Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag för min del har en viss motbjudighet för allt lycksökeri, vare sig hos Konungen eller hos massan. Jag tror, att vi böra såsom lagstiftare följa vår öfvertygelse, utan att springa bröstgänges på, eller eftersträfva att springa i bredd med den ena eller andra, för att kappas om företräden i lagstiftningsväg. Men skulle frågan verkligen komma att vinna bifall, så skulle jag önska, att LagXJtsk., som, förmodar jag, får frågan återremitterad, ville äfven fästa uppmärksamhet derpå, att då man gör en så betydande förändring i arfsrätten, som här är i fråga, så får man icke glömma de nu lefvande personernes rättigheter och förhållanden. Visserligen har ingen rät tighet att ärfva sina föräldrar, förrän de äro döde; men den, som har föräldrar i lifvet och af dem kunnat hoppas något arf, har likväl under hela sin lifstid gjort räkning på, att den arfslag, som nu är gällande, skall blifva gällande, äfven då hans lur kommer att ärfva. Min tanke är åtminstone, att uppmärksamhet måtte fästas derpå, att om en sådan förändrad arfslag skall komma till stånd, så bör den icke gälla för andra än barnen af sådana hjonelag, som blifva ingångna efter den nya arfslagens antagande. Härpå ber jag att LagUtsk måste fiista uppmärksamhet, och måhända skulle detta stadgande göra mera för lagens genomförande än man i allmänhet tror. Jag ifrar visserligen icke fasligt mycket för frågans framgång, men ett sådant förhehåll synes mig vara riktigt. För öfrigt förenar jag mig med Frih. Boye i den åsigt, att här blifvit a:ne mål sammanblandade j samma betänk. Jag för min del skulle vilja, likasom Frih, Boye, tillstyrka bifall till det sednare, nemi. om istadarätten; men jag vill icke gifva milt bifall till den första frågan, innan den blifvit närmare skärskådad af Utsk., hvarföre jag nödgas begära återremiss. Hr Lagergren, Anders: Det är icke såsom jurist jag kan försöka att fälla något yttrande i detta ämne. Det är blott från historien och allmänt erkända förhållanden, jag 'heintar anleda, lill några anmärkntr.
Lån, Capital — —- Ränta Den så kallade Gamla Riksgälden, eller 2- och 14-öres Försäkrings-Sedlar — Jtelöpande Credit-Sedlar 4/877/207: 13: Koppar-Polletter 114,956: 2: 2,530: — 803: 32: 50: q: 9 3 R-’dr 4/992,163: 16: svarande emot Banco Af Credit-Sedel-Summan 4/877,207: 13: Afgår hvad som år 1812 dels blifvit realiseradt, dels uti Contoirets Uppbörd influtit — _ 352,822: 47: • Återstod 4,524/384: 14: Koppar-Polletterne 114,956: 2: 3 Tillsammans R:dr 4,659,340: 17: — svarande emot Banco Af de från Kongl, Stats-Contoiret lefvererade medel till infriande af f. d. Kongl. KrigsFörvaltningens utgifne, af Riksgälds-Contoiret accepterade och till betalning förfallne Invisningar, qvarstående —. hvilken summa under 1812 års lopp ökats derigenom att ytterligare förfallne Invisningar vid årets slut icke voro presenterade för Capital och Ränta Transport Vid 1811 års slut. Vid 1812 års slut. Skuld vid 1811 års slut Tillkommen Capitalgäld: Holl. Courant, å 44 sk. Brab. Vexelmynt, å 18 sk. Räntor påförda 1812: Holl. Courant, å 44 sk. —• Brab. Vexelmynt, å 18 sk. Fuori di Banco, å 6j sk. — —• — Conventionsmynt, å 32 sk. — • Hamb.
Remitterades Till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: 1:0 Ett Memorial af Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, angående vidtagande af utvägar, hvarigenom Åbyggnader å BoställsJord, må kunna försäkras i Allmänna Brandförsäkringsverket. 2:0 Ett Memorial af Herr Hammarhjelm, Carl Fredric, angående ändring i Kongl. För - 8 Den 15 Januarii. ordningen den g Februarii 1802, om Stängselskyldigheten. ' ’ ' \ 3:o Ett Memorial af Herr Hammarhjelm, Carl Fredric, angående ny Skattläggning å en del Bergsmanshemman. 4-'o Ett Memorial af Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuel, om inskränkning uti Exclusiva Privilegiers meddelande. 5:o Ett Memorial af Herr Lilljehorn, Gustaf Adolph, angående ändring i TjenstehjonsStadgan. 6:0 Ett Memorial af Herr Lilljehorn, Gustaf Adolph, angående förändring i SkjutsFörfattningarne. 7:0 Ett Memorial af Herr Åkerhjelm, Conrad, angående en fri Utförsel af Landets SkogsElfecter, jemte Herrar Mannerstams, Johan, och af Wingårds, Johan, yttranden i samma ämne. 8:0 Ett Memorial af Friherre Wrangel, Henning, angående angelägenheten att emellan Riksdagarne förekomma afgörandet af sådana Mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers öfverläggning. g:o Ett Memorial af Friherre Wrangel, Henning, angående rättighet för Landtbru - Ben r5 Januarii. 9 kare, att emot låg eller ingen Tull utföra LandlmannaProducter. 10:0 Ett Memorial af Friherre Wrangel, Henning, innefattande yrkande, att hinder ej må läggas af Consistorii Fullmäktig för afslutande af öfverenskommelser om Pastoralier emellan Kyrkoherdar och Församlingarne. n:o Ett Memorial af Friherre Wrangel, Henning, angående en förbättrad LandtmäteriTaxa. 12:0 Ett Memorial af Friherre Carpelan, Carl Mauritz, angående nödvändigheten $f en ny allmän vägdelning. i3:o Ett Memorial af Friherre Carpelan, Carl Mauritz, rörande
Ett ganska märkvärdigt förhållande är äfven, att då den summa, som städerna sålunda genom en allmän afgift eller beskattning uppbära, utgör, efter hvad jag här ofvan visade, 468,480 R:dr B:co, uttaxeras från samma städer för hus, borgerlig rörelse, samt under åtskilliga andra inkomsttitlar endast 434,4^7 Rtdr; så att städerna således erhålla en summa af 34,o43 R:dr B:co mera af en allmän beskattning, än samma städer sjelfva erlägga i skatt af städernas hus, borgerliga rörelse och åtskilliga andra titlar till städernas egna behof eller till bestridande af alla sådana kostnader, som i uppstäderna bestås af städerna sjelfva utan hjelp och som lika tillhöra alla städer i landet att bekosta. Det är ytterst förvånande, om man granskar förhållandet emellan hvad t. ex. Stockholm ger till det allmänna i skatt och hvad staden af det allmänna, eller tolagen, bropenningar m. m., får i skatt 0111 året. Man finnér då, att all slags borgerlig och industriel rörelse, skön konst, läkares och advocaters förtjenst, alla dessa yrkens betjente &c., med ett ord all skatt efter 2 Art. utom tjenstemäns löner, betalade t. ex. år 1828 R:dr B:co 164,i58 R:dr 16 sk. 3 r:st., då deremot staden erhöll i skatt af tolagsoch andra afgifter för handeln och sjöfarten 255,748 R:dr, således nära dubbelt emot hvad ali rörelse i staden betalade till Kronan.
Ja jemte ett eller annat Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Hr Stjernsvärd: Som jag förnummit en viss otålighet hos R. o. Ad. att få öfvergå till behandling af husagan, vill jag icke uptaga tiden med en votering, utan anhåller blott att få till prot. reservera mig mot det fattade beslutet samt att, om jag så för godt finner, framdeles få aflemna denna reservation skriftligen. Föredrogos ånyo och biföl los BankoUtsk:s nedannämnde d. 24 och 25 dennes på bordet lagde Mern.: N:o 82, med hemställan om vissa tillägg till Reglementsföreskrifterna, ang:de Bankens metalliska kassa; N:o 83, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i BankoReglementet; och N:o 84, ang:de Instruktion för R. Stms BankoUtsk. vid nästa Riksdag. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 24 och 25 dennes på bordet lagda Mern. N:o 52, i ani. af återremiss af Utsk:s Be - O en 26 Februari. 411 tänk. N:o 42, rörande viickte motioner om åtskilliga förändringar i gällande LegoStadga d. 23 Nov. 1833 samt deremot svarande §§:r i Allmänna Lagen. Irsta punkten, innehållande förslag lill en förfalla., hvarigenom rättigheten alt tilldela vårdslöst och försumligt tjenstehjon husaga insltränkes. Frih. Cederström, lindolf: B. o. Ad. har vanligen plägat vidhålla de beslut sorn 11. o. Ad. efter moget öfvervägande fattat. Om således de skäl voro giltiga, hvilka verkade till afslag å det Sammansatta L'tsk:s förra hemställan, så torde äfven nu resultatet böra blifva detsamma.
Stats-bidrag, angående allmänna vilkor oell stadganden i afseende på de under denna Riksdag till vägauläggningar och vngförbätt 12 - 178 — S ringar samt hamnbyggnader och vattenaftappningar ni. fl. arbets* företag, beviljade. Se Regerings-Foi mens 5 och 6 SS Stats-lörfattning samt straffoch privat-rätt, om skyldighet lör blifvande civile Tjenstemän så väl i Sverige som i Norrige, att examineras i .Unions-ltikets. II. R. 293. lil. B. 109, 230, 233- A. 238. Stats-lån, om frams fäldt anbud å ett utländskt. -— angående upptagande af inrikes, mot räntebärande obligationer å äfven smärre valörer, till anskaffande af medel för jernvägsanläggningar. II. 299- R. 531. Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 62. Ståts-lflnet å 3 millioner Specie, att Rikets Ständer mätte bemyndiga deras Fullmäktige i Banken, att på sätt dem lämpligast synes och på det för Stats-Verket minst betungande vilkor, gä i författning om detta låns dödande, så vida det visar sig att dessa 3 millioner Specie icke mot nu gällande vilkor kunna utlånas. XI. 445, 457. R. 459. B. 466, 467, 469 A. 475 Stats-lånefonden, angående tiden hvarunder ränta och provision må förskottsvis afdragas å försträekningarne från. XI. B. 418. 427, 432. A. 435. E. 437. — om vissa föreskrifter med afseende å. XI. B. 466, 467, 469. A. 475 Statsmedel, i Kronans kassor influtna, angående deras tillhandahållande för allmänna rörelsen. Ståts-regleringen af utgifterna under Riks-Sfateus Hufvud-Titlar. Se Riks-Statens Hufvud-Titlar.
Betänkandet N:o 21, godkändes; äf förgyldt eller måladt i figurer eller (. vensotn för allt porcelaine bestämdes med blommor J frihet ifrån utförsel-tull. Pörte feuiller, T askböckerJdidiculer n,., , ,T och Nattsäckar } N:o 30, godkändes. PotatoéSj Puder Betänkandet JNT:o 21, gillades, endast med den förändring, alt införsel-tullen för potatoes-mjöl bestämdes till 16 sk., (ör 1 Lispund. Litt. Q. Qvicksilfver Betänkandet N:o 21, godkändes. Prot. Utdr. d. iS Dec. 184-0- Litt. R, Redskap och Machinerier, eller delar deraf, ej specificerade Belänkandet N:o 21, godkändes. införda med Commerce-C ollevi till-'. Dessa rubriker förändrades till följanstånd, för uppgifna behof. (de redaction: ”med Kongl. Maj: Is Nå Dito Dito, såsomprof eller modeller J diga tillstånd införda, såsom prof elier modeller.” Dessa ansågos fria ifrån införsel-tull. Rhabarber — Rötter . Betänkandet N:o 21, gillades. Litt. S. Sadelniakare-arbeten3 ej specificerade —• Salmiak Betänkandet N:o 21, gillades. Salpeter: "i Tull värden bestämdes, för det första orajfinerad . (förslaget, till 5 R:dr, och för det se rajjinerad J nare, till 6 R:dr 24 sk.; och i öfrigt bestämdes för begge slagen införselsförbud samt frihet ifrån utförsel-tull. Chilisk salpeter Betänkandet N:o 21, godkändes. Salt Silke Betänkandet N:o 21 gillades, med til lägg, att Segel äro fria ifrån utförseltull. Sirup Betänkandet N:o 21 gillades med un dantag af artikeln: ”Socker-sirup, brun eller hvit,” för hvilken bestämdes införsel förbud j jemte frihet ifrån utförsel-tull.
De denna fråga rörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars handläggning ärendet varder öfverlemnadt; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. O. Palmstjerna. Utdrag af 'protokollet öfver Fin ans-är end en, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms slolt den 16 November 1853. Närvarande: Hans Excellens, Justitiae-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes ärenden, Herr Friherre Stjerneld, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, M 15. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet, Herr Friherre Palmstjerna, uppläste till justering det förslag, som, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits, uppå Stats-rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, blifvit uppsatt till Kongl. Majits nådiga proposition till Pikets Ständer angående eftergift till förmån för Carlstads stads-lörsamling af kronans rätt till ett efter Närings-idkerskan J. E. Hollander fallet dana-arf. Kongl. Majit behagade, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt belällte, att, i enlighet dermed, nådig proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Mildhog Lundgren. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 12 Dec. 1853, kl. 10 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga proposition till Rikets Ständer om eftergift af kronans rätt till dana-arf efter a/lidna enkan B. H. Sandelin; Gifven Stockholms slott den 16 November 1853.
De som, med fasthållande af dessa åsigter och med erkännande att staten jemväl af moraliska grunder icke bör, utan särdeles öfverlygande skäl, frångå förutsättningar, för alt icke säga beslut, hvilka icke kunnat blifva utan verkan på enskildas ekonomiska företag, kunna, likasom de, hvilka anse tillvägabringandet inom möjligast korta tid af föreningen mellan Stockholm och Götheborg, såsom det för närvarande vigtigaste målet, fordra, att den förändrade å&iglen om banans sträckning icke må ega anspråk på afseende förr än det blifvit klart ulredt, att endast den öfverensslämmer med statens väl och fördel; men hvad som oeftergifiigen mäste fordras, är att staten icke anlägger sina banor i en oriktig eller mindre fördelaktig riktning derföre att Köping-Hult-vägen finnes, om icke den rätta riktningen derigenom är omöjliggjord; och det är detta som måste utrodas. 1 sådant afseende har inom Utskottet förekommit ett yttrande af Herr Öfverste Ericson, deri han uppgifver de dryga anspråk, bolaget framställt för avstående af vägen till staten, men endast med lätt hand vidrör möjligheten för staten att begagna bolagets väg. Det är dock denna sednare af Jernvägs-kommittéen föreslagna utväg, som är så enkel och naturlig, att det verkligen fordras kraftiga skäl för alt visa dess omöjlighet; och jag tror mig icke säga mera, än hvad jag, likasom en hvar annan, kan fatta, förstå och bedöma, då jag påstår, att ett sådant begagnande af en staten icke tillhörig hana, väl kan vara förenadt med några min dre olägenheter, men alldeles icke omöjligt eller ens underkastadt några sådana svårigheter, att dem bör tilläggas någon. betydelse vid afgörande af den utomordentligen vigliga frågan om vestra vägens ledning från Stockholm.
Och hvilka solida studier öfver den menskliga lumpenheten tror ni inte en ung flicka har tillfälle att göra, då hennes far helt plötsligen gör cession, och hennes forna umgängesvänner börja vända henne ryggen, och unga herrar, som för inte så längesedan krusade henne, helt oförmodadt ha blifvit närsynta, då de möta henne på gatan? Åh, d’ä’ ypperliga tillfällen, det der! Då lär man att känna menniskorna, ser ni, fröken!» Han gnuggade händerna och skrattade, utan den allra minsta skymt af bitterhet. Han tycktes upprigtigt road af alla de bedröfliga rön han gjort. »Nej, nej, herr Vigert!» utropade fru Hedenstam, ifrigt understödd af båda flickorna, »jag försäkrar er att ni öfverdrifver! Så hjertlösa, så lumpna äro inte menniskorna! Ni målar med alldeles för starka färger.» »Gör jag! Nej stopp!» svarade Vigert, i det han satte sig högre upp på bänken och med en bekräftande rörelse tryckte mössan längre ned i pannan. »Hvad jag ä’ för spak, inte brer jag för mycket på! Ni ska’ bara inte kalla det uselt och lumpet och smutsigt, med flere sådana der idealistuttryck, det är bara rätt och slätt menskligt och ingenting annat. För min del tycker jag det är rigtigt intressant att se hur menniskor krångla in sig i ruskigheter och tarfligheter. Min själ och Gud», fortfor han, i det han lutade sig framåt, lade hufvudet på sned, slog händerna mot hvarandra och med sin lätta brytning sjungande tryckte på orden, som han brukade, då han skulle ge kraft åt sitt tal, »min själ och Gud, om någon enda af familjen Burström är en bit bättre än de figurer Kielland skildrar, och som på vissa håll väckt så mycket skrik om smutsliteratur! Ni ha troligen aldrig kommit i beröring med sådana der halfbildade, rika borgarfamiljer, men jag har haft den förmånen, dels vid min fars cession, dels derigenom att jag varit ute och konditionerat – och jag känner dem. Tror ni inte att fru Burström t. ex. är en äkta Kiellandstyp, och dertill en af de allra hjertlösaste och småaktigaste?»
Jag tyckte mig inse, alt förhållandet varit ungefärligen sådant, som en värd talare uppgifvit, och att det således numera vore ganska möjligt och verkställbar att förrätta en sådan revision, hvilket förr, efter min åsigt, varit svårt nog alt med grundlighet göra, då man i Augusti eller September månad kunde motse att riksdagen skulle kunna afslutas vid denna tid. I afseende på bankens räkenskaper har jag ingen säker kännedom örn huru långt granskningen kan förrättas, hvilket förhindrat mig att föreslå den af Hr von Troil nämnda revisionen i och för banken. Hvad riksgäldsverket angår, så medger jag, att det för motionens completterande borde tilläggas, ehuru det icke blifvit för mig uppgifvet , att riksgäldsverkets räkenskaper icke äro granskade för år i858 och måhända 1819, ty jag tror, alt de kunna granskas äfven för det sistnämnda året; men ehuru jag icke fått någon underrättelse derom, kan jag ändock deraf, att StatsUtsk. ansett sig icke kunna granska statsverkets afslutade räkenskaper, draga den conclusion, att riksgäldsverket förmodligen är inneslutet under samma beslut. Jag begär derföre alt min motion måtte utsträckas äfven till riksgäldsverket förden afslutade räkenskap i detta verk, som ännu icke blifvit granskad. Hr von Troil: Jag lyckönskar Frih. Cederström, Jacob, lill det vackra tal han nyss hållit om sig sjelf. Jag lyckönskar honom i dubbelt afseende, om äfven allmänheten instämmer deruti. Hvad för öfrigt angår den ton, i hvilken han yttrat sig, så tager jag för gifvet, att den kommer från någon själsfrånvaro, samt att Frihtn för tillfället ej kom ihåg annat, än att han var landshöfding och skrupensade sina länsmän. Jag är äfvertygad, att när Frih:n hinner sansa sig och återkommer till sig sjelf, skall han inse hela det oskickliga i hans sätt alt yttra sig öfver ett K. St:s Utskott. Den 18 November f. m. 9* Hr Westfelt, Nils:
I ett spel om Christi födelse af Knaust (1541) är i skildringen af förkunnandet för herdarne den ton af naturlighet sökt, hvilken förer med sig en komisk anstrykning åt det hela. I en komedi om verldens början och slut af Crüger v. Spernbergk (1580) samtala herdarna med hvarandra före englens ankomst om vargar och får, skänka hvarandra hundar, täfla med hvarandra i sång och blåsning på herdepipan. I ”Jacob” af Göbel (1586) tala herdarna i folkspråket, blåsa tillsamman och tvista om företrädet af deras klubbor. ”Dessa herdar,” tillägger Gervinus, ”äro grofva tyska bönder och hafva ingenting af den italienska herdeadlen.” Äfven i våra svenska skådespel äro herdarna så väl som bönderna nationela, och om äfven tyska mönster förelegat, äro dock dessa öfversatta på god svenska. Lasse och Hans samtala om den förfärliga kölden och vargens befarade härjningar bland deras hjordar. När englen försvunnit, öfverlägga de om de gåfvor, de böra medtaga till ”den lille Jesus,” och besluta då att jemte ost medföra ingredienserna till äggkaka, den så omtyckta högtidsrätten på svenska bondgillen. Betecknande är, att Lasse äter sig först rätt mätt, innan han ger sig åstad. Ett bland de löjligaste dragen är inlagdt mot slutet af scenen i stallet. Lasse, gripen af ögonblickets högtidlighet och rörd öfver Josefs och Marias vänlighet vid afskedet, ger sitt af välvilja mot Gudabarnets föräldrar öfversvällande hjerta luft, i det han bjuder Josef det bästa, han kan uttänka: en bit tobak; men Josef afslår med förakt detta anbud, förklarande, att han ännu aldrig ”druckit” tobak. Smått förlägen öfver sin enfald att hafva bjudit en så helig man på tobak, ursäktar sig Lasse med det gamla välkända, ”att frågan är fri.”
— Sällan 4 ötvas och vårdas jaglen af jordägarne. — Med få undantag är den öfverlemnad åt skogvaktare eller idkas den af torpare, drängar, inhyseshjon och lösa personer, som endast hafva till ögonmärke den närvarande förmånen eller lättaste sättet. Fiskes idkande erbjuder sig öfver hela Länet, fast i allmänhet icke annorlunda än till husbehof; men i skärgården utgör det hufvudnäring. Jordmånen i odalåkern är i allmänhet god och gifvande, bestående af stark lera blandad med svartmylla, hvilken, mycket hårdbrukad, likväl, sedan broddén framskjutit, uthärdar långvarig torka, utan särdeles menligt inflytande på afkastningen; dock gäller detta egentligast om hösfsädet,'sorn ock allmännast här brukas. Åftappningar och odlingar af mossar och kärr hafva i sednare lider betydligt tilltagit. 2:0 Invdnarne. Folkmängden i landet utgör 27,307 män och 29,886 qvinnor, mantalsskrifna; samt icke mantalsskrifna 18,211 män och 20,216 qvinnor. — Tabellen visar städernas folkmängd. Folket: Genom folkskolor, der barnen bibragts nödig christendomskunskap och lärt skrifva, genom af handel, körslor och dylikt åstadkommet umgänge med främmande, har folket erhållit en viss upplysning särdeles i orter gränsande till städerna. — Sedligheten är mindre, hvartill en ganska betydlig orsak igenfinnes i ett, kanske något minskadt fylleri, hvars betydligare aftagande motverkas genom ymnig tillgång på bränvin. — Den fordna lättheten att på härads-allmänningarne få anlägga odlingar har varit, och det allt mera allmänna bruket af så kallade stattjenster är i betydlig mån bidragande till ökande af fattigdom. — Dessa förhållanden, söm bestämdt ådagalägga följderna afen för långt utsträckt hemmansklyfning, försätta den arbetande klassen i en belägenhet, hvilken förorsakar håglöshet och mindre ordentligt lefnadssätt. Konstoch Nciringsjlit.
V. B. 315. A. 480. — N:o 107. angående ytterligare anslag för det inom Rikets Ständers hus inrättade Riksdags-archiv. V. B. 315. A. 480. — N:o 108. i anledning af väckt motion om Kongl. Bibiiothekets förflyttning till del af Riksgålds-konloret begagnade hus. V. B. 316. A. 480. — N:o 109. angående bestämmandet af den Riks-Ståndens och Utskottens Kansli-betjening tillkommande aflöning. V. B. 556. VI. A. 196. — N:o 110. angående Stats-kontorets ersättande för de under år 1850 utbetalda medel till Kolonien S:t Barlheleruys förvaltningskostnader. V. B. 557. VI. A. 224. — N:o lil. i anledning af väckt motion om ett lån för beredande af sunda och ändamålsenliga bostäder ål den arbetande klassen inom hufvudstaden. A. 239. — N:o 112. angående ett hegardt lån för fullbordandet af Lazarelts-byggnaden i Lund. VI. B. 267, 541. VII. A. 3. VIII. U. 283. A. 296. E. 560. — N:o 113. i anledning af väckt motion om användande af den Storö fiskelägenhet åsatte ränta lill underhållande af hamnen derstädes. VI. B. 267, 541. VII. A. 3. — N:o 114. i anledning af väckt motion om rättighet för nuvarande Arrendatorn af Kronosäleriet Boda att under visssa vilkor arrendet frånträda. VI. B. 267, 541. VII. A. 3.
Betänkande, i anledning af väckt motion derom, alt, när för brott sakfälld person, under en lid aj tio år efter det brottet blifvit begånget, ådagalagt ett oförvitligt uppförande, något omnämnande af den utaf honom begångna förbrytelse icke må i hans frejdebetyg vidare ega ruin. Berörda förslag är väckt inom Höglofliga Riddcrskapet och Adeln af Herr Påhlman, A. G., som till stöd derför erinrat, hurusom man i våra tider allt mera kommit till erkännande deraf, att ett af straffens hufvudsakliga ändamål vore att förbättra och om möjligt återföra den fallne in på en biiltre väg. För vinnande af detta ädla mål hade många åtgärder blifvit vidtagne, och hvarken möda eller uppoffringar blifvit sparade. Också hade från den tysta ensamma cellen mången brottsling utgått med djup ånger öfver sina felsteg och med de bästa föresattser för framtiden. Men om man undersökte orsaken, hvarföre dessa goda föresattser hos så mången blifvit utan frukt och hvarföre äfven de, hvilka under bestraffningstiden om sig lemnät det bästa hopp, snart återfunnits på brottets bana, kunde det svårligen nekas, Sammansulta f.agsamt Allm. Resö.- o. Lkon.-Utskcltels Betänkande N:o 30. 7 att samhället dertill hade någon skuld, enär detsamma, i stället att bereda den fallne medel och utvägar att |iä ärligt sätt förvärfva sig sitt uppehälle, tvärtom utstötte honom och derigenom sä till siigandes tvingade honom äter in på lastens väg. Detta skedde nemligen derigenom, att, i stället för att öppna utsigt för den felande att återvinna medmenniskors förtroende, man påtryckte honom en stämpel, från hvilken han aläng kunde blifva befriad.