Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förslaget afsåg då att till en början erhålla blott en mindre Trupp af 60 man Sappörer med nödigt befäl, hvilken skulle utgöra stam för det beväringsmanskap, som kunde finnas tjenligt att densamma tiiidelas, och för öfrigt hafva åliggandet att på Carlsborg, dit den skulle förläggas, bestrida fångbevakningen i stället för de dertill nu beordrade kommenderingar af indelda arméen, emot det att hvad nu af anslaget till fångvården utgår för dessa kommenderingars underhållande finge påräknas till den nya truppens underhåll, hvarigenom den härför erforderliga nya årliga utgift kunde inskränkas till det ringa beloppet af 3,640 R:dr och förslaget förmodades blifva antagligare. Förslaget vann dock ej bifall af Rikets Ständer.” ”Behofvet af Ingeniörtrupper för Svenska Arméen, hvilken ensam bland Europas krigshärar saknar dem, är emedlertid så påfallande och oafvisligt, att det icke längre bör undanskjutas 5 och Chefen för Ingeniör-korpsen bär derföre, uti det af mig anmälda betänkande i ämnet, ånyo framställt nödvändigheten af en serskild Ingeniörtrupps snara uppsättande och dervid genom flera anförda välgrundade skäl ådagalagt, att denna trupp, för att åtminstone komma att stå i det förhållande till Arméens numerär på fredsfot, som i de mindre Europeiska staternas arméer ansetts oundgängligt, rätteligen borde bestämmas till en Sappör-bataljon af 360 man, med nödigt befäl, på 3:ne kompanier, hvartdera indeladt uti 2 Sappör-, 1 Minöroch 3 Pontonier-afdelningar, hvilken Ba - Transport R:dr 1,212: 40, Kongl. Maj:ts Nud. Prop. om Stativ. 1850.
M. gjord hemställan om inrättande af ett centralhandelsoch navigations-institut härstädes, jemte iivad K. Förvaltningen af sjöärendena och Comroercecollegiuin i gemensamt lind. utlåt, af den 8:de Dec. 182(1 sig utlåtit. Stockholm och Norrköping inse väl bristen, men mena att öfriga befintliga bildningsanstalter, tillika med den underbyggnad en handels-elev kan genom praktik vinna, skall till en del uppfylla behofvet. Götheborg tillika med Gefle inse behofvet af ett liandels-instiluts inrättande, och önska, i delta afseende, anslag af Staten. Calmar och Carlshamn tro sig äga de bildningsanstalter de behöfva; men alla äro ense, att ett handels-institut icke bör förenas med en navigationsskola. I afseende härpå, samt på grund häraf, att inga offentliga af Staten inrättade handelsskolor förefinnas, och då den underbyggnad en contorist kan i apologistskolor och sedermera genom praktik å handelscontor inhemta, icke är för hans yrke tillräcklig, hafva K. Commercecolltm och K. Förvaltningen af sjöärendena tillkännagifvit den önskan, att ett handels-institut måtte i Slockholm inrättas och Staten genom offentliga medel dertill bidraga. Stockholm den a3 Mars 1840. Afskrift. Bilaga Litt. C. Öfvertygade att Hr G. F. Smerling och Hr Gust. Beskow med fullkomlig sakkännedom bedömt det handels-institut Hr Secreteraren A. P. Bromander här i staden inrättat, förena undertecknade sig med nöje uti den önskan och det omdöme desse herrar skriftligen uttryckt i afseende på ett anslag af allmänna medel till bemäldta institut. Stockholm den 22 April l84o. Kantzow. C. F, Bohnstedt, Grosshandlare. Gust. Hegardt, Carl Arfvedson, Grosshandlare. Grosshandlare. Carl B.. Roth, Joh. Christ. Schmidt & C., Grosshandlare. Grosshandlare. G. Michaelson, W. Benedicks Grosshandlare. Grosshandlare. Joh. Schön, Grosshandlare. Abr. Rydberg, Grosshandlare. Carl Joh. Ekerman, Grosshandlare. Adolf Fredholm, Grosshandlare.
REKTORSKAN. tryckte en annan qvinna i sina armar och bröt de eder han svurit min döende mor. O, min Gud, min Gud! OSCAR. VIOLA. Det är jag redan. Det blef jag den dag han lyckans bägare så som du har delat vår, Oscar. Neka om du kan. Man delar inte ostraffadt Sötman för dig, bottensatsen för mig. Din hustru har för dig ingenting annat varit än en lifstidsengagerad hushållerska, en värdelös skugga på ett solbelyst lif, ditt hem endast en hviloplats der du hämtat nya krafter till nya nöjen, ditt barn... OSCAR. skyllningar! Jag har inte varit sämre make än de fleste. VIOLA. Håll upp, håll upp med dessa vansinniga be hustrurs hjertan, som äro förenade med dessa flesta? REKTORSKAN. Det är möjligt! Men har du sett ned i de min son den äran att stanna under hans tak. drag). Det bara förvånar mig, att du så länge gjort VIOLA (drager ett djupt ande Det var för barnets skull. Såå, verkligen? REKTORSKAN. VIOLA. såvida inte mannens förbrytelse är sådan, att den kan dömmas af lag. Och hvad hade min man sådant dåd fins intet straff. Ni skulle ha tagit gjort? Endast krossat sin hustrus hjerta, och för barnet ifrån mig, uppfostrat honom i förakt för den förrymda modern och gjort honom till en lika hjertlös egoist som hans far, och det ville På en frånskild hustru faller alltid skugga, jag inte. Hur jag grubblat nätter och dagar för barnet det vet blott Gud. att finna en utväg att krossa bojan utan att skada OSCAR. Farbror, säg att jag drömmer! skrif under. Gör slut på det här opassande uppträdet och VIOLA. REKTORSKAN. öppnar sig? Nej, aldrig! Frivilligt stänga den räddningens dörr som REKTORSKAN. din son i förakt för den förrymda modern. Är det då bättre att uppfostra honom i förakt för den straffade fadern? VIOLA. Du yttrade nyss att vi skulle ha uppfostrat är bättre att Alf lär sig förlåta en brottslig far än akta en som ingen aktning är värd. Viola!
Hr Åkerman har i sitt yttrande sjelf åberopat del af honom till Const.Ulsk. ingifna förslag, hvilket han vet vara af samma Ulsk. underkändi, och har på sådan grund, icke som gemensam lanka föreslagit R. o. Ad. alt godkänna nämnde förslag, och skicka detsamma som en gemensam tanka till Utsk. för att sammanjemkas med det af Utsk. framställda, utan deremot uppgifvit allmänna grunder att som gemensam lanka lill Utsk. afgå, dä likväl grundlagen i 56 § endast tillstädjer att göra anmärkmr vid ett Const.Utsk:s förslag, hvilka skola till Utsk. öfverlemnas för att sammanjemkas, icke att uppgifva grunder för nya förslag. Nu är det likväl bra omöjligt att sammanjemka allmänna grunder för ett nytt förslag med ett redan uppgjordt, ty detaljförslag saknas; och det kunde hända, att Utsk. gör sig sjelf till författare och kanske inkommer med ett alldeles heterogent förslag, bvgdt på främmande grunder, och dessa, inkastade i det af Utsk. afgifna förslaget, skulle frambringa ett foster, som vore mera löjligt än nyttigt. Jag har nyligen eller först i går varit så lycklig att kunna förskaffa mig ett utdrag af ConstUtsk:s protocoll, innefattande Utsk:s svar på Hr Åkermans dit ingifna motion. R. o. Ad. känner, att det är Const.Utsk:s skyldighet, då en ledamot af RiksShn ingifver ett förslag till ändring i grundlagen, begärandes Ulsk:s utlåtande deröfver, att samma Utsk., jemlikt 84 §, skall gifva honom ett sådant, innehållande motiverne för Utsk:s afslyrkande, med rättighet för denna ledamot att genom trycket kungöra Utsk:s beslut, och att för innehållet af sitt förslag enligt tryckfrihetslagen ansvara. Detta villkor för kungörandet hade, i min öfvertygelse, varit tillräckligt för att visa hvad grundlagsstiftarena menat, ronde förändring i Rikets grundlagar.
Men, lika litet som Utskottet således kan godkänna de af Rikets Ständer först antagna correctiven mot IIof-Rätternes öfverhopande, lika litet kan Utskottet finna det correctiv tillräckligt, som vid sista Riksdagen antogs såsom tillfyllestgörande. Om än rättigheten för en kärande part, som vunnit vid första Domstolen, att i vissa fall emot borgen söka verkställighet å domen, utan afseende å vederpartens erlagda vad, må vara i andra hänseenden gagnelig, på sätt Utskottet skall söka ådagalägga uti ett sednare Lag-UtskoUeCs Betankandcj N-o 52. y Betänkande, der delta ämne serskild t kommer alt behandlas, är det likväl olänkbart, alt en sådan rättighet skall kunna visa något verksamt inflytande i det hänseende, hvarom här är fråga. Ty då Hof-Rätterne nu knappt medhinna sina functioner såsom tredje instans, under det en mängd tvister hejdas vid andra instansen genom stadganden om summa appellabilis och fullgörande af dom, lärer man näppeligen kunna föreställa sig, att, sedan man borttagit dessa stadganden, Hof-Rätterne skulle kunna i oförändradt skick blifva tillräcklige såsom andra instans, endast till följd af en åt kärande parter, som vunnit vid första instansen, medgifven, men kanske sällan begagnad rättighet att, emot ställd borgen och återbetalnings-skyldighet med ränta, ifall han sedermera tappar, söka verkställighet å domen. Efter Utskottets åsigt återstår alltså endast det, hvarmed Lag-Coraiteen börja t, eller ett öppet erkännande, att den ifrågavarande reformen svårligen kan utföras annorlunda, än i sammanhang med Hof-Rätternes förstärkande. Men om detta erkännes, måste man ock erkänna, att frågan i sjelfva verket har den vidsträckta omfattning, att den icke, med något hopp om ändamålsenligt resultat, lämpar sig i sine delailler till behandling af Rikets Ständer i första hand. Ämnet innefattar icke blott frågan om vissa Domstolars indragning och de lagförändringar, som deraf föranledas, utan äfven frågan om de qvarstående
Riksdags-Ordningen stadgar, att, då hos Riks-Ständen olika meningar uppstå, Ridd. och Ad. Prat. V B. 2 Afd. “71, 72. 5'6 2 Den 30 April. angående nya Utskotts* tillsättande,' eller till hvilket Utskott uppkomna frågor och ämnen böra remitteras, och Stånden ej genom bestämd Pluralitet kunna skiljagtighiterne afgöra, Constitutions-Utskottet med Riksens Ständers rätt derom äger besluta. Om vid ett sådant fall, tvänne Stånd innom Utskottet stadna mot två, föijer deraf att den begärde upplysningen ej kan erhållas, och att frågan, om än aldrig så vigtig, inåste förfalla. Jag tillstyrker således att Constitutions-Utskottets föreslagne Redaction af 38 §■ måtte godkännas med det af Herr Cederskjöld projecterade tillägg af orden: i BancoUtskottet, näst efter orden: men i de Mål-—i hvilket tillägg mycket förtydligar, men ingalunda förändrar sjelfva saken. Friherre Stael von Holstein: Man må tala ocjh , vända saken huru som man behagar, så blir det dervid, att bifalles denna förändrade Redaction, sä får Constitutions-Utskottet en förökad magt j det har redan tillräckelig magt förut. Constitutions-Utskottet har för det närvarande i grund af Regerings-Formen inga hemligheter att bevara. Det är just genom denna nya Redaction det sålunda skulle lika med Banco. Ut-kottet få sådana, och dä det på Utskottets egL-n förklaring skulle ankomma, hvilka ärender, som vora hemliga, så synes grant deraf, att Ständernas rätt blefve så minskad, att den i en så väsendtelig del som Controllen öfver Embctsmännen , kommer helt och hållit att förfalla. Den 30 April, 563 Den stora olägenhet , som skulle uppkomma deraf, att i Utskottet två Stånd stadna emot två Ständ, är lätt häfven derigenom att Alternativerne framställas till Ständernas afgörande.
Så erfordrades i pianoklassen, som med ett stort antal elever endast hade 12 lärotimmar i veckan, en tillökning af 10 timmar och en löneförhöjning för läraren af 1,000 R:dr; i klassen för blåsinstrumenter, med likaledes 12 undervisningstimmar, men omkring 30 elever, en tillökning af 8 timmar och 800 R:dr; och för läraren i musikens historia och estetik, som, med endast 600 R:drs lön, hade 2 timmars föreläsningsskyldighet i veckan, en förhöjning af 600 R:dr; äfvensom arfvode för Orkester-anföraren 300 R:dr; löneförbättring för bibliothekarien 300 R:dr, och för vaktmästaren, som nu endast har 450 R:dr, 50 R:dr, samt tillökning i hyresmedel och expenser, tillhopa 1,250 R:dr; och är med åberopande häraf yrkadt, att berörda belopp måtte af Rikets Ständer beviljas. Af de Rikets Ständer i ämnet meddelade närmare upplysningar, äfvensom af hvad utaf termins-katalogerna inhemtas, finna Rikets Ständer ådalagdt, att Musikaliska Akademien, der under sednare åren undervisningen synes med nit och på ett verksamt Batt hafva blifvit ombesörjd, har behof af någon tillökning i hittills varande anslag, derest denna undervisningsanstalt skall kunna på ett fullt tillfredsställande sätt fortgå och ändamålsenligt utvecklas. Men då Rikets Ständer ej äro i tillfälle att tillförlitligt bedöma lämpligheten af den nu föreslagna fördelningen, hafva Rikets Ständer beviljat den yrkade tillökningen i Musikaliska Akademiens anslag, 4,300 R:dr årligen, att enligt E. K. Maj:ts nådiga disposition, efter Akademiens hörande, för undervisningens befrämjande vid Akademien användas. Naturhistoriska Riksmuseum. 72:o
Denna vore för universiteterna att söka endast uti den särskilda akademiska jurisdiktion*!!; och då bemälda jurisdiktion, till följd af Kongl. Förordningen den 2 April 1852, nu mera upphört, så borde ifrågakomne förrättningar blifva gemensamma för universiteterhä och de städer, hvaruti de äro förlagda, och det så mycket hellre, som en sådan förändring vore förmånlig åtminstone för universitetet i Upsala, hvilket *f de särskilda taxeringarne hade endast olägenheter, hvaribland den, att en»•amt för deras skuld nödgas aflöna en särskild tjensteman, akademie-bokhällaren. På grund häraf har föreslagits, att §§:ne 44, 92 och 93 måtte ur beviilnings-förordningen utgå; men att, såsom någon ersättning för den rättighet, universiteterna hittills innehaft, dem måtte uti 89 §,. hvilken för sadant ändamål äfven blifvit återremitterad, tilläggas rätt att i universitets-städernas taxei ings-kommittéer representeras af ett större antal ledamöter, än hittills, i hvilket afseende herr professor Carlsen hos högvördiga Preste-ståndet föreslagit, att antalet af de i 2 mom. af sagde § för akademie-staten bestämda ledamöter matte förhöjas från två till fyra. Inom nyssnämnde Stånd har åter herr professor sigurdh, med hvilken herr professor Bring och herr prosten
Ulsk:s utlåt, ådagalägger alt denna undersökning skedde under 2 månader, men det är derföre icke sogdt, att dertill åtgingo 2 månader; ty förrättningen hade kunnat börjas i slutet af Juli och lyktats i början af Augusti. Öland är i4 mil lång och icke så smal, att blott en sträcka af hemman går från norra udden tili den södra, ulan hemmanen äro i allmänhet belägna på 2tne linier längs östra och vestra kusten, så alt man bar åtminstone öns dubbla längd eller 28 mil af bebodda sträckor all beräkna. Skulle man väl då kunna föreställa sig, att alla de hemman, som ligga på en sträcka af 28 mil, kunna hinna undersökas till beskaffenhet af deras jordmån och riktigheten af deras skattläggning m. m. under loppet af 2:ne månader, äfven om bela denna tid blifvit derpå använd? Det besynnerliga förhållande inträffar ock, att premissen till Kammarrådet Liljen roI hs betänk, icke synes stå i öfverensstämmelse med den slutsats, hvartill han kommit. Man har sagt, att Öländningarne tillförene haft större fördelar än nu; hvarföre hafva de då icke framdragit bevis härpå? Jag tror ej, att så orättvisa domare finnas i landet, att om verkliga bevis framläggas af hela landskaps innebyggare, de skulle lemtias utan afseende. Man har, såsom bevis på de Öländska utmarkernas D c 11 20 M a j c. m. oduglighet, åberopat, att kring dem icke finnes någon stängsel. Förhållandet är, att man icke der har tillgång på trädvirke till gärdesgårdars uppförande; men deremot har man kalksten eller s. k. flisor, som med mycket litet besvär uppbrytas och begagnas till stängsel. Att sådan finnas, torde jag få bevisa genom ett sval-, som en hvar plägar få höra, om han vill köpa af de små hästarna, som folket på ön kallar kungshästar. Då svaras, att sådant icke utan svårighet låtar sig göra, ty sedan Alfvare» numera blifvit delad och mångenstädes inhägnad, kunna kungshästarne ej mera löpa ikring ön såsom fordom, ty när de instängas blifver racen större, emedan litenheten kommer af köld och foderbrist om vintern.
Hon hade nämligen i föregående torneringar varit hans Dame; men vid detta tillfälle, i den tro att hon ännu ej vore återkommen från en resa, bar han, i stället för hennes färgor, den för sin fägring lika frejdade Grefvinnan Höpkens; och blef derföre nu af den öfvergifna Sköna, i det högsta chevalereska pathos, ställd till rätta. Äfvenså bivistar läsaren villigt det Divertissement, som den 19 Augusti 1786, då Konungen ”lade hörnstenen vid Brahelund till det nuvarande Haga”, uppfördes i dess park, med ”gröna fältet” till skådebana, med musik, chörer och baletter ”spridda på flera ställen i bosquetterna” 151. Det höfdes der Nöjets genius, att sjunga: Jag ändtlig med en Kung förenar mig i dag; Men det är ej en Kung, blott Gustaf sjelf jag följer. Vården, Lekar, Löjen, Frid, Detta rum, som jag bereder, Der engång, från mödans tid, Gustaf går att söka eder! Skingren med er andedrägt Allt det qval, som lifvet tvingar; Ock låt, kring den grund jag sträckt, Sväfningen af edra vingar Jaga bort bekymrets flägt; Låt, af Floras hand betäckt, Blommor här kring spiran knytas, Och, ibland, i herdadrägt Kungamanteln glädtigt bytas; Låt, från tvångens höghet fri, Oron här hans tillflykt skona; Offren honom ock en krona, – Men må den af rosor bli! De största af Oxenstjernas skaldeverk äro ”Dagens Stunder” och ”Skördarne”. Dessa ha äfven, jemte sången öfver ”Hoppet”, alltid varit de berömdaste. På dem lade han ock sjelf, i alla afseenden, mesta vigten; måhända med tillägg af den lilla lärodikten ”Oskuldens Religion”, hvilken han sannolikt betraktade med mycken faderskärlek.
– Du har intet sinne för det tragiska, du Londemann – säger Niels Clementin ironiskt. – Den där lille kungen är en stor hjälte, ser du. Han har låtit öfverraska sin egen drottning i sömnen och föra henne i fängelse! – Herre Jemine. – Ja! Häraf skulle minsann mäster Holberg kunnat göra en ypperlig comoedia! Den befriade toffelhjälten eller Stygotius’ triumf – Tyst – för Guds skull, Londemann – man håller ännu på att arrestera i stan – och där borta ser du den Lede själf stå med öronen spända och lyssna. Det är Mogens Blach – Bering hette han för resten när han bedrog sina kreditorer här hemma, men sen dess har han för sina förtjänster fått adelskap. För hvar timme som går blir vimlet och stimmet lifligare på slottsplatsen och på hufvudstadens gator. Ingen tycks denna dag arbeta i Kjöbenhavn. Kryddkrämare öfvergifva sina diskar, storhandlare slå igen sina böcker, handtverkare hänga förskinnen på spiken, pigor desertera från sina skurbaljor och gamla madamer lägga bort sina stickstrumpor – alla störta ut för att höra och se, alla eggas af samma nyfikenhet med afseende på hvad som händt och hvad som ytterligare kommer att ske. Framåt middagstiden ses ett sexspann af hvita hästar skrida fram i paradtakt genom det böljande människohafvet, dragande en sjuglasglänsande vagn, själfva förmälningsvagnen, hvari den unga drottningen Karoline Mathilde, med sin gemål vid sidan för knappt mer än fem år sedan höll sitt intåg i hufvudstaden, hälsad af trogna undersåtars jubel. Är det för att fira minnet däraf, som kung Kristian i dag ståtar i hvitt siden, öfversållad af ordnar och guld och juveler? Lik en brudgum sitter han därinne på vagnssätet, med sin halfbror, arfprinsen, vid sidan. Och vagnen rullar festligt fram genom de vikande människohoparna längsmed hufvudstadens förnämsta gator, men kungen är blek som ett lik och stirrar omkring sig med stela ögon.
!>Ii,j:t, i soljd liaiäl'» villo ^ilvä iiili0t8 8tämloitilllvännä, ätt s^ont;!. ^1:>j:t, till ällr, doIti, ' oilläNtio do 8liäl, 8om lii;^ä till ^rund lon iHIiot8 8t!inoloi'8 l>sväi>I>oiöi'- do lioälut, ä>i»äondo lVumoi-I^otloiiots II>>^d1ÖI^äN,lo, jomvöl vsio 8inm,l ätt ät 8ämms ii08>ut lomnä O088 lXädit;ä 8änotion, moll ätt Xon^I. ^ ^.'c> 8g. Iretg 8t3nclsr till ^rökuinA oell akAÖranäs koreto^o fräsan om olve, kl^ttilinA s Inär3»ili»A8-8t3t ak cle jlä lXumer-Irott6rlet8 8tat nu u^jlioröa löner oell 8tgnöi^3 arkvoöeil, 83 mt 866ncls t>08 LonA>. N3j:t i unclerääni^llet anmäls. Oell lleksiits I<0NA>. Ixx I^rotoeollo, ^er//'. 3^. l^/eöös. «ef /^^o/oeo/Ze/ ö/rie/' /^/nK-ree-^ent/en^ ^«//e/ r'n/ö> //icrns /^onnnAen r « ,8/oe^- /ro/nrs K/o// t/en 17 Oe/oöe/' ^84i). lX ä r V 3 rgn rl e: 8t3t8-RäcIen:
Majit ville i nåder låta vidtaga de åtgärder, som för en fullständig utredning af denna vigtiga angelägenhet kunde finnas lämpliga. Sedan Kongl. Majit, med anledning häraf, anbefallt Kammar-kollegium att öfver denna Rikets Ständers underdåniga framställning sig yttra, hade bemälda Kollegium under den 20 Januari 1860 afgifvit underdånigt utlåtande i ämnet och dervid dels framställt åtskilliga anmärkningar emot de af Rikets Ständer till stöd för deras uppfattning af frågan yttrade åsigter, dels ock lill granskning upptagit de hos Rikets Ständer förekomna särskilda förslag angående grundskatternas inlösande; Och då, enligt Kollegii förmenande, svenska jordens nuvarande beskaltningssält vore så nära förenadt med Statens hela organisation, alt det icke kunde upphäfvas, ulan att denna i de flesta riglningar omskapades, men uppgörandet af förslag härtill skulle, om fullständighet söktes, föra utom den verkningskrets inom administrationen, som vore Kammar-kollegium anvisad, hade Kollegium, på dessa och i utlåtandet för öfrigt anförda och utvecklade skäl, alstvrkl nådigt bifall till åtgärder af ifrägakomna syftning. Elier inhemtande af detta Kammar-kollegii underdåniga utlåtande, förklarade E. K. Majit genom nådigt Dref af den 6 November 1860, på grund af hufvudsakligen enahanda skäl och omständigheter, som de af Kammar-kollegium anförda, det E. K. Majit, efter den utredning frågan erhållit, ansett Rikets Ständers underdåniga framställning icke påkalla någon vidare åtgärd.
Hvad beträffar denna 3;dje punkten, så vill jag icke envist vidhålla den ändring, som Utsk:t föreslagit, men då jag tillhör den afdelning inom Utsk:t, som behandlat frågan, har jag ansett mig böra med några ord förklara orsaken till dessa ändringar. Jemte K. M:ts Rropos. hafva åtskilliga motioner blifvit väckta ang:de ändring i presterskapets aflöning, och afgifne yttranden inom Riks - Den il April f, m. Stånden uttalade en viss otålighet deröfver att en reglering icke kommit till stånd. Denna slags otålighet visar sig också från föreg:de riksdagar, ty olägenheterna af nuv:de aflöningssiitt »ro allmänt kände. ^Man har derföre trott, att allt som kunde få ett utseende att man ej ville fördröja denna reglering, skulle befordra antagandet af den K. Proposm. XJtsk:t har i allmänhet, såsom lt. o. Ad. torde finna, så litet som möjligt gjort någon förändring i nämnde Propos.; oell när det skett, har det skett i följd af motioner eller derföre att man trott att det skulle bereda en lättare framgång inom Stånden. Det är möjligt att man derpå misstagit sig, mea det liar skett i god afsigt. Jag får jemväl tillägga, att den egentliga skillnaden mellan den K. Proposm och Utskits förslag ligger deri, att den förra säger det regleringen skall ovilkorligen ske, då den blir i tillfälle att tillämpas, hvaremot Utsk:t säger, att den bör ske oberoende af tillämpningen. Den argumentation, som förekommer i Statsrådsprotrt, som beledsagade den K. Proposm, gäller egentligen 10:de punkten i R. Stms beslut vid förra riksdagen, men denna punkt tyckes utvisa att löneregleringen kunde vara verkstäld innan afgång skedde bland pastorer. Något sådant der hastigt verkställande af regleringen vore naturligtvis icke möjligt. Utsk:t har vidare sagt, att efter föreskriftens utfärdande skulle det icke dröja så länge innan regleringen blefve fullbordad, och det står visserligen, att den bör försiggå så fort sig göra later; men naturligvis kunna hinder upstå, som göra att densamma icke blir så hastig.