Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Middagen var ordnad efter europeiskt mönster, med riklig tillgång på maträtter och vin. Palatset utgjordes af ett envånings trähus i japansk byggnadsstil. De rum, till hvilka vi hade tillträde, voro försedda med europeiska möbler, ungefär sådana som man hos oss skulle vänta att finna på en förmögnare enskild familjs sommarställe. Märkvärdigt var, att man icke brytt sig om att i någon större skala pryda rummet eller bordet med de vackra inhemska bronser eller porsliner, af hvilka en så riklig tillgång finnes i landet. Sommarpalatset omgafs af en trädgård, som japaneserna ansågo såsom någonting utomordentligt och äfven såsom mycket stor. Vi skulle kalla den en liten väl och originelt underhållen miniatur-park, med omsorgsfullt ansade gräsmattor, underligt formade dvergträd, dockbryggor af sten, små dammar och vattenfall. Festen var mycket angenäm, och alla, från vår intelligente värd till premierministern (Daijo-daijin), kejserliga prinsen Sanjo Sanitomi, visade oss stor vänlighet. Den senare såg ut som en sjuklig ung man på några och tjugu år. Han var dock vida äldre och hade kraftigt deltagit i de vigtigaste politiska händelser sedan hamnarnes öppnande. Värden, amiral Kawamura, hade mer utseende af en vetenskaplig forskare än af en krigare. Det anspråkslösa yttre dolde dock här en stor och ädel man. Kawamura har nämligen såsom befälhafvare för Mikadons trupper med synnerlig utmärkelse ledt undertryckandet af upproret under den tappre Saigo Kichinosuke. Denne hade vid Mikado-våldets återställande varit dess hjerta och svärd, men stupade snart derpå mot den regering han sjelf bidragit att skapa och är nu, ett par år derefter, af forna vänner och forna fiender beundrad och besjungen som nationalhjelte. Alla Kawamura Sumiyoshi. Japans sjöminister. vid middagen närvarande japaneser voro europeiskt klädda, i svart frack och hvit halsduk. En eller annan bar uniform och europeiska ordnar. Äfven tolkarne och tjenstepersonalen buro europeisk drägt.
Härigenom skulle bruks-idkaren komma i tillfälle att tili förbättringar af tillverkningen använda ett kapital, motsvarande en ränta till lika belopp med den borttagne skatten och hvilket han annars ofta icke vöre i ständ att. anskaffa; och att ifrågavarande beskattnings borttagande kunde verkställas utan att Stats-vcrket derigenom behöfde befara någon brist i sina tillgångar, eller att skatterna behöfde å annat håll höjas, ådagalades af det betydliga öfverskott å stats-inkomsterne, som samlades i Riksgälds-kontoret. Inom Bonde-ståndet hafva de fleste ledamöterne ansett den af Utskottet föreslagna nedsättningen i hammar-skatten böra afslås. hufvudsakligen af de skäl. att den föreslagna nedsättningen i tackjerns-skatten äfven komme stångjeru*- smidet till godo, samt att då jordbruket vöre i en mera betryckt ställning, än jernhandteringen, och hammar-skatten vore en grund-skatt, någon nedsättning häruti icke borde ske förr än man ansåg sig äfven kunna medgifva enahanda lindring i de-grand-skatter, -som hyllade på jordbruks-näringen; hvarjemte, beträffande minimi-beloppet för oinskränkt smides-rätt vid bergsmans-hamrar. bifall yrkats till den af motionären, riksdags-fullmäktigen Johan Bergström, föreslagit» nedsättningen i nämnda belopp ifrån 400 skeppund tili 200 skeppund, enär det förra vore för högt tilltaget, och det icke öfverenssfämde med billighet, a vt. när tillverkningen icke kunde uppdrifva» till 400 skeppund, bergsmannen ändock måste skatta derför.
Enär de Filial-banker, hvilka hädanefter bilda sig, komma att erhålla fdelar af försträckningen från Riks-Banken. i form af lån, och återstående 'del såsom kreditiv, anser jag att räntans nedsättande, enligt 71 punkten 3 mom. litt. g., för penningar, erhållne i egenskap af lån till 2 procent, ingalunda borde medgifvas, emedan Riks-Banken derigenom skulle få tillgodonjuta en alltför liten ersättning för på detta sätt gifvet låne-understöd — synnerligen då man äfven måste taga i öfvervägande den omständighet, att den del af försträckningen, som lemnäs i egenskap af kreditiv, aldrig är vorden bela krediliv-året för Riks-Banken räntebärande, och således lemnar ingen fördel för Riks-Banken. Häruti har Herr Kontrakts-prosten Malmstedt sig förenat, hvarjemte i 1 och 3 punkterna af denna reservation instämt Herr af Geijerstam, Carl, Herr Fabrikör Almgren och Herr Borgmästaren Ekenman, samt uti l:a punkten Herr Biskop Genberg, och uti 3:dje punkten Herr Björnstjerna O. M., och Herr Professor Agardh. af Herr Grosshandlaren Koek: »Föreslagna räntan, 2 procent, för af Riks Banken till Filial-bank lemnad försträckning, torde vara för låg och en nog stor uppoffring af det allmänna, i synnerhet sedan Höglofiige Utskottet tillstyrkt den förändring, att af försträckning skall, från en femtedel, som nu är stadgadt, en tredjedel utgå i form af kreditiv, derå ränta icke beräknas förr än Filial-banks anvisning med obegränsad omloppstid till betalning i Banken ingår. Om, vid upphörandet af Privat-bank, ytterligare uppmuntran för bildandet af Filial-bank anses böra af Rikets Ständer på detta sätt meddelas, tror jag att 2£ procent ränta å försträckta medel dertill äro fullt' tillräckliga.
I anledning af Herr Polismästaren och Riddaren B. C. Bergmans förklaring inskränkte jag mig till hvad jag emot honom anmärkt, nemligen att han, som från början af oväsendet på Brunkebergstorg ofvanskrifne afton den 18 Mars 1848 haft derom kännedom och erfarit syftningen af folkrörelsen, så fort densamma kom i gång, icke genast och utan allt uppehåll härom underrättat Herr Öfverståthållaren, utan dermed dröjt minst en half timas tid, hvaraf den vid tillfället inträffade försummelse i nödiga anstalters fogande tillkommit; och ansåg jag detta innefatta en sådan uraktlåtenhet af tjenstepligt, att jag ej kunde undgå att derå fordra laga ansvar; hvarföre jag yrkade, att bern alte Herr Polismästare måtte för minst tvenne månaders tid mista de till dess innehafvande Polismästaretjenst hörande löneförmåner. Härjemte ansåg jag det vara en oundviklig följd af de åtalade tjensteförsummelserna, att den skada borde godtgöras, som genom våldsamheterna uppkommit, så vidt denna skada icke kan af våldsverkarna sjelfva gäldas, eller desse icke blifva upptäckte och lagligen om brottet öfvertygade; hvarföre jag i detta afseende förbehållit vederbörande målsägare öppen talan emot f. d. Öfverståthållaren Herr Friherre Sprengtporten och Herr Polismästaren Bergman, om och när omförmälte anledning dertill inträffar. 126 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 4849.
Herr Grefven ock Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall af de i Bevillningsutskottets första förslag upptagne Inkommande Tullprocenter å Viner. Ropades Ja och Nej. Herr vou Qjwnten: Jag tror att det Be tänkande, som sednast frän Utskottet iokom - Den 22 Augusti J. m, 96S mit, först bör underställas Ridderskapet och Adeln , dernäst reservationerne , och sist det första förslaget. Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att den af honom sist gjorde proposition varit föranledd af den i ämntt förefallne discussion; och ansåg Herr Landt-Marskalken, då målet för 2.'dra gången vore under Ridderskapets och Adelns pröfning, Ridderskapet och Adeln äga fullkomlig rättighet, att, utan afseende å hvad Utskottets sednare Utlåtande innehöll, vidtaga det beslut Ridderskapet och Adeln kunde finna lämpligast. Herr Lefrén, Johan Pehr'. Jag underställer Ridderskspets och Adelns ompröfvande, om det icke kan vara likgiltigt, hvad tull som bestämmes; frågan är blott om tullförsnillningen skall blifva större eller mindre. I Hamburg är all ingående tull blott en half procent, inen der klagas ändå öfver tullförsnillning. En ryktbar köpman skall icke längesedan der blifvit dömd för ett sådant brott. Det lönar alltid mödan att tullförsnilia. Jag tror således, att man kan antaga Utskottets förslag. Friherre Cederström •. Det exempel Herr Lefrén anfört om tullförsnillning i Hamburg vill j*g icke bestrida j ty då man där inför varor, är det en köpmans enkla uppgift som är grunden för tullafgifterne. Men om den är oriktig har den till påföljd, att han förlo - §61 Dtii *2 Augusti f, m. r«r sina medborgerliga rättigheter. Ordningen är den, att handlanden sjelf uppgifvet varorpes belopp och värde. Finnes det att någon förfalskning ägt rym, är han förlustig sip borgare-rätt.
Utskottet kan såsom exempel nämna frågan om Riksrättens organisation. För sådan händelse, förbehåller Utskottet sig att föreslå, och Riksens Ständer att vidtaga, hvad i nämnda afseende tjenligt och n ödigt pröfvas. Utskottet bifogar slutligen förslag tili ett tillägg till Tryckfrihets-lagens 1 §, 2 morn., och har i sammanhang härmed trott sig höra föreslå nödiga ändringar af de i Tryckfrihets-lagen och Successions-Ordningen förekommande benämningar och citalioner; dock har Utskottet icke utsträckt dessa ändringsförslag till sistnämnda Grundlagars ingress och slut. Och med dessa förklaringar öfverlemnar Utskottet till Grundlagsenlig behandling nedanstående förslag till en sådan redaction af åtskilliga Grundlags som det uppgifna förslaget till en ny organisation af Nationalrepre sentationen fordrar. Reger ingsf ormen, §. 1. Sveriges Rike skall styras af en Konung och vara ett Arfrike. Regerings Arfföljden är sudan, den finnes bestämd i Successions-OrdninFormen §.1. gen af den 26 September 1810. §. 8. Ej må — —• —• beskaffenhet. R. F. §. 8 §. 9. R. F $. 9. Uti alla . påföljd, hvarom i 124 och vidare stadgas — —• — fatta. §. 13. R. F. $. 13. Vill Konungen ansvarighet 12.5 *$*. bestämmer nyttigast finner. Bih. till R. St. Alla ifrån -—* Protocoll. Föreskrifter oell er inringar om verkställighet af utfärdade beslut må Departementschefen ä Embetes vägnar meddela. Skulle den Föredragande ■— återtaga förr, än RiksFör samlingen hans öfriga Embetet åtföljande inkomster bibehållen. $. 39. R. F. J. 39. Vill Konungen varder i 5o stadgadt. §. 40. R. F. §. 40. Blifver — —- — bestämmes. §• 41. R. F. $. 41. Konung vare —- intill dess' Riks-Församlin gen sammankommer, Och den Förmyndare-Styrelse
Hvad det åter angår, att vi, ifall af krig, skulle låna skepp, så tror jag detta förslag icke kan vara att anse annorlunda, än såsom skämt, — ett sådant ungefär, som Danska Sjöcapitaine Weszel, sedermera Amiral Tordenskjöld, brukade, då lian, vid bristande ammunition uti en affär i Engelska canalen mot en Svensk, jag tror Backman, begärde att få låna krut af sin fiende. Hr Oxehufvud, Göran Adolph: De tom ma bätikarna i dag vittna nogsamt om det ringa intresse, som fastes vid fade hufvudliteln. Jag skall derföre äfven vara kort uti hvad jag har att yttra i detta ämne. Då jag, likasom andre talare, instämmer uti Gr. von Plåtens reservationsvis yttrade åsigt mot Utsk:s beslut att fördela anslaget emellan de olika fartygen, och på den grund begär återremiss af betänk., hvilken återremiss jag hoppas, att man icke vägrar; så anhåller jag att få underställa StatsUtsk:s bepröfvande, huruvida icke Utsk. skulle finna lämpligt att göra någon modification i sitt beslut, derest Utsk. vidblifver principen. Att Utsk. vidblifver principen är så mycket mera ursägtiigt, som man, vid närmare granskning af StatsUtsk:s samtliga betänkm, finner, att e n princip genomgår dem alla, hvarföre föga förändring kan förväntas i hufvudsaken. Utsk. har uti ingressen till betänk, fällt ett domslut emellan stora och lilla flottan; men i beslutet har Utsk. likväl tillstyrkt R. St., att hos K. M. anhålla, det K. M. ville till näst sammankommande Ständer Den i3 Maj f. m. framlägga en fullständig plan till sjöförsvarets ordnande, i öfverensstämmelse med hvad Sveriges läge påkallar.
Såväl Ståndens, som Utskottens sekreterare, jemte den under Riksdagar biträdande nödiga betjeningen i Ståndens kanslier samt Riksens Ständers Utskott, nj ute samma säkerhet med Riksdagsmän, och erhålle vid Riksdagens slut en efter göromålens vigt och mängd lämpad vedergällning af statsmedlen, hvilken af Stals-Utskottet, efter öfverläggning med Landtmarskalken och Talmännen, föreslås och, i sammanhang med den öfriga statsregleringen, af Riksens Ständer bestämmes. j Till nämnde betjening, hvilken af Stånden sjelfva tillsättes, räknas hos Ridderskapet och Adeln fyra kanslister, i Preste-ståndet en notarie och två kanslister, i Borgare-ståndet sammaledes, och i Bonde-ståndet två notarier och fyra kanslister. I hvartdera af Utskotten, för hvarje division, en kanslist, hvilken, jemLe sekreterarne, förordnes af Utskotten sjelfva, med det undantag, som i 35 § finnes stadgadt. Skulle i något Utskott en talrikare betjening oundgängligen tarfvas, anmäle Utskottet sådant hos Ståndens plena, hvilka derom förordne. eller någon ledamot in pleno det fordrar, protokollet uppläsa, äfvensom i öfrigt alla protokoll, jemte utdragen deraf, underskrifva. Så väl Ståndens, som Utskottens sekreterare derom förordne. 2 mom. utgår. Bihang III, Konstitutions-Utskottets memorial, N:o 15. Ridderskapet och Adelns protokoll folden 28 Juni 1848. Preste-sländels protokoll för den 28 Juni 1848. Borgare-ståndets protokoll för den 26 Juni 1848. Bonde-slåndets protokoll för den 26 Juni 1848. Konstitutions-Utskotteti Memorial, N:o 4. 2:o Bonde-ståndets
Det vore således väl om en sådan förändring skedde i detta afseende, hvarigenom tvisterne kunde upphöra och man kunde få en vara, som kunde levereras utan att vara underkastad sådane olika åsigter. Frih. Cederström nämnde att en sådan förändring skulle förvilla räntegifvarne. Han uppgaf exempel från Skaraborgs län och, om jag icke hörde orätt, så nämnde han alt blandsäden der utgjordes med ^:del råg och |:delar bafra. Jag kan icke föreställa mig än att just der, genom införande af den utaf Frih. Palmstjerna föreslagna förändring, en förenkling skulle uppkomma. Om, såsom del nu är stäldt, man fordrade att tiondegifvaren skulle utgöra sin blandsäd med hälften af hvarje slag, torde tiel vara temligen kinkigt att kontrollera huruvida han uppfyllt sin skyldighet, så vida man icke gaf sig lill att räkna kornen. Om man i stället förvandlade det så att man fick lemna hvarje sädesslag för sig, d. v. s. i st. f. 2:ne tunnor blandsäd, t. ex. en tunna ren och strid råg och en tunna ren bafra, så kan jag icke förslå annat än all räntegifvarne dermed skulle linna sig belåtne. Frih. Palmstjerna: Med anledn. af Frih. Cederströms yttrande om blandsäden i Östergöthland, får jag erkänna, att jag icke känner till del någon kronotionde i berörde provins utgår i blandsäd. Då han nu likväl är frånvarande, vill jag icke vidare yttra mig i anledn. af hans blandsäds-atiförande. Det erinrar mig emedlertid om ett slags blandsäd, som man begagnar i trakten af Grenna och Jönköping och hvilken beslår af råg, korn, bafra, vicker, ärter och lins. Hr von Hartmansdorff: Det är visserligen ingen som bestrider alt ju en förenkling af kronotionden verkligen är en förenkling, men första frågan är om den bör vidtagas utan deras börande hvilka skola tionden utgifva. Jag tror icke de skulle anse sig belåtne dermed om de funne att förenklingen på flera ställen lände dem lill skada.
Uti en inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 169) har Herr C.E. Ljungberg föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, »att Kongl. Maj:t täcktes i nåder vidtaga de förfoganden, som kunna erfordras för att göra mellannkslagens stadgande i afseende på den landväga införseln gällande i Norge,» samt i sådant afseende hufvudsakligen anfört: att, ehuru det knappt funnes någon gren af vårt lands kommerciela förhållanden, som oftare varit föremål för allmänna uppmärksamheten och sakkunnige mäns ompröfning, än handelsförhållandena till Norge, dessa fortfarande befunne sig i ett skick, som, isynnerhet från synpunkten af Sveriges intressen, vore mindre tillfredsställande, samt att, fastän, inom en tid af 20 år, tvänne särskilda tullkomitéer, sammansatta af ett lika adal Svenskar och Norrmän, varit nedsatta, för att tillvägabringa en mera liflig och ömsesidigt gagnande kommerciel gemenskap mellan de båda rikena, dessa komitéers bemödanden dock icke burit någon frukt, och ännu i dag i de tvänne förenade rikenas inbördes handelsförhållanden saknades den reciprocitet i rättigheter, som utgjorde grundvalen för hvarje tillfredsställande reglering af dylika förhållanden äfven mellan för hvarandra helt och hållet främmande stater; hvarföre motionären bland de af detta sakernas tillstånd uppkomna missförhållanden, sorn, jemte det att de medförde en årligen vexande förlust för Svenska Statsverket, innefattade en alltför uppenbar kränkning af de i ämnet utfärdade författningars anda och mening, för att böra längre förbises, ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å den tillämpning, som nu egde rum af 5 § uti Kongl. Förordningen den 24 Maj 1825 samt af Kongl. Kungörelsen den 25 Februari 1843, angående tullbehandlingen af varor, transporterade öfver Idefjorden öster om Svinesund. Bih. till B. St. Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänkande N:o 2.
Denna omständighet, nemligen förenämnde Spanmåls-införsel, var en tillfällighet, som utgör ett undantag och tillhör således ej grunderne för en stabel beräkning. Ville man emellertid helt oah hållet lemna förtroende till den teckning här nyss blifvit uppdragen, så skulle man likväl tro, att handeln nu ej vore lönande, och att Fabriquerne aftagit. Kännedomen bärom är Kongl. Commerce-Collegium visserligen bättre i tillfälle att äga, än GeneralTullStyrelsen, och det skulle möjligtvis med upplysningar derifrån kunna framställas motsatsen af förenämnda påståenden; men jag har i alla fall genom någon egen erfarenhet anledning betvifla att så är. Jag har åtskillige relationer med flere förmögne Fabrikanter i Stockholm, som lemna råämnen tili förarbetning åt allmänna arbetsinrättningarne, och då dessa leverancer tilltagit, slutar jag med skäl deraf, att dessa Fabrikanters rörelse äfven är i tilltagande, hvilket oftast måtte bevisa förmögenhet. Norrköpings Klädesfabriker anlita också arbetsinrättningen derstädes, och då det i denna stad, som arne gånger brunnit, och hvars Innevånare efter dessa olyckor första gången med och andra gången utan låne-biträde, till betydlig del och med utmärkt skyndsamhet, återuppbyggt Staden på ett prydligt och solid sätt, finnes 56 å 58 större och mindre Klä - Den 23 December. 35i clesfabriker, oberiiknaclt fabriker af andra slag, så enär handeln i Norrköping, ehuru under de sednare åren i tilltagande, likväl icke på långt när är hvad den fordom var, lärer det blifva temmeligen sannolikt, att den förmögenhet, som satt Norrköpingsboerne i tillstånd, att bära och afhjelpa dessa olyckor, hufvudsakligen härflutit från Stadens fabriksrörelse. Här bar blifvit nämndt lurendrägeri, såsom i hög grad bedrifvit, men med en sådan kust, som vi äga, räckande från Torneå till Strömstad, måste det alltid blifva omöjligt att helt och hållit förekomma detta missbruk. Vårt nuvarande bevakningssält är ej heller det ändamålsenligaste.
S. D. Föredrogs ä nyo allmänna Besmärsoch Oeconomiä Utskottets den 16 sistledne pä bor. det lagde memorial, innefattande förslag till jemkning mellan Noksstandens meningar rörande bränwinSbrämiingen, hwilket Högloft. Ridderskapet och Adeln Den 18 Julli. 337 Adeln i hwad som rörer de oeconomiska delarne deraf biiöu, sam! bestst, akt med öfwerlemnande af Oeconomiä U stokkets förslag, Bewillnings-lltffoltet skulle förestå de grunder v.y del belopp af bewillningens utgörande för branwins bränningen, som densamma kan för dest del, och i sammanhang med de öfrige bewillnings grunderne sinna ljenligast, dock med förbehåll af Ridderstapek och Adelns ytligare pröfnings rikt deröfver, dit supra. S. D. Föredrogs ä nyo, Stats.Utstottets den 17 Julli pä bordet lagde Betänkande, angående Riksdagsmannen Lric Ilrukes frän Carlstads län memorial om befrielse för tack enis bergslagarne frän ,o:de tackiärus afgiftenS erläggande, och gjordes derwid sadane anmärkiungar, som ansägos hindra dest gillande, semle hwilka anmärkningar sam. ina memorial till Stals-Ukstolkck blef äierremiueradt. Iklt supra. S. D. Föredrogos ä nyo och biföllos följande Slats-Mstottels den r? sisil. pä bordet lagde betänkanden: 1:0 Angående allmänna magazms inrättningens förmaltning. a-o Angående Cönkoirs Skrifwaren ^ 6. 5?3näabl8 genom Herrar Fullmäktige i RiksgätdsContoirct anmälde ansökning att såsom pension fä upbära de ivo R-.dr, han, pä Riksgälds
I motsats till den frihet Herr Friherre Sprengtporten sålunda påyrkat har Herr Ehrenhoff, G. II., uti en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vackt, och till Utskottet remitterad motion, föreslagit att Rikets Ständer måtte besluta exportförbud å Silfver såväl i myntad, som omyntad form, hvarförutom Hans Exc. Herr Grefve Löivenhjelm, Carl Axel, uti en jemväl hos sistnämnde Riks-Stånd väckt och till Utskottets behandling remitterad motion föreslagit: 1:o att utgående tull måtte till belopp af 2 procent åläggas all Guld och Silfverexport; 2:0 alt alla från utrikes ort kommande skepp, såväl svenska som andra länders, må erlägga alla »bamnutgälder» uti det metalliska mynt, som gäller uti det land, hvarifrån de sednast komma; samt 3:o att Tull-styrelsen borde månadtligen i Banken insätta hela beloppet af de från främmande länder ingående skepps »hamnutgälder,» hvaremot det borde åligga Banken att till vederbörande Städers styrelse ersätta de af dem dervid påräknade inkomster, men uti Riks-bankens sedlar. Innan Utskottet öfver dessa förslag afgifver sitt utlåtande, torde Utskottet böra tillkännagifva att, ehuru Herr Ehrenhoff med sitt yrkande om exportförbud å Silfver förnämligast synes afse, att betrygga myntvärdet, samt vid motionens remitterande fråga, på sådan grund, uppstått om densammas öfverlemnande till Banko-Utskottets behandling, Utskottet likväl, i enlighet med den åsigt, som af pluraliteten inom Ridderskapet och Adeln yttrats, desto hellre ansett sig behörigt att företaga motionen till hufvudsaklig behandling, som densamma icke afser någon förändring i föreskrifterna om Bankens skyldighet att med Silfver inlösa sina förbindelser, utan blott en inskränkning i den enskildes rätt att fritt disponera öfver det Silfver, hvaraf han är innehafvare, ehvad han genom byte med Rikets Ständers Bank, eller på annat sätt deraf kommit i besittning.
Consistorium, sorn i denna anstalt funnit åtskilliga betydliga förmoner för Scholinrättningen och äfven fästat sin uppmärksamhet vid det serdeles prydliga läge, som ofvannämlide local för ifrågavarande byggnad erbjöde, har, i anledning deraf, såsom ersättning för berörde lägenhet, tillbjudit en i everldeliga tider utgående årlig afgift af Tunnor fullkomligt afradsgild Råg å 36 Kappar på Tunnan, och att, till säkerhet derföre åt nuvarande och framdeles blifvande Landshöfdingar i Örebro, denna afgift skulle, vid gamla Scholegårdens försäljning, såsom en beständig Tomtöreeller Grundskatt, fästas vid sjelfva Tomten af samma Gård, i hvilkens hand den i en framtid än komme och till hvad ändamål den än måtte användas. Och då E. K. Maj:ts Befallningshafvande, hvilken i detta ämne helt och hållet delade Consistorii åsigter och önskade kunna medverka till Örebro Stads Exp. Utsi-. Förslag till und. Skrifv. N'0 133. 313 Stads förskönande, ansett sig, för sin del, kunna ingå på Consistorii ofvaoberörde anbud; hafva E. K. Maj:ts Befallningshafvande och Consistorium i underdånighet anhållit om E. K. Majrts Nådiga tillstånd, lill upplåtelse af den ifrågakomne lägenheten, emot det utfästade vilkoret.