Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
5 Dec. 18^.0. 855 ta>t viri handläggning af Banco-Utskoltets Tillåtande, N:o 109, i anledning af anmärkningar mot Utskottets Betänkande N:o 64, angående utgifvande från Banken af dess behållna räntevinst och capital öfverskott. S. I). Föredrogos ånyo Siats-Utskottets följande 3:ne Utlåtanden, nemligen: IST:o 365, angående ersättningen af kostnaderne för Riks-Ståndens klubbar under innevarande Riksdag. Bifalls. N:o 366, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 197. Lades till handlingarne > samt N:o 375, i anledning af återremiss å 52 punkten i memorialet N:o 301. Lades till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af sammansatta Statsoch Banco-Utskottens följande 2 Utlåtanden fattade Ståndet nedannämnde beslut. N:o 68, i anledning af Bengt Gudmundssons från Hallands Län motion om pension för aflidne Banco-Fullmägtigen Anders Danielssons efterlemnade enka och oförsörjda barn. Bifölls; samt N:o 70, i anledning af erhållne återremisser å Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande N:o 8. Ståndet vidblef sitt vid Utlåtandet N:o 8 fattade beslut och lade Utlåtandet N:o 70 till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande 2 Utlåtanden, nemligen: N:o 124, i anledning af motion om en underdånig anmälan hos Kongl. Maj :t, med afseende åden närvarande ofullständiga sammansättningen af Kongl. Maj:ts Stats-Råd. Lades till handlingarne; samt N:o 125, i anledning af återremissen å Betänkandet N:o 83, angående Kongl. Theaterns indragning och utarrendering till enskildte samt om rättighet för enskildte att anlägga Theatrar i Hufvudstaden, m. m.
Därför hade hon både begåfning, tillI detta sträfsamma lif hade Lotten vissa lan Cevannernas klippor, eller tsar Peters räckliga kunskaper och hvad mer var: hon särskilda ljuspunkter, som spredo sin glans böljande skaror framtågande genom gatorna O: hade sin lust och glädje i att undervisa. öfver det hela. Den största och förnämsta i Moskwa med dess förgyllda kupoler — och af dessa voro de stunder, som hon tillbragte hennes ögon strålade, hennes kinder glödde » Jag kan icke nog tacka Gud, » sade hon I. » ofta, » att just detta har blifvit mitt kall. med besök hos de fattiga och sjuka, något som, under berättelsen. » Har tant varit öfver allt? » — » Men tant Tänk, om jag skulle vara tvungen att förhuru sällsamt det må låta, kunde sprida ljus B tjäna mitt uppehälle med att sy kläder eller öfver en hel vecka i sender. Så hade LotLotten, har du upplefvat allt detta? » afbröto S M brodera — huru mycket tyngre och enformiten äfven sina vänner, kära, trofasta vänner, henne barnen mer än en gång — och med gare skulle det ej känts! Men att vara tillhvilka höllo af henne, hvarken för hennes detsamma förflyttades Lotten tillbaka inom " 2 sammans med barnen är ju mitt högsta nöje, utseendes, hennes ställnings eller hennes pende fyra väggarne af sin anspråkslösa kamoch kan jag lära dem något godt, så lefver ningars skull — hade de sett på sådant, så mare. i jag väl icke alldeles onyttig här i världen. » skulle de säkerligen ej bekymrat sig om Lot» Nej — upplefvat det har jag inte precis, » ten — utan för hennes egen skull. Mången svarade hon, » men jag har läst därom i Så förflöt då hennes lif, under trägna plikfr g ter och icke utan bekymmer.
Visserligen förmenade jag, förra gången detta ärende här behandlades, att Utsk:s ursprungliga hemställan vore så obetydlig lill sitt innehåll, att med dess antagande föga eller intet vore vunnet; men vid sedermera anslälldt ytterligare begrundande af ämnets serskilda sidor, har jag trott mig finna att det lilla, som stöde att ernå vore det enda man med hopp om framgång nu kunde yrka, äfvensom att det i sig sjelft hade det värde, som innefattas i redan det första närmandet lill det bättre och rikligare förhållande, som vi åsyftat. Genom de öfrige Ståndens yttrade åsigter i ämnet har frågan dessutom kommit i annat skick nu, än hvari hon var, då hon sist föredrogs. Man bör ej heller, af förkärlek för den sats man förut uttalat, försaka att emottaga det goda som bjudes; jag skall derföre undvika ett fasthållande vid mitt förra yrkande och tillstyrker för min, del antagandet af det oss gjorda förslaget. Frih. Klinkowström: Det är ganska sannt hvad Frih. Cederström nämnt ronde den ringa pluralitet, hvarmed frågan afgjordes när den sista gången förevar. Frih. Cederström kunde t. o. m. hafva sagt att det var med den minsta möjliga pluralitet, ty det var den förseglade sedeln, som gaf utslaget, men jag måste likväl förklara, att jag anser delta beslut lika gällande och lika heligt, det må fattas med en rösts pluralitet eller enhälligt. Jag har icke varit så lycklig att genom samtal med sakkunnige män komma till bättre öfvertygelse. Jag är fullt och fast öfvertygad att om intet resultat blefve af, så skulle delta vara det bästa. Jag tror att inga mesyrer äro sämre än halfmesyrer och detta skulle det blifva om ifrågavarrde betänk, blefve bifallet, ty det är icke fråga om någon revision, utan blott om dessa berättelser från städerna, rör:de tolagsmedlens användning, skulle insändas till Kammar-colhm, för att der vara tillgängliga. Jag önskar således att saken måtte få anstå till nästa riksdag, ty
Bteckslagare-arbeten, ej specificerade: olackerade 1 skålp. — 25! lackerade 1 skålp. 40 Blod, kreaturs-, alla slag Fritt. Blodiglar Fria. Blommor, naturliga , Fria. konstgjorda, af tyg, papper eller halm \ skålp. Med »delar af konstgjorda blommor» förstås endast blad i bundtar, ax för sig, knoppar för sig o. s. v. utan tillsatser eller sammanbindning. Blomster, torkade Fria. Blomsterlökar . Fria. Blonder• se Spetsar. Bly: oarbetadt, i tackor eller rullar Fritt. arbetadt. ej specificeradt: omåladt och oiackeradt 'I skålp. — 5 måladl eller lackeradt 1 skålp. — 20! Blyerts | I Fri. Förslag till Tull-taxa. 5 Qvantitet för Iuförselstull. ! Tullberäkningen. Riksmynt. R.dr öre. Blyertspennor: timmermans1 skålp. 15 andra slag 1 skälp. 50 Blyglete; se Glete. Blysocker I skålp. 3 Blytran; bänföres under kemiskt-tekniska preparater. Blår, hampoch linFria. Bläck, skrif1 kanna. 50, Bläckpulver eller Substans Fritt. Bobtner; hänföras till Redskap och Machinerier, eller delar J deraf. Bokbindarecluth, eller klistrad och pressad bomullsväfnad; se Väfnader, bomulls-. Bokguld; se Guld. Boltsil/ver; se Silfver. Bokstaf s-stämplar samt Boktryck och Stilar 1 skålp. — 10 förslit na och obrukbara eller s. k. Stilskrot Fria. Bokoch Koppartrycksvärla 1 skålp. 10 Bolus, hvit och röd, samt Terra Sigillata Fri. Bomull Fri. Borax Fri. Boraxsyradl Natron eller Tinkal Fritt. Borst; hänlÖres till Hår, andra slag.
Herr Ernst Lundquist, som för vår räkning öfversatt boken, trodde sig bestämdt kunna försäkra, att den förut ej varit i vårt land publicerad, och blir den nu gjorda upptäckten helt visst äfven för honom en fullständig nyhet. Mrs. Isabella Bishop, ryktbar för sina mångMed den ofantliga konsumtion i öfversättningsåriga resor i alla världsdelar, höll därpå ett med väg, som följetongsbehofven i vårt lands till stort intresse afhördt föredrag om » Kristendohundratal uppgående tidningar och tidskrifter år men och Kvinnan ». Hon gaf oss en upprörande ut och år in betinga, är det dock tyvärr snart sorglig bild öfver kvinnans ställning i de land, sagdt ogörligt att alltid med full trygghet unddär Jesu Kristi evangelium ej ännu blifvit previka en kollision sådan som den nu inträffade. dikadt, och Lord Mayorn hade rätt, då han vid II) att då emellertid denna beklagliga kollision föredragets slut påpekade, huru mycket vi hafva endast för ett försvinnande fåtal af vår stora att vara tacksamma för, som lefva under kristenpublik (dem, som förut läst följetongen i Sydsv. domens inflytande. Dagb ' ..) innebär någon olägenhet, men följetonDe följande talarne voro Archdeacon Sinclair, gens afbrytande nu helt visst för vida kretsar Lord Overtoun, och Preb. Webb-Peploe. Den skulle medföra missräkning, vi nu ej hafva sistnämnde uppmanade de delegerade i ett varmt, annat val än att låta den redan påbörjade följekristligt föredrag att förblifva i Kristus, om de tongen fortgå. ville finna verklig kraft och välsignelse i sitt III) att — hvad angår insinuationen, det vi arbete. endast allt för sällan skulle bjuda original arbePå fredag afton afslutades konferensen med ten i vårt romanbibliotek — vi finna den minst anderika föredrag af Mrs. Bamsister och pastor sagdt oberättigad.
Vid granskning af dessa §§ har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å olämplighelen deraf, att samma handlingar finnas i båda §§:ne uppförda till afgifter, hvilka, ehuru af serskilda anledningar tillkomna, likväl äro till beskaffenhet och sättet för deras utgörande alldeles enahanda; och som grunden, hvarföre de i 10 § bestämda afgifter tillkommit, icke synes böra föranleda till samma afgifters serskilda upptagande i Föi fattningen, derigenom otydlighet och misstag vid dess tillämpning med skäl kunna befaras, hafva Rikets Ständer ansett den förenkling af Författningen i dessa delar böra ega rum, att afgifterne å alla deri förekommande handlingar, som från E. K. M:s Cancelli expedieras och hvilka nu utgå enligt båda §:ne, först sammanföras i en §, i bifogade Förslag till nummerföljden den 5:te, och alt derefter alla uti 5 § af nu gällande Författning upptagne handlingar, med undantag af de från E. K. M:s Cancelli utgående, införas i en följande eller 6 §; dervid andra rubbningar icke skett i afseende å afgifternes belopp och beräkningsgrund, än att afgifterne å Adels-, Friherreoch Grefve-Bref, å Öppna Bref, hvarigenom någon i Nåder tillägges de förmoner, hederstitlar och företrädesrättigheter framför andre undersåter, som Herrar
Kan inlösen ej ske, i anseende till af Banken iråkadt concurslillstånd, vare ändock förbindelsens innehafvare skyldig att, inom sagde tid, till bokföring och erhållande af påskrift derom, uppvisa förbindelsen inför den eller dem, Rätten i sådant afseende förordnar. 13. §. För upptagande och behandling af concursmålet, äfvensom för meddelande af årsstärnning å B Hens andre borgenärer, än innehafvare af tryckta eller graverade credi ,-dlar och invisningar, vare behörig Domstol den Rätt, som i 4 §• omförm-l*..'. i3. §. Adier eller lottbref må icke belånas i den Bank, der de äro utgifne. Med undantag för Cassa-crediliv, må lån icke beviljas på längre tid än g månader. Är räntan för lån, som Banken meddelar, ej utfäst högre, än till 5 för 100 om året, ege Banken, vid lånets utgifvande, afdraga räntan för bela lånetiden, och vare jemväl, derest låntagaren ej betalar å förfallodagen, berättigad derefter såsom straffränta sig tillgodo beräkna \ procent i månaden utöfver förenämnde ränta; dock att Banken, så vida den afsistberörde förmon sig begagna vill, är skyldig föranstalta, det lagsökning till lånets indrifvande, sist inom en månad efter förfallotiden, varder anställd, och, i allt hvad på Banken kan ankomma, skyndsamligen utförd. Varor, som i Banken belånas, kunna, derest desamma icke inlösas vid förfallotiden, genast derefter, utan föregången hembjudning eller uppbud, genom offentlig auction, föryttras. 236 Bil. till Expedilions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse N.-o 34$. ,4. §• Banken ege ej att drifva handel med annat än guld och silfver, men vare oförhindrad att inropa pantsatt eller utmätt egendom, sorn på auction, för Bankens räkning, utbjudes, dock med iakttagande deraf, att sådan egendom åter varder försåld, så snart det utan förlust för Banken ske kan, 15. §.
M. med framställning om förändring af den nu gällande författnrn. Ja, det kan man visserligen göra med afseende på beloppet af de tunnland som erfordras för att erhålla en jordafsöndring för alltid, men icke i afseende på undersökningsfrågan, icke i afseende på de öfriga delarne af denna författn. Jag tror derföre, att det skulle vara af stort gagn örn en förändring häruti kunde åstadkommas. Detta anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr StatsRjldet Frih. Curt Gustaf af Ugglas, som å K. M:s höga vägnar aflemnade 8 Dess Nåd. Propos:r till R. St:r. Hr Tersmeden, Pehr Reinhold: De skäl som blifvit anförda mot bifall till detta Betänk, har jag för min del icke kunnat finna tillfredsställande. Man har framställt en anmärkn. som lika mycket gäller hemmansklyfning som jordafsöndring, man har nemi. talat om olägenheten af täta ändringar af författmne. Delta är visserligen i allmänhet en sanning; men hvad särskildt beträffar detta förhållande, så får jag fästa upmärksamheten på att det redan sedan många år tillbaka, dels genom de uplysningar som man i statistisk väg har atj tillgå, dels genom Landshines EmbetsBerättelser, visat sig en allmän tendens hos folket att på ett eller annat sätt stycka, och det är icke rådligt att lagstifta i strid med en sådan benägenhet; och likväl kan jag icke betrakta 1853 års författn.,- synnerligen i denna punkt, annat än som ett försök i denna väg. Hvad åter beträffar att denna fråga mera borde vara föremål för en lokal än för en allmän lagstiftning, så är det bekant för alla, som följt gången af denna lagstiftning, att vid sidan af den allmänna har följt en mängd med skäl stadgade undantag. Jag hemställer, huruvida det icke vore lämpligare att på en gång stadga en allmän princip, hvarigenom man för framtiden icke behöfde tillgripa dylika lokal-lagstiftningar.
Jo, det var Petters gumma, som sjöng visan. Ho’ hade hört den af Månssons Anna, sa’ ho’. Brita Stina. Den leda trollpackan! En så’n gammal utspekulerad rackarkäring! Hvad har hon te göra med oss? Lena. Hon sjöng den bara. Brita Stina. Låt dem sjunga, hvad de vill. Mig kvittar det lika. Lena. Men nog är det väl förargligt ändå, att vi ska vara i hvars mans mun – bara för det där grälet med Jan Anders. Brita Stina. Ja, allt ondt kommer då också från ett håll. Kunde jag inte tro, att den där grömma Jan Anders skulle ha en trasa med på den byken. Men låt honom bara hållas. Jag ska inte ta ett steg för te mota honom. Lena. Ja, men folk skrattar inte bara åt oss. De skrattar åt Jan Anders också. Brita Stina. Kan du den visan? Lena. Jag har’na oppskrifven. Vill I höra? Jag kommer nog ihåg’na utantill, tänker jag. Brita Stina. Skynda dig då, innan Lars Anders kommer in igen. Lena (sjunger). Det bodde två gubbar på skogen sjung faderalla raderadirej. De voro så våta om foten, sjung faderallanlej. För bägge gick det åt fanders – och bägge hette de Anders. – Brita Stina. Så’na rackare det finns. Lena (sjunger). De gingo på lappade träskor – och trätte jämt om en gärdsgård. Den ena kalla de Janne – Det var den värsta i lande’. Brita Stina. Det är rättvist. Lena (sjunger). Den andra kalla de Lasse – Det var en bondebasse. Brita Stina (lättad). Det var då inte värst farligt. Lena. Ja se resten törs jag rakt inte sjunga för er. Brita Stina. Det är väl om mig det. Sjung du! Det är ju inte du, som har hittat på’t. Lena. Skyll er själf då. (Sjunger.) Och Lasses Brita Stina – ho liknade Jans Karolina – Brita Stina. Nej, se det var då den värsta lögn, jag har hört i hela mitt lif. Lena. Ja, resten är inte så farligt. (Sjunger.) När Brita mjölkade korna stod Lars och höll dem i horna – Och den, som visan gjorde –
Memorial i afseende på anmärkningen emot StatsRådet och Föredraganden af Handelsoch Finansärender, dito. — om Remiss till Lagutskottet af ett anförande angående Policens i Stockholm ställande under Svea HofRätts granskning, 362. iom Remiss till Statsoch BancoUtskotten af ett Memorial, rörande allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprälthål - 222 lande, 362. — om Återremiss till StatsUtskottet af dess Utlåtande, rörande StatsRegleringen under åttonde HufvudTiteln, 363. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, rörande StatsUtskottets Utlåtande om Wadstena KlosterKyrkas upplåtande, 53g. angående tryckning af Ilandlingarne uti anmärkningsmåletmot
Medelpriset för år står på den utländska marknaden öfver det på den inhemska, utan tillägg af fraktkostnaden, 13 gånger mot 12, och med tillägg af denna kostnad 21 gånger mot 4; hvaremot, för femårsperiod räknadt, det förra priset utan tillägg af fraktkostnaden står 2 gånger öfver, 2 gånger under och 1 gång lika med det senare; men inberäknas fraktkostnaden, står det utländska för alla dessa perioder öfver det inhemska. För Hafre står medelpriset med ytterst få undantag högre på den utländska marknaden än på den inhemska. Efter månad räknadt äro de högre noteringarna för alta månaderna vida talrikare på den förra sidan än på den senare, och utgöra från 23 till 19 af 25. För år räknadt, är det utländska medelpriset högre 23 gånger mot 2, och i hvad angår femårsperioderna, står det för ingen af dessa under det inhemska. ökas det utländska priset med fraktafgiften, i medeltal uppgifven till 1 rdr 13 öre pr tunna, så nedgå undantagen från det nu angifna förhållandet i afseende på detaljnoteringarna till ett antal af blott 15 för alla de 25 åren tillsammans, under det det utländska priset för år, med detta tillägg, ställer sig högre än det inhemska 24 gånger mot 1. För att ej lemna ur sigte det inflytande, som olikheten i varans vigt kan utöfva på prisställningen, hafva Komiterade i afseende på denna olikhet inhemtat upplysningar af erfarne affärsmän, samt rörande denna omständighet fått sig meddeladt, att medelvigten pr tunna om 6,3 kubik fot utgör af Hvete, för utländsk vara 15 Ls 4 å 5 för inhemsk 15 Ett; af Råg, för utländsk vara 14 Ltt 3 ft, för inhemsk 13 Lfb 18 «; af Korn, för utländsk vara 13 Ltb, för inhemsk 12 Ltt 12 ft; samt af Hafre, för så väl utländsk som inhemsk vara 9 L<ä 17 å 18 och äro dessa vigtförhållanden beräknade såsom ett medium för vara af god och sämre skörd.
Itnbfår någon afffcb utan pögre farafter än, forn åtföljt förut innepafb tjenft, påföres pottont icfe farafteröbemitlning. 6:o Söib ben SKantalö* ocp ©fattffrifning eller 33emillntngö*33erebtting, font förft inträffar efter bet farafteröfullntaft erpållits, eller, i påttbelfe ett fåban perfott, för pmilfctt farafterSbemillning fan fontina i fråga, ffulle till annor ort afflotta, än ben, pmarpå patt förut marit ffattffrifmen, bör ben farafteriferabc perfotten, mib attfmar, fåfom för fetanbe uppgift t öfrigt finnes ftabgabt, förete farafteröfutlmafteu, antingen i original eller meberbörligen ftprft afffrift, font till tfa utmifar beloppet af allt bet ftåmptabe papper, pmarttteb fullmaften år bclagb. § 24. 5)en för 53attfbolag, enligt benna artifel, ftabgabe bemilltting påförcö ocp er* låggeS t ben ftab, ber 33anfen år iuråttab eller par fttt pufmubfontor. S3emillttin* gett af teftamcutc eller arf erlåggeö, antingen ber ben perfott, forn efterlemna! ben teftamenterabe eller arffalltta egettbomett, febttaft marit mautalSffrtfmen, eller ocf ber 33ettunning8*@tabga 1864. 17 Behörigen gobfånb Borgen för afgiften Bliftoit flällb, §ör gibeifommtfj [falt Be Sill upplysning ocp lebning tolö Beftännnanbe af be Beb»IlningS Beloppet af beit för fjwarje egenbom Betiitgabe töpeffilling; Bö
Öfver 7 lispund till och med 1 skeppund st. v., per lisp. v. v 2 B.:dr. Öfver 'I skeppund st. v., per skeppund 12 R:dr. Flör smidda, ej färdiga pje.ser, ämnade att vidare bearbetas och förädlas inom riket, per skeppund 5 R:dr. För artiklar af ofvannämnda slag, som är o helt och hållet eller lill en del finslipade eller polerade, skall af giften fördubblas.» 1 Herr Schwans motion är det af Bevillnings-Utskottet redan vid 1847—48 årens riksdag gjorda förslag för ifrågavarande artikel återupptaget, nemligen, att indela rubriken »Ali annan Spik samt allt Manufakturoch Handtverks-smide, ej specificeradt» i opoleradt med 12 sk. och poleradt med 18 sk. införselstull per skålp. Deremot har Herr Oscar Schenström uti väckt motion anfört, hurusom nuva rande tulltaxas bestämmelser inom Eskiitunas samhälle ansågos såsom ett bland grundvillkoren för smides-manufakturens bestånd och fortkomst. Redan i början af detta Betänkande har Utskottet, genom anfördt exempel, visat, huru den å nu ifrågavarande artikel stadgade, från 50 till 75, proc. af verkliga varuvärdet uppgående, införsels-tull framkallat, genom konfiskationer ådagalagd, smuggling till en så oerhörd grad, att intet tvifvel är öfrigt, det ju icke mångdubbelt större qvanliteler, än de förtullade, blifvit på oloflig väg införde. Med sådane exempel för ögonen låter den nu gällande tullsatsen, hvarken ur de inhemska näringarnes eller ur statens sanna intresse, försvara sig.
De öfriga delarne äro anordnade som ett långt lif med veckadt skört. Besättningen utgöres af sidensnodder och fantasiknappar i snörmakeriarbete. (Se mönsterbilagan.) Regnkappa. Den af Ijusoch mörkbrunrandigt engelskt ylletyg bestående kappan begränsas vid sina främre kanter af rever af enfärgadt tyg, hvilka nederst 22 cm breda afsmalna uppåt. Dessa prydas af soutachebroderi. Kappans bakre del är vid midjan ordnad i fållar och prydd med snörmakeribesättning. Kappan fullständigas af s. k. invalidärmar. Dessa liksom kragen äro prydda på samma sätt som nedre delen af kappan. Ylleklädning. Kjolens garnityr består af en volang, ordnad i veck härtill användes i rödt och grått randigt mousseline de laine. Man arrangerar det så, att på både den främre och den bakre draperidelen ränderna gå snedt. På det korta, blusliknande lifvet gå ränderna vertikalt. Den 10 cm breda lifgördeln så väl som ärmbesättning och krage äro af röd sammet; likaså ståkragen och rosetten vid klädningens högra sida. Hatten är af röd bastflätning; brättet är fordradt med siden i hattens färg, ordnadt a plisse '. Ett smalt perlbroderi omgifver hatten. Kring kullen går ett rödt sammetsband; dertill kommer en grå sidenrosett. (Se mönsterbilagan.) Kappan framställes af blå- och hvitrandigt limoussine; främre delen är hel, bakre afskuren; dess nedre del är veckad. Ärmarne, hvilka framtill bilda en pelerin, hafva blått sidenfoder liksom kappans bakvåd. Hatten är af grå engelsk halmflätning; rosettgarneringen är af blåa repsband. (Se mönsterbilagan.) Regnkappa. Drägt f ö r unga damer. Kjolen täckes af en plisserad volang af voile. Det främre och bakre draperiet framställas af voile i mönster. Garneringen, som omgifver bröststycket på det släta lifvet, är af samma tyg som draperiet. Denna
St:r vid 1823 års Riksdag påyrkad, af K. M. i 1834 års Riksdagsberätlelse såsom riktig erkänd, samt slutligen (serskildt hvad Reg:frsLäkaren angår) j så måtto bekräftad, att K. M., med gillande af StatsRådets gjorda framställning af d. 9 Nov. 1853, förklarat RegrtsLäkaren, såsom ägande Kaptens tjenstegrad, böra aflönas lika med Kompanis chef. Jag får således på dessa skal, och under åberopande af hvad jag för öfrigt anfört, äran föreslå att R. St:r måtte besluta: Den 4 December e. m. 38a 1:0 Att Arméens och Flottans ordinarie läkarebeställningar måtte i aflöningsväg ställas i jemnbredd med de officersgrader vid' indella Arméen, som med dem äga lika värdighet; 2:o Att de läkare vid Arméen eller Flottan, som tillhöra ständigt garnisonerande trupp och således äro förpligtade till daglig tjenstgöring, utan rätt till semester, måtte i likhet med Ingeniörofficerarne upbära det dagtraktamente af En R:dr b:ko, som för dessa är faststäldt, när de till serskild tjenstgöring beordras; 3:o Att ÖfverFältLäkare, FältLäkare, Regementsoch Sjukhusläkare, samt Förste och Andre Bataljonsläkare måtte i Resereghtet upföras till lika traktamente med sina vederlikar i tjenstegrad; 4:o