Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s nuvar. beslut i frågan, dymedelst att man anvisar på hvad som i framtiden kan hända, anser jag icke vara rätt, utan tror det endast vara svepskäl. Man har dessutom yttrat att det vore en orimlighet att bevilja detta anslag, och såsom skäl för denna sats har man framfört liknelser från andra länder. Dervid har man dock visligen förbigått sådana länder, som kunde sättas i samma kategori med Sverige, nemi. Baijern, Holland, Belgien, Sachsen, Wurtemberg etc., och hvarföre det? Jo, derföre att dessa staters civillistor ära alla högre än Konungariket Sveriges. Deremot har man anfört att presidenten i Förenta Staterna icke har högre årligt anslag än 100,000 r:dr b;co. Denna liknelse anser jag dock icke kunna hafva någon den allra ringaste tillämpning på Sverige; ty presidenten i Förenta Staterna lärer väl aldrig kunna komma alt anses annorlunda, än såsom en på vissa år vald embetsman som för denna tid åtnjuter sin lön. Dessutom lärer det väl icke vara någon hushållsanda, som ligger lill grund för detta ringa arfvode i de Förenta Staterna, utan jag tror att det är en ganska vis politisk åtgärd af republiken. Vi veta nemi. något hvar, huru val till president tillgår i Florenia Staterna. Men hvad man kanhända icke så noga känner, som dock är en obestridlig sanning, är alt kandidaterne utlofva åt dem, hvilka hafva ett större antal röster alt disponera, att i händelse de blifva Den 11) Februari f. m. valda till presidenter, skola de i republikens tjenst använda dessa personer, deras slägtiugar och anförvandter etc. Skulle man nu hafva beviljat ett stort arfvode åt presidenten, sä skulle dessa platser blifva ännu mer eftersökta och i följd deraf agitalionerne vid dessa val blifva ännu större än de äro. Skulle deremot denna liknelse på något sätt kunna tillämpas pä Sverige, så vore det visserligen icke på det K. apanaget, utan på vära högsta embetsmäns löner, och i det fallet tror jag att dessa 100,000 r:dr skulle sannerligen icke taga sig sä illa ut.
Han fick nu en matsked varmt vin. Kl. 8 började han tala, fastän i början otydligt. När han kunde tydligare tala, funno vi att han yrade, trodde sig ha varit i en skog, der han “fått ond fäng“, såsom folkuttrycket var. När jag nu undersökte fötterna, hade frosten alldeles försvunnit, ehuruväl de, likasom benen, ännu voro mycket kalla. Kl. 10 på aftonen var han i stånd att något röra på benen, men klagade öfver smärtor i dem, likasom i fötterna. Jag lät åter lägga kalla dukar på dessa partier. Nu åt han en liten portion äggkaka, och sof temligen bra under natten. Följande morgon voro fötterna varma, och värkte icke mera. Tårna hade återtagit den naturliga färgen, men voro, likasom fötterna, mycket ömma. Pulsen var nu stark, och han klagade öfver törst. Mina medicinalier voro lemnade i Wisby, till följd af skepparens hastiga afresa; jag kunde således icke försöka en åderlåtning eller gifva den sjuke något annat än hvad jag förut gifvit honom. Jag lät tillreda något tunn hvetemjölsvälling, hvaraf han förtärde mycket. Kl. 9 var pulsen mera lugn. Mannen kunde ledigt röra sig och fick andas stilla och lugnt, åt något och fick derefter sofva. På aftonen lät han leda sig till en båt; han kunde nämligen icke gå ensam. Mycket belåten begaf han sig nu på sin hemfärd, och tackade mig, som Försynen tillåtit bli ett verktyg för hans räddning från timligt – och måtte det också bli från evigt – förderf.“ I Alsens socken i Jemtland går den sägen, att en klockare, som bott der i nejden, hade blifvit rik genom likplundring. Slutligen röjdes han genom en hustru i Berge, som blifvit qväfd genom ett ben i halsen och såsom död jordades. Då tjufven, i afsigt att beröfva liket en vigselring, som hon bar på fingret, stödde knäet emot qvinnans bröst och ryckte till, hade benet lossnat och den skendöda kommit till lifs, hvarpå tjufven angafs och fick sitt straff.
Eskilstuna, Rådstufvu-Rätt, dess flera Embetsfel, Just, Omb, Brrätt. II: 243. Expeditions-Lösen, se Lösen. F. Fabriker, understöd för dem, se Co 11 egiu m, K oa,. mersei, fonderne derunder, m. m. Falun, Rådstufvu-Rätt, dess åtgärd i målet om And, Aspgren, Just, Omb, Berätt, II; 323, Register» 17 Fastigheter, Lån derå från Banken, Revisor. Om tidigare föredragning och utgifvande deraf B, ti. Bet. VI: 149. — Oni afbetalning i Silfver derå B. U. Bet. VI: 67g. Fate bur s-Sj ön, se Sjöar inom Stockholm. Fattigvård, förbättrad, anstalter dertill, Remiss H: 487. 537. E. U. Bet. Skrif. X: 262. *— församlingarnes skyldighet dertill, Remiss II: 486. E. U. Bet. X lii: i48. Skrif, X:- i4o. — för Torpare, Dagkarlar nt. fl., Remiss II: 470. E. U. Bet. VIII: 4g6. 63, 378. — i Carlskrona, Stats-anslagut för den, S. (J. Ber. IV: 38. Fidei-K ommisser, Lån derå i Banken, B, U, Bet. VI: 101. Fiskare, i ! olmslänska Skärgården, understöd för deni, Remiss II: 456. S. U, Bet. IV: 162. Resi. IX: 85, 101. 106. iq5. — Sill-, fond för dem, B. U. Fet. VI: 400. Besl. IX: 35 g. 368. 38 x. B. U, Bet. VI: 602.
Föredrogs a nyo Stats, UtstottekS den 19 sistjedne December, pä bordet laqde Memorial, rörande Stuteriet wid Kungsgärdarne Flyinge och Den z Ianuarii. izy sch Dahlby, och beslöt Ridderskapet och Adeln, att derta Stuteri skulle bibchäljas, men Scatö-Utskottef anmodas att med förslag kill Riksens Ständer skyn» desamt inkomma om wilkoret, sa wä! för Stuteriets inrättning, som om dispositionen af berörde Kungs, gardar. Hwarom samteligRespectirve Ständen genom Utdrag af Prococoilet manligen skulle underrättas. Tlt kuprn. Afwen hade Grefwen Os la Larclis med De» pukationen asgält lil! de andra Atanden medförande detza kwänne Protocolls - Utdrag, samt återkommit, och tillkännagiswic, dek Preste , Scändcts Taleman Herr Erke, Biskopen yccrac det han trodde sig.med wifihek kunna försäkra art Preste, Scandet skulle i fragsn om Flyinge Stuteri med Ridderskapet och A» deln instämma, att hos Borgare - Scandet denna fråga annu ej blifwic företagen, och att Bonde,Ståndet densamma tili Stalö» Utskottet akerförwisat. Sedan Läsningen af listan pa ofwan intagne Protocolls, Utdrag ifrån de andra Stånden blitwit fulländad föredrogs följande, fran Eonstjtutioliö » Ute fkottct inkomne Memorial. Wördsamt Memorial. I den förmodan akt Riksens Högloft. Stander torde finna nödigt och lämpeligt att, i likhet med hwad mid HögstSalig Konung utkörande till Kron - Prins blifwit iakttagit Riksens Stander at Hans Kongl. Höghet Kron, Prins aflägga Hyllnings.
Han kan icke sägas hafva Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskötlens Utlåtande, JV-o zS. 3 ringaste anspråk att emot egarens vilja tillösa sig någon andel. Om en sådan fördel honom förunnas, sker det icke på grund af hans egna rättsanspråk, utan derföre att samhällets och communens fördel icke kan tillstädja klyfningen. Ilar nu Nämnden förklarat samhället och communen icke genom klyfning förnärmas eller kunna lida skada, så måste väl hvarje delegares naturliga lätt blifva oförkränkt oell den ena icke kunna väcka anspråk att tillvälla sig den andras egendom. Genom Nämndens beslut har, i fall af lillstyikt klyfning, ingens förut innehafda rättigheter blifvit förändrade —. livar och en behåller sitt, hvilket måste vara det rältsenligaste. Helt olika är förhållandet, 0111 Nämnden afstyrkt klyfningen. Någon delegare måste då frånträda sin egendom och afstå den till annan person, som likväl förut dertill icke egde ringaste rättsanspråk. Den, hvilken sålunda förlorat en förut innehafd rättighet, måste, om lian anser sig deraf lidande, vara befogad att ställa Nämndens beslut under domares pröfning och kunna lagligen fullfölja sin talan; men har Nämnden icke gripit in på den enskildes eganderätt, må väl icke annan person kunna väcka anspråk att beröfva någon sin egendom. Den af Utskotten antagna reciprociteten i rättighet till klagan öfver Nämndens beslut vöre således rättsvidrig, tillintetgjorde hela nyttan af Nämnd-inrättningen och beredde fördelar åt den bättre lottade på den mindre bemedlades bekostnad.
Vid föredragning af Statssamt AllmännaBesvärsoch Ekonomi-utskottens den 7 dennes f. m. på bordet lagda utlåtande N:o 80, i anledning af väckt fråga, att jordegarne inom hvarje härad och tingslag måtte tilläggas förmånsrätt till skattelösen af fjerdingsmansboställen m. m. lät Ridderskapet och Adeln vid detta utlåtande bero. S. D. Vid föredragning af Statssamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-utskottens den 7 dennes f. m. på bordet lagda utlåtande, N:o 82, i anledning af af väckt fråga om ändring i nu gällande föreskrifter för stämmoböters fördelning, lät Ridder skåpet och Adeln bero vid det yttrande, hvari Utskotten afstyrkt förslaget, att den del af stämmoböterne, som enligt författningarne, kronofogden erhåller, må fjerdingsmännen tillkomma, samt bifölls Utskottens tillstyrkande, att förslaget, att stämmobäterne måtte tillfalla endast församlingarnes fattigvård, ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. S. D. Föredrogs och Indes till handlingarne Statssamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-utskottens den 7 dennes på bordet lagda memorial: N:o 84, i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 44> oc^ N;o 85, i anledning af återremiss å utlåtandet No 60. S. D. Vid föredragning af Statsoch Bevillnings-utskottens den 7 dennes f. m. på bordet lagda utlåtande, N:o 87, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 62 angående vissa ifrågaställa förändringar i heskattningsväsendet samt Uppbördsoch redogörelse-verket afslogs ut - Prot-utdrag den 42 September 4848.
Den af Stats-Utskoltet i behörig form anmälda, och från samtlige Riks-Slånden under den 2 nästlidne April remitterade anledning till anmärkning mot föredraganden af Krigs-ärendén innefattas i ett, Gonstitutions-UtskotleS ti 1 Ista 11 ii t Protocolls-utdrag, för den 21 förutgående Mars, hvaraf inhemlas, hurusom Stals-Utskottet af i832 års Revisorers Berättelse funnit utredtr att Kongl. Majit till Rikets senast församlade Stän der aflåtit Nådig Proposition om tillökning i Gardes-Regementenas aflöimigs-a aslag,;, alt Rikets Ständer, efter pröfning; af behof vet,- bifallit 6 Constilulions-Utskottets Memorial N.-o 7. •uppförandet å stat af i4,io3 R:dr 11 sk., och tillika uppgifvit de utvägar, hvarigenom, enligt Rikets Ständers förmodan, ytterligare nödiga tillgångar skulle kunna beredas; att jemväl, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers Beslut, Gardes-Regementenas aflönings-summor blifvit i Riks-Staten utförda, men alt, genom Kongl. Brefvet den 23 September i83o, dessa Regementens aflöningsoch underhåils-koslnad ökats, utöfver hvad Rikets Ständer å stat anslagit, för Lif-Gardet till Häst med 6,831 R:dr i3 sk. 6 r:st., för S vea Lif-Garde med 5,866 R:dr 27 ks., oclr för Andra Lif-Gardet med 5,866 R:dr 27 sk., eller tillsammansmed 18,564 R:dr 19 sk. 6 r:st., att utgå från och med 1831 års början.
Hans kinder äro nu askgrå, blicken slö; som en skugga glider han ut ur salen, följd af Warnstedt och Struensee. Småningom bryter hela det öfriga sällskapet upp och drager sig tillbaka. Prinsessan Louise skyndar i förväg till sina enskilda gemak, och drottningen, som tagit prins Karls arm, följer efter i muntraste stämning; men då hon varseblir Struensee, som just i detsamma återkommer uppför trappan, hejdar hon sig, lösgör sin arm från svågerns och stammar: – Jag har något viktigt att tala om – gå emellertid in till prinsessan, käre kusin. — Nej, hindra mig icke! Hon vänder om och springer tillbaka genom korridoren, medan prins Karl lojalt försvinner genom bakdörren. Hunnen fram till Struensee, stannar hon flämtande och rodnande, ser på honom med stora, kärleksstrålande ögon och säger i dämpad och en smula osäker ton: – Du kommer väl i afton, min älskade? Men han skakar sitt hufvud och håller henne tillbaka, då hon vill glida in i hans famn; ser sig försiktigt omkring och kysser hennes hand: – Omöjligt, min drottning! Jag måste taga hänsyn till din säkerhet, om icke till min egen! Hennes min är otålig och en smula föraktfull. Det är icke första gången hon hör detta fega tal om hänsyn. Hon hatar det. Hon skulle velat tvinga honom med sin lidelse till glömska af, att det finns andra människor i världen än han och hon. Hvad bekymrar det henne, att prinsessan Louise nu får vänta och att prins Karl måhända står undrande därborta bakom dörren? Men den man, hon gett sin kärlek, tänker alltid i första rummet på andra människor och i sista rummet på henne! – Dessutom har jag stämt möte med Brandt – tillägger han. Hon småler matt, men hennes ögon äro fulla af tårar. – God natt då! – säger hon vekt. – Jag önskar att jag icke vore drottning – eller att du vore konung. Så vänder hon sig om, med hufvudet sänkt, och går. I slottsparken sitter en gök och gal så förtvifladt, som förtärdes han af en hopplös kärlek till den sjunkande solen. Hoho! Hoho! upprepar han ideligen i melankolisk enformighet.
Den civila Ämbetsmannavägen, hälst den HofJunkaren sjelf beträdt, var väl längesedan utvald, såsom både den mäst passande, och den, der en yngling med talanger, kunde göra riket den verkligaste nyttan; men tiden til hans skiljsmässa hemifrån hade hittils blifvit lämnad oafgjord; nu beslöts ändteligen, i anseende til hans utmärkta förstånd, at den ej skulle upskjutas längre än til följande årets början. Aftonen var skön. Solens halfva rund hade sänkt sig nedom de vestliga skogstopparne, och dess sista strålar framsmögo glest mellan de löfrika askrarna på gården. En mild purpur färgade de strödda molnfläckarne vid horizonten, och utbreddes öfver sjöns lugna yta, endast här och der ringlad af lekande fiskar. Svalorna qvittrade från den halmtäckta ladan och några brummande torndyflar hjulade omkring nejden. En öfver måttan präktig afton Ers Nåd! sade Licenciaten Magister Husælius, som med gravitetiska steg kom ifrån studerkammaren och blåste tobaksröken från sin pipa i långa hvirflar mot den fria himmeln. Månne man icke borde taga sig någon motion på maten, och njuta naturen, tillade han med en bugning. Jo, vi kunde göra en liten promenad til kiosken, svarade Friherrinnan. Promenaden företogs; lilla mopsen sprang förut och gjorde fiendtliga anfall emot grisarne i vägen, och Magistern gick några steg bakefter för at icke genera med pipan, och gjorde sina philosophiska betraktelser öfver spindelnäten emellan gärdsgårdsstörarne. – Apråpå, sade Hof-Junkaren vid framkomsten, har Herr Magistern Avisorna för i dag med sig? jag ögnade så hastigt igenom dem. Magistern drog up Avisorna ur fickan och lämnade dem til lilla Fröken, Anne Julie, som på pappas befallning skulle läsa hårdt – hon började: ”Stochholms Posten. Ut-drag af et bref ifrån Götheborg, da-terat den 7:de sistledne Mars: Nu tyckes Sill fifi Magistern. Fy! är det något ord som är svårt, så stafva.
Plantering af endast ek har icke till någon anmärkningsvärd omfattning under tiden för denna berättelse inom länet blifvit verkställd; men deremot hafva betydliga planteringar af andra löfträd dels med dels utan blandning af ek företagits. Likaledes hafva försök blifvit gjorda med plantering af mullbär splantor, deraf Hennes Maj:t Enkedrottningen under våren 1859 förärat Hushållnings-Sällskapet 200 stycken; och ehuru plantorna något tagit sig, har likväl försöket, i anseende till klimatets stränghet, slagit så ut, att det ej gerna kan mana till efterföljd. Inom länet finnas få större sågverk, hvarföre den skogsförödelse, som i nästföregående berättelse anmärkts såsom för handen inom länet, icke gerna kan tillskrifvas dylika anläggningar, ehuru de visserligen i sin mån bidraga dertill genom den för skogsägaren lättade, mången gång icke af nödvändighet eller behof påkallade, utvägen att till dem afsätta sina skogsprodukter. De i norra delen af länet belägna större sågverk förbruka hufvudsakligen dels egne, väl skötte, skogar, och dels sågtimmer, som från skogrika trakter i andra län uppköpas; och från dessa sågverk utföras äfven plank och bräder i betydlig myckenhet. Af skogseldar har länet under femårsperioden icke synnerligen varit hemsökt. Den betydligaste, uppkommen genom bristande tillsyn vid jordbränning, har inträffat å skogen till Krägga gård i Öfver-Grans socken och ödelagt 8 å 10 tunnland. I öfrigt hafva endast några mindre skogseldar förekommit, hvilka dock ej förorsakat anmärkningsvärd skada. På sätt i denna berättelse förut är antydt, kan såsom regel antagas, att, der laga skifte ägt rum, stängseln snarare ökats än minskats, och att skogarne derigenom betydligt medtagas lider intet tvifvel. Allmogens vana att utmärka lands-, häradsoch byvägar vintertiden med unga granoch tallträd inverkar äfven högst menligt på skogarnes bestånd, på hvilket missbruk Länsstyrelsen derföre uti utfärdad kungörelse fästat länsboernas uppmärksamhet.
BancoUtsk:s skrifvelse af d. 18 Mars i83o, införd i nu gällande b:coreglemente af samma år, Utsk. måtte få lemna Bancofullmägtige uppdrag och autorisation alt till K. M. i und. öfverlemna en afskrift af det nu upprättande brcoreglemente, samt anmoda fullmägtige att, i händelse flera eller färre utaf de i samma reglemente befintliga stadganden, som äro af den egenskap, att nåd. kungör, för deras allm. tillämpning och verkställighet hör föregå, icke vid riksdagens afslutande hunnit blifva från B. St. i und. anmälda, då hos K. M. göra und. anhållan i detta hänseende.” Detta bifölls af Borgareoch BondeStm; men PresteSt. fattade särskildt beslut. Häraf torde således R. o. Ad. finna, att, oberäknadt den omening, som skulle ligga deri, att i i835 års btcoreglemente införa, hvad som genom skrifvelse af d. 18 Mars i83o särskildt uppdrogs åt Bancofullmägtige med afseende ensamt på det då upprättade reglemente, så finnes nu ett alldeles nytt reglemente upprättadt, som ej kunde vara föremål för sista riksdagens beslut, och på hvilket således slutmeningen i i83o års reglemente ej heller kan vara tillämplig. Jag anhåller, att BancoUtsk;s betänk. N:o x44- v‘d sista riksdagen måtte af Hr Ridd.secret. uppläsas, på det man deraf må finna, att det var R. St. sjelfva, som då autoriserade fullmägtige att öfverlemna brcoreglementet till K. M.; och jag frågar, om detta är detsamma som en autorisation af BancoUtsk., såsom 2 Stånd nu beslutat. Vidare förekommer, att hela reglementet, till hvarenda bokstaf, då underställdes R. St:s egen pröfning, men att helt annorlunda nu tillgått, då BancoUtsk. af egen magt och myndighet uppgjort detsamma, utan filt RiksStrn ens fått se en betydlig del deraf.
Saken var i korthet att en båt, kommande från Jutland och som varit ute i svår nöd, begärt lots; och på nämde båt befunno sig tre högst underliga matroser, som icke syntes hafva något att beställa med manövrerna. Ankommen till norska Hvalöarna, dit båten skulle, blef lotsen uppkallad till de konstiga matroserna, och sedan han erhållit penningegåfvan, hugnades han med den underrättelsen att han lotsat ingen mindre person än Danmarks tronarfvinge. Att detta var sanning bekräftades snart, då det förljöds att Fredrik VI, danske konungen, sändt arfprinsen – Kristian Fredrik benämdes då ännu icke kronprins – till sitt kära Norge såsom dess ståthållare. Han skulle efterträda vice ståthållaren, prins Fredrik af Hessen, som kallades till befälet vid armén i Holstein. Under denna med flera vådor förenade färd hade arfprinsen varit nödsakad att ikläda sig matrosdrägten för att undgå att bli tagen af de kring kusten kryssande svenskarne. Det var en för Norge utomordentligt märkvärdig epok, den, i hvilken Kristian Fredrik spelade sin stora sjelfskapade roll. Han, hjelten i en dramatisk dikt, ett stjernskott på konungarnes himmel, försvann väl sjelf såsom ett irrbloss, men hvad som för hans skull blifvit skapadt och som väl eljest aldrig blifvit skapadt så – Norges nya grundval – står fast. Norrmännen emottogo sin nye ståthållare med förhoppning och tillit, om än icke med det djupa förtroende, den hängifna förtjusning, som de egnat Kristian August, hvars förlust de två gånger upplefde, ehuru på olika sätt, först då efter regementsförändringen i Sverge 1809 han valdes till tronarfvinge, och sedan, då han af Gud så tidigt hemkallades för att prydas med en bättre krona än den, som här tillärnades honom. Kristian August, både såsom ståthållare, såsom general en chef för trupperna vid kriget med Sverge 1808 och framför allt såsom enskilt man, hade hos norrmännen vunnit en sådan dyrkan att icke ens arfprinsen kunde tänka på någon täflan, åtminstone icke så snart.
SARA (utom sig). Mathias, du är i stånd att reta sjelfva Hin onde. SARA. Ja, jag ser det. Tycker du det ä' bra gjordt det der? Åhja, för att vara illa, så är det bra gjordt. Men trösta dej, min lilla galanta; i eftermiddag betalar jag hela olyckan. Magisters Haspers helpensionärer komma till mej klockan fyra. Jag klipper dem, min lilla englabild, jag klipper dem, tjuge nie pojkbytingar för sex skilling hufvudknoppen, och din ättiksflaska står åter lifslefvande på bordet, såsom hon gick här i verlden. Tjugu nie pojkar? SARA. BERTHEL. Ja, min gumma, det är en affär, som skaffar perukmakarembetet gråa hår. Ser du, entreprenaderna, min lilla galanta, de ha gjort mer än en fattig fan till millionär. (till Herman, som under tiden i bakgrunden ordnat spön och refvar:) Men kom nu, min gosse, så gå vi in till oss och polera skedarna. Du ska ha dej en ny frack till prisutdelningen. (ämnar gå till höger). Herrarne kunna göra höger om; derinne blir ingen perukmakarverkstad längre. Jag har hyrt ut SARA (med korslagda armar). BERTHEL. 23 rummet åt en resande och Herrarne kunna hålla till goda med lusthuset. Men der nere regnar det ju in på mina taflor och teckningar. Så har Herrn inte annat att göra, än stå och hålla paraply öfver. Och hvar ska jag klippa mina pojkar? I hufve't, min gubbe. SARA. BERTHEL. SARA. HERMAN. Du ä' ett geni, min lilla galanta, derför gör du oss också ständiga genistreck. Och skynda er nu med bortflyttningen af ert skräp derinne, ty sjökapten är kanske här på minuten. HERMAN (som nedslagen salt sig vid frukostbordet). SARA. SARA. BERTHEL. Nej, jag härdar inte ut längre! Nå, hvad har Herrn der vid bordet att göra? Frukosten är inte ämnad åt någon latmask. Kan jag få köpa lite mat? Här har jag en silfverpenning. Köpa! Betala mej hellre hvad
S. D, Vid förnyad föredragning af Bevilliiingssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 24 sistledne Julii under N;o 25 afgifne, samt den 29 i berörde minad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga olia nedsättning i Tullen å utgående Tjära och Beck; fann Ridderskapet och Adeln, att sedan Ridddéskapet och Adeln, vid granskning äf den utaf Bevillning* - Utskottet föreslagne TullTarifF å varor i allmänhet, jemväl bestämt Tullpröcenten å Tjära och Beck, Utskottens ifrågavarande Betänkande nu endast borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D. Föredrogs i n^o och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 10 dennes under Nto 549 afgifne, samt den 23 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde* Betänkande, rörande DykeriVerketi Ut supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 10 om aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim, Bilagor tili Högloflig© Ridderskapets och Adelns Protocoll, Vid Lagtima Riksdagen i Stockholm* Ar 1B23. Nionde Bandet. STOCKHOLM, Tryckte lios Olop Grahn; 18*4. Bilagor till Pleni-Protocollet för den 3 October, förmiddagen. N;o i.