Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om, på sätt den siste talaren andragit, förhållandet är att i Östergöthlands län några åtgärder till förbättrande af komministrarnes lönevilkor endast blifvit vidtagne uti 5 å 6 församlingar, kan skäligen såsom anledning dertill antagas, att nämnde förbättring derstädes icke varit af behofvet så särdeles påkallad. Det är nemi. endast för sådant fall, att aflöningen icke uppgår till 1,000 rdr, som frågan skulle utgöra föremål för församlingarnes pröfning. Den erfarenhet, som jag har i frågan, grundar sig på förhållandet uti det mig anförtrodda län. Der hafva församlingarna på många ställen haft den välviljan för sitt presterskap att de sjelfvilligt gått i författning om den ifrågav:de löneförbättringen; men, Mine Hrr! hvad skola väl sådane församlingar, hvilka på framställning af K. M. beviljat sina tillskott, tänka och säga, när de finna, att de blifvit dertill så godt som narrade. De hade nemi. säkerligen icke gjort detta tillskott, om de haft någon aning derom att staten skulle träda emellan. Icke heller har jag påstått, att man, genom att ställa komministrarna på svältkur, borde framtvinga löneregleringen; men jag har antydt, att, om vederb:de komitéer från första början finge utarbeta denna löneförbättring, så skulle densamma blifva långt bättre reglerad, än om R. St:r uti vissa delar taga frågan om hand. Uti sistnämnde fall komma nemi. kommitterade icke att anse sig behöfva närmare undersöka förhållandet, utan tänka att komministrarnes ställning nog ändå blir förbättrad. Hr von Ehrenheim har, såsom ett skäl för sin mening, anfört nödvändigheten af att i alla kyrkorna upprätthålles gudstjensten; men rätta förhållandet är, att på många ställen är tillvaron af komministratur olämplig; och att sådane svagare kom ministraturer borde sammanslås till en prestbefattning, så att man der erhölle en väl aflönad prestman, hvilken hade tillräcklig verksamhet. Lika olämpligt som det är att öfverhopa personer med göromål, lika olämpligt är det ock att låta dem få för litet att göra; och detta är dock händelsen uti åtskilliga smärre sacellanier.
Bland de vidlyftigaste t.errasseringar, som förekomma å linien Södertelje—Catrineholm och som företrädesvis ansågs böra företagas till utförande, äro gräfningsoch fyllningsarbetena vid Oppäng och Ramsta gästgifvaregård (omkring 14 mil öster om Catrineholm) samt vid de ungefär I mil öster örn sistnämnde egendom belägna torpen Stolpstugan, der en icke obetydlig bergsprängning äfven måste verkställas, och Strökärr. Icke mindre än 23,000 kubikfamnar jordarbete utfördes under året på dessa ställen samt — 113 — 460 kubikfamnar bergsprängning. För omrigtning af ett vattendrag, hvaröfver jernvägslinien vid Ramsta framgår, utgräfdes kanal till en längd af 3,000 fot. A hela linien mellan Södertelje och Catrineholm verkställdes 83,000 kubikfamnar jordgräfning och 4,100 kubikfamnar bergsprängning. Sammanlagda längden färdigterrasserade delar utgjorde vid årets slut omkring il mil. Arbetsstyrkan uppgick i medeltal till 1,000 man.
Slott, angående utbyte åfjord tillhörande 18. Nytorp, Skogvaktare-boställe, angående utbyte af 65. Nämndemän, angående ersättning för extra förrättningar 44. Näs kungsgårdshjelp, angående upphörande af 201. 11 Utlåtandets Numm« och Moment. 0. Obotligt sjuka, angående inrättande af en vårdanstalt för 123:114. Odelska appreteringsverket, utlåtande angående 64. Odlingar i norra länen, angående bränvinsskattens användande dertill 120: 33. Odling sunder sökning ar i de norra länen, angående 93: 27. Officerare, sorn ingå i utländsk krigstjenst, angående anslag till 84: 47. » , sorn bevistat krig, angående understöd till 152: s. Ofri mans frälsehemman, angående beskattningsgrunderna för 97. Ollestad, kungsgård, angående indragning af 42. Orthopediska institutet, angående anslag åt 123: 78. Oskar I:s Hofstat och Betjening, angående pensionering af. 152: 9. Oskar I:ste, Utlåtande angående begrafnings-kostnaderna för 188. P. Pajala och Öfver-Torneå socknar, angående anslag till afvittring af.- 93. Palmqvist, e. o. Kammarskrifvare, angående pension åt 152: 62. Persedelskatterna, angående förvandling deraf till penningar 55. Piteå gamla länsfängele, angående upplåtande deraf till Norrbottens läns Hushållnings-sällskap 21. » till Arvidsjaurs kyrka, angående väganläggning från 120: 9. » och Löfholmen, angående uppmuddring af segelleden mellan 120: 31. Postforsling, angående öfverlemnande till annat Utskott af härom väckt fråga 35: 36. Presterskapets aflöning, Memorial angående 5. Professores emeriti, angående anslagsförhöjning åt 152: 81. Prostetunnor iför Skorpeds, Carlsborgs och Tiveds församlingar 123: 10. » »
Reg.- F. förekommer det mig, att det icke talas om grundlagsfrågors afgörande, utan om desammas beredande, der de citerade orden förekomma. Det hade således varit vid föreg, riksdag, som man skulle hafva anmärkt, att denna förändring hvarken vore nödig eller nyttig. Då förändringen är fullständigt beredd och skall afgöras med ja eller nej, skulle jag tro, att man bör gilla det nya, om det är bättre, än det gamla, då ingen olägenhet dermed är förenad. Jag medgifver visserligen, att någon betydande fördel icke vinnes genom denna förändring, men dermed åstadkommes icke någon den ringaste olägenhet. Hvad jag föreställer mig hafva varit åsyftadt med den föreslagna förändringen, har varit att ur grundlagen borttaga ett af de ställen, som påminna om att Svenska folket varit deladt i frälse och ofrälse. Såsom §:n nu är redigerad, har man likasom föreställt sig, att Konungen, vid borlgifvande af de platser, hvarom § talar, skulle dervid fästa afseende, och icke blott tänka på alt dertill nämna värdiga Svenska medborgare. Dessutom tror jag, att, genom dessa ords borttagande, kommer denna § i mera öfverensstämmelse med den 28, som säger : ”Konungen fäste, vid alla befordringar, afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd.” Den nya redactionen är sålunda såväl den bättre som den kortare, och jag röstar derföre för densamma. Gr. Anckarsvärd: Herr Lagerheim har, efter min tanke, så fullständigt uttryckt alla de motiver, som kunna anföras för antagande af Consl.Utsk:s förslag, att jag i detta fall blott har all Den 4 September f. m. 175 förena mig med honom och med Hr von Troil. Jag tror, att bifall dertill, utan någon slags skada, kan lemnäs, vore det blott såsom en slags hyllning åt de öfriga Stånden, genom borttagande af en skillnad, som numera i verkligheten, åtminstone af mängden, anses icke böra äga rum emellan frälse och ofrälse män; emedan förtjenst och redlighet endast böra berättiga till hågkomst vid besättande af Statens såväl högre som lägre embeten. Jag röstar för förslaget.
LagUtsknttets B et link andem 51 N:o 16, Ankom 3. 23 Mars 1803» Betänkande, i anledning af Herr J. A. Broms’$ Memorial, örn befrielse får Parter frän skyldigheten, att, genom ombud, hos Kongl. Majit, ÖfverRätter och Collegier ingifva och till communication uttaga sine Skrifter och Besvär. Herr j. A. Broms liar, uti Memorial, Sorn Våilofl. BorgareStåndet under den gite dennes till Lagutskottet remitterat, andragit, huruledes, vid ändrings sökande I Konungens Befäl Iningshafvandes och UnderDomstolarnes Beslut, Provincernes Innevånare erfara en icke obetydlig olägenhet och kostnad då de nästan oundvikligt nödsakas, att, genom ombud, bos Kongl. Maj:t, OfverRåtter och Collegier ingifva och till communication uttaga sine Skrifter och Besvär; hvilket nödtvång i synnerhet år bekymmerfullt och ofta ledande till fullkomlig förlust för menigheten, för mindre bemedlade personer och sådane, sorn i Stockholm, Jönköping och Christiansstad sakna bekantskaper, ty, jemte det ombudet måste särskildt betalas, åfventyrar den åndringssökande att antingen erhålla ingen fuilmägtig, eiler ock möjligtvis en mindre pålitelig, och blottställes således i begge lallen, att oskyldigtvis frånkånnas fatalier och med dem, hnfvudsaken, ehn - g2 LagUtskottéts Betänkitideft. ru rättvis den må vara. Då ändamålet af Rättegång, så väl i egenteliga Rättsfrågor, som i oeconomiska mål, bör vara icke blott ärendets afgörande, men ock dess skyndsamma afgörande, och detta ändamål bör ernås, utan andra hinder eller kostnader, än som för Parternes egen trygghet och sakens utförande äro alldeles oumgängiige, har Herr Broms alltså föreslagit följande ändring i nu gällande Lag och Författningar angående Måls fullföljd i högre Instantier: 1:0
Ämbetsmän l alla grenar af den civila och ccclc8ia8tigus styrelsen, finge en militärisk riktning, skulle de icke upwäga en god del af de förmaner, som med Den 13 Iunir. med con5cript;on äsyftades? Skulle ej Landtbruket, som nu förlorat en sa stor mängd arbetande händer, innan denna tld hunne bltfwa ersatt, äfwen endast i den tid som fordras til arlida öfningen för ^onsoripciond manskapet, göra en oberäknelig och oersättlig förlust under et der den egentliga arbetstiden är sä korrt och sä dyrbar Utan at maga bestämt yttra mig uti et ämne, som jag icke nog känner, skulle jag dessutom för min del tro, at i den ställning wi oss nu befinna, wär hufwudsakligaste säkerhet, ligger mera i en wis Regerings kloka ^lLtonsimed wära grannar och med Europas stora Magter, uti desse Magters större eller mindre >n:r^8- se i märt sjelfbeständ an uti talrikbeten af härar, som wära knappa til,gängar knapt för mera än et etter par fälttäg, med et ytterst utmattande bemödande, kunde underhälla. Under en sädan wis Regering borde ej nägonsin kunna inträffa, at wi pä en gäng pä alla sidor, kunde bliswa angripne, utan nägon wän, utan någon Lllieraä som oss pä et werkeligt sätt kunde eller wille hjelpa. Och i alla fall skulle anstalter som tjente til hwar Medborgares utarmande, ocksä göra förswaret lamt, när det stora lindset uphört, at hafwa nägot at förswara. Jag tilstyrker derföre för min del, det Högloft. Ridderffapet och Adeln täcktes lära denna fräga sörfalla. Herr u-rppe, carl, hade til krotocollet ingifwit följande victLmen, hwilket up'ästes sä lydande-: 6zr Den iz Iunkk. lydande:
L^ rboberde-bostsllet iebe beviljsd68. lisler det Ve8trs 1'oll8tad8 körsmling s 8oeb6N8t8mws blifvit börd, buruvids, under skbidsn ziä srendet8 8lutligs skgörsnde, för8smlingen voro bugsd ölvertsgs Lrono-sngen 8binnsrvrän, 8smt för den8smms erlsggs en det kärrs srrendet mot8Vsrsnde ärlig skgift, bsr försmlingen i underdänigliet ^ttrst den mening, std det forrs srrendet, ,32 liärd vsll8-bö, vore mers, sn Iivsd ängen, i det 8bieb den lorefinne8, bunde skbs8ts; oeb dä lw-8börden sf denus äng är ,838, genom Lronsn8 ombud pä öp^en suetion koräld, bet68-rsttigbeten inbegripen, lemnst en bebällning sk in L:dr 3o 8b. Lsneo, erbjöd kör8smlingen stt, mot 8i8tnsmnde afgift, ängen öfvertaga, oeb ville i 8ädsnt kull 8smlsldt sn8vsrs för det ärligs srrendet.
Då LagUlsk-.s Ordför:de hade ordet, så underlät han ganska försigtigt, alt på något sätt försäkra sig derom, att lid skulle blifva leranad för Ståndet, att fatta beslut i det skick, detta ämne skulle fä genom en återremiss, men med någon erfarenhet af Riksdags-göromålen, vet man, att innan Utsk. kan komma att handlägga delta mål ånyo, i fall en återremiss eger rum, så måste alla yttranden ulskrifvas och till Utsk. försändas, innan Utsk. kan ånyo handlägga frågan. Hvad lid Utsk. skulle kunna få för ärendets behandling, dä Riksdagen nu närmar sig sitt slut, i händelse återremiss beviljas, kan icke här afgöras, men visst är, att det kan vara ganska osäkert om denna fråga någonsin mer vid denna Riksdag skulle komma under R. o. A:ds pröfning. Vore nu de föreslagna förändringarne af en så genomgripande beskaffenhet, att det vore omöjligt alt vidtaga de rättelser, som äro i fråga, utan återremiss, så borde visserligen sådant verka på deras åsigt, som yrkat denna åtgärd, men så är icke förhållandet i min tanka. Den 2:dra §:n står icke i något så oeftergifligt sammanhang med 3:dje §:n, att icke en rättelse i 3:dje §:n, såsom här blifvit ifrågasatt, skulle kunna vara alldeles tillfyllestgörande. Jag tror mig af ganska säker hand veta, att äfven inom PresteSt. blifvit antaget samma förslag, som af Hr von Hartmansdorff blifvit framställdt, nemi. alt val till ledamot vid kyrkomötet skall ske i den ordning, som för val af Biskop - Den 13 S e p t e ni b e r e. m. 353 skop stadgad är. Aro nu PresleSt:s ledamöter dermed nöjde, så synes mig, alt R. o. Ad. också kan dermed vara nöjd.
S. D. I anledning af gjorda anmärkningar, återremitterades följande Betänkanden, nemligen i Be ^illningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotteris.- Nto 2, angående Herr Friherre B. von Saltbas Motioner om förbud mot införsel af eller Tull å Utländsk Tvål, Ull och Ost. Banco* Utskottets * N:o 3i, om ytterligare åtgärder för Silfverköp samt fortfarande Silfverinvexling å 128 sk. per R:dr, till och med den 30 September innevarande år. LagUtskottets > N:o 57, öfver Herr Friherre G. Fr. Akerhjelms, samt Herr Joli. af Wingårds Motioner om ändring af Kongl. Kungörelsen Prot. Utdrag den 13 April 1829. 47 den 18 December i825, huru förhållas bör, då emot redan dömde personer yppas brott , hvarom ransakning tillförene icke varit anställd; N:o 38, öfver Herr Fredrik Rosenqvists Motion om ändring af 3 §. i 21 Cap. Rätte» gångsBalken ; N:o 40, i anledning af Kongl. Maj:t« Nådiga Proposition , angående Strafflag emot Negerhandel och delaktighet deruti ; och N:o 41, öfver de af Herrar P. Lindqvist och A. Landegren väckta Motioner om ändring af 2 och 3 $§. i i4 Cap. MissgerningsBalken ; samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets: N:o 83, i anledning af gjord hemställan, att Directionen öfver Danviks Hospital måtte förklaras oberättigad att uppbära Recognitionsafgift till Hospitalet vid upplåtelsebrefs utfärdande på Besittningsrätten af dess Hemman. S. D. Biföllos, vid förnyad föredragning, BancoUtskottets Utlåtanden och Memorial J 4 8 FrötUtdrag dm i5 April 1829. N:o 28j öfver några föreslagne åtgärde?
Det må visserligen vara sanning att det icke är hegardt något anslag, utan endast ett lån för hamnbyggnaden i Westerås och att staten således skulle endast såsom mäklare uppträda; för min del skulle jag likväl tro, att staten icke bör uppträda såsom mäklare, eller sjelf upplaga lån för att sedan utlemna medel, vid andra tillfällen än dä det företag som skulle understödas är af någon större vigt för det allmänna, hvilket deremot icke tyckes vara händelsen med de föreslagna arbetena uti Westerås hamn, då der hvarken finnes något påbörjadt arbete som, för alt större förluster icke skola inträffa, mäste fortsättas, utan att staden sjelf sådantförmår och fartyg uti hamnen icke äro utsatte för stormar. Om Westerås stad vill hafva några arbeten till särskild beqvämlighet eller prydlighet så bör sådant åligga staden sjelf utan statens mellankomst. Jag vägar derföre vördsammast anhålla om återremiss på denna punkt, på det att man icke af hrist pä medel måtte nödgas neka understöd till vigtigare företag under det man understöder aliandra långt mindre angelägna. Hr von Troil, Sam. Gust.: För de Hrr, som i likhet med den siste värde talaren, önskade att i och för konseqvensens skull, denna punkt måtte blifva återremitterad, på det att R. o. Ad. icke måtte bifalla detta anslag då StatsUtsk. ansett sig böra afstyrka dylika bidrag för hamnbyggnaden i Cimbritshamn, för dessa Hrr mätte deraf blifva en naturlig följd, att de, pä grund af de skäl, som Gr. Lagerbjelke anfört, mäste tillstyrka afslag på alla längre fram i betänk. förekommande anslag af enahanda beskaffenhet. För min del skulle jag deremot tro, att med de grunder som StatsUtsk. i ett sednare på bordet hvilande betänk, framlagt, rör:de sättet och vilkoren för återbetalningen af de lån som Utsk. trott sig kunna för allmänna arbeten föreslå, kan och bör staten verkligen uppträda såsom mäklare, der vigtiga hamnanläggningar äro i fråga. De af R. o.
Nåd tvid frågor om kalancer, endast i likhet med Herr vice presidenten lersiuerlens lVlemorial, och Utan at Herr Grefwen och Landtmarjkalken gjorde proposition uppå sjelfwa Betänkandet, sa får jag ödmjukeligen hemställa, om nu dä Ridderjkapet och Adeln uppå ordentlig proportion af Herr Grefwen och Landtmarjkalken förklarat Oeconomi - Utskottets Betänkande, rörande Wargeringen; men Grefwe Amilton, jag och flere aflat proposition pä Grefwe 6^ller>bor.tz8 öickamen i samma ärende, wi ej af Herr Grefwen och Landtmarjkalken kunna och böra erhålla den begärte propositionen: eller manne arenderna böra sä mycket och olika behandlas. Herr Grefwen och Landtmarskalken. Da jag gjorde proposition pä Herr lersmellens ^lemoriLl, skedde sadant med Ridderjkapets och Adelns bifall. Herr Loci;. Ja, mänga Ledamöter hafwa ock bifallit proposition om Wargeringen i anledning af Grefwe L^IlenkorZs Dickamen» Friherre ku 6 keck. Sedan Herr Grefwen och Landtmarjkalken, genom sin gjorde och bifallna proposition, nu Utrönt Ridderjkapets och Adelns tanke wara at assia Wargeringens fortsättande, och Friherre Stael behagar föresiä, det densamma, i händelse af behof, mätte med en allman Armering ersattas, sä torde Herr Grefwen och ^ Landt - Den 8 Mars. Z09 Landtmarffalken behaga til Ridderffapets och Adelns bifall afwen framställa verta tillagg ril propositionen. Grefwe von I^LNtinAsbausen, Albrecht. Sedan Högloft.
» Lätt nedåt, tungt upp igen », anmärkte Halverson, då han visade paret bort till den fullständigt lugna plats, der hans hustru och Anna väntade med kaffet. Steinerz smålog bittert vid anmärkningen, och Klara fick något skamfullt i blicken. » Hvad gör Anna? » frågade hon tonlöst. » Frun skulle inte pröfva flickan så hårdt, hvar och en är rädd om sin tillhörighet », sade fiskaren med en underligt menande blick på den unge mannen. Bostaden. Väggohyra försvinner, om man stryker renad karbolsyra här och der i rummet samt låter det stå tilltäpt 1 dygn. Emmy. Tvätten. Att borttaga vinoch saftfläckar af duktyg och linne har jag många gånger utfört på följande sätt; Man sätter en kastrull med vatten på elden och bringar den i stark kokning. Häri doppas fläcken upp och ner, tills den är borta; ju jemnare man kan hålla vattnet i kokning, ju förr går den bort. Fläcken går lättare bort, om tyget ej förut varit i kallt vatten. Kan ock användas för kulörta tyger, då det ej är ömtåliga färger. G. J Hvarje husmoder är ju rädd om sitt vackra linneförråd och vill hafva tvätten skött på bästa och billigaste sätt. Se här ett sådant, som jag pröfvat och funnit utmärkt. Kläderna bestrykas torra med grön såpa, tjockt på alla fläckar. Härtill använder man en liten tunn träspade för att akta händerna. Man lägger kläderna, hvart efter man såpar, på vanligt sätt på bykkaref med en säck ren björkaska på botten. Derefter påhälles så mycket mjukt, kallt vatten, att det står väl öfver. Efter 3 dygn tappas luten af, och man » byker på » eller » lakar » som vid vanlig byk. Sist hälles rent, kokande vatten öfver tvätten, och den är färdig att » klappa ». Om sommaren behöfver man ej vrida kläderna, utan blott draga upp dem öfver ett smalt bräde och låta dem rinna af, hvarefter de hängas upp att » Halverson » — började Steinerz, men afbröt sig. Hvad skulle han väl också kunna säga?
St. böra komma emellan, för att bryta hvad som existerat i århundraden, så mycket mer, som här förläningen är fastställd och icke lärer kunna rubbas genom R. Sl:s lind. önskningar. Jag förnyar min anhållan 0111 afslag på Utsk:s betänkande. Frih. von K laimer: Jag har begärt ordet, endast för att upplysa Hr Stuart, alt uti den calcul, som jag uti min reservation framställt, äro domkyrkans alla inkomster upptagna; således äfven inkomsten af dess embetsgårdar, i enlighet med de lill Kammarrätten sist inlemnade räkenskaper Den i !\ November e. m. Hr von Hartmansdorff, Äng.: När tvänne parter tvista, så lior nian naturligtvis höra begges skäl. Här förekommer en kyrka, som är kärande, och en annan, som är svarande. Den kärande är Hernösands, som vill hafva hvad sorn innehafves af Upsala domkyrka, hvilken är svarande och vill behålla sin egendom. Hvad talar för den kärande? Jo, att hon är stiftskyrka, så väl som Upsala domkyrka. Det må vara, men ilo är det ej stiftets fel, att kyrkan i Hernösand är i lägervall; tv det är församlingens skyldighet att underhålla sin kyrka, Orkar församlingen ej att göra det sjelf, så äger hon att vända sig till K. M. med lind. anhållan om en collect, och då gifvet' man henne penningebiträde öfver hela Riket, på samma sätt som åt andra församlingar, hvilka ej mäkta att sjelfva bygga sina kyrkor. Att församlingens kyrka tillika är stiftskyrka, kan visserligen medföra önskan och behof all göra henne något större, än som erfordras för sjelfva sockenboernes eget utrymme. Men den utvidgning, som hehöfves, kan ej vara särdeles betydlig. Äfven om hälften af Hernösands stifts presterskap på en gång kunde sammankomma, så skulle det ej göra så mycket, som när en ångbåt med luslfarande resande kommer till Mariefred en Söndag 0111 sommaren. Prestmöten pläga dessutom hållas på söckendagar och i gymnasii-husen. Således är det väl ej något särskildt betydligt utrymme, som hehöfves.
Uti den Berättelse, Directionen öfver Götheborgs Låue-Couloir tili Utskottet afgifvit, har Directionen anfört: att den local, Conloircl ni innehade, vöre alltför inskränkt och otillräcklig, så väl hvad angick sjelfva Contoirs-rummen, som öfrige lägenheter; att Ombudsmannen icke hade något annat tjensterum , än det, som jemväl begagnades för utvexling af förslitne småsedlar, och att något serskildt rum icke funnes, uti hvilket ankomne sökande kunde uppehålla sig under afbidan af expedition vid lanehandliugars aflemnande samt contanta medels inbetalning, uppräknande och qvittering, utan att detta allt måste ske uti sjelfva Conloirs-i unaman , hvilket, efter'den Hillökning, Låne-Contoirets rörelse tid efter annan erhållit, och i synnerhet sedan antalet af lånesökande bland allmogen från närmare belägne orter allt mer tilltagit, oftast vållade en sådan trängsel, att tjenstemännen deraf stördes uti deras arbeten, samt alt Låne-Contoiret i följd häraf oundvikligen hade behof af en utvidgad och rymligare local än |den, detsamma nuj|begagnade; upplysande Directionen derjemte, att för ändamålet tjenliga och tillräckliga lägenheter icke kunde uti Götheborg få hyras utan emot ganska dryga vilkor, emedan icke någon husegare vilie åstadkomma de förändringar och inrättningar, sorn erfordrades till en för Låne-Contoiret tjenlig local.
Hvad angår frågan om taxerings-gruliden efter köp, så är stridigheten mera skenbar än verkelig, Det är ej min mening, att köp ensamt bör bestämma värdet; med Herr Tham inedgifver jag, att undantag kunna äga ruth, 4* Dm 2 Julli f, rit, men dessa böra inskränkas till vissa falt, såsom då köpen åro afslutade emellan nårskyllde, då Ugendomarne hafva något sffections-vårde, då de åro sådde på Utmåtnings-auction o. s. v. , men jag tror att det blifver nästan farligare, att sätta afkastningen till grund, ty då kommer man till grunden; af behållen inkomst. Jag förnyar således min anhållan, att Minimi-tabellen måtte afskaffas, och ett sådant correctif antagas, sorn Herr Tham nåmnt hafva varit i; fråga inom Be-» yillningsUtskottet. Herr Rothlieb, Axeli. Sedan Herr Tham Utvecklat de motiver, som föranledt Utskottets beslut i öfrigt; lår jag blott, i afseende på Mi», nirni-tabellen framställa de skål, sorn föranledt tillstyrkandet af densammas bibehållande. Utskottet har-nemligen haft anledning förmoda, att Bevilluingen till en del skall komma att nedsättas. I sådant fall bär Utskottet trott, att hvad som nu år en Minimi-tabell, skulle kunna förändras till en sort maximi och den förmodade liedsåttningen å Hem mans-värde t till en egente-, lig Minimi-tabell. Derigenom skulle uppkomma <»tt spelrum emellan maximi och Minimi-tabell, hvarigenom vissa för hårdt taxerade Hemman inom hvarje Lån kunde betydligt nedsättas, och de af mera värde njuta en mindre nedsättning lyong!. Majit och Kronan således på samma gång erhålla den påräknade Bevillnings-summanSi som den skattskyldiga jorden erhölle en behöflig lindring. Grefve Mörner, Carl Stellan', Huru fö»- pen s Julli f, m. 43 hällandet år på andra ställen, kånner Jag ej, pien i mitt