Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lånets amortering bör alltid ske genom uppköp af för detsamma utgifna obligationer, då dessas allmänt gångbara värde understiger det i dem förskrifna kapital-belopp (eller pari); men, i annat fall, och derest tillfälle sig icke erbjuder att under hand infria obligationerna, bör amorteringen verkställas genom utlottning af det antal obligationer utaf de särskilda serierna, som anses böra inlösas. Sålunda utlottade obligationer förfalla till betalning Sex månader efter verkställd utlottning. 9:o. Amorterings-fondens äfvensom all den för öfrigt vid nu ifrågavarande statsskuld förekommande förvaltning besörjes af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, hvilka jemväl ega att, efter omständigheterna och blifvande penningeställning, ej mindre bestämma tiden för upplåningens företagande och lånesummans belopp inom ofvan uppgifna gräns, än äfven föranstalta om uppköp af de för jern vägs-byggnadslånen utgifna obligationer, på sätt och å tid sådant lämpligast och med största fördel för Staten kan ske. Och hafva Rikets Ständer i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes åt den af Rikets Ständer sålunda beslutade upplåning meddela Sin nådiga garanti och fastställelse. § 228. De närmare bestyren med fondväsendets och statsskuld-systemets oafbrutna och verksamma handhafvande jemte dermed föreuade åligganden ega Fullmägtige att uppdraga åt vissa Deputerade, som, till följd af sådant uppdrag, jemväl må ombesörja verkställigheten af de genom 1858 och 1860 års lån för Statens jernvägsbyggnader föranledda utländska liqvider. Desse Deputerade, hvilkas, antal af Fullmägtige bestämmes, böra väljas vid slutet af hvarje qvartal; och verkställes berörde val, dervid förut varande Deputerado kunna omväljas, på sätt sista punkten af § innehåller. Med hänsigt till erforderliga namnteckningar å vexlar jemte öfriga expeditioner, böra långifvar - 14 Stats-Utskottets Memorial N:o 223. ne och andra vederbörande underrätta» om inträffade förändringar bland Deputerade.
Vid föredragning af Konstitutions-Ulskoltets Memorial N:o 34, som innefattar förslag till voterings-propositionen i afseende på Utskottets uti Memorialet N:o 13 väckta förslag till ändring af 52:dra §. Regerings-Formen och 24:de §. Riksdags-Ordningen, angående tillförordnandet af Bonde-Ståndets Sekreterare, har Högvördige Preste-Ståndet, enligt utdrag af dess protokoll den 26 innevarande månad, ogillat Utskottets utlåtande samt återremitterat Memorialet, med anmodan till Utskottet, att med förslag till förändrade voterings-propositioner inkomma. Utskottet, som af ankomna protokolls-utdrag den 22 och 23 i denna månad inhemtat, att öfriga Riks-Slånden godkänt de föreslagna voterings-propositionerna, har, då tre Stånds mening i frågor af denna beskaffenhet, jemlikt 75:te §. Riksdags-Ordningen, utgör Rikets Ständers beslut, ansett återremissen ej till någon åtgärd af Utskottet föranleda; hvilket förhållande Utskottet får härmed vördsamt anmäla. Stockholm den 31 Augusti 1854. Konstilulione-Ulskottets Memorial, N:o iö. 3 \:o 45. Ank. till Exp.-Utsk. d. 31. Aug. 18S4, kl. 11 f. m. Memorial lill Rikets Ständer, i anledning aj Preste-Ståndets återremiss af Memorialet N:o 55, innehållande volerings-propositioner rörande Utskottets förslag i Memorialet N:o 15 till ändring i 59:de §. II. 0. Högvördige Preste-Ståndet har, enligt protokollsutdrag af den 26 i denna månad, vid föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 35, som innehåller förslag till voterings-propositioner angående Utskottets Memorial N:o 15, i fråga om ändring i 39:de §.
Och så mycket större voro anledn:ne härtill, som delta förslag, ehvad anmärkn:r än emot detsamma hafva blifvit gjorda, dock visserligen är byggdt på så starka grundhvalar, så lämpadt efter tillen och den närvar, samhällsutvecklingens kraf, att detsamma inför en mera oväldig efterverld säkert skall tillvinna sig (let erkännande af rättvisa och billighet i dess hufvudinnehåll, sorn man under den ännu pågående meningsstriden icke tyckes vilja detsamma tilldela. Visserligen måste detta förslag, såsom alla andra menskliga verk, icke vara utan sina mänga fel och brister och äfven jag skulle i sådant afseende hafva åtskilligt att anmärka, om jag icke hade funnit förtjensterna vara felaktigheterne vida öfverlägsne, och om jag icke hade för grundsats, att alltid nöja mig med det bättre då det bästa ej kan vinnas. Efter en betänketid af nära Irenne år stå vi emedlertid vid afgörandets stund; och hurudan har nu opinionen om förslaget uppenbarat sig? Vi som tro att samhällsutvecklingen bäst befrämjas genom en successive skeende öfvergång från det gamla till det nya, men också att för nya förhållanden nya former erfordras, och som derjemte lifligen önska att representations-reformen snart måtte kunna genomföras, och som derföre från förslagets första tillkomst hafva varit dess bestämda anhängare, omfatta det ännu alltid med lika värma. Och munga nya anhängare bland uplysta och frisinnade fosterlandsvänner, har detsamma småningom förvärfvat sig, i samma mån som dess verkliga innehåll blifvit kändt och de sannolika följderne deraf kunnat beräknas. Allt för sent har dock förslagets värde, och dess för samhälls2 H. 6 82 Den 18 December. utvecklingen gynnande syftning börjat blifva inom den stora ali-* mänheten upfaltad, och någon stark och påträngande opinion har derföre ej ännu hunnit upstå för att drifva fram dess antagande. När derjemte del mäktiga moraliska stöd för det Kongl, represenlations-förslaget, som man dock hade trott sig med säkerhet derföre kunna påräkna, uteblifvit, mäste man väl beklaga, men kan ej förundra sig öfver det öde, som förslaget gått till mötes.
Särskildt inom den egentliga orientalistiska vetenskapen synes oss den enbart samlande vetenskapen vara af ganska underordnadt värde; ofta nog erfordras för att, sedan chiffren en gång är gifven, tyda en mer eller mindre svårläst inskrift eller variant icke större vetenskaplighet än den hvarje typ utvecklar, då han har att i vinkelhaken återgifva d: r A. F. Åkerbergs eller professor Angelo de Gubernatis moderna hieroglyfer. Skall för öfrigt orientens visdom gräfvas upp endast för att be-grafvas i några få lärdes damgömmor, hade den så gerna kunnat tå ligga kvar, där den låg. Grefve Landberg hade därför ock fullt fog för sin maning till orientalisterna, att de skulle sätta sitt mål högre än hittills, att deras uppgift borde vara att förbrödra österns och vesterns folk och ned-rifva den skiljemur, som medeltidens fanatism upprest dememellan. Men huru tror man väl att detta skall blifva möjligt utan att en fullständig revolution i uppfattningen af allt hvad religion heter först eger hos båda folken rum. Och denna kan i sin ordning icke ske blott genom komparativ religionsforskning, utan därtill fordras att man drager och uttalar konsekvensen af denna vetenskap. Men härtill hafva de ärade orientalistherrame ingen håg; insvepande sig i sin vetenskapliga värdighet, öfverlåta de detta åt de olärde, lekmännen och literatörerna, för hvilka grefve Landberg hade ett så öfverlägset leende. Vi hafva en orientalist, som dragit en slutsats utaf hvad han lärt af Orienten och som uttalat den, predikande lifsglädjens religion. Det är, som vi veta, Verner von Heidenstam. Han vägrades helt enkelt tillträde till kongressen, väl mest utaf personlig hämdlystnad, men måhända hade vederbörande äfven en aning om att Orientens visdom icke var ofarlig i hans händer. Väck lifsgläd-jen hos vesterns modstulna folk, låt den tränga till samhällets nedersta lager, och du har lössläppt den kraft, som snabbare och fullständigare än någon annan skall revoltera vårt andliga lif och spränga våra sociala former.
Oss af allmogen, ryttare, dragoner, soldater, kronans båtsman samt enrolleringsoch fördubblings-manskap, med flere af gemenskapen vid militären; — ,af en hvar om bokars och ekars fällande, svedjeland och utsyning dertill, eller om utsyning lill ny åker och äng, beteshagars intagande och uppodlande till nybyggen, äfvensom de i dessa fall hällne undersökningar och vedei hörandes utslag; — sorn röra akademier och andra läroverk; — af studerande vid högre eller lägre läroverk om stipendier samt om undergående af examina; — till lärarebeställningar vid folkskolorna på landet, der de icke med annan tjenst äro förenade; med klagan öfver Lillfogadt våld och oförrätt af kronobetjente eller andre embetsman, när saken innefattar ett verkligt brottmål; — i brottmål och fiskaliskn aktioner samt i alla sådana ekonomi-, po litioch militär-ärendea, hvilka antingen kunna röra någon he] menighet eller hafva afseende på allmänna onera , såsom publika byggnader, fråga om kronooch kyrko-tionde samt presträttigheter, vägars oell broars underhållande, knekte-, rustningsoch roteringsskvldigheters utgörande, krono-, fångoch gästgifveriskjuts med mera dylikt, jemte de utlåtanden, bevis och expeditioner, sorn domare och embetsman i dessa ärenden meddela; — permissions-, af ryttare, dragoner, soldater och båtsmän, för att utom länet söka arbetsförtjenst; Arfs k i (teti; äfvensom a (skrifter eller utdrag deraf; Assi g na ti omer, publika verks; Besig111 i 11 g a r, ekonomiska, å boställen och kronohemman m. fl.; B e skri f n i n £g a r öfver geometriska kartor;.
Prat. r834 ock iftiA. f Sand. a Ajde *5\de Häftet.- 2 Lngsamt Ailm. Besi\ och Oecon.-Utskotten3 Memorial Nio 5a. ]ige Riks-StånÖen och dels af tre Stånd gillade, med undanlag af den förändring Utskotten i sista mom. af 6 §. 2 Cap. Lego-Stadgan tillstyrkt, hvilken förändring Borgare-Ståndet afslagit, men deremot Presteoch Bonde-Stånden godkänt, enligt den redaction, som i Utlåtandet N:o 35 finnes uppställd, samt Ridderskapet och Adelil äfven antagit, likväl efter den redaction som Bet. N:o 6 innehåller. Då således Ridderskapet och Adeln äfvensom Presteoch BondeSlånden bifallit lag-förändringen, ehuru Ridderskapet och Adelns beslut är till en del från de öfrige skiljaktigt, men För fällnings förslaget, enligt dess lydelse i Betänkandet N:o 6, dels möjligen kan leda till det resultat, att Husbondes rätt, att af legohjon fordra ersättning för sjukvård och läkemedel, skulle inskränkas i stället alt utvidgas, dels i sista punkten innefattar en föreskrift, som i visst afseende synes stå i strid med stadgandet i första punkten, hafva Utskotten, för vinnande af nödig öfverensstämmelse i denna fråga, ansett sig böra hemställa, om icke Höglofl. Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt att biträda det beslut, hvari Högvördige Presle-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet stannat. Om åter Höglofl. Ridderskapet och Adeln icke behagar härtill lemna bifall, och Högvördige Prestesamt Hedervärda Bonde-Stånden icke finna godt alt i, Ridderskapets och Adelns beslut instämma, lärer frågan böra afgöras genom omröstning uti Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskott, förstärkta på sätt 73 §. Rikdags-Ordningen föreskrifver, och för sådan händelse få Utskotten vördsamt föreslå följande voterings-proposition:
JVs 67, i anledn. af väckte motioner, ang:de folkundervisningen ; J\i 68, i anledn. af väckt motion om rättighet för tjenstförrättande Koutrakts-prost, att under extra nådår upbära hela inkomsten af de s. k. Preste-tunnorna; jy.s 69, i anledn. af väckt motion, i fråga om rättighet för allmogen i norra länen att afhemta tjäruved å Kronans skogar; jyi 70, i anledn. af väckt motion om vidtagande af åtgärder för åstadkommande af en allmän Stads-ordning eller Ordnings-stadga för städerne; JVs 71, i anledn. af väckt motion om ändring i Rese-Reglementet af d. 31 Oclober 1851; JU 72, i anledn. af väckt motion om Tuilstämpei-afgiftens nedsättning eller uphörande: samt Den 23 Mars f. m. M 73, i anledn. af väckt motion om rättighet för enkan efter Pastoren i Kalmar stift, att äfven under extra nådår få tillgodonjuta hela inkomsten af stomhemman. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 pä aftonen. In fidem protocölli, Alberl Munck. Tliorsilagen don 23 Mars 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett Prot.-Utdr. för gårdagens eftermiddags plenum samt pleni-prot. för d. 18 sisth Februari. Uplästes ett af Frih. De Geer, Louis, inlemnadt sålydande Mern.: Uptagen af embetsgöromäl och det mig förut gifna updrag att vara Suppleant i Serskilda Utsk., får jag vördsamt afsäga mig den Suppleants-be.fattning i Const.Utsk., hvartill jag, enl. tillkännagivande i gårdagens plenum blifvit utsedd. I anledn. häraf och med tillkännagifvande, att Hr Gyllenram, Henrik, såsom ledamot i Bevilln.Utsk., begärt och erhållit trenne veckors ledighet från och med d. 26 dennes, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
"Utsk. har tagit detta mål i öfvervägande, och hvad först angår yrkandet att skogsåverkan malte såsom tjufnad anses och straffas, så har detsamma jemväl vid de t re sistförfluten riksdagarna blifvit framstäldt men alltid afslaget, hufvudsakligen på de grunder, att ehuru det ej kunde bestridas alt ju tillgrepp af annans tillhörighet under hvad form som helst onekligen innefattade nyssnämnda art af brottslighet, äfvensom att skogarnes aftagande särdeles i vissa delar af Riket så väl ur rättsgrund som i statsekonomiskt afseende påkallade lagstiftarens allvarliga uppmärksamhet, vore det dock i högsta måtto betänkligt att med förnedrande straff belägga ett brott, hvarvid opinionen ännu ej fästat vanära.” Ulsk. erkänner således, alt åverkan är detsamma som tjufnad, men anser likväl betänkligt att belägga åverkan med vanärande straff, hvaraf skulle följa att tjufnad ^ icke bör anses såsom vanärande brott; men då det icke kan vara Utsk:s mening, så torde man förmodligen äfven böra medgifva, att i detta Utsk:s yttrande ligger någon motsägelse, såvida det är sjelfva brottet, ej straffet, som är vanärande. Jag torde ytterligare få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att i vår äldre lagstiftning har åverkan varit belagd med strängare straff än tjufnad, nemi. med 3o par spö för första resan för åverkan å fruktbärande träd och dubbelt för förnyad åverkan. 1 Gustaf [:s lid följde lifvets förlust på åverkan af fruktbärande träd. Nu prutar Utsk. med sig sjelft i afseende på straffbestämmelserna och dagtinga!- med opinio U 11, 21 lOa Den ig Augusti | m ren derom, hvilket jag icke anser varn tjenligl för den lagstiftning vi halva i Byggn.-hrns nya (orsing, hvilket i det närmasle svarar emot närvar, tids buttre uppfattning af rattsförhållandena.
För upplåtne byggnaders inredning åt Veterinär-Inrättningen 5ooo R:dr. 3:o Såsom förhöjning i betalningen för granskningen och annulleringen af inkomne förslitne smärre Creditsedlar ifrån 1824 års början, i2i5R:dr 10 sk. 6 r:st. 4:o Till Banken, för att jemna beloppet af dess fordran hos Statsverket, i432 Rtdr 13 sk. 3 r:st., så att återstoden blir 4>400;000 R:dr B:co. 5:o Åt Författaren af Svenska Folkets Historia under Konungarne af Wasa-Ätten, Herr Strinnholm, till understöd för samma arbetes fortsättning, 1000 R:dr B:co. 6:0 Ersättning åt ÖfversteLieutenanten De Mottoni för hvad han, efter upplösning af Regementet Royal Svedois, icke fått uppbära af den lia Majors-lön, 5oo R:dr, som, till likhet med hvad en Officerare af samma grad vid Konungens eget värfvade Regemente innehaft, blifvit honom beviljad. Sora denna ersättning ännu är outredd, kan dess belopp icke bestämdt uppgifvas; men den synes icke kunna öfverstiga 4700 R:dr. 7:0 De StadsLTtskylder, Staden Nyköping, på grund af K. M:ls Nåd. Skrifvelse till K. M:ts Ref:li:de af den gG Stats-TJtskottets 26 Maji 181 8 och den 12 September 1822, ansetts hafva rättighet, att ifrån år i8i5 till år 1824 af Kronan uppbära af den lill Residencebus för Landshöfdingen derstädes inköpta Stads Egendom, hvilken ersättning äfvenledes outredd, dock här ungefärligen beräknas till 4oo R:dr. Men som förestående Utgifter 38,747! ^3.
Skulle denna vigtiga angelägenhet komma till någon verkställighet, så torde likväl svårligen, så vidt jag förstår, fråga blifva om annat än 2:ne Kamrar eller Hus, eller ock en gemensam Församling af dels sjelfskrifne dels 4o Den i5 December f. m. valde Representanter. Ora detta skall kunna uppfylla ändamålet med en FolkRepresentation, mäste icke allenast de sjelfskrifne Representanterne, såsom sådane, hafva en inkomst, utan ock i afseende på den del af Representanterne, som genom val skall utses, det föreskrifvas, att håde de väljande och de valde icke i allmänhet ovilkorligen skola tillhöra vissa stånd eller corporationer. Lång tid torde dock erfordras, innan tänkesätten kunna blifva så utbildade, att, under dessa vilkor, en nyttig förändring i. hvad nu finnes kan tillvägabringas. Kanske kommer denna tid icke. Men Lagstiftaren hör, så vidt han kau, skåda in i framtiden, och säkert är, att det vore en stor ledning för bildandet af ett Öfverhus eller förste Kammare, om ett tillräckligt antal Ätter funnes, der A.deliga värdigheten vöre förenad med besittningen af fast egendom. Inträffar åter ej någon sådan förändring, utan Ridderskapets och Adelns Representations-rätt förblifver sådan den nu är, torde det ändock vara högst angeläget, att den som på Riksdagen bör infinna sig att bevaka Landets angelägenheter, i och för fullgörandet af denna pligt har ett underhåll att påräkna; och så länge möjlighet finnes, att Ridrlerskapet och Adeln af egne medel kan anskaffa utvägar dertill, torde det vara bäst att ej vidtaga någre andre. Den i5 December f. m. 4‘ Dessa äro mine skäl, hvarföre jag vågar framlägga ett förslag om frihet till inrättande af Stamgods för Grefliga, Friherrliga och Adeliga Ätter. Då afsigten icke är att i få händer sammanföra stora egendomar, har jag trott, att så väl ett minimum som ett maximum bör utstakas, och jag har föreslagit 100 till 5oo tunnor Spannmåls värde. Jag öfverlemnar likväl så detta som allt det öfriga till kunnigare
Så vida Allmänna Magazins - Inrättningen skall kunna betrygga Landet för brist och hungersnöd och i sådant^ändamål hafva till racki ige reserVe eller undsättnings Lager, syrfes ock dessa Lager böra utgöras at torrkad Säd, hvar-> förutan Spannmålen ej vid dess försvarliga godhet kan bibehållas, enär en längre Magazlnerings tid i fråga om ständige Upplag skulle komma att inträffa, och hvarförutan Magaelns-lnrättningen ej heller vinner den fullkomnad som åsyftas, att under goda är, af Landets egne Sädes-tiilgångar samla Förråd, för att tillika, dä behof, på det allt mer och mer deri Inrättningens organisation. 1537 väsendtiga fördel må ernås att emot lindriga, pris kunna bispringa den nödstäldte, och att foljakteligeri al ä brådstörtande och kostsamma anskaffningar, vidtagné såsom merendels hit tils Skedt, på samma tid då brist lippstadt, må kunna vinnas, oell framför alt införskrifning äf utländsk Spannmål, förekbmmas, och endast då begagnas, när en alltnämiare Sädes-brist, gör denna utväg till en Ovilkorlig nödvändighet.
Aflö- Dito d. 20 Nov. 1811, Kamereraren Wester648 Län för förlorade Löningsräntor genom sista ning för Gränsposteringen vid Grisslehamn . 2,007 12 Konungens Eget värfvade Regemente: strand , Lön . 45 — Fredsslutet med Ryssland . • . Ö27 6 8 . Dito dito till den person som förrättar Revisoren Stures Kammdrskrifvare-tjenst, Lön 344- 43 — Begrafningshjelp efter Lands-Kamereraren i Wermland, Norrman 536 34 2 Södermanlands Regemente: Efter Kongl. Brefvet d. 6 Februarii 1816. Till 108 Dito dito. Tillf. Kammarskrifvaren Ygberg, dito 344 43 — Dito efter Häradsskrifvaren Tiderström . 267 3o 8 Begrafningshjelp efter Fändrik Raab I l6 7 Under-Läkarne Schönbeck och Snöberg,Lön Dito d. 1 Maj 1816, Kammardrängen Hagman, Dito efter Dito Andre' 224 29 7 6 Tunnor Spannmål å 4i R;dr 27 arfvode ... Dito d. 22 Mars 1820. Kammarförvandlerne i57 1 Dito efter Dito Lagermark, återstoden Munsterskrifvaren Ahlqvist, Lön 3 Tunnor Spannmål å 4| R:dr 45 i3 16 24 Teckenberg och Ygberg, gratifieation för Anticipations-utrednings-arbetet Begrafningshjelp efter Seereteraren Wennermark . . i 5oo 33 16 — Stats-Beredningen: Efter Kongl. Brefvet d. 25 Nov. 1812, Lön och arfvoden till Seereteraren med flere 4oo Efter Kongl. Brefvet d. 23 Maj i8i3.
Dess mera uppskattar jag mitt eget hem, som visserligen icke är ett sådant där modernt med nutidens möblering och dekorering; men hvad som icke saknas, det är en Steinway-flygel, ett Apollo-harmonium, fyllda bokskåp, skrifoch sybord samt ett praktiskt utrustad t kök och en trädgård; — där är y. p-TURZEN J3ECKER. jag envåldsherskarinna, där skapar jag alster af rätt vilda idéer, där vinner jag mina segrar och lider mina nederlag i tysthet • — där är jag den lyckliga, omhuldade makan och modern, och därifrån helsar » Stenia » sina medsystrar af Idun med ett af sina favoritvalspråk: Mitt arbete utgör min glädje! » Rätt så! Det är i detta arbete och genom dessa grundsatser, som den tyska främlingen förts så nära intill svenska kvinnors bevågna och tacksamma hjärtan, att de i dag — förvisso ej för första gången — med glädje helsa henne i Iduns spalter som en af de sina! Koh-i-noor. * - §^mmutgrundeliga sinne, ädelsten i ungdoms vår, hpar i öknen än upprimie glansen, som ifrån dig går, tänk dock på, att du skall slipas, af den sniknes fingrar gripas, slipas sned. som iXohinoor. " öutgrandeliga tanke, som den unge en gång får, hvart du än i rymder vanke, se dock till, hvarthän du går. ^Bortom intets vidder vida tusen, lusen solar skrida, tindrande som jj^ohinoor. " öutgrandeliga längtan, hur du uppåt ständigt trär! ' Skall han ila, denna trängtan, mot ett mål, som ej hestår? fantasien må det bryta, sanningsljuset skall dock flyta rent och klart som ^Xohimoor. " öutgrundeliga hjärta, du som vaknar upp och slår, visste du, hur mycken smärta spirar upp i dina spår, gick du att ditt armod gömma fjärran bort och sökte glömma, fve hårdt som l^ohinoor. * Koh-i-noor — » Ljusberget » — är, som bekant, namnet på en af världens största diamanter, hvilken tillhör den brittiska kronan.
Uufvudorsaken, hvarföre det nu brukliga edsformulär synes mindre lämpligt, är, att detsamma är alltför vidlyftigt, alltför mångordigt för sitt ändamål. Vältaligt och värdigt yttrar härom LagUlsk. i förslagets motivering: ”alt eden endast skall innefatta en förpligtelse af vittnet alt sanningsfullt omtala allt hvad det vet ang:de de förhållanden, hvarom det är kalladt att vittna: — ett heligt löfte att tala sanning, hvars högtidlighet icke ligger i ordens mängd, utan i deras betydelse:” Jag delar helt och hållet denna åsigt och finner, lika med Utsk., eden hafva sitt värdigaste uttryck i enkelheten af de dervid valda ordalag, när de för öfrigt äro bestämda och med en viss uphöjning i uttryckssätt förenade. Men då vid edens afläggande en lång rad af ord skall uprepas, är det mera anledn. alt befara, det vittnet ej så noga tänker uppå hvad det säger, än om eden vore kort, kraftig och derigenom desto mera bin rj* - 100 Den 21 April. dande. Så hafva äfven uti ifrågavande ämne flera andra länders lagstiftare tänkt; exempelvis må i sådant hänseende, endast åberopas Belgiens lagstiftning, i hvilket land viltneseden aflägges med följande få ord: ”Jag svär alt tala utan fruktan och hat, alt säga hela sanningeu och intet annat än sanningen, så hjelpe mig Gud och Hans helgon.” (”Je jure de parter sans crainte et sans haine, de dire toute la vérité, rien que la vérité, ainsi Dien m’aide et ses saints”.) I dessa ord är allt sagdt, som synes härvid böra sägas, och ingenting kan gerna heller tagas bort, utom, i vårt lycke, ”helgonen” på slutet; men i ett katholskt land hafva de sin stora betydelse för allmänheten. Med eller ulan detta lilla tillägg förblifver det Belgiska edsformuläret ganska kort och kraftigt; och sådan är jemväl upslällningen af Hera andra länders vittneseder.