Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sparre afgifne förslag, hvilka äfvenledes blifvit bordlagde, och hemställde H. Exc., huruvida It. o. Ad., på sätt Hr Carlheim-Gyllensköld föreslagit, behagade besluta, att Exp.Utsk:ts meranämnde skrifvdlse-förslag jemte de förslag, som af ofvanbemälde ledamöter afgifvits, skulle sättas främst på föredragningslistan i nästa plenum. Sedan B. o. Ad. härtill lemnat bifall, åtskiljdes Ståndet kl. V, 4 e. m. In fidem, O. Brakel. 3«? Den 2tf Mari e. ra. Måndagen den 26 Mars 1860. Plenum k!. 6 e. m. Justerades Protokollet för (leii 8 #is4l. Februari f. m. Hr Prin t rensköld. Carl, väckte följande motion: Ehuru det med full visshet kan antagas, att innevarande Riksmöte ännu fänge kommer att fortfara, torde det likväl icke vara olämpligt att nu fästa upmärksamheten pä behofvet att, likmätigt Riksd.Ordna föreskrift, bestämma dagen, då E. St:r nästa gång skola sammanträda. Enligt min enskilta åsigt, skulle det öfverensstämma med en rätt tillämpning af ordalagen uti 49 g K. F. och 2 § B. O., att »R. Stur skola hvart tredje år sammankomma», om beräkningen i detta hänseende skedde från den föregående Riksdagens slut till nästpåföljande Riksdags början, så att tre år alltid komme att emellan hvarje Riksdag förflyta, helst enahanda tillämpning af samma ordalag, hvilka återfinnas uti 1723 års R. O., under hela den så kallade frihetstiden oafbrutet egt rum. Men då denna min åsigt, hvilken jag under flera föregående Riksdagar förgäfves sökt göra gällande, säkerligen ej heller nu skulle lyckas att vinna framgång, sedan samtlige RiksStånden alltid ansett sig böra beräkna tiden för Ständernas sammanträden till lagtima Riksdag från den ena Riksdagens början till den dag, då niistpåföljande Riksdag begynner, så får jag, i öfverensstämmelse med den tolkning, man sålunda gjort af ofvauberörde stadgande att R.
Den då tillsatta Sparsainhets-kommissionen ingick till Kongl. Maj:t med en underdånig framställning, att, ”sorn tobaksplanteringen är en bland de fördelaktigaste inrättningar, — städerna jemväl äro anlagda till den ändan att vara nyttiga arbetares hemvist, — hvaraf äfven lärer följa, alt afsigten med den, städerna donerade, jordens upplåtande förnämligast Iean vinnas, enär åtminstone någon så liten del deraf till ett slikt nyttigt behof varder använd”, 2 kappland på tunnlandet borde till den nämnda planteringen användas, och Kongl. Maj:t biföll detta förslag, endast ”att det skulle iakttagas, om jorden är till tobaksplantering tjenlig eller ej.” Genom Kongl. Brefvet af den 14 September 1752 utsträcktes en sådan föreskrift till odling af hampa, lin, färgväxter och kardborrar. Kongl. Mant säger sig i detta bref hafva, ”af de insända beskrifningarne funnit, att på åtskilliga orter, så vid städerna som på landet med tobaksplantering nog vida hunnits, men sorn d.# öfriga planteringarne icke äro mot behofvet svarande, pröfvar Kongl. Majit säkrast och 14 Allm, Besvärsoch Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 59. bäst vara, att hvilken som i stätterna vill anlägga någon nyttig plantage, må framför andra så mycliet af den till staden donerade jord, hvilken förut icke lill magistraten, stadsbetjente, fromma stiftelser eller flere behof är anslagen, eller hvarå någon genom laga köp sig eganderätt förvärfvat, tilldelas, som han tilt en sådan plantage behöfver och sedermera dertill brukar, så att en sådan jord icke till någon annan öfverlemnas må, än dem, hvilka visa sig vilja derå planteringar anlägga.” Inom Staden och af den till särskilda behof icke anslagna jord skulle således åker, till dem som ville anlägga dessa planteringar, framför andra upplåtas. Men redan 4 år derefter, uttrycker sig konungen på ett helt annat sätt.
Herr von Knorring, Erik Oscar, begärde få antecknadt, att han för sin del tillstyrkte det af Herr Öfverste-Löjtnant Lejonancker förordade och af Riddarhus-Direktionens fleste Herrar Ledamöter biträdda förslag om borttagande af de gamla byggnaderna å Riddarhusgården, dennas planering och inhägnande medelst ett jernstaket, samt uppförande af tvenne mindre paviljoner i gårdens nordvestra och nordöstra hörn. 14 Riddarhua-Utskottets Utlåtaude AI 7. N:o 7. Utlåtande, angående arfvoden till Riddarhus-fiskalen på Qveckfeltska och Silfverbergska fonderna. Hörsamt Memorial. Uti härhos bifogadt memorial (Litt. A), hvilket, jemlikt 15 § i Riddarhus-Direktionens Instruktion, blifvit till Riddarlnis-Utskottet ingifvet för att, åtföljdt af Utskottets utlåtande, till ltidd. o. Adeln insändas, har Direktionen anfört, att då, vid regleringen af de under Direktionens förvaltning ställda Qveckfeltska och Silfverbergska donationerna, Direktionen, redan under den 5 Februari 1855, bland annat beslutit, att arfvoden till Riddarhus-kamereraren och Fiskalen för nämnde fonders förvaltning borde, efter afslutandet af hvarje års räkenskaper bestämmas att utgå af den inkomstbehållning, som befunnes öfverskjuta beloqpet af de å samma fonder fastställda stipendier och pensioner samt Direktionen derefter, med stöd af Ridd. och Adelns den 11 Mars 1857 fattade beslut, bestämt arfvoden att till Riddarhus-kamereraren utgå från Qveckfeltska fonden med 80 R:dr och från Silfverbergska fonden med 40 R:dr årligen, hvaremot Direktionens beslut angående något arfvode till Riddarhus-fiskalen från nämnde fonder hitintills icke kommit till verkställighet, Direktionen, af sådan anledning och enär dessa arfvoden syntes böra bestämmas i förhållande till kapitalens storlek, hvilken, enligt sednast granskade bokslut, för Qveckfeltska fonden utgjorde 48,705
Skulle ej för stora svårigheter möta för styrelsen att samtidigt, och på enahanda sätt öfvertaga hästens underhåll och vård, hvilket visserligen vore mest öuskligt, så torde det blifva nödigt att särskildt och tills vidare ånyo ordna denna del af rustningsbesväret. Om remiss till vederbörligt Utsk. anbålles vördsamt. Pir Nordenfelt, Enar Wilh.: Jag förbiser icke att det är i hög grad oförsigtigt att genast vilja upstiga och i någon mån vederlägga en mation, som man endast hört, och att det vore rättast att blott begära den på bordet; men i densamma äro uttalade satser, som äro så farliga, så stridande mot hvad jag anser för rätt, sanrrt och för fäderneslandets väl alldeles nödvändigt, att jag icke kan låta en sådan motion ligga på bordet en timma, då jag har rätt att derom yttra mili tanka. lien värde motionären har utgått från en, enl. min tanka, falsk åsigt, och har derigenom lyckats komma till ett resultat, som man vid hastigt påseende skulle vara färdig att erkänna för riktigt. Han har utgått derifrån, att Indelningsverket är en art af beskattning, som är mycket invecklad, som 264 Den 19 November. fordrar rättelse de. Slutföljden vill jag icke neka till, men premissen är oriktig; det är alldeles icke en art af beskattning, som man tillvägabragt, när man inrättade Indelningsverket. Man gick ut från den då djupt kända sanningen, att hvarje Svensk man vore skyldig att med blod, förmögenhet, med allt försvara fäderneslandet. Det blef honom obeqvämt att göra detta, hvarföre Konung Carl XI:s regering upgjorde en viss grund, hvarefter hvarje Svensk man, som hade hemman och derföre hade det mesta intresset att försvara fäderneslandet, skulle utgöra denna sin försvarsskyldighet. Det var icke någon beskattningskommission, som funderade ut, huru man lättast kunde draga penningar ur folkets fickor, utan här var det fråga om att upgöra ett sätt för fäderneslandets försvar, hvilket vid alla tillfällen skulle vara nöjaktigt. Derföre är alltid Indelningsverket förenadt med skyldighet för den rusteller rotehållare, som icke kan skaffa karl, att gå sjelf.
Hvar och en fråga af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom preliminära hemställanden och förfrågningar ifrån Utskotten, må genast kunna afgöras, så vida den eller de af någon Kamarens Ledamot ej begäras på bordet. Uti Kamrarnas Canzlier bör alltid linnas en öppen förteckning öfver alla på bordet lagda mål med dertill hörande handlingar. §• 72* Alla Utskotts-betänkanden föredragas först i Yngre Kamaren, der de vid första pröfningen blott kunna, utan ändringar eller tillsattser, godkännas, eller, med anmärkningar, öfverlemnas till Äldre Kamaren. Om Äldre Kamaren gillar ett betänkande, som den Yngre förut godkännt, utgör det Riksens Ständers beslut. Derest Äldre Kamaren, i mål, som kan förefalla, af§. 4y. morn. 3. slår ett betänkande, som den Yngre antingen godkännt, eller med anmärkningar öfverlemnat, har frågan förfallit. Bih. till R. St. Fröt. l8j5. 3 Sand. 14 Haft. 4 Constitutions-UIskotlets Förslag till ny Riksdags-Ordning. Om Äldre Kamaren, utan att afslå betänkandet, ej gillar de anmärkningar vid detsamma, hvilka den Yngre Kamaren redan gjort, eller ock några sådana tillägger, skall det till vederbörligt Utskott återförvisas, så vida Äldre Kamaren icke anser målet kunna derförutan afgöras, i hvilket fali detsamma, sedan denna Kamare deröfver fattat definitivt beslut, varder, för ny handläggning, öfverlemnadt till Yngre Kamaren, som då eger att betänkandet afslå eller med förändringar antaga. §• 73* Om Kamrarne, sedan ett mål från Utskott återkommit, stanna i skiljaktiga beslut, som ej, uppå Utskottets förslag, varda sammanjemkade, och frågan, såsom rörande något af de i Regerings-Formens 66, ög, 70, 71 och 72 §§. upptagna ärenden, är af beskaffenhet att icke kunna förfalla, ökas led arno ts-personalen i det Utskott, der målet varit hufvudsakligen behandladt, till ett antal af Seoctio, hvarefter det sålunda förstärkta Utskottet genom sluten omröstning, med ja eller nej saken afgör.
Dessa beskrifvas af Wrangel, Hooper och andra resande. Wrangel omtalar (I s. 284), att schamanerna år 1814, när en svår epidemi utbrutit bland tschuktscherna och deras renar vid Anjui, förklarade, att man, för att försona andarne, måste offra en af folkets mest ansedde män, Kotschen. Denne var så omtyckt, att ingen ville utföra domen, som man försökte få ändrad först genom skänker till profeterna och sedan genom att uppiska dem. Men när detta icke lyckades, då sjukdomen fortfor och ingen af folket ville verkställa domen, befalde Kotschen sin son att göra det. Denne nödgades sålunda sticka ned sin egen far och utlemna liket till schamanerna. Hela berättelsen är absolut stridande mot lynne och sedvänjor hos det folk, med hvilket vi 65 år efter denna händelse gjorde bekantskap vid Beringssund, och jag vore benägen att helt och hållet bestrida uppgiftens sanningsenlighet, om ej vår egen verldsdels historia lärt oss, att blod flutit i strömmar för dogmatiska hårklyfverier, som ingen numera bekymrar sig om. Kanske har indifferentismens flägt utbredt sig äfven till polarländernas isöknar. Trumman har för öfrigt äfven en annan användning, som föga tyckes öfverensstämma med dess egenskap af schaman-psykograf eller kyrkklocka. Då damerna reda och kamma sitt långa svarta hår, sker detta försigtigtvis öfver trumman, på hvars botten de talrika varelser, som kammen för med sig från hemmets varma härd ut i den kalla vida verlden, uppsamlas och knäppas – i fall de ej ätas upp. Det senare är enligt tschuktschisk åsigt smakligt och högst helsosamt för bröstet. Äfven gorm (den stora, fullt utbildade, feta larven af renflugan, Oestrus tarandi) pressas ut ur renarnes hud och förtäres; likaså den fullbildade renflugan. Ännu några af de få vidskepliga drag, som vi kunde märka hos tschuktscherna, må här anföras.
Väckt fråga om Allmänna Brandförsäkrings-Inrättningens ställande under tillsyn af Rikets Högloll. Ständers Fullm^gtige i Banken och Riksgälds-Cootoiret ; Fann Borgare-Ståndet, att, sedan Stats-Utskottets omförmälde Betänkande redan blifvit så väl af Borgare-Ståndet som af 2:ne de öfrige RiksStåpden bifallne; Så skulle i frågavarande Svar läggas till Handtingarne. S. D. I nstämde Borgare-Ståndet uti det af Högvördige Prest-Ståndet den 17 uti innevarande månad fattade och genom Protokolls-Utdrag tillkänpagifne Beslut , att anmoda ConstitutionsUtskottet inkomma med uppgift å de Förslag till ändring uti Rikets Gundlagar, hvilka nu blifvit af samtlige Riks Stånden antagne, och sorn, efter 2 2?. Prat. Utdr. d. 19 Mars 1818* det justering deraf hos samtlige Riks - Stånden skett, böra till Expeditions Utskottet öfverlemnas, för att åtfölja Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, till vinnande af Kongl. Maj:ts Nådiga Sanction å Riksens Ständers Beslut i dessa ämnen. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Lät Hedervärda .Bonde-Ståndet sig å nyo föredragas Statsoell Banko-Utskottens sista Plenidag på bordet lagde Betänkande , angående justering inför båda Utskotten af föreskrifter för Rikets Ständers båda penningeverk; och blef säixima Betänkande af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Banko-Utskottens gemensamt den 3 i denna
Lördagen den 18 Januari 1845. Plenum kl. 10 f. m. Justerades pleniprot. för d. 4 dennes e. m. Upplästes följande af Hr Möllersvärd, Carl Henr., inlemnade iilem.: Som jag af angelägna tjensteåligganden är hindrad att längre bibehålla den plats, som ledamot i Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk., hvilken H. R. o. Ad:s Hrr Electorer genom sitt förtroende behagat uppdraga mig, så nödgas jag densamma mig afsäga, med vördsam anhållan, att det oaktadt fortfarande vid min riksdagsmannarätt få vara bibehållen. 6 H. 39 306 Den 18 Januari f. m. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter H. E.v. Hr Rr. o. Landtm, anmodade Hrr Eleclorer ali vid deras nästa sammanträde utse en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk., i st. f. IIr Möllersvärd. Med lillkännagifvande. ali Er. Cronhjelm, Polycarpus Erik, såsom ledamot af Bevilln.Ulsk. hegart och erhållit 3 veckors ledighet från nästa Onsdag, anmodade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. Hrr Eleclorer alt jemväl utse en ledamot till tjenstgöring i Hevilla.Etsk. under den Gr. Cronhjelm beviljade ledighet. Då nu H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att pröfningen af Bevilln.Ulsk:s betänk. N:o 12, ang:de tull hevi Ilningen, malte fä fortsättas, anmälde sig och yttrade: Gr, Cronhjelm, Polycarpus Erik: Som protocollen för sisla riksdagen utvisa, all någon discussion icke ulskrels rör:de tullhevillningen, och, om jag icke misstager mig, samma förhållande varit iakttaget vid föreg:de riksdagar, så lager jag mig friheten hemställa, ali åtminstone de hittills förda disrus. sionerna om tulltaxan icke matte behöfva uppsättas; Hr Printzenskjöld, Garl:
Då återstår en summa af 35,000 R:dr B:co, hvilken utgör måhända en tredjedel af räntan på Riksdags-kostnaderne. Skulle nu den ifrågavarande fonden för Generalerne indragas, så blir intet tillskott från Staten i fråga, utan allt tages inom Militärens eget område. Derföre bör, enligt min tanka, anslaget för Generalitelet tagas i beräkning. Grefve Björnstjernaj Magnus: När jag 1111 vågar taga ordet, för att försvara Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition i denna punkt, och bestrida de af Utskottet föreslagna nedsättningar, samt ännu mera den af en och annan föreslagna tbtala indragning af Generalilelets löner, får jag bedja Ridderskapet och Adeln benäget ihågkomma, att jag icke talar hvarken i min enskilda eller de nuvarande Gefteralernes sak; ty hvad oss personligen beträffar, kan det vara oss likgiltigt, huru många Generaler hädanefter komma att blifva, och lika likgiltigt i af - Den 3o September f. m. spende pä lönen, emedan vi redan åtnjuta indelningar, soin fullkomligt motsvara de föreslagna lönerna. Jag talar således, med undantag af Generalernes, för liela den öfriga Armeens intresse; först och främst för Öfverstarnes, och sedan utföre hela vägen; ty det är ett gammalt, men sannt ordspråk, som säger, att det är ingen så dålig Corporal, som icke önskar sig att en gång blifva General. Genom den besynnerliga uppställning, som 3:dje HufvudTiteln fått, skulle män möjligen kunna tro, att fråga vore om en ny Stats upprättande åt Generalitetet. Förhållandet är likväl alldeles motsatt; ty det Svenska Generalitetet, som nu har en sammanräknad aflöning af 114,000 R:dr, skulle, enligt Utskottets förslag blifva nedsatt till sammanräknade 02,000 R:dr. Sålunda uppstår en indragning af 62,000 R:dr; hvilket är alldeles motsatsen af en ny Stat. Jag nödgas här måhända gå något tillbaka, och göra en historik, huru de nuvarande FördelningsGeneraler tillkommit.
Proposition N:o 28. 3 det för Staten vigtiga ändamål, som med denna pensionering hufvudsakligen åsyftades. Redan den omständigheten, att vid hvarje riksdag statsbidrag måste beviljas för upprätthållande af den Arméens Pensionskassa, efter gällande stat, åliggande pensionering, samt att medel behöfde särskildt anvisas för pensionernas ökande, ådagalade, på sätt föregående Ständer anmärkt, behofvet af en ny och omfattande reglering af pensionsväsendet. Men härtill komme åtskilliga andra förhållanden, som läto detta behof ännu tydligare framstå. I sådant afseende hade Rikets Ständer funnit med skäl kunna anmärkas det olämpliga deri, att pensionerna utgå ur två särskilda fonder, nemligen dels af Arméens Pensionskassas egna medel jemte det statsbidrag, hvaraf den i sednare tider varit i åtnjutande, dels ock af det särskilda kreditiv, som för tillämpning af den förhöjda pensionsstaten måst på Riksgäldskontoret anvisas. Vidare framställde sig såsom särdeles otjenlig pensionsrättens olikhet efter de tvenne särskilda pensionsstaterna, eller den väsendtliga åtskilnad, som företer sig emellan dessa pensionsstater, i afseende på grunderna och vilkoren för pensioneringen. Den för Arméens Pensionskassa gällande stat medgåfve nemligen i allmänhet pension efter uppnådda 50 ålders-och 30 tjensteår, med rättighet tillika att, utan förlust af pensionsrätten, vid 45 års ålder och äfven i vissa fall derförinnan kunna taga afsked och efter expektans-årens utgång komma i åtnjutande af pension, då deremot, enligt den förhöjda pensionsstaten, pensionsåldern för ett större antal löntagare vore framflyttad till 55 och 60 eller 65 fyllda lefnadsår; och enligt denna pensionsstat medgåfves icke vid afskedstagandet i något fall pensionsrätt förr än vid 50 års ålder, hvarförutan för pensionärerne funnos flera andra bestämmelser, hvilka icke gälla för dem, som erhålla pension endast ur Arméens Pensionskassa.
I hvad förslaget afser läkare-befattningar samt lärare-beställningar vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst än de nyss antydda högre läroverken, torde någon allvarligare betänklighet icke möta. Konstitutions-Utskottet får alltså till grundlagsenlig behandling vördsamt fö reslå följande förändrade lydelse af Regerings-Forntens 28 §. Konungen eger att men icke på deras börd. Till lärare-beställningar vid universiteterna, med undantag af de theola giska och juridiska, samt lill lärare-beställningar och öfriga tjenster vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, äfvensom till läkare-befattningar, eger Konungen utnämna äfven bekännare af annan troslära, än den rena evangeliska; men till theologiska och juridiska lärare vid universiteterna samt i öfrigt till civile embetsman inom Riket och till domare må sådane män endast nämnas, som äro af den rena evangeliska läran. Hvarje Departementschef skall föredraga och expediera alla ärenden, rörande befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån embeten och tjenster, vid de verk och stater, som under Departementet höra. Stockholm den 13 Juni 1834. Reservationer: Af Herr Friherre Stjernstedt, A. IV., med hvilken sig förenat Herr Biskopen Hallström och Herr Domprosten Ahlstrand. »Jag får reservera mig emot Utskottets beslut, att återupptaga det vid sista Riksdag väckta, men då i förstärkt Konstitutions—Utskott med 49 röster mot 29 fallna förslaget om sådant tillägg i 28 § Regerings-Formen, som förevarande Memorial innehåller. Åf diskussionerna inom Riks-Ståuden tycktes som de väsendtligaste anmärkningarne emot för laget Konstitutions-Utskottets Memorial, M 12. 19 ansågos ligga i de betänkligheter, sora yttrades deremot, att lärare-beställningar vid Universiteten bekläddes med andra än den rena evangeliska lärans bekännare, och häri bör måhända ock sökas orsaken till förslagets fall vid omröstning inom förstärkt Konslitutions-Utskott.
Landet sälja allahanda älbare eller victualie-waror, handarbeten, ladugårds, pro, duc. Ls2V Den IO Augusti. kutter, m. m., alldeles pä satt de gemensamma Utskottens Betänkande innehåller. Deremot haswa Ledamöterne af Högwördige Prest-Standet och Wällofiige Borgare - Stander warit af enahanda tanka, som sistnämnde Stand i afseende pa de gemensamma Utskottens Betänkande yttrat, att nemligen de vin Landthandel nu gällande Aörfattningar äro med egenskapen och fördelarne af Stadsoch Landtmanna Näringarne närmast förenlige och, Utan behof af någon ändring, ofelbart leda till Allmänhetens säkraste forman och bästa, hrvadan defte Ledamöter trott sig böra afstyrka allt afseende pa hwad Hederwärda Bonde - Stander i 10 Puncten pastatt. o Och, da således i Serskildta Utskottet twä Stand stadnat emot twä, får Utskottet begge desa alternativ till Riksens Högloft. Ständers pröfning wördsamligen framställa. Särskildta Utskottet, som till grund för åtskilligt bland sina afgifva Utlätanden, jemwä! åberopat H4 §. i Regeringsformen, får nu slutligen förklara, akt, ehuruwäl Hederwärda Bonte - Srändet uti sitt swar pä Utskottets hemställan angående upplagande af de 2:ne ärenden, dem Allmänna Beswärsoch Ekonomie - Utskottet förut förehaft, bland annat yttrat sig, att nämnde §. alldrig wore af BondeStändet erkänd, inhämtas dock, att Hederwärda Bonde-Ständet sielst uti April manad r8>v äbero. pal denna § till stod för sitt dä fattade beftut, att ändring uti Försattningarnes föreskrift em Gärdfarihandeln wore en rubbning af de Bonde, Stan, det Nädigst förundte fri - och rättigheter.
Detta förhållande synes alltså påkalla rättelse, men som möjligen några serskilda för Rikets Ständer obekanta omständigheter kunna förefinnas, som, hvad inqvarteringen i Götheborg beträffar, föranleda till undantag och derstädes utesluta tillämpningen af 16 § innehåll, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underd. anhålla, att en undersökning måtte varda anställd till vinnande af upplysning, hvarföre, i fråga om ersättning för servis, Götheborgs stad bär en inqvarterings-tunga, som icke utaf någon annan stad inom riket utgöres, samt att, så vidt härigenom icke blifver utröndt, att några synnerliga skäl till detta förhållande gifvit anledning, E. K. M. då täcktes fatta beslut eller, om nödigt finnes, göra nådig framställning i ämnet till Rikets Ständer, hvarigenom staden Götheborg kan blifva i berörda afseende satt i likhet med öfriga städer, samt föreskrifterna i inqvarterings-ordningen bragta till fullständig enhet, så att någon olika tillämpning deraf icke vidare må ega rum. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 Augusti 1848. 358 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 176- N:o 176. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil den ia Aug. 1848. Pieste-ståndet den i5 Borgare-ståndet den 16 Bonde-ståndet den ig Rikets Ständers underdåniga skrifvelse_, angående ändringar i Kongl, stadgan om folkundervisningen af den 18 Juni 1841 (Ailm. Bes v. 0. Ekon. utsk. Bet., N:o 19 och Uti. N:o 114.) S. A. K.