Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru stor indragning kan Allmänna Rörel - Den 5 Januarii. 375 sen tåla i Realisations-ögonblicket ? Att den tål någon, kan man lätt finna deraf, tillexempel, alt Banken belånar Effecter den i November och indrager hela BelåningsSummau till den i Augusti påföljande året, och jag trotsar någon att märka större Penningebrist under Augusti, September och October Månader, än de öfrige. Denna BelåningsSnmma är jag väl icke i stånd att uppgifva; den är äfven högst variabel; men omkring 3 Millioner är den troligen. Denna .Reflection upplyser således, att en indragning af 3 Millioner kan ske utan fara. Men vill man ändamålet, så måste man underkasta sig medlen; och om Riksens Ständer icke sjelfve lägga grunden för en blifvande Realisation, så infinner sig denna händelse af sig sjelf, förr eller sednare, men med den skillnad, att, om den med visa steg beredes, kan öfvergången vara mild, och skall Naturen tvingas att med egen kraft utbryta. Man har att förvänta en Explosion, hvars följder man allt för sent lär känna, när en tålig afvaktan på utgången, är allt hvad man kan göra. Jag tror derföre, att någon uppoffring af alla dem, som äga förmån af att Myntet stadgas, bör göras, och denna öfverläggning leder mig att antaga, att den skakning i allmänna Rörelsen, sorn Banken genom 7 Millioners indragning åstadkommer, bör tålas. Jag skall framdeles visa, att större delen af denna Summa under loppet af den tid, sorn troligen blir nödig, att inom Realisations-ögonblicket, 7 Millioner af Banken hinna ntlånas, och ämnar föreslå, att denna utlåning endast sker, under förbehåll af Total - 376 Den 5 Januarii. indragning i Realisations-ögonblicket. Uti det 3:dje och sista Momentet, som nu förekommer, skall det Arithmetiska förhållande undersökas, som Uti Realisations-ögonblicket bör vara, emellan BancoSedeln och Silfver Fonden. Med 7 Millioners indragning reduceras Sedelmassan till 20 Millioner, men SilfverFonden svarar endast till io Millioner.
De till målet hörande handlingar skola vederbörande Utskott tillstäl - Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse N.o 3g. 19 las; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. G. Grip. Utdrag af Protocollet öfver Krigs-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet d Stockholms Slott den 22 Februarii t83f. Närvarande: Hans Excellence Justilice Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm, Poppius, Slats-Secreteraren Grip. Slats-Secreteraren uppläste till justering ett project till Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående lindring i roteringsoch rustnings-skyldigheten i Jemtland; och som detta project fanns till alla delar öfverensstämma med det af Kongl. Majit i ämnet förut fattade beslut, täcktes Kongl. Majit, på Stats-Seereterarens och Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, samma project, sådant det vid detta Protocoll finnes bilagdt, i Nåder gilla och tillåta, att Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer i enlighet dermed finge utfärdas. Ut supra. Ex Protocollo F. kV. Weste'e. 20 Kongl. Maj ils Näcliga. Skrifvelse N.o 4°' Antom i afskr. till Exp.-IJtsk. den ii Mars kl. i e. tn. KONGL. MAKTS Nådiga. Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om inlösen af Egendomen Ekolsund, för att till H. K. H. Hertigen af Upland föräras; Gifven Stockholms Slott den 5 Mars i834•
Han visade sina vackra tänder, och hela klassen skrattade, utan att någon egentligen visste åt hvad. Berta hade gått fram till taflan och började rita upp figuren, under det hon allt emellanåt ryckte ned armen litet grand. Klädningsärmen var för kort, då hon sträckte sig. Så rabblade hon upp beviset, under det hon pekade på figurens punkter – »alltså är» – »hvaraf följer» – »alltså är» – »hvaraf följer». Doktorn nickade emellanåt. Han stod och såg på henne – de små fötterna i de spetsiga höga stöfletterna, som fast slöto sig kring vaden, strax innan den halfkorta klädningskjolen tog vid. Den framböjda kroppens linier skarpt aftecknande sig mot den svarta taflan, den uppåtsträckta armens fina, slanka form. Hufvudet, som hölls litet på sned, så att den blonda hårflätan föll öfver axeln ned på bröstet Så sade han: »Det är bra. – Men kan ni då icke lära er, att icke rita upp era figurer fullt så slarfvigt?» Han gick bort och stälde sig bredvid henne – temligen nära – tog kritan ur hennes hand och började förbättra qvadraten. Den behöfde det verkligen också. Berta Funcke var nu sexton år och gick och läste. Hon hade icke egentligen fått hvad man kallar religiös uppfostran. I hennes hem talades sällan om dylika ting. Öfversten och hans fru gingo då och då i kyrkan och ett par gånger om året till nattvarden – af vana, så som man uppfyller en af bruket föreskrifven pligt, utan att egentligen tänka derpå. Berta var också temligen indifferent och kylig i förhållande till religionen. Och hon ville icke vara på annat sätt – hon ansåg det, rent ut sagdt, icke för rigtigt comme il faut att allt för mycket sysselsätta sig med dylika saker. Och så hade hon en instinktmessig, inrotad fruktan för allt, som »gick för långt». En af hennes flickbekanta – en annars mycket munter och lefnadsglad varelse – hade det året hon gick och läste blifvit alldeles förvandlad – fanatisk och öfverspänd – »väckt» kallade hon det sjelf.
Landsfiscals-tjensterne måtte vid in nelia fvarnes afgång indragas, hufvudsakligen af det skäl, att de icke voro behöllige i och för actorats utförande å Kronans vägnar, enär dertill tjenlige personer kunde utfinnas, antingen bland Kronobetjeningen i hvarje ort, eller andra inom Länet befintlige tjenstemän, hvilka Kongl. Maj:ls Befallningshafvande egde tillfälle att i sådant ändamål föreslå eller förordna; och har Kongl. Majit, i likhet med hvad sorn blifvit förklaradt, i anledning af Rikets Ständers vid de 3:ne nästföregående Riksdagarne gjorda enahanda underdåniga begäran, under den 11 Mars 1841, förklarat Sig icke vilja godkänna Rikets Ständers ifrågavarande förslag.. Utskottet, som instämmer i de vid förra Riksdagen yttrade åsigter i ämnet, får endast för egen del tillägga, att, om det i allmänhet är angeläget, att hvarje tjenstebefattning, så vida ett ordentligt handhafvande deraf skall kunna påräknas, är förenad med löneförmoner, sorn åtminstone motsvara de nödvändigaste vilkor,en för bergning, så anser Utskottet det äfven vara af synnerlig vigt, att tjenstemän, sådane sorn de nu ifrågavarande, äro försatte i den ekonomiska ställning, att de kunna vid utöfvandet af det grannlaga åklagarekallet ega nödigt oberoende; men då till Landsfiscals-tjensterne ingen annan löneinkomst är tillslagen, än det i allmänhet säkerligen högst otillräckliga belopp, hvartill andelen i ådömde böter kan uppgå, har Utskottet häraf hemtat ytterligare anledning att, med bifall till motionen, tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majit ytterligare förnya deras förut gjorda underdåniga anhållan om Landsfiscals-tjensternes afskafiände, samt att desse tjenstemäns åligganden måtte öfv.erlemnas åt Kronobetjeningen,. Stockholm den 12 November 1844..
Af Herr Voll Francken* Qrorg Wolfssanss» om beviljande af ett anslag å 30,000 Ft:dr såsom understöd åt de mest nödlidande lill följd af branden i staden Warberg. För att i någon män lindra den nöd, som uppkommit i staden Warberg genom den eldsvåda, som ödelagt större delen af staden, får jag, med stöd af 86 § Riksdags-ordningen, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte, till understöd för de mest nödlidande, anslå en summa af 30,900 R:dr Runt, utan återbefalningsskvldighet, att genom den der bildade Nödhjelps-komitéen utdelas. Stockholm den 12 November 1863. G. IF. von Francken, Bih. till R. St. Prot. 1802 A 1803. 11 Sami. 1 Afd. 86 «;,> »?>«.sriiiOKi ;•' - w* ^ H 1A -iU>6» teajtt ':i'u in ■• o* 11?. ' ':<■ VWO ii-.', -j v>' ■■ V.-i •• .01!;0'lö^ ns\)»v \*> il* » '■■' 'iimV.M _«,«j ^iodir7/ n'.‘hi>*f i Ifrnmo^iqu tooi ,!.-nn o:»f> ip - » ■' ^ ÖO «•• i •>)>! I’ " -I ,?!- •-'! ]■■-' ; i V ■ 10- ' ,i irJlS m
Då således denna förmånsrätt, å ena sidan, ofta blott medför en illusorisk fördel, men, å den andra, ostridigt bar ett för det allmänna skadligt inflytande, synes giltiga skäl för bibehållande af samma rätt äfven saknas. En och annan talare har väl yttrat betänkligheter i afseende på fördelen af kredit, såsom blott ledande till skuldsättning; men det lärer dock vaia otvifvelaktigt, att med den allmänna crediten står det allmänna välståndet i nära förbund, samt att, der den förra saknas, del senare lätt går under. Då frågan betraktas ur denna synpunkt, kan Utskottet icke tveka att vidblifva sin åsigt om nödvändigheten af den förändring, Utskottet i denna del tillstyrkt, helst olägenheterne af nu gällande lagstiftning i detta ämne ingalunda, på sätt en talare förmenat, kunna undanrödjas medelst det af honom föreslagna stadgande, att den, som mot inteckning upptager lån, bör, vid äfventyr att straffas såsom bedräglig gäldenär, uppgifva om han innehar förmynderskap eller ej. Utskottet har dock icke förgätit Statens pligt, att vårda sig om de omyndige. Deras säkerhet synes snarare förökas, genom den företrädesrätt dem blifvit tillagd framför Kronan och allmänna kassor, verk och inrättningar, i förening med den ytterligare vaksamhet och kontroll öfver förmyndaren, Uiskctlet sökt bereda uti sitt serskilda, under N:o 65 afgifna, Utlåtande. Derest denna vaksamhet rätt utöfvas, böra alla farhågor i förevarande hänseende försvinna, i synnerhet som något hinder icke möter för vederbörande, att söka och erhålla inteckning i förmyndares fasta gods till säkerhet för omyndigs medel, i händelse en sådan ytterligare säkerhet skulle anses nödig. Att ovilkorligen föreskrifva en sådan åtgärd, synes mindre lämpligt, helst den i många fall vore overkställbar, såsom då förmyndaren saknar Lag-Utskottets Utlåtande, IV.o 66. faslighet, samt i andra kunde befinnas obehöflig.
Under det vi utan möda, utan ansträngning kunnat förutan låne-understöd från utlandet uppbygga våra jernvägar, har man från riksdagens kathedrar predikat för landet om nyttan, icke af ett inhemskt stats-kreditsystem, som är sjelfva källan till industriel storhet, nej, om utländsk statsskuld, ett sätt att bereda tillgångar, som alla stats-ekonomiska författare högeligen klandra; och huru hafva vi väl sedermera användt dessa lånta medel, månne lör tillgodogörandet af vår industri, för att upphjelpa våra i handelskrisen och af illa öfverlagda frihandels-påbud, tryckta jernverk och manufaktur-verkstäder? Jag anser det icke nödigt anföra hvad alla veta, huruledes vi med dessa millioner riktat den utländska industrien och befordrat dess konkurens eller stora öfvertag öfver vår i näringstvång, af odugligt bankoch kreditväsende, i skatter och andra olägenheter kämpande industri. Penningerörelsen är privilegierad, räntan fixerad, utan exempel i länder der fri - Motioner höft ftidderskapet och Allein 1862. N:o 35. 37 handelns grundsatser tillämpas, och lill följd af denna rörelsens monopolierade beskaffenhet tryckes industrien under en ranta 2 å 3 gånger så stor, sorn i andra länder, arbetar industrien med en tyngd, som upphäfver möjligheten af konkurensen med de länder en sådan skulle sökas. Att under sådana förhållanden påyrka och genomföra en tulltaxa i frihandelns välförstådda intresse, men bibehålla näringarne i deras beroende ställning till gamla prohibitiva statuter, hvad annat må väl deraf härflyta, än en industriens förtviflade kamp i konkurensen med utlandet, i hvilken densamma ovilkorligt skall gå under, om icke man snart lossar de prohibitiva bojorna eller med mera betänksamhet beträda frihandelns väg. Det försvårade förvärfvet finner tillfällig utsigt i krediten. Man spekulerar i affärer, illa beräknade, såsom allt hasardspel. Dåligt bankväsende och sämre kreditbruk utveckla det onda. Staten kastas äfven in på spekulationens vanskliga fält. Och som under sådana förhållanden skuldsättnings-mani blir allmän, lefver nationen öfver sina tillgångar, importerar mera än den exporterar.
Bonde-ståndet: af Riksdagsfullmägtigen N. Strindlund från Wester-Norrlands län, som, till afhjelpande af de betänkliga olägenheter,hvilka inom motionärens hemort inträffat till följd deraf, att den förut tjenande klassen undandroge sig årstjenst, satte sig ned för sig sjelfva och blott efter beqvämlighet samt såsom ett nödvärn emot hunger och elände använde sina arbetskrafter, hemställt, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om den skärpning uti i:sta kap. af ifrågavarande Kongl, förordning, att hvar och en af tjenande klassen, som, enligt i § anses såsom försvarlös, må kunna åläggas att, i den socken, der han är mantalsskrifven, antaga årstjenst hos den jordegare, som hos sockne-nämnden anmälde behof af ett sådant arbetsbiträde, emot lillgodonjutande af den lön och öfrige förmåner, som, efter ortens sed, i allmänhet äro gällande. Öfver dessa motioner, hvilka ansetts erfordra gemensam handläggning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, få de förenade Utskotten, som desamma till pröfning i ett sammanhang förehaft, gemensamt utlåtande nu.afgifva. Hvad dervid först vidkommer den anmärkning, som af herr friherre Raab blifvit framställd i afseende på redaktionen uti 3 § 2 mom. af omförmälda Kongl. Stadga; så hafva Utskotten icke kunnat samma anmärkning Lagsami Allm. Besr. och Ekon.-Vtskotlens Betänkande, i\':o AS. 5 godkänna.
Hr Landtm, yttrade, att i afseende på villkoren vore Presteoch BorgareSCns beslut så till vida olika, att PresteSt. beslutat, det lånet skulle vara räntefritt i 5 år och att sedermera skulle betalas 6 proc., hvaraf 3 proc. utgjorde capitalafbetalning och 3 proc. ränta; BorgareSUs beslut innehölle deremot, att lånet skulle, beräknadt från lyflningsdagen, återbetalas med 5 proc. å det primitiva beloppet årligen, af hvilka proc. 3 proc. utgöra ränta och återstoden afgår å capilalet. Hr von Hartmansdorff: Jag förmodar, att B. o. Ad. ej vill stå efter BorgareSt. i välvilja emot läroverken, och som dess beslut är förmånligare, än det, som PresleSt. fattat, förmodligen af misströstan om balti e villkors erhållande; så hemställer jag, att R. o. Ad. måtte vidtaga samma beslut, som BorgareStåndet. R. o. Ad. beslöt att i afseende på återbetalningen och räntan instämma i samma beslut som BorgareSt. fattat. 3, 4) 5» 6, 7 och 8 punkterna. Dessa 6 punkter biföllos. 9:80 punkten. R. o. Ad. fann denna punkt icke erfordra annan åtgärd än att läggas lill handlingarna. Hr von Hartmansdorff: Jag vet ej om R. o. Ad. någonsin har beslutat dessa 25o,ooo r:dr. Som det ej synes af UJisk:s betänk., torde det vara nödigt att upplysning derom meddelas. »4 Den i April f. m. Underl. Ridd. Se erel.: Utsk:s första betänk, innehåller följande: ”Slutligen, och för den händelse R. St. bifalla Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns, i deras afgifna, utlåt. N:o 5 gjorda tillstyrkan, att, till folkundervisningens befrämjande, ett creditiv af 5o,ooo rldr, att årligen utgå till och med året efter nästföljande riksdag, stäldt på Riksg.cont., tili K. M:s nåd. disposition måtte af R.
Sådant anser jag icke förenligt med grundlagliga former; hvarföre jag, lika med Gr. Sparre, hemställer att voter.-proposin måtte godkäuuas, sådan den af Bevillu.Utskit föreslagits. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts ifrågavide förslag till voter.-propos., framställdes propos. på godkännande deraf och besvarades med ja, Utsk:ts hemställan ronde stadgandet om frälseränta. Bifölls. S 3. Voter.-propos:n N:o 7 godkändes. Utsk:ts förslag till voter.-propos. N:o 8. Godkändes. §§ 27 och 35. Utsk:ts yttranden lades till handlingarne. § 5 2. Voter.-propos:n N:o 9 godkändes. S 65. * Utsk:ts första anmälan. I Lades till handlingarne. Utsk:ts till R. 9. Ad. ställda inbjudning och förslag till voter. -propos. N:o 10. Hr Fåhraeus: Som beslutet innefattar en vigtig princip, kan jag icke tillstyrka R. 0. Ad. att detsamma frånträda, utan hemställer blott, att det Höglofl. Ståndet täcktes godkänna den af Utsk:t föreslagna voter.-propos:n. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. afslogs den ifrågav.de inbjudningen och godkändes voter.- proposm. § 76. Utsk:ts yttrande lades till handlingarne. 2:o Förslaget till Instruktion för taxeringsförrättningarne. §§ i och 5. Utsk:ts anmälan lades till handlingarne. § 9. Voter.-propos:n N:o 11 godkändes. § 21. Utsk:ts inbjudning och förslag till voter.-propos:r N:ris 12 och 13. Hr Fåhraeus:
Hr Anrep utgifna »Svenska Adelns Åttartaflor», skall besluta, att återstoden af del åt Hr Anrep för nämnde arbetes lifgifvande beviljade arfvode skall med 400 rdr till honom utbetalas, sedan lian visat, att fullständigt manuskript till samma arbete blifvit utarbetadt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. Utsk:ts ifrågav:de Utlåt.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 21. Nej — 13. R. o. Ad. åtskiljdes kl. $ 10 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 6 Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för d. 2 dennes samt pleni-prot:t för den 7 sisth Mars. Hr Dalman, Wilh. Fredr., anförde skriftligen: Då jag saknade tillfälle att i Lördagens plenum öfvervara både debatten och den derpå följ:de voteringen rörande Ekon.* Utsk:s Betänk. N:o 114, i ani. af väckta motioner om medverkan från Sveriges sida till konungariket Polens upprättande. fi2 Den 6 Maj f. m. anhåller jag att nu få i profit antecknadt att jag desto heldre instämmer i den af Hr Frih. Tersmeden då föreslagna och af K. o. Ad:s majoritet antagna motiverade dagordning, som, med de varmaste sympathier för Polens rättmätiga sak, och med den lifligaste önskan, att den der pågående hjeltemodiga ädelt fosterländska kamp måtte leda till detta olyckliga lands befrielse ur förtrycket och till grundläggandet derstädes af en både nationel och konstitutionel styrelse för framtiden, jag likväl hyser den öfvertygelsen, att, under Europas nuv:de politiska förhållanden, detta önskvärda ändamål icke befrämjas genom ett utländskt krig, utan att ett sådant tvärt om skulle gifva en mer intensiv styrka åt Ryssland, förlänga det arma Polska folkets lidanden och göra en kompromiss ännu mer omöjlig.
Hvad hon blifvit nervös på senare tiden, förfärligt nervös, men det blef väl bättre, bara de här veckorna voro öfver. Stackars Harry, det var synd om honom, att han gått och förälskat sig just i henne! En ung man som han borde gift sig med en ung flicka, en för hvilken hela lifvet log och inte med en enka, äldre än han, om också blott några år, en kvinna, som, säga hvad man ville, hade lefvat sitt lif och för hvilken det ej var värdt att börja ett nytt. Och det hade hon sagt honom, inte en, men flera gånger, försäkrat, att hon aldrig tänkt gifta om sig, hittat på tusen möjliga och omöjliga skäl, och ändå, ändå! Hon gick i tankarne igenom allt, som händt, sedan hon första gången råkat honom. Hon stod i redaktör Lenströms förmak, samtalande med värdinnan, och hade halft frånvarande hört denna säga: vi vänta främmande till middagen i dag, en kusin till min man, en ung docent Hult, han skall skrifva literaturanmälningarna i tidningen. Marie Palmer brukade intressera sig för tidningen. Det hade varit hennes mans tidning, han hade grundlagt den och varit dess redaktör i många år, med Lenström anstäld som redaktionssekreterare. — Jaså, hade hon svarat helt likgiltigt, i detsamma dörren gick upp och den främmande inträdde. — Får jag presentera min släkting, docent Hult. Han tänker slå sig ned här i Stockholm. En idealist, fru Palmer, mycket ung och grön, men en hygglig gosse, som inte skrifver oäfvet alls och som kan vara skarp nog, när han får pennan i hand, sade Lenström. — Tackar för orlofssedeln, inföll den sålunda presenterade. Fru Palmer räckte honom handen. — Välkommen, sade hon. Ja, han såg onekligen mycket ung ut med sina blå ögon, sitt blonda, lockiga hår, den hvita hyn, nästan lika hvit som en flickas, och den vackra munnen, som knappt skuggades af en rödblond mustasch. Han berättade henne sedan, att den första känsla, han haft, då han såg henne i den djupa sorgdräkten var: — Stackars liten, hvad hon ser sjuk och melankolisk ut! Hon hade svarat, att det där intrycket af att vara mycket sjuk gjorde hon på alla, som sågo henne för första gången.
Enligt Konstitutions-Utskottets tanke kan emellertid det angifna ändamålet vinnas äfven utan att ett särskildt Utskott behöfde för detta ändamål tillsättas, hvilket möjligen kunde inom de fåtaligare Riks-Stånden möta svårighet deraf, att ledamöterne redan äro inom de ordinarie Utskotten upptagne. Rent militärisk sakkunskap torde svårligen kunna med någon säkerhet förväntas inom flera än ett af de fyra Riks-Stånden, och således skulle, derest en sådan speciel kunskap ansåges vara af hufvudsaklig Bill. till It. St. Brot. 1865 & 1866. 3 Sami. 6 Haft. 2 Konstitutions-UtsJcottets Memorial N:o 7. vigt för behandlingen af ofvannämnda frågor, densamma komma att saknas äfven hos flertalet inom det särskilda Utskottet. Anser man åter förmåga att uppfatta och bedöma dessa frågors vigt för vårt land i allmänhet vara det hufvudsakliga för afgifvande af ett sakkunnigt omdöme derom; så synes en sådan förmåga kunna påräknas lika väl inom de Utskott, hvilka, enligt Grundlagens föreskrifter, hafva att i dylika frågor sig yttra. Vid föregående riksdagar har det Utskott, till hvilket framställningar om förändringar i Allmänna Beväringsmanskapets inrättning, m. m., varit remitterade, icke underlåtit att för behandlingen deraf sammanträda med andra Utskott, koch att sådant blifver förhållandet äfven under innevarande riksdag, derest behof deraf förefinnes, är allt skäl att antaga. Det synes således vara föga att befara, att inom dessa Utskott man icke skulle finna personer med tillräcklig förmåga att om ofvan omförmälda frågor afgifva ett sakkunnigt omdöme. Af dessa skäl har Konstitutions-Utskottet ansett frågan om tillsättande af särskildt Utskott för handläggning af Kongl. Maj:ts ofvanberörda nådiga Propositioner böra förfalla; hvilket Utskottet får härmed hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 21 December 1865. Friherre Leijonhufvud, Carl, har anmält, att han i Utskottet icke varit närvarande, då beslutet fattades. Konstitutions-Utskottets Memorial N.-o 8.