Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då de fleste Riks-Ståndens meningar sammanstämma deruti, att religionsbekännelse icke borde utgöra hinder för utnämnande till de, uti ofvananförda redaktionsförslag, omförmälda embeten, men' blott ett Riks-Stånd godkämlt den af Utskottet föreslagna större utsträckning af ifrågavarande grundlags-ändring, har Utskottet, på det att den förändring af Grundlagen i denna del, om hvars nytta och behöflighet meningarne äro mera eniga, icke må hindras och uppehållas af en mera stridig fråga, funnit sig böra, jemte anmälan, det Utskottet i öfrigt anser sammanjemkning af Hedervärda Bonde-Ståndets mening med de (öfriga Riks-Ståndens icke kunna ega ruin. så väl till Borgare-Ståndet som till BondeStåndet hemställa, att de må i förevarande ämne efter de öfriga Stånden sig foga. Stockholm den 20 Juli 1854. K (institut iöns-UlskotUts Memorial, ft:o 24. Ank. till Exp.-Ulsk. den 20 Juli 1854, kl. 12 m. Memorial till Rikets Ständer, i anledning af ett Stånds äler remiss af Memorialet N'0 15, innehållande förslag lill ändring af 52 § Regerings-Formen och 24 § Rikstlags-Ordningen. \ Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 13, innefattande förslag till ändring af 52 § Regerings-Formen och 24 § Riksdags-Ordningen, angående tillförordnandet af Bpndc-Ståndets Sekreterare, har, enligt till Utskottet ankomne Protokolls-utdrag för den 12 i denna månad, blifvit af Högloft. Ridder skåpet och Adeln till Utskottet återremitteradt, med förklarade af detta Stånds gemensamma tanke, att ifrågavarande förslag till grund lags-förändring vore hvarken nödigt eller nyttigt; hvaremot öfriga Riks-Stånden antagit Utskottets förslag till grundlags-enlig behandling vid nästa Riksdag.
För akt med ben noggrauhek som härtill fordrats, kunna wcrkställa sitt nyttiga företag, har Friherre krlermeiin icke blott genom skicklige personer lälik, äfwcn i Rikets mäst aflägsna Prvvincer, anställa Astronomiska observationer och Geometriska undersökningar, för att finna orternas rätta läge, der sädant warit twifwclaktigt, utan ock genom anstaffandet af dyrbara utländska Instrumenter efter de nyaste uppfinningar, gjort sin samling af Chartor utmärkt af en sällsynt accuratefle och omanlig Typografisk prydlighet. Man 1094 Den M September. Man finner lätt all ett företag, Mant som detta , fordrat en ansenlig kostnad, hwilkcn ock, cnliat den trowärdiga underrättelse jag derom äger, bestigit fig till nära zo,oo2 R:dr, hwaraf knappast en tredjedel genom försälde Chartor blifwit ersatt. Dä härtill kommer, att Friherre lstermolm, enligt det honom i Näder kemnade Privilegium af den lo Januari, 1797, snart ämnar fullborda sitt werk med ett sä kalladt försök titt Beskrifning öfwer Swerige, i anseende titt dest Geographiska belägenhet och Mineral-Historia m. m., sä synes han berättigad ej mindre till aktning och erkänsla, än upmuntran och biständ af sine Medborgare. Friherre Isternwlm har likwäl icke af Allmän, na Medel sökt nägot understöd till detta kostsamma arbete, endast ett Län af Z020 R:dr mot ränta, har pä 4 ärs tid af Manufactiir-Fondcn, enligt Kongl. Maj:ts Resolution af ben 20 Maji 1808, blifwit honom lem, rradt.
Ståndet; och 2:o af Rikdags-fullmägtigen F. von Zweigbergk, som, åberopande de anföranden, hvilka, i fråga om Landtbruks-Academiens indragning, vid sista Riksdag afgåfvos till Bonde-Ståndets protocoll för den 27 September 1840, (Band. 7, pag. 768 och följande) föreslagit Landtbruks-Academiens indragning, samt att dess fonder måtte, på sätt förut vöre nämndt, till Riksgälds-Contoret ingå, för att användas till jordbrukets upphjelpande m. m.; i hvilket förslag Jan Pehrsson från Upsala och Petter Pehrsson från Jönköpings Län, f. d. vice Talmannen Pehr Ericsson och samtlige Rilvsdags-fullmägtige från Calmar Län m. fl. instämt. Siatssamt Allm, Desi.- och FLin.-Utskottens Utlåtande, N:o 30. Sorn Rikets Ständer \ id 1840 urs Riksdag lill eli Landtbruks-In-sl i lust pu Ull lima kungsgård beviljat ett årligt anslag af 4,000 R:dr, samt näiron förändring i detta anslag innevarande Riksdag vid regleringen af Riks-Sta tens 6:te Uufvud-Tilel ej ifrågakonnnit, hvadan detsamma kommer .ali lin Ifarande utgå, samt, Iveträffande Institutet vid Degeberg oell Landl•iiriiks-skoian vid Wädelbruun, Rikets Ständer redan beslutat, att de dertill vid sisla Riksdag beviljade anslag skola 'loritara; så anse Utskotten, ali liågan om indragning af nämnde Landtbrnks-instituliT neli Landlbruks-skola icke kan till någon åtgärd föranleda. Det återstår således Utskotten att yttra sig öfver ofvanberörde t vänne motioner, så vidt de röra Landtbruks-Akademien, Men innan Utskotten fullgöra eli sådant åliggande, hafva Utskotten ansett sig böra besvara några i sammanhang härmed förekommande frågor. Dessa äro: Huiti har Academien uppkommit, och hvad är hennes ändamål?
Ånyo föredrogos Stats-Utskottets följande Utlåtanden, hvilka den 21 Mars sistlidne blifvit å bordet lagda, nemligen: N:o 20, angående Kållands härads invånares rättighet att erhålla utsyning på Kronoparken Råda-Ås. / Bifölls. N:o 22, angående yrkad rättighet för åtskilliga härader inom Skaraborgs Län till utsyning på Krono-parkerne Halleoch Hunneberg. Återremitterades. N:o 23, angående väckt fråga, antingen om de till boställen åt Cheferne för Blekinge och Södra Möre Båtsmans-Compagnier fordom upplåtna Kronohemmans försäljande till skatte, eller ock om förändring i tillsynen å samma hemman. Bifölls. N:o 24, i anledning af sökt eftergift af det staden Öregrund beviljade låne-undcrstöd, eller förlängning af de derföre stadgade betalnings-terminer. Återremitterades. N:o 25, angående väckt förslag att, till minne af Carl von Linne'^ i hans födelseort anlägga en inrättning för trädgårds-odlingens befrämjande. Bifölls. N:o 26, angående ett Föreslaget låne-understöd af allmänna medel, för anläggningen af den nya vägen emellan Borås och Fläskjums gästgifvaregård. Bifölls. Prot. Utdr. d i April 1840. Från Yä 110 fl. Borgare-Ståndet. S. D. Till Banco-Utskottet remitterades ett denne dag af Herr Lindström ingifvet skriftligt anförande, i anledning af en af honom förut väckt och af Ståndet till nämnde Utskott remitterad motion, angående inrättande af ett serskildt Låne-Contoir å Gottland. S. D Till Stats-Ulskoltet remitterades en af Herr de Alard väckt motion, att Rikets Ständer må, inom den för deras sammanvaro i Grundlagen afsedda tid, och i enlighet med 49 §.
Direktionen för institutum clinicum i Lund och dermed förenade Malmöhus läns lasarett, kurhus och barnbördshus, har i underdånighet fästat Eders Kongl. Majits uppmärksamhet å otillräckligheten af dessa bildningsoell sjukvårdsanstalt^’, både för de unge läkarnes fullkomligare undervisning genom en vidsträcktare klinik och för länets samt akademiens behof af läkarevård för deras sjuka. Till undanrödjande af de beklagliga olägenheter, som saknadt utrymme i dessa sjukvårdsinrättningar nu medförer, är direktionen betänkt att, enligt upprättad ritning, låta dels på - Bil. N.o 6 till Kongl. Majus Prop. Haft. 1. 8 58 bygga gamla lasarettshuset i Lund, dels förse detsamma med tvenne flyglar, för hvilket byggnadsföretag, jemlikt kostnadsförslag, erfordras en summa af 62,125 r:dr, oberäknad den för inventarier, i följd, af sjukvårdsanstalternas utvidgande, behöfliga summa af 14,776 r:dr eller tillsammans 76,901 r:dr; men då direktionen, som genom sorgfällig hushållning under de föregående åren samlat ett kapital stort 33,344 r:dr 21 sk. 4 rst. banko, häraf, i anseende till de vid åtskilliga donationer fästade vilkor, icke eger att fritt använda mera än 10,376 r:dr 36 sk. 2 rst., har direktionen underdånigst anhållit, det Eders Kongl. Maj:t ville, genom nådig proposition till Rikets Ständer, för ändamålet begära anslag till ett amorteringslån åt institutum clinicum och länslasarettet i Lund af 75,000 r:dr banko, emot så låg ränta, som, med afseende å det för menskligheten vigtiga ändamålet, billigen kan anses böra beviljas, dock icke högre än tre för hundradet, att utgå i trenne lika stora delar, eller med 25,000 r:dr banko, den 1 Juni åren 1848, 1849 och 1850, samt med rättighet, om möjligt vore, för direktionen att verkställa kapitalets återbetalande med en eller högst två procent årligen.
Och Abner sände båd för sig till David, och lät säga honom: Hvem hörer landet till? Och sade: Gör ditt förbund med mig; si, min hand skall vara med dig, så att jag vill vända till dig hela Israel. Han sade: Ja väl, jag vill göra förbund med dig; men ett beder jag af dig, att du icke ser mitt ansigte, förra än du förer till mig Michal, Sauls dotter, när du kommer till att se mitt ansigte. Sände ock David båd till Isboseth, Sauls son, och lät säga honom: Få mig mina hustru Michal, den jag mig fast hafver med hundrade Philisteers förhudar. Isboseth sände åstad, och lät taga henne ifrå mannen Phaltiel, Lais son. Och hennes man gick med henne, och gret efter henne, allt intill Bahurim. Då sade Abner till honom: Vänd om, och gack dina färde. Och han vände om igen. Och Abner hade ett tal med de äldsta i Israel, och sade: I hafven länge tillförene åstundat David, att han måtte vara Konung öfver eder. Så görer ock så nu; förty Herren hafver sagt om David: Jag skall frälsa mitt folk Israel, genom min tjenares Davids hand, utu de Philisteers hand, och utur alla deras fiendars hand. Talade ock Abner för BenJamins öron; och gick desslikes bort till att tala för Davids öron i Hebron, allt det Israel och hela BenJamins hus täcktes. Då nu Abner kom till David i Hebron, och tjugu män med honom, gjorde David dem ett gästabåd. Och Abner sade till David: Jag vill stå upp, och gå bort till att församla hela Israel till min herra Konungen, och att de skola göra ett förbund med dig; på det du må vara en Konung, såsom din själ det begärar. Så lät då David Abner gå ifrå sig med frid. Och si, Davids tjenare och Joab kommo ifrå krigsfolket, och hade ett stort rof med sig; men Abner var icke nu qvar när David i Hebron, utan han hade låtit honom ifrå sig, så att han med frid bortgången var.
Vtsk. Eetänkandcn, så anser" Utskottet, med tillämpning häraf till hvad i Memorialet är anfördt, sådana skäl der icke förekomma, som kunna föranleda Utskottet tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer att bifalla, hvad Forsenius i detta ämne föreslagit. Dock varder detta till Riksens Höglofl. Ständers eget afgörande vördsamligen öfverlemnadt, Stocholm den 4 Februari i8iö< N:r 52, Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs■» och EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af väckt fråga om förbud för Städernas Borgerskap, att med sina till Afsalu hållande varor och effeder besöka frimarknaderna på Landet utom de district, sorn fordom, innan de enskilda marknaderna aflystes, varit Städerna tillaggde. Vbla. BorgareStandet har, under den 13 sistlidne December, till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets handläggning öfverlemnat ett, af Herr P. k igelmark författadt Memorial, deri han öfverklagar de menliga följder, som, genom inrättandet af FriMarknader, skolat träffa en del, vid Hafs* kusten belägna, smärre SjöStäder, i synnerhet Vestervik. Såsom skäl till en sådan klagan anföres, att, genom Vesterviks afskilda lage, Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande*. igi Hera äf dess förnämsta, och dit fordom horatis, de, enskilda Marknadsplatser ligga ännu närmare, el ler lika nära andra Städer, som följaktligen med mindre kostnader dela den förtjenst Vestervik ensamt åtnjutit; härtill kommeir äfven, att denna Stads Borgerskap ej skall kunna, genom besökande af andra Marknader* hemta ersättning för det sålunda lidna intrånget* då Vesterviks afstånd från dessa Marknadsplatser kr 2, 3 å 4 Sangor längre än de öfriga Städernas* sorn i orten äro belägne; hvaraf, enär den långväga kommande icke karl få mera för lika vara, än den närboende» känbara förluster skola förorsakas genom flerdubblade resekostnader och tidspillan.
Men kan man då vara fullkomligt säker på, att så verkligen inträffar? Förr än man sett Konl:s räkenskaper, kan ju detta icke med bestämdhet utrönas. Om redaktionen af 145 § förändras i den syftning Hr von Hartmansdorff föreslagit, så upstår det förhållande, att beskatt - T) en 26 M a j. 3 27 nings-myndigheter måste veta, huru stort belopp af behållningen blifvit till allmän-nyttiga ändamål använd, samt att, i fall någon del af behållningen uti Kont. qvarstår, för att för delegarnes räkning disponeras, densamma skall af nyssnämnde myndighet till bevillnts erläggande taxeras; men efter hvilken grund? Enl. min tanka bör man tillämpa 35 §, som föreskrifva-, att associationer, socieleter skola erlägga bevilln. med 5 proc. af den årliga behållningen. Meningen med Hr von Hartmansdorffs förslag är således, att JernKont. skulle, för att blifva bevilln:s-fritt, lemna vederbörtde beskattnings-myndighet uplysning, huruvida hela den behållna inkomsten blifvit till allmän-nyttiga ändamål begagnad, eller icke, samt att, i fall någon del af vinstmedlen icke på sådant sätt blifvit använd, densamma då skulle påföras bevilln. efter allmänna grunder. Som äfven jag anser det vara med rättvisa förenadt, att Kont. är befriad! från bevilln. endast för så stor del af sin behållning, som det använder till de allmänt nyttiga ändamål, Frih. Tersmeden i sin motion upräknat, men deremot erlägger bevilln. för den del, som på detta sätt i icke användes, så får jag i likhet med Hr von Hartmansdorff anhålla, att orden ”sä länge” må förändras till ”sä vidt”. Gr. Ugglas: Den siste värde talarens anförande i afseende på redaktionen af 145 § hvilar på en oriktig upfattning af Utsk:s mening, ty Utsk. har icke sagt, att Kont. skulle uteslutande använda sina vinstmedel till allmän-nyttiga ändamål, utan det står: på del sätt som hittills har skett, och huru har det hittills tillgått?
Palmstjernas reservation, deri jag instämt, StatsUlsk. matte i afseende ä de tvenne sista punklerne, livard jagfästat uppmärksamheten, inkomma med yttrande, nemi. i första rummet genom att noggrant skilja 1844 års inkomster från föreg:de och påföljande årets utgifter, så alt de 1845 blifva användbara, och alt för det andra inkomma med förslag till und. skrifvelse, hvaruti begäres, att Konungen täcktes anbefalla, att Den 20 November e. m. 401 att samtlige statsräkenskaperne, såväl rikshufvudboken som dc för tull-, postoell cliarlae-sigillatoe-medlen m. m., skola vid en och samma tid afslutas, nemi. för uppbördsåret eller från d. 1 Maj det föreg:de till den sista April det påföljande året, och så allt framgent från och med år 1845. Della mitt förslag vore att anse som en ny motion, som derföre hör remitteras, och hvilket torde ske i förening med det prol.uldr., som till Utsk. affärdas, i anledn. af beslutet öfver detta betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Visserligen vore det mycket alt säga om hvad som under denna discussion förefallit, såväl i afseende på tillgångar som räkenskapernes beskaffenhet och de svårigheter, sorn skulle hafva för Utsk. förekommit att åtskilja de summor, som stå i debet, från dem, som böra finnas i credit; men det vore måhända alt allt för mycket uppehålla R. o. Ad. att om allt detta inlåta sig i öfverläggning och dessutom till intet båtande, då derigenom icke något inflytande utiifvas på R. o. Ad:s beslut i fråga om det nu föredragna SlalsUlskts betänk.
(Vistrand uti en inom samma Stånd väekt motion (N:o lil) fästat uppmärksamheten så väl å härofvan anförda förhållande, som ock derå att, enligt § 8 mom. 2, den näringsidkare t stad, hvilken icke Jöre den 1 Juli sin rätt till bränvinsförsäljningen hos magistraten uppsagt, skall vara “underkastad den afgift, som bör under det nästföljande försäljningsåret utgå för det kannetal, hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt;4' att, enligt § 12, beräkningen af detta kannetal lör gästgifveri å landet skall verkställas af kommunalnämnden och pröfvas af taxerings-komitéen samt uppsägning ske inom en månad från det taxerings-komitéens förrättning blifvit afslutad; samt slutligen att, enligt § 13, pröfnings-komité eger att uti dessa taxerings-komitéernas beslut vidtaga de förändringar, som må linnas skäliga, utan att likväl någon rättighet finnes medgifven för näringsidkare i stad att efter den 1 Juli eller för gästgifvare å landet att sednare än en månad efter taxeringskomilé-forrättningens afslulande kunna uppsäga sin bränvinsförsäljnings-rättighet, äfven om pröfnings-komitéen beslutar sådana förändringar i kannetals-siffran, att näringsidkaren icke anser näringen kunna bära den deraf följande högre beskattningen; och har motionären, emedan dessa principielt hvarandra motsägande stadganden vid tillämpningen flere gånger föranledt till olika uppfattning och stundom medfört beslut, som måhända icke varit fullt öfverensstämmande med fordringarne på billighet och rättvisa, samt då nämnda stadganden icke vore så tydliga och bestämda, som man kunnat önska, hemställt: “att Bevillnings-förordningens och Bräuvinsförsäljningsförordningens föreskrifter och stadganden uti ofvanomförmälda och andra dermed sammanhängande afseenden må blifva förändrade på ett sådant sätt, att de blifva mera tydliga och bestämda samt i öfverensstämmelse med fordringarne på ömsesidig billighet och rättvisa/ Då frågor om ändring i Förordningen angående vilkoren för försäljning af bränvin m. m. handläggas af Sammansatta Bevillnings-, Lagoch Ekonomiutskottet, men väckta förslag om ändringar i Bevillnings-stadgan pröfvas af Bevillnings-Utskottet ensamt, samt till följd deraf hinder möter för dessa frågors behandling i ett sammanhang, får, med erinran härom, Utskottet, som således endast har att tillse, i hvad mån de anmärkta olägenheterna kunna genom ändring i förevarande författning afhjelpas, fästa uppmärksamheten derå, att pröfnings-komitéernas förrättningar afslutas så sent, att alltför stora svårigheter skulle möta, om bränvinsförsäljares i stad och gästgifvares å landet uppsägningsrätt utsträcktes ända till den tid, då pröfnings-komitéens beslut kunde 4 Sammans. Bevilln.-,
Hvar och en hade fått en hel mängd saker både som han önskat sig och icke önskat sig. Elsa satt ihopkrupen i hörnet vid kakelugnen. Hon hade fått sin dockspis, men märkvärdigt nog hade den inte skänkt henne någon synnerlig glädje. Den vanliga tryckta stämningen var öfver henne igen. Hon kunde ej vara glad på samma sätt som de andra. När de andra gingo fram och tackade för en gåfva, fingo de af både far och mor en kyss på pannan och en klapp på kinden. Elsa fick en vänlig nick och en förmaning att vara rädd om det hon fått och inte genast bryta eller slita sönder det. Nå, hon visste j u så väl, att det var skilnad på henne och de andra. Och hon grämde sig visst inte derför, det var ju alldeles, som det skulle vara, och som det alltid hade ' varit, men glad kunde hon inte känna sig. Och hon försjönk i drömmar. Hennes ögon hängde vid den lysande, herrliga granen, som liksom fick lif, ju mer hon försjönk i den; och den log så innerligt varmt emot henne och hviskade: » var glad, mitt lilla kära barn! erhållas at gratWexemplar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Äro de samlade abonnenterna färre än 5, torde prenumerajag; jag är barnens vän men deras i synnerhet, som ej hafva någon annan vän på jorden. » Modern betraktade Elsa, der hon satt i sitt ensamma hörn upptagen af sina ensliga tankar. Det låg något så innerligt, något så hängifvet och vackert men på samma gång sörjande i barnets ansigtsuttryck, något som modern aldrig förr hade sett der och som rörde henne djupt. Inte var Elsa ful, och hvarför hade hon alltid förefallit så obehaglig? Något smärtsamt, liknande en anklagelse, rörde sig i moderns själ. Hon steg upp från sin plats och närmade sig barnet. Så böjde hon sig ned och lyftade upp hennes hufvud: » Hvad sitter du och tänker på, min lilla flicka? K o m och sitt hos mamma! » Och Elsa fick sitta i soffan med modrens arm öfver sina skuldror och med sitt hufvud, hvilande mot moderns bröst. Och modern kysste henne på pannan, och Elsa kämpade med gråten, så öfverlycklig kände hon sig.
Likväl finnes ännu i Wermland 5[® so Augusti e. ni, en mängd master som nog skulle fngss rätt uppå om det lönte sig att föra ut dem. Då den princip blifvit antagen att man endast läg, ger en lägre utförseltull af 5 procent på sådane träd, hvilkas fredande bör uppmuntras, hemställer jag om icke master må få utföras emot den tull som är vanlig. Jag har aldrig hört talas om, att någon mast för Kronans räkning blifvit requirerad från Wermland. Friherre Cederström: Det faller sig belt naturligt, att från de öfre skogarne i Wermland blir transporten af Mastträd så dyrbar, att man heldre hugger dem tili blockar , och sågar dera till planck. Men andra orter gifvas såsom de norra provincerne där de finnas och där transporten ej är så svår. Vi skulle blifva i saknad af Mastträd , om tullafgiften blefve för låg. Herr H]e\ta: Den satts Friherre Ceder ström drifver, kan pg ej gå in på. Man måtte tydligt finna, att hvarje transport från de norra orterne måtte vara svårare än i Werms land, emedan, då Wermland kan flotts i lugnt vatten, Norrland ej kan göra det annorlunda än genom fallen. Tullsimmandraget för 1821 visar, att blott 76 Mäster blifvit utskeppade, och då med våra omätliga skogar, jag ej kan tro, att en årlig skeppning af 76 master lör oss kan göra någon mistning, så anhåller jag att den föreslagna tullen måtte bibehållas. Herr af Wingardt Jag får upplysa Rtt Utn so A 9ir man flore glnger erbjudit Kronan Master ifrån Wermland, men att Kronan ej velat hafva dem ; och då hittills ej flere blifvit utskep pade efter samma procent, så kan jag ej förmoda, att ett ‘annat förhållande hädanefter skulle uppstå. Grefve von Rosen: Enligt min öfverty gelse , är orsaken , hvarföre Master ej hittills blifvit saide, den att skeppsfarten dessa år af«t stannat. På 6 år har blott en mastlast skeppats i Götheborg, och halfva lästetalet på skeppslistan har försvunnit.
Dito §emte Dito Sårjcfaclav, lifa meD ArbetSfarlar. 5«rjcm«n, font fyafwa egna båtar, lifa meD ©ft # , r . (Sernmejsmån od) ©ocfnebanbtwerkare på SanDet, af f>wab banDtwerf, font belft, famt ^anbfattate, ©tampare od) ©ocfen*23ycrgmå(fare i $re Slager: $örfta Slagen AnDra Dito §reDje Dito $jcrDe Dito 3t:Dr 20 — 15 — 10 — 8 it* odj SSåtjfeppare. 29 3ör|ta Slagen meD öfwer $re SlantalSjfrifna Arbetare £K:Dr 5; — AnDra Dito meD 2 å 3 Dito Dito — 3; — $reDje Dito nteD en eller ingen — 2i — (Slas* od) Porcellainc*forfåljare, bofatte oct) ftaDigt wiftanDc på wige, till få* Dan förfäljntng af konungens Q5efal!ningSl>afwanDc utfeDDe, (lallen, i ?wå Slagcr: $örfta Slagen 9e:Dr 10: — AnDra Dito — 5: — <£i£jlc$ifit>ertet på CanDet utgöra SSewiKning efter wärDct, lifa meD Öfrige Remman od) £ägen()etcr, men taperaS för bäring od) 9\örelfe efter bela* o _ _ genijeten, utom bränwinSanit ^örfla Slagen AnDra Dito Dito Dito Dito