Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en sådan gång funnits till, ehuru betviflad af mången, kan nedskrifvaren af dessa rader intyga, som sjelf i sin ungdom från slottssidan nedstigit i densamma ett godt stycke på djupet. Af öfriga äldre minnesmärken qvarstå, ehuru naturligtvis i förändradt skick, icke heller så få. Wiborg är på samma gång en minnenas och förhoppningarnas stad, det senare förnämligast på det ekonomiska området. Här funnos, utom det omnämnda dominikanerklostret, ännu ett franciskaneroch ett slags nunnekloster. Det förstnämnda förvandlades af Gustaf Wasa till "finska" församlingens kyrka, och de tysta nunnornas hemvist, troligen fordom benämdt "S:t Mariae kapell", är numera privat egendom. Den fordna domkyrkan med sitt höga klocktorn, är äfven ett af Wiborgs historiska minnen. Denna kyrka begagnades i senare tider till mjölförrådshus för ryska militärer; men för några år sedan har af Wiborgs borgerskap väckts fråga om att genom inlösen af detsamma bereda en värdigare framtid åt denna aktningsvärda fornlemning. Inom dessa murar ligger jordad den för sin verksamhet i Finland och den första finska bibelöversättningen så högt förtjente och ärade biskop Mikael Agricola, som, återkommande från en diplomatisk beskickning till Ryssland, afled i Wiborg år 1557. Om det gamla franciskanerklostret gingo underbara sägner bland folket. Byggnaden uppfördes redan år 1481. Ofvanom dess hufvudingång var en tafla fästad, på hvilken följande latinska vers "af en olärder munk", såsom det heter i "Monasterologia svithogothica", blifvit inristad: M.C.D. semel. L. ter. et. X. superaddito. uno. Artificum. manibus. inceptum. opus. aeviternum. Inskriften blef länge och väl obegriplig och gaf anledning till den fantastiska sägnen att kyrkan var en "evärdelig byggnad", som först då kunde ramla när den gåtlika inskriftens betydelse blifvit funnen. Att utfinna den skulle dock ingen annan mäkta än en man som hvarken haft far eller mor.
Vidkommande dernäst öfriga vid elementar-undervisningsverken varande ordinarie lärare-sysslor, äfvensom de vid universitelerna befintliga, lärareoch tjenstebefaUningar, för hvilka, enligt Kongl, cirkulärbrefvet den 6 Oktober 1842, förhöjd tjenstårs-beräkning nu eger rum; så och då det icke kan vara med dessa läroverks sanna nytta förenligt att minska den högre merit-årsberäkning, som blifvit tillagd ofvannämnde otillräckligen lönade tjenstemän, utan att någon deremot svarande billig ersättning i förökade löne-inkomster dem i stället förunnas, har utskottet af denna omständighet hemtat skäl för den vördsamma hemställan, att Rikets Ständer, äfvenväl hvad angår ofvanbemälda lärare-platser, må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om de förhöjda tjenst-årens upphörande och stadgande af blott enkel merit-årsberäkning; dock att en sådan förändring icke må vidtagas förr än Rikets Ständer blifva i tillfälle att åt nämnda lärare anslå den löne-tillökning, som för de olika tjenstegraderna, af hvilka några måste, mer än de andra, såsom blott expektanssysslor betraktas, må pröfvas skälig; med iakttagande deraf, att, så snart dessa löner kunna förökas, dåvarande innehafvare af nämnda tjenster må höras och sig yttra, huruvida de äfven vilja för sin tid de förhöjda löneförmånerna heldre antaga emot åtnjutande af endast enkel årsberäkning, eller om de, utan löne-tillökning, intill sin afgång, önska att bibehållas Allm. liese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 96. 35 vid deri högre merit-årsberäkning, som i redan innehafvande fullmagter kan vara dem tillförsäkrad; att duplikanter, vikarier och extra ordinarier vid undervisnings-verket aldrig må tillåtas åtnjutande af förhöjd års-beräkning annorlunda, än Kongl, skol-ordningen i 3:dje sekt:n 4 kap. 7 § om dubbla år tillåter, då ordinarie lärare åt vikarien afstår dess rätt till högre tjenst-år; samt slutligen att hvad uti 4 mom. af Kongl.
Då det vid 1844 och 1845 årens riksdag beviljade, och vid sednaste stalsregleringen jemväl uppförda reservations-anslag af 6,000 Rdr blifvit ställdt till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, att användas till arfvoden åt de Kronofogdar och Häradsskrifvare, hvilka vore i mesta behof af förbättring i sina aflöningsvilkor, samt det således ankommit på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, om och i hvad mån den ene eller andre af landtstats-tjenstemännen företrädesvis bordt komma i åtnjutande af ifrågavarande anslag, hemställer Utskottet, att berörde motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 24 Mars 1851. J. A. WALLDÉN. ■ ■ . i 00 : :i o ■ : i,j : 'i | ; ’!■> . Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 98. Ank. till Exp. Utsk. den 28 Mars 1851, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af vackla f rågor om upphörandet af det serskilda skattebidraget lill gäldande af 1848 års krigsruslnings-kostnader. (Rgds Afd.) Med afseende 3 Riksgälds-kontorets, utaf dess offentliggjorda räkenskaps-utdrag ådagalagda, fördelaktiga ställning, och då det syntes kunna antagas, att sedan alla delta Verks obligationer för upplånta medel till utbetalningar å det flir 1848 års krigsrustnings-kostnader anvisade kreditiv blifvit inlösta, samt erforderlig tillgång beräknats för alla andra Riksgälds-kontoret redan ålagda och före detta års slut möjligen ifrågakommande utbetalningar, samma Verk, vid nyssnämnde tid, skulle komma att äga en disponibel behållning af omkring 700,000 R:dr, utom den för år 1851 belöpande och under nästa år ingående allmänna bevillning, — har Kongl. Maj:t, i
Vi hoppas, att den svenske statistiker, som en g8ng i framtiden gör upp tabeller öfver de besökandes antal i Norrlands turisthyddor skall stadfiksta detta vArt antagande. Den brittiska och kontinentala Federationens konferens 1 Stockholm hosten 11890, P nationernas liksom i enskilda personers liif intraffar stundom m htindelse, hvilken liksom med ens rycker slöjan fr8n och uppenbarar ett dittills förbisedtmoraliskt förfall, och som derigenom gifver npphob i t en omfattande sedlig upprattelse. Den inslumrade rikttsktinslara vackes, och man ser med blfvan sin förnedring. Nigot sadant tilldrog sig i England, d&amp; parlamentsakten af 1866 (the contagious diseases acts), som ppiibödl reglementering af gro-. stitutionen p&amp; vissa platser, blef tallmant kind. " Är A r t lands moraliska tillstand s&amp; djupt sjunket, att styrelsen nbdgas för helsans bevarande lagstifta för osedligheten sisom för ett nödvandigt ondt i st, för att forbjuda och bestraffa densamma? " s&amp; fragades framför allt bland Englands renhjartade kvinnor. " Kan det vara s&amp;? Nej, denne nya institution &amp; r ett missgrepp, som vilseieder r,&amp;ttsktbnslan, som frestar mannen till synd genom ett bedrikgligt hopp om att undgab sgndens följder, och kvinnan genom att för henne öppna ett af staten ' tolereradt lastbart yrke. En dylik anordning, om än s&amp; valment, m&amp;- ste dock siinka nationalkarakteren, och bör derför afskaffas. ' 1 denna fasta öfvertygelse skred man till verket att söka med alla lofliga medel arbeta för upphihmdet af den niya lagen. Omkring tvlnne i r - tionden varade striden, innan seger vanns, först delvis 1883 sedan fullstiindigt 1887.
Domstolens ledamöter tillstyrkta lydelse: »Den som för ärekränkning tilltalas, må ej med bevisning om sanningen af gjordt tillmäle sig från ansvar fria, utom i de fall, då han tillvitat annan bestämdt brott eller visst slag af brott eller ock viss gerning, som i 8 § sägs. Har den, mot hvilken tillmålet gjordes, varit för brott tilltalad, men blifvit genom laga kraft egande dom från åtalet frikänd, vare ej heller, för befrielse frän ansvar för tillmålet, bevisning tillåten.» Hvad sålunda blifvit anmärkt och yrkadt har redan vid ärendets förra handläggning inom Utskottet utgjort föremål för dess pröfning; och Utskottet finner sig icke deraf nu mera än då föranledt att frånträda sitt i denna del framställda, ur Kongl. Majits Proposition hemtade förslag; hvadan och då detsamma blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet godkändt, Utskottet får inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden, att om antagande af ifrågavarande §, oförändrad, sig med de två öfriga Riks-Stånden förena. 16 §. Denna §, som innehåller stadgande derom, att den, som efter 1, 2 eller 3 § gjort sig förfallen till straffarbete i två år eller till svårare straff, ock skall dömas medborgerligt förtroende för alltid förlustig, har blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden till Utskottet återremitterad i följd af den åsigt, dessa Stånd uttalat, att förlust af dylikt förtroende icke bör ovilkorligen för alltid ådömas. Då emellertid Utskottet för sin mening derom, att de brott, hvarför förlust af medborgerligt förtroende för alltid blifvit i denna § bestämd och hvilka utgöras af de svårare fallen af falsk angifvelse, äro Lag-Utskottets Utlåtande N:o 55.
Skulle likväl kansliet flyttas till något stadens hus, så har man fruktat att stadens styrelse skulle göra påslående om ersättning af hyressumman, 1,000 r:dr och just till förekommande häraf, samt enär man förmodat, att äfven om staden vore skyldig att emottaga förenämnde kansli, densamma skulle finna sig befogad, all begära hushyran 1,000 r:dr, har StatsUtsk. ansett, att äfven vid denna riksdag en underd. skrifvelse från R. St. bör lill K. M. i ämnet ingå. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Just derföre, att jag icke velat gifva något stöd åt ett hyresanspråk från stadens sida, motsatte jag mig inom Utsk. den ifrågavar. skrifvelsen. Utsk. har grundat sitt förslag derpå, alt Utsk. saknade full visshet derom, huruvida hyra skulle af staden fordras eller icke. Jag skulle likväl tro, alt lid för aflåtandet af en sådan skrifvelse först inträffar, sedan man fått sig bekant, att någon hyra blifvit fordrad. Att ifrågasätta en dylik skrifvelse, förrän man med säkerhet vet, att staden begär någon hyra, synes mig vara en nog långt drifven försigtighet, ja nära nog såsom en slags finess, alt från R. St:s sida erhålla ett förklarande på förhand, att en hyra för ifrågavar. lägenheter borde komma i fråga; hvarföre jag anhåller om afslag å denna punkt i Ulsk:s betänk. Frih. Tersmeden: Lika med Gr. Mörner anser jag Ståndet böra afslå Utsk:s tillstyrkande i denna punkt, ty det är up lysl, att en gång tillförene en dylik skrifvelse från R. St. till K. M. afgått, och jag anser följaktligen tillräckligt vara i det hänsendet uti frågan åtgjord!. Först sedan det visat sig, att staden fordrar hyresersättning för den lokal, hvari Ofver-Ståth.-Emb:s kansli blifvit inrymdt, är tiden lämpligast inne alt göra anmärkn. å hvad som skett, hvaremot mindre lämpligt synes mig, att R.
Ersättning af Stockholms Stads Mililär-corps, för befrielsen från korrektionisters bevakande, . 313: 16. 313: 16. Balans till påföljande året: Credit. Utgifter: Beklädnad Sängkläder Inventarier och möbler Eldning och lysning Mat-, dryckesoch kok-käril Renhållning Religions-vård Sjukvård Bevakning Fångtransport Fångars afgång StrafF-exekutions-kostnader Generella förvaltningskostnader . Uppfostringshjelp Afkortning Arbetens bedrifvande Beviilnings-afdrag Remisslage Anmärkningsprocent Extra utgifter 1841 och föregående års, af Kongl. Af ofvanstående utgiftssummor belöpa: „ Norrköpings „ Landskrona Dito dito i Gefle 488: 14. 2. "Vid den granskning af Kongl. Styrelsens förvaltning och räkenskaper för de ifrågavarande 2:ne åren, som Revisorerne ålegat, bar det icke kunnat undfalla uppmärksamheten, att göromålen inom detta Verk under sednare tiden i så betydlig mån ökats, att den der anställda tjenstemannapersonalen svårligen kunnat medhinna att med tillbörlig UPggranhet besörja alla densamma tillhörande åligganden; hvaraf blif - 99 99 99 — 177 — vit on följd, att den kontroll öfver underlydande, hvilken vid inrättningar af beskaffenhet, som ifrågavarande, är af högsta vigt, icke kunnat i allo nöjaktigt åstadkommas. Derigenom, att de emot vederbörande redogörare anhängiga anmärkningsmål, m. fl. lika maktpåliggande ärender, hvilkas utarbetande medtager en längre tid, komma att för de löpande göromålen blifva efterliggande, tillskyndas Staten en förlust, i flera hänseenden kännbarare, än den kostnad, som skulle erfordras för aflönande af ett tillräckligt antal tjenstemän, isynnerhet som Fångvårds-anstalternas och Arbets-inrättningarnes organisation är sådan, att förvaltarnes åtgärder icke kunna på stället underkastas någon kontroll, hvilken först inträffar vid den revision, de till Kongl. Styrelsen ingifna räkenskaperna undergå.
Blir "fer beslutet, att Banken skall behålla bela Discoht-revenuen, så utgöra dessa ifio,ooo IV.<1. årligen en effectiv tillökning i skatternas belopp, einor hvad jag föreslagit. Tåg åberopar Banko-Fullmågtiges kännedom huru Bankens inkomster fonderades vid Riksdagen år 1800. De voro ej tilharne i den form, som Discont-rörel#en dem sedermera uppbringat. Det hade varit önskligare, att denna utvidgade rörelse icke existerat; nu, då den ej lika hastigt kan indragas, återstår intet annat än att, 'genom mera stadgade Jåäne-vilkor och lägre renta, komma Näringarna tili hjelp och afböja den för handen varande 0- lägenheten. Man kati invända vid denna framställning: allt detsamma kan ju vinnas och ställas i Verket, derest det belinnes nyttigt, fastän Disconten blir qvar vid Hanken. Detta penninge-verk har ju förut lant ut penningar på fastigheter mot lindrig renta, har kommit Näringarna till hjelp med Rån mot lindrig renta och gör det ännu alla dagar. Detta allt kan icke bestridas, hvarföre ock erkännes, det mig återstår att närmare utveckla den frågan: hvari består då i sjelfva verket nyttan af denna öfverflyttning? Ar det ett blett nyhetseller ändrings begär som alstrat detta förslag, eller medför det några fördelar? Jag önskade äga förmåga att lika fullständigt utreda denna del af ämnet, sorn min öfvertygelse lifligt är dervid, fästad. Jag kan misstaga mig; men fri från alla främmande afsigter, sökande alle; Den 2 0 Juni* allenast det sanna, det nyttigaste för mitt fädernesland, följer jag frimodigt ledningen af min öfvertygelse, utan fördom och utan envishet, färdig atr genast lemna företräde ;it hvarje förslag, sorn deruti verkar upplysning och rättelse: För att ej trötta med onödig vidlöftighet, åberopar jag de hufvudgruuder, hvarpå mitt Torra förslag är byggdt.
Förmyndare, om förändring i gällande författning angående tillsyn ä deras förvaltning af omyndigs egendom. Betänk. N:o 34 och Mern. Förmyndare-kammare, om inrättande af sådan i hvarje kommun och tingslag, m. m. Motion N:o 223. Lag-Utsk. Betänk. N:o 34 och Mern. N:o 52. G. Geijer, G. E., Kapten, om årligt understöd åt hans efterlemnade dotter, Christina Mathilda. Motion N:o 124. Stats-Utsk. Utlåt. Nio 74. R. St. underdån. Skrifv. General-inspektion öfver gymnastiska undervisningen i riket, om inrättande af en sådan. Motion N:o 308. Stats-Utsk. Utlåt. Gevär, Olli befrielse för skarpskytte-föreningarne att återlemna de från Kronans förråd erhållna. Motion N:o 283. Stats-Utsk. Utlåt. N;o 51. Giftermåls-Balken, om ändring af 10 Kap. 1 §. Motion N:o 41. Lag-Utsk. Betänk. N:o 8 och Mern. N:o 31. om upphäfvande af de uti 9 Kap. förekommande stadganden om morgongåfva. Motion N:o 201. Lag-Utsk. Betänk. Giftomannarätten, om dess upphörande. Motion N:o 311. Lag-Utsk. Betänk. Giftorätt, angående ändring af lagens stadgande derom. Motion N:o 41. LagUtsk. Betänk. N:o 8 och Mern. Gotland, om indragning af de derstädes indelta två båtsmans-kompanier, m. m. Motion N:o 226. Sammans. Stats.- samt Allm. Besv.- och Ekon-Utsk. BetänkN:o 3. R. St. underdån. Skrifv. Grekiska språket, om ovilkorlig befrielse för lärjunge vid allmänt elementarläroverk från undervisning deri. Motion N:o 133. Allm. Besv.- och Ekon-Utsk. Betänk. N:o 56. R.
Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes, i afseende på den i 26 kapitlet 2 § Byggninga-bnlken bestämda byggnadsoch underhållsskyldighet i fråga ani de hus, som enligt samma lagrum socknemän åligger att kyrkoherde färdige antvarda, utfärda den förklaring, all innehafvare af kyrkoherde-bohl skall noga vårda, och underhålla berörde hus genom skyndsamt och omsorgsfullt iständsättande, pä egen kostnad, af alla tid efter annan uppkommande mindre bristfällighet*!" ä tak, takrännor, skorstenar, knutoch brädfodring, dess anstrykning, eller å annan beklädnad, ä murar, vuggar, spislar och kakelugnar, golf dörrar, fönster, trappor och annat innanrede, hvilket allt ständigt bör i godt stånd hållas, men att, om, oaktadt af innehafvare vederbörligen fullgjord underhållsskyldighet, byggnad genom ålder och bruk be finnes sä brist) ullig, att den icke vidare han för det afsedda ändamålet användas, eller om genom vådeld, storm eller annan olyckshändelse, som innehafvarén icke kunnat afvärja, byggnaden till sina väsendtligare delar blifvit så skadad, alt ombyggnad icke kan undvikas, eller om taket dera är sä felaktigt, att nytt måste påläggas, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N:o 5. 7 eller huset för sitt bestånd förses med ny beklädnad, eller ock nya golf eller ny takpanel deri inläggas, tillkommer socknemännen alt sådant bekosta. Hvad slutligen angar ifrågasatt yrkande, att kostnaderna för kyrkooch prestegård<-byggnad borde efter förmedladt hemmantal utgå, få Utskotten vördsamt erinra, att. utom nämnde kostnader, äfven åtskilliga afgifter till presterskapet utgöras efter oförmedladt mantal, samt att röst-rättigheten vid prestval och vid socknestämma jemväl bestämmes efter oförmedlade hemmantalet.
Från kassaförseglingen må äfven af fredsdomaren uttagas vexlar, hvarpå accept bör sökas, andra försknfningar, hvilkas förfallotid snart stundar, och i allmänhet sådana t handlingar, innehållande fordringseller rättsanspråk, för hvilkas bevakande någon åtgärd bör vidtagas. Alla sådana dokumenter öfverlemnas åt sysslomännen till bevakning och indrifning, sedan noggrann förteckning derå blifvit tili referenten lemnad. Andra fordringar indrifvas likaledes af gode männen mot deras qvitto Bref. ställde till gäidenären, öppnas af gode männen; dock må denne, derest han är närvarande, biträda vid öppnandet. 472. Domstolsreferenten må, efter den ställning, som gäldenärens bo synes honom hafva, kunna föreslå gäldenärens försättande i frihet, genom tillsvidare utfärdadt fridseller lejdébref. Beviljar domstolen lejden, må den dock kunna ålägga gäidenären att för något, efter omständigheterne bestämdt, belopp, ställa borgen att han på kallelse skall inställa sig; hvilket belopp förverkas och hemfaller till massan, i fall han deremot bryter. 473. Ilar referenten sådant lejdebref för gäidenären icke föreslagit, vare denne obetaget, att sjelf derom anhålla hos domstolen, hvilken, efter referentens inhemtade yttrande, deröfver ege att i offentlig session sitt beslut fatta. 474. Underhåll må gäidenären och hans familj kunna utaf massans tillgångar tilldelas; och varde beloppet, sedan sysslomännen derom afgifvit förslag, utaf referenten bestämdt, kunnande dock i referentens beslut ändring sökas bos domstolen. 475. Sysslomännen åligge, att kalla gäidenären till dem, för att i deras öfvervaro boets böcker och räkningar afsluta. Infinner han sig icke på deras enskilda anmodan, varde han bevisligen anmanad, att sist inom tvänne dygn sig inställa. Antingen gäldenär erhållit lejdebref eller icke, stånde det honom fritt, att genom ombud inställa sig, der han företett sådana hinder för sin personliga inställelse, »om utaf handelsdomstolen godkända blifvit. 7 476.
Ank. till Exp.-Utsk. den ii Dee., kl. 6 e. ra. Betänkande, i anledning af vackt motion, att de medel, som erfordras för Curhus-anstalterne, må af Stats-Verket utgå. Från Högv. Preste-Ståndet hafva, genom remiss, Statsoch Bevillnings-Ulskotten fått emottaga en af Herr Contracts-Prosten Sandberg väckt motion, deruti föreslås, att Statsverket medelst directa anslag måtte bestrida de nödiga kostnaderne för Curhusens underhåll och der anställde tjenstemäns aflöning; och att således den personliga afgiften för detta ändamål med nästa år må upphöra, äfvensom att, då någon behöfver begagna dessa inrättningar, kostnaden derför skulle af patienten sjelf betalas, om tillgång finnes, eller i annat fall af vederbörande commun godtgöras. Utskotten hafva tagit denna motion uti öfvervägande, och då, enligt Kongl. Kungörelsen af den 7 Juli 1841, dels Curhus-afgiften kan nedsättas till 1 sk. för hvarje mantalsskrifven person, dels uppkommande öfverskott få användas för Lazareltens allmänna utgifter, och bestämmandet af denna afgift med mera skäl synes böra öfverlemnas åt Länens enskildta, 4 Stalsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtande, IV:o 22. efter behofvet inom olika orter lämpade, reglering, än utgöra föremål för allmän beskattning och stats-utgift, anse Utskotten, att nu gällande grunder för Curhus-kostnadernes bestridande äro de mest ändamålsenliga, till följd hvaraf Utskotten få tillstyrka, att Herr Contracts-Prosten Sandbergs motion må förfalla. Ank. till Exp.-Utsk. d. i3 Dec. kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om inrättande af en Statistisk CentralBur eau Från Höglofl.
Det fordras t. ex., att den blzjiJande g ' rcfXjcrparen uppfostrats till ett bestäntdt inbringande arbete; att ett sidant nrbeie kan erlnilias; shtligm att dcfta arbete h ' Ikrkannes den fin det är värdt. För den bildade, tiU mogen alder komne mannen ligga dessa betingelser jemförelsevis så att saga fardiga, i och nied den kostnadsfria undervisning han fatt och den samhällsstalliiing han vunnit. Annorlunda med qvinnan. I sitt meddelande N: o z, om behofvet af yrkesoch studiestipendier för flickor, har Förbundet redan behandlat frågan om flickors uppfostran till sjelfförsörjning. Svarigheten afven för qvinnor af pröfvad arbetsskicklighet att erhalla anställning skall Förbundets första årsberättelse komma att uppvisa. Har skola vi stanna vid föriiåilaiidet inellan arbetct och arbeisfi~un santt dess inverkanph rnö$iglretm af sjirfAjcIp for bildade pinnor, sarskildt Mr dem, som funnit anställning inom affarsverlden. Vi lemna har med nöje ordet at en författare, hvilken genom personlig erfarenhet förvarfvat rättighet att tala i det vigtiga ämnet. Att v9r tid allt mer börjat vakna till insigt af arbetets ara kan ej förnekas. Vår störste nutidsskald, lange s5 exklusivt aristokratisk, har blifvit folkets skald och i sånger af gripande allvar och varm medkansla - mahanda de skönaste, som klungit från hans lyra - räckt brodershanden at arbetets söner och döttrar. 3 Och om det ocks5 ännu fins atskilligt godt folk, soni tror, att soniliga äro födda att arbeta, andra att roa sig cllcr göra ingenting, och att dessa senare just derför hafva privilegium pä att Btnjuta större aktning och anseende än de der, som småste. arbeta, s i börjar man likväl draga sig för att allt for högt uttala dylika fullblodsprinciper; man kanner med sig, att de icke alls vilja stänima med det rop på likstalligliet, som ljuder verlden igenom.
Dessutom är det en grundsatts, som vid lagtolkning i allmänhet fått gälla ända till våra dagar, att, så ofta Lagen utsätter ansvar å förbrytelser, hvilka egt rum flera gånger, påföljden af förbrytelsen första gången måste hafva drabbat förbrytaren, och han således hafva ådagalagt,att han, genom ansvaret för den första förbrytelsen, ej låtit sig varna eller rätta, innan lian kail anses såsom förbrytare den andra gången o. S. V'. Vid öfvervägande af allt detta kan jag, Bil. t. Baneo-XJtskotttts Mimoriol Nu 39, *9 för min del, ej göra mig annat begrepp om meningen af de uti 1789 års Förordning förekommande uttryck, irenne gånger, än att för tillämpningen af den svårare påföljd, än alla böter, nemi. att Allmän Kungörelse skall utfärdas, ej borde ega rum innan erfaras fått, att 2 gånger förut för sig gångna varningar ej tjenat till åsyftad rättelse, och detta så mycket hellre, sorn, att tillämpningen af Lagens ord irenne gånger blefve i annat fall godtycklig, i det att, på sätt somlige det velat, med trenne gånger antingen borde förstås trenne serskilda dagar, hvartill Lagen likväl icke gifver någon anledning, eller ock, att ej mer behöfdes, än att trenne Assignationer, fast dock inom 10 på hvarannan följande minuter, presenterades, hvilket åter, efter mitt omdöme, saknar den rättsgrund, på hvilken jag för min del Önskar, att Lagen, i hvilka ämnen som helst, må stödja sig. Sedan jag sålunda sökt stadga mitt begrepp om rätta förståndet af 1789 års Förordning, sådan den rtu förefinnes, är jag i tillfälle att ingå i granskning af den andra frågan, eller huruvida alldring eller tilläggning i densamma bör tillvägabringas.