Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Departement, medelst berörde dag utfärdadt cirkulär förständigades. 26:0 af den 5 Oktober 1860, angående förnyad författning om utskrifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet, (145.) 1860 den 13 November efter föregången gemensam beredning med Sjöförsvars-departementet, i underdånighet föredragen af Landtförsvars-departementet, genom hvilket, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits då fattade beslut, under samma dag utfärdades nådig kungörelse, angående den allmänna beväringen, äfvensom derefter, under den 9 Februari 1861, nådig förordning angående nämnde bevärings mönstringar och öfningsmöten. 27:o af den 5 Oktober 1860, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens 5:te Hufvudtitel. (147.) 1860 den 23 Oktober och den 20 November föredragen, samt vederbörande derom förständigade till behörig efterrättelse, i hvad på dem ankom; hvarjemte erforderliga föreskrifter — 11 — meddelades i afseende pä användandet af de särskilda anslagen och de åtgärder, som i öfrigt funnos of denna Rikets Ständers skrifvelse föranledas. 28:0 af den 12 Oktober 1860, rörande båtsmans tjenstgöringsskyldighet. (155.) 1860 den 6 November föredragen, oell förvaltningen af Sjöärendena i nåder anbefalld atti efter vederbörandes hörande, sig i ämnet i underdånighet utlåta. Sedan, i följd häraf, bemälde embetsverk under den 15 Mars 1861 inkommit med eget och befälhafvarnes vid flottans stationer underdåniga yttranden, föredrogs ärendet ånyo den 4 påföljde April, då Kongl. Majit, i betraktande af hvad dervid utredt och upplyst blifvit, fann Rikets Ständer ifrågavarande framställning icke till någon åtgärd föranleda.
För gossar finnes visserligen till en del ett sådant vilkorligt tvång att begagna de publika skolorna, så framt man vill för dem i framtiden öppna de banor, som staten åt mannen håller i beredskap, men jag kan ej föreställa mig, att någonsin ett sådant tvång kunde påläggas föräldrar och målsmän i och för döttrarnes undervisning, så framt de ej genom barnens vanvård förverka sin rätt att i det fallet besluta. Deremot har jag tänkt mig att i våra upplysta tider dessa flickskolor skulle inrättas med den omtanka och omsorg, att föräldrarne sjelfva deraf öfvertygas om fördelen att låta sina barn begagna dem, helst skolorna under lektionstimmarne böra ikläda sig vården om sina lärjungar. Af hvad skäl då ett sådant förslag i moraliskt afseende kan vara förkastligt, som Hr Ehrenheim uttryckt sig, är för mig oförklarligt. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Ulsk:ts hemställan utan förändring, och dels af Hr Bohnstedt, att R. o. Ad. måtte besluta: l:o att för inrättande och underhäll af en med seminarium för bildande af lärarinnor förenad normalskola för flickor skall anvisas ett årligt anslag af 5000 rdr; 2:o att R. St:r för upprättandet till en början af fyra allmänna flickskolor skulle bevilja 12,000 rdr, att utgå och å riksstaten uppföras från och med året näst efter detta riksmötes slut, hvarjemte hel och half skolafgift af 100 och 50 rdr årligen skulle lemnäs för de elever, som förmådde att den utgöra, då för fattiga med goda anlag begåfvade flickor undervisningen borde vara fri, och att på K. M:s Nåd. pröfning skulle bero att låta utfärda sjelfva stadgan och att bestämma i hvilka af de städer, som ville upplåta kostnadsfria, rymliga lokaler till skolorna och deras föreståndarinnor, äfvensom lemna nödiga skolinventarier, dessa allmänna flickskolor må blifva upprättade; samt 3:o att R. St:r skulle hos K. M. i underd. anhålla, att K.
Kneckte-rotefrihetsmedel utbetalas endast af städerna för den dertill lydande och till hemmantal uppskattade jord. Politi. 5 Kronofogdar och 25 Länsmän, jemte 2 Landsfiskaler och Stadsfiskaler i städerne, handhafva polisen inom länet, och några ytterligare tjenstemän i sådant afseende synas icke vara af behofvet påkallade. Deremot och i afseende på de anstalter, som stå i närmaste samband med polisen, nämligen fängelser, tarfva nästan alla dessa en snar hjelp. — Länsfängelset befinnes ännu anbringadt i några smärre, olämpliga rum inom fästningen, och gemenskap emellan fästningsoch länsfångar är, oaktadt alla möjliga försök, nästan omöjlig att förekomma. Hopp om en förbättrad ändring i denna anstalt är emedlertid i så måtto lemnad, att plan redan är utsedd till ett nytt cellfängelse, uti hvilket förmodas blifva både lämpligt och tillräckligt utrymme. Allt sedan fråga förevar om förändrad indelning af Domsasrorna och försvinnandet af en del Häradshäkten bar omtankan om dessa sistnämnde O minskats och hvarigenom vållats att samma häkten befinnas mer och mindre olämpliga och bristfälliga. Olägenheten häraf kan likväl i betydlig mån häfvas, i samma stund tillämnade Cellfängelset hinner blifva färdigt och hvars nytta man redan på förhand kan inse, då man, för länsfångars behof, stundom erhåller tillgång till fästningens särskildt belägna celler. 12 Under den period, denna berättelse afser, bar Eders Kongl. Maj:t allernådigst låtit utfärda 2:ne Förordningar, den ena angående försvarslöse oell den andra rörande bettlande personer. Då den förra utkom, den 29 Maj 1846, väckte den såsom innefattande mildare åsigter, än de föregående, till en början bekymmer, huru polismyndigheterne, med deri inskränkta makt dem leinnades öfver försvarslösa, kunde, i händelse försvarslösheten var förenad med utsökt lättja och liderlighet, utföra sitt värf som sig borde, med tillhjelp endast af de i orterna anställde tillsyningsman, på hvilkas mer eller mindre nit för sitt kall utförandet af författningens goda afsigter till en stor del berodde och beror.
Den tillvext, Kassan sålunda vunnit, har, på sätt 18 §. här nedan närmai^e angifver, uppkommit genom dels köp af vexlar, dels ränta å Bankens behållningar på utrikes ort samt dels ränta å och utlottning af Bankens egande, å utländskt mynt ställda obligationer, utgifna af Östgötha samt Smålands och Hallands HypotheksFöreningar. Bankens tillgång i guld, utvisande den 9 November 1850, Dukater 73,396/^0- och den 12 i samma månad 1853 , » 38,53913s°(r företer sålunda en minskning af Dukater 34,857^^ Som Metalliska Kassan den 7 innevarande Januari utgjorde ett belopp i R:dr Silfver af 6,707,651: 44. 1., så har efter den 12 nästlidne November en ytterligare ökning uppkommit af 299,959: 27. 8., föranledd af de ännu fortgående vexelköpen. BankcrVtskottets Berättelse. §• (1851 års Rev.-Ber. §. 20. 1853 års Rev.- Bankens tillgång {utländskt Bankens tillgång i utländskt mynt utgjorde den 15 November 1850, i mynt. Antal Påsar Piastrar om 1,1541- i hvarje. Antal Piastrar. Under den sedermera förflutna tiden liar något inköp af ifrågavarande mynt icke egt rum, hvaremot, uppå gjorde ansökningar, följande partier piastrar blifvit försålda:
Jag tror att på samma grund, som Herr Tham frånkänner denna sak Bevillnings-natur, Den a 9 Julli f. m, st skulle hvilket nytt anslag som helst kunna dragas ifrån Bevillning, och anses hörande till Styrelsen. Hvad frankeringS'frågan angår, glömde jag nämna, att jag tror, att det för längie tid sedan blifvit hemstäldt från PostHirectionen till Regeringen, att en dylik anstalt här skulle vidtagas såsom i andra länder. Således tror jag, att underrättelse derom fullkomligt står att inhämta , så att uppskof dermed till nästa Riksdag icke kan vara af nöden. Friherre Boye, Ludvig: Afven jag ä'r af den tanka, att då Staten åtager sig ej allenast penningarnes transport, utan äfven ansvaret för deras öde under vägen, så kan detta ej betraktas annorledes, än som en Assurance, för hvilket billigheten fordrar, att någon ersättning tillfaller Staten; och jag tror, att om den blef måttlig, och ej för hög, skulle Allmänheten ej eller ogilla den. Man invänder, att de penningar, som betalas för reconwnenderade bref, äro Postiorvaltarnes sportler, samt ankomma då Regeringens afgörande; men jag tror, att en lätt utväg gifves, att, på en gång, göra rätt åt desse invändningar , och dock framkomma till ändamålet. Såsom Bevillning kunna Ständerne visserligen åtaga sig en högre afgift, för brefs recomrnenderande, och om, från denna afgift, det belopp då afdrogs, och tillädes Postförvaltarne; som ij58 Den a9 Julii /, m. svarar emot hvad de nu fått sig till* ! * ju ändamålet yunnit. Herr Tham: Hg anhåller föyst fl UPPly* ga, att jag icke tror. att det är Staten, sorn förlorar, r,är bref blifva röfvadp. Staten for-s skjuter medlen, men sedlarne förbjudas i Banden, der de blifva ersatte. Hvad Erjherre Boyes förslag angar, sy-, nes han föreslå en ny Bevillning, sam skulle vara progressiv i man af sirmmornes storlek».
Som de skäl, hvilka föranledt Rikets Ständer, att vid de trenne nästförflutna Riksdagarne anslå ett årligt belopp af 1,600 Ridr för en Professor i Kliniken för barna-ålderns sjukdomar vid Carolinska MedikoKirurgiska Institutet, att såsom arfode utgå under de år, då uppgjorda Statsregleringar omfattade, oförändradt qvarstå, och anledning icke förekommer till antagande, att den tjenstebefattning, till hvars 550: — 155:33. 606: 32. 3,600: — Transport Ridr 4,972:17. Kongl. Majus Nåd. Prop. om Statsverket 18S3. 49 Transport Ridr 4,972: 17. — uppehållande berörde anslag utgått, för framtiden skall blifva mindre nyttig och behöflig för den Medicinska undervisningen, än för närvarande, äskar Kongl. Maj:t, att ofvannämnde, redan å Institutets stat upptagna, arfode af 1,600 Ridr må varda såsom ordinarie lön åt en Professor vid Carolinska Institutet å stat uppfördt. 6:o. Barnbördshusen. Med åberopande af de skäl, som i Protokollet för Ecklesiastik-ärenden den 9 innevarande månad äro anförde, föreslår Kongl. Majit, att för inrättande af en ny undervisningsanstalt för barnmorskor å ordinarie stat uppföres ett årligt belopp af 2,150: 7:o. Orthopediska Institutet. Sedan Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag åt Orthopediska Institutet, emot vissa vilkor, beviljat ett årligt anslag af 2,500 R:dr, och vederbörande, jemte anmälan, att dessa vilkor blifvit fullgjorda, vitsordat Institutets fortfarande behof af enahanda understöd, föreslår Kongl. Majit, att nämnde anslag, på de förut bestämda vilkoret), må få utgå under den tid, nu förestående statsreglering kommer att omfatta. 8:o. Veterinär-Inrättning arne i Riket. För verkställande af en utaf behofvet påkallad utvidgning af så väl Veterinär-Inrättningen i Stockholm, som den genom enskild donation stiftade Veterinär-Inrättningen i Skara, har Kongl.
Riddarhuset stående posten icke kunde förhindra t. ex. Liljas inbrottsstöld, så torde det vara bästa beviset på dess obehöflighet. Jag godkänner icke detta bevisningssätt, helst det synes troligt, att om ingen post funnes der, torde flere försök till tjufnad hafva inträffat. Men jag anser detta ej vara hufvudsaken; jag skulle t. o. m. kunna medgifva, att posten vore otillräcklig, så vida man anser att han endast står der för att vaka öfver Riddarhusets säkerhet; mea likasom posten t. ex. utanför Konungens borg icke står der, egentligen i ändamål att bevaka Konungens person, utan för att utmärka inför allmänheten Konungens boning, likaså står posten utanför Riddarhuset icke ensamt för att bevaka byggnaden med hvad deri finnes, utan för att utmärka: »här är Sveriges Riddarhus.» Jag vet väl att, enligt 41 § Riddarh.Ordnm, väckta motioner icke kunna bifallas utan att förut hafva blifvit remitterade till ve derbörligt Utsk., men deremot har nämnde § enligt erfarenhetens vittnesbörd, ansetts icke lägga hinder för att onyttiga och ändamålsvidriga motioner må genast kunna afslås. Sedan jag nu, af undseende för ålderdomen, så lindrigt som varit mig möjligt, anfört mina skäl, hemställer jag om man icke, lili undvikande af tidsspillan och för besparande af trycksvärta, genast kunde afslå den väckta motionen. Hr Cederschiöld, Gust.: Om man velat visa riktigt undseende för ålderdomen, så hade det varit bäst att icke tala om saken, utan låta motionen remitteras till Utsk., som troligen icke hade fått tid att besvara densamma. Motionen är för öfrigt icke så omotiverad som den värde talaren låtit påskina, och till bevis derpå vill jag endast fästa upmärksamheten på posten utanför Riddarhuset. Jag är icke hemmastadd i garnisons affärer, men, efter XI H. 21 333 Den 16 Februari. hvad man sagt mig, skall en post kosta 12 man, d. v. s. 12 man af garnisonen äro urståndsätta till annan tjenstgöring, blott för denna posten.
Rörande det i 3:dje punkten (jpag. 147) gifna Förslag, att lånen måtte upptagas här i Stochholm j och endast i jemna 5oo Riks dale r-tal, äro anmärkningar gjorda, i allmänhet af den syftning, att så Väl uppsom utlåning äfven borde förbehållas Låne-Contoiren , men så vida skiljaktiga, att en tiel af de anmärkande yrkat, det hvartdera Discont-Contoiret borde få agera isoleradt för sig, såsom varande för* sta steget att införa de så högt önskade Privat-Bankerna; deremot andra ansett, att Sammanlagda upplånings-summan borde emellan de 3:ne Discont-Verken, efter lämpliga grunder, fördelas, alt inom hvartderas District användas till utlåning. Mot antagande af det förra Förslaget, Sorn i sig sjelft skulle tyckas vara det enklaste och ri g ti gaste, har hos Utskottet uppstått en vigtig betänklighet, nemligen: att den lättare penninge-tillgång, som utgör vilkoret för en upplånings-rörelses bedrifvande i stort, torde Vara för det mesta inskränkt lill Hufvudstaden och dess närmaste omgifning, och att således knappast inom Götheborgs, men ännu mindre inom Banco-Utskottets Utlåtande N-x> 82. Malmö Lån-Contoirs District, någon mot bebofvet svarande Låne-fond kunde beredas, med användande blott af hvad derstädes vore upplånt. Det senare åter, eller bedrifvandet af uppoch utlånings-rörelse, så tillsägande, i Bolag på orne serskilda från hvarandra aflägsna orter, har det ohjelpliga fel, att beräkningarna af utlånings-tillgång mot lånbehof, och tvärtom, icke blifva på långt när så säkra, oföränderliga och bestämda, sorn Banco-Utskottet önskat och åsyftat.
Ja och 52 Nej, samt Ja således vunnit; så kommer, enligt hvad Ekonomiutskottet uti sitt Utlåtande af den 20 sistlidne September föreslagit, extra roteringen, vid påkommande behof deraf, att endast i manskap utgå, och alia nu gällande Contracter, som afse förändring deruti, att till all kraft och verkan förfalla; hvilket, jemte det att, vid ett sådant förhållande, någou votering icke kunnat ega rum öfver Andra Voteringspropositionen, Förstärkta Ekonomiutskottet får vördsamligen anmäla. Stockholm d. 24 Nov. 1823. 1518 Btsv. och Ekon. Ut sk. Betanltanden. Antom den 5 Dec. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 191, angående en yrkad större frihet i jerntillverkning och försäljning. Hederv. BondeStåndet har till Utskottets Förnyade handläggning återremitterat ofvannämnda Betänkande, på grund af de anmärkningar, IYxotionairen, RiksdagsFullmägtigen Tohan Longberg deremot anfört: att, då han icke inskränkt motionen till sin hemort allena, utan med den påyrkade friheten afsatt alla idkare af bergsmanna näringen, hade Utskottet icke särskildt bordt yttra sig om Ofvansjö och Thorsåkers bergslag: att, om bruksrörelsen och hela bergshandteringen kunde tåla den frihet, som Motionairen för en inskränkt del af denna sednare föreslagit, det då ingalunda vore olämpligt, att börja med en sådan frihets införande i denna inskränkta del, hvarefter man framdeles efter behag kunde utsträcka eller inskränka densamma; och, om åter den mindre, men icke den större friheten vore gagnelig, hvilket i så mångå fall förmenas in - Besv. och Ekon. litsle. Betänhanden. 1519 träffa, trodde Motionairen sig icke böra tvifla, att den förra kunde utan den sednare föreslås; hvadan Utskottet icke bordt stadna vid likheten mellan bruksoch bergsmanna rörelsens förmåner, utan pröfva motionens antaglighet eller förkastlighet, inom det omfång, hvartill densamma sig inskränkt, hvarförutan erinras, att
Bergscollegium alt meddela reglementariska föreskrifter i afseende på Ivohlmåttens justering och krönande, har under samma dag tillika anbefallt bemalte Collegium att dervid taga i öfvervägande och fästa lämpligt afseende å hvad Rikets Ständer i ämnet föreslagit. 67. — angående serskilda friheter för Nybyggare i de Norra provineerne, tillökning i det deni hittills bestådde understöd af Spannmål, samt om jemnkning i Skattläggnings-methoderne för dessa Län. Jemte det Kongl. Maj:t, under 10 Februarii 1824, utfärdat en serskild Afvittvings-stadga för Vester-Norrlands , Vesterbottens och Norrbottens Län, har Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref samma dag, förständigat vederbörande om de, af Rikets Bil. t. RSt. Just. Omb.ns Emb.-Ber, ■' 2;a Ht 26 Bil. t. R. St. Just. Omt:ns Emi.-Ber. d. 4 Nov. 1828, Ständer, Nybyggare beviljade ökade understöd, samt anbefallt Kammar-Collegium att, efter Öfver-Directeurens vid Landtmäteriet och Kongl. Maj:ts Befalluingshafvandes hörande, yttra sig hvilka jemnkningari Skattläggnings-methoderne för Norra provincerne kunde erfordras. 68. — angående den af Creditorerne uti aflidne Öfver-Directeuren Kihlströms gäldbundna Bo gjorda underdåniga anbud af förlikning i den emellan Kgl. Majit och Kronan, samt bemälde ÖfverDirecteur i lifstiden anställda tvist, angående arrendet afj Ädelforss Guldverk, med dertill hörande hemman och Lägenheter. Kongl. Majit har, under den 8 Januarii 1824, lika med Rikets Ständer, funnit det gjorda förlikniugs-anbudet icke kunna antagast 69. — angående uppgörande af fullständiga planer och kostnads-förslag vid frågan om anslag till Publike Bjrggnader, samt redogörelser och förnyade kostnadsförslag, då ytterligare tillskott i slika ändamål begäras. Kongl.
Hertigen grep den okände pagen i armen och hviskade och tecknade med händerna. Pagen skyndade genast efter konungen och öppnade dörren för honom samt följde honom uppför trappan. – Om jag någonsin mer skall smaka vin! – tänkte konungen. – Jag skulle icke kunna bära, om man berättade att jag lallat på målet och tagit pagerna i famn. Hvarför skulle jag sedan aktas för mer än de? Och inte smakar vin så mycket bättre än svagdricka. Det beror på vana. En braf vis dricker vatten. De gingo genom trappor och gångar och kommo slutligen till hans sängkammare. Här väntade redan Wallenstedt och ett par andra höga herrar. Wallenstedt blåste upp läpparna. – Klockan sex på morgonen brukar vara den tid, – begynte han, – då vi föredraga regeringshandlingar. – Om det gäller brottmål ja, – svarade konungen, – men annars vill jag inga råd bekomma utan ställer och beslutar som rättvist mig synes. Han grep icke eldgaffeln som fadern. Han var lika vaksamt mån om sin värdighet som en ädelboren jungfru om höfviskt skick. Småleende och bugande gick han herrarna rakt på lifvet, så att de baklänges måste lämna kammaren. – Det blef vår lön för att vi satte ett barn på tronen, – tutade de skadegladt Wallenstedt i örat. Pagen hade dock redan kastat dörren i lås bakom dem med en förödmjukande skräll. Detta behagade konungen. Han stod lutad mot himmelsängens gafvel bredvid det skrin, i hvilket fadern hopsamlat juveler och dyrbarheter af alla slag och som nu upphämtats ur skatthvalfvet Elefanten. – Hvad heter du? – frågade han pagen. – Hvarför svarar du inte? Pagen andades häftigt och famlade och plockade på sina kläder. – Nå, men svara då, gosse! Du vet väl ditt eget namn. Du står ju nästan med ryggen åt mig, så att jag inte kan se dig. Nu steg pagen fram midt i kammaren och lyfte peruken från hufvudet samt kastade den på nattbordet och svarade: – Jag heter Rhoda ... Ehoda d’Elleville ... Konungen såg, att det var en helt ung kvinna med svartpenslade ögonbryn.
Hvad åter angår de för (ifrigt af Herr Bagge omnämnde Ämbetsverk, nemligen HofRåtterne, Collegierne, Allmänna Beredningen och MagazmsDirectionen, så instämmer Utskottet med Herr Bagge deri, att något bestämdt stadgande icke finnes, vid hvad Domstol desse ÄmbetsverksLedamöter kunna för fel i tjenste» till ansvar ställas; och dä detta således utgör en brist i Lagstiftningen, anser Utskottet den samma böra fastställas, hvarvid, med bifall till Herr Bagges förslag, Utskottet får tillstyrka, att genom Lag må stadgas, att åtal för Ämbetsfel emot Lagutskottett BetånkanAen, Ledamot i HofRätt, något af Rikets Collegier och Allmänna Beredningen håra uti Hogsta Domstolen, såsom laga Domstol, upptagas och pröfvas; hvaremot och då, å ena silian, Utskottet saknar anledning, att anse MagszinsDirectionen för ett verk af lika värdighet som Rikets Collegier, samt, å den andra MagazinsDirectionens förvaltning sträcker sig ej blott till uppbörd och redovisning, utan ock till andre Ämbetsåtgärder, hvilka ej med uppbörden stå uti omedelbart sammanhang, Utskottet tillstyrker, att Revisionen af Directionens räkenskaper och pröfning af de deraf uppkommande anmärkningar må tillhöra KammarRätten, men åter de tjenstefel, hvilka uti Directionens öfriga Ämbetsförvaltning kunna inträf. fa, tillhöra HofRatts upptagande och profning. Detta hemställes dock vördsamligen Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning. Stockholm den 22 Julii I823. Ankom d. 29 Julii 1823. Utlåtande i anledning af Åter-remiss af Utskottets Betänkande N\o 43» angående rättighet för en hvar, att, 7C8 Lagutskottets Betänkanden. utan behof af Allman Åklagare, utföra talan emot Domare för Ambetsfel. Detta Betänkande har, enligt ankomne ProtooolIsUtdrag af den la och 15 sistl.
Men anser hon t. ex. att den lilla kan ha gagn af att bekämpa sin håg för lätja och beqvämlighet eller behöfver vänja sig att villigt egna sina medmenniskor sin hjelpsamhet — då kunna vi ej finna, att det ligger 11 något förnedrande för någon af dem i en dylik tillsägelse, hvilken måste ätlydas, då den är gifven, så vida icke barnets rättsbegrepp skola förvillas. Och de förvillas mycket lätt, om barnet finner, att det alldeles godtyckligt kan undandraga sig att fullgöra en tillsägelse. Låtom oss derför säga: att lika väl som föräldrarna böra förklara för barnen, hvarför de fordra lydnad i det ena eller andra fallet, så böra de äfven begära, att barnen å sin sida skola ha en åtminstone tillnärmelsevis rimlig grund för en vägran att lyda. Ty endast en å båda sidor på medvetna grunder bygd uppfostran kan gifva oss menniskor, som både vilja och veta hvarför de vilja. Sådana som vilja — både intensivt och energiskt — men utan metod eller mening träffa vi till vår olycka tillräckligt många af i lifvet. Idun gratis erhåller en hvar, som anskaffar 5 abonnenter, af dessa upptager afgiften (å 1 kr. för hvarje qvartal) och insänder den samma till Red. af Idun, Stockholm. Fru Elisabet. Konturteckning af Avc. i hade varit gifta i sex månader, berättade fru Elisabet, och skulle ha vår första » grundliga » höstrengöring från källaren till vinden. Vår våning var ej synnerligen stor, men vi hade redan då en hel mängd nätta och delvis dyrbara saker, som nu skulle ned från hyllor, väggar och kaminfriser, så att väggytorna kunde bli afdammade. Sådant arbete kräfver lugn, besinning och godt lynne, om ej » olyckan skall hålla sig framme ». Men hvarje gång jag i tankarne öfverflög programmet för de nu stundande stökdagarne, framstälde sig alltid en och samma fråga: » Hvart skall Otto då ta ' vägen? » Min man hade nämligen sitt arbetsrum hemma, och der hade äfven jag min lilla vrå.
Utstoltet saknar således anledning att tillstyrka bifall uti hwad af denna Punct blifwit anmärkt, utan anser det böra förblifwa wid hwad Utstottet redan föreslagit; dock får Utstottet wördsammeligcn hemställa, om icke den delen afDahlarne, hwarest en utsträckt Hemmansklyfning är tilläten till den grad, att fä k mna anses äga elier bruka Hemmansdelar af 500 7>.:das warde, ägare af sa små Hemmansdelar, i bcrörde Ort, mä tillatas, att i stället för den profeterade minsta Hemmans-Skatt af 12 stillingar, fa erlägga densamma ester Rotarnes delningswärde 2:0. En Ledamot hos Högloflige Ridderstapet och Adeln samt flere af Högwördige Presteoch slLällofiige Borgare-Standen, hafwa pästätt, att Parme-afgiften wore för ringa och borde ökas för dun utöfwer 50 kannors rymd; hwarcmot Hederwärda Bonde, Stander förmodat, att afgiften för ' mindre Pannor kunde nedsättas. Da ali bestattning bör wara grundad pa billighet och rattwisa, och till »vinnande deraf fran en och samma princip utgå, och hwilken i delta sall i uppkommer ifrån Egendomars större eller mindre warf Den 8 Augusti. 2421 warde, hwarefter Pannerymden blifwit beräknad; sa finner Utstottet destomindre anledning wara för handen, att öka afgiften för den tillätna första 90 kannors Pannan, som de större