Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som jag möjligen bidragit till frå gans ventilerande inom ConstitutionsUtskot tet, Den 3 i Januari i e. ra. 385 tet, bör jag något orda om densamma, ehuru det till äfventyrs skulle synas öfverflödigt efter Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedts utförliga yttrande i ämnet. Jag bär nemligen i min motion haft tillfälle omnämna, huru alla Magter anse sig i ett visst moraliskt förhållande till hvarandra i afseende å skrifter af en mäktigare syftning mot Institutionerna. Jag har nämnt detta i anseende till Indragningsmak ten. Jag har hemställt till Utskottet, om ej den nuvarande formen, i synnerhet för det speciella fall hvarom här nu är fråga, horde undergå en förändring) sådan som Konungens och Rikets värdighet kräfde. Sådan som jag ansåg förändringen böra vara, har Utskottet äfven föreslagit densamma. Utskottet har ej trott, att de främmande sändebudens reclamationsrätt till svenske Medborgares skrifter, horde synas i vår Grundlag. Lika med Utskottet tror jag, att intet tillfälle der må inrymmas, som åt dessa sändebud gifver den af en annan talare nyss omnämda medborgarerätt. Jag tror, att formen för ett sådant måls behandling är ganska riktig, då HofCanzleren öfver den utkommande skriften äger pröfningsrätt. Han är så till vida, och på dubbelt sätt, rälta man, som lian just äger att skaffa med alla andra tryckfrihetsmål, och, hvad de politiska förhållandena beträffar, är näst StatsMinistern, samt i flere afseenden, kallad 59 II. 2 5 386 Den 3i Januarii e. m. att företräda hans ställe. Herr Hjerta haf ansett den nuvarande Tryckfrihetslagen i denna punkt vara bättre, och han har dervid utgått från den allmänna grund, hvilken äfven synes vara ganska riktig, att ett lagstadgande, som i många år funnits, utan att tillskynda någon olägenhet, bör bibehållas intilldess behofvet påkallar dess ändring. Ått likväl formerna af vårt Statsförhållande synas bättre bevarade, då i grundlagen ej är synlig en sådan anmärkningsrätt för de främmande sändebuden, är naturligt.
Uti de anmärkvingar jag aflemnadt, har jag jörestaglt alla Hemmansägare och Brukare: jag tror att Grefwe törners uttryck wore det rätta. 6err Reukcrlköttl, 6»rl 6ulisk, önffabr en Dan redaktion af §. att Bränwins, bränningen mät - Den 29 Ianuarir'. 1217 mätte wara inga andra tilläten, än dem som äga elier bruka Hemman elier mjordar, 'ytterligare bifölls att brännings - rättigheten älwm >kuäe förunnas äg re ot större ell«r mindre ukjordar, sä wäi skattlaggda tom andra derest de ätaga sig den svreffresne Bewillntngen. Deremot wägrades denna rätt ät ägare af vff-ttiaggde lägenheter, ffali!aggde Mjv!qwarnar, Mölnare och Torpare. Herr 1'ak,m, kebr, bestridde detta befluk, och vnssade fä denna sin lärskiidla kanka t Prvtv, roller antecknad Grefwe körner, ^ trodde akt tilläkelsen wä! kunde utsträckas till Torpare, i fall de innehade lä mycken >ord, alt den kunde sättas i Hemmantal. Än widare atflogs denna rättighet för In, delte Krigsmän, Ständspersoner uran egen jord, pä Landet boende EmdetSoch Tjenstemän samt Haidlwerkare. Älwen wid delta beslut wille Herr hofwa sin stridiga mening i Protokollet antecknad. Herr von l^ausvollk, Larl (Zullsk, Znssade att det allmänna uttrycker mätte tilläggas: alla som rj innehafwa Jory, hwarmed narturligtwis menades Jord som kunde räknas undre hemmantal. Grefwe Amilton, ,^xel z ansAg detta ut, tryck 1218 Den 29 Januaris. tryck allt för obestämdt, och trodor att det borde bestämmas efter den jordrymd någon disponerade. Herr Grefwe» och) Landcmsrskalke» erindrade att det bestämde sig sjelf, dä derföre erlades skatt.
5Bib famina tillfälle, font Sebamöteu utfeé till jtäberneé S<ipeuingö<£oim mitteer, ffola ©uppleanteu utmdljaé till minfl ett tuebjebel af fjmauje Sape* ringémanna<€(a^. §. 98. 3 fldbeune ombytas åuligen Sapeuingéntämten, på bet fatt, att en tuebjebel fymauje åu utgår, beu fåbaitt meb antalet öfmeuenéftämmeu, men eljeft ^alften, 70 unDer iafttaganDe Deraf, att t Saltin ocb ©ala, borgare oct) berggman meD Ijwarannatt alternera; De wäljanDe lifwäl obetagct, att etter infalla De afgåenDe; jjwarroiD Docf Det afgåenDe antalet ifall wara i förl)ållanDe till per# fonalen inom ftwarje Slaf, famt De ©tperinggmätt {fola afgå, åt fywilfa en få# Dan befattning längfla tiDen warit ttppDragen. ©e, fjwilFa erhållit ficfra rö# fterne, fiola, genom SBlagiflrateng förforg, få tiDigt Derom unDerrättag, att, i l)änDclfe några affägelfer inträffa, fuppleanterne må funna tillfallag. §• 97, £>fwer*©tåtf)ållacen ocf) Jfonungeng 5öefelliinggl)afwanDe jfola, på an# malan af ^)anDelé#€ollegium i ©tocfbolm famt 'tSlagiflraterne t De öfrige fia#
N:o 126 vid sistlidne riksdag, hvilket jag för en stund sedan ordagrannt uppläste; så borde remiss derom till Utsk. afgå, hvilket jag anser vara öfverflödigt, då mern. finnes att tillgå uti R. o. Ad:s archiv. Hr Frih. o. Landtm, anförde, att då han yttrade, det han förmodade, att något memor. vore att förvänta från Const.Utsk., hade det varit derföre, att från nämnda Utsk. hittills vanligen, så vid denna, som föregående riksdagar, memor. inkommit med uppgift på alla hvilande grundlagsfrågor, som vid riksdagen borde företagas, hvarförinnan de ej blifvit företagna till afgörande. Då likväl detta sätt att gå till väga ej vore i grundlagen föreskrifvet, vore det intet hinder för frågans företagande och afgörande, utan nå - Den 26 Mais f. m. 485 got mein. frun nu var. Const.Utsk.; men i Landtm» tanke vore det deremot nödvändigt, att förslaget, innan detafgjordes, blefve för R. o. Ad. i sin helhet föredraget, på det Ståndet deraf kunde taga närmare kännedom, hvarföre Hr Landtm, icke ansåg sig böra framställa den af Frih. Cederström begärda propos., förrän frågan i sin helhet och i den vanliga ordningen förekommit. Gr. Horn: Naturligtvis kan jag icke hafva något ätt invända emot Hr Frih. o. Landtnäs förklaring, att förslaget skall ligga på R. o. Ad:s bord; men jag ber att få fästa Hr Frih. o. Landtm» samt Ståndets uppmärksamhet derpå, att ingen propos. till bifall på detta förslag kan framställas; ty om en sådan propos. gjordes, kunde den möjligen blifva med ja besvarad, och jag anser, alt R. o. Ad. då skulle göra en grundlagsvidrig handling. 7:de punkten. Förslag till redactions-förändring, ang: de stället för riksdags hållande. 5o §:n Regerings Formen. Riksdagarne skola hållas i Rikets hufvudstad, sa framt ej synnerligen vigtiga omständigheter gora eli undantag derifrån nödigt eller nyttigt.
Reliofvel af en sådan lösning, redan tillräckligen påkailadt af ämnets stora vigt, framstår dock ännu mera påträngande, då numera, i följd af sednare tiders stegring af alla lefnadskostnader, en betydligare förbättring af Statens tjenstemäns aflöning synes blifva 4 Allmänna Besvärsock EkonomiUtskottets Betänkande N:o 69. oundviklig, samt det således är af ytterligare angelägenhet att noga tillse, huruvida icke, genom förenkling uti administrationen, embetsoch tjenstemanna-personalen må kunna inskränkas så att, utan alltför mycket ökad tunga för Staten, hvar och en kan tilldelas tillräcklig vedergällning för dess möda. Hvarken föranleda ofvannämnda motioner eller anser Utskottet sig vara i tillfälle att ingå uti närmare utredning om beskaffenheten af de organisations-förändringar, sorn kunna vara erforderliga och lämpliga, samt ännu mindre att derför uppgöra fullständiga förslag. Men Utskottet har likväl funnit sig pligligt att, för ärendets behandling, taga i betraktande huruvida anledning må förefinuas dertill, alt dylika förändringar, uti ofvannämnde syftning, skulle kunna åstadkommas. Det har då icke undfallit Utskottet att, för så vidt fråga kunde blifva att vidtaga förändring i syftning att införa en uti andra länder bruklig så kallad Minister-styrelse, hvarigenom förvaltnings-ärendena blelve afgjorda af Departements-cheferne och Departemenlena således organiserade med byråer endast för ärendenas beredande, en dylik förändring hvarken vore öfverensstämmande med våra grundlagar eller i öfrigt förenlig med den säkerhet för ärendenas behöriga handläggning, som är afsedd derigenom att denna handläggning är öfverlemuad åt embetsoch tjenstemän, som, sjelfständigt verkande, äro för sina åtgärder i laga ordning ansvarige. En dylik förändring skulle ock möta ett väsendtligt hinder uti ärendenas mängd samt olämplighelen af all åt Deparlements-cheferne öfverlemna en med deraf följande redovisningsoch ansvarsskyldighet förenad medels-förvaltning.
U. Af Rikets sednast församlade Ständer blefvo, för islåmlsätlandet af Flottans materiel, såsom Extra Statsanslag beviljade: l:o till komplettering af Linieskeppen Gustaf den Store och Dristigheten med inventarier, m. m B.ko R:dr 124,148 12,000 2;o lill Extra Arbetsbiträde vid dessa 2:nc Skepps komplettering „ 3:o lill iståndsällande af Flottans öfriga fartyg samt Etablissementerna, äfvensom förrådens komplettering: för år 1854 „ 7? 113,852 , , 1 o 5 5 , 77 250,000 — , ., 18 o b , 77 250,000 — , , 1857 „ 77 250,000 ~ Summa R:ko R:dr 1,000,000 1 enlighet med Kongl. Brefven af den 25 Januari 1854, af den 7 December 1854, af den 8 December 1855 och af deu 12 Augusti 1858, hafva dessa anslagsmedel blifvit fördelade på följande säll, nemi.: a) till fullbordande af Linieskeppet Stockholms nybyggnad jemte dess förseende med Inventarier och Ångmachin, samt förändring till skrufskepp B:ko R:dr 317,200 b) lill Linieskeppet Skandinaviens färdigbyggande och förseende med inventarier , 77 188,546 _ c) lill Linieskeppet Gustaf den Stores reparation ... , 77 47,526 — d) lill samma skepps komplettering lill Inventarier ... ., 77 03,645 — c) lill Linieskeppet Dristigbetens komplettering lill Inventarier samt Inredningens fullbordande „ 77 60,505 _ f) till Extra Arbetsbiträde vid sistnämnde skepps komplettering 77 12,000 g) till Fregatten Josephines reparation „ 7? 57,580 h) till Fregatten af Chapmans reparation och förändring lill Korvett med Manöverdäck „ 77 60,000 i) till Flottans Station i Stockholm, i och för komplettering af dervarande farlygsmateriels brister 77 13,000 k) till anskaffning af Gevär och blanka vapen
Det är icke tillfälle eljer tid, eller för minnet möjligt, att mr uppgöra fullständig räkning med debet och credit öfver dessa Statsmagternas ömsesidiga concessioner; men kan jag göra den siste talaren en tjenst dermed, skall jag icke Underlåta att uppgöra en sådan jemnförelse, och ägde jag såsom jag förut nämnt, den förmågan att försätta talaren i den ställning, hvari lian 1809 befann sig, skulle han förvånas öfver, huru saldo uppstår i räkningen till fördel för Den io April f. m. Styrelsen vid jemnförelsen emellan de concessioner, hon gjort, och dem, hon vetat erhålla sedan 180g. Talaren har likväl skänkt mig och samtiden en bestämd rättvisa, hvarför jag tackar honom. Han har nemligen sagt, att öfverskottet utgör ”allmänna medel,” som således väl tillhöra Staten eller det allmänna. Från detta af en Konungens Rådgifvare afgifna yttrande, hvilket jag hoppas skall återfinnas i protoc., kan man emotse bättre tider; och det är på detta Hr Gr. Mörners yttrande, sorn jag, när ulgiftsbetänkandet förekommer, jemväl vill stödja mitt påstående, att det är Ständernas rätt att disponera medlen till ändamål, nyttiga för Staten. Vidare har talaren slutat med att uppdraga för oss en sorglig målning, huru vi allt mer och mer riskera frihetens undergång genom våra fortsatta bemödanden att få granska passevolancecassan. Den tid, då man med framgång förespeglade nationerna sådana vådor, anser, jag längesedan vara förbi'; åtminstone trodde jag, att försigtigheten fordrade att icke antyda dem: och jag vet icke, huru sådana yttranden kunnat framföras, som möjligen kunnat gifva anledning till misstanka om inconstitutionella afsigter hos Konungens Rådgifvare; ty jag anser, enligt principen för vårt stats-skick, att man å ena sidan bör vara lika befriad från fruktan för inkräktningar på frihetens område, som jag å andra sidan tror det vara vår pligt att icke söka att sträfva i mottsatt riktning. Yttrandet, fäldt utaf en af Konungens Rådgifvare, har endast derigenom en stor märkvärdighet. Gr. Horn: Hufvudsakligen förekommen af Gr.
Då nu emellertid ett undantag från det allmänna stadgandet redan är uti sjelfva författningen medgifvet och ofvan anförda omständigheter gifva vid handen, att en utsträckning deraf äfven till öfriga delar af Norrland (med undantag af Gestrikland) vöre lämplig och ändamålsenlig, har Utskottet funnit sig böra i så måtto understödja förevarande motioner, att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdandet af den nådiga förklaring, att det uti 5 § af Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, meddelta stadgande, rörande den minsta enheten för räntepersedlarne, må i alla de orter, hvarest den gamla räntan varit fastställd till visst belopp för helt mantal och i förhållande dertill för mindre hemmansdelar, sålunda tillämpas, att äfven den nya räntan må på enahanda sätt derstädes uträknas och bestämmas. Stockholm den 17 Juli 1857. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att forsellöns-ersältning för räntespannmål, som ej kan lill leverering in natura uppsägas, må omedelbart tillhandahållas vederbörande räntetaqare. (I. A) Genom remiss från Bonde-ståndet har Stats-Utskottet fått emottaga en af Riksdags-fullmäktigen Johannes Andersson från Elfsborgs län väckt motion, hvilken, efter det motionären, vid den inom bemälde Riks-stånd härom förefallna öfverläggning, ingått på de förändringar uti hans först afgifna förslag, som några Ledamöter påyrkat, numera innehåller den framställning, att Rikets Ständer måtte medgifva, det forsellönen för den spanmål, som utgör augment-ränta till rusthåll, för hvars utbekommande rusthållarne hittills måst med mycken kostnad och besvär infinna sig i vederbörande Landt-ränterier, hädanefter måtte rusthållarne kostnadsfritt tillhandahållas sålunda, att ifrågavarande medel blefve af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfverlemnade till kronofogdarne, hvilka derefter egde att desamma på kronouppbörds-stämmorna vederbörande rusthållare tillhandahålla.
12:te punkten, innehållande hemställan i afseende derpå., att Kronans och öfriga publika verks äfvensom Bankens och Riksg.cont:s räkenskaper må komma att, så fort sig göra låter, förås efter den räkne-enhet, som nu af K. M. och B. St. ant a ges. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt hemställt. Dä nu föredrogs StatsUtskrs d. 20 dennes e. m. på bordet lagda utlät. N:o 54, i anlcdn. af R. Sirs åren 1841 och 1843 församlade Revisorers berättelser, ang:de samma år jverkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1838, 1839, 1840 och 1841, blef detta utlåt, ånyo bordlagdt, på begäran af Hr Aminoff, Joh. Fredr., och Hr Bildt, Knut. Föredrogs ånyo och biföllos StatsUtsk:s nedannämnde, d. 20 dennes e. m. på bordet lagde utlåtin: N:o 55, i anledn. af väckt fråga om afskrifning af Majo ren C. Wenus’s skuld till den fordna Spinnoch Correclionsiurättniugen i Stockholm; N:o 56 i anledn. af K. M. nåd. skrifvelse ang:de ersättning till Elfkarleby gästgifveri-hemman i Upsala län för förlorad mark, i följd af väganläggning; N:o 57, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om upplåtande till Solna församling af en Carlbergs kungsgård tillhörande jordrymd; N:o 58, i anledn. af väckt motion om förändring af grun derne för fyroch båkafgifters erläggande; N:o 59, i anledn. af K. M. nåd. skrifvelse, ang:de nedsättning af arrendeafgiften för Motala kronofiske och mjölqvarn; samt N:o 60, i anledn. af väckt fråga om infriande eller afskrifning af K.
Man kunde naturligtvis icke förbise den stora nylla staden skulle hafva om den finge hela sträckan ända till S:t Eriks Bastion. Del kunde blifva en inkomst för staden i framtiden, som den tycker sig heldre böra hafva än alt Kronan skall få den. Det är sant alt Götheborg gjort stora framsteg i sednare lider; men då dessa framsteg kunnat ske med den inskränkta haran och areal, som Götheborg hittills haft, så vet jag icke hvarföre man skall afträda en areal, som har visat sig icke vara för del upgifna ändamålet behöflig. På de skäl jag nu har nämnt och i anledn. af de olika begrepp man har gjort sig om saken, anhåller jag alt R. o. Ad. ville återremittera betänk, och all llr Frill. o. Landtm, behagade derom framställa propos. Hr Printzensköld, Carl: SlatsUlsk:s ifrågavar. betänk, synes mig af den beskaffenhet, att del företrädesvis framför de liesta af dess uilät.-n, förtjenar att återremitteras. Med ytterlig omsorg har Utsk. betraktat saken från den sidan, som bereder all möjlig fördel för staden Götheborg under det att Statens sannskyldiga rätt och bästa af Utsk. lemnats alldeles å sido, och det besynnerligaste af allt är det, all SlatsUtsk. velat godkänna ett utbyte af jord för jord, änskönt den till ersättning åt Slaten erbjudna jordrymden är underkastad tvist i det hänseendet, att både Staden och Slaten anse sig vara egare af densamma, så alt, vid slutlig pröfning af denna tvist, det kan hända, att icke staden, utan Staten, blir egare af just samma jord, som nu skulle i ersättningsväg komma Staten till godo. För mig är det obegripligt, huru, under sådana förhållanden, man ens kan tillåta sig lala om jordutbyte, än mer all man tillstyrker detsamma.
-, Mormors kiisinz, är en s % väl till uppränning som innehåll ytterst enkel historia, inen med. all sin enkelhet en liten pärla af sann innerlighet ocli kansla. - %Min kosack » ä r en mycket gripande berättelse, dar amnet rör sig kring en af lifvets många olösta gåtor. Den gamla, af slag träffade fadern, en börda för sig själf ocli andra, far lefva, den glada, starka lilla gossen, föraldrarnes glädje och hopp, ryckes bort af döden. E t t af dessa » hvarför », på hvilket det ej lämnas nigot svar har i jordelifvet. » E t t eftermäle, är en historia, som inom sin trånga rain innesluter en karaktrrsteckning, mer genomförd, an den niången. vidlyftig roman förmår skänka. Bilden af den person, hvaroin eftermälet handlar,. den af hela världen för sina älskvärda, lysande egenskaper så prisade mannen, hvilken bakom den fagra ytan döljer så mycken lumpenhet ' och hjärtats råhet, hur tydligt och lifslefvande se vi honom ej framför oss! - I » Helenas lynne, skanker oss förf. afvenledes en mycket sann och roande bit verklighet. Ty hvilken af oss har ej inom sin erfarenhet träffat på en ~ H c t l e n a ~ hvms, oberäkneliga och omotiverade omkastningar i lynne och sinnesstäiniiiiig utgör en kalla till förtret och obehag för oingifningen? Vi h a h a här endast nämnt de stycken i samlingen, som gjort mesta intryck pk oss. Allesamman äro de för öfrigt talangfullt skrifna ocli af intresse. Vi vilja liar blott till sist uttala den förlioppningen, att ifrågavarande arbete ar inledningen till en 1kng och fraingkngsrik förf attarebana. Från riksdagen. h e t s riksdag bewner sig ännu i ett si tidigt skede, att del icke gärna är möjligt att stilla dess liorosliop. Xen med kannedom om dess partisaininansättning och de olika regeiingsmedleminairies stkndpiinkt kan dock ined skal antagas, att ilen ej koinnies a t t blifva niigon de ' stora reformernas riksdag.
Ekelunds långvariga tjenstetid och i lifstiden ådagalagda för tj ens ter, medelst utgifvande af flera historiska arbeten samt andra läroböcker af erkänd t värde, dels äfven å de mindre goda omständigheter, hvaruti, enligt företedt prestbevis, hans efterlemnade enka sig befunne, har E. K. M., uti till rikets nu församlade Ständer den 7 December sistl. år afla ten proposition, behagat i nåder föreslå, att kronans rätt lill merberörda hos Stockholms Ju - Expeditions-Utskotlets Förslag till tind. Skrifvelse, Nio g. 13 stitiekollegium och förmyndarekammare innestående Två tusen sjuhundrade tjugofyra rrdr 31 sk. 1 r:st banko, med derå upplupen och vidare upplöpande ränta, måtte varda till förmån för Ekelunds enka, eftergifven;—och som Rikets Ständer funnit enkan Ekelunds anspråk på qvarlåtenskapen efter sin man med billighet öfverensstämmande samt alltså lemna t bifall till hvad E. K. M. uti Dess högstberörda proposition i nåder föreslagit, få Rikets Ständer sådant till svar hos K K. M. härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 Februari 1848. Uppläst och godkändt bos Ridd. och Adeln den g Febr. 1848. Preste-ståndet den g Borgare-ståndet den g Bonde-ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af K. M:ts nådiga proposition, angående eftergift af ett Kronan tillf atlet dana art efter hushållerskan Christina Bengtsson. (Stats-Utsk. Uti. N-.o 24.) S. A. K.
Dikets sednast församlade 8tänders beslut om lull-algifternes jemning oell Ilisie förtullningsrätt för en mängd i den ») S lulltaxan omtörinälda varor börjat visa sig, lemnat en brutto-inkomst af 3,605,305 D:dr, eller, med afdrag al atkortningarne 174,412 D.dr, en summa stor 3,430,893. Dä samma inkomst för är 1838 efter lika beräkning stigit till 3,831,295 D:dr oeb, efter erbällna uppgifter, studds pä de till sistlidne November månads slut inkomna räkenskaper oeb en provisionel ealeul för December månsd, lull-intradei ne för är 1839 skola uppgä till ieke mindre än 3,600,000 D:dr, utgjorde säledes medelbeloppet af de tre sistförllutna ärens sälunda beräknade brutto-inkomster st' 8jutullen en summa, stor 3,620,729 ll:dr. Om ä ena sillan den erinran bärvid kunde göras, att ifrän 1838 oeb 1839 ärens lortullningsbelopp borde aldragas tullumgälderne för den betydliga qvantitet spanmäl, som, i följd af 1837 Lrs missväxt, blifvit under förenämnde är i Diket införd, mäste L den andra sidan äfven tagas i betraktande, att, i anseende till en bättre organiserad oeb lönad tullbevakning samt de i senare tider ökade eontrollerne emot tullförsnillning oeb olollig införsel af varor, men hufvudsakligen under förutsättning, att Dikets 8tänder gilla oell antaga det förslag till en pä friare äsigter grundad tulltaxa, som lxongl. Uaj:t är sinnad att dem förelägga, lullinkomsterne älven skola, säsom erfarenheten under enahanda lorbällanden redan adalagt, snarare böjas än nedgä.
För att Den 2 Junii. 55 bevara kraften af våra ExecutionsLagar, sorn alltid förutsätta möjligheten att betala; böra vål våra FinanceLagar göras sådana, att de icke borttaga möjligheten: och allt hvad Exe; cutionsLagarne hafva af skonsamhet, bör då, mera nu, ån någonsin, bevaras i helgd. AIL rr.ånna Lagen ger Executorn magt att lemna Gåldenåren 3 månaders anstånd, når denne kan visa skäl dertill, isin belägenhet; och med anledning af detta Lagbud, föreslår jag att, till förekommande af iusendetals famiilers störtamj de, en magt må uppdragas Landshöfdingarne, att vid Discontkrafvens aldömande, lemna nå. got afseende på tidens allmänna ställning, på det möjliga fall, som för tåla UtmåtningsAuctiouer kunna bereda, så vål åt Lösören, som Fastigheter; ett fall, som möjligen annars kan förvandla executioner tillnatur oehanseende af plundringar. Om denna magt skall blifva för den olyckliga Allmänheten af Gåldenårer båw tande, bör tiden kan hända utsträckas till ett eller halftannat år, såsom den, hvarpå anstånd kunde lemnäs. På denna Motion begår jag Remiss till Lagutskottet; och tillstånd att del deraf lemnäs de andra 5 Stånden. Såsom följd håraf, torde också denna punct af Utskottens Betänkande lemnäs Öppen och oafgjord, intill dess Lagutskottet sig yttrat. Hans Ex<:ellenea Herr Grefven och Landt• Marskalken tiilkånnagaf, att de öfrige trenne Stånden redan bifallit denna punkt. Friherre Cederstöm, Jacob: Ehuru da tra 56 Den 2 Junii', andre Stånden bifallit denna punkt, tror jag dock, både att Ridderskapet och Adeln dervid kan göra ett tillagg, och att de öfriga Stånden deruti kunna instämma. Detta tillägg år det Friherre Wrangel föreslagit, nemligen, att i fall Disconternes Gåidenärer kunna skaffa nöjaktig säkerhet, deras Lån må på fastigheter öfverflytta», och tili stående förvandlas.