Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 punkten 4 af samma § hafva taxeringsmännen blifvit ålagda att, icke blott i afseende på stadsegendomar, utan äfven i fråga om sådana å landet uppförda hus och byggnader, hvilka icke begagnas för jordbruket och dess binäringar, åsätta minst det värde, för hvilket samma byggnader äro hos allmän brandförsäkringsinrättning emot brandskada försäkrade; men då de i Stadgan § 25 omnämnda brandförsäkringsuppgifter, hvilka af vederbörande skola taxeringsmän tillställas, endast afse byggnader i städerna, men icke dem å landet, och då den i Stadgan § 35 åt Beredningens ordförande medgifna rätt till andra upplysningars infordrande svårligen skulle i detta fall, utan försäkringstagarens godvilliga tillmötesgående, kunna utöfvas; så synes det hafva varit nödigt att, 204 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 67. antingen ålägga vederbörande att äfven meddela uppi [ter å brandförsäkringsvärdet för de byggnader å landet, hvilka icke för jordbruket begagnas, eller ock att åt taxeringsmännen öfverlemna deras uppskattning, oberoende af brandförsäkringsvärdet. 3:o. I fråga om byggnader af näst ofvanberörda slag förekommer vidare, att författningen icke lemnar något tydligt svar på den frågan, huruvida byggnader, hvilka visserligen blifvit uppförda för annat ändamål, än jordbruket och dess binäringar tillhörande rörelse, men deremot numera såväl under löpande taxeringsåret, som under nästföregående, äro alldeles obegagnade, likväl böra i fastighetslängden under rubriken »annan fastighet» upptagas och sålunda bevillning derå påföras, eller om desamma böra vara från bevillning befriade.
Jag får således, sedan discussionen nu så länge onödigtvis fortfarit, förena mig med Frihtne Tersmeden och Boye uti devas anhållan, att R. o. Ad. ville lägga till handlingarna förstärkta StatsUtskts prol.utdr. och besluta alt BorgareSt:s prot.utdr. med den ifrågavar. inbjudningen måtte uppföras främst på föredragningslistan till nästa plenum. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag hor egentligen blott begärt ordet för att fä tillkännagifva, att jag till alla delar instämmer med Frih. Tersmeden, likasom att jag betviflar, att det ändamål man åsyftar, eller att undanrödja hindren för votering inom förstärkta StatsUtsk., vinnes derigenom, alt R. o. Ad. endast allåter ett prot.utdr. lill detta Utsk., med lillkännagifvande deraf att R. o. Ad, icke anser något slags grannlagenhet emot R. o. Ad. böra hindra Utsk. från alt votera öfver dessa frågor. Det är alltför möjligt och sannolikt, att de personer, hvilka vid förra sammanträdet ansflgo sig förhindrade att i förstärkta StatsUtsk. votera öfver frågor, hvilka icke blifvit handlagda till slut, skulle förblifva vid samma tanke oaktadt ett så beskaffad! tillkännagifvande från R. o. Adis sida; och man kan visserligen med skäl säga att frågan icke blifvit slutligen handlagd, då en inbjudning, som derå har afseende, ännu icke blifvit besvarad. Hr Prinzensköld, Carl: Sedan Gr. Horn i sin egenskap af det förstärkta StatslJtsk:s ordförande tillkännagifvit förloppet vid detta Utsk:s sednaste sammanträde och de åtgärder som han i anledn. deraf vidtagit, så har jag hört Gr. Frölich yttra, att han vore skyldig att tro på riktigheten af Gr. Horns framställning. Gr. Frölich har äfven nämnt, att han hört berättas alt voter:s-propos:ne uti de nu omtvistade frågorna blifvit så sent anslagna, att ledamöterne inom det förstärktaUtsk. icke baft tillfälle att om dem taga kännedom.
På eli högst märkvärdigt sätt har jag af Den 29 Mars f. m. den sista värda talaren blifvit missförstådd. Jag liar alldeles icke yrkat eller ens ifrågasatt, att K. M. skulle använda medlen på annat sätt, eller under andra villkor, än R, St. föreslagit; men jag har föreställt mig möjligheten af, att, om K. M. utlemnade medlen såsom lån, K. M. likväl skulle kunna finna skäl för särskildta fall att hos R. St. hemställa, att ett sådant lån må efterskänkas. Sådana låneunderstöd hafva i många fall redan blifvit efterskänkta, och detta är något helt annat, än att vilja föreslå, alt K. M., i tiots af R. St:s beslut, skulle utdela medlen. Det har aldrig kunnat vara min lanke, och blir det aldrig heller. Jag föreslår blott, att dessa öfverskott ej må af Regeringen kunna utlemnas annorlunda än i låneväg, ty jag kan ej instämma i deras tanke, som anse så nödvändigt att sopa rent hus, utan anser ganska nyttigt, att man har något i behåll. Hr Lagerheim: Endast med några ord får jag äran nämna, att ordet afskrifning, hvilket af Gr. Mörner, uti dess med låg röst uttalade och svårligen hörbara yttrande, begagnades, gaf anledning till det misstag å min sida att förmoda honom åsyfta hvad jag nyss i mitt yttrande framställt, och hvilket jag, uti hvad det rörer saken, till fullo vidblifver, jemte det jag med nöje återkallar den oriktiga förmodan jag råkat fatta om denne talares mening uti förevarande fråga. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att under discussionen blifvit framställd den mening, att R. 0.
Ai un<l8ul8er, eller lill 8er8lcil!lu delar; men fciliel8 8ländsr unliollo, ull Lu^-Lomileen8 Ledumöler, eller, om Innder foidem 8lculle mölu, undre 8liielcli^e ^er8uner malte forordnu8 ull förfalla en 8ummumlru^en oelc lull öfvei^IcädliA f> um8läI!ninA uf de 8uväl till ^llinän Livil80m Lriminul-LgA uf^ifne Lö>8luAen8 ^>1un 8uml allmänna ^ruxcl8ul8er, mecl ^uxvi8ninA lill cle i LgA-Lör8lu»en v^Iugne moliv, jemle rippZifl 00^ jemförel86 uf cle vu86NillliAU 8liiljulilinlcele! ne eniellun clen nu Aullunde Lu^en8 8lu l^unclen, oel> dem, 8om lill :inlu«unde uio Ime-du-^ne, lcvurvid 8udune i 1784 ur? Diliöts 8töndei8 gronsliiiings-ordete, el>v:>d det Dnnnie ott ä en eller flere Ililisdogor försiggå, inötte liunuo tjeno lill ledning oell rättelse. 8edon Koiigl. Uoj:t den 4 ^pril 1835 lill denna underdoiiiga oiiliäl lon Ien>i>ot Nödigt lullull, liotvo llof-Dätternes yttranden öfver (niiuinol Dli g-börs lo ge t iiiliomnlit. Det soiumo dor vele dlifvit till Högsta Doiustolen öfvei leuinodt salut elei' undergött gionslining, eduiu utlötondet deröfver ännu ielie till Kongl. Uoj:t inlioiuiiiit.
Det geografiska intresset bör kuiina tillgodoses om vid Iiisningeii finnes till Iiands en Itartbok, onifattaiide de vidt skilda trakter af jordklotet, livarifrh Beriittelseriia meddelats, detta isynnerliet db frtiga ar om skildriiigar af vulkaniska utbrott, orkaner, cykloner, inarkvtirdiga liafseller s. k. tidvatteiisv&amp;gor in. in. I flere afseendeii kan alltså den sainvetsgimiit skrifna boker! vara larorik och uppfostrande. Pclsjiigu,rcii samt Hördiiigeii utmi s t i m, Tvenne berlttelser frin f j arran viistern. Af J. Grundnzann. Med kolorerade planscher. Beträffande deii första af ofvannaiiinda geriiiirirt, iiidiaiiber8ttelsei., innelikller den egentligen s1; räcl; scener frbn rötlskinnens viii-ld. Mord, drhp, flykt och raddiiiiig följa i rask fart på hvaraiidra. Al1tsanini; lns tecknadt med mycket bjärta färger. Den senare berättelsen bjuder diireinot pk mera niiiiiskiiga och tilltalatide liandelser. Bar uppträder bland andra ädla personligheter en niissioniir, soni ined niartgrdöden för ögonen anropar Gnd on1 riad för sina fiender och sedan ined stor fririiodigliet låter döda sig. Genoin åsynen Iiaraf oinvliides den vilde B Iiöfdingen ut: m stam » till. tro på inissioaärens ' Gud, och fralsar därefter en livit nian och lians hustru fran vildarnas förföljelser. Boken är utmarkt väl ofversatt och torde roa lialfvaxna a " f ventyrslgstlia gossar. Blhnd aödskiann och b i t a. Faror och afventyr f&amp;n Skilda världsdelar. Skildrade och utgifna af .J.
Föredrogs ä nyo Allmänna Beswärsoch 0cconomiL-Utstotters den 29 Mars pa bordet lagda Betänkande rörande Landthandeln. Grefwe ve Is. 6^r6ie förklarade, det hail sa mycket mera instämde i Utstottets Beredningstilstyrkande af en fri Landthandel, som principen syntes wara, at hwar och en som ägde en wahra, borde deraf fa draga all möjlig fördel. Herr Grefwen och Landtmarskalk en gjorde kroposition til bifall ä Beredningens af Utffottet tilstyrkta utlåtande» Ropades Ja. Före - Den Zi Marö. e. m. -577 Föredrogs Allmänna Beswärsoch OeconomilL-Ukffocrets den 29 Mars pa dorder lagda Berankande, angående Markegangssattningen. Wid den a:dra 1'miLen af verra Betänkande yrtrade. Grefwe ve l-r OLrclie. För min del kan jag ej instämma i Urikorrers härutinnan yttrade ranka, af der skäl, ar jag anser den förestagne riden af Januarii medföra en orämvisa mor Ränregifwaren. Da enligt Författningarne öfwerenskommelsen mellan Räntetagare och Rantegifware om Ränrepersedlarne antingen in natura stola lemnäs eller löfen derföre erläggas, bör ril Thomasmästodagen hwarje ar upgöras, synes mig den största billighet äfwen fordra, ar Ränregifwaren wid nämda öfwerenskommelse matte känna hwad han i sednare fallet stall betala. Den Veste sednare arén utsatte tiden af November manad til Markegangssättningarne war en nödwändigher da högsta Magten hade befallt at Kammarkollegium skulle dem gransta innan de til efterföljd utfärdades, men dä denna Författnings hela kraft uphört, önskade jag Markegangssättningarne i alla Länen skedde i mecko af December.
Men jag tror, att det år sättet, huru HospitalsFondens inkomster tillkommit, ändamålet hvartill de användas, och grunderne, hvarefter desamma förvaltas, som böra bestämma, om berörde Fond hör till Riksens Ständers granskning, eller icke, och då dessa omständigheter tagas i närmare öfvervägande, tror jag man skall finna, att en sådan granskning icke kan Rikets Ständer, såsom någon rättighet tillkomma. En^ ligt RegeringsFormen räknas till StatsMedel en. i58 Den 5 Junii, däst sådane, hvarigenom det Allmännas clirecta utgifter antingen kunna ökas eller minskas. Men HospitalsFondens inkomster hafva i detta afseende icke någon gemenskap med det Allmänna, emedan Statens inkomster deraf hvarken minskas eiler ökas. Sättet, huru Hospitalsxnedlen förvaltas , har icke heller något inflytande på Bevillningen, och har dermed alldeles icke något sammanhang, Man har sagt, att HospitalsFonden till någon del tillkommit genom anslag af Kronans Tionde Spannemål, och Hemrnansräntor j men tillika erkänt, att Fonden erhållit sin egenteliga tillökning och styrka genom donationer af Sveriges framfarne Konungar och Furstar, samt privata personer. Om Gustavianska Familjen behagat af deras enskildta Arfvegods göra förlåningar till inrättande af fromma stiftelser för fattige, och till deras sinnens bruk rubbade, personers skötsel och vård, så måtte väl de medel, hvilka af sådane föreningar inflyta, icke kunna räknas till StatsVerkets inkomster, och ej eller behöfva att undergå granskning af Riksens Ständer, emedan dessa medel icke hafva något inflytande på be. skattningen. Hvad angår de uti Betänkandet omförmälte å Rikets Stat bestådde 166 Tunnor 21 och en tredjedels Kappar Spannemål, 12§ R:dr i Spannemålsvärde å 56 sk.
Häraf torde finnas att det sökta ändamålet med delningen förfelades och i stället för att befrämja skogsbesparing, vore den föreslagna åtgärden ett sä^ keit medel att förstöra den skog som finnes. to Den i! Deeemier. Att de tillfällen att stjäla »om nu yppar sig på Allmänningarno skall hafva en mera elak verkan på folkets moralitet, hvilket Utskotten äfven åberopat, finner jag ej, ty den som vill och k*n stjäla gör det lika väl från enskilt som allmän egendom, och sällan har den enskilt® så lätt som Staten att bevara sin skog genom Väktare, i synnerhet som den sednare äger dertill enkom inrättad Betjening; dessutom tror jag att ej Utskotten alltid under detta Riksmöte så noga baft till föremål folkets moralitet, hvarpå Lotterie och Assiatance* inrättningarnes tillstyrkte bibehållande oaktadt allt hvad deremot blifvit sagdt, utgjordt ett talande bevis. Att en rigtig skogshushållning och om Jägeristaten användes lill det ändamål dea borde vara, nemligen skogsodlare och skogsvårdare, skulle lända till en i framtiden vida större och säkrare vinst, än sorn kunde Staten tillkomma genom Kronop.-vrkt-rnas och A11— männmgarnes försäljning och fördelning, därom behöfver endast åbeiopas det resultat, som ägt rum efter den vid Kongl Djurgården sedan år 1810 inrättade skogshushållning, hvilken om man endast vill reducera de sedan sistnämnde tid försållde 6000 famnar ved till gångbart pris efter 4 R;dr Banco öfver hufvud utgöra en Summa af 34,000 R:dr Banco eiler svarande ensamt emot tvåtrodjedelir af hela Jägeristaten! aflöning under dessa år, oberäknadt alla de förmåner som dels Kronan, dels enskildte och Stadens fattige under tiden här - Dt* ia December e. m. 61 af åtnjutit. När nu Kongl. Djurgården som endast äger 1200 Tunnland skog kunnat lemna sådan afkastning, hvilken betydlig behållning skulle ej då fastmera för Staten uppstå om en klok och planmässig skogsskötsel infördes i de öfrige Kronoskogar samt Allmänningar.
För felaktigt förfarande ej mindre af en Länsman vid meddelande af förpassning, än af en Fångvaktmästare vid verkställandet af ådömdt förvandlingsstraff, hvarigenom den sakfällde kommit att undergå detta stral!', oaktadt han då redan var under tilltal lör annat brott, för hvilket han sedermera jemväl till ansvar fälldes, äro, efter åtal, hvars anställande Justitie-Ombudsmannen hos Konungens Befallningshafvande i Vester-Norrlands län begärt, bemälde Länsman och Fångvaktmästare dömde att hvardera plikta två månaders lön. — Utslaget i detta mål är likaledes meddeladt den 30 April 1857. Sedan Wäddö och Häfverö Skeppslags Tingsrätt, uti ett dit instämdt mål om bouppteckningsed, genom Utslag den 4 April 1854 förklarat, att, till dess visadt vore, att ett efter den aflidne bevakadt Testamente, hvarigenom Svaranden i målet, med vissa undantag, erhållit ali boets egendom, blifvit öfverklagadt och ogilladt, kunde Svaranden ej tillförbindas att den äskade eden aflägga; samt åtal emot den tillförordnade Domhafvanden som fört ordet, då nämnde Utslag meddelades, blifvit anstäldt, i sammanhang jemväl med annan anmärkning emot någon hans åtgärd såsom Domare, har Kongl. Svea Hofrätt, som lemnat anmärkningen i öfrigt utan afseende, genom Utslag den 8 April 1857 förklarat, att då Svaranden i ofvanomförmälda mål ostridigt vid den ifrågakomne bouppteckningen uppgifvit den aflidnes qvarlåtenskap, och honom således, enligt 9 Kap. 1 § Arfda-Balken, utan afseende å det till hans förmån upprättade Testamente, bordt åläggas att bouppteckningen med ed besanna; i följd hvaraf Tingsrättens omförmälda beslut vore oriktigt, Kongl. Hofrätten pröfvade rättvist, i förmågo af 1 Kap. 12 § Rättegångs-Balken, fälla t. f. Domhafvanden, såsom för beslutet ansvarig, att böta Femtio Daler silfvermynt med Sexton Riksdaler 32 sk. Banko.
Beträdande åter Riksdagsfullmäktigen Slrindlunds motion, har Utskottet tagit densamma under noggrant öfvervägande och dervid insett den stora vigt och nytta, såväl i historiskt, statistikt som ekonomiskt hänseende, en fullständig utredning af städernes rättigheter, inkomster, med mera, skulle för Rikets Ständer medföra vid behandling af frågor rörande städerne, samt af sådan anledning funnit sig böra vördsamt tillstyrka Rikets Ständer att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det en komité af sakkunnige män mätte i nåder förordnas med uppdrag: a) att upprätta sammandrag öfver de författningar, som tid efter annan till skydd och fördel för rikets städer blifvit utfärdade, så att man af detta sammandrag må kunna erhålla fullständig kunskap om alla de fördelar, hvaraf städerna, alla i gemen, eller en och hvar isynnerhet, direkt eller indirekt, äro i åtnjutande; b) att undersöka och utreda, med hvad rätt och för hvilka ändamål samtlige städerna i riket, samt hvar och en isynnerhet, uppbära inkomster af tolag, våg-, hamn-, bro-, mätareoch packare-penningar, med flere andra inkomst-titlar; huru dessa rätteligen böra, enligt privilegier, författningar och taxor, betalas och uppbäras; huruvida och i hvad ordning ändring uti de, sådane städernes inkomster rörande, privilegier blifvit åstadkommen samt huruvida dessa inkomster användas till de ändamål, för hvilka de ursprungligen, tid efter annan, blifvit medgifne; äfvensom att i tabellarisk form, på grund af städernes räkenskaper för de tio sistförflutna åren, serskildt för hvarje stad, uppställa inkomsterne å hvarje titel af de här ofvan nämnde medel; S Allm.
Alla äro de marionetter, och han håller i sin hand de trådar, med hvilka han förmår sätta dem i rörelse; alla från och med den bleka dockan, som nu sitter vid spelbordet i det inre gemaket, och sprattlar som om han aldrig förlorat sin själ i lifvets kamp, och aldrig känt en främmande hand leda sin vilja. Där borta krumbuktar värden, friherre Schimmelmann, underdånigt för drottningen. Han är en kavaljer med ett groft, energiskt ansikte och ett par förslagna ögon, evigt fuktiga af välvilja, ty Danmarks rikaste man delar med sig åt alla af sitt hjärtas rikedom och småler när han räcker sin hand åt den yngste pagen, lika inställsamt, som när han nu komplimenterar drottningen. »Hvarmansvän» var fordom en fattig småkrämare, en ofrälse sachsare, som vann rikedom under kriget, genom leveranser till den preussiska armén, och, kanske af fruktan för kung Friedrichs efterräkningar, skuddade Tysklands stoft af fötterna, trädde i dansk tjänst och blef dansk friherre. Hur slugt han blinkar! Han är smidig som en ål och tar aldrig parti, men står högt i gunst hos alla, därför att hans kassa alltid är öppen. Han försträcker till och med högst betydliga summor och har en utomordentlig förmåga att nästan omärkligt göra sig betald med sju för tu. En magnifik företeelse af siden och stora juveler, med Mathilde-ordens insignier på sitt bröst, sväfvar förbi, groft byggd och korpulent med ett slätstruket ansikte, lysande af belåtenhet med sig själf och allt och alla. Detta är friherrinnan Schimmelmann, som i Dresden icke ens kallades fru och som i början, då hon kom till Köbenhavn och fann sig försatt på jämlik fot med högadelns damer och kavaljerer, ideligen tappade hufvudet, röjde sin fullkomliga okunnighet om alla sällskapslifvets enklaste regler. Nu rör hon sig redan med mycken säkerhet på sina egna bonade golf i en societet, som är blandad af många olika element.
Sedan Riksens Ständer häröfwer inkor, dradt Banco.Utskottets Utlätande, hafwa de stadnät i det beslut, att dä de ej till Eders MasitS Nädiga förslag kunnat sitt bifall lemna, de medgifwa att den förut bestämde utlänings ti. den mä till Junit mänadS stut blifwa förlängd, samt att det pä Banco'Fullmägtige fär ankom, ma, att under fortfarande dem redan älagd förbindelse till intagande i Protecollet af alla de skäl som dertill föranleda, fä wid de tillfätt len, dä af serskildta omständigheter S.öfart l?ch utskeppning äro hindrade, med oafbruten upp. märksamhet likwäl framfor allt ä Werkets säkerhet och Realisationens underhällande, widtaga sädane mätt och steg för de förfallne LänenS äterbetalning, som' i nwjligaste mätto kunna lindra L06 Den 14 October. lindra och underhjelpa Läntagarnes skyldiga be. mödande i detta afseende: samt att för länen i Upstads wägarne kunna bewilja enahanda förmon som för län pä Effecter, hwilka i Sta. pelstädernes wägar ligga förwarade, mä fä äga rum. Hwilket beflut Riksens Ständer härmed Eder Majt i underdänighet fä tflkännagifwa. Riksens Ständer framhärda rc. Utdrag af Högloflige Ridderffapets och Adelns Protokoll wid Urtima Riks. dagen i Orebro den »4 Octob. 1310. S. D. c8iföll Högloft. Ridderffapet och Adeln tilt alta delar Banco Utffottets Utlätande öfwer Konungens Nädiga Proposition rörande utrvägar till Iernbandteringens upprätthällande, ianledning af det förleden gärdag pä bordet lagda och nu ä nyo föredragna, berörde Utskotts Me. moria!, innehällande swar ä de anmärkningar, som hos Ridderffapet och Adeln wid förenämde Utlätande blifwit gjorde. Ot supra. Utdrag Den 14 October. LQ?
Ridderskapet och Adeln haft äran framställa hvad som till besvarande af gjorda Anföranden synts mig för det närvarande angelägnast, hör jag ej längre denna gången upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns dyrbara tid. Uti hvad öfrigt härmed kan komma att äga gemenskap skall jag framdeles ej uraktlåta att vederbörligen yttra mig. Jag anhåller sluteligen vördsammast hos Högvälborne Herr Grefven och LandlMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln alt detta mitt Memorial äfven blifver de Respeclive MedStånden samt Höglofl. StatsUtskottet meddelat. Herr Lidströmer Fredric yl ugust: Sorn det försökta Svaret på mine Anföranden, rörande Kröningstaflan, är af Professor von Breda, anser jag öfverflödigt besvara hvad lian i sitt Memorial lillaliL sig yttra; och får jag endast inför Högloflige Ridderskapet och Adeln högtideligen förklara att jag med grund af mina tankesätt, icke i någon måtto afundas eller någonsin kan komma att afundas honom sitt rätta värde som Artist och som Människa. Herr Nauckhoff, Carl Ulric: I anledning af hvad Professor von Breda uti dess nyss upp - Den 27 Januarii. 333 lästa Memorial, anfört, och i anledning af gamla ordspråket: Post Nubila Phoebus, som jag för tillfället ville öfversätta så: clet börjar något ljusna i Horizonten för Hr Professorn, anser jag mig skyldig förklara, att jag är mer än glad att Herr Professor von Breda på den Tafla, som skulle förfärdigas och föreställa för detta Konungens och Drottningens Kröning i Norrköping, ej uppburit mer än 666 R:dr 32 sk. B:co, oberäknad Resekostnaden lill Norrköping circa 25o R:dr RgsSedlar; ty Herr Professorens återbäring lill Staten blir då så mycket mindre kännbar, och troligen skola de elaka tungor, som förut sagt mycket mer, nu nöja sig med alt yttra den sanning, det Herr Professoren endast fått 666 R:dr 3a sk.
Det må vara klart, som dagen, att rörelsecapitalet, långt ifrån att förminskas, bör växa i samma mån, som production, om icke allt skall tvingas åter, till sin förra låga ståndpunkt och odlingarne blifva ödemarker, då rågtunnan i alla tider varit ansedd, för en lika säker mätare, som silfver Riksdalero, har producenten genom ökad production, förmodat sig öka sin förmögenhet. O'ätt visan af rörelsecapitalets förminskning hade ändock varit mindre skiiande, Oin dermed hade vunnits coursens förbättring; då denne icke infunnit sig, så måste det bevisa, att Sverige ännu producerar: hoc est exporterar för litet, att vända handels balancen till sin fördel; utlänningen lärer föga bekymra sig om vått pappersmynt? indragning och producters fall, och torde hända gjorde vi bäst, om vi öfverlemnade åt köpmannen, som har med utlänningen att skaffa, omsorgen att jämka förhållandet, emellan hans och våra varor, hans och våra penningar, och om vi åtnöjde o<s med att till circul-itionens befordran och varumätare inom landet, skaffa ett tillräckligt belopp representativer, som gingo man och man mellan och hade Svensk jo*d till hypothek J mot feögst 4 procent. Bevlllningens storhet har i sin man blifvit ansedd som en orsak till förlägenhet, likväl mäst derföre, enligt Den l5 Februarii\ min tanka, att för stort qvantum varor åtgått för den skattskyldige att skaffa sig den enda sak, hvarmed bevillningen fått erläggas. Tillvaron af province-Banker måste med* föra en erkand nytta i rörelsens befordrande, då fonden är tillräcklig, organisation rigtigt uppgjord och Styrelsen säker. Om rörelsecapitalet till och med fördubblades, hvilket likväl ej är min åsigt skulle det ej ensamt kunna afhjelpa förlägenhetenj men åtföljdt af den yttersta möjliga frihet uti handel och näringar, skulle resultatet inom korrt tid visa sig, och våra efterkommande i alla Stånd och Classer välsigna detta Riksmöte.