Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frölichs förslag lill 16 § måtte blifva uppläst och antaget i stället för Utsk:ns, emedan det sednare omtalar revisorernas utväljande, hvarom ingenting i denna § bör stadgas, enär elen sist antagna § omtalar deras utväljande. Jag hemställer likväl, 0111 icke vid denna § ett tillägg bör äga rum, hvilket jag efter §:ns uppläsande skall framställa. 16 § af Gr. Frölichs förslag upplästes. Den 19 Mars c. ra. 4 »5 Hr Stuart: Jag är förekommen af Hr Stråle genom dess anhållan om uppläsning af den del af Gr. Fröliclis lagförslag, som motsvarar denna §. Hr Stråle: Om man undersöker orsakerna, hvarigenom en bank kan råka på obestånd, så finuer man, att de äro 3:ne, nemi. först derigenom, att bankens tillgångar olofligen tillgripas, hvarom här icke behöfver talas, såsom utgörande föremål för criminal-lagstiftningen; för det andra derigenom, att för stort belopp utlånas på osäkra händer, hvilket likväl i böckerna finnes upptaget såsom säker tillgång, och för det 3:dje derigenom, att mera utdelas till actieägarne, än som utgör bankens verkligen behållna vinst, hvarigenom banken kan blifva bankrutt, hvilket bör förekommas derigenom, att man föreskrifver, att, innan utdelningen får ske, af bankens vinst skall afsättas så mycket, som motsvarar bankens på concurser och lagsökningar beroende fordringar, samt att K. M:s bifall lill utdelningen begäres såsom en conlroll derpå, att utdelningen icke blir större, än bankens tillgångar medgifva. I öfverensstämmelse härmed föreslår jag, att 16 § uti Gr. Frölichs reservation må antagas med följande tillägg: ”Förrän utdelning till delägare får ske, bör af bankens vinst, till betäckande af möjliga förluster, så mycket innehållas, som motsvarar de bankens utestående fordringar, som bero på lagsökning eller concurs, samt bankens hela ställning hos K. M. anmälas och K. M:s bifall till utdelningen erhållas.” Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
Slutligen har Utskottet förmodat bränvinsbevillningen kunna utgöra 800,000 r:dr, hvilket så mycket mera strider mot all trolighet som året 1846 inbragte blott 529,000. Af dessa skäl, jemte flera dem jag utbeder mig få vidare utveckla, skulle jag förblöda att följande uppställning af statsverkets ordin, och extraordin. inkomster vore både riktigare och mera försiktig: Ord. inkomster, lika med Utsk:s utlåt. N:o 37 4,658,380. Postmedel, lika med sednaste uppbörden 600,000. Chartae-Sig., utlåt. Bränvinsafgift, högst 600,000. Då årliga bristen eller statsfyllnadssumman blifver . 1,832,220. 11,918,600. Sedermera förekommer till granskning den i mern. pag. 3 började uppställningen af kont:s inkomster under dej 3 ifrå gavarande åren; och ehuru de deruti förslagsvis antagna intraderna af kortoch lidningsstämpling samt af skatteköp och ekeskogslösen äro för höga, må dock, till undvikande af vidlyftighet vid mindre betydande poster, Utsk:s beräknade tillgångssumma anses? gällande, med 10,271,000: Kontorets utgifter, så vidt de vid memorialets uppsättande blifvit af R. St. anvisade och så vidt den derstädes antagna statsfyllnadssumman vore riktig, äro utförda till . 10,132,136: 42. 3.
Holm emot 4 procent ränta utlånte 125,000: — » Mälareprovinsernas Hypoteksförening emot 4 procent utlånte 9,100: — » Till Fängelse-Direktören C. O. Sunnerdahl å 5 procent 5,119: 17. » G. O. Bäckström för inrättande af gästgifveri å Södermalm emot 4.J procent försträckte 13,148: 81. Återstod af lån till entreprenören af afträdesrenhållningen för uppköp af inventarier mot 5 procent försträckte 104,840: 58. Till Pantlåne-inrättningens bedrifvande mot 4 procent ränta försträckte 300,000: — » Hamnoch Brobyggnadsfonden mot 4^ procent dito 430,300: — Således återstodo räntelöpande skulder Vid 1860 års slut var Stadskassans så beskaffade skuld: Enligt obligationer, löpande med 4j procent ränta och utan rätt till uppsägning å långifvarens sida 154,250: — » » » » 5 procent ränta och uppsägningsrätt 911,000: — 193,400: — 151,500: — » » 4J procent ränta » » » 4 procent ränta » Extra Jernvågsmedel Premielån Pantlåne-inrättningens Fordringarne åter voro då:
Gabriella fann sig, af hvad hon nu hörde, nästan mera förskräckt, än af Antons föregående förtroende. Det kunde hon anse som det var: en följd af hans sinnesrubbning; men detta hade säkerligen varit före på annat håll, innan Anton så bestämdt kunde yttra sig deröfver. ”De” – Gabriella inskränkte sig i sin blygsamma förvirring till denna benämning – ”de ha då förmodligen allesamman tänkt att sådant kunde hända.” Lyckligtvis besparades hon något svar på Antons upplysningar, genom den välkomna händelsen att Birger inträdde och straxt derefter Rosenberg. Det var alldeles skumt i rummet, och Gabriella önskade inom sig att Erika rätt länge måtte dröja med ljus; ty kaptenen hade satt sig helt nära henne, och om han nu finge se hennes ansigte, så rödbrusig och tårögd som hon var, hvad skulle han då tro, och hvad skulle Erika tänka? Hon önskade att Anton tegat; men det var blott en ytlig önskan, hvarmed hon sökte dåra sig sjelf, ungefär såsom när ett barn säger sig icke vilja ha en sak, som det högst efterlängtar. Gabriella var ännu så godt som ett barn; men i det inre af hennes själ fanns ändå en glad rörelse, en tillfredsställelse med de nyheter, hvarom Anton upplyst henne. Emellertid svarade hon bakvändt på de frågor, Rosenberg gjorde; och för att slippa både hans och Erikas blickar, tog Gabriella den säkraste utvägen, nemligen att begifva sig till sin kammare, der hon förblef hela aftonen, men icke ensam: hennes lifliga, varma inbillning målade henne en ny verld och den så leende och brokig, som den någonsin lefvat i ett sextonårigt flickhufvud. Gabriella kände nu hvad ordet framtid ville säga. ”Ack, den som redan vore inne i framtiden!” Huru många ha ej haft samma önskan, som vår hjeltinna, och, när de ändtligen hunnit öfverlefva middagen af sitt lif, åter suckat: ”Ack, om det vore i ungdomens morgon!” Rosenberg gick icke alldeles lugn till sängs. Han insåg att Gabriellas smärta öfver skiljsmessan lärt henne fatta sina egna känslor. Handlade han rätt att lemna henne, utan att med ett ord försäkra henne om tro och tillgifvenhet?
Hrr ledamöter tillerkänna sig en djupare sakkännedom än den som komiterade ansetts ega, och hvilken visat sig i det nu ifrågavartde fall icke vara särdeles pålitlig, då raan jemför komiterades uppgift om afkorlningarnes uppkomst med kammar-collegii ofvannämnde utlåt, af d. 20 Mars 1829; och troligtvis ingen af Svenska folkets representanter lära vilja på grund af komiterades utlåt, uti mål af sä grannlaga beskaffenhet gå den författningsenliga undersökningen i förväg och besluta, hvad efteråt troligen icke kan uteblifva befinnas vara oriktigt. Komiterade uppgifva att sjelfva jordens tillvaro utvisas tillräckligen genom jordeböckerna; de sakkunniga Hrr komiterade hafva likväl ej kunnat eller bordt förbise, ali jordeböckerna, som upptaga hemman med deras rälta skatteantal, så framt eljest dessa jordeböcker äro rikliga, hvilket icke med en enda af dem inträffar, upptaga bland annat obefintliga hemman. I fall komiterades ledamot Hr Gasslander skulle försöka påstå att Elfsborgs läns jordebok är i alla afseenden riklig, skall jag åtaga mig, om sä päfordras, och mig lemnäs tillgäng på äldre och nyare jordeböcker för delta län, alt inom några få dagar, bevisligen uppgifva en mängd af oriktigheter.
Hon kunde knappt tro, att det var hennes syster, som rörde sig så märkvärdigt fin och vacker i den hvita sidenklädningen, långa slöjan och myrtenkronan. Och minst af allt kände hon igen sig själf, med lockar kring hufvudet och i en hvit, luftig klädniDg, den längsta hon haft. Den stod bara tre tum från golfvet, och när hon såg sig i spegeln, tyckte hon nästan, att hon såg en stor dam. Se där kom champagnen och konfekten! Ingeborg hade redan studerat den där brickan i serveringsrummet. Där funnos många vackra och goda saker, men i midten stod en karamell, som öfverglänste allt det andra. Den pryddes af ett litet vackert tempel af dragé, hvari stod en ängel, klädd i silfverskir och med långa, hvita vingar. Han höll en rosenkrans i sina utsträckta händer och tycktes vilja välsigna en osynlig menighet. Under det brickan gick omkring till gä- sterna, följde hon med oaflåtlig uppmärksamhet. Hvad hon gärna skulle vilja ha den där karamellen till minne! Hon samlade minnen efter alla märkliga tillfällen, och det skulle vara en heder att ha den där vackra karamellen i sin reliklåda och få visa fram den för skolkamraterna. När de sågo den, kunde de få en aning om, hur ståtligt bröllopet hade varit. För hvar och en, som sträckte handen öfver konfekten, kände hon sin oro växa, men hon hoppades på, att ingen skulle vara så djärf och tillegna sig det allra bästa, och det såg också ut, som om gästerna voro blygsamt folk. Brickan hade nästan gjort ronden kring salen, och ännu stod den lilla helgedomen kvar med sin ängel. Ingeborg hade pratat ett ögonblick med sin marskalk, och när hon åter vände sina vaktande ögon till skatten, stod en gammal herre och höll handen öfver den. Det var kamrer Öra, en liten spinkig, något kutryggig man med långt, hvitt hår, ett par små, listigt plirande ögon under buskiga, hvita bryn, insjuken mun och stubbigt bockskägg på hakan. Han tycktes besinna sig, tog för sig åtskillig konfekt och lyfte på en stor karamell med någonting grannt på.
Jag, som äger vida mindre erfarenhet i riksd.förhandlingar, än de tvunne talare, som näst före mig yttrat sig, afstår för närvar, från min begäran. Hr Lefre'n: Sedan Gr. Löwenhjelm afståtl från sin begäran, så har jag intet vidare att tillägga, men skulle eljest hafva önskat få veta, om det verkligen är sannt att tvenne Stånd i detta ämne fattat ett beslut, i motsats lill livad som af R. o. Ad. nyss blifvit beslutadt. 8:de punkten. Artilleri-staben. Bifölls. Då tiden redan var långt liden, och ännu mycket af detta utlåt, återstod alt föredragas, blef fortsättningen deraf uppskjuten till eftermiddagens plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Tisdagen den i i Augusti i84o. Plenum kl. 6 e. m. Upplästes till justering 3:ne prot.utdr. för denna dag f. m. Hr af Sillen, Lars Gabriel: Uti ett af de nu upplästa prot.utdrm upptagas lönerna för Justitiae-råden till 4ooo r:dr. Det torde böra observeras, att hvarje Justitiae-råd har endast 3ooo r:dr i lön, men 1000 r:dr i taffelpenningar. Detta torde, säger jag, böra observeras. I anledn häraf förändrades uti prot.utdr. ang:de reglertn af utgifterna, under riksstalens 2:dra hufvudtitel det omtalade ordet ”lönerne” till ordet "anslaget,” hvarefter prot.- utdrm af R. o. Ad. godkändes. Fortsattes den på förmiddagen började pröfningen af StatsUtsk:s ullåim JN':is 44 ocl* 202, ang:de reglerm af utgifterna under viksstatens tredje hufvudtitel. g :de punkten. Corn m enda n Is-staten. Frih. Cederström, Bror, uppläste följande: På gränsorter, der garnison förefinnes, är det militären, som begagnas till uppsigten på de resande. Del är således
Be vinningen i Götheborg»- och Bohus-Län. Af Handlingärne, hvilka, till närmare upplysning i detta Sinne, blifvit rådfrågade, har Utskottet inhämtat, huruledes Herrar Fullmäktige, med anledning af Lands-Contöirets i Götheborgsoch Bohus-Län till Riksgälds-Conloiret afgifne Summariska Redogörelse förar 1813, uti skrifvelse under den 19 Januarii 1815, och således näst före sistlidne Urtima Riksdag, till Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegii åtgärd och handläggning anmält förhållandet med den uti samma Redogörelse, såsom uti Länet innestående, balancerade högst betydliga summa; -Men att Stats - Utskottet vid nyssnämnde Urtima Riksdag, oaktadt en sådan af Herrar Fullmäktige redan fogad anstalt, icke dessmindre funnit sig föranlåtit tillstyrka Rikets Hög-j lofl. Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder låta anbefalla serskild och sträng undersökning om förhållandet med Uppbörds-Verket i ofvannäinnde Län; äfvensom att, med anledning häraf, underdånig Skrifvelse från Rikets Högled!. Ständer blifvit expedierad , hvaruti Rikets Höglofl. Ständer mot slutet yttra, som orden 5,JDå häraf vill synas, som allt för mycken efterlåtenhet vid Uppbördens infordrande af de Skattskyldige fått äga iumr eller ock, att Upp - Stats• Utskottets Betänidndetti 1 2 51 bördsmännen icke-blifvit tillhåline, att de influme medlen i föreskrifven ordning till LandtRänteriet aflefverera; Och då i båda fallen allvarsam rättelse hlir nödvändig; så få Riksens Ständer, utan att göra afseende på den i LandsContoirets afgifne förklaring medd*.lde uppgift
Åh Nilla, du vet, att jag bara har en fattig tand NILLA. NISSE. men du har ingen känsla, du, för dina barn! Se så, inte ska vi gräla på julafton. Tyst! Hvad ha vi här! Ett grötfat! NILLA. NISSE. NISSE. Ja men jag har två ... och är viljan god så ... Som den gamle har lemnat efter sig! Åt tomten! Se den är han rädd för! Nu vet jag! Vi äta upp gröten, så... Får han tomten på sig! NISSE. NILLA. NISSE. NILLA. Och han kan ställa till det bra, när han blir ond! (De äro framme vid grötfatet och äta.) Åh, maka åt dig, så får jag plats. Tyst! Det knäpper i trappan! NILLA. NISSE. NILLA. klimpen. Nu ser jag botten på fatet! Der ha vi smörNILLA. NISSE. NISSE. Hjelp mig här på hörnet! (De skynda ut till venster.) Så der! Nu torka vi oss om mun och springa. TOMTEN hissar sig ner på klocklinan. Hvar är min julgröt? Jag känner doften af TOMTEN (går omkring och letar). den på långt håll! I qväll skall det smaka mig rigstor smörklimp i år, då jag varit så beskedlig mot honom! Så der, gör dig nu i ordning, min mage; tigt skönt i kylan, och jag hoppas han gifvit mig en (han släpper ut svältremmen) två hål sticker jag på remmen fat! Hvad har nu gått åt den gamle menniskohahånar han mig då han sätter fram ett tomt fat... så räcker det! (Får se fatet.) Haha! Hvad är det? Tomma taren? Har han blifvit snål och öfvermodig! Eller Gröt har här varit och (luktar) smör ohi med! Jaså! Jaså! Det gör mig ondt om dig, gamle, att jag skall behöfva straffa dig, men tomten är nu en gång till för att straffa och belöna! Jag måste sätta mig här och tänka efter någon rigtig julklapp. inne här med sin son, hvilken han velat skydda (Sätter sig i stolen.) Låt mig se!
Cederström förespeglat, genom mitt redactionsförslag det skulle hända, att ett Utsk. föresloge något skadligt, och detta godkändes af de fyra Stånden, samlade på ett rum, detta godkännande icke kunde sägas ske till följd af en öfverraskning, enär betänk, förut varit bordlagdt och blifvit tryckt utdeladt till ståndsledamöterna. Öfverraskning säges ske, då någon uppträder med ett förslag och genom sin talent förmår hänföra huset att genast bifalla detsamma; men något sådant kan ej komma i fråga. För öfrigt torde det alltid blifva omöjligt uppgifva något absolut hinder för ett Utsk. att föreslå och för Ständerna att bifalla ett skadligt förslag; sådant ligger utom gränsen för den menskliga förmågan att alltid förekomma. Med nuvar. former kan öfverraskning lätt uppkomma, då ett mål andra gången återkommer från Utsk., emedan hvarje ny förändring, hvarpå måhända ingen enda ledamot förut tänkt, då kan föreslås och genast antagas. Denna olägenhet är ohjelplig, intilldess vi få 2:ne kamrar, som besluta efter hvarandra; men så länge B.iksSt:n sammanträda och besluta hvar för sig på samma tid, kan denna öfverraskning alltid äga rum, dock icke då fråga endast är om antagande af ett betänk., som förut är kändt. Hr von Hartmansdorff: Utsk:s förslag innefattar icke fråga om rättighet för Stånden att samfäldt kunna besluta, utan blott att samfäldt kunna öfverlägga. I detta afseende delar jag Hr v. Troils åsigt, att förslaget ej leder till förkortande af riksdagarna, utan tvärtom till deras förlängande. Man har haft tillräcklig erfarenhet både vid denna och föregående riksdagar, att, vid sammankomster för samtal, man ej på en afton kommit ifrån en enda paragraph. Det är ock klart, att om fyra talare yttra sig i samma ämne på samma tid inom särskilda rum, det skall gå fortare, än om de skulle på ett rum tala, den ena efter den andra; och förgäfves skall man hoppas, att de underläte att ta - Den 27 Octo b er f. m. tala, om de vore på ett rum tillsamman?.
De gingo långsamt genom rummen; han höll sin arm kring hennes skuldror, lik en fågel som skyddande håller vingen öfver sin älsklingsunge. När de hunnit till biblioteket, gjorde hon ett tecken mot salongen: »Eric är därinne»; och han släppte sitt tag, en väl dresserad pudel, som han var. Hon hade genom lära och efterdöme vant honom vid att aldrig gifva eller mottaga en smekning i en annans närvaro; och fastän han för egen del gärna skulle ha exponerat sin lycka och alldeles icke förstod denna känslans skygghet hos henne, tog han dock alltid hänsyn till den. Medan de vandrade genom rummen, hade han icke med en min tillkännagifvit, att han sett, hur hela våningen var smyckad till fest. Han hade icke heller lagt märke till det. Det fanns alltid blommor häruppe, något mer eller något mindre, det fäste han sig icke vid. Hans ögon snuddade endast vid dem som vid likgiltiga ting; de framkallade hos honom icke minsta grand af det välbehag, åskådandet af allt skönt plägar frambringa hos en människa med odlad smak. — Men det hade aldrig fallit Maria in, att Casimir saknade skönhetssinne; tvärtom! hon inbillade sig, att allt hvad hon själf kände, återdallrade inom honom med samma styrka. Också nu trodde hon, att så var. Hvad betydde väl det, att han ingenting nämnt därom? I hans ögon hade hon läst ett tack för allt. Kanske anade han också, att det var därute, i salongen, som hon samlat det vackraste och bästa af allt. Så var det säkert. Han hade sparat sitt tack af den mest finkänsliga ömhet. Han visste, att det där skulle göra henne mest glädje. De trädde ditin, och han gick fram till Eric, som reste sig upp och gratulerade. Casimir fann sig smickrad och började tala om vädret. En välsignadt vacker försommar hade det varit; men nu behöfdes det regn. Marias ögon bevakade hans ansikte. Nu snart skulle det lysa upp, helt plötsligt; han skulle se allt: blommorna som hon ordnat och konstverket, som hon med en så innerlig glädje förvärfvat åt deras hem. Men han fortfor att tala med Eric. Han försäkrade honom, att höskörden skulle bli god, om man kunde få den ordentligt i ladorna.
12 och 13 §§:ne valrätt eger, vare ej berättigad alt uti val enl. denna § deltaga. Af detta stadgande för BorgareSt. drager jag den slutsats, att Utsk:s mening icke varit, alt någon dubbel rösträtt skall tilkomma den, som är både Adelsman och prest. Min lanke är, att, då preslmän fått Gudi nog af andel i de verdsliga bestyren eller i representationen, den, som i egenskap af prest har valrätt, icke bör såsom Adelsman på samma gång få deltaga i valen inom R. o. Ad:n. I afseende på 4 mom. i 13 § åberopar jag, hvad jag yttrat vid 12 §. 4 mom. Beträffande åter den 14 § anhåller jag att lill Const.- Utsk:s här närvartde ledamöter få framställa den frågan. Hvad menas med uttrycket: ”idkare af borgerlig näring, handel, fabrik, handtverk eller annat till borgerliga näringar räknadt yrke”? Sannolikt hafva orden ”borgerlig näring” af misstag influtit på 2 ställen, enär de varit nödige endast på ena stället. Jag måste likväl hembära Utsk. min tacksamhet derföre, alt Utsk. enl. ordalagen tillagt utan undantag alla socknehandtverkare valrätt bland borgerskapet i ståderne, i hvilket afseende Utsk. föreslagit en mera utsträckt valrätt ån jag tagit mig friheten förorda. Vid 2 mom. gör jag samma anmärkn. som vid 4:de mom. i 12 och 13 §§. Uti 1 mom. 15 § lyder förslaget sålunda: ”Till riksdagman af BondeSt. välje allmogen inom sig hemmansägare, hvilka inom något af de uti valet deltagande härader boende och besutne äro och ej till annat RiksStånd höra. Samma rätt som hemmansägare äge ock fideikommiss-innehafvare och den kronohemmansåbo, som med stadgad åborätt hemmanet innehafver”. Hvad menas med allmoge? Visserligen hafva framfarne
Emellertid tvingar denna omständighet till inskränkningar äfven i detta hänseende; hvarföre vi, — ej blott med kännedom om behofvetafen teknisk läroanstalt i Upsala samt om dess borgerliga invånares frikostiga beredvillighet att derför bereda nödiga lokaler m. m., utan ock med särskildt afseende derå, att bristen ä erforderligt antal skickliga lärare för rikets tekniska elementarskolor, skulle kunna afhjelpas genom inrättandet af ett större sådant läroverk uti denna universitetsstad, iler med lätthet skulle bland en mängd härför lämplige, unga vetenskapsidkare kunna till dylika lärare utbildas, hvarigenom erforderligt antal med teoretisk underbyggnad och vetenskaplig bildning försedde lärare bereddes; hvarjemte genom planens vidsträcktare utförande i flera af rikets städer, utsigter för dylika lärareämnen öppnades pä lönande anställningar — våge ännu en gäng vördsamligen fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å denna omständighet, samt, dels på det att bättre och tidsenligare måtte tillgodogöras de talrika, unga och utmärkta lärarekrafter, sorn der erbjudas, dels ock med afseende å den lätthet, hvarmed en teknisk läroanstalt i Upsala stad kan åstadkommas, föreslå, att Rikets Ständer täcktes på de speciela grunder undertecknad, Henschen, närmare anförde uti sin motion härom, N:o 243 vid 185G års riksdag, till en teknisk läroanstalt i Upsala stad anvisa nödiga medel till det belopp flera andra städer förut erhållit. Om remiss häraf till Höglofliga Ståts-Utskottet anhålles vördsamligen. He nachem. ./. Sundvall sou. Bill. till II. Af Herr Berger: Om upphörande af skyldigheten att vid jernoch ståleffekters utförsel sjöledes ur riket låta desamma å metallvåg upplägga och väga, m m, Uti Kongl. Maj:ts nådiga Förordning af den 12 Jan. 1855 § 7 finnes stadgadt, att jernoch stål-effekter skola, innan de sjöledes må ur riket utföras, så framt i utskeppningsorten metallvåg finnes, der uppläggas och vägas.
Jag anser visserligen, att något anslag sällan kan beviljas för något mera nyttigt ändamål, än för undervisningen i allmänhet, och vill ej bestrida det behof af det ifrågavar. anslaget, i hvilket Upsala catliedralskola för närvar, skulle sig befinna; men jag mäste dock fästa mig vid ordställningen i StatsUlsk:s betänk., der det heter: att de 0,800 r:dr, som K. M. begärt, äro beviljade, och att af desse 6,800 r:dr K. M. är oförhindrad att anvisa hvad som för de angelägnaste tillökuingarne vid Upsala och Lunds calhedralskoior erfordras, intill dess en allmän lönereglering för Rikets elementarläroverk kan tillvägabringas. Vid sådant förhållande skulle jag föreställa mig, att behof nu icke är, att gå utöfver det redan beviljade anslaget, och nödgas jag på detta skäl rösta bifall till Utsk:s betänk. Hr Lagerhjelm: Jag ber att i R. o. Ad:s minne få återkalla, hurusom det, förra gången, då denna fråga förevar, utreddes mycket väl, att af de flere motioner, som i enahanda syftning hade blifvit väckte, blott en enda, nemi. frågan om ett anslag för Up - Den 7 December e. m. 225 Upsala cathedralskola, genom den af Hr Frih. Kraemer vid StatsUlsk-. s betänk, i denna fråga afgifne reservation, befans i det fullständiga skick affattad, att R. o. Ad. ansåg sig dervid böra fästa någon närmare uppmärksamhet. Enär på de skäl, som af Hr Tersmeden redan blifvit anförda, R. o. Ad. dä fattade sitt beslut, som innehöll, alt icke bevilja hela det af motionären äskade anslag, utan blott 3000 r:dr alt, såsom arfvoden för vid cathedralskolan i Upsala anställde lärare utgå, intilldess K.