Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 14 och 21 Juni på bordet lagda Utlåtande N:o 160, angående extra anslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-departementets handläggning, lades första punkten tilt handlingarne; återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, 7, 14, 16 och 23 punkterna, samt blef förevarande Utlåtande i öfriga delar af Ridderskapet och Adeln bifallet. Den 30 Juni. Från Höge. Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123, i anledning af väckta motioner, angående förändradt användande af den lill Skolorna i städerna inom Lunds stift och provinsen Halland af Götheborgs stift utgående helgonskyld. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Utlåtande, Memorial och Betänkanden: N:o 96, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 38, angående kontroll till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet att försälja sina tillverkningar. Med ogillande af Utskottets sednare förslag, framstäldt i förevarande Utlåtande, vidblef Ståndet sitt vid pröfning af Betänkandet N:o 38 fattade beslut. N:o 97, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 80. Lades till handlingarne. N:o 98, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 91. Lades till handlingarne. N:o 99, i anledning af väckt motion om allmänna begrafnings-platsers begagnande för dem, hvilka i farsot aflidit, lifölls; N:o 100, i anledning af väckt motion om beviljande af stapelrätt åt staden Sölvesborg, bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Utlåtande N:o 40, öfver Tapetfabrikören Johan Sandbergs ansökan om ersättning för en af honom å Banko-auktion efter silfvervärde inropad, sedermera oriktig befunnen, pant. Från Vällofl. Borgare-Ståndet.
Att deremot, såsom 6jte puncten af Herr Thams förslag innehåller, hindra storrå upplag i Städerne af trädvaror, Tjära, Beck och andra brännbara ämnen, tror Utskottet vara både angeläget och. instämmande med den rättighet, Styrelsen eger, att vidtaga utvägar till förekommande af uppenbara vådor, ®ch Utskottet hemställer derföre, att Riksens Höglofl. Ständer måga hos Kongl. Maj:t i Underdånighet anhålla om utfärdandet af en Författning, hvarigenom måtte föreskrifvas, att sådane articlar, då de i större mängd samlas, böra,sså vidt möjligt är, uppläggas, antingen å en från bebyggde ställen tillräckligt aflägsen och för sådant ändamål af Magistraten särskildt envist plats inom staden, eller ock, hvarest tillfälle dertill saknas, utom staden på visst afstånd derifrån. Slutligen och ehuru Utskottet, efter hvad ofvanföre är yttradt, icke kunnat antaga billigheten eller lämpligheten deraf, att genom ett ovilkorlig! påbud infora de öfriga af Herr Tham föreslagna stadgandets, Besvoch Ekon. Utsk. Betänkanclen. 189 har Utskottet likväl ansett sjelfva ämnet, hvarpå desse stadganden hafva afseende, höra föranleda Utskottet till en framställning hos Riksens Högloft. Ständer, af hvars bifallande Utskottet hoppas, att, å ett och annat ställe, åtminstone några af de orsaker, som underlätta eldens härjningar, sko. la undanrödias. — Utskottet föreslår derföre, att Riksens Ständer, i förening med den underdåniga anhållen, hvars framförande Utskottet redan tillstyrkt, inför Kongl.
Skälet hvarföre samma propos. ieke kunnat för Const.Utsk-.s granskning blifva föremål, är helt enkelt den, att denna granskning icke kunnat vid denna Riksdag utsträckas till samma propos.; men när man är häftig eller förifrar sig, har man i allmänhet icke reda pi saken, och detta har varit förhållandet med den värde talaren, särdeles i fråga om tolagen, ty hvad den beträffar, har Hr Printzensköld antingen icke läst K. M:s Propos. och Utsk:s Betänk., eller förstått afsigten dermed. Han har nemi. sagt, att i händelse städernes handel förminskas, skulle deras inkomst af denna tolag blifva lika med noll; men så är likväl icke förhållandet, ty Betänk, säger, alt tolagen skall minskas med den proc. af tullupbörden, hvarmed den hittills utgått. Således, om i en stad tolagen varit 16^ proc., kommer den att minskas med denna proc. Hade Hr Printzensköld med mera noggrauhet genomläst Betänk. så hade han troligen icke beskyllt BevillmsUtsk. för åtgärder så okloka, som han upgifvit. Utsk. har utgått från 2:dra hufvudgrunder, nemi. först och främst att i möjligaste måtto underlätta inhemsk fabrikation genom att göra råvaran fri från tull. Detta förfaringssätt är det enda, som kan höja ett lands industri; ty då får den ene medborgaren icke skatta mera än den andre. Den andra åsigten, hvarifrån Utsk. utgått, är att så mycket som möjligt, borttaga tull på de förnämsta födoämnena, på det att den fattiges lefnadskostnad må blifva så ringa som möjligt. På dessa två hufvudgrunder äro K. M:s Propos. och Beviiln:sUtsk:s Betänk, sammanskrifna, och jag hoppas och tror, att dessa åsigter allt mer och mer skola göra sig gällande.
Uu B B ^ B 2‘Sp-, p • B R:dr Runt. enligt nya jordeboksordningen. g r % Förmedladt. p ö' CP3 c» -t P-> z CO B aq Öq' CD B ningsvärde. och lägenheter af alla slag. cCD •5f O B CD CT* CD B oq B B p s 2 e g CO Oq Pj CD Oq S B^ p" B Bj B CD O >-S O * P-1 SS ri » 3 PrtP CD 1 Uti kustlandet. Tabb. N:is 11 och 12. 23 Tab. Nso II. LAGA SKIFTEN m. m. ÅREN 1856—1860. Sökta skif tens antal. Fastställda skiften. Antal. Skiftade mantal. Oförmed lade. Förmedlade. I Skiftade qvadratrefvar. Inrösningsjord. Aker. Äng. Odlings mark. Afrös nings jord. 10 Arfvoden till Landtmätare och gode män för laga skiften. R:dr R:mt. 11 Hela beräknade utgiftsersättningen. Norrbottens lån. Tab. N:o 13. FATTIGVÅRDEN. Ar. Äldre personer vårdade i fattighus. M. G. på annat sätt. M. G. Barn vårdade i och utom fattighus. M. Q. Summa. M. G. Antal af fattigvården understödde, som ej fått full försörjning. M. G. ! S:a. 17 18 19 20 21 23 t t i g v r d e n inkomster. 3.3 g' si £ S5 g.» » is" » J cd X1 c 3 2- ‘ B " ' Ersättning 5 S-5- 5. * S°? g o" ” » Summa. samtliga utgifter i och för fattigförsörjningen. Från Pajala socken har uppgift ej inkommit. 2. Uti 20:de kolumnen finnas upptagne medel, hvilka Anmärkningar: gåfvor från andra orter tiUföllo lappmarkerne efter 1856 års missväxt. STOCKHOLM, 1862.
Förordningen den 21 December 1857, jemförd med 20 § af Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, uppenbart vore, att Mårten Eriksson, då han saknade tillgång till gäldande af i fråga varande böter, utgörande, för stöld till belopp af Tio Riksdaler, Tretio Riksdaler, och för fylleri, Fem Riksdaler, bordt i stället hållas i fängelse vid vatten och brödså lång tid, som, enligt Kongl. Förordningen den 10 Juni 184 I, motsvarade det stulnas värde och böterna för fylleriet, titthopa Femton Riksdaler, allt Riksmynt, eller Nio dagar; men Rådstufvurätten, såsom ofvan förmältes, dömt Mårten Eriksson att i stället för nämnda böter undergå bestraffning med fängelse vid vatten och bröd i Elfva dagar, hvilken sistnämnda bestraffning sedermera blifvit verkstäld; alltså funne Kongl Hofrätten, jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, det skulle Rådstufvurättens ordförande och ledamöter, som i det anmärkta beslutet deltagit, för det felaktiga deri plikta, Borgmästaren Tjugu daler silfvermynt med Tio Riksdaler Riksmynt, samt Rådmännen hvardera Tio daler med Fem Riksdaler; hvarförutan de sakfälde borde ersätta icke allenast Kongl. Majit och Kronan, för Mårten Erikssons underhåll i häktet under två dagar längre, än vederbordt, med tretiotvå öre Riks mynt, utan ock Mårten Eriksson, för det honom derigenom tillskyndade lidande, med ett skäligen jemnkadt belopp af Sex Riksdaler Riksmynt; skolande ofvanberörda böter, tillhopa Fyratio daler silfvermynt, treskiftas emellan Kongl. Majit och Kronan, Söder hamns stad och Advokatfiskals-embetet; dock att de bötfäldes lott i stadens andel af böterna borde tillfalla Lazarettet i Gefleborgs län.
Länets andra hufvudnäring Bergsrörelsen har, under den tidrymd, som denna berättelse omfattar, ehuru den i allmänhet varit för idkarne mindre fördelaktig, dock lemnat ett större tillverkningsvärde än under de näslförutgångna fem åren. Uti Falu grufva bar malmuppfordringen forlgått så väl i de äldre rasen, så vidt malmtillgångar deruti funnits eller varit åtkomlige, som ock af malm ur fast klyft, och har uppfordringen så betydligt ökats samt malmens fyndighet jemväl visat sig så fördelaktig, att icke allenast koppartillverkningen af storgrufvemalm under de nu ifrågavarande fem åren i medeltal öfverstigit tillverkningen det föregående qvinqvennium med 880 skeppund årligen, och uppgått från 2,614 skeppund, som den år 1842 utgjorde, till 3,567 skeppund under år 1847, utan äfven behållningen af grufvan i så betydlig mån förhöjts, att densamma från 2 R:dr uppgått till 49 R:dr banko på fjerdepart emellan de nyssnämnde åren. Deremot har koppartillverkningen så väl af malm utur några i storgrufvans granskap bearbetade mindre grufvor som ock af slagg, sofrad i äldre varp, mycket förminskats, så att tillverkningsbeloppet af sistnämnde slags koppar under ofvannämnde år nedsjunkit från 434 skeppund till 125, hvartill orsaken är att finna dels uti minskad tillgång på sådan äldre slagg, som med fördel kunnat omsmältas, och dels i lägre afsättningspris å kopparen än tillförene, under det kolprisen bibehållit sig mera lika. 12 Under nu ifrågavarande period har koppartillverkningen af malm från Tomtebo grufva varit något utöfver en tredjedel högre än föregående qvinqvennium, men vid Garpenberg deremot nedgått till mindre än hälften af hvad den då utgjorde. Etthundranittiosju större och mindre jerngrufvor hafva blifvit bearbetade, och uppfordringen utur desamma har uppgått till 184,780 lass malm om två skeppunds vigt hvardera. Några nya jernverk äro inom länet icke anlagde, men de äldres privilegier äro till någon, ehuru ringa del utvidgade.
Jag vore därför nästan frestad tro på möjligheten av din förmåga även i detta fall ... - Ah, jämför icke vad som ej bör jämföras! Hållom oss till ämnet! Antag, att Baruk är din fordringsägare, att du behöver anstånd ... - Petros, hur vet du detta? - Bah, jag vet mer, mycket mer. Antag, sade jag, att du behöver anstånd av honom. Du kan då lugn gå hem att sova. Jag lovar, att Baruk skall hava tålamod. - Petros, är detta ditt allvar? Kan du hålla vad du lovar? - Jag kan lova och hålla mer. Det beror av dig själv och det förtroende du visar mig. - Men vad är din avsikt med allt detta? Vilka äro dina bevekelsegrunder? Dock, jag lämnar dessa frågor åsido. De må vara vilka som helst. Mitt läge är förtvivlat, jag bekänner det ... och räddar du mig så, som jag vill räddas ... - Så att allt sker i tysthet, så att din stolthet icke såras ... - Säg högmod eller stolthet ... orden göra ingenting till saken ... då lägger jag mitt öde i dina händer, och du må göra med mig vad du vill ... ehuru jag omöjligen inser, i vilken mån jag skulle kunna visa dig min tacksamhet med återtjänster. - Jag kräver inga sådana ... endast ditt förtroende. Med detta förtroende skall jag nå det övriga, och vad jag vill nå, är din lycka. Till att börja med: vill du besöka mig i morgon efter skymningen, då jag återvänt från mitt arbete? Du har måhända sett mig släpa sten till Afrodites tempel. Det är nu mitt dagliga göromål, och jag delar med glädje mina förtryckta trosbröders mödor. Då Israel var mäktigt, störtade vi avgudarnes altaren; vi måste nu återuppbygga dem, men, som vi hoppas, för att en gång nedriva samma våra händers verk. Du har nu att besöka mig icke i biskopliga palatset, som är förvandlat till ett fattighus, utan i en koja på Skambonide. Vem helst du spörjer skall kunna visa dig till min anspråkslösa bostad. Vi skola då i morgon vidare överlägga. ANDRA KAPITLET. Petros och Baruk.
I afseende å detta ärende, hvari deltagit D. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, Herrar StatsRåden Friherre Åkerhjelm, Poppius och Friherre von Schulzenheim samt Herr StatsSekreteraren Grip, nödsakas jag anmärka, att då Rikets Ständer i allmänhet bjudit, det inga nya anslag af spanmål under lönerna finge ske, och i följd *') Samma stalie N:o 184- 37 deraf äfven vägrat det begärda förhöjda spanmälsanslaget å KrigsKollegii stat samt ej heller velat medgifva någon förändring i förut fastställda staten för Wermlands FältjägareRegemente, bemälde Herrar StatsRådsLedamöter, hvilka icke destomindre yttrat, att ökade spanmålsanslag för bägge dessa stater kunde äga rum, dervid förbisett Rikets Ständers konstitutionella rätt. att dels, enligt Regeringsformens 62 §., fastställa, huru serskilda summor skola till serskilda ändamål användas, och dels, eldigt 64 §., pröfva de behof, till hvilka, och fastställa den stat, efter hvilken Rikets medel anordnas, samt följaktligen emot 65 §. af samma Grundlag tillstyrkt, att sådana medel mätte annorlunda användas, än faststäldt blifvit. lule ofih 8:de Punkterna. Uti Kongl. Majrts meranämnde, till Rikets Ständer vid nästförlidna Riksdag, alla tua nådiga Proposition, 12) hade vidare, i afseende å utgifterna på T r edje Hufvudtiteln, blifvit anfördt, att, enligt de för Konungens LifGardesRegementen fastställda, så kallade interimsstater, grundade på den förändrade organisation, Kongl. Maj:t, till befordrande af deras tjenstbarhet, funnit nödigt vidtaga, erfordrades, utöfver de för dem vid Riksdagen näst förut anvisade stater, följande summor: för LifGardet till Häst R:dr 6,835: 21. 6.
» Med sänkt hufvud och mörk blick gick han hastigt några slag fram och åter öfver rummet; så stannar han plötsligt framför systern, som med oroliga blickar följer honom, och säger i en bestämd ton, hvilken ej tillåter någon motsägelse: » V i måste genast fara in till staden, du och jag. Din man kan j u ej ha stort intresse af detta, och han har sina sysslor, som binda honom. Men du, som är hennes väninna, och jag, som • Ja, emellertid, något måste vi genast göra. Denna tvära afslutning på brefvet, denna främmande stil på kuvertet, jag vet ej, hur man skall förklara det? Kanske har hon blifvit plötsligt sjuk eller så. » Och så foro de med första båt. Främst af allt gällde nu att få upplysning om Ruths bostad; de togo en droska och började en forskningsresa från hotell till hotell genom den stora staden. På något af de mera betydande fanns hon ej; nå ja, det var j u ock naturligt, att hon sökt något mindre och stillsammare, der hon lättare kunde undgå en plågsam nyfikenhet och finna lugn. Sedan de i all hast rekreerat sig med en enkel middag, satte de sig upp på nytt och fortsatte ronden. Det var ett styft stycke arbete. Vid hvart och hvartannat gathörn sprang Karl Vrede ur vagnen och så in att examinera portieren. Det var ej nog att fråga efter fru Kruses namn, ty han förutsatte möjligheten, att hon uppgifvit något diktadt, utan han måste anställa ett formligt, uttömmande förhör på hvarje ställe, dit de kommo. Men beständigt, när han vände åter till Klara och vagnen, kunde hon utan onödiga frågor läsa samma: » intet, rakt intet » i hans allt mer missmodiga ansigte. Det led redan hastigt mot qvällen, och ännu hade de ej funnit det ringaste spår. A l l a tänkbara ställen på Norr voro undersökta, de hade gjort en tur till de rimliga inom Staden. D e voro båda nästan uppgifna af trötthet, och Karl hade blifvit allt mera få- ordig och mörk. » Ja, du förmår väl inte mera i dag », frå- gade han till sist systern, när de för hundrade gången stodo tveksamma, hvart de på nytt skulle vända sig. Klara suckade trött.
Han kände sig vara en usling, en eländig, som stötte tillbaka en hand. De gingo hem. Han ville skaka af sig brottet, men kunde ej. Men han framkallade bilden af medbrottslingarne, som framtvingat den bedröfliga situationen, och han piskade dem i sina tankar. Han var för gammal att vara i nivå med barnet, och han var för ung att kunna stiga ner till barnet. Men fadern, som lefvat upp genom sin förbindelse med en tjugofyraårig qvinna, vågade äfven opposition mot Johans lärda auktoriteter och ville stuka honom också på det området. De sutto efter afdukadt aftonbord, fadern med sina tre tidningar, Aftonbladet, Allehanda och Posttidningen, Johan med en skolbok. Gubben gjorde en paus. Hvad är det du läser? frågade han. Filosofi! Lång paus. Pojkarne kallade alltid logiken filosofien. Hvad är filosofi för slag, egentligen? Läran om tänkat. Hm! Ska man behöfva lära sig tänka! Får jag se på det der! Han sköt upp glasögonen och läste. Tror du bönderna i riksdan (han var bondehatare, men nu behöfde han bönderna till argumenteringen), tror du bönderna i riksdan ha lärt filosofi? Det tror inte jag, men ändå slå de professorer på fingrarna, så det är lust åt det. Ni läser så mycket onödigt! Och dermed var filosofien afskedad. Faderns sparsamhet försatte äfven Johan i högst obehagliga ställningar. Två kamrater erbjödo sig att under lofvet lära honom matematik. Johan frågade fadern om tillstånd. Ja, gerna för mig. När de sedan skulle honoreras, förmenade gubben att de voro så rika att man icke kunde betala dem. Men man kunde ge dem en present, menade Johan. De fingo aldrig något! Han skämdes i ett helt år och kände första gången det ohyggliga i en skuld. Kamraterna gåfvo först fina vinkar, sedan grofva. Han undvek dem icke, kröp efter dem för att visa sin tacksamhet. Han kände att de egde bitar af hans själ, hans kropp, att han var deras slaf och att han icke kunde bli fri. Ibland framkastade han löften, inbillande sig de skulle fyllas, men de fyldes aldrig, och skuldens tyngd ökades af brutna löften.
33 na linierna, af hvilka den ena skulle gå genom Nysund och -den andra öfver Degerfors, hvad lerrängförhällandena beträffade, vore jetnngoda, syntes likväl Degerforslinien böra företrädesvis väljas såsom för den inre rörelsen vida gagneligare, emedan densamma komme alt beröra sjön Möckeln, i hvars granskap bedrefves en ganska betydlig jerntillverkning. Såsom en följd af den från Jernvägs-kommitléens förslag afvikande riktning, som Kongl. Majit ansett vestra stambanan böra erhålla, skulle den nordvestra banan, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, komma att utgå från den vestra i närheten af Porla, men för öfrigt skulle denna bana anläggas i den af Kommittéen föreslagna sträckning. d) Sädrå stambanan. Emot denna, vid Falköping från den vestra utgående, stambanas ledning i öfverensstämmelse med Jernvägs-kommitléens förslag förekommer icke någon erinran i Öfverste Ericsons afgifna betänkande; men inom Bonde-ståndet har i derstädes väckt motion äfvensom i de af Kongl. Majlis
R:dr, för hvilken Rikets Ständer förklarat en persons namn alldrahögst kunna i Upplånings-Disconten blifva häftande, äfven må i beräkning tagas de Skuldeller Löftes-förbindelser samma person kunde hafva sig ik läd t i Banco Disconten, Låne-Confoiren eller den serskilda fonden för lån på Actier och Documenter, 4* ProtrUtdrag den 5 Mars 1830. fann Preste-Slåndet för godt alt, med afslag å hvad Utskottet härutinnan hemställt, förklara såsom öfverensstämmande med dess förut fattade beslut, att den för Upplånings* Disconten bestämda Maxirni-summa af 40,000 R;dr gäller ensamt för lån och ansvarsförbindelser i denna Discont. S. D. Furedrogos och biföll os Banco-Utskottets Utlåtanden; Nto 138, öfver anmärkningar från Val», loll. Borgare-Ståndet vid Utskottets Memori» al, N:o ia4, innefattande förslag, angående några i Banco Reglementet erforderliga närmare bestämmelser i samband med den af Rikets Ständer beslutade uppoch utlåning; och N:o, 139, öfv?er anmärkningar från Högloll. Ridderskapet och Adeln samt i anledning af de öfriga Riks-Ståndens beslut vid Utskottets Memorial, N;o 113, angående ersättning för den förlust, sorn kommer att drabba de i Banco-Reglementet af år 1823 (pag. 48) uppräknade åtskilliga Academier , Collegier och allmänna Inrättningar, genom bestämmande af 128 sk:s pris för det silfvermynt, som i utbyte emot Banco-sedlar dem tillhandahållas. Prot,.TJtdrag den 5 Mars 1830. 43 S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskoltets Memorial, N:o 70, i anledning af Tre Stånds återremisser på Memorialet
Jag förenar mig med deli värda ledamöten,' söm nyss yttrade sig, uti hans reservation emöt öformlighelen af det beslut, som i sista plenum fattades uti passevolänce-frågan samt anhåller att till prof. tå anföra, alt jag beklagar, att tillfälle bétögs mig att utveckla de skäl öeli grunder, på hvilka jag skulle öiiskat ätt R. ci. Ad. hade bifallit SlatsOtskrs betänk, i nämnda fråga; men då ingen discussion nu kan uppstå öfver saken, anhåller jag blott, att delta korta’ yttrande måtte fä ett ruin i protöcollel .■ Hr af Dalström, Gustaf Jac.: Som jag i Lördags deltog uti R. o. Ad:s då fattade beslut rörtde passevolancefrågän och Sedermera hört de oblida omdömen, som deröfver blifvit fällda, anser jag mig böra förklara, att jag var långt ifrån att hysa den tanke, att den vidtagna åtgärden skulle förespegla någon obenägenhet att mola BondeSRs önskan i denna fråga, så mycket mindre som den person, hvilken väckte motionen 0111 uppskof, önskar alt i sin helhet öfverflytta pässevolancen på bevillningen, och jag sjelf är öfveltygad, att de röterihgsskyldige behöfva någon lättnad. Frih. Då jäg förutser omöjligheten för mig ali här vara tillstädes, då denna fråga förekomfiier till slutligt afgörande; så anhåller jäg alt reservationsvis till prot. få anmäla, att jag önskar bifall till StatsUtsk:s betänk, angide passevolancen; och hembär jag Ulsk. min tacksamhet för den nationalitet Utsk. dermed velat åstadkomma. Frih. Boye, Ludv., uppläste följande anförande: Jag anhåller vördsamt att lå i prot. intagen min reservation emot det beslut, som Ståndet i sisth pleno, genom" omröstning fattade,' lill bifall för lagförslagets betänk. N:o 80, som föreslår den fö, ändring i 4 cäp. 4 §m Jordä-bin, att då man genom"
Dessutom Fånglistor m. ni. som för den kommande tiden icke äga något intresse; men hvilka utgöra stora massor och derigenom undangömma och begrafva de handlingar som liro af vigt och värde. Jag fortfar uti mitt yrkande, att R. St:r icke f. n. eller' förr än BiksArkivets handlingar blifvit genomgångna och alla onyttiga, odugliga och värde saknande afskiljda, måtte anslå medel till nytt hus åt RiksArkivet; och torde det tillåtas mig ånyo uprepa mitt påstående, att, i fråga om belägenheten för en ny BiksArkivbyggnad, föga eller ingen vigt ligger deruppå huruvida den blir på kortare eller längre afstånd från stadens medelpunkt. Frih. Cederström: I afs:de på det förslag, som sedan jag sist yttrade mig, blifvit framstäldt, ber jag att i korthet få yttra min tanka. Sannt* är, att behofvet af en annan lokal för BiksArkivet icke kan af någon förnekas; men de skäl som blifvit anförda derför äro icke af den tryggande beskaffenhet att jag för min del kan gilla dem. Att, enl. Frih. K lin k (urström s förslag, B. St:r skulle uttrycka deri önskan, att byggnaden borde förläggas på en fast och säker grund, vore väl fördelaktigt; men man liar derigenom icke precaverat sig för faran att den kan läggas på en eldfarlig plats. Vi veta t. ex., att Tyska kyrkan ligger på stenfast grund; men jag tror icke att vi skulle vilja hafva RiksArkivet der midtibland trångt hopbyggda gårdar och hus. Hr Fåhraeus har sagt, att man icke bör förlägga Arkivet till Riddarholmen, emedan en eldsvåda der kunde samtidigt förstöra Riksoch KammarArkiven m. m.; men jag tror att, för sådan händelse, man just genom att hopa skatterna inom en trång krets, bättre skall kunna koncentrera krafterna för att rädda dem.
Cirkulär-Bref, lösen för ifrågavarande 8% kappar hädanefter finge utgå från lösen för de 134 tunnor 4 l08/4o3 kappar öfverskotts-tionde, som regementet nu disponerar och hvilken lösen ingår till statsverket, hvarigenom denna öfverskotts-tionde skulle reduceras till 120 tunnor 2 5 727/120n kappar, men deremot det genom Kongl. Brefvet den 21 Juli 1838 regementet tillagda kontanta stats-anslag 1060 R:dr Banko eller 1590 R:dr Riksmynt minskas med 121 R:dr 92 öre till 1468 R:dr 8 öre. — Chelen för Westerbottens Fältjägare-Corps har, å sin sida, fästat uppmärksamheten derpå, att då Corpsens korporaler, enligt 1841 års Atlönings-indelningsverk, såsom aflöning uppbära endast värdet af fem tunnor korn med ett bestämdt penningebelopp af 34 R:dr 42 sk. 2 rst.