Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande samt då det måste vara förmånligare för Rotehållarne, att efter eget val lemna manskap eller hästar: då det enligt Kungörelser blefve dem öppet lemnadt, att behörigen anmäla, antin* gen de ville utgöra den ena eller andra af dessa prsestationer, och då sluteligen de, Born vilja bibehålla soldater, och hvilke senare för närvarande utgöra ett antal af 1500, orubbadt få på si«j dant sätt afbörda sin roteringsskyldighet; så skulle jag för min del tro, att allas interessen bäst förenades , om ifrågavarande punkt uti OeconomieUtskottets Betänkande afsloges. Herr RibenI händelse Ridderskapet och Adeln skulle hnna för godt, att alsia den delaf OeconomieUtskottets Betänkande, hvari Utskottet Deri 7 Ociober J. ut. 155 yrkat, att roteringsskyldiglieten matte ovilkorligen verkställas med manskap, anhåller jag, att på samma grund, som Ridderskapet och Adeln för några veckor sedan, då fråga var om beklädnadspassevolancen, vid de indelta CavalleriRegementerne, beslöt att de Rusthållare, som icke afläto något svar å Regeringens framställning i ämnet, skulle anses neka, äfven nu på lika sätt de extra Rotehållare, som icke svara å de propositioner, hvilka uti ifrågavarande hänseende kunna dem meddelas, må anses nekande, och få förblif. va vid ptsestationen af manskap. Friherre Cederström: Det är i anledning af det utaf Herr Riben föreslagne tillägg till beslutet, att nemligen de extra Rotehållare, hvilka icke voro närvarande, skulle anses neka, som jag får fästa uppmärksamheten derå, att, om det senare Betänkandet afslås , och Ridderskapet och Adeln i stället bifaller OeconomieUtskottets uti första Betänkandet gjorde förslag , att contracten skola uppgöras vid JemkningsComrnissioner, den omständighet icke möjligen kan inträffa, att någon är borta ifrån JemkningsCommissionen, ty de måste antingen sjelfve eller genom ombud infinna sig där. Friherre Björnstjerna:
N:o 21, i fråga om anvisande af medel för godtgörande af det lån, som Rikets Ständer beslutat upptaga till bestridande af rustnings-kostnader. Bifölls; N:o 22, angående återlemnande af riksdags-fullmäktigen Tobias Linds motion om verkställighet af 1810 års riksdags-beslut, i afseende å krisgärds utgörande af pastorer. Ståndet, som fann, att här omförmälda motion borde till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitteras, lade memorialet till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 23, i anledning al väckt motion om tillsättande af en kommitté, så väl för granskning af ett utaf herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz_, afgifvet förslag till landtförsvarets organisation, som för utarbetande af ett fullständigt utlåtande om hela försvarsverkets lämpli - S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterades en af doktor Broman, med stöd af 56 § riksdags-ordningen, väckt gaste ordnande. 470 Prot.-utdrag den 22 Juni 484-8. motion, angående riksdags sammankallande i en provins-stad, då nu hvilande förslag till ny riksdags-ordning och dermed sammanhang egande grundlags-förändringar komma att definitivt antagas eller förkastas. S. D. Föredrogos ånyo Lag-utskottets nedannämde betänkanden och fattade dervid Ståndet heslut, såsom följer: N:o 52, i anledning af Kongl. Mapts nådiga proposition (N:o 11), angående vissa lagbestämmelser med afseende på enskilda banker. Bifölls; N:o 55, med förslag till sammanjemkning af de inom riks-stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets utlåtande N:o 44, öfver Kongl. Maj:ts nådiga proposition med förslag till lag om aktie-rbolag. Ståndet antog Utskottets inbjudning, och ansågs i följe deraf den föreslagna voterings-propositionen förfalla. Från Vällofl. Borgare-ståndet.
Lag om verkställighet af fängelsestraff, med de förändringar, hvilka Kongl. Majit, enligt bilagde utdrag af Statsrådets protokoll för den 17 och 19 December 1844, funnit af nöden; och samma Ständer, i skrifvelse den 22 Maj 1843, med erkännande af behofvet utaf en ny Brottmålslag, i underdånighet anmält, att ehuru de ej medhunnit, att fullständigt granska och pröfva dessa lagförslag, de likväl till en del gillat de hufvudgrunder, hvarpå den föreslagna lagstiftningen hvilar; så har Kongl. Majit, under åberopande häraf, vid innevarande riksmöte å nyo allåtit Nådig proposition i ämnet, och således till antagande framlagt omförmälte förslag med ej allenast ofvanberörde af Kongl. Majit beslutade afvikeiser, än ock en ytterligare förändring i förslaget till lag om verkställighet af fängelsestraff; hvarjemte Kongl. Majit behagat till Rikets Ständers pröfning öfverlemna förslag till förordning om nya Strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall. Den således af Kongl. Majit väckta lagstiftningsfråga har äfven af Rikets Ständers Justitieombudsman blifvit upptagen. Han har nemligen i sin vid början af nu pågående riksdag afgifna allmänna redogörelse »till Rikets Ständers grundlagsenliga pröfning och till antagande oförändradt eller med nödiga befinnande ändringar» hemställt Lagberedningens förenämnde förslag till ny strafflag och fängelselag, under åberopande likväl af den särskilda mening han, såsom ledamot i Beredningen, yttrat angående fängelsestraff och deras verkställighet.
Rikets Ständers Revisorers åren 1835, 1837 och 1839afgifne Berättelser, angående samma år verkställde granskningar: l:o af Stats-Verkets, samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 2:o af Riksgälds-Verket, samt den åt Riksgälds-Contorets styrelse uppdragna utredning af Götha Canal-Bolags och Malmö f. d. Discont-Verk; och 3:o af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium ställda fonder och medel. S. D. Remitterades till det blifvande Banco-Utskottet Rikets Ständers Revisorers åren 1835, 1837 och 1839 afgifne Berättelser, angående förrättade granskningar af Banco-Verket. Ut supra. In (Idem E. G. Runeberg. Utdrag af Protocollet 3 hållet hos Hedervärda Bonde-Ståndet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 28 Januari 1840• S. D. Upplästes och lades till handlingarne Kongl. Mai:ts på Rikssalen till Rikets Ständer aflemnade Berättelse om hvad sig i Rikets styrelse sedan sist» Riksdag tilldragit. Ut supra. In fidem A. Heurlin. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Af det vid Ståndets utsedde Electorers sammanträde den 28 i denna månad hällne protocoll inhemtades, att följande voro valde till Ledamöter och Suppleanter i 4 Prot. Utdr. d. 3o Januari 1840. Expeditions Ut skottet: Ledamöter: Håkan Nilsson från Christianstads Län, Anders Göransson från Stora Kopparbergs Län, samt David Andersson från Hallands Län.
Jag vill icke undertrycka någons mening, men jag tycker, att den värde motionären nu genast skulle kunna bevisa nyttan och lämpligheten af motionen. Då R. o. Ad. på förband vet, att en motion kommer att afstyrkas af det Utsk., till hvilket den bör remitteras, hemställer jag, huruvida det icke vore bättre, att Ståndet genast afsloge den, än att den återkomme jemte ett Utskotts-Betänk., stiliseradt såsom det, hvilket, i ani. af en utaf min granne här på bänken väckt motion, nyligen inkommit från Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t. Jag yrkar, att motionen genast måtte afslås och anhåller om propos. derå. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik: Det förefaller mig visserligen, att denna motion är något förtidigt väckt för att den skulle hafva någon betydelse, men jag vill dock icke yttra mig om sjelfva motionens lämplighet. Jag har endast velat tillkännagifva min åsigt vara den, att Ståndet icke bör vägra remiss å en motion, såvida den icke innehåller något af den betänkliga art, att remiss derföre bör förvägras. Då detta icke är förhållandet med den ifrågavide motionen, får jag för min del anhålla, att den måtte blifva remitterad till Riddar!).-Utsk:t. Den 22 December. 515 Hr von Koch, Nils Samuel: Jag vill icke inlåta mig i sjelfva saken, utan endast yttra mig om frågan att vägra remiss, och instämmer i detta afseende med Frih. Tersmeden. Jag vägrar icke gerna remiss på eri motion, såvida den icke är af sådan art, att man har full anledning att mot den på förhand afgifva en opinionsyttring; men sådana opinionsyttringar bör man icke gifva utom i särdeles eklatanta fall, ty, vägrar man remiss eller börjar göra det, kommer man dertill, att man nödgas bedöma en sak, om hvilken man icke tagit tillräcklig kännedom. Jag har icke läst motionen och jag förmodar, att många med mig befinna sig i samma kategori.
BancoElsk:s förslag, som i dessa dagar till RiksSt:n inkommer, innehåller det alternativa förslag, att använda bancovinslens öfverskottsmedel antingen i directa anslag, eller ock såsom ränta och amortisement å derå utgifne obligationer, hvarigenom en tillgång af 13 millioner riksdaler kan erhållas i st. f. en af 2j million. Med denna tillgång skulle hela vår flotta kunna islåndsältas, hvilket mer än allt annat skulle betrygga Sveriges sjelfständighet, skulle Svea canal kunna byggas, jemte andra stora företag. Penningarne skulle derigenom komma lika väl i rörelse som om de anslogos lill hvilket annat förelag som helst, I alla fall är det förtidigt alt nu ingå i någon discussion om frågan, innan BancoUlsk, inkommit med sitt betänk. Den 20 Mars e. m. 511 Emedlertid då remiss å motionen bör äga ram, så torde det vara rättast att det sker til! StalsUtsk., och får jag vördsamt tillstyrka detta Utsk. att ä motionärens förslag icke fästa något afseende. Frih. Cederström: För min del kan jag, såsom jag nyss yttrade, icke finna, alt denna motion är föranledd af någon under riksdagens lopp inträffad händelse; ty den grundar sig på ett betänk. från BancoUtsk., som ännu icke till Ståndet inkommit. Orsaken, hvarför jag väckt fråga huruvida remiss af denna motion lagligen kan ske, är den, att då densamma är grundad icke pä en under riksdagens lopp redan inträffad, utan på en blifvande händelse, nemi. BaucoUtsk:s afgifvande af ett förslag i ämnet, hvars innehåll vi ännu icke känna, så skulle det kunna hända, att detta förslag, när det slutligen inkommer, visar sig helt och hållet tillintetgöra Hr Nordenanckar motion. Jag får nu hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla, att lian läcktes yttra sig huruvida han icke ämnar framställa propus, på alt frågan bör förfalla.
Skulle eldsvådor inträffa, afräknas vid Taxeringen den del afhu> set, som är uppbrändt, och i fall hela huset skulle brinna, betraktas endast tomtens värde, hvilket förhållande iakttages ända till huset ar åter uppbygdt. Till lättnad af enskilde personers besvär, skall det för verkställighet häraf, åligga ej mindre allmänna BrandförsäkringsDirectionen, än, i afseenoe på Stockho ms Stads Brandförsäkring, ÖfverSiåthållaren, att låta upprätta och infordra förteckningar, sä Tidt sistnämnde verk angår, Lansvig författa - 734 Bevillning tVtniott tis Bctänkandeit, •le öfver de under loppet af hvarje år, antin* gen beviljade nya brandförsäkringar* eller idé förut Varande gjorde förändringar* jemte de å husen antagne vardén; skolande desse förteckningar inom Januari månads utgång hvarje år af JJirectionen öfversändas till Ofver* Ståthållaren och Konungens Hefallningshafvande i Länen, för att i rätter tid kunna TaxeringsComittéerne tillställas. 17 Mom. Le hemman och bebyggda lägenheter, som ligga inom Slädernes områden, äfvensom den till Städerne hörande jord med derå varande byggnader, värderas efter enahanda grund, som för Landtegendom är stadgad, med afseende likväl å den större afkastning, som Stadsjord vanligen gifven, lg Mom. Hvad i anseende till Lebet* sedlars författande och utdelning för landet i 3 §. 18 Mom. stadgadt är, kommer äfven för städeröes Uppbördsman att gälla; skolande Magistraterne, på eget ansvar, öfver verkställigheten deraf hafva det noga inseende, att Lebetsedlarne af de skattskyldige i rätter tid kunna uttagas. I Stockholm och Götheborg kommer att härmed förhållas, sorn särskildt stadgadt är, eller framdeles kan Varda stadgadt. 19 Mom. Af ÖfverSiålhållaren och Landshöfdingarne beror, att till Protocollsförande antaga den de dertill anse skicklig', kommande arfvode för honom, att af allmänna medel utgå, efter hvad derom kommer att stadgas.
SSRajit, på begäran af (Bänto* ^uttmättige, ntfärbat färjtilbe Änngöretfer, tittita meb en bplif författa ftpretfe fig tittbragit [eban fifta tftifébag. 103 nittg af beit 4 ftjllibtte gebrnari attgäenbe gntitbett för befa nt)a 9iifé Huber är 1857 [)ar Äottgl. ®laj:t mebbetat förttpabe oftrojer ocfeuftitba »an f fcr. faftftädt botagéregtor för be ätbre banfnnrättningar, flintta nu fortfät Huber näfttibet od) inneioaranbe är faftoa orffä ^itia( ^Deit berroib ftabgabe roäfenbttigafte afroifelfe frän ätbre föreffrifter affer att, emot flitig förföjniitg i afgifter, tittförfäfra 104 SBerättetfe om t 9Jifet ocb befö få mål belegarne fjelfme, font beraö enfor ocb bänt, en fjetbebelé tids öfning t förra penftonébeloppeit. SJhtfeunt f)ar @taten genom föp för mar frea t aflibne ©tat^33ilbf;nggaren ijSrofefior Sengt drnlanö Sogelbergé efterlentitabe fatnfing af ffufptur
Om något sädant influtit i ett allmänt p vr -. lärer der ej kunna anses warit förgripeligt, >'an rwärrom kunnat lända till uplysning, om säd-. rcke föraktats, derföre att den erhallitS pä ett fada nr sm. T-nckfriheten pä elk anständigt icke föroläm» pande, men iirlysonde sätt nyttjad, är wiflerligen sriherens säkraste ilöd. Latom otz derföre bewa» ra 'c.i som en dyrbar klenod; — och da anonymiteten sörswiiuier wid första äcal af räller målsägande, äro ulla andre säkerhetsmått öfwerfiödige och skaoliae. ledande till Trycksriherens lokala underlän>ch äsweti en föiberedelse till frihetens. Vilcrligare får jag tillägga, o.:t dä Riksens Ständer till Koni ngchr öswerlemnar hela det politiska ttil och nied Uiestnrande af Skals-Rädets kännedom, blott Slais-Ärmistörenö och Hof-Cantzle» rens; Den i Iunii - 4'9 rens; sa synes der wara myckec obehörigt, a<t enstilie personer kunna i allmänna papper införa omdömen om rikers relarioner Med främmande magier, deras nytta, nödwändighck eller skadlighet, dä betta blesrve helt och hållet förbudit, samt namnsedel, som förur ttämt ar, w>d påfordra» öpnad, och inrek hinder enrot laga answar i wägen lagt» sa förmodar jag akt ingen ytterligare instränkniag j Tryckfriheten beqäres c ler är nödig och der stridiga tänkesättet härom nphörer.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken erinrade, att ordet "tillkännagif vande” på ifrågavarande ställe nyttjadt, tycktes närma sig lill egenskapen af beslut. Grefve Horn anhöll, alt ordet begäran måtte begagnas i stället för önskan. Den 36 Januarii f. m. 3i7 Friherre Cederström: Herr Grefven och LnndtMarskalken har uppläst hvad Grefve Horn skriftligen föreslagit; jag anhåller derföre ödmjukligen, att då förslaget är skriftligen aflemnadt, inga varianter dervid må äga rum. Derigenom kunde allt sammanhang förryckas. Vill Grefve Horn framdeles göra en annan framställning; så får Ridderskapet och Adeln deröfver besluta. Jag anser ingen annan proposition vara grundlagsenlig än den, som öfverensstämmer med det skriftliga yttrandet. Grefve Frölich: Jag nödgas högtidligen protestera mot den procedur, hvilken Friherre Cederström yrkat, såsom både mot Grundlagens anda och lydelse uppenbarligen stridig. Jag behöfver ej fästa mig vid Grefve Horns förslag; det är min rätt, att föreslå en annan redaction af propositionen. Hvad innebär ordet justera, om ej hvar och en får efter öfvertygelse hemställa en riktigare redaction. För denna princip måste jag ifra, och i stället för den mening, sora uttrycker önskan, anser jag man bör sätta: att Ridderskapet och Adeln, under lillkännagifvande af dess förut fattade beslut, lill StatsUtskollet öfverlemnar EondeSlåndets till det afseende, som med Grundlagens bud är förenligt. Grefve Horn: Hvad ordet önskan angår, går jag gerna in på den förändring, 318 Den 26 Januarii f. m. som Ridderskapet och Adeln kan finna lämplig. Herr Lefrén: Jag anhåller få förklara, att jag ej anser oss tillständigt att ändra ordatydelsen i en proposition, som utgör en fråga emellan oss och LandtMarskalken. Frågan, om vi yrka eller icke yrka proposition, skulle derigenom möjligen kunna ändras. Herr von Hartmansdorff: Huru man än må vända orden, går dock syftningen derpå ut, att på något sätt, såsom begäran, tillkännagifvande och mera dylikt, komma fram med något, som Ståndet ansett olagligt.
Ank. till Exp. Utsk. den 8 Sept., kl. i e. nr Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 22, angående yrkad utsynings-rätt å kronoparkerne Halle• och Hunneberg. (Rgs. Afd.) Högloflige Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Stats-Utskottet återremitterat berörde af Välloflige Borgare-Ståndet bifallna Betänkande. Bonde-Ståndets återremiss afser likväl allenast den af de andra Stånden utan anmärkning lemnade del af Betänkandet, deruti all åtgärd, i följd af den för Thuns Skola och Åse härads invånare yrkade rätt till utsyning å nämnde kronoparker, blifvit af Utskottet afstyrkt, emedan frågan härom, enligt Kongl. Brefvet af den 28 Maj 1830, redan blifvit af Kongl. Maj:t pröfvad och afgjord. Deremot är af motionären, Riksdags-fullmägtigen F. von Zweigbergk, hvars yttrande föranledt denna återremiss, vordet erinradt, att ifrågavarande utsynings-iätt icke vore, såsom i åberopade Kongl. Bref förutsattes, någon tillfällig rättighet, utan grundade sig på ett, vid 1734 och 1735 årens Riksdag af Konungen i Rådkammaren fattadt beslut, hvilket beslut följagtligen egde lika gällande kraft, som alla öfriga den tiden utfärdade Författningar; hvadan motionären alltså, med stöd af den härom meddelade samt, i bestyrkt utdrag, återremissen bifogade Kongl. Resolution af den 12 Februari 1735, fortsatt sitt yrkande, att allmogen i nämnde härad måtte, utan hinder af hvad högstberörde Nådiga Bref i detta hänseende innehåller, varda fortfarande förunnad dess sålunda medgifna rättighet till utsyning å dessa kronoparken helst den derå införda förbättrade skogshushållning icke beliöfde härigenom rubbas.
Det af Herr Cederschöld 68 Dm 4 Juliu föreslagne correctif är af alldeles ingen verkan, ty man kan lika så väl begära nedsättning af räntan, som anstånd med lånets betalande, och jag anser lämpligare, att, på sätt Utskottet föreslaget, 5 procents ränta må bestämmas. För min del skulle jag likväl anse det vara i sin ordning, att Staden anmälte sig att få sin fordran betald, innan den begärde att få låna; och jag kan icke gerna förena att Staten lånar åt den, till hvilken den är skyldig. Stadens beredvillighet för uppoffringar förtjenar äfven mindre afseende, då man vet, huru under den lyckliga tiden det slösades med penningar. Det är äfven kändt, att en mängd utländningar, som förtjent betydliga summor, flyttade från Staden och utur Riket, utan att erlägga den i lag påbudne afgift. Hade en större noggrannhet i detta afseende iakttagits, så hade säkerligen en inkomst tillfallit Staden, som mångdubbelt öfverstigit den nu erforderliga summan. Man har nämndt, att, seden handelsställningen förändrats, de förmögnare bortflyttat. Detta finner jag vara helt naturligt, men så mycket mera skäl hade det varit, att förmå dem att lemna någon del af sin vinst. Jag får nu åter förnya, att jag för min del ej finner skäl att bevilja det begärda låHebiträdet; men om Ridderskapet och Adeln skulle vara benägen, att detsamma bifalla, åtnöjer jagj mig med att anmäla Olin reserva-, ion. Den 4 Juhl. 69 Herr Cederschöld: Herr Grefve Rosen har behagat yttra: att Götheborg lant Staten stora summor mot 4 procents ränta, och ännu, efter flere års förlopp, ej erhållit den ringaste återbetalning, hvarken i ränta eller på capitalet. — Jag får uppriktigt tillstå, att jag alldeles icke kände, att Götheborg ägde någon forJ dran af Staten.
Nar den lngstadgado lzvsrten var till iinda, intriidde den unga respondenten, steg lugnt och beslutsamt upp i den hoga katedel-11, gjorde en lindrig bngning fiir tre blonds, frackkladdrt herrar, sorn sutto p i frhnsta banken och sBgo ut som opponenter, saint borjade med viil behgrskad. stBmmc?, korrigera de i. afhandlingen befintliga tryckfelen. Vam sig nu katedern lsli-idde respondellten eller respon: denten Isntedern, saliert iir att de tillsam~llans bildade. en siirdeles nnsldende helhet, och det behagligs intrycket stegrades ytterligare, d % lnnu lyssnade till hennes rediga och vardigt framforda bemotande nf de invgndningar, som rilrtades mot alhnndlingen sBvii1 af de ordinarie oppouenterna som af en extra opponerande professor. De traditionella cerewonierna,. dii de respektive opponenterna resa sig upp och lyclconska forfattaren i slnB vackra kompliinenterande tal och forfattaren B sin sida Bger att uttrycka sin fortjusning ofver ' den angeniimn lmitik, som komrnit h m s arbcte till del, genomgiugos af alla parter pL ett rnycket tillfredsstiillande sstt. Icke ens tredje opponenten, till hvilkens uppgift det hcr att framstalla anmafkningar nf ovederliigglig beskaffenhet, lyckades rubba respondentens jiimvikt eller berofva h e m e dot godn lynne, hvari de gliidjande omstandigheterna forsatt heme. Tisdagen den 31 maj forsiggick promotionen, vid hvilken vi icke hade tillftille att vara narvarande och frBn hvilken vi sdedes icke k u m a meddela n.B.gra ditaljer i forsta hand.
Detta sätt att godtgöra denna del af aflöningen, har ifrån Uppbörds-Oomrnissarie-sysslornas inrättning varit antaget eller af Riksens Ständer vid alla påföljande Riksdagar ovidrört lemradt och är således såsom det rätta att anse, hvarföre ock dervid lärer komma att förblifva, till dess annorlunda af Riksens Ständer förordnadt varder. Stats-Beredningen som finner, att Stadens rättighet till biträde af Kronan vid dess Uppbörds-Cornmissariers aflöning är ostridig, anser dock för dess underdåniga del ofvannämnde bidrag dertill ganska ringa och obetydligt mot den löne-tillökning, som tidernas nu emot 1756 förändrade skick gjort nödvändig och här ofvan i underdånighet blifvit tillstyrkt. En förhöjning derå synes alltså visserligen vara billig. Om en sådan skulle beräknas efter hvad UppbördsCommissarierne af Bevillningen år 18 io sig godtgjort, med undantag af löne-tillökningen, efter som ingen lön-tillökning begripes i de 750 R:dr som Staden i löner till dem och deras Skrifvare betalt och i calculen bör ingå, samt den nu i underdånighet föreslagna lönings* summan på denna grund fördelas pro rata parte imellan Kronan och Staden; så skulle af Bevillningen årligen komma att utgå i det närmaste 8,212 och af Stadens medel I,g88 R:dr; men om dragarelönen, som nu mera, då Uppbörden inflyter i Banco-Sedlar och af de Skattskyldiga insattes i Banken, icke är lämpelig eller lärer kunna 1104 Den 11 Juli. kunna bestås, afdrages hvad af Bevillningen hit* tills utgått, och blott oförbättrade Innings sum* man 550 R:dr , saint fle lika oförbättrade 750 B:dr, som Staden bestar, tagas till grund för fördelningen; så skulle Bevillningen ej komma att vidkännas mera än circa 1,777 oc^ Staden 8,423 R:dr.