Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man för öfrigt så ofta åberopar folkets förmåga att bära skattebördorna, torde jag vid detta tillfälle få åberopa vittnesbörd af BondeStåndet, som i denna fråga antagit den Kongl. Propositionen, och jag hoppas, att detta vittnesbörd så mycket mindre jäfvas af Grefve Horn» som det synes till största delen ligga till grund för den från trycket utgifna åsigt af Statsregleringen, som Grefven undertecknat. — Grefve Horn bär talat om försigtighetens fordringar. Mig bjuder försigtigheten att icke gå för långt i afprutning; ty det är just dessa afprutningar sedan i8i5, som nu återkomma och föranleda de större anslag, hvilka fordras på en gång. Den 8 October f. m. 3*7 Friherre Anckar swärd: Beklagligtvis kan jag ej bestrida den anmärkning Friherre af Nordin gjort emot Utskottets sätt att besvara den Kongl. Propositionen; ty utan tvifvel måste det förvåna, att i Utskottets Betänkande finna, att Utskottet ej ansett sig böra ingå i någon pröfning af detaljerna, då det likväl just är Utskottet, som det åligger att genom en noggrann pröfning och beräkning i detaljerna gifva Rikets Ständer vägledning för deras beslut. Men detta oaktadt, kan jag likväl icke, på grund af motsatta sidans blotta uppgifter, frånträda min öfvertygelse om nödvändigheten för RiksStånden att hålla sig vid Utskottets arbete, och derpå grunda ett bifall eller afslag till Konungens Proposition. — Då fråga nu är om ett anslag till Försvarsverkets materiel, kan jag ej finna annat, än att tidpunkten är inne för representanten att yttra sig öfver sjelfva försvarssystemet; men ehuru jag tror att meningarne i denna del äro mycket delade, anser jag likväl, genom sammansättningen af vår representation, omöjligt att tillvägabringa en ändamålsenlig discussion, ty jag hemställer, hvartill det skulle tjena att ingå i en pröfning, hvaråt uppmärksamhet endast kan gifvas inom ett enda Stånd, under det de öfrige hafva beslutande-rätt.
Be - 592 tänkande angående rättighet, för en livar, att, utan behof af allmän åklagare, utföra talan emot Domare för embetsfel; 3) i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, i fråga om utmätte fastigheters försäljande endast i uppslag. P. 197. — om StatsUtskottets memorial, angående RiksStåndens olika beslut i frågan om understöd för Hamnbyggnaden i Jönköping. P. 198. — om StatsUtskottets Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Betänkandet angående tillåten Revision af TullYerkets nied flere Räkenskaper. P. 198. — om BancoUtskottets Betänkanden: 1) angående Bankens lånebiträde till Skara Stads Consistorium; 3) rörande en och annan fråga, i afseende på Bankens odlingslån. P. 198. — om Stats-Utskottets Betänkanden: 1) angående de för Beklädnaden vid Nerikes Regemente anslagne Hemmansräntor; 2) om pension för Enkefru Grefvinnan Adlercreutz. P. 199. — om Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkanden rörande Höganäs StenkolsVerks understöd af Staten. P. 199. *— om LagUtskottets Betänkande, angående bestämdt stadgande, dels huruvida löftesman bör erhålla särskild uppsageise, när gäldenär uti skuldebrefvet förbehållit viss uppsägelsetid, dels ock, huruvida Revers-innehafvares försummelse, att bevaka sin fordran i Gäldenärs Concours, »iå medföra befrielse för löftesmannen 393 ifrån betalnings ansvar. P. 200. — om LagUtskottets sednare Betänkande angående förändring i straffet för hållkarl, som fordrar drickspenningar, eller med ovett bemöter resande. P. 200. — om LagUtskottets sednare Utlåtande angående Testamentens bevittnande och bevakning.
Ständers Stats* och Be-* vil/ningsUtskotts Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid deras den o.O sistledne April afgifne Betänkande om Brännevins-Bevi lini/igen: utgörande, för åren 1810, 18* 1 och 1812, af personer ä Landet3 som ej äga eller besitta jord. Via det Betänkande Riksens Höglofl. Ständers Statsoch Revillnings • Utskott, under deri 20 sistledne April afgifvit, i anledning af Kgl. Majus till Utskottens förberedande handläggning öfverlemnade Nådiga Proposition af dea 4 föregående December, 0111 sökt befrie’se från Brännvins - Bevillningens utgörande för å.en 1810, 1811 och 1812, af sadane personer å Landet, som ej äga eller besitta jord, hafva inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit gjorde anmärkningar af den beskaffenhet, att Utskottens ytterligare utlåtande blifvit infordradt. I allmänhet framställa dessa anmärkningar de flerfaldiga svårigheter, sorn skulle möta vid denna ännu innestående beskattnings utkräfvande och dén tyngd derigenom skulle påläggas den fattigaste delen af Nationen, hvadan 148® Stats-Utifkmtets
Ständers Allmänna Befivarsvch Ekonomie-kltjkott har taait i öfwerwägarde det frän Hederwärda Bonde-Ståndet til! Uiskottet remitterade Memorial, af Riksdagsmannen Jan Mattsson frän Frösäkers Härad af Stockholms Län, jemte Riksdagsmannen frän Gestrikland Johan Olsson Longberg, med yrkande, af dest förre, att om ägare af skog skall anses skylldig att sälla dest product af Kohl till det Bruk, hwarlill han ar anslagen, betalning härföre bör beraknaS ester gängbart warde, eller ock i annat sall ägaren Hatwa rättighet anwända sin wahra, pa sätt honom nyttigast synes; den sednare eller Longberg, instämmande uti den förres yrkande, »ned tillagg, att om den koblsaljande Allmoaen skall wara förbunden genom twängct att till wista Bruk yttra iwa K hl, och det till mindre pris af em kan z6 2 40 st. Riksgälds för Tolfitunnestwen, sädant e> star att förena med nu warande högt Svannemälspris, samt följden blilwa den mogens unkergäna och bristande lili astina, na utfkvlder, sa wäl Staten som den enskilda till betydlig skada.
Hr Hjerta, Lars: Jag får hembära min tacksägelse till Utsk., som i delta ^betänk, yttrat sin önskan, alt det måtte kunnat biträda mitt förslag, såsom ”ländande till säkerhet, ej mindre mot oriktiga kraf, än mot oredliga gälde”närers försök att jäfva fordringsägares rätt”, d. v. s. ländande till förmån för både borgenärer och gäldenärer. Jag tror verkligen icke, att man åt ett förslag till lagstiftning i fråga om skuldfordringar, kan meddela en bättre mention honorablc, än alt det skulle gagna båda parterna, hvilka denna transaction skulle angå, hvarom stadgandet handlar; men "Utsk. har likväl funnit den betänklighet dervid möta, ”att de åsyftade lagförändringarne skola leda till rubbning i "redan, under skydd af nu befintliga lagstadgande, uppkomma förhållanden.” Det är i denna Utsk:s slutsats jag ingaingalunda kan instämma. Jag finner icke några förhållanden, sorn skulle rubbas af den lagförändring, jag föreslagit, på annat sätt, än som måste åstadkommas af hvarje lagföriindring. I hvilken lag-§ som helst jag vill föreslå en så - 52 D c n 3 J u n i e. ra. dan, så skall dén naturligtvis leda till rubbning af några förhållanden, sorn uppkommit under skydd af äldre stadganden. Den rubbning , som bär skulle uppstå, är dock icke värre, än att borgenären får tillförse sig alt bevaka sin fordran inom natt och år, eller inom denna tid presentera den hos gäldenären, i stället för alt han nu har längre tid sig medgifven. Det är en allmänt antagen sats, alt lifvet i rörelsen och möjligheten för den idoge att förkofra sitt välstånd bero af den säkerhet han kan påräkna lör omsättningen af sitt capital, och af den credit, han på grund deraf kan förskaffa sig. Det är äfven, såvidt jag genom samtal med de kunnigaste affärsmän kunnat inhemta, en hos dem allmännelig tanke, att detta försvåras genom nu var. stadgande om prsescriptinnstiden för bevakning af sådana fordringar, som endast grunda sig på handelsböcker och räkningar, samt deras beedigande.
Emellan dessa riiåste vara regleradt, hvem sora Din 18 Augusti et m. år hufvudman för pii sådan Ått, och detta år 1 1818 års RiksdagsOrdnings 3 § uteglömdt, ty tredje momentet omtalar blott den, enligt en citerad Grundlags upphöjda delen af Stammen; icke den i förra Adeliga värdigheten qvarblifna, och det stadgande sorn förekommer i andra momentet, gäl ler endast för några få, kort före 1 80g upphöjde Friherrlig» eller Grefliga Åtters skyldemån. Denna brist år det som Utskottet sökt afhjelpa, och dervid har Utskottet så mycket mindre kunnat tråda RegeringsFormens område för nära, sorn 57 §. derstädes afser en hel annan del af slågten. I allmänhet, när inom en Stam af samtligen med Adelig värdighet beklädda frånder, en högre värdighet såsom FideiCommiss särskildt årfves, medför bibehållandet af FideiCommissprincipen vid bestämmandet af hvem sorn år hufvudman för den qyarblifna delen af stammen, den stora olägenhet, att samma person, som den ena dagen skulle vara hufvudman, en annan dag, genom det att hans äldre Bror får en son, eller flere söner, eller åtminstone genom det, att dessa söner upphinna representationsåldern, kan upphöra stt vara hufvudman; att således hufvudmanskapet på visst sått kan hoppa från ett hufvud på ett annat. Denna olägenhet har förmodligen föranledt till det stadgande som i 2 §., 2 morn. af nu gällande Riddarhusordning innefattas, att för den qvarblifna delen af de nyss före 180g upphöjde Stammar, hufvudmannaråtten skulle fortgå i den gren som en gång varit hufvudman, och yngre söner af en äldre Den Ig jti:gusli e. m. glen emellertid stå såsom expentanter. Visserligen år detta ett sålt, att afhjelpa svårigheten" men det innefattar en afvikelse från principen för hufvudmannurått.
Kun iis>slstud(lu serskilda Hugor oell ilesvun, utun ock, genom lXä-lig skritvelse litt Ilemalde OoIIegien ut' summa du», klund annat gilla Kommitterudes utgärd, utt med nymndinunie rotering tärslugsvis Ilelugga j-,nd ut 8kutte-, Ili onaoell Krulse-nutnr, som ieke hellom (ten ton Oommitterude ut!ar<lade lnst, notion, senskildu Ko, tuttningun ette,' speciella Kong! Kret oell lresolutioner klilvit trun ul! rotering undantagen oell t etViuct; doek med Mldigt tä, klarande de, jemte, utt, innan Lommittenades tonslug till den ständiga noteringens tänökunde kletve at Kongl. Nuj:t tuststullclt, Kongl. U.,j:t i IVuder derom ville inllömtu Kikets 8tänders underduniga vttrande. 1 samnlunlluug Iiänmed torordnude Kongl. Naj:t tillika, utt, i de tull, de,- <3ommitterude8 tilläin^iling at l^ortuttningurne kelunnits mer eller mindre utvikande trän de i Midén gillade oell töreskritnu grunder, en ytterligare Ilundluggning ut roteringsmalen, till ket, umjande ut' deni nödige unsedde r ättelsen, korde verkställas, i Ii vilket utseende Lommitterade inom de serskilda
För den händelse åter, att framställningen tilläfventyrs skulle åsyfta någon ändring i de för resor i tjensteärender gällande stadgarne, anser Styrelsen sig i frågans närvarande skick endast böra i underdånighet erinra, att dessa stadganden, så vidt Fångvårds-styrelsen särskildt rörer, blifvit, efter pröfning hos Eders Kongl. Maj:t, genom den för Styrelsen den 16 December 1859 utfärdade instruktion i nåder fastställda; hvarjemte Styrelsen får i underdånighet fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derå att, förutom den punkt uti instruktionen, som af Revisorerne antydes, eller 27 §, 3 mom. rörande begagnande af biträden vid embetsresor, innefattar instruktionen föreskrifter i afseende å dylika resor uti 26 §, 27 § 1 mom. samt 29 §. Remisshandlingarne återställas i underdånighet, och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåtare, w. STRÅLE. R. TH. CEDERSCHIÖLD. VICTOR LJUNGSTEDT. Stockholm den 16 December 1864. E. A. F. Eindencrona. — 320 — Stuteri-öf\ erstyrelsens underdåniga utlåtande, i anledning af den anmärkning, Rikets Ständers Revisorer framställt vid granskning af Strömsholms stuteris räkenskap för år 1862. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Ett lika förhällande wisar sig ock, om en förmögen Capitalist, pä Landet boende, men utan att äga Jordbruk, och sedan han till Staten bes tält Allmänna Bewillningcn för sin inkomst, 8 nys skall förbindaS till en annan sadan, i nm föreslagen wäg, sä mycket mindre lämpelig och skälig, som dä han A ena sidan icke har något deltagande i Socknens förbindelser i grund af Jorbruk eller Egendom, han stullir sädant oaktadt betaga i utgifter som dermed ägde sammanhang, och dcrwid, som merkcligast är, icke fä följa allmänna grunder som gör förhällandet för alla lika, ut-an bero pä tillfälligheter af behof inom en Socken, hwaraf, med afseende af SocknarneS olika förhållande och olika behof äter, skulle följa, att i jämnförelse till lika Bewillning-efter inkomst, asgistcn wid samma förmögenhet och inkomst, kunde i en Socken blifwa dubs Srl emot i en annan Socken, för en annan person med liks 392 Den 13 April. lika inkomst; och således blott händelsen hwar man Llifwit boende, och derpä beroende obestämda och olika Lehöf inom serskildta Socknar, blifws enda gassande skalet för en förhögd Vewillning.
Detta mål skulle, enligt stamholländeristyrelsens tanke, lättast och med minsta uppoffring vinnas derigenom, att med möjligast största omsorg utvalda stammar af den i Norrland af ålder inhemska nötboskapsracen uppställdes å derför lämpliga lokaler inom de olika länen, för att korsade med tjurar af förädlade racer, utfodras och vårdas efter af Styrelsen lemnade föreskrifter och under dess kontroll, i likhet med hvad vid statens öfriga stamholländerier eger rum. Att den afvel, som Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. N:o l, om Statsverket 1865. 43 vid dessa sålunda sammansatta hjordar komme att bildas, med en så till mängd som till beskaffenhet tillfredsställande mjölkafkastning i förening med en fyllig kroppsbyggnad, bör motsvara de norrländska provinsernas behof, derom vore Stamholländeri-styrelsen fullt öfvertygad, likasom ock att exemplet af det i alla hänseenden tillfredsställande resultat, som af en dylik väl vårdad hjord bör vinnas, skall vara lärorikt, framkalla uppmärksamhet på dermed förenade fördelar samt locka till efterföljd. Först då inträdde ock behofvet af en underlättad tillgång på förädlingsblod, och då vore tiden inne att inom dessa trakter uppställa stambjordar af de förädlade racer, som visat sig vara för dervarande förhållanden fullt lämpliga. En åtgärd af synnerlig vigt för ett hastigare spridande af ädelt blod inom landets nötboskapsafvel anser Stamholländeri-Styrelsen derjemte vara den, om tillfälle bereddes Styrelsen att mera verksamt än hittills bidraga till ett direkt spridande af tjurar af förädlade racer, på det sätt att sådana genom Styrelsens försorg inköptes från de ställen, der desamma kunde erhållas af fullgod beskaffenhet samt derefter öfverlemnades till de hushållningssällskap, dessas underafdelningar eller ock till enskilda djuregare, som deraf ville sig begagna, mot ett pris ej öfverstigande djurens kostnad, men betalningen deraf ställd på amortering.
I3 förlora mera bäde ä försäljningen of öfwerstoktet och wid uppköp af Rägbehofwet, än som hittills ägt rum, under den tid Allmänna MagasinsDireclionen haft sig uppdraget, akt, emot ärliga liquidationer med SratsConlvret, affluka denna Handelsaffaire; och i händelse nämnde Direciion kommer atk härmed fortfara, lärer genom en förmonlig försäljning af öfwerstotts Spanmälen, Nägöristen kil! det mästa fyllas och någon serstud Fond lii! delta Sädesslags uppköp icke erfordras. Den inwänning skulle wal kunna göras emot nödwändigheten af en serstild MagasinsDireciion, ait hela Inrättningens styrelse och förwaltning borde förenas med och underläggas något af Rikets Colle» gier; men sadant anse Utskotten sig böra bestrida. Kongl. KammarCollegium är det enda Werk, hwilket äger den befattning, att Magasinsstyrelfen rimligen stulle kunna blifwa förenlig med desi öfriga werkningskrets, i anseende kill desi befattning med Rike s allmänna hushållning, och den kännedom om ärswäxternes beskaffenhet samt deruppå beroende ut» ligker för rik eller klen störd, fow Collegium ärligen inhämrar; men hushållningen med Spanmalens wärdgnde, m. m. och isynnarhet de Handelsoperationer, hwilka nödwändigt stola åtfölja en någorlunda utwidgad Magasinsinrättning, äro för Kongl KammarCollegium alldeles främmande ämnen. Desi göromål, förut sä mängfaldiga och wigtiga, stulle härigenom ökas i den män, att de erfordrade nya Ledamöter och ett serskildt Conkor eller Departement Lill de ny» arendernes stötande. Dä annu större slpärigheter möta för föreningen af Magasinswär - 94 Den Z Zebruar!!' den, med hwilket annat Collegium som halst, sä finna Utstolten angelaget, att denna mård, likasom hittills, kommer att af en serskild Direction bestridas. Om således tages för gifwit, att en dylik
7 de, Utlåtande, i anledning af gjord hemställan, att Directionen öfver Danviks Hospital måtte förklaras oberättigad att uppbära recognitionsafgift till Hospitalet, vid upplåtelsebrefs utfärdande på besittningsrätten af dess Hemman. Å nyo föredrogs RiddarhusUtskottets den i/f sistlidne Mais aflåtne, och den 3 derpå följde April på bordet lagde, Memorial, i anledning af väckt fråga om upplåtande af Riddarhusets obebyggda Tomt till uppförande af SessionsSalar för de tre ofrälse Stånden m. m.; och fann Ridderskapet och Adeln, att sedan Ridderskapet och Adeln den i4 dennes e. m. bifallit StatsUtskottets under N:o 204 meddeldte Utlåtande, till följd hvaraf RiksgäldsContorets hus komme att inredas till Sessionsrum för de tre ofrälse Stånden, samt för Rikets Ständers Utskott, RiddarhusUtskottets ifrågavarande Memorial nu mera icke erfordrade annan åtgärd, än att läggas till Handlingarne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Herr von Hejnne, Georg, och Herr Kuylenstjerna, Gustaf Wilhelm, i anseende till förestående afresa från Riksdagen, afsagt sig deras platser såsom Ledamöter, den förre i StatsUtskottet, och den sednare i RiddarhusUtskottet; hvarföre Hans Excellence anmodade Den 27 Augusti f. m. 99 Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer, att i morgon sammanträda för att utse nya Ledamöter i de afgångnes ställe, Företogs till pröfning
N.o 1J0, Af Herr Prosten Astrand: ”Under erkännande af de företräden, Utskottets närvarande förslag eger framtör de i samma ämnen vid de föregående a:ne Riksdagarne af 3:ne Riks-Stånd bifallna tillstyrkanden, anser jag mig dock böra fästa uppmärksamheten på, de hufvudsakligaste betänkligheter, som härvid förekomma. i :o Är det i ett pennihgefattigt land vådligt för den skattdragande, att natura-pragstationerna förvandlas till ständiga penninge-afgifter; synnerligast gäller detta i afseende på spanmålen, för livais afyttrande under flera på hvarandra continuerligt följande goda år största svårighet inträffar, så att den skattskyldige då blifver försatt i ohjelplig förlägenhet, när han skall med penningar lösa sin spanmåls-ränta. 2:0 Då markegångarne för åren 1831 —1840, sora med få undantag varit mycket höga, skola läggas, till grund för den medel-markegång, hvarefter ränte-persedlarne samt afradsoch kronolionde-spanmålen, under nu följande tio. åren skola lösas, så tillskyndas räntegifvare!), oin de kommande åren blifva goda med låga priser, en orättvis förlust genom den skillnad, hvarmed medel-markegången öfverskjuter medium af de kommande årens pris.
Utskottets hemställan ä sidan 7 och tillstyrkande å sidan 8 biföllos, Med ändring af hvad Utskottet å sidan 18 och början af sidan 19 hemställt och föreslagit, beslöt Preste-Ståndet för sin del, att Kronans öfverloppsmarker och sådana trakter af oafviltrade skogar i Stora Kopparbergs, Gefleborgs, WesterNorrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens Ian, hvilka finnas dertill tjenliga, böra för hronotnarker förklaras, ställas under värd och förvaltning af Skogsstyrelsen samt behandlas efter sådana, på vetenskapliga reglor grundade hushållningsplaner, som afse skogens framtida bestånd och högsta afkastning; dock att hinder derigenom ej må läggas för afvittring af skogsanslag till redan anlagda hemman och nybyggen; samt att det förbud mot nybyggens anläggande å öfver loppsmarker na i de Norrländska länen, intilldess undersökning och reglering af desamma försiggått, som genom Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Kammar kollegium den 25 Maj 1860 Prol.-Utdrag den 4 November 186'3. 711 meddelats, må utsträckas jemväl till Kronans blifvande öfverloppsmarker i Stora Kopparbergs län samt oafvittrade skogar i Stora Kopparbergs, Westerbottens och Norrbottens län, alt gälla intilldess undersökning försiggått, huruvida öfverloppsmarkerna i deras helhet eller de oafvittrade skogarne till någon del md för kronoparker förklaras. Hvad Utskottet vid midten af sidan 19 äfvensom å sidorna 24, 26 och 32 hemställt och föreslagit bifölls.
Utgiften blir för resten icke större, om R. o. Ad. bifaller eller afslår punkten, ty den lärer redan vara af de öfriga 3 Stånden bifallen. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan, och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt med många ja jemte några nej besvarats, Hr Gr. o Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. T^dje punkten. Gr. Mörner: Den utmärkte man, som i denna punkt omtalas, har jag icke egt någon kännedom om, förr än han nu framträder med sina lysande förtjenster. Afhandlingarne framgår emellertid, att han icke heller varit anställd i det offentligas tjenst, utan endast såsom lärare i Dun 9 Maj e. m. 195 en af Tyska församlingen bekostad skola. Giltig grund för anspråket synes mig således saknas. Det har likväl hittills visat sig vara fåfängt att yrka annat än bifall. Det lärer väl då vara bäst, att jag börjar rätta mig derefter. Gr. Sparre: Jag kan verkligen icke vara så barm hertig som den siste värde talaren. Tyska national-lyceum är en privat anstalt, och det synes mig då sannerligen vara väl långt gånget att begära, att Staten skall pensionera enkorna efter lärarne i denna privata anstalt. Då härtill kommer, att jag, lika litet sorn Gr. Mörner, hört talas om mannens förtjenster, måste jag anhålla om afslag. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, framställdes föi-st propos. på bifall till Utslcts hemställan, hvarvid svarades flera nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med flera ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Besitter en diskurs om det nationella en viss förmåga att lätt stiga en eller annan åt hufvudet, så få vi ihågkomma, att hvarje förkunnande af åsikter medför samma fara. Eller skulle vi icke våga tala om mänskliga dygder af ängslan att narrar och skälmar därigenom kunna lockas att bemantla lumpna afsikter med dygdens färger! Om det vore fråga om en undersökning af det ryska eller judiska lynnet, skulle du månne då ana en fara bakom erkännandet? Eller skummar för närvarande chauvinismen särskildt hos oss högre än hos andra? – Hvar, spörjer du, larmar väl patriotismen så som hos oss? – Jo, i Norge, Tyskland, Ungern, Italien, Grekland och i republikerna Frankrike och Schweiz. Du lägger för stor vikt på bankett-tal, till hvilka ej ens de närvarande gästerna lyssna med allvar. Du fäster för mycket afseende vid dagspolitikens etiketter, hvilka de flesta betrakta med samma ironi som man midt i den stora julmarknaden skulle stafva på en dunderannons af ungefär följande lydelse: Fosterlandsvänner! Den enda verkligt patriotiska lutfisken säljes hos madam Andersson på Munkbron. – Allestädes missbrukar politiken fosterlandets heliga namn, men brännmärker en regent hvar och en som »fosterlandsförrädare», hvilken icke lydaktigt betjänar rent dynastiska intressen, så le de trogna undersåtarne i skägget och veta i våra dagar ganska väl, att det under vissa förhållanden också kan vara fosterländskt att gå till hofs hand i hand med en Karl Johan Adlercreutz. Rundt om i Sverige finnas emellertid män, hvilkas uppriktighet ingen betviflar, och det är de, som allvarligare än på sista tiden borde vakta om vår nationella hälsa, så att vi icke en dag få besanna dina egna ord: Att blifva klarsynt för sent är tillvarons djupaste tragik i folkens som i individernas lif. Det skrifves och talas alldeles för litet om svenskarnes psykologi. Festdagarnas hurrarop, grannlåtsord eller stickord och främlingars snack om vår midnattssol och vårt smörgåsbord kasta intet förklarande ljus öfver vårt lynnes egendomligheter, vår historia och våra möjligheter.