Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerheim. 364 Den 16 October e. m. Fredagen den 16 October 1829. Plenum klockan half Lill 6 Eftermiddagen. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Tryggad vid Herr Gustaf Hjertås förslag, att, i frågan om ett Galvaniskt apparat, Ridderskapet och Adeln skulle förblifva vid sitt förra heslut, aflagsnade jag mig i förmiddagens Plenum för angelägna göromål, då ämnet förekom. Under min frånvaro frångick Ridderskapet och Adeln sitt förra beslut i denna omständighet, oaktadt det icke angick en tillökning i anslag, utan endast dess användande. SundhetsColIegium har ej, såsom en Ledamot yttrat, rätt att använda något af anslaget till Gal vaniskt Apparat, då Ständerne bestämt det helt och hållit för Electriciteten. Jag får derföre för min del reservera mig lill Protocollet emot det senare beslutet. Herr Dalman, Lars Johan, hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande: Då den vigtigaste af Riksmötets öfverläggni ngar, nemligen Statsregleringen, efter ii månader, omsider definitift till afgörande här förekom, hade jag äran utsäga min rotfasta opinion vara den, att, i närvarande epok, inga löneförhöjningar, ännu min - Den 16 October e. m. 305 dre ökad personal på slat, Lorde beviljas, utöfver i8a3 års reglering, med endast undanlag af högre löner för de, i min tro, vigtigaste Statens tjenare, nemligen åe fyra medborgare, som utarbeta och hos Kongl. Maj:t äga att föredraga alla administrativa ärenden och NB. med den kraft kunna göra deras patriotiska tänkesätt gällande, att de, enligt Grundlagen, få neka deras contrasignation. Sådane personer böra väl ovedersägligen sättas uti oberoende af lefnadsomsorger och considerationer. Alla andra Embetsmän, särdeles de militaire, äro deremot i afgjordt beroende af Styrelsen, om de ej tillfälligtvis äga annat näringsfång. — En af Tjenstemän till det mesta sammansatt Kammare, som vår för närvarande är, kunde ej förmodas hylla denna besparings-grundsatts.
Efter inhämtadt underdånigt utlåtande af Högsta Domstolen och Srats-Radet har Eder Kongl» Maj:t uti til Riksens Ständer afiäten Nädig?ro^>o8itinn den , behagat i Nader förestå, det stadgas matte, at i händelse Borgenär och Gäldenär ej kunna öfverenskomma om stället ril försäljande af mmält fastighet ä Landet, det ina ankomma pa Gaidenaren at bestamina vMo^uLiorien skall förrättas pä Lands-LLncelliet eller ä Tingsstället i det Harad, der egendomen ar belägen; hörande 1574 Den ZI Mars. e. m. l urande stället til ^uLkionens förrättande, ehwad Borgenär och Gäldenär derom öfverenskomma eller det af Galdenären utsätteS, wid utmätningen tilkannagifwas förrarlnings-männen, pa det Kungörelserne om ^>-ck!on ma kunna derefter rättas. Dä genom der salunda i Nader förestagne stadgande, det af Riksens Stander, genom deras uti detta ä..ne förut gjorda underdåniga hemställan, äsyscade ändamål, egendomens försäljande til högsta pris utan olägenhet för Borgenären befrämjas, hafwa Riksens Ständer samma stadgande lil alla delar i underdänigher antagit, likwäl och som i någre orter bestämda Tingsställen icke finnas, wid hwilket förhällande twifwelsmäl kunde upstä om hwilket ställe Galdenären agde ar utsätta, anse Riksens Ständer, til förekommande af alla flags hinder i berörde fastigheters försäljande sig böra hos Eder Kongl. Maju harwid i underdämghet förestå det tillägg, at i sadane orter, Galdenären ma äga ar wälja emelian antingen Lands-e»ncoll-et eiler det ställe i Tinaslagen ', der sista Lagtima Tinger blifwit haller; hwilket lil underdånigt swar a Eder Kongl. Majus Nädiga proposition Riksens Ständer härmed fä i underdånighet anmäla. Riksens
Vid o-.dje, /7:de, S5:/e, 57:de, 42:dra och 47:de punkterna anmälte Herr Björck reservation deremot, att, sedan två Riks-Stånd stadnat emot två i fråga derom, huruvida aflöningsanslagen för Stats-departementens Expeditioner samt Landt-staterna i länen borde definitivt fastställas eiler icke, Utskottet ansett denna fråga böra blifva föremål för votering i Förstärkt Stats-Utskott; —och anförde Herr Björck härvid följande: »Då Statens reglering för tiden intill nästa riksdag icke är beroende af beslutet om lönernas uppförande på sä kallad ordinarie stat, anser jag frågan derom icke, emot 69 § Regerings-formen, kunna göras till föremål för omröstning - Stals-Utskollets Utlåtande A':o 139. 29 röstning i Förstärkt Stats-Utskott. Riksdagsordningen, gifva icke anled ning dertill, att beslut om anslag skola afse annan tid, än den, för hvilken den ifrågavarande statsreglering^!! räcker; och Grundlagen erkänner icke någon skilnad emellan ordinarie och extraordinarie statsreglering. Örn det icke kan betagas Ständerne att binda Statsverket till utgifter för längre tid än den ingående statsreglerings-perioden, fordras dock tre Stånds bifall för ett sådant beslut, hvilket alltså icke kan grundlagsenligt tillkomma i Förstärkt Stats-Utskott. Jag anser således frågan, såsom af två Stånd afslagen, hafva förfallit.» Häruti instämde: Herrar L. J. Hierta, J. E. Bäcklin och G. Hammar samt Riksdags-fullmäglige C. G. Sköldberg, C. A. Larsson, C. J. Svensén. G. Hultman, A. Erikson, Joli. Andersson, Per Nilsson och M. Mänsson. Vik. till R. St. StatsUtskottats Utlåtande N:o 160. 1 N:o 160. Ank. till Exp.-Ulsk. den 18 Aug. 1860, kl. 2 e. m.
Palmstjerna har visserligen anfort, att om en upp - 220 Den 9 September e. m. bördsstämma komme att hållas om hösten, så skulle man derigenom erhålla medel för det ändamål som Frih:n åsyftar; men för det första hafva ännu icke R. St. beslutat, att någon uppbördsstämma skall hållas hösttiden, och det kan således vara ovisst huru med den saken kommer att ske. För det andra skulle vid höststämman uppbörd endast komma att ske, af de personella kronontskylderne, hvilka äro allt för obetydliga för att lemna tillräcklig tillgång för ändamålet, serdeles som en icke så ringa del af dessa utskylder äro bevillningsmedel, hvilka äro påräknade för riksg:s-kont:s behof och alltså icke kunna till några löneförskotter få disponeras. Då härvid många ledamöter hördes ropa på propos. yttrade: Ilr Printzensköld: Jag anhåller hos det H. Ståndet om benägen ursägt, för del jag ännu en gång begärt ordet. Men j«g tror frågan vara af den vigt att den väl behöfver diskuteras, och man kan ej förebrå mig att jag hittills yttrat något, som icke är på saken, och som icke leder till dess upplysning. Frih. Palmstjerna har vidare föreslagit ”att vederbör:de löningsdirectioner, consistorium eller civil tjensteman eger rätt, att uti landskontoret taga kännedom af den räkenskap, som upptager dess tillfallande löning, och, i fall af befogenhet, deröfver hos K. hellede anföra besvär inom ett år efter räkenskapens inlemnande till landskontoret”. Häraf vill det synas som åsyftade Frilen att en serskild redogörelse skulle upprättas för ifrågavande löningsmedel, men hvem som skulle upprätta denna redogörelse, huru den skall aflemnas, hvem som skall kontrollera dess rigtighet o. s. v., derom innehåller Frifens förslag ingenting. Det synes likväl som innan man öfverflyltar en uppbörd ifrån en uppbördsman till en annan, man borde först någorlunda bestämma huru och pä hvad sätt denna öfverflyttning skall ske, samt huru och på hvad sätt redovisningen skall tillvägabringas. För öfrigt mine
Ar klander å arfvodesberäkningen, på sätt här nedan i 24 § föreskrifves, till Förste Landtmätaren anmäldt, förfares på sätt i nämnde § stadgadt är, och äger Landtmätaren å Ränteriet då ej upbära mera än |:delar af det genom Förste Landtmätarens utslag godkände arfvodesbeloppet, samt den återstående J:delen först när nämnde utslag vunnit laga kraft, eller i händelse af deröfver anmäldt besvär, Öfver-Direkt.sEmb. utslag i målet meddelat, oell då lill det belopp som deri godkändt blifvit. De sålunda vid Ränleriet för hvarje år utbetalte medel, upbäras i sammanhang med kronoupbörden af de enl. Landtmäteriarfvodesräkningarne betalningsskyldige med |:del af summan för hvarje af de följande 3 åren, dock att den som vid hvarje års Debetsedel erläggerj kronoutskylderna för jorden äfven erlägger den |:del af arfvodet, som för året är utdebiteradt. Lösen för kartor och de handlingar, som ej lemnäs vid skiftets afslutande, erlägges af vederbönde, då de till dem aflemnas. § 22. Ar Landtmäteriförrättning af den vidlyftiga beskaffenhet, att den första året icke medhinnas kan, eller varder den utan Landtmätarens vållande npskjulen; då må Landtmätare, vid förrättning, som ej afser ägoskifte, efter lill jordägare afgifven räkning, upbära frdelar af arfvodet för det af honom verkställde arbetet. Afser deremot förrättningen ägoskifte, då må Landtmätare uprätta räkning å det verkställda arbetet, tage jordägares eller gode mäns påskrift att det så är, hvarefter räkningen till Förste Landtmätaren insändes, som inom 45 dagar efter emottagandet, skall densamma behörigen grandskad till Landtmätaren återsända, då Landtmätaren, mot aflemnande af räkningen qvillerad, vid Ränteriet äger utbekomma del godkända beloppet. Dock vare Landtmätare i båda förestående fall skyldig, alt vid förrättningens slut uprätta fullständig räkning öfver kostnaden lill hela förrättningen, som i § 20 sägs.
Dessa förmåner böra desto heldre beviljas, som flere ynglingar af de mera bildade och förmögnare samhällsklasserna, hvilka nu fri köpa sig från vapenöfningarna, genom dessa förmåner och genom utsigten att blifva såsom befäl använde, skulle förmås att inträda i skarpskytteföreningarna, för att sedan, på ofvan angifna vilkor, sjelfve göra sina beväringsinöten. Af hvad här blifvit anfördt framgår tydligt, att skilnaden mellan det sätt, hvarpå Utskottet anser att skarpskytterörelsen bör till största båtnad för landet utvecklas, och det sätt, hvarpå jag föreställt mig denna utveckling, ligger deruti, att Utskottet vill, att de frivillige skarpskyttarne skola utbildas till vanliga beväringskarlar — män i ledet, — på samma gång Utskottet vill gifva en och annan individ lättnad uti bevärings-excrcisen, under det att jag vill gifva skarpskyttarne den utbildning, att de, vid inträffande krig, kunna blifva en stam för en kommande landstorm och en förstärkning uti arméens otillräckliga befäl. På grund häraf, och med kännedom om, dels att en landstorm endast är en nästan oanvändbar pappers-armé, så framt ej en tillräcklig och öfvad stam finnes, som kan gifva dess kraft lif, — dels att en af de största svårigheterna för i2 Sammans. SialsLagsami Alim.
Det ligger i sakens natur och är ej heller ovanligt, att, då man talar alltför länge uti ett ämne, man gör ett och annat misstag, på sätt Hr v. Hartmansdorff ock gjort. Dessa äro nu till Den 22 Januari f. ra. till stor del redan besvarade; och jag begärde ordet egentligen för att besvara de farhågor, man framställt i afseende på förluster för indelta armeens befäl. Gr:na Björnstjerna och Brahe hafva nemi. befarat, att, i händelse förslaget bifölles, indelta armeens befäl skulle betagas tillfälle att erhålla lösen för sina räntor utöfver markegångspriset, en så kallad förmån, den de nu äga, och hvarigenom minskning i de nuvar. löneförmånerna ansågs uppkomma. Må det förlåtas mig, om jag tror, att dessa yttranden icke voro så mycket beräknade på att inverka på 11. o. Ad:s beslut, emedan argumentet verkligen är, i min tanka, dertill för svagt, utan snarare såsom ett bevis på den välvilja för armeen, hvilken de ädla Grefvarna alltid ådagalagt, såväl enskildt sorn i deras embctsutöfning. Då jag sjelf tillhör dem, som uro löntagare vid indelta armeen, torde jag äga skäl att yttra den opinion uti ifråga var. hänseende, som jag trott mig finna der vara rådande. Jag känner nemi. ganska många, som hafva betydliga indelta räntor, men hvilka aldrig uppdrifva lösningsprisen utöfver markegången, och som gjort till en lag för sig att aldrig begagna räutegifvarens svårighet att skaffa varan in natura, för att tvinga honom lösa öfver markegångspriset. Jag tror ock, att sådant rättvist kunde kallas prejeri, och jag kan icke försvara ett stadgande, som dertill lemnar anledn. Om man betraktar Utsk:s förslag, skönjes deraf Wart, att Utsk. velat gå K. M:s propos. till mötes i afseende på sjelfva ändamålet derför, hvilket är att bereda möjlighet för staten att i en framtid öfvertaga alla indelta räntor och till löntagarne utgifva contenia löner. Delta förslag är dertill ett vigtigt steg.
Tillfredsställd med det framställda förslaget i dess helhet, jemte deri införda köntrollföreskrifter, äfvensom dermed att beskattningen blifvit ökad till bidragande af en högst nödig fyllnad i statsmedlen, hvilka till mänga, stora och oundvikliga behof äro tagna i anspråk, anser jag att den nya författningens tillämpning icke bordt uppskjutas till 1830 års början, utan synes mig att, på sätt herr von' Hohenhausen uppå anlörda giltiga skal förklarat, den rätta tidepunkten för den Bevillning Si, Lagsamt Allm Besv.- och Ekon.-Utsli. Utlåtande, N:ct 2. 27 sålunda förbättrade bränvinslagens inträde i verksamhet bordt, till fördel för det allmänna, utsättas till nästkommande års ingång Vidare och i det jag erkänner den böjda beskattningen utgöra en riktig åtgärd, hade jag önskat det proportionen emellan förhöjda afgiltsbeloppen för husbehofsoch fabriksbränning blifvit annorlunda bestämd, än som skett. Då förstnämnde bränniogssätt fått sig ålagd en ökning i skatten till 23 procent öfver den nuvarande, finner jag att fabriksbränningen, utan något dess i ringaste mån skeende obehöriga betungande, hade bordt draga en dylik förhöjning till minst SO procent, i stället för att man i detta hänseende stadnat vid allenast 33V3 procents ökning. Med de allvarsamma kontroller, man nu tillstyrkt och med de serskilda rättigheter åt fabriksbränningen blifvit tillerkända, utginge afgiften nog, utan allt tvifvel.
Innan jag går vidare, anhåller jag att få fästa 11. o. Ad:s uppmärksamhet deruppå, att om Norrige skall deltaga i den rent unionella utgiften i den billiga proportionen af 3 lill r, så bör Norrige lemna sjöfartsfonden en fjerdedel af i85,38i r:dr 4 s^- eller 48,345 r:dr 22 sk.; inen när nu, enligt SlatsUtskts uppgift, Norrige endast bidrager med 37,081 r:dr 16 sk. btco, så är dess tillskott 9,262 rtdr 6 sk. mindre än det borde vara, ehuru jag då ej fästat afseende på de 45,000 rtdr, bestådda för längre sjöexpeditioner, och hvarom StatsUtsk. ordar såsom vore äfven de en Norrsk tillhörighet; ty då blefve bristen ökad med fjerdedelen af denna sednare summa, således ej mindre än 20,5lo rtdr. För att kunna motsvara behofvet af 312,381 rtdr 4° sk. uppgifver StatsUtsk. handelsoch sjöfartsfondens medelinkomst årligen till 3o4,544 rtdr, hvadan en verklig brist finnes af 7,847 rtdr 4° sk., till hvars betäckande det Norrska tillskottet 37,083 rtdr förefinnes, som lemnar en summa utöfver bristen af 29,235 rtdr, tillgänglig för extra behof antingen till sjöexpeditioner, resor och undersökningar i och för handeln, eller skänker gifna i rätter stund, och hvaruppå StatsUtsk. ej varit betänkt, men som äro af högsta behofvet påkallade. 29,000 rtdr eller omkring 10,000 rtdr Hamb. btco är väl det aldra minsta, som kan afses för de båda brödrarikenas handelsrelationer.
Dessa frågor hafva också hufvudsakligast varit föremål för de yttranden, som inom Riks—Stånden blifvit afgifne, då ärendet derifrån remitterades. I synnerhet åro betänkligheter framställde emot det hinder för flyttningar från en socken till en annan, som den hittills gällande lagstiftningen föranledt, och, efter hvad sorn år föreslaget, förmenats komina att fortfara med ytterligare utsträckning genom den husbonde ålagde enskilda ansvarigheten för underhafvandes fattigvård, ehuru detta hinder så mycket sorgfålligare borde undanrödjas, som det stadgande, hvarifrån det hårleder sig, skall strida emot 16 §. Regeringsformen. Som hindret blifver mera tryckande i samma nion, som man inskränker Comnmnerne, inom hvilka de serskilda fattigvårds-angelågenheterna böra ordnas till ett helt för sig, och denna inskränkning härjemte måste verka, att bördan blifver alltmera ojemnt fördelad och på många ställen omöjlig att draga, har en ledamot af Ridderskapet och Adeln önskat, att fattigvårdens lägsta Commun måtte utsträckas åtminstone til! Häradet eller Prosteriet, och för att allt förbud emot flyttning emellan socknarne måtte kunna undvikas, har det blifvit föreslaget, att inom hvarje Lån stilfas en gemensam Fat tigcassa, som hade för ändamål alt jemna fattigvården emellan socknarne och att således meddela fosierhjelp till barn efter bortdöda eller afsigkomne föräldrar, hvilken för det närvarande skall utgöra ett af fattigvårdens största behof, jemte det att samma Cassas verksamhet äfven sträcktes till alla fattigvårdens föremål, utom de egentliga fattighjonens underhåll, och sålunda kunde anlitas för bildande af arbets-inråltningar, hvarförutan alla författningar emot beltlande skola vara ord utan betydelse, eller ock vid stiftande af Folkskolor; och skulle dessa Fattig-cassor bildas af mantalspenningarne, hvilka, öfver hela Riket uppgående lill ett belopp af 529,000 R:dr, skulle upphöra att ingå till Statsverket och deremot ställas under Lånens disposition för ofvannåmnde ändamål.
4 Maj 1860 till tjenst lins Kamerei Hulting på Dyvik: bortgick; häktades o insattes i cell; men på Landsh. (liefve Liljencrants begäran återtogs i Magdalenahemmet; insjuknade; sändes tillfrisknad d 19 Aug. 1860 till sina föräldrar. Inkom sjuk; koin pä Provisoriska sjukhuset; derifrån utskrifven, mottogs hon på egen ifrig begäran d. 8 Maj åter vid Magdalenahemmet. Gick d. 7 Juni att söka trädgårdsarbete. Gick d. 6 Juni att söka trädgårdsarbete. Kom d. 28 Juli i tjenst vid Sturehof; var lättjefull och supig; återkom på ifrig begäran till Magdalenahemmet. Begagnades der sorn ladugårdspiga, till dess 650 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. N:o 208. tBilagor.) Namn : Födelseår uch orl: Föregående lefnadsförhållfinden : A n k om men fran: L—eli Aima Solia Gilin I. R—11 Augudta Johanna J — n Charlotta VV ilhel mina R—e Albert. Christina VV — t 1832. VV. Ryd i Upland. 18.1. Wadstena, Östergötland. hade varit häktad för förskingring af anIVirtrock gods. straffad för slöld. den 5 Juni 1860 fr.DiIIströmska arbets-in rättningen. den 19 Juni 1860 fr. norra korrektionsinrät t - 1835 tebon 1820. by' land. Gö- ! d:o d:o 2 gånilen 20 Juni u mi p£| 1860 fr. pospinnlius, sedan \ lisliäktel. på Beth r.sd a ö liek, men of\ vergaf tjenst. YVis-j fadren Skrädderi 23 Juni trottdare. 1860 (r. kor rektionsi iirättningen. 1840. Svartsjö! Upland, eller 1841 på Allmänna Barnhuset, el. 1840 (enligt egen uppgift) i Ladugårdslands församling uti Stoek holm. häktad för mordbrand.
(U. A.) U Ii lill Stats-utskottet aflåten nådig skrifvelse liar, under förmälan, att de vid sista riksdagen till utgående under åren 1848, 1849 och 1850, med en tredjedel årligen, anvisade extra anslag under fjerde Ilufvudtiteln till fortsättande af fästningsbyggnaderne vid Carlsborg, Waxholm, Carlsten och Carlskrona, sammanlagdt 405,000 rdr, i följd af dessa arbetens oafbrutna fortgång medtagits så, att vid slutet af innevarande år medel för ifrågavarande byggnader icke vidare funnes att tillgå, Kongl. Majit, som uti Dess till Utskottet öfverlemnade nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, bland andra anslag för Landtförsvaret för de 3 nästkommande åren, äskat 150,000 rdr till fortsättande af fästningsbyggnaderne vid Carlsborg, hvarom nu endast är fråga, likväl funnit Sig föranlåten att, enär den del af anslaget, som belöper sig för år 1851, bör för arbetsplanens uppgörande vara bestämd vid årets början, då riks-statens reglering icke kan hafva hunnit i sin helhet afgöras, begära, att det för ifrågavarande behof under år 1851 erforderliga anslag måtte, oberoende af den allmänna stats-regleringen, varda, med 50,000 rdr till Carlsborgs fästningsbyggnad, så tidigt anvisadt, att dessa angelägna arbeten icke för bristande medel skola, till skada för det allmänna, behöfva afbrytas, samt derigenom tillfälle saknas till sysselsättande af det krono-arbetsmanskap, som är afsedt att vid fästningsbyggnaderne användas.
Komitéens medlemmar bestrida denna beräkning och påstå att Nässjöliniens befolkning på hvarje längdmil utgör 9,550 personer och således med 19 proc. öfverstiger Lagaliniens, samt att om man antager trakten emellan de båda linierna såsom gemensam och jemför befolkningen 3 mil öster om Nässjölinien med den, som finnes 3 mil vester om Lagalinien, den förra skulle med 511/2 proc. öfverstiga den sednare. Det är svårt, om icke omöjligt, att bedöma hvilkendera af de båda parterna som har rätt, men så mycket synes dock bestämdt häraf härflyta, att befolkningen, som tilltager emot öster och aftager emot vester, är vida talrikare omkring Nässjö- än omkring Lagalinien. Hvad som deremot af en hvar kan kontrolleras är Utskits upgift om befolkningens tillvext på 3 mils afstånd ifrån de båda banorna, så vida man endast håller sig, likasom Utsk:t, till de härader, som höra till de båda liniernas trafikområde. Till Lagalinien räknas då Till Nässjölinien Sunnerbo härad med 37 % tillökning. Sunnerbo 37 % Albo, efter Utsk:ts rättade upgift... 29 » » Albo 29 » Östbo 19 » » Kinnevald . 32 » Vestbo 19 » » Norrvidinge 32 » Vestra härad 30 » » Uppvidinge . 27 » Mo 16 » » Vestra härad 30 » Tveta 16 » » Östra härad 19 n Östbo 19» Södra Vedbo 14 » Tveta 16 » 166 % 25 5 % eller öfverhufvud 235/7 % eller öfverhufvud 255/I0 % utan att inberäkna Konga härad, som har den star-, kaste tillökningen af alla. Deli 25 April e. ro. Det visar sig således häraf, att, i fullkomlig strid med Utskits upgift, befolkningens tillvext i de orter, som omgifva den östra linien, under sednaste 25 år varit nära 2 proc. större än vid den vestra. — Då tiden icke tillåtit mig att enl.
offret, som den bringar, är den vidsträcktaste själfuppoffring. * * * George Eliots yvinnor bilda ett fullständigt galleri. Hennes böcker äro teckningar ur engelskt landtoch småstadslif; hennes typer äro hämtade ur den småborgerliga medelklassen, en och annan gång ur den lägre aristokratien, och då skildringarna utniärka sig för trohet och natursanning, lika mycket ega värde ur kulturhistorisk soni konstnärlig synpunkt, bilda ock dessa typer något för England karaktäristiskt. En så. verkligt engelsk samling af arrendatorsoch prestfruar, qvinnor, soni porträtterats ur dess småborgareoch handtverksklass, eger väl ej sin motsvarighet i Englands literatur: och söker man efter typen för en engelsk arrendators fru, önskar man få en föreställning om en fattig engelsk presthustru, kan man godt peka på nirs Poyser ') och Milly Barton ' Med sin duglighet och sin kraft, sitt sunda praktiska förstånd, sin renlighet och ordentlighet, sin outtömliga svada, sin erfarenhet och skicklighet i landthushillning och boskapsskötsel,&amp;ir denna mrs Poyser som en fulländad porträttbild. Och den inilda mrs Barton nied sitt niadonnalika utseende, hon, som lider allt, tål allt och älskar alla, perl) Se Crime d ' amour. 2, I M a n a Bede. 9 I Scenes oj ' clet * icnZ); Se, berättelsen " The sad fortunes of the reverend Amos Barton ". 185 sonifi kationen af alla qvinlighetens dygder, arbetsam, hushållsaktig, blyg och from och uppoffrande, bärande hvarje börda, som armodet lägger på henne, utan att mista tålamodet, utan att ens klaga, och hvars kärlek är så stor, att den uppehåller hennes mod och segrar öfver en svag, af s,jukdom tärd kropp - är ej hon ett slags urbild till ett germaniskt hustruideal?