Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Eip.-Utsk. d. 22 Febr. 1800, k). 8 e. m. Kongl. Maj:ls nådiga Proposition till Rikets Ständer, om anslående af hyresersältning åt Länsmännen i Frosta härads östra distrikt samt Färs härads norra och södra distrikt af Malmöhus län, emot afträdande till Statsverket af deras hoställslägenheter. Gifven Stockholms Slott den 3 Februari '1860. Med öfverlemnande af Kronolänsmännens i Frosta härads östra distrikt samt Färs härads norra och södra distrikt af Malmöhus län, J. Krooks, M. E. Feuks och G. Fribergs till Kongl. Maj:t ställda underdåniga ansökning att dem måtte beredas förmånen att, mot afstående till Statsverket af de åt sökanderne anslagne obetydliga boplatser, bestående af JVs. 12 Norrton, om 3 kappland inrösningsjord i Lyby socken af Frosta härad, M 25 Frenninge, om 4^ kappland åker i Frenninge socken af Färs härad samt JV2 31 Ramsåsa, 1 kappland hustomt i Ramsåsa socken af sistnämnda härad, komma i åtnjutande af den hushyresersättning, 150 R:dr riksmynt årligen, hvilken vid sednaste riksdag beviljades sådane Kronolänsman, som icke vore försedde med boställen, har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län, uti memorial af den 21 sistlidne November, i underdånighet anfört: att enär de ifrågavarande lägenheterne eller så kallade Kronogatehus vore så obetydliga att de uti nu gällande stat icke funnes uppskattade till någon afkastning, samt icke heller uti det sammandrag af Landtstatens löneinkomster, som åtföljde Kongl. Maj:ts vid nästlidne riksdag till Rikets Ständer derom aflåtna nådiga Proposition, funnes upptagna, sökanderne borde kunna anses vara genom redan gifna bestämmelser rörande KronolänsBih. till R. St.
Här är alldeles icke taladt om flere, utan endast om ett förslag, och jag kan således icke finna det enligt Grundlagen vara rimligt, att föreslå till godkännande 2;ne alternativ hälst man skulle kunna supponera att, vid en blifvande Riksdag, 2 mot hvarandra stridande förslag kunde antagas. Grefve Mörner, Adolph Gåran: Jag bekänner, att, ehuru mycken rättvisa jag gör åt Friherre Cederströms nit sti bibehålla Grundlagens helgd, jag dock ej nu lika med honom kan Hana det denna Grundlag hindrar, att atna Alternativer af ett Utskott kunna föreslås, emedan de ändå blott utgöra ett Utlåtande, och komma att hvila till en blifvande Riksdag. Och hvad det beträffar, att hända kunde, det bägge alternativen blefvo antagna, så har jag ej den misströstan till Riksens Ständers omdöme, att jag befarar, det ett sådant misstag »kulle kunna äga rum. I öfrigt och då 3 Riksstånd redan, till dea behandling 56 §. stadgar, Den il Junii f. m, 557 godkänt ConstitutionaUtskottets Förslag, hemställer jag, om icke Ridderskapet och Adelö ville jemka sig efter de 3 Ståndens beslut. Herr Påhlman: Jag är förekommen af dea värde Ledamot, sorn sist yttrade sig, men ber att få upplysa, att det icke är någon stridighet emellan alternativen. Det etta är blott något vidsträcktare än det andra. Och om Riksens Ständer vid nästa Riksdag äfven skul-, le bifalla håda förslagen, följde deraf ingen annan olägenhet, än att föreskriften om votcringssättet för Constifutions-CJtskottet förekom på 2:ne stäven och hvaraf visserligen ingen våda kan uppstå. Di nu härtill kommer, att 3 Stånd redan godkänt båda alternativen, anhåU ler jag att Hans Exceilence täcktes göra^ Ridderskapet och Adela proposition, att i enahaoda beslut instämma. Hans Exceilence Herr Grefven och LandtMarjkalken frågade om Ridderskapet och Afdela ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades Ja.
Rikets Ständer hafva således, för fortsättningen och fullbordandet, enligt derför i nåder fastställd plan, af den efter sednaste riksdag påbörjade sänkningen af sjöarne Stora och Lilla Rengen, Jerrlunden, Åsunden, Emmern, Striern och Nimmern inom Hanekinds och Kinda härader i Östergöthland, samt anläggningen af en båtled genom och mellan förstnämnde 4 sjöar, beviljat ett ytterligare lån å Etthundra Femtio Tusen Riksdaler Riksmynt, under dervid fästadt förbehåll, att nyssnämnde sjösänkningsarbeten och båtleds-anläggning varda fullbordade vid den i derom afslutadt kontrakt bestämda lid, eller tillden 1 Oktober 18(51, och emot vilkor att för delta lån skola årligen erläggas sex procent af bela den utbekomna länesumman, af hvilka (5 procent den för obetalda kapitalbeloppet, eljer 4 för hundra, upplupna ränta först godtgöres, hvarefter återstoden utgör kapital-afoetalning; kommande, dock någon föreskrift om serskild årlig ränteliqvid icke att i lånlagarnes skuldförbindelse intagas, ulan böra desse endast förbinda sig att under den tid, som åtgår för det erhållna länets fulla återbetalning, före slutet af hvarje år, räknadt från lånets utbetalningsdag, erlägga sex procent å detsaminas ursprungliga belopp; hvarjemte låntagarne, derest denna inbetalning icke å bestämd tid verkställes, böra dessutom för det till liqvid förfallna, oguldna beloppet erlägga fem procent årlig ränta intilldess betalning sker; och skola för öfrigt, i afseende på lånesummans utbekommande och dermed förenade'åligganden, de rörande låne-underslöd för kommunikalions-förbätlringar meddelade och härvid tillämpliga allmänna sladganden iakttagas. 3:o Enligt hvad E. K. M: I, genom skrifvelse af den 13 Februari sistlidne år, för Rikets Ständer lillkännagifvit, har Direktionen för Carlstads hamnoch kanalbolag gjort underdånig framställning angående beholvet af en utvidgad och förbättrad hamnanläggning vid nämnde stad samt om Statens medverkan för detta ändamål, dervid Direktionen anmält följande förhållande:
Då man talar om att sockne»vis, eller hvad som vore bättre, och såsom ock 1809—10 årens Ständer förkla»rade sig, i likhet med då varande Ekonomi-Utskotts åsigt åsyfta, häradsvis, »samla folket till några dygns öfning i målskjutning, menar man naturligtvis icke »det slags exercis, som fordras för paraderna och de stora lustlägren, utan hvad »oek af ordet ultryckes: skjutfärdighet. Att en sådan vinnes under tre å fem »dagars ändamålsenligt anställd målskjutning af dem, som någonsin kunna lära sig »skjuta, är tillräckligt kändt; och vara bästa enskilda skyttar torde icke hafva nå»gonsin på egen band, ännu mindre under en upplyst och kunnig ledares stän»diga tillsyn, haft tillfälle att i samma grad begagna tid och tillbehör.» »En hvar inser lätt, hvilka kostnader som nu utgå för beklädnad, beväring, »utredning m. m. som icke behöfva förbrukas om folket fick i orterna öfva sig i »målskjutning allena. Marcher och vändningar m. m. kunde bäst läras i folk»skolorna, samt, då uppbåd behöfdes, exercis säkert under samlingsoch march»tiden till gräns eller kusterna medhinnas.» »Det måste verkligen förvåna en hvar, som jemför Rikets Ständers skrifvelse »af den 8 Juli 1848, angående den Kongl, propositionens af den 18 November »1847 första, andra, tredje och fjerde punkter, att finna en så förvänd tolkning »deraf, som Utskottet tillåtit sig. l)å der står, i tydliga ord, alt med bevärings»manskapets ”uttagande till vapenöfningar bör förhållas hädanefter såsom hittills", »så matte väl beslutet åsidosatts, då manskapet ullagits på helt annat sätt, och »det är uti det sättet, hvilket ock väckt allmänt missnöje i hela landet, som man »begärt en ändring, enlig med Rikets Ständers beslut.
Denna gång var visserligen majoriteten i den ifrägavar. voteringen så stor, att en ledamot till på den ena eller andra sidan icke haft något inflytande på sjelfva saken; men, mine herrar! anlages en gång en sådan afvikelse från form, att man får votera i förstärkt Utsk., utan att ett antal af 120 personer är tillstädes, så kan man snart komma derhän, att StatsUtsk. ensamt med sin personal kommer att afgöra med R. St:s rätt, och sådant är icke enligt med grundlagen ; ty grundlagsstiftarens mening har icke varit att åt några få riksdagsmän öfverlåta Ståndens afgörande rätt, ulan grundlagen vill att denna rätt skall vara utöfvad af 3o ledamöter af hvarje Stånd. Jag har visserligen hört anmärkas, att ehuruväl ilo personer inställa sig vid en votering i förstärkt Utsk., så kan likväl, derigenom att de begagna dubbla eller märkta sedlar, hvilka blifva casserade, i alla fall inträffa, att röstantalet icke uppgår till 120 personer. Må vara! men så länge 69 §:n Reg.Fm innehåller orden ”röste samfäldt”, lärer det dock icke kunna bortresoneras, att ju icke åtminstone 120 personer måste vara medoch 1 östa. Jag begär således, att i afseende på i5g punkten i betänk. återremiss måtte äga rum, samt att betänk, i Öfrigt blifver lagdt till handlingarna. Gr. Horn, Claes Fredr.: Utom det att Frih. Ce derström här ingått uti en tolkning af grundlagens ordalydelse, hvilket jag icke anser fullt tillständigt, så har Hr Frihtn, med åberopande af en reservation mot det förstärk ta Utsk:s betänk., kommit till den conclusion, att Utsk. satt sig i verksamhet innan fulla antalet af 3o ledamöter från hvarje Stånd varit närvarande.
Och det ena numret efter det andra lägges ned i lyckohjulet, ända tills de äro där, alla hundra. Men allt folket står nedanför och darrar af förväntan, som hafvet darrar under stormvinden. Alla människor från Diamante skola vara där, och de skola stå helt bleka och knappast våga se hvarandra i ansiktet. Förut hafva de trott, men ej nu. Nu tänka de, att gamle fra Felice har bedragit dem. Ingen vågar hysa det minsta hopp. Då drages den första siffran, och den är rätt. Ah, donna Elisa, de skola bli så bestörta, att de knappt kunna jubla. Ty de hafva alla väntat, att de skulle blifva bedragna. Då den andra siffran kommer ut, blir det dödstyst. Så kommer den tredje. Lotteriherrarne skola förvåna sig, att allt är så stilla. ’I dag vinna de intet,’ skola de säga, ’I dag gör staten en god vinst.’ Så kommer den fjärde siffran. Barnhusbarnet tar upp rullen ur hjulet, och markören öppnar rullen och visar siffran. Nere bland folket är det nästan hemskt, man orkar ej säga ett ord under så mycken lycka. Så kommer den sista siffran. Donna Elisa, man skriker, man ropar, man faller i hvarandras armar och snyftar. Man är rik. Hela Diamante är rikt .» Donna Elisa hade hållit armen under fra Felices hufvud och stödt honom, medan han flämtat fram allt detta. Nu föll hufvudet med ens tungt tillbaka. Den gamle fra Felice var död. Medan donna Elisa var ute hos den gamle fra Felice, hade många människor i Diamante börjat bekymra sig om de blinde. Ej just männen, de flesta män voro ute på fälten och arbetade, men kvinnorna. De hade kommit i stora skaror till Santa Lucia för att trösta de blinde och till sist, då vid pass en fyra hundra kvinnor blifvit samlade, hade det fallit dem in, att de skulle gå och tala med sindacon. De hade dragit upp till torget och ropat på sindacon. Han hade kommit ut på rådhusbalkongen, och de hade bedt för de blinde. Sindacon var en vänlig och vacker man. Han hade svarat dem välvilligt, men hade ej velat ge med sig.
Aren 1856 och 1858 var väl rågskörden temligen fördelaktig, äfvensom potatesskörden 1857 och 1859 samt höskörden 1856, 1858 och 1860, men förstnämnde år var äringen af hvete, korn och hafre under medelmåttan, 1857 af hvete och råg likaledes jemte missväxt å hö, 1858 vårsädet i Sörbygdens och Bullarens härader samt i allmänhet potatesskörden under medelmåttan, 1859 mer eller mindre missväxt å så väl höstsom vårsäd i flere delar af Inlands, Oroust och Tjörns, Sunnervikens och Norrvikens fögderier och skörden deraf äfven i länets öfriga delar under medelmåttan, samt allmän missväxt å hö, och 1860 mer eller mindre missväxt å all vårsäd i Oroust och Tjörns fögderi samt i vissa delar af Inlands och Sunnervikens fögderier, och skörden äfven i öfrigt under medelmåttan, äfvensom allmän missväxt å potates. I följd af dessa bekymmersamma förhållanden hafva många socknar föranlåtits att anlita staten om undsättning. Kongl. Maj:t har ock belijertat den förlägenhet, som berörda förhållanden medfört, och medelst särskilda resolutioner åren 1859 och 1860 anvisat understöd, dels såsom räntefria lån med återbetalningsskyldighet på 3:ne år, dels såsom gåfvor. Sålunda hafva i Inlands fögderi socknarne Thorsby, Ucklum, Solberga, Jörlanda, Holta, Ytterby, Karreby och Romelanda undfått tillsammans 29,000 R:dr såsom lån och 3,100 R:dr såsom gåfvor; i Oroust och Tjörns fögderi Walla socken 3,000 R:dr såsom lån och Stenkyrka pastorat 750 R:dr såsom gåfva; i Sunnervikens fögderi socknarne Bro, Brastad, Lyse, Krokstad, Sanne och Hede tillsammans 33,000
Man kunde se ett lifvets och hälsans vittnesbörd redan på denna strimma hud, och att den kropp, som nu låg utsträckt där som en död, med en enda rörelse skulle kunna krossa bordet och sängen, om den så ville. Assessorn väntade en minut. »Stör jag er?» sade han om en stund, och hans melodiska röst med dess humana, milda tonfall ljöd med en vacker klang i den dystra cellen. Då han icke fick något svar, upprepade han sin fråga. Då vände hon sig häftigt om, reste sig halft upp i sängen och såg upp med sina rödkantade ögon, förskrämd och med en misstänksam, orolig och brinnande blick. »Var inte ledsen», sade assessorn, »jag menar väl med er, ni behöfver icke försvara er eller tänka att jag vill er illa.» Tvenne pingstaftnar i Lidners lif På sjuttonhundratalet fanns i Göteborg ett hem, hvarest en gosse växte upp, som en dag med sina ovanliga själsgåfvor skulle förvåna sin samtid och väcka beundran hos eftervärlden. Oaktadt naturen i vissa hänseenden slösat sina yppersta skatter på honom, var han likväl ett barn, som genom ytterligheterna i sitt lynne måste uppväcka mycken oro i modershjärtat. Det hem, hvaruti han uppfostrades, tillhörde inspektor Aurell, gift med organisten Olof Lidners änka och styffader till hennes son i föregående giftet. Redan vid sex års ålder, då modern firade sitt bröllop med Aurell, hade den lille Bengt gifvit prof på sina poetiska anlag. Lika tidigt som hans skaldenatur framträdde, visade sig äfven sådana drag, som hos modern måste föda ångest för hans framtid. Vek och svag till karakteren, tycktes han bestämd att lik en redlös farkost drifva för vinden, utan kompass och styrman, blindt följande lidelsernas och ingifvelsernas vindkast. Rikt på idéer, redan innan tanken fått någon stadga eller ordning, liknade hans inre ett kaos, uppfylldt af fantasier och drömmar, som åter togo form af hans lättrörda och känsliga hjärta. Alla hans intryck voro barn af stunden, hvilka föddes och dogo med den häftigt uppsvallande känslan.
Sid* teligen är i anledning af denna Artikel an. märkt, att Socknar gifvashvilka i mis * växt är äro allJe'es oförmögne, att föda sira fattiga j emedan dertill tillräckliga afgift er j hvarken kunna ä/äggas eller utgå. Sådant är förhållandet uti en del gränseprovincer och särdeles uti Dalarneder /lilnio gen har stor svårighetj att försörja sig sjelf och än störreatt kunna åtaga sig andras försörjning. Med fullt erkännande af denna i erfarenheten grundade uppgift, måste Utskotten likväl erinra, att detta är ett ämne af enskildt s/agj hvars behandling ej kan finna sitt rum uti en allmän fattigordning och följakteligen icke der upptagas. Vårt lands visa och välgörande styrelse lärer icke underlåta, att till mildrande af dessa tillfälliga och locala olyckor, vid hvarje särskildt derom skeende anmälan, vidtaga de Utvågar, som med omständigheterna och för hand varande, eller genom de öfrige p/v^vincernas sammanskott blifvande tillgivar kunna förenäs. Femte Artikeln. Med afseende å flere vid 2 §:n gjorde grundade anmärkningar, att den här anbragta beskrifning på hvad med Tiggeri förstås samt anförandet af de flet a säi tj hvarpå det kan utöfvar liro mindre nödige ; tillstyrka Utskotten, att denna §, må botttagas. Lagutskottets Betänkandet!. 63 Emot ti §:n som handlar om värfvade Soldaters permittera g hafva mänga inkast blifvit framställde, så val u i de utförliga reservationerna, hvilka åtföljde Ut. sköttens förra Betänkande, som uti de vid återremissen bifogade anföranden. Man har påstått full rättighet för Soldatenatt i likhet med hvarje annan medborgare j utan några särskilta band, begagna hvar sorn helst sin lagligt unäfångna permission j intill dess han j densamma på något sätt förverkat. — Ytterligare har man anfort, oförenligheten aj det föreslagna stadgandet med våra värfvade Regementers beskaffenhet och författningarj hvilkas förändring eller ombytta behandling skulle för Staten medföra den betydligaste kostnad.
Niis 13 och 19. R. St. underdAn. Skrifv. N:o 148 Tändsticksfabrik, om periodiska undersökningar af lielsotillståndet i, till förhindrande af sjukdomen fosfornekros. MotionN:o 50. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 32. R. St. underdån. Skrifv. Töreboda och Mariestadom låneunderstöd för anläggande af ny väg i rak sträckning till Wenerns hamn emellan. Motion N:o 192. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. u. Uddevalla och Herrljnilga, om anläggande af jernväg mellan. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Blekinge län för åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847. § 1- Länets allmänna beskaffenhet. Fullständig uppgift härom är lemnad uti den berättelse, som år 1833 blifvit afgifven för de då sistförflutna fem år, och några väsendtliga förändringar hafva sedermera icke inträffat, hvarföre hlott de hufvudsakligaste omständigheterna här må återgifvas. Blekinge län, med ett område af endast 25a qvadialmil, begränsas i öster och söder af Östersjön, i norr af Calmar och Kronobergs län samt i vester af Christianstads län.
^Ledamöter dertill väljas på allman Badstuga, så väl af Borgerskapet, som öfriga inom Staden skattskrifna Invånare, af de stånd och classer, som enligt hvad förut stadgadt är, aga i Taxeringen deltaga, och hvilka, så vida tillgång derå är, böra i Staden äga hus och tomt. g Mom. Detta val förrättas antingen på det sätt, att de väljande, genom allmän omröstning, utse samteliga Taxeringsmännen, eller att de valberättigade inom hvarje dass utse det antal Ledamöter, sorn af densamma bör utgöras; kunnande äfven denna rättighet uppdragas åt Electorer, sorn antingen af de väljande gemensamt, eller af hvarje class särskildt utses ; dock skall, i detta sistnämnde fall, Electorernas antal inom hvarje class utgöras i förhållande till antalet af dess Taxeringsman. xo Mom. Kunpa ej de väljande sig om valsättet förena, varde denna fråga genom allmän omröstning afgjord, hvarvid, likasom vid Val af Electorer, rösterna efter antalet af de närvarande beräknas , hvilket röstnixgssätt äfven vid alla tillfällen inom Taxerings Committéen skall Den q Juli. skall aga rum. Då personer skola utnämnas, varde, då rösterna för flera lika utfalla, en ut* Jottad, och höra dessa Omröstningar alltid verkställas med slutna sedlar. 11 Mom. I Stockholm väljer Borgerskapet Taxeringsman efter vanligheten; och på det Taxeringsman af Ridderskap och Adel samt Preste-Ståndet vid Taxerings-Committéens sammanträde ej må saknas, anmodar Öfver-Ståthällaren Kiddarhus-Directionen och Stockholms Stads Consistorium, att hvar på sitt ställe kalla de inom Staden boende Ledamöter af dessa Stånd , att a viss dag sammanträda och Taxeringsrnannaval förrätta; skolande af dessa val-förrättningar tidig del lemnäs Ofver-Ståthå Haren , för att vid Taxerings-Committéens första sammanträde, dåde utsedde Ledamöter ovilkorligen böra tillstädes komma, kunna Committéen meddelas. 12 Morn.
Klinkowström har upgifvil alt (öre det betänk, som nu är under handläggning, ålskillige löneförbättringar under denna riksdag skola blifvit Rikg:skont:s tjenstemän beviljade: hvad mig angår är det kärt ali höra det så är, ehuru jag ej kan erinra mig hvaruti de ökade förmånerne beslå; — förmodligen misstager jag mig, då en ledamot af StalsUtsk. lemnat upgiften, och det skall för mig, som sagdt är, blifva serdeles angenämt att höra hvaruti dessa löneförbättringar beslå. Frill. Klinkowström: Gr. Lagerbjelke har misstagit sig om mitt uttyrck, hvarmed jag icke menade något annat än de 2:ne arfvoden som blifvit anslagne, nemi. det ena å 300 r:dr i och för vården ora riksdagsoch andra handlingar som inom Riksg:skont. förvaras, det andia å 500 r;dr för upköp och utdelning m. m. af skrifmaterialier till Ståndens och Utsk:s Kanslier hvilka åligganden jag ansett böra tillkomma Konl:s tjenstemän utan någon serskild vedergällning, den der dock af praxis äfven nu raedgifvils. Gr. Lagerbjelke: Frih. Klinkowström har redan i sitt nyss afgifna yttrande lemnat den uplysning jag tänkte meddela då jag anmälde mig till erhållande af ordet. Förrberörde arfvoden äro ingalunda nya, eller för första gången, denna riksdag medgifna, utan hafva riksdag efter riksdag utgått, ehuru på sednare lider i vissa fall flere belopp minskats emot förr. Hr Printzensköld: Gr.
Regeringsformen, tillkommit Konungens Högsta Domstol, att den ifrågakomma förklaringen öfver Lagens rätta mening, sedan fråga derom af Domstol blifvit väckt, meddela, hvarå StatsRådets samtlige Ledamöter tvifvelsutan äfven hade afseende, då hemställan om Högsta Domstolens föregående hörande gjordes; föranlåtes jag härmed framställa den anmärkning emot Herr Presidenten Skogman, såsom föredragande af ärendet, att han, genom sin kontrasignation, till verkställighet befordrat Kongl. Maj:ts i detta ärende fattade beslut, i stället för att, på sätt samma Grundlags 38 §. bjuder, sin rättighet och pligt likmätigt, göra föreställningar deremot, samt, om Kongl. Maj:t ändock yrkat utfärdande af Beslutet, kontrasignation derå vägra. Öfver hvad således anmärkt blifvit, lärer vcderbörandes förklaringar infordras; hvarefter det gunstigt torde mig tillåtas, att med ytterligare andragande inkomma. Stockholm den 11 Januari 1841. C. L. LANDIN. 3) Svensk Författningssamling för 1836, N:o 6 pag. i. Lit. B. Vördsamt Memorial. 9 Angående den till åtal inför Höga RiksRätten af R. H. S. Konstitutionsutskott förvisade sak, hvilken uti min å embetes vägnar gjorda ansökning Lit. B. uppgifves, får jag vördsamt andraga följande.
I anledning af 5 §., hal’ inom Utskotten bilf-* yit föreslaget, att utländning, som vunnit Bur^ LngUtskottets Bttänknnden, 53 skap, icke under Sex ars lid må ega uppsåga det, hvarigenom skulle förekommas, det utlåndningar , vid tillfållen af fördelagtige Handelsconjuncturer hår i landel, hastigt samla förmögenhet, och nied denna vinst, ofta undandragen ej allenast Landets Näringsidkare, utan ock dess rörelsekapital, genast derefter återflytta till andre Lånder. Tvånne Stånd hafva i sammansatta Utskotten gillat denna åsigt och antagit det föreslagnc Stadgandet; tvånne åter hafva förka-. Stat det, anseende, att det i de flesta fall skulle kunna eluderas, och, om det möjligen kunde gåras gällande, blifva för utlåndningar afskråckandé från bosättningar hår i Landet, och med detsamma inskränka de fårdelar, som Riket ofta skördat af deras industri, samt både bär samlade och hitförde förmögenhet, afven i de fall, då de vid första inflyttningen ej velat bestämma sig för ett längre qvarblifvande, hvartill inan vanligen först, efter närmare bekantskap med Landet och dess invånare, fattar bestämd håg och föresats. "Vid 9 §. hafva Utskotten icke funnit något skål, att befria dem, som vilja utöfva Vinskänksoch Kåilarmäslareyrket, mera ån andre; näringsidkare, från skyldigheten att styrka sig cga den, i sådant afseende erforderliga skicklighet. 56 I/igV: i kottets Eetånkanden. Vid granskningen af 11 §., hafva Utskottet! funnit Handtverkare och Skeppare icke böra* för inträdet i Handel, underkastas andre vilkor, ån de allmänt gällande, medelst fulltygande af er fO r d e r 1 i g skicklighet. Vid 12 hafva Utskotten ansett enahanda förbehåll böra ega rutil, sorn i Handtverksordningen blifvit föreslaget, angående Burskaps-afgifternes erläggande af den* som uppsagt Burskap, men sig dertill å nyo anmäler.