Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om genom besynnerliga omständigheter det skulle i tidernas längd någongång kunna hända, att en fraction niel sina serskilda syften och subversiva ideer gjorde sig lådande inom Stat-Utskottet, begagnade en tillkräktad motions-rätt för mångahanda förslag och visste att endast ställa dem i någon förbindelse med Stats-Verket eller Riksgälds-Verket, för att, enligt 6g §., bringa dem till afgörande genom votering i Förstärkt Utskott, — svårligen skall den meningen kunna tillvinna sig det »ansade folkets bifall, alt Riks-Stånden då icke böra kunna förhindra någras ingrepp i deras rätt. Två Stånd hafva här förständigat Stats-Utskottet att anställa votering. Men två Stånd., lika berättigade att blifva hörde, hafva på skäl, hemtade utur Grundlagen och ännu ovederlagda, afslagit denna votering och genom de här företedda protocolls-utdrag varnat Utskottet för det nu begångna ingreppet i Rikets Ständers rätt. Likväl har Utskottets pluralitet uppträdt att afgöra mellan tvänne, enligt Grundlagen, lika gällande element af Rikets Ständer. Man har här någongång hört nämnas våld — jag vill icke och jag eger ej rätt att tillämpa detta ord; om de, som dertill ega rätt, lära tillämpa det, kommer att visa sig. Den 6g §. Regerings-formen — säger man — föreskiifver likväl votering ovilkorligen. Ja väl! men i hvilka mål? Hvad närvarande fråga angår — så vida det, hvarom skulle voteias, hörer till RiksgäldsContorets inkomster eller utgifter. Om det obestridt hörde till dessa, så skulle intet Riks-Stånd vägrat voteringen. Men huruvida medlen tillhöra Riksgälds-Contoret, derom kan knappt ens någon tvist uppstå. Ingen lärer ens påstå, att de nu höra eller någonsin hört till Riksgälds-Contorets inkomster; Utskottet sjelft har icke någonsin yrkat det, utan en last genom en mindre noggran citation utur 6g §.
I afseende på utgörandet och fördelningen af Städernes Salu-accis, enligt den i 18 § af Bevillnings-stadgan åberopade tariff, får, till följd af 59, 60 och 61 §§ Regeringsformen samt i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid de 3:ne nästföregående Riksdagarne beslutat, nemligen att de städer, uti hvilka rättighet att, utan afgift, införa och försälja kött, bröd och dricka, ännu icke vore landtmannen medgifven, fortfarande borde erlägga den, genom Kongl. Kungörelsen af den 30 November 1810, för dessa städer stadgade salu-acciss-ersättnings-afgift, intilldess införselsoch försäljningsfrihet af ofvannärande förnödenhets-arliklar uti någon af dessa städer medgifves, då, året efter det införselsfriheten beviljats, samma stad skulle befrias från berörde afgifts utgörande, Utskotter, som inhemtat, att, sedan sisla Riksdag fri och obehindrad införsel och försäljning af kött, bröd och dricka blifvit medgifven uti städerna Westervik, Nora, Södertelje, Öregrund och Östhammarmot befrielse från salu-accisens utgörande, likmätigt Kongl. Maj:ts under den 30 Mars 1841, den 11 October och 18 December 1843 samt den 12 och 26 Junii innevarande år vidtagne nådiga beslut, härmed vördsamt föreslå, alt de Städer, uti hvilka ofvannämnde rättighet ännu ieke är landtmannen medgifven, fortfarande böra erlägga ifrågavarande salu-accis-ersättnings-afgift, enligt härhos jemväl bilagde förslag till Tariff för reparation af salu accis-ersättningen utaf Städerne; hvilken Tariff, i händelse deu af Rikets Högloft. Ständer Bevillning!-Utskottets Betänkandej N-o 11. 33 Ständer godkännes, skulle komma att, på vanligt sätt, såsom bilaga åtfölja den blifvande Bevillnings-Stadgan. Innan Rikets
Masugnarne begagna Malmvågar, i stället för skollär, samt att till deras hyttearbetare ovilkorligen lemna kostpenningar, m. m. blef, i anledning af dervid gjorda an* märkningar, återremitteradt. S. D. Upplästes och godkändes af Expe» ditions-Utskottec uppsatt förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse tili Kongl. Maja, angående Riksdagens förlängande p§ en månad. S. D. Allmänna Besvärsöch Oecohösme-Utskottets Betänkande, N:o 30, angående ett förändradt fångföringssätt, blef, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, återre* mitteradt. S. X>. Föredrogos å nyo och biföllos föt; jande JuagUtskottets JBetänkanden ; . Prat. Nio 13,’ ofver Herr TTrister strands Motion om närmare bestämmande af Hof-Rätts pröfningsrätt i understaildte brottmål, oell §:o N:o 17, ofver RiksdagsFulImägtigen från Jonköpings Län Johannes Svenssons Motion örn afskaffande af den i 48 och 49 Cap. MissgerningsBalken fö: reskrifna Urtjufva ed. S. -D. Vid förnyad föredragning; blef LagUtskottets Betänkande, N:o öfver Herr JUesterstrands Motion, att Hof-Rätts Utslag i mai, der någon blifvit tilltalad eller dömd för brptt, hvarå fästningsstraff med eller utan arbete bör följa, hädanefter må Hof-Rätts prof-’ ning underställas, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, återreraitteradt. Från Hedervärda Bonde* Ståndet* S. D. Sedan Bonde-Ståndet, genom Pro« tccollsUtdrag den 9 sistlidne Januarii, inbju* dit respective Med-Stånden, att med Bonde-; Ståndet deltaga i beslut om sättandet af ett serskildt Utskott till upptagande, utvecklande och meddelande af fullständigt Utlåtande So Prot.
Ma:jt beräkningen af denna inkomst kunna ökas till 32,000: 19:o. Krutoch Salpeter-försäljningsmedel, vid sednast verkställda statsreglering kalkylerade tilj 95,000 R:dr hafva utgjort: för år 1844 R:dr 99,955: „ 1845 „ 91,924: „ 1846 „ 108,756: „ 1847 „ 125,890: „ 1848 „ 126,729: och då medium häraf uppgår till 110,651 R:dr samt inkomsten visat sig vara i stigande, utföres här 105,000: -Transport Rdr 4,383,380: Kongl. May.ts Nåd. Prop. om Statsv. 1850. IL Transport Rdr 4,383,380: 20:o. Kontroll-stämpeimedel, som vid sednaste statsregleringen beräknades till 10,000 R:dr, hafva ingått: för år 1844 med Rdr 9,491: „ 1845 „ „ 9,838: „ 1846 „ „ 10,530: „ 1847 „ 12,093: „ 1848 „ „ 12,964: deraf medium är 10,983 rdr, och upptages denna inkomst här till 10,500 21:o. Bakoch Lotsmedlen beräknades vid förra statsregleringen till 75,000 rdr och hafva utgjort: för år 1844 Rdr r 8,223: — „ 1845 92,841: „ 1846 97,183: „ 1847 96,293: „ 1848 „ 85,460: eller i medeltal 90,000 rdr.
För jordbruket, såväl i Sverige som äfven i Frankrike och andra länder, utgör den ett med förmån användbart foderämne för kreatur; och å de orter der det under längre tider finnes att tillgå och kan utan svårare transportkostnader spridas, drager landtmannen deraf en god fördel, i afseende på tillfället att genom drankfodring uppdrifva gödning af kreatur. Huruledes uppfödandet af slagtboskap i sednare tider äfven här i landet blifvit en inkomstbringande landtmanna-omsorg, som, utom den vinst den lemnar geBih. till B. St. N:o lil. norn kreaturens afsättning, tillika blir af väsendtlig, nytta för landtbruket, genom den tillökning i gödseltillgång, som genom ladugårdsskötselns utvidgande jordbruket tillgodogöres, är allmänt kändt. Då således det är af vigt, att vilkoren för bränvinsbränningen icke böra vara allt för mycket betungande, till hinder för jordbrukarne, att kunna, enhvar till nytta för sitt jordbruk och derigenom gemensamt äfven medelbart till fördel för landet, begagna bränvinshandteringen på ett ändamålsenligt sätt, utan fast heldre i sådan syftning underlättas, får jag, stödjande mig på landtbruksmötets i Malmö uttalade åsigt om bränvinsbränningstidens utsträckning, föreslå, dels att bränvinstillverkningen måtte få, utan vidare inskränkning till tid, utöfvas från och med den 1 November till och med April eller Maj månads slut, i sammanhang hvarmed det i 4 § af Kongl. Förordningen, angående vilkoren för bränvinstillverkningen den 18 December 1863, be stämda högsta till verk ningsbeloppet för dygn kunde lämpligen nedsättas till 500 å 600 kannor; dels ock att 23 § i samma Kongl. Förordning må sålunda ändras, att deri förekommande mening: »Hvad han sålunda återlyftar, får ej öfverstiga en femte»del af den erlagda afgiften och» utgå.
Biskop Agardh anför såsom ett bevis på föräldra-undervisningens förträfflighet i vårt land, att behofvet of klockarenas undervisning icke varit för handen, och alt deras skyldigheter i detta hänseende således fallit i glömska. Med desse tjenstemäns pligt att undervisa har äfven varit förenad presterskapets, att hålla tillsyn derå, och allt skulle sålunda efter dessa slutföljder slå väl till ibland Svenska allmänheten; men ganska få of denna allmänhet lära emedlertid kunna bestå vid profvet att kunna läsa i hok. De fleste torde åtminstone hafva så stor möda roed sjelfva innanläsningen och dess begrundande, att saken, hvarom de läsa, blir för deras uppfattning främmande, och att läsningen således blir ett arbete, i stället för en hvila och vederqvickelse under frihetsslunden. Emedlertid torde jag genom detta lilla exempel på en af de framställningar, som återfinnes i Biskop Agardhs reservation, hafva visat, huru lijan genom en falsk grundläggning kan komma till slutsatser, som man måhända önskar. JNågon bestämdhet i stadgan - D t n 2J J u Ii f. m. den fordras, om man icke anser det närvar, godt nog, utan vill komma någon hvart lill förbättring. Pä delta skäl, och då man icke bör dagtinga med införande af hvad godt är, har jag trott, att bestämmelsen af vissa år, hvarinom skolväsendet allmänneligen i Rikets församlingar skulle bringas till stånd, också borde utsättas, och att prsemier för skolors inrättande ej gjorde tillfyllest, om än besparande statsutgifterna, med hvilka jag vill vara frikostig, om jag dermed kan, snart och allmänt, befrämja en god folkundervisning. Jag måste begära undseende, örn jag ar vidlyftigare än jag önskat, och ännu uppehåller mig vid några småsaker, om någonting så får kallas i denna fråga. För det en faders och moders omsorger för sina barn gå långt äfven i det ringaste, äro dessa omsorger icke mindre vigtiga; och vi måste besinna, att det är dessa, som nu af Staten skola öfvertagas.
Men här företer sig i detta hänseende en högst väsendtig skilnad emellan den nya hypotheksbankens lånerätt och den som tillkommer de n. v. bypotheksföreningarne; ty dessa äro begränsade i sin lånerätt, hvaremot för den stora hypptheksbanken förhållandet skulle blifva motsatt, hvadan risken blefve så mycket större. Jag får således för min del ytterligare anhålla om ålerremiss. Hr Åkerman, Fredrik: Då jag läste denna g innan diskussionen började, trodde jag mig icke kunna misstaga mig om dess betydelse. Der står nemligen: »Alla i hypoteksbanken delegande hypotheksföreningar ansvara, en hvar i mån af sin delaktighet i banken, för fullgörandet af de förbindelser, banken genom utgifna obligationer eller annorledes sig i k la dt.» Dessa ord skulle jag för min del tro icke kunna betyda annat, än hvad som öfverensstämmer med Frih. Raabs tolkning, nemligen att om t. ex. banken utgöres af 4 hypotheksföreningar, hvilka der stå inne, för sammanlagda 10 millioner, en för 5, en för 3 och 2 för en hvardera, och det inträffar, att någon af de sednare icke kunna göra rätt för sig, så skola de andra ansvara för bristen i mån af sin delaktighet, således en för 5/10, en för 3/10 och en för VioJa§ har emedlertid af ett här afgifvet yttrande kommit att tvifla, huruvida denna tolkning är den rätta. Man har sagt, alt stadgandet blifvit intaget för att vinna likhet med hvad «om är stadgadt i afs:de på hypotheksföreningarne, äfven som att genom de småningom skeende årliga afbetalningarne bankens säkerhet stärktes, då föreningarne i alla fall stå qvar med sin primitiva delaktighetssumma. Hvarföre stå de qvar der, om icke derföre, att om en delegare icke kan betala, så komma de återstående att pro rata parte ansvara för bristen.
Hus till den grad vara öfvervägande, att bär knappt tyckes kunna uppslå någon fråga om mössorna. Vid detta tillfälle vill jag icke vara vidlyftigare, ehuru i afseende å de i min tanke alltför häftiga utfallen emot Coust.Utsk. och mot den esprit, som vid denna riksdag är rådande, vore mycket att säga, och jag skall vid ett annat tillfälle, då Frih. Boye är närvar, och vill förnya sina påståenden, icke underlåta att, så godt jag kan, ingå i svaromål derå. Frih. Boye: Jag skall icke utsträcka mig längre än blott till bestridande af den protest, Gr. Anckarsvärd gjort mot mitt anförande. Då jag varit närvar, vid föredragningen af ifrågavar. ämne, inen deremot ej kan vara här om Onsdag, så mätte det vara min rättighet alt i dag till prot. få yttra mig deröfver. Jag finner icke någon §. i grundlagen, som hindrar detta. För öfrigt tackar jag Grefven för den underrättelse, han lemnat mig, att hattarne äro de maktägande inom detta Hus, och hemställer till honom, om detta äfven är förhållandet uti Const.Utsk. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag har blott begärt ordet för att i prot. fä nedlägga min reservation emot det beslut, hvarigenom StalsUtsk:s betänk. N:o i35 afslogs. Ånyo föredrogos och biföl los 5tatsUtsk:s den 3o sisth Maj e. m., på bordet lagda utlåtanden: N:o i3y, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om åtskilliga kronolägenheters försäljning; N:o 138, i anledn. af Anders Anderssons från Skaraborgs län motion anglde ersättning för eller befrielse från åtskilliga onera, hvilka å en del hemman, genom Götha canals anläggning, tillkommit. 111 D c n 4 Juni f. ni. Föredrogs ånyo StalsUtsk:s, den 3o sistI Maj e. m., på bordet lagda utlåt.
Sedan nu öfverläggningen rör:de 31 § förklarats vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att, såvida han riktigt uppfattat discussionen, afsågo de yrkanden, som blifvit framställde, dels att 31 § i sin helhet skulle bifallas, dels att densamma skulle i sin helhet afslås, och dels att förra delen deraf, som hade afsende på en und. anhållan om utfärdande af det nya reglementet för Myntverket, skulle afslås, men deremot sed - Den 27 November f. m. 489 sednare delen, om begagnande af en och samma method vid inoch utprobering af silfver och andra metaller, bifallas; äfvensom Frih. Palmstjerna föreslagit, att denna § måtte åtterremitteras, och några andra ledamöter gjort anmärkn:r emot redactionen, men utan att dervid uppgifva förslag till en förbättrad redaclion. H. Ex. framställde härefter propos., först lill bifall, sedan till afslag och slutligen till ålerremiss ä ifrågavar. §; oeh blefvo alla dessa prop:r besvarade med både ja och nej. Hr Bråkenhjelm: Jag vågar vördsamt anhålla om propos. pä bifall lill den första punkten och afslag å den andra. Frih. Cederström: Hvad reglementet beträffar, så är all hemställan derom en öfverflödsartikel, emedan det kommer i alla fall, men deremot är den sednare delen af behofvet påkallad och icke vederlagd af hvad Hr Bråkenhjelm anfört om probering af tackor och mynt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade Frih. Cederström, att R. o. Ad. förklarat öfverläggningen fulländad, och alt således någon ytterligare discussion i sak ej finge äga rum. Hr Bråkenhjelm: Jag vill blott anmärka, alt mitt förslag till propos. var grundadt dels på hvad jag här förut yttradt och dels på hvad Hr Aminoff anfört om behofvet af ett nytt reglemente. Pä proberingen hörde jag icke honom lägga någon vigt. Hr af Harmeus:
Om den ansetts nödig, derföre alt man vill hafva första ledet bestående af gamla stammen, och i det andra och tredje beväring; så får jag derpå svara, alt lika väl kan bevärtn inflickas i första ledet, sorn den ställes i det andra eller tredje. Ett annat hatti e skäl för bibehållande af en stam synes mig vara, alt den skall bildas till instructeurer, och i sådant fall kan proportionen af 1 till 4 eller 1 till 5 vara lika tjenlig, sorn proportionen af 1 till 3. Hufvudsaken är, såsom Hr Mannerskantz anmärkt, att denna stam både lill befäl och trupp blir väl öfvad. Dertill fordras i första rummet, att en betydligt mera än hittills utsträckt öfning äger rum för den stam vi hafva. Denna öfning har hittills blifvit ti11 — vägabragt vid exercis-bataljon å Drottningholm samt vid Långholms och Malmö-commenderingarna. Jag tror, att dylika commenderingar, nemi. utsträckta dertill, att hvarje karl får en sådan öfning, och att den städse underhålles, äro det minsta, som vore nödigt för den stående arméen. Jag tror dernäst, att bevärtn behöfver öfvas till ungefär lika färdighet, som vår indelta annee nu har; och dertill fordras minst första året en exercis under 21 dygn, jemte en fortfarande öfning under längre eller kortare tid. Jag skulle tro, att för öfrigt bevärtn äfven kunde sammandragas, icke reg:ts-vis, utan i mindre districter, hvarigenom kunde insparas ett betydligt antal arbetsdagar, hvilka, i stället att åtgå till den långa marschen till och från reg:ts-mötesplatsen, bättre kunde användas till en längre inöfning af ex - Den 9 Maj f. m. 433 exercisen.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion N:o 38, har Herr Löwenborg, A., — under anförande, hurusom Gotland särdeles väl lämpade sig för fårskötseln, i det att ön, utom det att den åt njöte den stora fördelen af ett blidt klimat, som tilläte fåren att i medeltal under tio månader af året vistas ute på bete, jemväl erbjöde vidsträckta betesmarker, hvilka frambringade en för fåren begärlig samt tillika ganska kraftig föda — föreslagit, att då den enskilda företagsamheten, i anseende till bristande kapitaltillgångar, icke kunde åstadkomma hvad för utveckling af ifrågavarande näring vore af behofvet påkalladt, synnerligast som landtbrukaren på Gotland ännu hade att med stor kostnad tillgodogöra sig mångfaldiga förbättringar i jordbruket, hvaraf fastlandet redan vore i åtnjutande, Rikets Ständer måtte dervid biträda den enskilda företagsamheten och i sådant hänseende anvisa ett belopp af 6,000 Ridr, till införskrifvande och uppköp samt stationering på Gotland af 50 stycken får af 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. den s. k. “Blackfaced“-fårracen, från hvilken stam får skulle vidare å lämpliga platser på ön kringspridas.
Enligt hvad Statskontoret uti dess afgifna berättelse om statsverkets förvaltning och tillstånd särskildt i underdånighet anmält rörande de från landtränterierna inlefvererade deposilionsmedel, hafva af den summa 62,715 R:dr 29 sk. l r:st., hvartill behållningen af dylika medel vid sista riksdag uppgick, 60,000 R:dr, till större delen bestående af räntebärande reverser och obligationer, med beräkning af upplupne räntor till ett belopp af 898 R:dr ig sk., blifvit den 30 April 1845, till följd af Kongl. Majrts den 10 nästföregångna Mars, enligt Rikets Ständers beslut meddelade förordnande, från Stats-konto ret - Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. till R. 105 ret till riksgälds-kontoret öfverlemnade; hvarefter, då, i följd af läntegodtgörelsen, härvid af behållningen hehöft användas endast 59,101 R:dr 32 sk, af densamma återstod R:dr 3,613: 45. l. att reserveras i afseende å möjligen förekommande ålerlyftningar. Under den sedermera förflutna tiden hafva ingått deposilionsmedel Lill följande belopp: år 1844, efter den 24 Maj . 9. lemnar en behållning af R:dr 10,795: 31. 11. deraf, enligt hvad stats-kontoret tillika i underdånighet anmält, äro förräntade emot 5 procent R:dr 7,000: och på bankoräkning innestå 3,795: 31. 11. Kongl. Maj:t öfverlemna!- nu lill Rikets Ständer att om användande af dessa medel efter eget bepröfvande förordna, dock så att för möjligen ifrågakommande restitutioner reserveras en lämplig summa, på sätt förut egt rum. Slutligen öfverlemnar Kongl. Maj:t närlagde, utaf stats-kontoret i underdånighet insända förteckning å åtskilliga af under hand hafvande medel bestridda utgifter till ett sammanräknadt belopp af 3,136
Härvid bör erinras, att en sådan tid är bestämd, för de liesta restitutionsfrågor, genom Kongl. Brefvet den 19 Februari 1793, till 3 år från be talningsdagen, samt, hvad särskildt angår tullafgilter, genom Kongl. Brefvet den 15 nästpåföljde Augusti, till 1 år från förtullningsdagen; och, enär längre rådrum än nödvändigheten ytterst fordrar icke torde i det nu ifrågavarande hänseendet böra den enskilde medgifvas, samt den tidrymd, som utgör medeltalet af berörda preskriptionsterminer, eller 2 år, synes vara fullt tillräcklig för att hvilket som helst bo efter afliden person skall kunna så utredas, att arfskifte derförinnan äfven kan verkställas, får Utskottet jemväl föreslå det ytterligare vilkor för afgiftens återbekommande, att den efterlefvande maken skall, med företeende af vederbörandes i ofvanberörda hänseende meddelade intyg, sig hos Kongl. Maj;ts Befallningshafvande om återlyftningen anmäla inom 2 år från den dag bouppteckningen blifvit till behörig domstol ingifven. I händelse Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet sålunda tillstyrkt, lärer det ifrågavarande momentet af författningsförslagets 6 § böra få denna lydelse: »Bouppteckningar förses med stämpel till J:dels procent af behållningen i boet; dock må befrielse från stämpel ega rum, der behållningen ej uppgår till 1,000 R:dr, äfvensom i allmänhet för efterlefvande makes giftorätt i boet, uti hvilket sistnämnda hänseende likväl iakttages, att när, vid boupptecknings ingifvande till vederbörlig domstol, behörigt arfskifte icke tillika kan företes och derigenom eller eljest nöjaktigt styrkas huru mycket den efterlefvande makens giftorätt utgör, bouppteckningen skall beläggas med stämpel för det gemensamma boets hela behållning, men den efterlefvande maken ega att, sedan arfskifte förrättats och blifvit hos vederbörande
Da Riksens Ständer wid detta beslut hastat det westor, att administrationen pä StBarthelemy hädanefter icke kan komma att belasta Swe sta Stttowe: ket, ehwad inkomsterne blstwa högre ekllr laar., utan sädana anstalter widragas, att af östnerstotten, enär de in träffa, alltid balles tillhanda hwad tili fyllande af bristerna, derest fada?>e skulle uppkomma, erfordras, anie Riksens Sländer ett sadaat stadgande inftänmra sa wäl med hwad i afseende pa Pommern alltid blifwit förfarit, som med hwad i afseende pa Swensta Kronan framdeles tillfallande Ulttamarinska be sii tn ingar är (Ut iakttaga. prs - Den 22 Maji. 297 prstocsll, bstllit inför Hans Maj.t RsnunAon uti Stats »Rådet, pa Orebro Slott dea 22 Ma i 1812. Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen bewistade afwen öfwerläggningarne. Närwarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Grefwe Gyllenborg. Hans Excellcnce, Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, Herr Friherre vo.n Engeström. Stats-Raden, Hans Exeellence, En af Rikets Herrar, Herr Friherre Rosenblad. Herr Friherre Fleming. Herr Friherre Adlercreutz. Friherre Adlerbeth. HosstCanzleren Friherre af Wetterstedt. Stats - Secreteraren Börtzell. Sedan Kongl. Mast, i anledning af JernContouets
Af dessa förhållanden ådagalägges till öfverflöd giltigheten af den åsigt, att det skydd för inhemsk näring, som sökes i förbud eller öfverdrifna tullsatser, sällan är annat än skenbart, och att en så beskaffad tullagstiftning, genom det förakt den föder för lagbuden och genom de öfverträdelser af desamma, som vinningslystnaden vet göra möjliga, vanligen, utan att verka det goda, som dermed må vara afsedt, tvärtom leder å ena sidan till förlust så för näringsidkaren som för staten, och å den andra till brottsliga förelag af dem, hvilkas sedliga känsla icke är nog stark att kunna motstå den retelse, som vinsten af lagbudets kringgående iunebär. Högre införselsafgift å smör än 1 r:dr 16 sk. lispundet eller 25 procent å ett till 5 r:dr 16 sk. antaget varuvärde, synes alltså icke kunna skäligen stadgas, hvilket belopp öfverstiger både norska införselstullen, som utgör 44 sk. 2 rst, och den i Danmark gällande, hvilken, oaktadt detta lands högt uppdrifna boskapsskötsel och betydliga produktion af smör och andra ladugårdseffekter, icke till skydd för sagda näring är bestämd till högre belopp än omkring 28 sk. lispundet.