Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Orsaken till den för år i'84o uppkomna Brist härleder sig, enligt Direktionens uppgift, dels derifrån att, då statsanslaget är beräknadt för 200 sjuka per dag, dessas antal uppgått till 254, deraf 2t4 tillhört Stockholms Garnison, samt de öfriga, främmande Gorpser , för hvilka sednare sjuka ersättning erhållits med 7.718 R:dr 22 sk. 3 rst., dels ock derifrån att uti Riks-Staten ej afsedda kostnader för inventariers uppköp jemte byggnadsreparationer medtagit betydlig del af årsanslaget. År 1841 uppgick sjuknummern i medeltal till endast 164 mara per dag, af hvilka 136 tillhörde Garnisons-Regementerna i Stockholm, Vid besök den 11 nästlidne November å Allmänna Garnisonssjukhuset, befanns allt i lika utmärkt god ordning, sorn vid föregående tillfällen af Rikets Ständers Revisorer vitsordats. Kongl. Förvaltningen af Sjo-Ärenderna, Räkenskaperna äro granskade i Kongl. Kammar-Rätten för båda revisions-åren utan anmärkningar, år 1840. år 1841. Statsanslag för året å ^:de Hufvud titeln '•>•••••• i,11g,534: 44" ““ 1,212,968: Dito uti indelningar och natura spanmål 102,439: Förra åreris behållna och åter levererade medel 66,56o: 36 — 67,749:24.11. Extraordinarie Uppbörd : Från 3:dje Hufvudtiteln, till Carlshamns Kastell, . 4.9'* 585: Från 8:de Hufvudtiteln, till allmänna arbetskarlars underhåll samt till Kungsholms Fästningsbyggnad, ^7 ,Q^4* 24* 1 42•283: r3- 5. Från g:de Hufvudtiteln , till Sjömätningar, 2,000: 2,000: Dito, till understöd för Sjökarte verkets fortsättande,
229 Någon besparing i den nog ansenliga kostnaden för Ståndsoch Utskotts Cancelliernes ailönande, förmodar deremot Utskottet kunna, utan förändring härutinnan af 24 erhållas, om blott samma §, efteilefves, i hvad den stadgar rörande vilkoren och tiden för vedergällningens bestämmande. ‘"'ällan skall , enligt ConstitutionsUtskottets tanka, en större personal af Ledamöter inom UtskoLten främja sakernas lugnare och mognare beredning; Och för ö o r~' deras skyndsamma afgörande lärer den nästan alltid blifva hinderlig. Det är ock under denna åsigt, som Utskottet varit betänkt att föreslå en inskränkning af Personalen inom tvänne Utskott, hvilka nu i Ledamöters talrikhet knapt eftergifva tvänne bland RiksStånden. Troligen verkar likväl intet 1 högre grad till Riksdagsgöromålens långsamma gång och fördröjda afslutande, än det allmänt kända och öfverklagade uppehåll, som, vid Remisser, åter-remisser och reservationer, föranledes och gynnas deraf, att ingen tid finnes utsatt, inom hvilken en munteligen gjord motion bör i afskrift till bordet aflemnas, att anmärkningarna 230 ConstitutionsUtskottets betänkanden. mot ett Utskotts betänkande måste i hela deras utförlighet från det ofta sent justerade Protocollet utskrifvas, samt att de för communicationen erforderliga exemplar af remitterade Memorial eller särskiltda anföranden aldrig eller sällan af StåndsLedamöterne sjelfva besörjas, hvarigenom såle des CancellieBetjeningens arbete och följaktligen dess antal nödvändigt ökas. Äfven i nämnde delar önskade Utskottet att hafva träiFat några tjenliga och fullt användbara correctiv, hvilkas behof erfarenheten tillräckligt ådagalagt, och hvilkas rigtiga val hon ensam kan försäkra.
Haramarhjelms motion om Ridderskapets och Adelns representation genom valda ledamöter. II. B. 223. A. 224. — N:o 7. i anledning af Herr von Hartmansdorffs motion om en förändrad ordning för utseende af Ridderskapets och Adelns Electorer. II. B. 355, 397, 459. A. 490 — N:o 8. med Utlåtande öfver Riddarhus-Directionens riksdagsberåttelse. II. B. 614, 732. III. 103. A. 109. — N:o 9. i anledning af Friherre C. 0. Palmstjernas motion om ett tillägg till 7 §;n Riddarhus-Ordningen. — N:o 10. med utlåtande öfver Riddarhus-Directionens förslag till ett förändradt låne-reglemente för de under Directionens förvaltning ställde fonder. V. B. 40, 78. A. 162. — N:o 11. i anledning af väckt motion om upprättande af kostnadsförslag till ombyggnad af byggnaderna å Riddarhusgården. VIII. B. 271. A. 280. — N:o 12. i anledning af väckt fråga om de å Riddarhuset förvarade Landtmarskalksporträtters förseende med ramar. VIII. B. 271. A. 280. Ridderborg, Jacob Fredrik Georg, yttrande. IV. 327. Ridderstad, Carl Fredrik, yttranden. I. 358, 373. Ridön, angående dess anslående till Färentuna Härad. III. B. 73. A. 85. IV. U. 5. A. 52. Riksbankens redbarheter, angående uppförande af förvaringsrum å Carlsborgs fästning för. I. R. 163. IV. B. 347. A. 362. V. E. 3. Riksdag, nästa lagtima, om bestämmande af dagen då den skall börja. Riksdagens förlängning på en månad, angående. II. 302. E. 401. — Kongl. Majlis derå aflåtna nådiga svar. II. 576. — afslutande, angående.
Sedan votering blifvit begärd samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att R. o. Ad. egde att bestämma, huruvida återremiss af rubriken eller afslag derå och antagande af ofvanomnämnde förslag till beslut skulle innefattas i kontra-proposm vid den blifvande voteringen; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. derå, att rubrikens återremitterande skulle ingå i kontra-proprom, hvartill svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. derå, att afslag å rubriken och fattande af det merberörde beslutet skulle i kontra-proposm inrymmas, då svaren utföllo med flera ja jemte några nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Uppsattes och justerades följtde voter:s-propos.: »Den som godkänner rubriken till 7:de kap. i Lag-Utsk:ts förslag till Strafflag, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna rubrik och beslutar, att 7:de kapitlet borttages samt de fyra §§, af hvilka det består, flyttas 430 Den 13 Juli. till 11 :te kapitlets början, i följd af hvilken förändring ej mindre §§:nas nummer i detta sednare kapitel, än äfven de följ:de kapitlens nummer skola derefter rättas.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 32. Nej — 10. 8:de kap. lista §:n. Hr Olivecrona: Det nu föredragna 8:de kap. innehåller i ett antal af icke mindre än 30 särskilda §§ en mängd bestämmelser om hvad som skal! såsom förräderi och försök dertill anses. För min del skulle jag tro, att hela detta långa kapitel lämpligen kunnat sammandragas till några få §§, i synnerhet som brottet varit, och jag hoppas äfven skall i vårt fädernesland blifva mycket sällsynt.
Wid flerfaldig öswerrrädelse torde dock en sadan oordenrelig person kunna äläggas tjenstgjöring pä 6 årstid wid något wärfwadt Regemente, eller om densamma ej dertill more duglig, pä tjenlig lid dömmas till tukthus arbete. Någon indulgence »nä rväl »vid sörcwarande ämne äga rum för den swaga menskligheten, som j alla »verldödelar och tider, menniffjor haft det besynnerliga begärer, att ofta wilja böfwa sina känsel strängar »Iler sinnen, och det osta med de »nast osmakliga medel; af sädan orsak nyttjar Indianen Den 28 Najl. 357 sin betel och Turken sikt opium, samt Asiaten a? alder den gästa drufwesaften, sann Europén sitt mjöd och mumma, sä wäl som port-ohl, inuan humlan war känd. Sjelfwa den wederwärdiga tobaken, som icke heller hörer till oe oskyldige eller hälsosamma örleflägter, och ingen uran illamående sörsta gängen nyttjat, har wunnit sin credit genom sin toxiqua och döfwande kraft. Den chemiska producten, kallad bränwin, blef i slutet af dek päfundsrika rz:de secler uptäckt, och som lika med det päfundna krutet, ästadkommit mycket bade godt och ondt. Snart utdrogs en stark sprit, ej endast af säd, utan ock af winmust, sockerlag och ris. Läkare drogo dermed kraften ur wäxrrikets alster, Uti sina efiencer och tincmrer, samt tillreda deraf den flygriga aster. Arbetaren, som hemkommer ifrän sina mödsamma befattningar, trött, ofta frusen och wät, upmuntras snart genom en lirén portion af detta upliswaude medel, och förekommer dermed, genom en ater befordrad utdunstnng, ej sällan en wädelig sjukdom; men beklageligen hästra laugt flere med bränrvincts öfwerflödiqa bruk skadat sin moralitet och sin hälsa.
Det vore väl besynnerligt om, på sätt den siste värde ledamoten yttrat, det skulle vara ett brott, att önska tillägg i hvad StatsUtsk. föreslagit; men om orsaken till en sådan tanke härleder sig derifrån, alt tillökningen blifvit föreslagen af en person, som vanligtvis söker nedsätta anslagen, så lemnar jag det derhän; men jag handlar i den öfvertygelsen, att jag icke begår något brött genom hvad jag yrkat. Jag anser mig dock skyldig att något närmare redogöra för grunderna till min framställning, hvilka icke äro precist desamma, som af flera ledamöter blifvit anförda. Jag har föreställt mig, alt då en sådan ny styrelse, i enlighet med K. M:s derom i nåder framställda önskan, blifvit af R. St. tillstyrkt, så skulle det förhålla sig ungefär så, alt åtskillige i landsorterna, som få höra talas om denna nya styrelse, samt att allmänna medel äro anslagna till undersökningars verkställande af densamma, skulle vara angelägne att få vissa localer undersökte. Jag kan icke föreställa mig, att desse komma alt adressera sig till chefen för styrelsen, med begäran att han skall resa ner och se på localen, emedan collision otvifvelaktig! skulle inträffa emellan för många ansökningar, hvilka icke af chefen eller hans underordnade kunna bifallas; utan jag förutsätter, alt de personer, om öuska sådana undersökningar, måste adressera sig lill K.M. med und. Den aa Mars f. ra. 343 anhållan, atl K. M. täcktes anbefalla styrelsen att i sinom ti>1 förrätta undersökningen. Till så beskaffade resekostnaders bestridande måste en något så när rund summa finnas tillgänglig. Denna resekostnad skall således utgå till en del af detta anslag; men en annan del af anslaget skall användas till undersökningar rör:de allmänna företag. Orsaken hvarföre Frih. Sprengtporten är af olika tanke med mig i afseende på de företag, som med allmänna medel skola utföras, är helt simpelt den, att han, såsom ordförande i utgiftsafdeloingen i SlatsUtsk., har byggt sin tro på de gamla undersökningarna, som varit gjorda af den förra styrelsen.
Ser man nu först till samma tillverkningsvärde uti alla fabriker uti riket, Motala mekaniska verkstad ibland dem inbegripen, finner man att detta upgick till 1845 1854 1857 rdr rmt 25,957,692. 44,407,565. 65,764,150; utvisande således på de första 10 åren en ökning af öfver 71 proc. och på de 13 af öfver 153 proc. På de sist anförda 3:ne åren är ökningen 48 proc. I sanning ett resultat, som icke bör afskräcka ifrån fortgången på den bana, som under dessa år varit beträdd. Och må ingen säga att denna stegring uti produktion endast varit en följd af en feberaktigt updrifven spekulationslusta, oell ingalunda utvisande produktionens normala tillstånd. Äfven uti detta påstående skulle man jäfvas af talande fakta. Ty om man tillser huru förhållandet var år 1858, midt under den värsta kris, Sverige, tillika med större delen af Europa, på länge genomgått, en kris, som nödvändigt på all handel och industri måst verka särdeles hämmande, så finner man visserligen att sagde år tillverkningsvärdet nedgått till 5 4,143,328, men äfven denna siffra utvisar dock en stegring emot 1845 af öfver 100 proc. och mot 185.4 af nära 22 proc.; ett resultat, som få andra länder torde hafva att förete. Annu mera lärorikt för bedömaude af industriens framsteg, och det sätt hvaruppå den blifvit bedrifven, blifver ett mera specifikt skärskådande af förhållandet vid olika fabriker. Uti nedanstående tabell skall jag af detta lemna ett sammandrag, utvisande antalet fabriker och tillverkningsvärdet vid särskilda industrigrenar. 1845 1854 1857 antal tillverkn. antal tillverka, antal tillverka, fabriker värde fabriker värde fabriker värde Born.- och Linne-fäbr 34, 707,954. (Motala inbegripen)
Skrifvelse N.o 2 6j. 479 fallet skulle, med tillbörlig hänsigt å Länets förmåga, i jemförelse till andra orter i Riket, kunna leda till försvars-styi kans minskning under hvad E. K. M. redan, med vilkor af Regementets activa egenskap, i Nåder med* gifvit; samt, hvad rustningen anginge, alt de till densammas uppehållande anslagne 71-fg mantal, som utgjorde stammar för 100 numer Hästjägare, till detta ändamål måtte bibehållas, med fortfarande rättighet alt åtnjuta 4° daler silfvermynts ränta till understöd för rustnings-skyldighetens fullgörande vid hvarje numer, på det sätt, att ruslhållarne må innehålla räntan af rustningsstammen och sedermera uppbära ett emot den hittills innehafda augments-räntan svarande penningebelopp, utan förvandling, samt derefter undfå ersättning för hvad sorn uti anordnade räntebeloppet för hvarje numer bruste af dertill indelta och med förvandling utgående hemmansräntor i Medelpad, samt att, enär augmentshemman, hvilka hittills varit från rotering befriade, hädanefter komme alt indelas till ordinarie rotering vid Fältjägare-regementet, och således, lika med öfrige skatteoch krono-hemman i orten, borde till understöd i roteringstungan få innehafva sin ordinarie ränta, den der icke vidare såsom augment till ruslbållen kunde utgå, de gamla rustnings-stammarne deremot borde undfå ersättning i andra anslag för de dem frångående augmentsräntor, hvilkas sammanlagde belopp utgjorde 444 R;dr sk. 2 rst. Beo, som kunde utgå antingen från Stats-Verket eller af Ki önans behållne ordinarie räntor i Vesternorrlands Län; hvarförutan de rustande kunde, genom contant understöd från Stats-Verket, beredas enahanda lindring i den till 100 R:dr beräknade kostnaden för ryttarnes och numerbästarnes underhåll, som rotehållarne genom Regementets nedsättning åtnjuta. Uti derefter till R St. aflåten Nådig Skrifvelse af den 22 sist 1 Februarii, har E. K.
Söker man opinionen, så bör ock betänkas, att den blott så vida bör hyllas, som den förtjena!- det; att den kan missledas; att visst icke alla ämnen tillhöra dess bedömande; och att det lugn och det allvar i forskning, som för mångå, och i synnerhet mera omfattande ämnens utredning är af nöden, icke är att påräkna inom rådslående folksamlingar, hvarest ingen har ansvar för sitt råd. Man må icke vänta sig landets erfarnaste, kunnigaste och verksammaste män till Landtdagarne, hvarest ej ens ett beslut kan fattas. De finnas, som undvika Riksdagarne, emedan de icke vänta sig några rätt fruktbärande följder deraf, men äro, hvar inom sitt yrke, vane att skörda der de sått: ett hopp, som sprider trefnad inom hvarje arbetares boning och skänker tillfredsställelse åt den, som vill betala Staten sin skuld för uppfostran och frihet. De veta hvartill de duga och hvad tiden är värd. De komma ej till Landtdagarna. Den klagan man hör öfver representationens ofullkomlighet skall icke nedstämmas på Landtdagarne. Den föres icke endast af billiga anspråk, utan äfven af sådana, hvilka dels tillönska sig en vidsträcktare politisk verksamhet, dels i djupaste enfald tilltro sig ega upplösningen af tidens alla svårigheter. Åt dessa bereder Utskottet en ny bana. Inbjudningen synes mig till det minsta öfverflödig, ty de äro icke nödbjudne. Detta är en reservation emot Utskottets förslag angående Landtdagarne, men icke något loftal öfver Riksdags väsendets närvarande beskaffenhet, som väl förtjena/' uppmärksamhet, ej blott från representationens, utan ock från Styrelsens sida, men dock icke afhjelpes med blotta ord eller trycksvärta”; af Biskop af Wingård: ”Jag anser Utskottet i sin välmening göra förinycket af Landtdagen. Förslaget borde icke blott vara theoretiskt rigtigt, 8 Constilutions-Utskottets Mern. N.-o 36. utan äfven practiskt användbart. Landtdagen finge allt för många functioner, om den skulle till förberedning öfvertaga Riksdagens göromål.
Jag upprepar dock hvad jag nyss yttrade, eller att jag, för att undvika splittring i meningarne, icke vill yrka bifall till detsamma, utan förenar mig med Frih. Palmstjerna uti anhållan om bifall å det förslag han nu här framställt; hemställande jag likväl till Frihm huruvida han icke skulle vilja antaga den af mig föreslagna obetydliga re daktionsförändringen hvilken visserligen icke skulle verka till någon rubbning i hans äsigter. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr Rosenblad, Bernh.: På sätt jag redan yttrat då fråga var om den 3:dje punkten, står den nu förevar:de fråga ingalunda i omedelbart sammanhang med sislberörde punkt. Ty antingen räntorne bestämmas i penningar helt och hållet, eller till största delen i persedlar efter gammalt, eller dessa sednare reduceras till ett färre antal (på sätt flere ledamöter önskat), så verkar detta för ingen del på den fråga, som nu är å bane. Denna sednare fråga kan afgöras oberoende af den förra. Hade tiden medgifvit mig att i 13* 196 Den 9 September f. m. Utsk. fästa uppmärksamheten på §§:nes ordning, så skulle jag föreslagit att framför denna § framflytta den 28 §, som omfattar de begge vigtiga frägorne om en medelmafkegång och om optionsrättens upphörande. Men fastän så icke skett, och ehuru man dessutom i delta Stånd redan börjat föredragningen af den 20:de punkten, finnes likväl icke någonting som hindrar oss att afgöra denna om man blott gör det förbehåll att i fråga om ersättning för forsellön, beslutet skall anstå, till dess öfver den 28:de punkten blifvit beslutadt. Dä likväl nu frågan om uppsägningsrätten blifvit upptagen, anhåller jag att förskottsvis få åberopa hvad min reservation derom innehåller. Jag har deruti såsom nyttigt och billigt, ehuru icke grundad! på rättsanspråk, ansett skyldigheten för räntegifvaren att lefverera sina persedlar in natura, böra upphöra, pä det att desse skulle befrias från de stora olägenheter, som med denna skyldighet kunna varit förenade.
Förordning, äro: a) Att på ett ställe uttryckeligen och ovillkorligen i den samma stadgas, att arrendecontracter rom annars äro lagligen ingångne icke måge brytas-* straxt derefter anbefalles väl contractets intecknande, men ej såsom vilkor för dess bestånd, utan i synbart ändamål, att ur den gamla lagens gällande bokstaf, härnta stöd emot intrång af de efter arrendets ingående, möjeligen tillkomne ägarens creditorer. Af denna anledning har man velat förmoda att arrendator ej ksn rubbas af någon annan än af en verkelig creditor som äger förmonsrätt, men ej genom inträffad vanlig köpeafhandling, elier någon annan händelse. Emedlertid finnas de sorn velat anse arrende con - Bil, sid, 88o, 6:te raden nedifrån står onådig läs nådig. Deri 2.6 Februarii. m. contractefs intecknande såsom ett vilkor fördess bestånd: en åsigt som synes fullkomligen strida emot det ovilkorlig» budet att rättmätigt utgångna arrendecontracter icke mage brytasj ty i annat fal! skulle törodningen sagt att rättmätigt ingångne och vederbörligen intecknade arrcndecontracter icke mage brytas. b) Ehuru samma Kongl. Förordning, ej mindre uti ingressen än motiverandet, tydligen ådagalägger, att enda afseendet varit på jordbruket och ingalunda på Bergshandteringen; hvilken näringsgren ej en gång tili namnet uti förordningen inflyter; så harman dock' trott sig finna anledning att Jernbruk bör innefattas under samma cathegorie, af orsak att dess bedrifvande fordrar jord på 'landeti En äsigt sorn troligen lärer sakna all grund. c) Vid alla de tillfällen då Förordningens kraft och verkan kommer att upphöra genom försummelse af arrendecontractets intecknande, synes vara klart att arrendator sjelfmant afklädt sig alla föimaner som skulle uppstå genom contr.ctets bestånd, och således äfven vara oberättigad till ersättuing, för samma förmåners uteblifvande.
Jag gör det så mycket heldre, som detta mitt handlingssätt står i full öfverensstämmelse med det valspråk, som pryder min vapensköld. Hr von Schantz, Carl Jakob: Då jag nu går att uttala min öfvertygelse i den lifsfråga, som utgör föremål för det Höglofl. Ståndets öfverläggning, skall jag med skyldig aktning för tidsutdrägt af Ståndets dyrbara tid fatta mig med möjligaste korthet. Bevistandet af mer än 13 riksdagar har städse öfvertygat mig om behofvet af en omsättning i representations-sättet. Förslag hafva ock förekommit, men blifvit afvisade till sina fäder, till dess ändteligen blifvit förelagdt det nu under öfverläggning varande, det jag helsar med tack till dess ädle författare, såsom grundadt på det förstärkta sambandet emellan Konungen och folket. Man har hardt antastat det såsom behäftadt med förstorade brister; men, Mina Hrr! det är ju ett menniskoverk, och enligt min varma öfvertygelse äro dessa brister icke större, än att den skickliga byggmästaren ju finnér dem lätt afhjelpta, då byggnaden är uppförd på fast grund. För mig, stående vid brädden af min graf, återstår blott att tacka en mild Försyn, som unnat mig att lefva så länge, att jag med ett längtande ja fått emottaga det nu föreliggande förslaget. Gr. Wrangel, Anton Reinhold, anförde skriftligen: När man förändrar statsskick, Mina Hrrl bör man väl tillse, att det man får i stället för det bestående är bättre, men ej sämre än det man har. Men ordet för dagen tyckes vara, att detta är likgiltigt, blott man får Regeringens förslag antaget och det just nu. Hufvudsaken är att blifva af med de få konservativa elementer, vi nu ega inom vår statsförfattning, för att uteslutande få demokratiska institutioner. Detta kan, såsom flere talare redan anmärkt, innebära en fara ej blott för konungamakten, men äfven för folket sjelft, ty fäderneslandet kan blifva en skådeplats för inre split och derigenom ådraga sig för mycken utländsk uppmärksamhet, och vi veta, Mina Hrr! af Danmarks exempel, hvad utländsk inblandning i ett lands inre angelägenheter vill säga.
Att i stället antaga ett bestämdt taxerrsviirde vore mycket ändamålsenligare, men att improvisera en sådan summa torde vara svårt, och jag bekänner ali det Den 3 Februari f. m. 35 förslag, sorn Ur Lagerhjelm Hjort, förslår jag eller fattade jag icke riktigt. Taxertsvärdet skulle reduceras till hemmantal. Detta förstår jag icke, ty just derföre att taxertsvärdet på hemmantalet icke år lika, vet jag icke huru reduclioiieii Iran del ena till det andra skall kunna äga runi. Om meningen här, såsom jag förmodar, har varit att klyfningen ej skall sträcka sig längre, än som finnes tillåtet ide gamla författningarna, så tror jag alt man utan våda gerna kan bilalla della moment. Hr Rå fe It, Anton: Då länens comilerade uppgjort normen för huru långt hemuiansklyfningen horde få sträcka sig, så hafva de stannat i olika bestämmelse, och har man i de södra orterna ansett J^rdels och i de norra orterna Jtdels hemman erfordras för besuttenbet. Derföre trodde Utsktn, att det borde bero på hvarje orts lanscomite alt bestämma till hvad hemmantal ortens hemman horde få klyfvas. Del är delta som menas med de ord, som stå i parent liesen. Hr Lagerhjelm: Till svar på den förste talarens framställning får jag vördsamt föreslå följande redaction af 6 §:ns i morn., i stället för dess nuvar. lydelse: "Lian föregången undersökning eller särskild tillåtelse må hemman klyfvas till sådana delar, att deras taxer:svärde uppgår till minst 65o r.-dr b:co, hvarvid dock iakttagas bör, att hemmantalet utsättes till T'?:d<