Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsUtskotfcet öfverlemnade, i öfrigt innehålla, tages j öfvervägande, finnes nogsamt, det vår rätt lill Skatteköp af Kronolägenheten Ädelfovss, med dervarande qvarn och andra vattenverk samt underlydande hemman Germunderyd i§ mantal, Slättåckra Månsagården -fmantal, Repperda N:o 5 Gästgifvaregården i med underlagda Repperda N:o g, i, tillhopa ■§■ mantal, N:o 3 Källagården i helt mantal Rusthåll och N:o a Drakegården i mantal, Repperda Hagebolet mantal, Ufvanäs f mantal och Skirö Kålgården f mantal, är laglig och bör vara ostridig; men emedan frågan om denna vår rättighet är vorden förut af Rikets Ständer pröfvad och godkänd, så lärer det svar, som nu bör, i anledning af Kongl. Majus Nådiga framställningar i ämnet, lemnäs, endast inskränkas till det förklarande, att hinder för det begärda Skatteköpets fullbordan å Statens sida icke möter. Jag anhåller att detta Memorial måtte till StatsUtskottet remitteras, för att jemte Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss behandlas. Lades på bordet. Herr Crusenstolpe„ Magnus Jacob: Till en början får jag, såsom min egen, angifva till återupptagande den Motion, angående i Den i5 December f. m. 53 Förmyndarekamrars upprättande i landsorten, hvilken vid sistlidne Riksdag väcktes pä detta rum af Herr Pereswetoff‘Morath, Anders Wilhelm, sådan flen finnes tryckt tili Bilagorna tili första Bandet af Hög 1 o fl. Ridderskapets och Adelns Protocoll den ij Februarii 1823, pag. 412* Lades på bordet. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: En vän, hvars röst Ridderskapet och Adeln säkerligen skullehöra heldre än min på detta runi och fullkomligt lika berättigad att yttra sig, afhålles likväl af en honom alldeles egen blygsamhet ifrån att sjelf framföra. Motionen, hvarföre han anmodat mig derom.
St:r gillade skäl, sorn i Betänkandets 8:de punct äro anförda, för närvarande, då LotteriIni'ättningen tills vidare bibehållits, icke heller understödja Revisorernes tillstyrkande om BrudgåfvoFondens öfverlemnande till RiksgäldsContoret samt indragningen af ifrågaställde Gåfvor. 19:0 På den anmärkning, att Utskottet brustit i tillbörlig uppmärksamhet mot RiksStånden, då det icke underrättat om innehållet af den förklaring, till följd hvaraf Revisorernes framställningar rörande ofullständighet i CurhusRäkenskaperna ansetts förfalla , får Utskottet till svar meddela att nämnde förklaring finnes tryckt samt blifvit, jemte RevisionsBerättelserna , i RiksStånden utdelad. 20:0 Genom det Utlåtande Utskottet kommer att innan korrt afgifva öfver Strömrensningsfondens förvaltning, blifver Utskottet i tillfälle att lemna en fullständig öfversigt af och ett säkrare omdöme öfver dessa medels användande på sätt i anmärkningarne blifvit äskadt. 21:0 Vid l3:de puncten, angående liqvidcn af f. d. K. Familjens fordran har Hr Hegardt, B. Chr., anmärkt, alt den Handelshuset Michaelson & Benedicks tillagda provision för erforderliga Vexlars anskaffande varit alltför hög samt att otvifvelaktig!, om äfven Yexelköp inom Riket icke utan menliga följder me - 6t>4 Stats-Utsk ottets deist Coursens uppjagande kunnat för hela sunaman afslutas, flera utvägar funnits att, med mindre kostnad än soin skett, verkställa liqvidationen; hvarförutan Hr Hegardt ansett något sammanförande af denna liqvid med godtgörelsen af Danska Regeringens fordringsanspråk icke hafva varit af omständigheterne pukalladt. Inom V. BorgareStåndet har afven af Ur Eckerman gjorts anmärkning dervid, att Utskottet icke serskildt behandlat frågan om en Hr GeneralMajoren m. ro. Friherre
Jag får då fästa uppmärksamheten derpå, att dessa silfversedlar voro förskrifningar af banken och sålunda i fullkomlig likhet med bankens öfrige sedlar som äfven lydde på en viss summa i silfver, och då den ena sortens sedlar icke kunde inlösas, så var det en klar följd att banken äfven i fråga om den andra icke kunde fullgöra sina förbindelser. Men det hvarom nu är fråga, är icke någon liqvid med banken utan med statsverket, och ställd i silfver sä att ehvad slags förhållande silfver också i framtiden månde få till sedlar, så mäste denna liqvid utgå till det primitiva silfvervärdet. Således äfven om en ny s. k. realisation skulle förekomma, hvilket jag på förut af mig anförde skäl, nu mera anser vara temligen otroligt, så är det visserligen klart alt det nu varande ziffer-beloppet skulle derefteB 22 Den 1 Augusti. förändras, dock alltid så, att samina värde alltid blef i silfver uttryckt. Jag tror mig således hafva haft rätt i mitt påstående att ränteförvandlingen icke kommer att blifva beroende af realisationens bestånd. Det andra af mig framställda påstående, som af samme värde talare blifvit upptaget, gick ut på att visa att den föreslagna åtgärden icke skulle ställa K.. M. och kronan i större beroende än förut af R. St:s beskattningsrätt. Jag grundade detta påstående derpå, att detta beroende vore redan fullkomligt, enär samhället icke kunde bestå om icke R. St. bevilja andra skatter än rikets ordinarie inkomster. Hr von Hartmansdorff har äfven, såsom jag tror, medgifvit riktigheten af min sats i allmänhet, men velat göra ett undantag i afseende på indelta arméen. Jag tror likväl att äfven med hänsigt till denna, blifver frågan i samma ställning efter förändringen som för närvarande. Låtom oss precisera ämnet, så skal! della snart visa sig. Hvarpå beror indelningsverket för närvaride? Jo, på Konungens och Ständernas gemensamma beslut. Nå, hvarpå skulle den ifrågavande förvandligen bero? (ty märken noga, det är nu blott fråga nm förvandlingen af lönerna, ej uppbörden) — jo, äfven på Konung och Ständer. Alltså i båda fallen alldeles lika.
M. sig efter landstingens önskan, om han finner skäl dertill; är det åter af civil natur, så kan K. M. icke rätta sig efter denna önskan, utan R. St:rs hörande. Så har saken blifvit framställd för mig, hvarför jag ock med godt samvete kan yrka bifall till Utsk:ts Betänk. 176 Den IG Mari. Gr. Liljencrants: Jag ber alt få fästa min värde embetsbroders uppmärksamhet på att lian så väl som jag troligen vet af erfarenhet, att det icke sällan händer att Betänk:n inkomma till R. St:r, der motiverna gå i en riktning och förslaget i en annan. Nu har han försvarat sin sats på grund af motiverna, och Utsk:t har här kommit till det olyckliga resultat, jag nämnde, nemi. att dess framställning syftar åt annat håll än motiverna, och det är af detta skäl, som jag funnit föreslaget icke böra bifallas, utan yrkar jag fortfarande afslag på Betänk:t. Gr. Sparre: Den siste värde talarens anmärkning vore befogad, om icke förslaget afsåge en hemställan från R. St:r till K. M., ty ma*n måste väl förutsätta hos K. M. tillräckliga insigter i de författningar, hvilkas handhafvande honom tillkommer, för att inse i hvilka delar dessa författningar kunna och böra vidkännas en modifikation. Jag anser således att en ytterligare fingervisning af R. St:r till K. M. vore opassande, och detta är äfven orsaken till att Betänk:ts redaktion blifvit affattad på detta sätt. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Utslots förev:de hemställan, gjordes först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades några ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många ja, blandande med nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Gr.
«Tous mes vertueux républicains, je n’ai qu’à dorer leurs habits, et ce sont des gens à moi.» Mot de Bonaparte. La belle saison de 1801 était bien l’apogée de la Malmaison. C’était plus qu’un château, ce n’était pas un palais. St. Amand. I midten af Prairial (år IX) kommo konungen och drottningen af Etrurien till Paris för att tacka för sin krona och mottaga den af Förste Konsulns hand. De reste under namn af «grefven och grefvinnan af Livorno», men blefvo mottagna som suveräner. — Kan du se, sade Bonaparte till Edmée de La Feuillade, aftonen efter att han i Malmaison låtit spanske ministern presentera majestäterna för sig — kan du se, att parisarne icke äro rädda för att låta en Bourbon gå öfver Place de la Révolution. Se på konungamördarne och spartanerna, hur de småler och bugar för dessa Lilleputmajestäter, som vi sjelf har skapat. Åh — åh! Alla mina dygdiga republikaner — jag behöfver blott ge dem ett förgyldt livrée på ryggen, och jag har strax deras samvete i min hand! Genom sin ställning både i Faubourg de St. Germain och i Tuilerierna var Mademoiselle de La Feuillade en sjelfskrifven gäst vid alla de fester, som nu aflöste hvarandra till ära för infanterna. På Talleyrands stora italienska fest i Neuilly hade hon den äran, att dansa en kontradans med Marie-Antoinettes systerson, hvilken hon fann «tyvärr vara en karikatyr af en konung», som hon sedan sade — och på markisinnans af Montesson bal, hade den unga drottningen nådigt tagit henne afsides och bedt henne om hjelp att arrangera sitt hår, som kommit en smula i oordning efter dansen. Då Förste Konsuln hörde det — han ville ha reda på allt — rynkade han pannan:
Utskottet anser derföre att, lill befordrande af Filial-bankers uppkomst, en betydligare summa nu bör anvisas, och detta så mycket heldre, som, utom det att sådant lärer hafva varit Rikets Ständers afsigt vid beslutet att endast 1,500,000 R:dr Riksmynt af Banko-vinsten skall under tiden intill nästa Riksdag till Riksgälds-kontoret aflenmas, Banken för närvarande är i tillfälle att för ändamålet anslå erforderlige medel utan tillökning i dess sedelansvarighet och således jemväl utan behof af särskilda åtgärder till förstärkning af den metalliska kassan — ett förhållande, väl värdt alt besinnas då den betänklighet, som mot Filial-banks-systemets ytterligare utsträckning med fog kan framställas, synes ligga just i svårigheten för Riksbanken att, utan ökad sedelansvarighet, kunna förlägga alla sådana uppkommande Banker. Med afseende ä de olika former af lån och kreditiv, hvari dylik försträckning från Riks-banken utgår, får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att lånet skall inom viss tid till hela sitt belopp från Riks-banken uttagas, hvarefter denna åtnju'er sin derför påräknade ränte-afkomst oafkortad. Men, hvad kreditiven åter angår, eger det missförhållande rum, alt, enär de derå ultagne summor i allmänhet blifvit skyndsamt beläckta medelst insättning af medel å vederbörande Filial-banks räkning, Riksbanken, som beräknar ränta å de lyftade beloppen Först från deri dag lyftningen skett, hittills lillgodokommit jemförelsevis ringa inkomst å berörde del af försträckningen. Denna omständighet, men ännu mera olämpligheten deraf, alt Riks - Banko-Utskollets Betänkande N:o 37. 69 bankon af sina medel till kreditiv åt Filial-banker afsätter större summa, än som för ändamålet i verkligheten erfordras, hvilket öfverskott, nu undandraget allmänna rörelsen, eljest kunde på annan väg komma densamma till godo, har gifvit Utskottet anledning alt taga under öfvervägande, huruvida icke utgifningen af Filial-bankernes kreditiv skulle kunna ordnas så, att både Bankens fördel och allmänna rörelsens bebo f på bättre och ändamålsenligare sätt än hittills må befrämjas.
Emot denna enkla regel syndas förvånande ofta. Vid tal om öfveransträngning under skolåldern må man väl erinra sig, här liksom vid all annan öfveransträngning, att öfveransträngning är ett relativt begrepp och i sista stund beror på hvad man tål; den ene tål mer, den andre tål mindre, den tredje tål nästan ingenting. Om man tågeten samling barn af en viss ålder, hvilka deltaga i det arbete, som på grund af erfarenheten bör kunna anses vara det normala för den åldern, så finner man, att de barn, hvilka ha en frisk kropp, äro utgångna ur friska familjer, ha minst medelmåttig begåfning och lefva under så pass goda hygieniska förhållanden, att de få tillräcklig mat, tillräcklig sömn och tillräcklig rörelse i fria luften, så finner man, säger jag, att sådana barn ej bli öfveransträngda och cj nervösa. Däremot ser man ej sällan, att barn, hos hvilka de nämnda betingelserna ej äro uppfyllda, råka ut för öfveransträngning och nervositet, och särskildt äger detta rum i desto högre grad, ju flere af dessa betingelser fattas. Så t. ex. inträffar ej sällan, att just hos barn med utpräglad ärfd nervös diposition redan under skolåldern nervösa lidanden grundläggas, så vida ej särskild omsorg ägnas åt sådana barns hygieniska vård. Ofta ser man nervösa åkommor utveckla sig hos fattiga ynglingar, hvilka dels lefva under dåliga hygieniska och dietetiska förhållanden, dels ock undandraga sig den behöfliga hvilan och sömnen, därigenom att de för sitt uppehälles skull undervisa andra om dagarna och själfva arbeta om nätterna. Men den andliga öfveransträngningen inskränker sig ej till den tidigare åldern. Så fort man arbetat sig igenom skolan, måste man arbeta sig till en ställning i samhället, och för många blir detta arbete ännu mera prof vande. Vårt århundrade har utmärkt sig genom civilisationens och kulturens storartade framsteg och särskildt också genom den allmänna bildningens nedträngande i allt djupare lager af samhället. Häröfver kunna vi med skäl känna oss stolta, men — medaljen har äfven sin frånsida.
Vid 10\de punkten, angående inrättande af en landtbruks-skola i Norrland, af grefve Mörner C. G. ”I)å ett icke obetydligt förlag erfordras för ordnandet af en landtbruks-skola, men några förberedande åtgärder i nämnde hänseende icke äro inom Jemtland vidtagne, utan det af motionären åberopade stycke ur Konungens Refallningshafvandes sednast afgifna femårs-berättelse fastmera gifver anledning till den förmodan, att föga utsigt är för banden, det nödige medel härtill kunna inom länet beredas, har jag hyst tvekan vid att biträda Utskottets förslag i fråga om en landtbruks-skolas inrättande i Jemtland, desto heldre, som, i händelse skolan kommer till stånd, de elever, hvilka vid densamma skulle bildas, knappast torde inom länet kunna påräkna passande anställning.” Vid 18:de punkten, angående inrättande af en teknisk elementar-skola. Af Riksdags-fullmäktigen Per Persson från Örebro län. Vid 19:c/e punkten, angående anslag till navigalions-skolan i Stockholm. Af Herr Fåhreeus, 0. ./., Kontraktsprosten Forssell, Professor Lindgren och Herr Gråå, som åberopade sin i ämnet förut afgifna reservation, samt Herrar JVoeru och Nordvall. 20 StattU Isko t tets Memorial, N.-o 153. A'nk. till Exp. Etsk. d. 27 Maj 1851, kl. 10 f. m. Memorial, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 88, angående reglering af utgifterna under Riks-slatens Sjunde Hvjmdtitel. (U. yl.) 2:dra punkten af berörde utlåtande, angående Kongl.
206:o angående åtgärder lill behöfvande^ undsättning i missväxtår (232). Med bifall lill Rikets Ständers hemställan om öfverlemnande lill Riksgäldskontoret af de för undsättningsbehof afsedda spanmåls-tullmedlen, samt af inflytande afbelalningar å deraf beviljade undsättningslån, emot åliggande för Riksgäldskontoret att dessa medel, i den mån anvisningar derå i nåder beslutas, vederbörande tillhandahålla, har Kongl. Maj:t detta nådiga beslut, jemte hvad Rikets Ständer i öfrigt, angående tillgångarne för undsättning och sättet för deras användande, härvid i underdånighet anmält, Statskontoret till kännedom och efterrättelse under den 17 Juni 1845 i nåder meddelat, med förständigande att om föreskrifterna i sistnämnde afseende samtlige Länsstyrelserna uti afgående cirkulärbref underrätta. angående Reglementet för Riksgäldskontoret (236). Rikets Ständers den 17 Juni 1845 i underdånighet anmälda skrifvelse i detta ämne föranledde icke till någon åtgärd. J8fl^:o angående afyttrande af Fatburs-egendomen å Riddarholmen (235). Om de i anledning häraf föranledda åtgärder hafva uti afgångna skrifvelser af den 18 Augusti 1845 vederbörande erhållit nådigt förständigande. angående förändring i sättet för indelta räntornas utgörande, samt liondespanmålcns indragning lill Statsverket (233). Medelst nådigt bref af den 17 Juni 1845 har Kongl. Maj:t tillställt Statskontoret denna Riksstat för att lända till behörig efterrättelse, med nådigt förständigande derjemte om hvad Rikets Ständer i sammanhang härmed särskildt i underdånighet anmält. JSlläo mcd förslag tili lag för enskilda Banker (237). Öfverlemnad lill Juslilie-statsexpeditionen den 5 Juni 1845. 212:o med ny Bevillningsstadga (201).
Föredrogs å nyo LagTJtskottets den 8 dennes afgifne, samt den 20 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, angående föreslå» fen ändring uti det genom 14 §• af' Kongl, orklaringen den 11 December 1766, stadgade ansvar för Hållkarl, som alford rar resande Drickspenningar eller dem med otidighet bemöter. Herr Gyllenhaal, Lars Herrman, anförde sk rifteligcn: Vid förehafvande uti tet af den fråga, som innefattas i det nyligen uppläste Betänkande, har jag ifrån Utskottets Beslut varit af skiljaktig tanka, och då ämnet nu till profning förekommer, anhåller jag vördsammast, att i korthet få anföra de skäl, som föranledt denna skiljaktighet. Om jag å ena sidan medgifver, att Resande och Hållkarlar äro uti ett ganska stridigt förhållande till hvarandra; att de förra bora i Hagarne äga ett säkert skydd, emot all slags öfvervåld från de sednares sida, och att vilkoret för de Resandes trygghet och lugn ligger uti de band, hvarmed Hållkarlar tillförbindas, att fullgöra de skyldigheter, som i följd af deras befattning, dem åligger, samt i det strängare ansvar, som för dessas öfverträdande bör vara stadgadt; så lärer dock å den andra, icke kunna motsägas, att proportionen emellan Brott och Straff uti förevarande fall blifvit vida öfverskriden. Mig synes det åtminstone hvar - Den 27 Januarii. 417 ken billigt eller rättvist, att en Hållkarl blott derföre, att han af en Resande fordrar några skillingar som Drickspenningar, skall kunna beläggas med ett straff, mycket öfverstigande det, hvarmed mången gröfre Brottsling får umgälla sin förbrytelse, och hvars öfverdrifna stränghet gör detsamma o verkställbar t; hellst jag icke rimmeligen kan föreställa mig någon Resande till den grad hård eller hämdelysten, att han för en så ringa förseelse, skulle vilja befordra tillämpningen af detta strängare ansvar, som, utom det kroppsliga lidandet, tillika, enligt det begrepp, som Allmänheten dervid fästadt, medförer ett offenteligt kränkande, af den straffades medborgerliga existimation.
M:o 274- I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde anmälan angående Hospitals och Lazaretts Inrättningarnes fonder. Angående de till Saltpetter tillverkningens upphjelpande i Riket, anslagne medeh N:o 278. Angående Post-Verkets intrader. Angående Riks-Hufvudboks-slutet. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets N:o 134- I anledning af uppgifvit förslag att erhålla ett för vissa år fastställdt Sädespris. S. E>. Då nu ånyo föredrogs Lag-Utskottets Utlåtande N;o 209 öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande uti frågan om förändring-af nu stadgvle sätt för uppenbar Kyrkoplikts verkställande; blef det samma,o&iUadt; och 558 Proi. Vtdr. 11. 3 Junii 1818. ansag Ståndet nu gällande Lag och Författning , tjär rörande -uppenbar Kyrkoplikt böra förblifva oförändrade. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevilh nings-Utskottets .Betänkande N:o 18 angående åtskillige dit remitterade allmänna Bevillningen rörande Memorial, blef detsamma i anseende till gjorde anmärkningar, åter remitteradt, för att af Utskottet besvaras i ett sammanhang med anjoärkningarne emot Utskottets åter remitterade Utlåtande N:o 17 rörande allmänna Bevillningen. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning af Banko-Utskottets Utlåtande N:o 57 öfver de inom Högv. Preste-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande om arbets-fördelningen emellan Riksens Ständers Revisorer samt tryckning af deras berättelse, fann Borgare-Ståndet, som icke förut bifallit Utskottets Betänkande, godt vid samma beslut förblifva. S, D. föredrogs å nyo samt lades till Handlingarne Bevillnings-Utskottets, uti Memorial, af den 32 sistlidne Maji (N:o ig.) gjorde anmälan, att samma dag hade efter det förslaget till den blifvande Bevill ni ngs-förordningen och det dervid fogade
Dalans till är 1860: Skuld Skuld Utgifter: Aflöning ; 15,750 Relöningsjettoner 346 Hyresmedel 1,050 Ved och ljus m. m. 1,182: 85. Till inköp och underhåll af musikalier och instrumen ter m. m 1,612: 60. Credit. Härvid hafva Revisorerne icke funnit något annat att erinra, än att en utgiftspost å 30 R:dr 58 öre finnes i räkenskapen afförd under titel »öfverdebitering af ränta», ufan att räkenskapen nöjaktigt upplyser afföringens riktighet. Kongl. Bibliotheket. Utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, redovisar räkenskapen inkomster och utgifter på följande sätt: — 196 — Debet. Dalans från dr 1858: Tillgångar . 1,969. 9- Uppbörd: Statsanslag 12,000- Summa 13,969: 92- Credit. Utgifter: ^ För uppköp och inbindning af böcker m. 11,636. Dalans till år 1860: C1 Kontant behållning 2,333. — Summa 13,969: 92* Denna räkenskap har icke heller från Revisorernes sida föranledt till erinran. Kongl. Serafimerordensgillet. (Allmänna hospitalsoch harnhusfomlen.) Räkenskapen, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, 1 dovisar inkomster och utgifter på följande sätt: Debet: Kronooch kyrkotionde 99,528: 22. Privata donationer ^ 607: 50. Hyresmedel och tomtören ... 258: 48. Kollektoch armbössemedel 1,100: 30. Ersatt underhåll . 8,094: 7. Arfsoch qvarlåtenskapsmedel 8,434: 44. Räntemedel . .. 625: 62. Tillökte fastighetsoch inventariivärdeu 10,069: 62. Summa Credit. Dalans från ur 1858: Öfverlevereringar och skulder - Afskrifning:
Af Bankens räntevinst för sistl. år har Riksgrscont. förskottsvis erhållit 200,000 r:dr; men då del åligger Cont. att af detta belopp återbära så mycket, som kan för Banken sjelf erfordras till fyllnad i det bestämda anslaget till silfverfondens förstärkande, så och enär Riksgrscont. af sådan orsak måst af det nästföregående årets erhållna räntevinst återbetala öfver 120,000 r:dr, förmodar jag, att åtminstone 100,000 r:dr för sistförflutna året äfven komma att återbäras, hvadan detta belopp således bort vid beräkningen af Riksgrscontrs behof afses. Derjemte synes del vara nödvändigt, att Riksgrscont. nu får sig anvisade så tillräckliga anslag, att det vid nästa riksdags början har en särskild tillgång af minst 100,000 rtdr för betäckande af då förestående riksdagskostnader, på det man icke äfven då, likasom nu, måtte varda nödsakad att upptaga lån till bestridande af Conlrs dagliga utgifter. Utsk. synes dessutom hafva beräknat en alltför ringa ränteoch amortissementsfond, ej allenast för ■de 4°o,ooo rtdr, som vid denna riksdag blifvit beviljade såsom ökadt creditiv lill spanumålsundsättningar i missväxtår, utan ock för hvad som kan komma att u[gifvas å det s. k. mindre creditivet. Under tiderymden såväl emellan 182S och 1828 arens riksdagar, som emellan 1828 års riksdag och den nuvar., har den del af detta creditiv, som får lyftas för andra utgifter än dem, sorn tillhöra försvarsverket, blifvit nästan till fulla beloppet begagnad; varande denna del af berörde creditiv bestämd till en summa af 5oo,ooo rtdr. Detta belopp kommer troligen också att under tiden intill nästa riksdag uttagas, hvarföre detsamma äfven bort särskildt uppföras bland Riksgtscontts behof.