Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Längd i mil Kostnad för fulländade nya vägar omlagde eller betydligt förbättrade ä, S5 Sr ° n Särskilde af vägar. vid periodens slut. under perioden. £■ <? 15,250 771 43,500 9,150 10,000 2,900 Allmänna 1,725 9,000 Häradsvägar Socknevägar. 527 386i 52,500 22,050 15,250 3.023 Summa b) Städerna. Allmänna landsvägar. Häradsvägar Socknevägar 52,500 22,050 15,250 3,023 Summa i bela länet af sådana ägt rum. Anm. Vid ingen af länets städer hafva nya vägar blifvit insynade eller Tab. N:o 8 B. GÄSTGIFVERIER och SKJUTSNING, 1856—1860. Antal hästar, ui till k1 w ° B P ö o crq antal. CO fT* Å landsbygden. Tabb. Fartyg och båtar begagnade med landt - idkande enl. § 3 mom. 1 af Händelsen rdn. med inocb utländska - qvinnor enl. § 4 HandelsOrdn. idkande med egna tillverk - idkande minut handel. till inrikes sjöfart. till utrikes sjöfart. gross handel. och minuthandel. manna - Besätt ning. Besätt ning. ningar. varor. varor. Å Landsbygden. Jönköping Ekesjö Grenna 325,94 325,94 Summa Tab. X:0 10 A. HEMMAN och JORDLÄGENHETER m. m. Å LANDSBYGDEN ÅR 1860. 1 2 | 3 4 5 | 6 7 8 Hemman och jordlägenheter af alla slag, efter olika natur, och enligt nya jordeboks-ordningen. Hemman. Antal Uppskattningsvärde sista året. R:dr R.-mt. Mantal. W e. S' CP3 CO PSL sä"* jordtorp. backstugor. andra lägenheter. Oförmedladt. Förmedladt. Krono-egendomar. Itå och rörshemman Hemman Tillkommer: Diverse lägenheter .
Men allt hvad jag gör eller säger, som rör honom, till och med mina egna blickar, uttrycket i mitt ansikte – alltsammans smärtar mig, som gömde jag en ond afsikt bakom den minsta handling eller det oskyldigaste ord. Jag gör det ju också. Jag vet ju, att allt hvad jag företager mig eller säger, är endast till, för att han intet skall ana. Därför undviker jag honom, när jag kan, och när jag inte längre kan det eller tror mig kunna det, då uppsöker jag honom, blott för att han icke skall draga misstankar. Elsa tog mig om lifvet här om dagen och sade till mig: »Du är märkvärdig, Gerda.» »Jag?» svarade jag och försökte le. Jag kände, att det endast till hälften lyckades mig. »Du går här med oss dag ut och dag in,» fortfor hon. »Du är den muntraste af oss alla. Du skämtar, du skrattar, du har tusen påhitt. Jag förstår dig inte. Du måste ju lida förfärligt.» »Du misstar dig,» svarade jag. »Jag lider icke.» Hon skakade på hufvudet. »Jag kan icke tro dig,» sade hon. »Jag minns ju dina bref ... Kan du ej längre tala öppet med mig?» Jag blef allvarsam, och jag svarade henne vänligt och varmt, som om jag biktat för henne hela mitt lif: »Tror du ej, jag skulle kunna tala öppet med dig, om jag hade något att säga. Men det finns ingenting. Jag har lefvat mig in i det lif, jag för, så starkt, att det finns intet, som kan rubba min lycka. Du menar, att jag skulle lida af, att Erik är här. Vet du, jag kan ej ens få i min tanke, att han är något annat än din gosse, din och endast din. Jag ser honom hälsa god morgon och säga god natt lika lugnt, som om han verkligen vore din och – ingen annans. Han är det också – för mig som för alla andra. Jag kan icke förklara det för dig, lika litet som jag kan förklara det för mig själf. Ty jag förstår det icke. Men jag tror, det kommer af, att jag håller så gränslöst af Pierre, han är för mig allt på jorden, han har gifvit mig allt, han har gjort mig så innerligt lycklig, att jag för hans skull kan glömma. Så är det.»
FRU HERMENS (i dörren). Kommer ni inte in? WALTER. Jo. BERGENHJELM (i dörren med ett bränvinsglas). Skål Walter! Jag har ångrat mig. Ska WALTER. Jag vet inte. (Går in). FRU HERMENS (till Hanna, som Har du ondt i hufvudet? HANNA (tar bort händerna). Jag mår inte riktigt bra. Jag tror inte, jag vill ha någon mat, vet tant. FRU HERMENS. Kära barn, du ä' väl inte sjuk? håller händerna mot pannan). Därför att jag ville höra, att du var min Du, som aldrig ä' småaktig, du, som har så du inte ha en liten pärla till? ­ 50 ­ HANNA. Nej, det ä' inte alls farligt. Men... FRU HERMENS. Kom nu och ät, så blir det bättre. BERGENHJELM (i dörren hållande en assiette). Hufvudvärk! Det här tar bort hufvud värken. Delikat kaviar. Du får lof att smaka, när jag gjort mig så här gentil för din skull. (Fru Hermens går.) HANNA (tar smörgåsen). Jag vet inte. Jag har ingen lust att äta. BERGENHJELM. hufvudvärk? Tillfällig? Hör du, Hanna du, hvad ä' det där för sorts HANNA. Ja, den kommer ibland. BERGENHJELM. Så där à propos? HANNA (ser upp. Skrattar. Försöker sedan se ond ut). Du ä' dum! (Paus.) Men, det ä' sanning. BERGENHJELM. Stackars liten! Ja så. Du ska vara ensam hemma i kväll. HANNA. Åh, jag tänker inte ha tråkigt. Jag har verkligen litet ondt i hufvudet. ­ 51 ­ BERGENHJELM. att vara ensam. Jo, den ä' god! Men inte ä' det trefligt HANNA. trösta mig. Jag hittar väl alltid på något. BERGENHJELM. Något lifvadt...? HANNA. Tyst! BERGENHJELM. De går väl snart? HANNA.
Bergås anslående till boställe åt den blifvande Expeditions-Kronofogden i Färentuna Härad, så enär Expeditions-Kronofogdar i allmänhet icke äro med boställen eller lön på stat försedde och något giltigt skäl icke förefinnes att till fördel för ExpeditionsKronofogden i Färentuna Härad härutinnan medgifva undantag, samt då dertill kommer, att den minskning i Kronans inkomster, hvilken skulle förorsakas genom upphörandet af det för hemmanet Berga nu utgående arrende, i icke obetydlig moa komme att nedsätta den besparing i kostnader, som vid den förändrade organisationen af ifrågavarande fögderier torde varit afsedd och påräknad, hafva Rikets Sländer icke ansett sig kunna bifalla, hvad E. K. M. i detta hänseende föreslagit. Och få Rikets Ständer derjemte i underdånighet anhålla, att, så framt E. K. M. skulle i Nåder finna anvisandet af serskildt boställe för ExpeditionsKronofogden i Färentuna Härad utgöra ett oeftergifligt villkor för till vägabringandet af den beslutade nya organisationen af ifrågavarande 2:ne fögderier, E. K. M. i sådant fall läcktes tillåta, att Färentuna Härad må, såsom förhållandet varit före 1833 års reglering, fortfarande utgöra ett eget fögderi med ordinarie Kronofogde, samt att således ali fråga om de, i följd af detta fögderis tillämnade förening med Sollentuna och Wallentuna Häraders samt Danderyds skeppslags fögderi, i Nåder föreslagne dispositioner af boställen må föi falla. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s Högstberörde Nådiga Proposition, få i underdånighet meddela. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Juli 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i5 Juli 1840.
Och födder uti Vaxholm är den som visan gjort, Och ro i kapp det kan han, som om det vore smort, För sjung hopp, fallera, Vaxholmspojkarne ä' bra, De kan ta' sig första priset Liksom nyss Virströmmarna! BOMAN. ALLA. Lefve krigsmakten i Vaxholm både till lands och vatten! Hurra! (Man hör från venster en hel mängd barnröster som ropa Hurra till svar.) ANNA. KALLE. HULTING. Hurra! 'Urra för Vax'olm! Det är Vaxholmspojkarna som svarar. Ja, de ä' ökända för att kunna ge hals. Nu 'ar väl kaffet blifvit friskt hå godt som bäjerskt höl! HANNA. Hå nej, nog är det varmt halltid! (under det följande dricka de kaffe. Först Hanna och Anna, sedan Boman, Victor och Kalle.) det är kokt på björkved, det här! (ser framåt.) Går Boman genom Stegsund? BOMAN. Det KALLE. ANNA. Ja, var hen sak, det Det ginar så bra, te' gå higenom 'ålet der! BOMAN. Låt bli det! Der kan jag sofva hå segla, så bra känner jag rännan! VICTOR. Hannars ANNA. Ställ sig inte på grund bara, Boman. kan jag lotsa! (Anna och Hanna sätta sig nu på sängklädersäcken och samtala.) HANNA. Tack för kaffet, Boman! Ja-a, tack! sjelf! Ta' ur korken ur puteljen, Kalle, så ska' vi kaska hett tag! (de dricka sitt kaffe.) BOMAN. Tack HULTING (som ser åt fören). Hvad är det för slag, det der röda som syns der? jäkeln, är det der, det? Men hör nu, hvarför heter det Kodjupet? hä' derför hatt der hinte hä' djupare hän hatt en bra ko kan komma höfver. ker jag HULTING. Då ANDERS. BOMAN. Det ANDERS. HULTING. Åh Det hä' bojen i Kodjupet. Det vet jag hinte! borde det väl heta kogrundet, tyc BOMAN. Handers! Kom 'it nu hå ta' kaffepanna'.
Del är en besynnerlighet, som städse bör bemärkas att när Gr. Sparre förordar ett förslag, så framhåller han alltid de vådor för samhället, som skola upkomma, i händelse förslaget ej bifalles, antager man icke förslaget med godo, så skall man, säger han alltid, omsider på våldets väg blifva tvingad dertill; och derföre heter det nu af honom, att om man icke afskaffar bördsrälten i staden, så skall man snart tvingas att uphäfva både denna och bördsrätten på landet. Detta är en taktik, som jag för min del icke kan gilla. Jag känner visserligen att inom Sverige olyckligtvis varit många Statsvälfningar, men jag känner också, att dessa lyckligtvis ännu aldrig hafva en hårsmån rubbat privaträtten i samhället. Hvälfningen må hafva varit huru stark som helst, så hafva likväl våra urgamla lagar fått orubbade qvarstå. Jag är också derföre ganska säker, alt ingen bortsopning skall ega rum, hvarken af lagen om börd eller af hvilken lag som helst. Hvad nu sjelfva saken beträffar, så förekommer det mig högst besynnerligt, att saken blifvit så ensidigt skådad af Utsk., att dess ordförande upträder och försvarar betänk, blott på den grund, att bördsrätten inom staden icke har samma egentliga skäl för sig som bördsrätten på landet, nemi. kärleken till den, från fadren ärfda jorden. Jag medgifver Gr:n, att så icke är förhållandet, men hade det då ej varit möjligt för Gnn alt upsöka sjelfva rättsgrunden för denna 9 H. 12 Den 8 Augusti. lagstiftning inom städerne. Utan svårighet igenfinnes den likväl, om man egnar några ögonblicks upmärksamhet åt hvad lagen innehåller ang:de bördsoch lösningsrätt at hus och tomt i staden. Denna sednare eller lösningsrätten har nemi. lagstiftaren funnit både nödigt och nyttigt att tilläga naboer och viderboende, hvilka kunna vara alldeles oskylda personer. Detta skulle emedlertid vara en fördel på slägtens bekostnad, om icke dess ledamöter vid tillfällen af försäljning lemnades företräde att till sig lösa den fastighet, som deras anförvandt föryttrat.
Uppå härefter framstäld propos. blef ölskins förevar, förslag till förordn. angide försäljning och transport al bränvin, på grund af de deremot gjorde anmärknir, af R. o. Ad. återremitterad!. Anmäldes och lades på bordet ett från Sta isU t sk. inkommet mern. N:o 126, angide aflöningen förden hos RiksStin och Utskin anstälda betjening. 11. 11. o. Ad. åtskildes kl, ^ lill 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 31G Den 20 April e. m. Onsdagen den 26 April 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2:ne prot.uldr. för denne dag f. m. Med tillkännagivande, all Hr Tornerhjelm, lindolf, såsom ledamot af Bevilln.Utsk., erhållit 3:ne veckors ledighet ifrån d. 1 nästk. Maj, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Electorer, att ulse en ledamot att under Hr Tornerhjelms frånvaro i nämnde Ulsk. inträda. Föredrogs ånyo och bifölls LagUlskis d. 12 och 19 dennes på bordet lagda betänk. N:o 35, i anledn. af väckte motioner om ändring af 2 § samt upphäfvande af 5 och 6 §§ i 2 cai». Giftenn.balken, ang:de dem, som äktenskap med hvarannan ej bygga må. Föredrogs ånyo LagUlskts d. 12 och 19 dennes på bordet lagda betänk. N:o 36, i anledn. af väckte motioner om förändring af lagens stadganden, ronde testamenls-frihelen, samt af 8 cap. Jorda-balken, ang;de rättigheten alt bortgifva jord, hus eller tomt. Gr. Sparre, Erik: Jag har inom LagUtsk. icke deltagit uti förevar, utlåt. Om jag också icke kan till alla delar inklämma uti Hr Dalmans motion, har jag likväl ansett densamma förtjena något afseende och icke hafva bordt helt och hållet afstyrkas, såsom Utsk. gjort.
Styrelsen borde bestå af Kyrkoherden såsom Ordförande samt ett visst »nial, inom hvarje socken valde Ledamöter, benämnde Fattig-föreståndare, hvilka, så vida laga förfall ej visades, skulle i två år fortfara med sin befattning. Styrelsen skulle ega förvalta fattigmedlen, tillse att de nödlidande försågos med underhäll eller arbetsförtjenst, genom ordentlig taxering bestämma beloppet af de bidrag, hvar och en af församlingens medlemmar borde tillskjuta, sedan de ordinarie inkomsterne visat sig vara för behofvet otillräcklige, besörja de fattiges fördelning i vissa classer, jemte uppbörden af fattigmedlen, samt i föregående ämnen fatta beslut, hvilka skulle få på enahanda satt som Socknestämmobeslut öfverklagas. Bihang till R. St, Brot, 1334 och «835. 7 Sami, 2 Afd. iy:de Häftet. 1 2 Lagsamt Allm. B esv.- och Oecon.-XXt skottens Bet dukande Kia 54» 3:0. Om Fattig-Föreståndarnes serskilda åligganden: Desse skulle tillhöra den närmare uppsigten öfver fattighjonen» deras skyndsamma bispringande vid sjukdomsoch andra olyckshändelser, bouppteckningar efter dem samt tillsyn» att tiggeri hvarken af dem eller främmande finge öfvas m. m. 3:o. Om fattighjonens indelning i tre serskilda classer, med afseende på deras mer eller mindre nödställda belägenhet: Till den första classen borde räknas sådane personer» som saknade all arbetsförmåga, tilt den andra de, som egde någon arbetskraft och till den tredje personer, som voro fullt arbetsföra» men genom olyckor blifvit hragte i tillfällig nöd. 4:o. Om Fattig-Cassans inkomster:
lVlsj:t lemns rättigbet std sk clennrr be8psring, bär utkörcl meri 7,500: snorclns del8 bvsd utökver okvsnnämncle 5,000 Ii:dr bsn kör clet meck cle8smms sk8eclcls snclsmsl tlnns8 erkorclerligt, del8 srkvoclen st 86l'8bilcle kör8smlingsrne8 bs8tigsre oeb 8^kt68enligs ordnsnde i 8smmsnbsng meri kivttningen sntsgne biträden. Illi vinuieL ineel^ikver iolie onLo^oneleL gf iner» än 100 läijun^or. 3?iIlo^jreL sk 8ölign6e OeL ^Ve8le^3N8!i3 <3o^ellet, eller elen 8äIeoi!o!l6 lne0iocli8i,i8lu> le^rliÄN, lärer nsmli^en vsro till 8»lu, oell Direel-ionen kör Moliin »N8er cle88 inliö^onele, cle88 inreelninA för änclornäleL oelr onslioflonele uk erforeler1>A lele-^lon äL ^o883rne, i närlieten ok Colini, liunna verIe8Lä1-
Jag vill ej tro, att Utskottets mening härmed skall vara , att Banquen skall anse dea vinst , som erhålles genom Discontens öfvertagande , såsom en vedergällning derföre att den nu biträder Disconten med sina Penningar och sin garanti: att öfvertaga Utredningen af pn annans affairer, och verkställa den på sarau 218 Dm 17 Martu t t. nia sätt, som endast Barquen kan göra det, nemligen betala Skulderna med Penningar, som ej kosta någon Ränta , ty Banquen behöfver ej låna p nningar Oih deremot beräkna (i Procents Ränta på iordringarne , och ända derutöfver omkring 1,800,000 R:dr satrm.mlagdt. Om Banquen ville fortfara med Disconten så länge dess Octroy räckte , då det fordras högst 7 år, innan hela Utrednngen är verkställd, synes mig vara nog strängt och Curatois-arfvodet alldeles för högt beräknadt. Dessutom, om det också skulle ske på detta sättet, hvar skola de 120,000 R:dr tagas till CanalArbeset, som härigenom för detsamma förloras, om Disconten öfverrages af Banquen utan motsvarande ersättning? Antingen Staten eller Banquen skulle ju tillsläppa dem, om ej CanalArbetet skulle afstadna •, Staten kan ej lemna det, det veta vi} Banquen måste således göra det, och i den händelsen vöre det att taga in med den ena handen och gifva ut med den andra. ar Jag förklarar för min del, att om det , i anseende till den blifvande Financeplanens verkställighet, anses oumgängeligen nödigt, att Götha Canal Discont måste indragas och öfverlemnäs till Banquen, kan sådant, efter min tanka, ej ske utan den största orättvisa, om ej Bolaget tillerkännes ersättning för den Discontvinst de, i anledning af Ständers beslut, ägf rättighet att påräkna. Den 17 Martti, t. m.
7:de §. af ifrågavarande berättelse innehåller den anmärkning, att granskningen af Styrelsens räkenskaper varit med stor svårighet förenad, i anseende dertill att de i Styrelsens hufvudbok ingående konti för de särskilda fängelseinrättningarne icke öfverensstämde med det förhållande, som i dessa inrättningars specialräkningar vore synligt, samt att dessa sednare räkningar icke eller sins emellan voro efter samma method upprättade. 1 detta afseende har, på sätt Revisorerne ock förmält, anmärkning jemväl blifvit framställd vid den år 1849 verkställda statsrevision, hvaröfver Styrelsen, uti underdånigt utlåtande den (i Mars 1850, afgifvit följande förklaring, nemligen: “dels att verifikationerna ä de hos Styrelsen direkte skeende utbetalningar för de särskilda fängelserna, så vidt ske kan, vid hvarje års slut tillställas vederbörande redogörare, för att i räkenskaperna under behöriga titlar uppoch aftöras, men att sådant understundom icke kan äga rum, nemligen då utgifterna äro gemensamma för flera fängelser; dels ock att, utom det utgifter för ifrågavarande fängelser af Styrelsen direkte bestridas, för dessa fängelser hos Eders Kongl. JMaj:ts Befallningshafvande i länen förefalla åtskilliga utgifter, såsom durchtågs-kostnader för garnisons-kommenderingar, hvilka icke så tidigt blifva kända, att de kunna i fängelsets räkenskaper redovisas, äfvensom att, enär kostnaderna för det bröd, som frän Kronans bagerier till fångar utspisas, pä en gäng för hvarje år liqvideras med Statskontoret, och det sedan årsräkenskaperna från fängvårdsinrättningarne redan inkommit, fördelningen af samma kostnader på vederbörliga inrättningars konti ej kan ske förr, än vid samma redogörelsers omslutande i och för uppgörelsen af Styrelsens hufvudbok.
BorgareStåndet ogillat Utskottets af 5:ne Stånd godkända förslag, angående Mäklares och Skepps - 4 Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 70.’ klarerares beskattning , så och då förändringen endast kommit i fråga för Stockholm och Götheborg , torde denna Bevillningsfråga komma att afgöras genom votering öfver följande : Prop. 1. Den, som bifaller Bevillnings-Utskott tets, af Högloflige Ridderskapet och Adeln , Högvördige Preste-Ståndet, samt Hedervärda Bonde-Ståndet godkända förslag, att minimiafgiften af Bevillning för Mäklare och Skeppsklarerare i Stockholm och Götheborg, skall utslitas till 30 R:dr; röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej , kommer minimi-afgiften för nämnde perso, ner, att , enligt Välloflige Borgare - Ståndets beslut, bestämmas till 20 R:dr. Välloflige BorgareStåndet har för denna ordagrannt gillat den af Utskottet föreslagne redaction, till och med orden ’’Pröfnings - Comitén underställas men som det i Betänkandet N:o 57 tillstyrkte och i Utlåtandet N:o 66 något förändrade , samt af tre Riks stånd godkända tillägget, hvilket stadgar, att nedsättning Bevillnings-Uiskottets Memorial N;o 70. 5 » under minimi-afgiften icke får ega rum för Handlande eller Handtverkare, sorn i och för rörelsen begagnar Handelsbetjent , Gesäll , Lärling eller Arbetare m. tu., härvid blifvit uteslutet, så och då Väiloflige Borgare-Ståndets ofvannämnde Beslut, till deltagande hvaruti de öfrige Riks-Stånden blifvit inbjudne , har inflytande på Bevillningen uppkommit derigenom.
frågan om capitalrabatten förlorar, så torde det i alla fall blifva svårt nog för Riksg.cont. att anskaffa medel till de omsättningar och öfriga utgifter, som äro å Cont. anvisade. Jag finner verkligen icke skäl uti att äfventyra detta, blott för att inbilla folket, att skatterna ej ökas, då nian gör lån. Ej heller kan jag finna i någon män statsocconomiskt riktigt, att man sätter sig i skuld för löpande statsutgifter till löner etc. Äro våra financer redan så bedröfliga, att vi, efter 20 års fred, icke kunna, utan skuldsättning, bestrida våra dagliga behof, så står det i sanning sämre till, än ens de mest misströstande afmåla. Jag bestrider således på det högsta bifall till Utskts betänk, och hoppas, alt R. o. Ad. må bevilja återremiss. Gr. von Fersen: Man har icke velat lemna trovärdighet åt tableauen; men jag hemställer till den, som sagt att tableauen är ofullständig och förvillande, att upplysa, hvari dessa fel bestå. Jag känner väl, att man kan anse beräkningarna af behofven böra öfverstiga StatsUtsk:s uppgifter derom; men det torde ursägtas Bevilln.Utsk., om det sätter mera tillit till StatsUtsk:s och R. St:s beslut, än till enskilda ledamöters förmenande; och det är på de förra Utsk. grundat sina calculer. Sålunda har Utsk. i tableauen lit. a, som Hr Dalman sagt sig icke kunna fatta, icke fastat sig vid summan af 1,200,000 r:dr, utan vid StatsUtskrs upplysningar örn Rikg.contts behof; och då lärer man likväl icke gått så lösligt tillväga, som det tyckes förutsättas. Jag har redan nämnt, att jag icke vill anticipera på en kommande öfverläggning, men jag vill dock nämna, att enligt de upplysningar som jag fått och StatsUtsk. afgifvit, kan jag icke godkänna den af Statscont. beräknade brist af 720,000 r:dr.
Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium och Stats-kontor — hvilkas utlåtanden infordrats öfver den af Ruckman gjorda underdåniga ansökningen att få antingen till Statsverket emot kontant ersättning afträda sitt boställe eller ock, med dess afkastning beräknad endast såsom motsvarande vanlig hyres-ersättning, detsamma behålla — i underdånighet anfört, att som boställen vore Häradsskrifvare anslagne för att tjena dem till bostad och Ruckman icke styrkt ifrågavarande hemmans otjenlighct dertill samt den omständigheten, att detsamma vid löne-regleringen, enligt hvad af Kongl. Majlis Befallningshafvande i Södermanlands län äfven antagits, blifvit nog högt uppskattadt, kunde afhjelpas vid den förestående förnyade uppskattningen af Landtstals-tjenstemännens boställen, ansåge Kollegierna icke skäligt, att undantagsvis för Ruckman tillstyrka den af honom äskade förmånen att antingen få till Statsverket afstå, eller utan beräknad inkomst under lönen bibehålla, sitt boställe, hvilken förmån, om den honom beviljades, snart icke skulle kunna förvägras hvarje annan Kronofogde, Häradsskrifvare eller Länsman, som af en eller annan anledning vore missnöjd med sitt boställe, hvaremot antagligen alla de, hvilkas boställen lemnade högre inkomst, än under lönerna beräknats, skulle föredraga att dem Stats-Utskottets Utlåtande JY! 171. 3 bibehålla, hvarpå Statsverket komme att blifva lidande; — och hade Kongl. Majit, på grund af hvad beraälda Kollegier sålunda i underdånighet anfört, förklarat sig icke finna skäl att till Ruckmans omförmälda ansökning lemna bifall.
I sammanhang härmed och då frågan om kostnaderna för exercishästar och dessas fouragering äfvensom underhållet af beklädnadsm. fl. persedlar torde anses hafva förfallit, i den händelse att Rikets Ständers beslut i hufvudsaken utfaller i enlighet med nej-propositionen, men åter, om ja-propositionen blifver af Rikets Ständer antagen, särskild omröstning synes böra ega rum, rörande dessa särskilda kostnader, får Utskottet i sådant hänseende föreslå följande propositioner: b) »Den som vill, att den af Kongl. Maj:t begärda anslagstillökningen af 3,064 R:dr 6 öre, till lega m. m. för ytterligare behöfliga exercishästar vid pontonierbataljonen, af Rikets Ständer beviljas, — röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är berörda anslagstillökning af Rikets Ständer afslagen.» c) »Den som anser Rikets Ständer böra bifalla Kongl. Maj:ts nådiga förslag, att fourageringskostnaden för pontonierbataljonens nya exercishästar måtte få bestridas af förslagsanslaget till fouragering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är Kongl. Maj:ts i omförmälda hänseende gjorda nådiga framställning af Rikets Ständer afslagen.» d) »Den som vill, att till bestridande af den årliga underhållskostnaden för det ifrågasatta tredje pontonierkompaniets beklädnads-, remtygs-, utredningsoch 4 Stats-Utskottets Memorial N:o 69. sjukvårdspersedlar samt musikaliska instrumenter måtte anvisas ett belopp af 10,504 R:dr 50 öre, att tilläggas anslaget för Försvarsverket till lands i allmänhet eller Arméförvaltningens Departementer, — röstar