Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ursprungliga versionen av 1809 års regeringsform inleder varje paragraf, och har avtryckts i kursiv stil. Därefter följer de ändringar som antagits senast år 1974. Dokumentet ingår i skriften " Regeringsformen 1809-1959. Utgiven på uppdrag av kommittén för firandet av regeringsformens 150-årsjubileum " (Stockholm 1959). Statsrådet skall bestå av cheferna för departementen samt statsråd utan departement till det antal, lägst tre, varom stadgas i en av Konungen och riksdagen gemensamt stiftad lag. Bland statsråden utan departement böra minst två hava förvaltat civil beställning. Av statsrådets ledamöter utnämne Konungen en att vara statsminister och statsrådets främste ledamot. Denna regeringsform samt rikets övriga grundlagar kunna icke ändras eller upphävas, utan genom Konungens och två lagtima riksdagars beslut. Då riksdagen hos Konungen anmält sitt beslut i grundlagsfråga, skall Konungen, därest beslutet innefattar bifall till ett av Honom framlagt förslag, förrän riksdagen åtskilts, låta sålunda beslutad grundlagsändring genom allmän kungörelse utfärda; och skall Konungens beslut härom meddelas riksdagen genom öppet brev, som i vardera kammaren samtidigt uppläses av en statsrådets ledamot, den Konungen därtill förordnat. Antager riksdagen ett inom densamma väckt grundlagsförslag, inhämte Konungen hela statsrådets tankar i ämnet och låte, där Han till förslaget samtycker, det tillkännagiva genom kungörelse och öppet brev inom tid och på sätt nyss sagts. Af Stats-Rådets Ledamöter skola Sju wara Chefer, hwar för sitt Departement, nemligen: Justitie-Stats-Ministern, för Justitie-Departementet; Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, för Utrikes-Departementet; En Chef och Föredragande Stats-Råd för Landtförswars-Departementet, hwilken tillika ware Konungens Rådgifware i Commando-mål för Armeen; En för Sjöförswars-Departementet, hwilken tillika ware Konungens Rådgifware i Commando-mål för Flottan; En för Civil-Departementet; En för Finans-Departementet, samt En för Ecklesiastik-Departementet.
Men AgodelnrslLs ledamöter kunna i alla fall utgöra grundkärnan till hvarje härads-upskattnings-komité, och om dertill kommer en eller två inom häradet aktade possessionaten så tror jag att denna Komité skulle vinna fullt förtroende, och kunna verkställa den upskattning af några normal-egendomar inom häradet, hvilken sedan kunde ligga till grund vid de öfrigas upskattning. Denna Komité borde från domstolen infordra upgift på alla de egendomar, som under de sednare åren inom häradet blifvit försålda, sedan taga hufvudsumman af dessa köpeskillingar, och på ett rättvist sätt bestämma hvartill dessa normal-egendomar borde vara upskattade. Det är gifvet att en och annan egendom kan vara försåld vida högre än hvad den är värd, andra egendomar åter kunna vara försålda vida under sitt verkliga värde, och andra till sitt rätta värde. Derföre anser jag att om i ett härad under t. ex. de 4 sista åren, — tidpunkten kan vara likgiltig, — egendomar blifvit försålda för sammanlagdt 400,000 ILdr, så skulle denna summa blifva det värde, som åsattes dessa s. k. normal-egendomar, inom häradet, likväl så att taxerings-värdet för den ene egendomen höjdes öfver köpe-skillingen, och för den andra egendomen sänktes under densamma. Sedan nu en dylik taxerings-komité inom hvarje härad bestämt värdet å de, under de sistförflutna åren försålde, s. k. normal-egendomarne, borde eli läns-beskattnings-komité sammanträda. Denna länsbeskattnings-komité, bestående af. en person från hvarje härad, utsedd af häradets BeskattningsKomité, borde sammanträda, antingen under ordförandeskap af Landsten eller af någon af honom dertill anmodad possessionat, för att anställa en jemförelse mellan de olika härader; ty det är gifvet att egendomarne i det ena häradet kunna hafva blifvit försålde relativt högre än i det andra. Man måste genom att sammanjemka dessa summor, söka komma till någon slags enhet för hela länet; ty länets försäljnings-belopp bör alltid vara lika med hufvudsumman af försäljningarne inom häradena.
Utskottets tanke bör en nedsättning af 2,000 R:dr i det begärda anslaget utan olägenhet kunna ske, och Utskottet hemställer derföre, alt Rikets Ständer med denna förändring bifalla Kongl. Majits nådiga framställning i förevarande afseende, samt i öfverensstämmelse härmed uti Gymnastiska Cenlral-instilulets nuvarande årsanslag bevilja en tillökning af endast 17,400 Ridr. Vidkommande sedermera den ifrågaställa förändringen af institutets nuvarande lokaler, så, enär de för delta ändamål föreslagna nyoch ombyggnader å institutets tomt synas vara ett nödvändigt vilkor för verkställandet af den ifrågasatta omorganisationen och utvidgningen af denna läroanstalt samt, enligt hvad vederbörande upplyst, platsen såväl i afseende å läge som utrymme, befinnes lämplig och fullt användbar, Stats-Utslcotiets Utlåtande N:o 139. 123 får Utskottet, som icke haft något att erinra emot det uppgjorda kostnadsförslaget, hvilket befunnits uppgjordt med omtanka, och dervid ali möjlig sparsamhet synes hafva iakttagits, tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, med bifall till hvad Kongl. Maj:t i detta hänseende äskat, å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 167,178 R.dr 84 öre till uppförande af åtskilliga nyoch ombyggnader på Gymnastiska Central—institutets tomt i enlighet med den af Öfver-intendents-embetet uppgjorda, i Kongl. Maj:ts högslberörda nådiga Proposition omförmälda plan. 71:o. Bristen på inrättningar afsedda för skolungdomens i hufvudstaden fysiska uppfostran har föranlcdt Herr ion Hofsten, S. E., att, uti en hos Ridderskapet och Adeln (under N:o 201) väckt, lill Utskottet remitterad motion, föreslå, att ett anslag af 200,000 R:dr under nästa stalsregleringsperiod ställdes till Kongl. Maj:ts disposition i och för uppförande i Stockholm af fyra gymnastik-inrättningar för elementarläroverkens, folkskolornas och privata undervisningsverkens behof.
Den vicl lcongresser sB vanliga sndliga ofverniiittnaclen oc11 sloheten, en foljd sf ett onatuwligt llopnllde af foreclrngai~lgsiimnea, forekoln icke. Hvaije talare kuxlde for sitt nnforande pidriiknn den storsta dppinarksamhot och det 1.ifljgaste intresse frBn en stiindigt vaken idhornrkrets, son1 ej heller sparnde 118, bifallsyttringar. Nu i storsta hast en ofverblick nf konfererensp~: ograi~~et. Att genorngl clet~a~mma pnnlrt fijr punkt till5ter ej utrymmet, ej lleller torde det varcz behofljgt, dB vi i ett foregBende hafte 1aninat eu ungefiirlig resnmi: af dess inaehbll. En del a1 foredragen komma dessutorn att blifva tillgiingliga i tryck, visserligen ej i salnlad form,. inserat i vissn af vgra tidskrifter, dar de i foljd czf sitt Bmue b&amp;st hora hemma. Afven Dagny hoppas blifva i tillfalle meddela niigra af dem. Motet iuleddes med en ~8rslrildt for BndarnDlet fijrfattad och komponerad Jzautnt. Frokn.czrna Henrilra Widmark och HBlbne Mnnktell delade harvid firan, dB den form skrifvit testen, den senare omsatt den i toner. i \ !usilren till de varma och enkla ordun, sB val lrorer som solosfing, gjorde sig priilrtigt giillsnde, anford sf tons~lttarinnan sjdf. Den var hBllen i en allvnrlig stil och giclr viil samInen med motets anda och 1ra.rakter. S&amp; bestegs talslrstolen a£ fru Ellen d~zkwrsviird, ordforande for Svenskn Irvinnornas nationalforbuncl.
Tn.rTnrrwM||SaHBHH| § (BSPW il STOCKHOLM, Kojxcl. Orbeks-Boktryckemet, i835. Exp edit i ons-Ut shot tets Memorial JV:o 2j. i N.o 24. Memorial, med öfverlemnande af förslag till förordnan\ de för de till Tryckfrihetens värd utsedde Comitérade, i afseende på Grundlagarnes och Riksdagsbeslutets felfria tryckning. I öfverensstämmelse med hvad vid föregående Riksdagar egt rum, anser Expedilions-Utskottet sig böra till Rikets Högloft. Stander vördsamt hemställa, att det uppdrag kunde varda lemnadt åt de till Tryckfrihetens vård utsedde Herrar ComiteVade att vaka deröfver, det Grundlagarne, med de deruti vid denna Riksdag antagna förändringar samt Rikets Ständers förafskedande Riksdagsbeslut blifva tili felfri tryckning befordrade, äfvensom att, i sammanhang dermed, bemälde Comitérade kunde tillika anmodas tillse, alt, enligt Rikets Ständers bifall till Constitutions-Ulskottets Betänkande N:o 88, ett uti början af 56 §. i i83o års upplaga utaf Riksdags-Ordningen af Conslitutions-Utskottet anmärkt tryckfel, bestående deri, att ordet Ståndens blifvit utsatt i stället för Ståndets, må varda behörigen rättadt. Och har Expeditions-Utskottet i nämnde afseende författat ett förslag till förordnande, som till justering inom resp. Riks-Stånden härhos vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 1 April i835. Memorial, med hemställan om icke det i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 27 October nästlidet år, iV;ol66, begagnade uttryck Victualievigt bör ändras till Stapelstadsvigt.
Man tycker sig böra hafva tid att underrätta en del af Ridderskapels och Adelns Ledamöter om att votering är å färda, emedan i annan händelse Den 9 A p v i l e. m. få skulle komma att deltaga i voteringnrne. Jag tror, att vi ej böra bibehålla ett stadgande, som tillåter sådane underrättelsers meddelande. Tjenar andra uppropet blott till detta ändamål, så anser jag det utan all skada böra borttagas , och att de personer, hvilka i detta fall skulle komma att försumma voteringarne, derifrån gerna kunna uteblifva. I I - Hvad åter angår Herr Grefvens anmärkning, att RiddarhusUtskottet ej bibehållit uppropet nf Ihinkens nummer under voteringen, får jag endast upplysa, att Utskottet ansett detta-stadgande, äfvensom stadgandet, huru bänk-a fdel ni ilga ine skola träda inom, och utgå från, skranket, innefatta sådane småsaker, hvilka ej lämpligen borde införas i en för ett RiksStånd gällande Författning, utan det förra om bänk-uppropet med mera skäl varda infört i RiddarhusFiscalens instruction, och det senare alldeles förbigås. Herr Lefrén: Jag tillstyrker bibehållandet af a:ne upprop. Skälen derföre vet livar och en. Jag tycker att, i betraktande af de mångå olika funetioner, som Ridderskapets och Adelns Ledamöter vanligen bestrida, man ej bör betaga en Ledamot, som för tillfället varit hindrad att öfvervara öfverläggningen, men det oaktadt kanske med större uppmärksamhet och flit än många andra följt målet, att framlemna sitt votum. v Den 9 April e. m. io5 Ett borttagande af andra uppropet finner jag vara ett halft våld. Det skulle dessutom ena gången vara lika ofördelaktigt fölen opinion, som det en annan gång skulle vara det för en annan. Herr Cederschjöld: Jag tror, att man bör söka förebygga allt, som kan gifva tillfälle till partiers uppkomst inom representationen; och det är af den anledningen jag anser andra uppropet böra afskaffas.
Han kände också att Pål icke skulle kunna aflägsnas utan att lemna ett gapande tomrum efter sig, och detta ökade hans välbefinnande. Mariannes lilla boudoir hade blifvit deras favoritplats, i synnerhet då Börje icke var inne, ty han trifdes bäst i det stora förmaket med de stela möblerna. Pål och Marianne hade företagit en allmän omflyttning af möblerna i hennes rum, han hade skänkt henne en del konstsaker att försköna det med, och hon hade låtit flytta dit sitt piano. Pål sade att det hela såg ut som ett sammetsetui till en juvelbrosch, men Börje kallade det tabernaklet. Här kunde Pål och Marianne sitta midt emot hvarandra timvis, samtalande med sina låga röster, medan Marianne broderade. Det var under dessa småstunder Pål hittat på att kalla henne fru Marianne. Börje hade en gång föreslagit att de skulle dricka duskål, men det hade icke blifvit någonting utaf. Du kunde man vara med hela verlden, men fru Marianne var det inte mer än en som sade: det var ett särskildt privilegium. Med hans mjukhet i tonen kom det att låta som ord ur ett annat och vackrare språk. Det var Marianne alltid en njutning att höra det. När vintern kom med snö och hårdt väder, då slöt den lilla familjekretsen sig fastare tillhopa, fastän Börje naturligtvis emellanåt hade att bestyra utomhus. I skymningen gjorde han sin rond kring stallar och logar och kom aldrig in förrän lampan var tänd. Medan de väntade på honom, drefvo Pål och Marianne sin eldsdyrkan, som Börje kallade det, d. v. s. de sutto och aktade ut brasan inne hos Marianne. Båda voro frusna och båda tyckte om värme. Dessutom hade det ett lugnt behag att sitta der och småprata i halfdunklet. När brasan var nedbrunnen, fick Pål röka en eller två af sina turkiska cigaretter, derför att det var Mariannes förtjusning att sitta och se på den lilla eldpricken, som lefde och andades derborta i mörkret med en sensitivas känslighet; ibland lysande upp med sitt rödgula sken öfver det fina, bleka ansigtet. Ofta hände det också att Pål satte sig till pianot. Han kunde en massa småsaker utantill. Det mesta var sådant som han tagit ut efter gehör, och dessa melodier voro liksom genomväfda af hans minnen.
Z'[nir, ef. "o Juli: 1834 N:o 89, öfver vackla motioner, om ändring af 2 §. och ett tillägg till 3 §. i 12 Cap. Rältegångs-Balken; Bifölls, JST:o <90, öfver motion, om förändring i hvad, tions-resolutioner ifrån Öfver-Rätt, nu stadgadt är; Bifölls; och N:o 91, öfver motion, om förändring af nu gällande föreskrifter, angående skyldighet för Domare å landet, att, vid så kallade extra förrättningar, före afresan ifrån förrätlningsstället, till Parterne gifva Protocol! och Utslag; Bifölls. S. D. Föredrogos La g-Utskottets Betänkanden, Utlåtanden och Memorial : N:o 92, öfver motion, om förtydligande af föreskrifternc, rörande behofvet af fullraagt vid besvärs-skrifters och ansökningars ingifvande till Kongl. Maj:t samt Hofoch Öfver-Rätler, och om upprättande af formulaire till besvärs-hänvisningar; Bifölls. N;o 93, i anledning af väckt motion, om återställande af rättigheten, alt i ringare mål begagna muntlig stämning; Bifölls, N:o 94. i anledning af så väl gjord anmärkning vid Utskottets Memorial N:o 80, derom, att de lagstadganden, sorn vid innevarande Riksmöte beslutas, af sådan beskaffenhet, att de tillhöra allmän Civiloch Criminal-Lag, måtte, så vidt ske kan, varda i en enda Författning kungjorde, sorn ock Riksdags-Fullinägtigen Nils Strindlunäs ifrån Vesternorrlands Län väckte motion i samma ämne; Lades till handlingarne. N:o 93, öfver väckt motion, om ändring af i5 Cap. 1 och 2 §§. Rältegångs-Balken; Bifölls. N:o 96, i anledning af ålerremiss å Betänkandet N:o 19, öfver väckta motioner, om ändring i det nu gällande stadgandet, angående Öfver Domstol i Tullmål m. m.
Revisorerne gått för långt i deras tillgöranden. Dä R. o. Ad. äfven funnit, alt Hrr Revisorer allt för mycket inritat sig i detaljfrågor, så vore det verkligen förundransvärd!, om R. o. Ad. del oaktadt nu skulle afslå det snart sagdt enda kloka, som Revisorerne i desse 105 §§ föreslagit. Det vore, åtminstone i min tanka, så stridande emot de åsigter, som under dagens öfverläggning gjort sig gällande, alt jag ej kan annat än på det högsta afstyrka ett sådant steg. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Ingalunda har jag, såsom en värd talare nyss yttrat, förbisett det egentliga ändamålet med instruclionen för R. St:s Revisorer; icke eller har jag förbisett, alt samme Revisorer, från den ena revisionen till Den 27 No v e m 1j e r e. m. 513 den andra, utsträckt sin befattning utöfver alla gränsor; men just derföre skulle jag vilja, att II. St., som sjelfve hafva utfärdat deras instruction, nu måtte befria dem från alla sädane detaljgranskningar, hvilka endast göra dem till ett åtlöje, på samma gäng som de upplaga en tid, som lill angelägnare ändamål kunde användas. Hr Printzenskjöld: Skulle man utgå från den grund sats, som Frih. Palmstjerna, Carl Otto, sökt göra gällande för befrielsen från ifrågavar. granskning, så skulle man kunna utsträcka denna princip till alla räkenskaper, emedan det just är dentia detaljgranskning, som föranledt Stalslltsk:s hemställan. Men då nu denna detaljgranskning varit obehörig, bör man, enligt min förmening, söka afhjelpa detta Revisorernes oskick, genom att återföra dem inom de gränsor, som för dem linnas utstakade, men icke bör man derför inskränka deras granskningsskyldighet, i synnerhot då den rörer Kronans medel, som äro till kyrkorne anslagne. Hr Mannerskantz: Jag vill blott hemställa, om det är parlamentariskt skickligt alt beskylla revisorerne för oskick?
Hyres-kontrakl, angående rätt att inteckna ett om nyttjanderätt till fastighet i stad upprättadt 7 1 14 b. 10 Mars a. a. 6 Apr. å. 11 Mars a. a. 30 Mars g. 14 Mars a. a. 4 Apr. b. 4 Mars a. a. 4 Apr. Svar på återremiss 7 1 ' 26 — 46 Hyttedrlar, om frihet att från jord i Bergslag skilja 8 — 122 — b. 28 Nov. b. 25 Nov. b. 20 Nov. b. 24 Nov. Svar på återremiss 8 42 — a. a. 26 Febr. Hård af Segerstad, A. L., se Eftergift. Häradshöfdinge-boställen i Elfsborgs län, om utbyte af åtskilliga 4 1 137 — b. 14 Oct. b. 14 Oct. b. 14 Oct. b. 14 Oct. 151 20 Häradshöfdings Skrifvarebiträde, om skjutsoch traktamentsersättning åt 7 2 31 — b. 2 Sept. b. 26 Aug. b. 31 Aug. b. 26 Aug. 133 Härads-Nämnd, angående jäf mot 7 1 80 — b. 25 Febr. b. 25 Febr. b. 25 Febr. b. 25 Febr. Hästläkares åliggande vid remonterings-förrättning, om ändradt stadgande angående 8 — 91 — b. 13 Maj b. 13 Maj b. 16 Maj g. 20 Maj Högsta Domstolens Ledamöter, angående verkstäld omröstning öfver 11 64 »—-* O t? 2 P M oq CO ^ P hd t» ca > CD g i Pj P CD “ £L po co ö CD i * Oq td CD P* Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet.
Då, A den ena sidan, Kongl. Maj:t hufvudsakligen på grundaf den utredning i ämnet, sornlinnes den nådiga propositionen bifogad, funnit nämnde hemman böra utgöra en sådan skyldighet, men, å den andra skian» Rikets Ständer vid i8{o och i<S4i årens riksdag, med åberopande af den utveckling af frågan, sorn då gjordes af sammansatta Slalsoch Ekonomi-Utskotten, uttalat den bestämda öfvertygelse, att de Halländska utsockne frälse-hemmanen ej ålåge att utgöra ordinarie rotering, torde Utskotten, sorn dela samma af Rikets Ständer yltrade öfvertygelse, böra, nied åberopande af Utskottens vid nyssnämnde riksdag afgifna yttrande, redogöra för de ytterligare förhållanden och grunder, på hvilka samma öfvertygelse sig stödjer. Grunden till den .ordinarie roteringen är nemligen den i förra tider vanliga utskrifningen, hvilken öfvergick alla hemman, som ej voro derifrån uttryckligen undantagna och befriade. Sådan utskrifning egde rum icke allenast i det äldre Sverige, utan äfven i provinserna Skåne, Halland och Blekinge, innan dessa provinser blefvo till Sverige afträdda. I stället för denna utskrifning inrättades den redan under Drottning Christinas tid påtänkta ordinarie roteringen, hvilken dock grundades på frivilliga kontrakter emellan Kronan och allmogen, och dessa kontrakter tjena ännu i dag, med vissa förändringar, till efterrättelse.. Äfven, i afseende å provinsen Halland kom en sådan anstalt till stånd genom ett den 9 Maj 1726 slutadt, 8 Stallsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk:ns Betänkande, I\'
Lån, angående hegardt anstånd med föreskrifna kapitaloch ränte-inbetalningar å de till Norbergs jernvägs-anläggning af allmänna medel anvisade —: I. 48, R. 50; B. II. 83, 173, 191, A. 197, U. 465, 482, A. 482, E. 256. — mot pant af fastighet, i anledning af väckt fråga att dylika lån hädanefter icke må från Rikets Ständers Bank utlemnas: B. lil. 87, 177, 233, A. 235, 239, U. 557, 628, 631, A. 634; E. V. 581. — utaf allmänna medel, angående Markaryds församlings framställning om befrielse från skyldigheten att betala återstoden af ett för dess kyrkobyggnad beviljadt —: I. 48, R. 50, B. 180, 195, A. 195, E. 492. Låne-kontor i Malmö, Rikets Ständers Banks, afsägelse att vara Suppleant i Direktionen derför: se Afsägelser. Låne-kontoren i Göteborg, Malmö och Wisby, angående val af Direktörer vid dem: se Val. — i orterna, angående förslag till Ansvarighets-lag för de af Rikets Ständer lörordnade Styrelse-ledamöter för nämnde kontor: B. VII. 14, 19, A. 19, E. 259. Låne-kontoret i Göteborg, angående afskrifning af dess återstående fordringar hos afvikne förre Ombudsmannen W. M.
Emellertid komma vi nu till den egentliga afsikten med dessa rader. V i ha därför i dagens nummer i annonsbilagan infört ett frågeformulär rörande de önskningar oeh förslag, som våra läsarinnor kunDa vilja framställa om årets julnummer, och utbedja oss som en synnerlig tjänst, för hviiken vi stanna i den varmaste tacksamhet, att hvar och en snarast behagade ifylla detsamma, urklippa det och insända det till redaktionen. Vi våga hoppas, att de allra flesta vilja villfara denna vördsamma bön, som ytterst afser våra läsarinnors egen fördel. D e n lilla uppoffringen af ett brefporto och ett raskt beslut äro allt hvad som kräfves! O m någon icke anser sig kunna ifylla alla punkterna, kunna några eller till och med en enda besvaras och de andra öfverhoppas. Vi äro lika tacksamma för hvarje insändare. Tänk nu vänligt på vår anhållan! Spraka med er familj, edra vänner o m saken, och så — snabbt till verket att meddela resultatet! Ju förr, dess bättre, hellre i dag än i morgon, ty för redaktionen är hvarje dag af största betydelse. V å r t uppriktiga tack till alla, som hörsamma oss! Redaktionen af Idun. de en lyra i handen? På postamentets fyra sidor porträttmedaljonger af fyra framstående sångerskor eller musikidkerskor t. ex. Louise Michaeli f. Michal, Christina Nilson de Casa Miranda, Sigrid Arnoldson, Elfrida André. {Fredrika Stenhammar, Louise Pykf) A. K. Skiss för Idun af Från Iduns läsekrets. » Följderna af ett olycksfall. » Undertecknad, som med både nöje o c h — löje läst A. M:s intressanta skildring om följderna af ett olycksfall, kan ej, trots all respekt för hennes sparsamhet och lycka, undgå att göra ett par anmärkningar här och där. Låtom oss börja med hufvudpersonen i familjen, nämligen mannen.
På dessa grunder, hvilka äfven hänföra sig till 8 och 9 punkterna, tillstyrker jag, att, med uteslutande ej mindre af sista mom. i 7 punkten, så lydande: ”Derest sådant emot förmodan skulle af behof påkallas, minska eller inställa Bankens utlåningar,” än äfven af hela 8 punkten (hvilken jag dock godkänner, i händelse nämnde mom. qvarstår), Bancostvrelsen endast må få sig i allmänhet öfverlemnadt att tillse, huru de genom försäljning af inteckningar eller statsobligationer eller genom upplåning indragna medel må kunna, på del för Bankens säkerhet och industriens förkofran ändamålsenligaste sätt, åter komma rörelsen tillgodo. 10:0 I afseende å denna punkt åberopar jag endast, hvad jag rör. i:sta och 2:dra punkterna yttrat; tilläggande likväl, det jag ej har något emot det stadgande, att sedelstocken i intet ■ fall må ökas, då metalliska cassan ej öfverstiger -~:delar deraf. 11:0 & 12:0 Då det ostridigt både för realisationens bestånd och för att hos folket återföra det nära slocknade minnet af klingande mynt är af vigt, alt detta blifver i dagliga rörelsen tillgängligt, och dess qvarhållande i landet icke bättre kan garanteras än derigenom, att surrogat i allt för små sedelvalörer saknas, hvarförutan vanan att se Bankens silfvermynt hos allmänheten ökar förtroendet till Banken; så kan jag ej annat än instämma i BancoUtsk:s förslag om småsedlarnas successiva indragning, äfvensom jag finner det härleda sig ganska conseqvent ur det till införande föreslagna decimal-mynlsystemet, att minsta sedelvalören framdeles blifver 5 r:dr riksg:s. Vid i3:de, i/pde och i5:de punkterna, ang:de depositionerna i Banken, har jag intet att anmärka.