Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af d:r Henning Vendell i Örebro utgifna skriften » Vackra Svarten », allmänt erkänd som ett bland de bästa arbeten för djurskyddets främjande, särskildt för bibringande af insikt i hästens rätta behandling, har vunnit en sådan uppmärksamhet, att Patriotiska sällskapet inlöst 1,000 exemplar af den i våras utkomna tredje upplagan. » Vackra Svarten » är äfven bearbetad på norska och kommer jämväl att utgifvas i en finsk bearbetning. Bland våra landsmän i Amerika hafva ej få exemplar blifvit spridda. De många bland våra läsarinnor, som äro intresserade af djurskyddet, kunna såsom af annons i dagens nummer synes, för ringa afgift erhålla ett exemplar af det beaktansvärda lilla arbetet. Teater och musik. Kungl. operan, som nu åter börjat sin verksamhet, uppförde i tisdags » Aida » med väsentligt ny rollbesättning. Titelpartiet utfördes för första gången af fru Brag, hvilken med tydlig omsorg inöfvat detsamma och på ett öfverraskande godt sätt löste sin ingalunda lätta uppgift. En något behagligare maskering borde dock kunna åstadkommas. Detta senare gäller ock om hr Bratbpst, hvilken nu likaledes för första gången, åtminstone å denna scen, utförde Radamés ' parti. Den starka stämman, hvilken nu som förut ofta låter pressad och ansträngd, gör sig väl gällande i ensemblerna och lämpar sig särskildt för detta parti, som j u är ett hälft hjältetenorsparti. Någon skönare klang äger den beklagligtvis ej. Särskildt erkännande förtjänar hr B. för sitt lugna och behärskade utförande af rollen i dramatiskt hänseende. A m o - nasros ' roll utfördes af hr Söderman betydligt lifligare än af hr Lundqvist, med hvilken han däremot naturligtvis ej kan täfla i afseende på sången. Äfven i vokalt hänseende förtjänar hr S. dock ett visst erkännande. De tre omnämnda voro som sagdt nya i sina roller o c h fingo därför ock del af den talrika publikens välvilliga bifall. Detta 279 hvita armar svänga i luften som kvarnvingar och vifta till honom med näsdukar och skärp.
Jag hemställer till Hr Frih. o. Landtm., om icke Ståndet kunde få åtskiljas efter slutad votering. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade åtskiljas efter voteringens slut samt sedan voterings-prot. blifvit upläst; hvilket bifölls. Sedan härefter II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, bortgått och öfverlemnat Landtm:s-klubban till främste närvar, ledamoten, fullmäktigen för Grefliga ätten N:o 8 Oxenstjerna, Gr. Henning Ludvig Hugo Hamilton, uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos. Den, som bifaller SlatsUlsk:s i 19:de punkten af dess utlåt. N:o 89 gjorda tillstyrkande, voterar Ja j den det ej vill voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de emot denna punkt gjorda anmärknrr föranleda till densammas återremitterande. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: Nej 28. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | 4 e. m. In fnlem protocolli. Albert Munch. 172 Den 26 April e. m. Lördagen den 26 April 1851. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2:ne prot:s-utdr. för d. 24 dennes samt denne dag f. m. och pleni prot. för d. 9 dennes. Uplästes ett af Frih. Leuhusen, Axel Reinh, inlemnadt sä lydande mern. Af enskildta angelägenheter hindrad ali vidare vara ledamot uti Ridd.-Utsk. och Suppleant uti Allm. Besv. o. Ekon.-Ulsk., får jag vördsammast afsäga mig dessa förtroenden, men får dock hos R. o. Ad. vördsamt anhålla att varda bibehållen vid min riksdagsmanna-rält. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter II. Ex. Hr Frih. o.
Uti särskilda motioner hafva, hos Ridderskapet och Adeln Herr von Knorring, Oscar (i motion N:o 24), hos Preste-Ståndet Kyrkoherden Ekelundh (i motion N:o 20), i Borgare-Ståndet Herr P. Staaff (i motion N:o 46) och inom BondeStåndet Riksdagsfullmågtigen Per Eriksson från Gefleborgs län (i motion N:o 253) hufvudsakligen anfört, hurusom, efter det Hudiksvalls trivialskola med höstterminen 1858 blifvit förändrad till ett på reallinien fullständigt läroverk, Kongl. Maj:t redan nästpåföljde år, i anledning af en utaf stadens och ortens innevånare gjord ansökan, förordnat att undervisning i de ämnen, som tillhörde den klassiska bildningen, finge äfven i de två högsta klasserna meddelas, emot det att sökanderne förbundit sig att under en tid af sex år aflöna den extra lärare, som derför vore behöflig. Behofvet af läroverkets utvidgning till fullständigt äfven på den klassiska linien vore således redan af sex års erfarenhet bestyrkt. De olägenheter, som vore förenade med nuvarande undantagsställning, och bland hvilka motionärerne särskildt nämnt lärjungarnes på latinlinien försändande till annat läroverk för afläggande af maturitetsexamen, svårigheten att bestämma lärarnes undervisningsskyldighet, då läroverket på papperet hette real-låroverk, men i verkligheten vörö ett humanistiskt, den möjliga tveksamheten hos föräldrar och målsmän att insätta sina söner och myndlingar i en läroanstalt, om hvars fortfarande bestånd de icke egde en tryggad visshet, — dessa olägenheter kräfde alla ett billigt och skyndsamt afhjelpande. Med hänseende till lärjungarnes begränsade antal, 105, erfordrades för läroverkets bringande i fullständigt skick blott en ringa uppoffring från Statens sida.
Hamilton: I 5 §:n, sådan jag föreslagit den, förekomma åtskilliga frågor* som icke ingå i Frih. Hamiltons förslag, såsom t. ex. i afseende på tiden för brännvinsbiänningsrättighetens utöfvande m. m. Jag hemställer, om nu kan voteras öfver något annat, än i:sta mora. i mitt fölslag. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då propos. varit gjord på liela §:n samt blifvit af R. o. Ad. besvarad, svårighet torde möta alt nu afskilja något derifrån ; det stöde alltid R. o. Ad. öppet, att, öm Frih. Hamiltons förslag antoges, sedan pröfva det, som i Gr. Hamiltons förslag funnes icke vara stridande emot det förra. Upplästes till justering och godkändes följande votei.sproposition: Den sora bifaller 5;te §:n i Gr. Hamiltons förslag, voterar ia; den det ej vill, voterar nej ■, Vinner nej, antager R. o. Ad. Frih. Hamiltons förslag, sa lydande: Beskattningen beräknas och utgår, med det undantag, sorn särskildt stadgas, efter det under den anmälda tiden högst möjliga tillverkningsbelopp, beräknad t efter raäskekarens cubik-innehåll. Vid de årliga mantalsskrifningai 16 H. 3* 2J0 Den g November f. m. na åligger hvar och en, som till brännvinsbränning berättigad är, att uppgifva, huruvida och på livad ställe och med hvad mäskekars-rymd, han brännvinsbränning idka vill. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer Ja —* iq. Under voteringen hade Hr Frih. o. Landtm, bortgått, samt lemnat klubban åt Gr. Mörner, Carl. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 4 ern. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den 9 November i84o. Plenum kl. 6 e. ro. Justerades 2 prot.utdr. för denna dag f. m. Undert.
– Se så ja, nu kan han ju gå tillbaka i matsaln till det andra folket och få sej mer till bästa. Per. Nej tack, jag har redan ätet mitt lystmäte. Patron har inte låtet nå’n sitte overksam ve matfata, det är säkert. Betjenten. Nenej, Brukspatron är ingen smulgråt, och i dag är han dessutom vid så godt humör, att jag inte sett honom sådan efter se’n nådig frun dog. Per. Han håller mycke åf Erik och Anna och gläder sej öfver deras lycka, ser betjenten. Betjenten. Det var nu för väl, att Brukspatron råkade vara ute på sjön, när de föllo i vattnet. Per. Ja, had’ inte han varet så näre och hjelpt opp dom, så låge di allt ve dette lage på sjöbotten. Erik kan visst simme e smule, men klä’ra drog ner’n, när han skull’ hjelpe Anna. Betjenten. Men sej, hur blef hon så hastigt klok igen? Per. Ja, det är mycke konstigt. Ho vet inte åf, att ho varet vilse i hufve och mins ingenting alltse’n händelsen i körkan. När ho feck se Erik, var det blankt som det skull’ ha knäppt i skallen på’na och som ho skull’ ha vaknat opp ur en dröm, sa’ ho. Betjenten. Hon måtte vara mycket vek och blödig till sinnes, Anna? Per. Jojo men, ho feck inte från barndomen vänje sej ve starke och bonnske saker, ser betjenten. Betjenten. Hjelp mej, han, att ställa rätt de här stolarna; jag hör folket komma. ANDRA SCENEN. De Förre. BRUKSPATRONEN och alla de öfriga personerna i stycket (utom Ola i Gyllby och Britta). Bondfolk. Brukspatronen (i det han kommer ut ur huset) Intet att tacka för, go’ vänner. Tack, tack! Ni har väl försett er på bästa vis allihop, vill jag tro. – Tack, tack! – Kom nu ut på gården, så ska’ vi dansa och hålla oss lustiga. – Der på bordet har ni dricksvaror att muntra er med. Spara inte; det finns mer i källarn.
bedja eder folja mig ombord p i den lilla spanska ingjakt, solu forde oss ofver Medelhafvet till en for oss annu okiind och ny varldsdel - bedja eder taga del af mitt forst8 intryclc af Afrika. Vi hade ha.ft stor svhighet. att fti tag pB nlgot kommunikationsmedel frtin sodra Spanien ofver till Oran. De Bngbltar - bade framka och tyska som .forr skott turerna mellan Malaga och Oran, hade npphort till foljd af bristande persontrdik. Nilgot sadant som en. kommunikationstabell finns ej i Spmieil, och ofverhufvudtaget kunde just ingen gifva bestiimda npplysningar - me11 slutligen harnnade vi dock i den lilla stnden Almeria, diirifrsn regelbundna BngbAtsforbindelser med Oran uppehollos. Det var ej s&amp; alldeles utan iingslan vi stego ornborci p i en litell BngbPt, stor som en vanlig lustjakt, i sdlskap med idel spanskt bondfolk med lBnga knifvar vicl baltet och zigenlzre med misstankt utseende, med en rgbarlrad ohoflig sjobuss till kapten, och rned endast hiilften nf bgtens enda passagerarehytt till r l r t forfogande. Efter en flyktig blick in i detta lilla ha med forsktimd luft och tvii alnars 1&amp;11ga britser besloto vi gennst att sitta uppe liela den lyckli,atvis Ingna natten. PA diick fanns ej en enda sittplats bland oljefat och packlirar, ocli natten YsLr ocksii litet lrylig - det var den 9 ' 3 december. Diirfiire sntto vi hopkrupna i mathytten pH en smal triibtink i det mattu skenet af en osande.
Nio 14, i anledning af väckt motion om rättighet för Vestra härad inom Jönköpings län alt, lör underhållandet af Sunds bro, uppbära roteriugs-frihets-afgiften för hemmanet Hallsnäs inom Ramqvilla socken, samt Nio i 5, i anledning af väckt motion om Rusthållares befriande från under hållande af trossvagnar och frun aflönande af trosskuskar. S. D. Föredrogos Lag-Utskottets nedannämnde den 16 oeh 22 dennes bordlagde Betänkande och Memorial, nemligen: Nio 29, i anledning af väckt motion om en lagförklaring af innehåll, att föreskrilna uppbud al läst egendom å landet ovilkorligen skola meddelas å ting, som å rad löija hvarandra. Bifölls. Nio 50, i anledning af återremiss af Betänkandet Nio 21, öfver ej mindre Kongl. Majits nådiga Proposition med förslag till förordningar angående dels ändringar i gällande bestämmelser om ansvar för den, som tråder till eller utsprider villfarande lära, dels och främmande trosbekännare och deras religionsöfning, än ock enskilda motioner i samma ämnen. Lades till handlingarne. S. D. Efter föredragning af Konslitutions-Utskottels den 20 och 22 dennes på bordet lagda Memorial Nio 58 med förslag till ändring i Riksdags-ordningens föreskrifter om Preste-Ständets representationsrätt, beslöt Ridderskapet och Adeln alt återförvisa ifrågavarande Memorial till Utskottet, med förklarande såsom Ståndets gemensamma tanka, att 15 § Riksdags-ordningen borde undergå en sådan förändring alt de ordinarie lärare vid Elemenlar-läroverken, som ega presterlig befordrings - 488 Prof.-Utdrag den 27 Juni 1860 rätt komme att gemensamt med kyrkoherdarne välja Riksdagsmän inom PresteStåndet. Frän Högv. Preste-Stdndet. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskoltets nedan omförmälda Memorial till Rikets Ständer: N:o 33, med förslag lill ändring i 14 § 1 momentet Riksdags-ordningen. Antogs att hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
TVär/. 7V.-o 1. 55 transport 93,500: Utöfver de kör Battigvärden i 8tockl>olm ocb landsorterne pä stat uppkörde medel, beviljade lillien 8tänder vid sista Riksdagen ett anslag ak 10,000 B:dr, att ärligen intill denna Riksdag utgä till understöd kör den kattigvärd, som, enligt 21 ^ 3 mom. i Rikets 8tänder8 korslag till stadga on» Rattigvär den i Riket, skulle komma att ak Rongl. K1aj:t ocb Kroohn bekostas. Oä detta anslags bebölligbet, åtminstone till sömma belopp som bittills, ris erkarenbeten blifvit starkt, men 3st bvarken torde bebokva uppköras pä stat eller bunna bestämmas till sitt erforderliga belopp, förr än n^ stadga om fattigvärden blifvit ak Rong!. IVIaj:t fastställd, köreslär I^ongl. lVIajit, att samma summa, 10,000 R:dr ärligen, kar för anclamälet utgä pä samma villkor, som viel sista Riksdagen bestämdes, säledes tillsammans för 3 ar 30,000: lillsammans R:dr 123,500: MoiMr; ZTukvMS-^SLeSsZ, om/tt/Za/rc/ö ^e/rsro-r«- oe/r /zr^z-SA-rr/rAS-s^K^s^-re.
Det har nemi. visat sig, att den ifrågavande §:n i socken stämmo-förordningen blifvit på tvenne olika sätt tolkad samt alt man å båda sidorna ansett densamma vara tydlig och klar. A ena sidan har man funnit det vara aldeles klart, alt den embetsman, som innehar boställe, men tillika annan inkomst, för hvilken han erlägger bevillning, icke äger rösträtt i sockenstämma för annat än hemmantalet, samt all således den del af hans inkomst, för hvilken bevillning enl. 2:dra Art. Bevilln:sFörordn. erlägges, icke får vid rösträttens nlöfvande tagas i betraktande, hvarigenom denna inkomst äfven undgår alla kommunal-afgifter. A andra sidan åter, hvilken jag tillhör, har man funnit det vara icke allenast riktigt, ulan äfven enl. stadgandets ordalydelse tydligt, alt en löntagare äger rösträtt i båda kategorierna och således äfven bör betala kommunalafgifterna efter dessa båda kategorier. Dessa 2:ne olika meningar hafva, på sätt discussionen i PresteSt. närmare utvisar, ansetts lika klart och oförtydbarl härledas från ifrågavande stadgande. Vid sådant förhållande har jag icke kunnat finna annat än att ett förtydligande af stadgandet i den syftning, jag anser vara den rätta, vore af behofvet påkalladl, men jag finner lika med Gr. Lagerbjelke, att sedan R. o. Ad. en gång afslagit Betänk., det icke lärer i formelt 6 H. ' 8 Den 12 April. hänseende gå an, alt Slåndel frånträder sitt förut i ämnet fattade beslut. Uppå härefter framstäld propos. fann Ii. o. Ad. för godt altv med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga Utsk:s \ förevande Utlåt, till handlingarne. Föredrogs och bifölls Allm. Besv. o. Ekon.Ulsk:s d. 8 dennes på bordet lagda Betänk. J\ä 75, i anledn. af väckt motion om förändring i sättet för utarrendering af de s. k. Akademioell Hospitals-hemmanen i Skåne. Föredrogs Allm.
Efter meddelande af Bergslagets afstyrkande af det gjorda köpeanbudet äfvensom af de skäl, som Konungens Befallningshafvande anser kunna anföras till stöd för eller emot grufvans försäljning, emot Bergslagsintressenternes bestridande, öfvergår Konungens Befallningshafvande till en redogörelse af de Bergslaget förunnade förmåner och förläningar, hvilka Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, i öfverensstämmelse med Stats-Utskottets på de af 1804 års Komité meddelade upplysningar grundade utlåtande den 22 December 1809, uppgifver sålunda: »l:o. Grufvejorden, utgörande 1,199 tunnland, bestående af åker, äng och hagar, och uppkommen genom odlingar och intagor af fordom såkallade Rotekarlar eller silfverbruksidkare, på Wäsby kungsgårds och kringliggande hemmans utmark. (Denna grufvejord lär nu utgöra 2,062 tunnland 14 492/1000 kappland och vara indelad i 17 hemman och 110 rotar). 2:o. Krono-, stadseller bergsmans-jorden, bestående af Wäsby kungsgård och 161/* hemman, som dels af Konung Gustaf Adolf, dels of efterföljande Regenter på 1600-talet blifvit till staden och grufvedriften lemnade. Sistnämnda hemmans inegor utgjorde efter 1688 års mätning i åker 725 tunnland, äng 992 d:o, hagar 528 d:o, tillsammans 2,045 tunnland, utom torpegorna.
Om det sålunda hände, att den ledamot af StatsContoiret Kongl. Maj:t förordnade, vore rätt talför, kunde han möjligtvis tala till Protocollet från morgonen till q vallen dag ut och dag Den i5 Jann ari i f. m. 161 dag in, hvarigénom Revisorerne sålunda måhända icke kunde få ett ord med i laget, och hela deras tid förnöttes utan egentlig granskning. I i5 §. stadgas, att Räkenskaperna helst skola undergå speciel granskning i Kongl» KammarRätten , innan de till Revisorerna öfverlemnas. När man nu vet, att ett pär år fordras för KammarRätten att verkställa denna granskning, skulle således handlingarne komma till Revisorerna 2:11 e år senare än förut. StatsUtskottet har, som jag tror mig bestämdt veta, under denna Riksdag ej granskat StatsVerkets räkenskaper längre än till och med år 1826, så att ännu 3 års oreviderade Räkenskaper återstå. Om nu nästa Revision utsättes till 1831 , kommer den-» 11a Revision således att röra räkenskaper* som äro 4 ocn 5 år gamla. Många oredor tunna lätt insmyga sig och hinna rota sig* innan rättelse kan blifva möjlig. Dessutom tyckes denna föreskrift icke stå väl tillsammans med stadgandet 1 76 §» Riksdagsordningen, att ”det oagtadt den af Ri”kets Ständers Utskott eller Revisorer förorättade generella öf versigt af Statsmedlens outdelning, dock bör åligga vederbörande o Embetsman j, att verkställa den speciella ”Revision sorn deni i kraft af deras Ém”betsbefattning tillkommer” De flesta anmärkningar äro redan fullständigt framställde af Reservanterna och 57 H. 11 Den 15 Januarii f. m. andra Talare. Dock är det i synnerhet en omständighet, hvarvid jag vill fästa mig och som icke af någon annan blifvit vidrörd. Kongl.
I en föregående artikel har i några drag tecknats den kamp, som den orientaliska andan på sitt tåg genom Europa hade att bestå först med den helleniska hedendomen, derefter med den kristnade hellenism, som ingått i sjelfva kyrkan. När kristendomen sedermera utbredde sig bland germaner och slaver, uppstod en ny attraktionsoch repulsionsprocess mellan honom och de barbariska naturreligionerna, hvilkas elementer han delvis med sig försmälte, delvis tillbakastötte. Gudarne förvandlades till djeflar, men deras attributer och fester öfverflyttades på helgon. Påfven Gregorius den store förordnade, att de hedniska festerna skulle blott småningom förvandlas till kristna, och att man i många stycken måste efterrapa dem43. På Bonifacii tid funnos i Tyskland kristna prester, som samtidigt offrade åt Thor och döpte i Jesu namn. Ett väsendtligt inflytande på kristendomens snabba utbredning hade Gregorii maxim, att man ej får vara noga i valet af proselyter, emedan man måste hoppas på kommande bättre slägten. Man behöfde blott primsignas för att erhålla rättighet att bevista gudstjensten och blifva begrafven inom kyrkogårdsmuren. Skänker till kyrkan, vallfärder, gissling, upprepande af latinska bönformulärer öppnade för proselyten det kristna himmelrikets portar lättare än dygd och tapperhet för hedningen öppnat Walhalls. För öfrigt kunde hedningen med bibehållande af hela sin föreställningskrets ingå i kyrkans gemenskap. Kyrkan förnekade icke, utan bekräftade den verkliga tillvaron af allt, som varit föremål för hans tro, men hon behandlade dessa föremål i enlighet med sitt dualistiska schema och än upphöjde dem till något heligt, än nedsatte dem till något diaboliskt. Så t. ex. förvandlade hon de elementar-andar, på hvilka celter och germaner trodde, från goda eller sedligt likgiltiga naturväsen till fallna englar, afundsamma på menniskan för hennes arfslott i himmelriket, och hade det förut stått en tänkande hedning fritt att antaga eller förkasta tillvaron af sådane väsen, blef det för honom såsom proselyt en salighetssak att tro på densamma.
(U-A) H os H. BondeStdndct har Anders Danielsson från Elfsborgs Län, vid förehafvande! af Utskottets LTtlåtande N:o 142 i ofvanberörde ämne, anfört, att i öfverensstämmelse med den af honom förut yttrade mening , i frågan om utgifvandet af nyttige böcker för de lägre FolkCIasserne, han trodde uppmärksamheten böra fästas på den äfven af beliofvet påkallade angelägenhet, att bereda utgifvandet af tjcnlige Läroböcker till förbättrande af den Allmänna Undervisningen vid Universiteterne, hvilkas Läroböcker voro med fel i flere delar behäftade; och då det vore af mycken vigt för Nationen, att skicklige män, som arbetat sig in i de nyare Läromethoderne, sattes i tillfälle att utgifva tjenligare och med vettenskapernes framsteg i senare tider mera öfverensstämmande Läroböcker, borde det nu anraäldta beliofvet äfven komma i betrak - tg8 Stats-Utskottets tande och beräkning vid bestämmandet af det blifvande Allmänna Anslaget för LäroVerken. Och är på grund häraf Betänkandet af Fl. BondeSlandet ålerremilteradt. Ibland de åtgärder, som Commiterade, till granskning af Uppfostlings och Undervisninasanstalterne i Riket, föreslagit, till samma anstalters förbättrande, är äfven den tillstyrkt, att publikt understöd måtte meddelas åt Författare af vetenskapliga arbeten saint en FörlagsFond bildas till Läroböckers utgifvande å Trycket; men då K. M:t funnit hela den betydliga Summan af 168,000 R:dr, i hvilken den nödiga tillgången för nämnde ändamål jemväl blifvit irtnebegripen, icke böra komma Under pröfning, förr än Allmänna tänkesättet om de föreslagne reformerne i det hela hunnit närmare stadga sig, samt endast nu i Nåder föreslagit beviljandet af det, till Löneförbättringar åt Lärare vid
Hellinne Barn-Näsdukar, storl 40 cm. pr duss. Kr. Kr. o. billigt. Kammanluks-, med hålsöm och broderad hvit bokstaf, Hellinne-Näsdukar, pr dusBadhanddukar. sin Kr. 9: — &amp; 10: - ä3^F " Badkappor. Hellinne Kammarduks-Näsdukar med bred fåll och hålsöm: Badlakan. Storlek 36 cm, pr duss. Kr. Idun Fredagen den 7 juni 1889. Byrå: Tidningen kostar Klaxabergsgatan 54, en tr. endast 1 krona för qvarialei. Aanoaspris: 25 öre pr petitrad ( Ingen lösnummerföraäljning. postarvodet inberäknadt. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å byrän kl. 10 — 11. A l l m. Telef. Regina; {| dun har i sitt porträttgalleri tid efter " annan haft nöjet för sina läsarinnor framlägga bilderna af framstående qvinnor, enkannerligen svenska, hvilka än på det andliga, än på det praktiska lifvets område inlagt anmärkningsvärda förtjenster och förvärfvat erkännande. De lärda vetenskaperna, skön konst, den merkantila dugligheten, den välgörande offervilligheten, ofta verkande i det tysta o c h fördolda, ha dervid alla funnit sina representanter. Den svenska qvinna, hvars runa i dag funnit sin plats i våra spalter, står s o m representant för ett nytt fack, ett inom hvilket qvinliga krafter sedan länge här hemma verkat till rik o c h mångfaldig välsignelse, o c h inom hvilket särskildt Regina Pallin lemnat ett eftermäle, som förtjenar att sent, glömmas. Vi syfta Utgifningrstid: hvarje helgfri fredag. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. söckendag. Pallin. det spridda lärjungar den smärtsamma underrättelsen, att föreståndarinnan för högre lärarinneseminariet i Stockholm Regina Ottonie Pallin efter en långvarig sjuklighet för alltid slutit sina ögon.