väl behjcrtas och föranleda till verksamma åtgärder. Likaledes är bekant, huru åtskilliga utländska försäkringsbolag, som äro fullkomligt insolventa, bär i vårt land länge meddelat och fortfarande meddela hvarjehanda försäkringar. Att äfven dessa bedrägerier måtte hämmas, utgör min och Heras lifliga önskan. På grund af hvad nu i största korthet och högst ofullständigt är anfördl, får jag föreslå: ali Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj.t med underdånig anhållan om vidtagande af sådane åtgärder, som kunna verka till hämmande af utländska lolterikollektörers och utländska assuransbolags bedrägliga affärsverksamhet uti Sverige. Om remiss till behörigt Utskott anhålles. Slockholm den “29 November 1862. J. G. Dahlgren, från Calmar län. 496 Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 320. Af C. J. Johansson från Östergötlands län, om anslag till fullbordande af Kinda båtled medelst kanalisering af Stängda från sjön Rengen lill Linköpings hamn.
Skåne af rättelse och lindring i de ojemnt och orättvist tryckande förbindelser, som genom ordinarie Knecktehållet uppkommit, hos Rikets Högloflige Ständer hemställa : ”att den nu varande ständiga roteringen ”mätte upphäfvas och förvandlas till Extra Rotering, hvilken, under sådant skick, bör under”gå en rotejemkning, rättad efter hemmanens ”godhet, med iakttagande, att det antal extra ”Soldater må bibehållas, som existerade före 5*ständiga Knecktehållet, de nuvarande Extra ”Rotar inberäknade;” ”att, sedan denna åtgärd för sig gått, alta de ofvannämnde vid Roteringsåtgärden frånvarande, hvilka klagat, måga bibehållas vid ”extra roteringen, om de sådant önska, och de ”öfrige förblifva ständigt roterade, inen med åtnjutande af en femtedels förminskning;” ”att, om än, uppå sådant sätt, Skånska ”Indeldta Infanteri-Regementena minskas med ”några Hundrade Nummer, denna förlust, en”ligt Herr Friherrens öfvertygelse, är rikligen ”ersatt genom den rättvisa och loyala behand”lingen af saken, äfvensom genom Skåningar - I Statssamt Oec,-Utslc. Uti. N:o 9}. 5 “nes välslgnelserika tacksamhet mot en Regering, sorn med välvilja gar Nationens önskningar till mötes;'4 samt “att en viss tid matte varda bestämd, in“om hvilken de roterade i Skäne må komma i “åtnjutande af hvad Motionairen föreslagit.44 Herr Friherre af Nordin, Carl Johan, har, med anledning af dessa hemstälUnden, till Ridderskapets och Adelns Protocoll förklarat, att det vore med Herr Friherrens både pligt och öfvertygelse öfverensstämmande, att förena sig i den af Herr Friherre
81 om alla flickornas anhöriga vore nöjda med mina rastlösa sträfvanden i bildningens tjenst! FRIHERRINNAN. Hvad mig beträffar, tackar jag mamsell Palmén hjertligt för Glaras uppfostran, och för det hem hon här haft under fyra år. Hon är nu vid den ålder att hon bör lemna pensionen, och jag ber mamsell Palmén att som ett minne af henne och mig emottaga denna lilla småsak! (lemnar henne ett etui). M:LLE PALMÉN (nigande djupt). Friherrinnan är alltför god ... en sådan present ... FRIHERRINNAN. Är blott en ringa ersättning för all den omtanka ni haft! M:LLE PALMÉN (som undertiden sett på smycket). Ett så dyrbart armband ... (visar det för de öfriga) Men se då mitt herrskap! (armbandet circulerar). ALLA. Åh, charmant! utmärkt vackert! Det smärtar mig mycket att skiljas vid fröken Clara ... hon har utan gensägelse varit den första eleven i min pension ... och det gör mig verkligen ondt ... (i det hon omfamnar Clara) Jag önskar fröken Clara all möjlig lycka! CLARA. Bästa tante ... säg som förr, endast Clara, och tack för dessa fyra år! Om ni mången gång haft skål att klaga öfver mig, så låt det nu vara glömdt! FRU STRÖM (till Alma sedan de besett armbandet). Till jul skall du få ge ett armband som blir ännu dyrare! CLARA (som talat sakta vid friherrinnan, tager en ring af sitt finger och lemnar till mamsell Florin). Vill mamsell Florin vara god och hålla till godo med ett enkelt minne af mig, som en tack för allt det tålamod min dåliga franska kostat er? Seså, bästa Clara! Mon Dieu! bästa fröken Clara! ni var den enda som hade prononciation och elegans uti er fransyska konversation! Jag är mycket ledsen att vi mista er! 82 FRU STRÖM (något stött).