Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag finner t. o. m. rättast och bäst, alt suppleantvalen förrättas efter behof under hela riksdagen; hvadan jag frånträder mitt och biträder Frih. Palmstjernas förslag. Hr Riben: Det är icke utan farhåga jag uppstiger till grundlagstolkning emot Hr Cederschjölds auetoritet; men jag skall dock nämna några ord för min åsigt. Hr Cederschjöld har sagt, att ordet ledighet förutsätter, att den ledamot, som begagnade densamma, skall återkomma i Utsk. Jag medger, att ordet är mindre lyckligt valdt; men om man ser på perioden i dess helhet, tror jag, att den mening af grundlagen, Hr Cederschjöld funnit, icke skall kunna antagas såsom riktig. I § står nemi.: ”Riksdagsman &c. må ej från riksdagsorten afresa, eller från riksdagsöfverläggningarna sig afhålla” (här står ej på någon tid afresa; för alltid mäste således förutsättas), ”med mindre han dertill undfått tillåtelse” &c. Härefter kommer: ”Är han ledamot i ett eller flera Utsk. &c., då skall nytt val till utsk:s!edamot genast förrättas.” Detta mäste vara något helt annat, än att insätta en suppleant; och all den af ordet ledighet förekommande otydlighet måste genom den positiva föreskriften 0111 nytt val vara undanröjd. Jag förblifver altså vid mitt yrkande om bifall till Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag erkänner, att på sätt frågan först väcktes, trodde äfven jag, att den åsyftade förändringen icke kunde vidtagas, ehuru den var af behofvet påkallad; men med den jemnkning, Frih. Palm stjer - Den iS Augusti. i85 stjerna framställt, lian jag icke annat än biträda förslaget, både såsom grundlagsenlig! oell ledande till ändamålet, nemi. afhjelpande i möjligaste mån af den olägenhet, hvarom vi under (lera riksdagar haft tillfälle inhemta en alltför tydlig erfarenhet. Ur lii bens anmärkningar synas icke böra väcka några grundade betänkligheter; han har nemi. endast påstått, att ordet ledighet i § vore illa valdi.
Utan dertill hörande ljenstcr beswär, sädan, att ioo:de tjenstemän utr lägre grader more tillhopa hjelpte att fä dela den förstas lön, »medan de sednares manligt icke förstär till kläder för äret » än mindre till Uppehälle; kan man Neka, arr öfwer nägot dylikt fallande obserwationcr ju more bähr billige och rättwise! Det skulle ju wäcka allmän Tredje Band. N:o 17, L8> up - IM Den 6 September. upmärksamhct, och de mindre ClastcrnaS afundsamma mistnöje, ända till den wanligc rcftcxion, att de stora, (dermed menas ju personer innom detta Ständ) endast de fä lcfwa i bfwcrflöd pä Statens, det äro wi Skattdragandes, bekostnad , sä ömma de icke ost och Staten, som luta öfwer ett bräddjup af uselhet. ädmjukast beder jag om ett blidt omdöme, ehuru jag nyttjat ett sällsynt och nästan omdjeligt exempel , till att föra Högloft. Riddcrskapcts och Adelns upmärksamhct till bchofwct och nyttan af min föreslagna motion, för Statens beställd, som eljest är nära, att utan kraftigaste reform snart falla. Herr I^ordanstolpe, Mosters, instämde häruti. Herr ler^meäens Oictamen remitterades till Stats - Utskottet. Friherre 8 t ae ! von lstoilstein, Lorsitr: , begärde proposition pä sin motion, att Tabellen öfwer de tillkomne ämbeten och tjcnster mätte skyndsamt till Riksens Ständer öfwerlcmnas. Grefwe IVl örner, Astolf 6örsn , utbad sig fä ge tillkänna, att om meningen more, att rrhälla underrättelse om werkcliga tillständet med tjcnster och pensioner, sä borde terminen tagas ifrän 1778, dä Staten blef reglerad.
Älajrk bör äga owilkorlig rättighet, ark. urpä gjoroe förcställmngar af Dest Befallningshaswande, sa wäl inskränka som n widaa bränninsbränninqen öfwer hela Riket, eller också endast för wista prvvinccr dä ärowöxicn deriill föranleder. Börandes Riksens Ständer hos Kongl. M Ntt i min ranka anmäla deras underdanlga önskan, att dä inskränkning anses nödig, den marle sträcka sig till de första z eller 4 mänaderne säsom för kanor, mannen lämpeligast atr nmbaia dranken för ladugårds behofwet. Genom denna Kongl Maj:ts höga åtgärd, fär ämnet det occonomilka skick det bör äga, och hwarken nyttan eller skadan, som werkar i ögonblicket, blir da beroende af liden dä Riksens Ständer skola sammankomma. g.o Städernas bränningsrättighet anser jag böra lämpas efter del warde dest jord äger och ingalunda beräknas ester den osäkra grund af mantalsskrifne personer, hwarigenom 2:ne pannor pa 90 och en pä 60 kannor skola formera stora bränneriet i de flesta städer, och ifrän landtmanna behof, förwandla bränwinstillwerkningen till Borgare näring. Dä detta ämne frän Konungens ensak bilftvit wid 1809 ärs Riksdag tildömt Riksens Ständers afgörande, och denna irring ännu ej uphört, anser jag Riksens Ständer wara förbundne, att, genom wisa rädflag och gagnande beslut, bereda en möjlighet ät författningen» att bibehälla det skick den nu fär, och ej genom täta omw'xlingar wäcka misttro-nde till Riksens Ständers ät-ärder. Detta Den iZ Iunri. Detta goda ändamäl »ror jag ej winner, om ma« gär frän den ena ytterligheten till den andra. Herr peresvetoff ^loiLtk, Lsrl -^xel, anförde ffrift-ligen kill protokollet följande: Wälborne Herr Landt-Marskalk, Höglofliae RidderMp och Adel!
Stockholm den 9 September 1809. Pä Högloft Ridderflapet Pä Högwördige Presteoch Adelns magnar: Ståndets magnar, iola. 6- Oxenstierna. 8taZne1iu,. Pä WLlofliga. BorgarePä Hederwarda BondeSkändet magnar: Ständets magnar: 0. iLclrönberr. L. Lriclon. k. 8. Netsel. Delta Betänkande blef, uppå derom gjord proposition till alia delar bifallit. Föredrogs följande: Utdrag af Protocollet, hällit hos Riksens Högloflig» Ständers Allmänna Besmarsoch Oeconomi»-Utflott den 12 September 1809. S. D. Föredrogs ett af Herr Capilainen och Riddaren af Kongl. Maj:ts Swards Orden Grefwe lVI. Dolma till Högloflig» Ridderflapet och Adeln ingiswit och deriflän den i8:de sistledne Augusti till detta Utflott remitteradt Memorial, angäende yrkad rättighet till inqmarlering i Stäoerne äf rxen - Dm 4 Novsmber - wen för sädane tjenstgörande Militaire Personer som der innehafwa egne hus. Dä Utftottet hade sig bekant, att ej mindre Högloflige Nidderftapet och Adeln, än de öfrige Respeclive Ständen till omedelbar granftning törelaglt frägan om inqwarteriug uti Städerne, och deröfwer rsdan ingått i pröfning, ansäg^ Utftottet sig icke för det närwarande kunna detta ämne upptaga, eller något utlätande öfwer detsamma meddela. Uc supra. Lx krotocollo Utffottets Secreterare. Hwad Utftottet i detta Prvtocol!s.U'drag ytkrädt, blef, pä derom gjord proposition tili alla delar gilladt.
A n d r a lärarinnor i skolan försökte » blanda bort kort e n », då deras kunskaper k o m m o till korta, men som hvar och en vet, så lyckas det aldrig hvarken med flickor eller pojkar, och vi trodde möjligtvis i stället, att de voro okunnigare, än de verkligen v o r o. Men i » mamsell L i n a » fanns icke ett spår af humbug. — J a g skulle upptaga alltför mycket rum i Edra spalter, o m j a g sade allt, hvad som med rättvisa kan sägas o m denna kvinna, som nu efter slutadt dagsarbete — hennes skola b l e f vid hennes afgång H ö g r e elementarläroverk för flickor i L u n d, o c h själf är hon medlem af styrelsen — m e d bruten helsa och krafter väntar i stillhet och tålamod sin Herres kallelse. När denna k o m m e r, kunna vi alla, som kännt henne o c h förstått hennes lifs gerning, med visshet veta, o m vi eljes ej hafva alltför svårt för att » t r o », att den skall ske med de orden: » D u gode o c h trogne tjänare, öfver en ringa ting hafver du varit trogen, gäck in i din Herres glädje! » fiDgo En gammal tacksam elev. Smörgåsbordet. Prisbelönad! svar å prisfrågan XXVIII. J sTtt våra herrer ofantligt slort värde; det bör vara två slags bränvin, renadt och sött, och helst på olika karaffer, så att de kunna skiljas från hvarandra, om man ej har etiketter, hvilket j u är det trefligaste. För bekvämlighetens skull kunna bränvinskaraffer och därtill hörande glas placeras på en liten bricka, hvilken då sättes på buffeten eller ett särskildt litet bord nära smörgåsbordet. Smöret bör vara färskt och godt samt — så snart gästernas antal uppgår till 10 ä 12 — läggas upp på tvä assietter eller i två smöraskar, så att ej för många personer få stå och vänta på andra, hvilka varit nog lyckliga, alt hinna före dem, och som då högst ogärna åter lemna sina en gång intagna platser.
I sammanhang härmed, och som utrymme på den, Kungsörs kungsladugård tillhöriga, ofvan omförmälda Kortvreten icke finues till upplagsplats för mera skrymmande varor, samt sådan plats ovilkorligen är i närheten af en hamnbrygga erforderlig, föreslår jag äfven, att Kongl. Maj:t och Kronan måtte åt Konung Carls kommun, till upplagsplats för varor, som sjöledes ankomma till eller afgå från Kungsör, likaledes kostnadsfritt upplåta den den del af utmarken som, belägen öster om färjan och söder om Arbogaån, samt äfvenledes tillhörig ofvan omförmälda kungsladugård, under de sednare åren begagnats till upplag för bräder, plank och ved, i areal ut görande omkring två tunnland. Anhålles om remiss häraf till Stats-Utskottet, hvilket jag anhåller få lemna närmare uppgifter härom. Stockholm den 14 November 1865. A. Ludvig Holmqvist. 214 Motioner i B or g are-Ståndet 1865. Af Herr Holmqvist, Å. Ludvig, angående pension för Regementsläkaren G. W. Beckers enka, Evelina Wennberg. Förliden riksdag gjordes framställning om en pension af 400 R:dr R:mt årligen till framlidne Regements-läkaren vid Nerikes regemente, Doktor Gustaf Wilhelm Beckers i mycket knappa omständigheter efterlemnade enka, Evelina Becker, född Wennberg. Till stöd för denna framställning omförmäldes, att Doktor Becker, som afled i Örebro den 24 December 1861 vid 71 års ålder, i Statens tjenst ådagalagt framstående nit och skicklighet såsom läkare, njutit stort anseende såsom vetenskapsman och utmärkt sig äfven för redbarhet, oegennytta och välvilja emot fattige. Ålderdomsbräcklighet och sjuklighet inskränkte dock hans verksamhet de sednare åren och försvårade möjligheten för honom att betrygga enkans framtid. Ur Arméens Enkeoch Pupill-kassa åtnjuter hon en pension af 150 R:dr R:mt.
St. insett omöjligheten för sig , alt. i allmänhet bedöma, i hvad mer eller mindre mon de till serskilda EmbetsAutoriteter upplåtna lägenheter innefatta öfverflödigt utrymme eller icke, och kunna således ej eller uppgifva, hvilka byggnader och andra lägenheter möjligen skid - 76 Exp, Utsi. Förslag till und. Skrijv, N:o 272. le för Statens räkning kunna försäljas. Dock har det synts R. St., vid granskning af de upprättade förteckningarna, som skulle åtskilliga Autoriteter vara nog rymligt, men andra åter nog inskränkt inlogerade; till afhjelpande af hvilka missförhållanden , hvaribland det serskildt fästat Rikets Ständers uppmärksamhet, att, oansedt den stora mängd härstädes befintliga publika byggnader, rum för ÖfverStåthållareEmbetet måste anskaffas emot hyra, som af Statsmedlen utgår, R. St. i underdånighet anhålla, det täcktes E, K. M. i Nåder vidtaga den reglering med de till Embetsverken upplåtna lägenheter, att, genom en jemnare fördelning, hvart och ett må blifva ändamålsenligt inlogeradt, samt att, genom deras förläggande i samma, lägenheter, så mycket som möjligt, en lämplig local må vinnas för ÖfverStåthållareEmbetet, till besparande af den utgift, Statsverket nu i berörde afseende får vidkännas. Vidkommande åter dispositionen af de lägenheter, som i Kronans blott till en del för allmänna behof begagnade byggnader, så härstädes sorn i landsorterne, kunna finnas umbärliga,anse R, St., lika med hvad E. K. Maj:ts och Rikets KammarCollegium och StatsGontoir, uti afgifvet underdånigt utlåtande, härom yttrat, det vara mindre lämpligt, att upplåta de öfverblifvande lägenheterna emot hyra, enär den i allt fall ringa inkomsten icke svarar emot de med ett sådant upplåtande förenade olägenheter och vådor; hvaremot R. St. funnit sig böra i underdånighet anhålla, det E. K. M, täcktes i Exp. Utsi. Förslag till und, Slrifv.
Rikets Ständers förslag, enär detsamma, i afseende på verkställigheten, syntes vara förenadt med ett, jemförelsevis till fördelarne af förändringen ringare mätt af kostnader och besvär, än införandet' af den från förra räknesättet mera afvikande tio och hundratalsräkningen. Då emellertid de utlåtanden, angående sättet (ör det vid 1844—1845 årens Riksmöte antagna myntsystemets tillämpning i afseende pä allmänna räkenskapers förändring m. rn., hvilka sedermera från vederbörande embetsverk och myndigheter till Kongl. Maj:t inkommit, utvecklade sädane förhållanden, på grund hvaraf det kunde antagas, alt decimalräkningens införande hvarken skulle åstadkomma betydligare kostnader eller förete andra och större svårigheter, än som måste uppkomma vid tillämpningen af förstnämnde myntsystem, samt myntenhetens indelning i 100:delar äfven stöde i samband med det på tiotalsräkningen grundade nya systemet för mått, mål och vigt, hvilket Rikets Ständer redan år 1823 för sin del antagit, aflat Kongl. Maj:t under den 20 December 1847 lill Rikets då församlade Ständer en Nådig Proposition, deruti Kongl. Maj:t, jemte förklarande det Kongl. Maj:t ansåge lämpligare, att förändringen af systemet för Rikets mynt verkställdes efter decimalräkningen, i öfverensstämmelse härmed framställde de förslag, som Kongl. Maj:t länn ändamålsenliga, för alt åt del nya räknesättet gifva större fullkomlighet.
R:dr, under åren 1861 —1863 i medeltal utgjort 64,587 och derföre nu ansetts kunna beräknas åtminstone till 15:o) Rotevakansafgift af utsockne frälsehemman i Halland, som 1863 antogs till 17,000 R:dr, men, då afgiften under åren 1861 — 1863 i medeltal utgjort 19,137 R:dr 33 öre, nu uppförts med 16:o) Trosspassevolansafgiften, beräknad lika som 1863 till 17:o) Båtsmansvakansafgiften, vid 1860 och 1863 års statsregleringar uppskattad till 65,000 R:dr men nu med afseende å denna in - 340,000: — 280,350: — 29,000: — 7,000: — 63,000: — 18,000: 26,500: Transport 8,369,735: — i Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. Transport 8,369,735: — komsts till en del mera ovissa beskaffenhet icke beräknad högre än vid ■1858 års statsreglering eller till 60,000: — 18:o) Kontrollstämpelmedel, som väl 1863 antogos till 22,000 R:dr och under åren 1861 —1863 i medeltal utgjort 21,854 R:dr 67 öre, men, på grund deraf att denna inkomst år efter år minskats, nu beräknats allenast till -t 20,000: — 19:o)
102 i sitt anletes svett skulle skaffa bröd åt barnet och barnaföderskan? Om ni sagt detta, då skulle vi nu FOGATEN. ha böjt oss under ödet, ty vi hade inte väntat bättre. Det der ha ju presterna sagt hvarenda dag; hvarMARGIT. för tror man icke hvad de säga? ni icke! Jag kommer åter att tro på presterna: (Går åt venster.) FOGATEN. Presterna ha sagt det hvarenda dag! Nu ljög Margit! Ett ord! Hvart går du? MARGIT. Jag följer mitt öde! FOGATEN. lif och vill föra henne med sig åt fonden.) Jag är ditt öde. Följ mig! (Lägger armen om hennes MARGIT söker göra sig lös. Släpp mig eller ropar jag på hjelp! FOGATEN. Hvem skulle hjelpa dig? MARGIT. vill förbarma sig! Ingen menniska, det tror jag nu, men kanske Gud FOGATEN. Det tror jag inte! MARGIT gör sig lös och springer till vapnen i venstra hörnet; fattar ett svärd. Då får jag hjelpa mig sjelf! Hinden gör motvärn. Hvar är min hund? (Hvisslar i händerna.) Scen VII. VITTNET från fonden; drar sig genast tillbaka. BIKTFADERN från venster genom en tapetdörr. BIKTFADERN. Hvad betyder detta? FOGATEN. är galen. Det betyder, om ni skall veta det, att denna qvinna MARGIT. När jag trodde era ord, var jag från förståndet. Pater, skydda mig för denne man! BIKTFADERN. säkerligen er närvaro på annat håll. MARGIT. Fogat, lemna detta hus! Er trolofvade väntar Han är trolofvad? Och han bjöd mig sin hand! BIKTFADERN. arm. Herr fogat, ert embete skyddar er icke för lagens FOGATEN. fri från henne. Nåväl! Har hon fått en lexa, så må hon lära af den! BIKTFADERN. Denna qvinna förföljde mig; jag kunde icke bli Ni ljuger, förförare! förförare, ty jag varnade henne från första stunden. Jag är en förförare, ja, men jag är en hederlig i sin ordning.
»Då fick du höra, du, hvad pappa och mamma säger, du, när vi träffas i himlen, du, fast dit kommer du aldrig, du.» »Söta Janne lilla, stig upp!» »Nej, du skuffa i mig, du!» »Söta älskade Janne! Jag höll dig ju bara litet i rocken, så du inte skulle — —» »Du behöfver inte hålla mig i rocken, har jag sagt! (Stamp, stamp, så vattnet yrde). »Gå din väg genast! Jag håller mig själf i rocken — om jag vill!» (Stamp, stamp). »Nu ska jag stå här, till dess jag är död, du, så får du höra hvad pappa och mamma säger, när du kommer i himlen, men dit kommer du aldrig, aldrig, du!» Sara sjönk ihop som en säck, ur hvilken någon skakat allt innehåll, och nu ryckte jag fram till undsättning. »Kors», sa jag nytert, »farbror Janne tar sig ett halfbad? Ja, det lär vara alldeles utmärkt hälsosamt och just hvad alla läkare ordinerar nu för tiden.» »Hva? Hä? Huh-uu-u!» sa farbror Janne och pallrade sig upp ur pölen så fort de korta benen tillät och rusade i väg med en sådan fart åt huset till, att det nästan blef omöjligt för oss två att följa efter. En kvart senare hade vi honom i godt förvar i sängen, där han drack glödgadt vin som ett det frommaste lamm och till och med höll till godo med varma krus under fötterna, hvilket han eljest aldrig gör, han må vara hur förkyld som hälst. För farbror Janne hör läkare och begrafning ihop lika säkert som man och hustru. Han hade aldrig sett en läkare i hemmet förr än vid föräldrarnas enda och sista sjukdom, och sedan dess har han gjort sina egna uträkningar. Sara, stackare, var alldeles utschasad, men det är hon van vid. Först när farbror sof riktigt godt, gaf hon sig tid att ta sig en liten gråtpärs, men den gick så fort öfver som ett rägn i Maj, ty ifall farbror skulle vakna, ville hon inte vara rödögd. Ja, nog är den där kärleken besynnerlig.
Det liar då varit för de öfriga stånden likgilltigt huru delta stånds representations-ordning varit beskaffad, så länge ståndet ej yrkat mera än sin fjerdedel af hela röstetalet. Men för framtiden, då ståndet skall hafva gemensamma öfverläggningar med de andra, kan saken ej blifva så främmande för dem, att de skulle vilja förblifva ulan deltagande deruti, Adels-ståndet likväl förbehållet att sjelft taga initiativet. Mot ordalagen är rätt anmärkt af en talare, attståndsordning kunde gifva anledn. till någon tvekan om hvad dermed menades, hvarföre jag anhåller att detta ord finge utbytas emot representalionsordning, hvarefter ingen tvetydighet bör uppkomma. Hr Lefre'n: Min mening liar aldrig varit, att man nu skulle uttrycka någon gemensam tanke ronde sättet i allmänhet alt förändra grundlagen. Det vore ali gå utom ämnet, som nu är R. o. Ad. föredraget; men jag anser nödvändigt alt R. o. Ad. uttalar den lanke, att hvarje stånd, må äga veto uti den blifvande representationen i fråga om förändring deruti , så vidt det angår något särskildt stånd. Jag anhåller att få nämna ett exempel. Om man antager att begge kamrarne skulle blifva ense om att minska antalet af de ledamöter, som något stånd enligt vallagen hade rättighet att sända till kamrarne; eller om de skulle förena sig om att alldeles utesluta ett stånd från rättigheten alt utse ledamöter till representationen; så finner man äfven, alt det hvarken vore billigt eller rimligt att öfverlåta en sådan frågas afgörande åt representanternes pluralitet, utan att i sådana fall hvarje stånd bör hafva samma rätt sig förbehållen, som de nu äga uti t 14 §tn Reg.F;n. Jag skulle önska, att denna tanke hlefve uttryckt på så sätt, alt den komrae alt utgöra föremål för Coust.Utsk:s närmare öfvervägande, på det Coust.Ulsk. icke måtte uppfatta vår åsigt så som skulle vi vara hugade att för framtiden låta sådana frågor bero af de begge kamrarnes sammanstämmande beslut och Konungens sanclion, ulan alt dertill skulle fordras 16 H. 7
Efter Häradsrättens hörande har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, medelst utslag som Kongl. Kammar-Collegium äfvensom derefter Kongl. Majit fastställt, ålagt menigheten att verkställa förenämnda vägförbättring, under förutsättning likväl, att statsbidragskulle dertill blifva beviljadt. Omläggningar af landsvägen mellan Qviströms gästgifvaregård och Saltkällan, till undvikande af Carltorpsoch Källebackarne. Arbetsplanen erhöll fastställelse den 18 Maj och kontrakt om verkställigheten antogs den 19 Oktober 1858. Vägförbättringarne, som tillsammans utgöra 2,130 fot i längd, böra fullbordas inom deri 1 Oktober 1860 13,300: — Förbättring af landsvägen vid den branta och äfventyrliga Groröds backe, belägen mellan Uddevalla och Raknebo gästgifvaregård. Arbetsplanen har den 11 Mars innevarande år blifvit i Nåder gillad, och kontrakt om utförandet är antaget den 24 September. Företaget bör fullbordas till den 1 Oktober 1860, och derigenom blir en väglängd af 2.880 fot förbättrad 9,200: — Hallands län. Omläggningar till förbättrande af den s. k. Hundsvägen emellan Drahereds och Qvibille gästgif - Beviljadl stats bidrag. 2,525: - 9,000: — 6,000: — 18 Beräknad kostnad i gilladt förslag. varegårdar. Arbetsplanen godkändes den 27 Mars 1838, hvarefter kontrakt om verkställigheten antogs den 18 Juni samma år. En väglängd af 11,122 fot har blifvit genom det redan fullbordade och afsynade arbetet lörbättrad 27,000: — Kronobergs län. Omläggning förbi Agnarydslid, belägen mellan Öhrs och Mederleds gästgifvaregårdar, enligt plan som gillades den 27 Mars och kontrakt sorn antogs den 18 Juni 1838. Vägförbättringen, som hål-' ler 'i längd 1,400 fot, bör fullbordas innevarande år 3,967: 87.
Det uti 8 Cap. 6 §. för Enkas befrielse från ali under ägtenskapet tillkommen gäld stadgade vilkor, att hon skall h»fva egendomen rätteliga afträde, har, efter hvad lill Riksens Ständers kunskap kommit, blifvit olika uttydt och tillämpadt, i det en del a*sett det gemensamma Boets afträdande göra tillfyllest; andre förment, att den efterlefvandes enskilde egendom jemväl borde afträda», och andre Ster, utan att ingå i undersökning, huruvida egendomen varit rätteliga afträdd, förklarat både Enka och Hustru berättigad, att ej mindre för den egendom hon begär från det gemensamma Boet undanskifta, än äfven för den, hon, efter vunnen Boskillnad, ärfver eller förvärfver, njuta befrielse, icke allenast för Sterbhusets gemensamma skulder, utan äfven för dem, hon genom underskrift förbundit sig gemensamt med Mannen betala. 536 Underdåniga Skrifether. Riksens Ständer anse, att Enka, som icke är arfvinge, oell således icke kan göra sig urarfva eller afsåga sig en rättighet, som ej förut henne tillhört, således icke kan afträda annat, än sin egendom , eller den hon redan tillförene egt, fastän hon ej deröfver varit fullt rådande. Huru långt Enkas egendoms afträde behöfver sträcka sig, måste åter mätas efter gränsen af hennes ansvarighet för skulderne, hvilken finnes i allmänna Lagen utstakad, och ej blifvit förändrad, genom ifrågavarande $. i ConcoursLagen, som blott innehåller en förklaring, att Enka, sorn afträdt egendom rätteligen, det vill säga: till så stor del, som Boets Borgenärer kunna lagligen fordra af hvad hon då eger, skall för framtiden vara fri för kraf; men då, i följd af hvad ofvan berördt är, ett förtydligande af Lagens stadgande i detta fall synes vara nödigt, föreslå Riksens Ständer, att G §. i 8 Cap. må erhålla följande förändrade lydelse: ”Efterlefvande Maka, som egendomen rät» teligen afträdt, vare fri från ali gäld, hvarföre den andre Makan ensam svara bordt.