Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jo skälet var, att denna flicka blifvit så plågad med katekesläsning, att hon lemnade hus och hem, för att söka befrielse från att besvara dessa frågor. — Huru det i allmänhet går till vid sådana tillfällen finner man kanske allra bäst af ett uti Hr Lallerstedts reservation åberopad t citat af Professor Agardh, hvilket ingen af de föreg.de talarne omnämnt och hvilket jag derföre tar mig friheten att inför B. o. Åd. upbisa. Det lyder som följer: »Det är icke begreppsfrågor och svar, som användas vid Svenska »ungdomens kristendomsundervisning. Både frågor och svar äro »öfverlasta såsom rölerna vid ett skådespel. Läraren har sin röle »att framsäga, lärjungen sin; trien för säkerhets skull behåller läva»ren boken, för att tjena till suffleur både för sig oell lärjungen. »När ett ord i det inlärda stycket blifvit af lärjungen glömdt, så »tiger han tvärt ocb det ända till dess läraren til 1 bviskar honom »detta ord, då åter ordströmmen kommer i gång, uti hvilken detta »ord utgjorde liksom en fördämning. En del lärare göra sig icke »en gång besväret att sufflera det glömda ordet, utan skicka liir»jungen helt enkelt tillbaka, att läsa om igen hela stycket, för det »han glömt ett ord». Att detta sätt att börja ungdomens upfostran har en skadlig inverkan, behöfver väl knappt påpekas. Det är ganska vanligt att man, när en prest tillträder en församling och denne prest skall efterhöra sina församlingsboers kristendomskunskap, får höra följande svar: »Nog kan jag svara efter katekesen; men de der förstånds»frågorna, de äro så svåra». Detta är ett nogsamt kändt förhållande, som sannerligen bör allvarligt behjertas. — Om det sker lämpligast genom att återremittera detta Betänk, för att behandlas i sammanhang med Frih. Creutz’ motion, eller erhålla ett förnyadt och med Hr Lallerstedts, Betänk:t vidfogade, reservation mera öfverensstämmande skick, det iir en fråga, som jag i närv:de stund icke anser mig kunna afgöra. En töregrde talare har sagt att katekesen anses helig, åtminstone för presterskapet.
Under sådana förhållanden synes det visserligen föga sannolikt, att de fyra Ståndens representanter skulle kunna lyckas att, på ett för nationen fullt tillfredsställande sätt, behandla denua vigtiga angelägenhet; men deras pligt alt i sådant afseende göra allt hvad de förmå torde dock alltid böra framstå för dem, såsom ett mål för deras bemödanden. Jag anser, för min del, det vara oförenligt med denna pligtkänsla, att sorglöst afbida de propos:r, som i den K. skrifvelsen utlofvas, angtde de delar af nya lagförslaget, som Regeringen säger sig anse ”kunna, utan rubbning af nu ”gällande lags principer, antagas.” R. St. hafva blott sju veckor qvar af den tid, som grundlagen betryggar deras sammanvaro. De bero, efter den 7:de Juni, af Regeringens Dcu 22 April. välbehag i alla sina förhandlingar. Det synes, som hade de ingen garanti i sednare tidens tilldragelser för möjligheten att genom de begge Statsmakternas innerliga och eniga samverkan afsluta alla de stora och vigtiga principfrågor, på hvilkas utredande och besvarande nationen i tiotal och tjugutal af år väntat. Vi stå ännu lemnade, å Regeringens sida, nästan utan all ledning för omdömet, inneslutna i labyrinten af vår förbistrade lagstiftning; och en hemlig ondskefull kraft synes hafva afslitit den ledtråd, som fosterlandskänslan fordom någon gång lyckats lemna fosterlandsnitet till räddning derutur. Oin jag äfven söker aflägsna hvarje mörk aning ur mitt bröst, ser jag dock ingenting, som kan gifva mig hoppet, att nationens bästa ännu kan göra sig gällande framför det missförstådda allenastyrandets intresse, som synes snart sagdt i allt på ett så betänkligt sätt förstärka sig genom de enskildta intressena, under det att de allmänna allt mer göras beroende af ett lagvidrigt och nästan olidligt godtycke. Med ett ord: tiden synes utvisa, alt nationens angelägenheter måste, så mycket som möjligt, behandlas af R. St., såsom berodde framtiden mera af folkets, genom sina representanter och allmänna opinionen, uttryckta kraft, än af en Regeringsmakt, hvilken icke en gång synes kunna organisera sin personal, ännu mindre antaga ett systeme, eller i handlingar utföra de principer, hvilkas grundrik
För tillgodonjutande af den för bränvin och sprit utaf Fransk tillverkning här ofvan medgifna nedsättning i tullafgiften, skall vid införseln genom intyg af behörig embetsmyndighet i produktionsorten, eller af föreståndare för tullkammare i exportorten, eller af Svensk konsul eller vice konsul i lastningsorten styrkas att varan är af vindrufvor och i Frankrike tillverkad; skolande produktionsbevis af Fransk myndighet vara af Svensk konsul eller vice konsul legaliseradt. Bränvin och sprit af annan alkoholhalt än den här ofvan angifna reduceras till normalstyrka eller 50 procent, på sätt derom är särskildt föreskrifvet. Finnes varan försatt med socker eller annat främmande ämne, hvarigenom alkoholhalten angifves origtigt å profvaren, erlägges tull såsom för Likör. Bröd, alla slag Buskär Buteljer; se Glas. Bålar; se Fartyg. Bäfvergäll; hänföres under Apotheksvaror. Bälten, Strumpeband, Klädningsoch Ärmhållare m. II. dylika persedlar tullbehandlas efter hvad taxan bestämmer för art. Hängslen. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Riksmynt. [1 kanna af 50 Iprocents alkoI holhalt vid ! + 15» c. jl kanna af 50 (procents alkoI holhalt vid ( + 150 C. (1 kanna af 50 Jprocents alkoj holhalt vid l + 150 C. 1 kanna af 50 procents alkoholhalt vid + 150 c. R:dr ore. 75 90 10 10 Fr tt. Fria Expeditions-Utskottets Förslag till under cl. Skrifvelse N:o 85. 45 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. Rör öre' Bär, ej specificerade ; se Frukter. Bärsaft, med tillsats af socker och sprit; hänföres under Likörer. utan sådan tillsats; hänlöres till Cider. Böcker; pä främmande språk tryckta; lexica, deri något främmande språk ingår; samt notoch ritböcker — Fr a på Svenska språket tryckta biblar, gifna till Svenska bibelsällskapet
R:dr blifvit dertill beräknad, Eder Kongl. Majtt, enär Stats-Verkets tillgångar ej xnedgåfvo Sluss-Verkets öfvertagande för Kronans räkning, i Nåder funnit godt, på sätt Kongl-’ Kungörelsen den 31 Juli 181O innefattar, till-' bjuda enskilde Nådigt Privilegium, att, under 8 4* Underdät}iga iSkrifreiser. namn af Hjelmare Kanaloch SlussVerks - "Bolag, ombygga och fullborda samt derefter framgent ega och underhålla denna Inrättning, meri den i sådant afseende öppnade Aktie-teckning inskränkt sig till eif belopp qf endast 49,900 Rutr, utom det forre Bojags-egarne i Orebro förklarat sig vilja i det nya Bolaget taga Akti. er för sin pppgifne fordran af 11,300 R:dr i och för Gamla Sluss r Verks-Inrättningens utgifter; vid hyilkgt förhållande, och då d<|'t väsentligaste hinder emot ett mera förmånligt utslag af en blifyande ny teckning troligen skulle undanrödja» i fall någon anstalt yidtogs, hYarigenom Bolaget kunde med säkerhet påräkna gn viss billig inkomst af sitt Aktie-Kapital, Eder Kongl. Majit i Nåder föreslagit Riksens Ständer, att af allmänna medel utse nödig Fond till betäckande af den brist, sorn kunde komma att yppas uti en till Sex procent fastställd årlig ränta, hvilken, äfven i den händelse Sluss-Verkets intrader gj dertill Jemnade full tillgång, vöre att räkna såsom en ständig och gifven inkomst af AktieKapitalet, och således jemväl af den redan tecknade Sumrrjan, Vid händläggning af detta ärende hafva Riksens Ständer trott, att, pm något direkt biträde, ehuruväl icke fullt uppgående till den flir Kanaloch Sluss-Verkets ombyggnad beräknade Summa, lemnäs samma Inrättning, skall således ofelbart för Enskilde beredas ett lämpligt tillfälle att med egna medel, under hopp om skälig afkomst, medverka till ett ändamål af den erkända gagnelighet, som det ifrågavarande, och TJnderd-uniga
Föreskrifterna i senare momentet af nästforestående § tillämpas icke å redskap, machinerier och verktyg, som med Wårt och Rikets Kommerskol - 51 legii tillåtelse för inhemska näringar inkomma, — icke heller åhrukade flyttsaker och resande tillhörige effekter, som icke utgöra handelsgods, och hvarmed förfares enligt hvad derom särskilt är eller varder stadgadt. På vederbörande fabriksoch handtverksföreningar ankommer, att utse en eller flere personer i hvarje stapelstad, sorn äga att tillse det de till hvarje förenings yrke hörande varor blifva efter rigtiga värden och benämningar förtullade, och öfvervara alla stämplingar i packhusen; dock må dessa ombuds frånvaro icke hindra tullbehandlingens företagande och fortgång. § 8* Inkomna och till inrikes förbrukning disponerade utländska varor kunna lill utrikes ort tullfritt åter utföras. § 9. Vid uppkommande tvist om en varas rätta art och benämning, må Generaltullstyrelsen, dess instruktion likmätigt, äga att, sedan, der så erfordras, sakkunnige handlande eller fabrikanter hörde blifvit, afgöra frågan; kunnande besvär öfver Generaltullstyrelsens i dylika frågor fattade beslut hos Oss i underdånighet anföras endast af godsägaren. § KX Alla både inkommande och utgående varor, ehvad de 'förtullas efter bestämd afgift eller efter vissa procent af värdet', eller äro tullfria, skola angifvas till namn, art och beskaffenhet, antal, svenskt mått, mål eller vigt, och, då godset efter värde förtullas eller är tullfritt, äfven värdet, saint på fika sätt i tulljournalerna och persedelextrakten upptagas. Om hvad i öfrigt vid varors angifning och förtal lii ing iakttagas bör, tjenar seglationsordningeu till efterrättelse. § 11- De varor, sorn ej om skeppsbord kunna genom svenskt mått, mål eller vigt till qvantiteten bestämmas, föras, efter deras beskaffenhet och värde, till tullpackhuset eller stadens vägar, för att der vägas elier mätas.
S:t Germain. Modern erotik. Några bagateller i ett vidlyftigt ämne af Alvar Arfwidsson. Det gamla, evigt unga. en g å n g u p p en parisisk äktenskapsstatistik, s o m j a g i förbig å e n d e ej kan n e k a m i g nöjet att m e d d e l a e r: Hustrur, som förlupit sina män 1.132 Män, som förlupit sina hustrur 2,348 Lagligen skilda makar: 4,175 Akta par, som lefva i öppen strid med hvarandra 17,345, sålunda olyckliga makar 34,690 Akta par, som i hemlighet lefva i strid med hvarandra 13,273, sålunda 26,546 Äkta par, som äro likgiltiga för hvar andra 110,480 Äkta par, som anses lyckliga 6,350 Äkta par, som nära nog äro det 274 Äkta par, som verkligen äro lyckliga 26 D e t är j u hemskt, s e ' n! rätt lustigt, det där, o c h så Men observera en sak: fransmannen gycklar gärna med äktenskapet, konvenansäktenskapet, de lättsinnigt Ingångna förbindelserna, men — han må nu heta Bourget eller Maupassant eller hvad som helst, — aldrig gycklar han med kärleken i detta ords egentliga och bästa bemärkelse. Detta tyckes vara nordbon förbehållet. V i ha på erotikens vinflaskor (förlåt bilden!) Oeh romantik, det betyder så mycket som att vinet är gammalt, att det är sliskigt, äckligt och simpelt, att det ej kan förekomma på en korrekt människas bord. Jag har aldrig kunnat lida detta slags folk, som rycker på axlarna, när talet faller på romantik. Dessa konvenansträlar, dessa ögontjänande lakejer hos prins Commeil-faut, som vanligen äro så innerligt emanciperade från allt hvad förstånd heter, de bli då plötsligt så öfverkloka oeh förnumstiga. A r då romantik någonting onaturligt? frå- gar jag dem — de rycka på axlarna. Är den förkastlig, hindrar den släktets materiella förkofran? — de rycka på axlarna.
Huru skulle Folket annars fritt och otvunget kunna utöfva sin beskattningsrätt? Huru skulle Regeringen på annan väg kunna finna folket beredvilligt att öka skatterne, i den mon som Statens tillväxt det fordrar. Att öppet få redovisa är för Regeringen lika så vigtigt, som det är vigtigt för Folket att få revidera. Herr Rosenblad_, Bernhard: Till hvad flere Talare yttrat angående det misstag, som vid genomläsningen af förslaget föranled t Grefve Horns tanka att BondeStåndet ej antagit detsamma, får jag lägga, hvad Utskottet i början af frågan om de alternativa förslagen anför, nemligen att det ena eller andra af dem kommer att antagas, allt eftersom Rikets Ständer antaga, eller icke, Grundlagsförslaget att Revisionerne skola ske hvart år. Således, om Rikets Ständer hade antagit detta förslag, skulle senare alternativen af 5 och 6 §§. hafva blifvit följde. Men som icke alla fyra Stånden, och således icke Rikets Ständer, antagit det nanida förslaget, förfalla dessa alternativer. Jag skulle således tro, att Herr Grefvens och Landt - Den 15 J a n u a r i i f. m. 20 7 Marskalkens proposition Lör blifva endast på Utlåtandet i sin helhet, tj den bestämda följden är, att det första alternativet blifver bifallit, då icke Rikets Ständer antagit det hvilande förslaget. Jag får således anhålla om proposition på bifall utan någon ändring. Grefve Horn: Den förnyade uppmaningen ställd till mig att afstå från återremiss, föranleder mig att fästa uppmärksamheten på det egna förhållande med denna fråga, att den så sent blifvit föredragen. Det är med bedröfvelse jag funnit, huru frågor af särdeles vigt blifvit sist af Ridderskapet oell Adeln behandlade. Då det åberopas emot oss, att det gör detsamma, huru vi afgöra frågan, enär de öfrige Ståndens beslut utgör Rikets Ständers, synes det vara maktpåliggande att för kommande lider fästa uppmärksamheten derpå, att i enlighet med 46 §. Riksdagsordningen målen någorlunda i enhet företagas.
Lagerbjelke trott sig genom en upgift ur 500 Den 29 Augusti f. m. Kiksg:s-kont:ts reglemente göra mig ett stort afbräck, så liar det likväl icke skett, emedan den förändring i säkerheterna som K. M. eger att vidtaga med andra arbetsföretag, densamma måtte K. M. äfven nu ega, i följd af det i mom. l:o af första punkten införda stadgande, enl. hvilket intet annat bolag får ega rättighet till anläggande af ifrågavande jernväg, än det, ät hvilket K. ftl. finnér förelaget kunna med säkerhet anförtros. En annan värd ledamot, Hr Prytz, har väckt tvenne förslag. Det ena, deri han beder Gr. Lagerbjelke afstå från sitt förslag eller någon del deraf, anser jag vara alldeles fåfängt. Det märkes att Hr Prytz ej lika noga, sorn jag, känner Gr. Lagerbjelkes ihärdighet i åsigter. Man kan med användande af krut spränga sig fram genom berg, på sätt vid jernvägsanläggningar stundom sker; men det går icke lika hastigt och lätt att fä en ihärdig motståndare till afstående frän afgifne förslag. — Det andra Hr Prytz föreslagit, som rörde beviljandet af upskof med diskussionen öfver Gr. Lagerbjelkes hemställan, anser jag vara något för sent framställdt. Hade detta blifvit anfördt i början af öfverläggningen, skulle jag gerna deruti hafva förenat mig, så mycket heldre, som ingen kan neka alt, om Gr.
När jag sedan betänkte att K.M:s Propos. om qvinnans myndighet blifvit bifallen, så syntes det vara i full konseqvens, att, då qvinna är myndig öfver sitt gods, så bör hon väl äfven fa råda öfver det som är ännu dyrbarare, hennes egen person. Dertill kommer älven, och de flesta unga män skola dela min öfvertygelse, att jag alltid ansett, att för en man af karakter ingenting på jorden finnes så humiliant, som att begära hvad jag redan eger, begära en flickas egande af föräldrar eller annan giftoman, då hennes hjerta manar henne att följa mig i lifvet och i döden. Min motion innehåller hufvudsakligast att qvinna» skulle vara sin egen giftoman vid 15 års ålder, och då Svenska lagen erkänner att hon då är iullvuxen och har rätt att ingå äktenskap, synes det temmeligen onaturligt att lion skall förnekas att göra sitt eget val, och måste jag uttala, huru det synes mig allt för sent att göra detta val först vid den tid, då lagen numera erkänner henne rätt öfver sitt gods, nemi. vid 25 år. Det är en vid skillnad emellan att vara mogen till att sjelf vårda och sköta 20, 50 å 100.000 ldr, än att vara mogen för äktenskapet och att kunna fritt råda öfver sitt hjerta. Man har här under diskussionen velat framhålla att qvinna» vid 15 års ålder skulle vara för ung att ega denna rätt öfver sitt eget tycke och sitt eget hjerta, men då lagen sålunda icke anser henne för ung att gifla sig, så bör väl henne äfven tillerkännas naturens frihet och naturens rätt. Jag skulle heldst hålla för, att man en gång komme derhän att ingenting lagstiftades i denna väg, oell man har äfven i andra länder ansett obehöfligheten deraf, t. ex. i Amerika. Utsk:t har motsatt sig min motion af motiver, som jag ej kan underlåta att närmare vidröra. Utsk:t säger bland annat: »Den fråga, som sålunda påkallat upmärksamhet, är ett bland de vigtigaste föremål för lagstiftarens pröfning.
– Alltid när Enevold Brandt föreställer sig Struensees lycka, drömmer han också om odödligheten. Så länge Amalie ännu fanns i Köbenhavn, var allt annorlunda. Då hade hans odödlighetslängtan ett bestämdt mål och flög som en tam dufva till det grefliga holsteinska palatset, där hon stod vid fönstret med handen full af ärter; men sedan nödvändighetens hårda hand slet henne från hufvudstadens fester och nöjen för att begrafva henne i Töndern, har hans längtan blifvit en gam, som ständigt sargar hans lefver. Däraf kommer det djupa vemodet, som präglar hans ansikte, då han denna morgon betraktar sin egen bild. I går mottog han med ridande bud två broderade silkestofflor, beledsagade af ett smärtans rop från mörkret, däri hon försvunnit. Hon ber, hon besvär honom i deras kärleks namn att icke låta henne försmäkta fjärran från den glädjens luft, han andas. Från brefvet föll en gnista i hans hjärta, och alltsedan dess har det blossat våldsamt. Nu förstår han sig själf. Allt det andra är idel tomma fantasier och hjärnspöken. Det är henne ensam hans längtan gäller. Det finns blott ett botemedel mot hans titaniska smärta. Amalie måste återkallas till Köbenhavn. Enevold Brandt nickar till sin egen spegelbild, som reser sig beslutsamt. Efter frukosten skall han tala med Struensee. Nu måste han till kungen. Vinterdagen är kort, och det börjar redan skymma, när en liten kammarherre med allvarlig min stiger in till Struensee, som arbetar i sitt kabinett. – Jag har någonting att anförtro er – säger Brandt dystert, och med en gest mot alla de kringspridda pappersarken slår han sig ned i en bekväm stol. – De där luntorna torna sig upp högre och högre för hvar dag, ni regerar. De komma snart att växa er öfver hufvudet! – Jag skall strax stå till ert förfogande. – Struensee skrifver ännu ett par rader, lägger sedan bort gåspennan och iakttager kammarherrns tragiska affektation. – Nå, käre vän, hvad är det som tynger er själ? – Tycker ni, att jag ser blek ut? – Nej, – snarare något echaufferad! svarar
Gullanders enka, Jacobina Christina Nobelius . 300: — g) Till Vaktmästaren vid Banko-diskont-verket, Erik Sjöbergs enka, Catharina Christina Sundgren . 75: —• h) Till Banko-ombudet vid Låne-kontoret i Malmö, Carl Adolf Nordströms enka, Clara Sofia Nordström 475: — i) Till Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndaren C. A. Brolings enka, S. M. Willberg 200: — k) Till förre e. o. Kammardrängen och vedsågaren i Banken, O. Lagerström 180: — /) Till Kamereraren i Rikets Ständers Bank, A. A. Drakes enka, S. Löfwenius 175: — m) Till enkan Louise Wigström, född von Schwerin 300: — tillsammans R:dr R:mt 3,142: 50. till understöd åt pensions-anstalten för enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid Banko-Diskonten, Låne-Kontoren och Tumba bruk ett belopp af högst 900 R:dr R:mt, som vid hvarje års slut utbetalas, intilldess ifrågavarande pensions-anstalt vunnit full stadga och säkerhet. Och ega Fullmäktige derjemte att, af de på anslaget till ofvanberörde dispositions-räkning uppkommande besparingar, utgifva ersättning för utarbetande af fortsättning intill närvarande tid af det register öfver Bankens handlingar, som lill och med år 1822 blifvit upprättadt. Vanko-Vlskoltels Memorial N:o SS. 7 Moni. 2. Af de å försålda guldoch silfver-panter uppkomna öfverskott, hvilka, sedan de hållits pant-egaren tillhanda under 10 år, efter hvilken tid pant-egaren förlorat all rätt till desamma, skola till Fullmäktiges dispositions-räkning öfverföras, ega Fullmäktige att fortfarande utgifva understöd åt sådana i torftiga omständigheter stadda enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid Banken och Diskont-verken, som icke äro berättigade till erhållande af pension från dessa inrättningars pensions-kassor.
Engelska jernvägarne kunna i medeltal anses ega, som förut är anfördt, omkring 4 ä 5 lokomotiver och 80 ä 100 vagnar, Franska och Belgiska dra omkring 2,5 ä 3 lokomotiver och 50 vagnar samt Tyska dra 1,5 dra och 25 vagnar, allt per Svensk mil. Ett enda jernvägsbolag i England, London & North Western, eger i närvarande stund på en banlängd af omkring 1,000 Engelska mil Bih. till R. St. Kostnaden för rörliga materielen är upptagen till: vid banan JVs 1 med 4,83 fots spårvidd, som representerar stambanan, ett lokomotiv 45,000 R:dr, en passagerarevagn 5,000 R:dr och en öppen lastvagn . 1,500 R:dr *) vid banan JVs 4 med 4,1 fots spårvidd, representerande Hudiksvalls, Söder hamns och Borås jernvägar, samma som materielen derstädes kostat, eller: ett lokomotiv (vid Hudiksvall från samma verkstad, sorn tillverkat Statens) 25,000 R:dr, en kombinerad 1 och 2 klass, passa^erarevagn . 4,850 » en öppen godsvagn 1,100 » samt Vid banan JVs 7 med 3,5 fots spårvidd: ett lokomotiv 20,000 R:dr, en kombinerad 1 och 2 klass, passsagerarevagn . 3,800 » och en lastvagn 900 » hvartill de med all säkerhet kunna erhållas. För mellanliggande fingerade banor är priset på lokomotivér och vagnar proportioneradt efter byggnadssättet. Man kan anmärka såsom en oegentlighet, att vigten på godsvagnarne är för alla banor af samma spårvidd antagen lika, ehuru priset varierar, hvilket, hvad vigten beträffar, kommer sig deraf, att lastvagnar af t. ex. stambanornas spårvidd med tillbörlig styrka, ej gerna kunna byggas synnerligen lättare, än de befintliga, utmärkt väl konstruerade vagnarne äro, helst om de utan våda skola kunna ställas tillsammans i ett tåg med dessa.
Så enkelt och rättvist detta var inrättadt af en Svensk Konung, sorn i Rikets häfder alltid skall bibehålla ett utmärkt rum; så mycket förmådde fyra och ett halft århundradens interessen af dem, spm kring - 6 Den 12 December f, m. slöto Monarkerne, att steg för steg föra jordens beskattning till det chaos af oreda, hvari den ännu befmnes. Från det felaktiga, i Sverige efterapade, system, att på den belöntes efterkommande in infinitum fortsätta belöningen för Staten eller Fursten gjorde tjenster, härleder sig ali den villervalla, all den orättvisa, som hvilar öfver Sveriges jordegendom. Eric XIV, svag, grym, lättsinnig, liksom godtgörande den ena svagheten med den andra, förslöste en stor del af Statens inkomster. Eric XIV, förordnande, att hvar Adelsman finge ha en Gård, hvarje Friherre 2:ue och hvarje Grefve 3:ne Gårdar frie från all skatt och tunga, frånskiljde Staten, att jag så må säga, en stor del af dess område. I början var väl denna frånskiljda Stat inskränkt, men obegränsad skulle den naturligtvis vidgas, i den mon familjerna tillväxte och kunde tillvinna si gr någon jord. Så bortskämde denne Eric XIV Magni Ladulåses verk. Man fortfor att bortskämma detta verk, när man tillät Adeliga Enkor och Jungfrur att njuta sitt gods frälst, så länge de vora ogifte. Man fortfor vidare dermed, då man år 1617 stadgade, att Skattejord kunde blifva frälse, när frälseman och qvinna voro Skattebondes arfvingar, samt att Bönder och Bondesöner kunde frälse förvärfva; när man vid 166® års.