Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
hä' det fatt med dig, Hanna? Kör för det! BLUM. Inte mig emot! Jag tar i land här akterom så länge! De komma HANNA. kajutan. ombord! Då går jag ner i gå ner i kajutan). ANNA. Kom Hvarför hä' du rädd för dem, Hanna? med ner, så ska' du få veta det (de ANDERS (ropar förut). och gör sen fast 'ena i galningen! BOMAN (på afstånd från venster). Skarfva'na Stopp! Händan räcker hinte! då, uppåt, i det han rifver sig bakom örat). Ja, den som vore derhoppe väl! ANDERS (skarfvar ändan och tittar sedan betänksamt Sjette scenen. DE FÖRRE. AXEL och KNUT (komma akterifrån i en jolle, slå fast trossen om knapen på kajuttaket och hoppa om bord). AXEL. VICTOR. 'Ur Hur tusan har ni burit er åt, gubbar? her på grund? bär 'errarna sig håt, när ni ställer Det är olika, det! si det går alltid på tvärn, när hen 'ar kjoltyg hombord! AXEL. KNUT (skrattande). ANDERS. Ja, KALLE (sakta) Tyst, Anders! (högt.) Han menar fruntimmerssaker! (pekar på möblerna) ANDERS. KNUT (till Axel). Har ni fruntimmer ombord? Hvar då? Ja, det hä' klart! 'ade händan fastgjord händå! KNUT. ANDERS (pekar). KNUT. Ta' ANDERS (kommer fram till masten). Hom De ä' bestämt nere i kajutan! jag nu bara, Hvar skall du ha' den? hit'en, det är en smal sak! (slår ändan om sig och klättrar upp i masten.) AXEL (går akterut). VICTOR. KALLE. Ja, Hi masten, hofvanför salningen. Det hä' hi förn 'on står på, vet jag! för vi gick inte med aktern förut, Hon står väl på någon sten! inte! 55 AXEL (tittar ner i kajutan). Nej ser man på! Vackra flickor! HANNA (i dörren). AXEL.
Tre daler i det närmaste svara emot Tio och Tvåtredjedels kappar spanmål, och pröfvade fördenskull skäligt förordna, att vid nämnde regementen planpenningar, i de händelser de enligt Kneckte-contracten borde utgå, och behöriga öfveienskommelser till ett annat förhållande icke föranledde, skulle af hjelp-eller utrotarne samfäldt och i nion af deras andel i roten till stamroten erläggas med Tio och Tvåtredjedels kappar säd, hälften råg och hälften korn, eller med penningar efter markegång, men i Östergöthland endast med hälften deraf eller Fem och en tredjedels kappar spanmål; att, vidkommande åter den af Krigsoch Kammar-Collegierne väckta fråga om bestämmandet af ett visst vederlag i spanmål åt stamroten för åt soldaten lemnade gärdselfång, vedbrand och mulbete för hans kreatur, Kongl. Maj:t, enär af Rikets Ständers sednare framställning i detta ämne ej inhemfades. att dessa soldatens förmoner borde ingå i den af Ständerna önskade föreskrift för jordlegans förvandling till spanmål, ansåge så mycket mindre lämpligt att härutinnan något förordnande meddela, som i allmänhet icke endast stamroten dessa förnödenheter för soldaten tillsläppte; och slutligen, att Kongl. Maj:t ej funne nödigt att, på sätt Rikets Ständer önskat och Collegierne jemväl hemställt, utfärda något ovillkorligt påbud derom, att den jord, soldat-torpen utöfver kneckte-contractet innehade, borde utläggas, emedan derigenom en rubbning uti de emellan rote och soldat möjligen träffade öfveienskommelser eller afhandlingar skulle åstadkommas. Derefter och i anledning af hos Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag väckte frågor om en billig jemkning af de olika onera, som träffade stamrote vid de indeldte Regementena emot hvad hjelproten till soldatens underhåll Statisamt Allm.
Om meningen med ordet verksamhet blott har afseende på Konungens propositioner, så finnes ingen contradiction emellan förenämnde föreskrifter, ty när i första puncten säges, att Kongl. Maj:t ej får föreslå Grundlagsförändringar, så kan icke något, som påkallar ConstitutionsUtskottets handläggning, till detsamma ankomma, utan endast frågor hvart remitteras skall, när Stånden derom ej äro ense, eller afgörandet om vägrade 66 H. 3 H Den i3 Mars e. m. propositioner af Talemännen, blifva föremål för ConstitutionsUtskottets verksamhet. Är åter meningen med ordet verksamhet vidsträcktare, och den, som Grefve Gyldenstolpe och den värde Ledamoten, som med honom instämt, här yttrat, att ConstitutionsUtskottets verksamhet skall äfven vid Urtima Riksdagar sträckas till granskning af StatsRådets Protocoll, anmärkningars görande i anledning deraf, och anmärkningars upptagande, med hvad deraf följer, så förefinnes verkligen en stor contradiction emellan irsta och i3:de puncterne, och då medgifver jag visserligen, att en återremiss är nödig, i fall Grundlagen en sådan tillåter. I förra fallet är återremissen öfverflödig, och Ridderskapet och Adeln behöfver då endast instämma med Utskottet. Grefve Horn: Det kunde icke vara deras mening, som gjorde anmärkningarne, att ConstitutionsUtskottet icke vid Urtima Riksdagar skulle få upptaga anmärknings-anledningar i afseende på de orsaker, som föranledt Rikets Ständers sammankallande m. m. Jag anser det derföre vara nödigt att återremittera Memorialet, på det Utskottet må blifva i tillfälle att jemka de förefunne motsägelserna emellan Grundlagarnas §§. Herr Hjerta:
I Kopparbergs och Näsgårds samt en del af Säters och Vester-Bergslags fögderier anses jorden vara af medelmåttig beskaffenhet, men i öfriga delar af länet torde den allmännast vara att hänföra till svag, ehuru den äfven å kalkformationen inom Mora, Orsa, Sofia Magdalena, Ore och Rättviks socknar i Ofvanoch NedanSiljans fögderier derifrån gör ett fördelaktigt undantag. Vexeleller så kalladt koppelbruk är i Kopparbergs, Näsgårds, Säters och Vester-Bergslags fögderier det allmännaste bmkningssättet, med 7 till 9 års omlopp af gödsladt träde, höstsäd, 3 år gräs, eller flere, samt 2 eller 3 år hafre. I de öfriga tre fögderierne förekommer mest tredingsbruk, eller 2 år säde och 1 år träde, hvilket dock i mån som foderodling på åkern tilltager, efter hand synes småningom undergå förändring. Tabellen N:o 2 utvisar beräknade årliga utsädet per tunnland af hvarje sädesslag, behofvet deraf Tab. n;o 2. för utsäde årligen i länet, samt år 1860 för odling af hvarje sädesslag använde tunnlandtalet och skördebeloppet i korntal, beräknadt för hvartdera af åren 1856—1860, äfvensom årliga förbrukningen deraf på hvarje person i medeltal. I enlighet med dessa beräkningar och i öfverensstämmelse med den erfarenhet, som äfven under senare åren vunnits, vill det synas som uti vanliga år produktionen af höstsäd icke är tillräcklig för, men att vårsäd, förnämligast hafre, skördas utöfver åtgången inom länet; varande den blandsäd, som i vissa trakter begagnas af mycket olika sammansättning, såsom af vårråg, korn, ärter och hafre, råg, korn och hafre, korn och hafre, till olika blandningsförhållanden, men hufvudsakligast § hafre och J korn. Icke utan framgång utsträckes inom länet och i delar deraf, der sådant för icke många år sedan ansågs omöjligt, odlingen af hvete både såsom höstoch vårsäd. Handelspriserne äro från olika delar af länet uppgifne att hafva varit de i nedanstående tab. Litt.
Ständets mitz af wäckt fräga om sättet och tiden till Ro> terings, och Förstärkningsmanstapets utgörande, blef af Borgare.Ständet wid förnyad föredrag' MNg bifallit. Ut supra. klx ?rotoeollo O. Valerius. Utdrag Den iZ October. »83 Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen i Arebro dea iz Oktober iZiv. S. D. ÄilladeS BewillningS.Utffottets r anledning af Herr Advocnt-Fiscalen FalkmanS Anmärkningar wid Bewilinmgs-Förordningen, under den 22 sistledne September afgifne Utlätande, med de i Uiskottcts Memorial af den 11 i denne mänad tlUstyrkie ändringar och meddelte förklaringar. lUr supra. Lx protocollc» I. v. Valerius. Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen t Arebro den iz Oktober i8ro. S. D. I^ti Memorial af den 12 dennes, för. anledt af Borgare-Ständets äterremisi, hade Bewillnings.Utffottet förklarat, att det ej kunde frängä desi förut meddelade yttrande, att Ca. racterer ej borde med nägon Bewillnings. afgift beläggas; Och blef detta förklarande, uppä de skäl Utskottet andragit, af Borgare.Ständet gilladt. Ut supra. Lx ?rotocollo H. O. Valerius. Utdrag 184 Den 15 Oktober. Uidrag af Borgare.Ständets Prolccsll wid Urtima Riksdagen i Orebro drn rz Oktober igro. S. D. instämmande i H5aloss.
Remitterades till glatssamt Allmanna Besvärs« och Oeco« nomieUtskotlen: ilo Kongl. Majus den 24 sisth Februarii aflåtne, samt den 5 dennes e. m. på Bordet lagda, Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående den så kallade MötesPassevo^ lancén för Indelta Infanteriet och Cavalleriet, jemte de af åtskillige ^Ledamöter, rörande samma äfnne, denna dag afgifna yttranden ; Prof* Utdrag den i5 Mars 1829. 61 2:0 Herr Hjertås, GustaJ, ilen 2 dennes f. m* på Bordet lagda Memorial angående ändamålsenliga anstalters vidtagande till ett lättare afsämlande orterne emellan af Böcker och Skrifter. S, D, Föredrogos ånyo och bi föl I os följande BancoUtskottets, den 25 sistl. Februarii, afgifne , samt den 2 dennes e. m. på Bordet lagda Memorial. N:o 20, Rörande eftergift och afskrifning för 600 R:dr B:co, som år 1825 genom inbrottsstöld förkommit utur ett , i Små-Sedels* Commissarierummet inom Banken, befintligt skåp. N:o 21, Om eftergift och afskrifning för 2oo Rtdr B;co, utgörande värdet af en i VexelBanken år 1827 bortkommen inlös* Transport-Sedel , hvilken måst för andra gången infrias. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, BancoUtskottets den 25 sistl. Februarii, under N:o 19, aflltne, samt den 2 dennes e. m. på Borde* lagda Memorial , i anledning af 1827 års RevisionsBerättelse, rörande ändring uti 3 Art. 2 |. 3 Mom. af det Reglemente för Odlingslån, som genom Kongl.1 Maj.ts Nådiga Kungörelse den 20 Januarii 62 ' Pro. Utdrag den 13 Mars 1829.
Sedan Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet sammanträdt med Stats-Utskottet, för att gemensamt behandla denna motion, hafva Utskotten tagit densamma, jemte hvad i anledning deraf hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln anfördt blifvit, under öfvervägande och få Utskotten till en början upplysa, att Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets åren 1834 och i835 församlade Ständers underdåniga framställning, huruvida icke till de beväringsskyldiges fria val kunde öfverlemnas att, emot en afpassad lämplig vedergällning i penningar, sjelfve förse sig med rockar och byxor, i Nådigt Bref af den Januari i835, förklarat, att, enär en slik förändring i sättet för beväringsmanskapets förseende med beklädnad vore stridande mot beväringsstadgan, som bjöde, att beväringsmanskapet skulle beklädas lika med kronans manskap, Kongl. Maj:t funné berörde förslag icke kunna i Nåder bifallas. Utskotten hafva icke funnit de af motionären, till stöd för den föreslagne uniforrns-förändringen, anförde skäl vara af den beskaffenhet, att Utskotten uppå desamma kunna grunda en tillstyrkan af motionen. Om än anledning stundom kan förekomma till anmärkning mot bristande snygghet bos en del af de till beväringsmunderingen hörande persedlar, så synes en sådan olägenhet, som merändels torde härröra deraf, att samma mundering begagnas år efter annat af flere ynglingar, som kunna vara mer elier mindre omsorgsfulla i persedlarnes vårdande, icke böra vara af någon serdeles betydenhet, då, efter hvad kändt är, beväringsmanskapet under vapenöfningarna icke nyttjar byxor af kläde, utan sådana plagg af tältduk, lärft eller buldan, samt då, elter slutadt möte, linnepersedlarne tvättas och öfriga munderingspersedlar vädras och rengöras, innan de i förrådet inläggas.
JVs 43, om anslag till anläggning af väg, dels emellan Åsele och Wilhelmina kyrka, dels ock emellan Åsele och Dorothea kyrka inom Westerbottens län; af Herr Staaff, JVs 46, om utvidgning af Hudiksvalls högre elementarläroverk till fullständigt äfven på den klassiska bildningslinien, samt anslag till en lektor i klassiska språk vid nämnda läroverk; af Herr Landström, JVs 49, angående statsbidrag till uppförande af skoloch gymnastiklokaler för Wenersborgs högre elementarläroverk; af Herr bergman, JVs 30, om bibehållande af folkskolelärare-seminariet på Gotland; af Herr Ljungberg, JVs 55, angående nedsättande af en permanent vapenkomité, bestående af artilleri-, sjö-, infanterioch kavallerioilicerare; af Herr Ridderstad, JVs: 57, om Wadstena treklassiga elementarläroverks utvidgning till femklassigt och anslag till ökad lärarepersonal vid, samma läroverk; 30 Prot.-Utdrag den 11 November 1865. af Herr Sandegren, JM 58, angående statsbidrag till förbättring af Uddevalla hamn; af Herr Hjertström, JM 61, om det stadgande, att lärare vid elementarläroverk må, i fråga om uppflyttning till högre lönegrad, sig tillgodoberäkna jemväl den tid, han kan hafva vid utvidgad pedagogi tjenstgjort; och af Herr Wennérus, JM 65, angående låneunderstöd till anläggning af en bibana emellan Lidköping och Håkantorp af lika spårvidd med Uddevalla — Herrljunga jernvägen. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades: a) Herr Staaff's motion, JM 42, att stadgandet i Kongl. Resolutionen den 29 Maj 1752, rörande sättet för stämnings delgifvande åt hel menighet må gälla äfven då byalag eller samfällighet, som skall stämmas, utgöres af tio jordegare eller flere; och b) Herr Henscliens motion, JM 51, angående dels häradsrätternas organiserande enligt lagberedningens förslag, dels ock förberedelser till ändringar i domstolarnes organisation och verksamhet. S. 1).
A, B, C och D betecknade motioner, icke förefinnes deri, att frågor, som afse kommunallagarne, vid kommande riksdagar icke skola handläggas såsom ekonomimål, utan i likhet med mål af annan civil-lagstiftnings natur. Att icke ens vilja till pröfning upptaga väckta frågor, som dock på det allra närmaste beröra kommunerna och deras representation samt angelägenheter, blott derföre att samma frågor i mer eller mindre grad jemväl kunna beröra nationalrepresentationen och Statens angelägenheter, är ett skäl af sådan beskaffenhet, att jag derpå icke vill spilla många ord för att ådagalägga detsammas ohållbarhet. Jag vill emellertid tro och hoppas, att det af Rikets Ständer nyligen godkända förslaget till ny Riksdags-ordning icke är bygdt på så lös grund, att detsamma kan skadligt rubbas derigenom, att sådana lagbud ändras, som tilläfventyrs äro skadliga och hinderliga för kommunalinstitutionerna och dessas utveckling i samhällsnyttig rigtning. Utskottet hade alltså, efter hvad mig synes, bort för sig till besvarande uppställa den frågan: äro kommunallag arne, för det ändamål de gifvits, felfria och. sådana de redan äro, i allo så bra, att de hvarken i en eller annan punkt tarfva ändring och förbättring? Kan denna fråga samvetsgrant besvaras jakande, så respekterar jag en sådan åsigt, fastän jag för min del icke kan godkänna svaret såsom rigtigt; men nödgas man deremot medgifva, att samma lagar innehålla bestämmelser, som i mer eller mindre mån äro orättvisa och olämpliga, och som icke uppfylla, utan snarare motverka, det goda och samhällsnyttiga, som varit grunden för dessa lagars tillkomst, då blir det, enligt min mening, ett både ömkligt och oförlåtligt skäl för vägran af rättelse i det erkändt felaktiga, att rättelsen inverkar på förhållanden, som efteråt blifvit ställda i sammanhang med dessa lagar, — desto ömkligare och oförlåtligare, som man icke ens föreburit, långt mindre gittat visa, att de föreslagna ändringarna kunna menligt inverka på "den nybildade representationsformenf
Att åter, såsom Ulsk. föreslagit, emot kapitalersättning lösa dessa räntor tillbaka, lärer väl Gr:n, af hvad jag nyss nämnt, finna alldeles oriktigt, ty raan lemnade då nuvar:de hemmansinnehafvare full ersättning för jordförlusterne, men deras efterträdare lingö intet, hvilket lagstiftande magten just velat förebygga genom de årliga liondeanslag som blifvit hemmanen lemnade, såsom cn från dem oskiljaktig förmån. Jag anhåller ali hela mom. såsom innefattande förändringsförslag, hvaraf det ena är onödigt och det andra är oriktigt till sin grund, måtte förkastas. Gr. Lagerbjelke: Hvad den siste värde talaren behagat anmärka emot milt förslag, torde lätteligen kunna vederläggas endast genom en uppläsning deraf. Det lyder sålunda: ”Der till ersättning för förlust genom kanalanläggning anslagen ränta eller kronotionde, innan kanalanläggningen, utgått från samma hemman eiler lägenhet, skall beloppet uti kronoräkenskaperna föras inom linien utan vidare beräkning eller upptagande hvarken såsom inkomst eller utgift.” R. o. Ad. torde således linna, att detta förslag endast afser de fall, då ersättningen utgår af hemmanets egen ränta och följaktligen icke de fall, hvarom Hr Printzensköld ordat. Den 11 September f. m. 2 65 Hr von Hartmansdorff: Det skulle kunna hända att Gr. Lagerbjelkes förslag vore alldeles rigligt, men jag hemställer om det är R. o. Ad:s eller R. St:s sak att ikläda sig kammarcollegii och statskontorets åligganden uti förevartde fall. Månne det icke vore rigtigare att låta dessa embetsverk sköta sina angelägenheter och R. St. inskränka sina åtgärder endast till det, som angår dem, nemi. lagstiftningen. När nu Gr. Lagerbjelke icke yrkat bifall till senare punkten, hvarest förekommer fråga om anslag af medel till kapitalersättningar, hvilket är olämpligt, såsom Hr Printzensköld anmärkt, så synes det mig vara origtigt att R. o. Ad., utan vederbörtde hemmansägares hörande, befalla sig med åtgärder, hvilka tillhöra kammarcolhm och statskontoret. Jag förnyar derföre min vördsamma anhållan, att R. o.
Det måtte kommit andra hyresgäster i våningen uppöfver, där professorn bott alla dessa fem år. — Madam Svenson! ropade Verner med ljudelig röst. Madam Svenson, städerskan, kom in. — Hör madam, hvad är det här för spektakel? — Det är någon, som spelar piano, tycker jag. — Det tycker jag med. Hvem har hyrt professorns våning? — Det lär vara en enkefru Herschow från Skåne. — En enkefru — har hon barn? — Ja, det är jag rädd för. — Det är jag också rädd för. Det låter misstänkt. — Var det något annat, herr Verner befalde? — Nej. Madam Svenson traskade ut igen. Hon var i lifvets vanliga förhållanden långt ifrån fåordig, men Verner hade »dresserat» henne att hålla sig till den gyllne regeln: »ditt tal skall vara ja, ja och nej, nej», i annat fall finge de skiljas åt. Och madam Svensson ville gärna behålla den goda »passningen». O fasa, hur tydligt han hörde hvarje ton, det här var trefligt! Nå, det var väl bara ett tillfälligt utbrott af barnslig klåfingrighet, odjuret kunde väl inte mer är de där takterna, det var inte värdt att genast låta bringa sig ur koncepterna, och han fortsatte »mach ich die kleinen Lieder», då det ljöd en variation af »kom lilla flicka — omöjlig att beskrifva — tralalala, lalalalala», åh milda försyn! Jo, det var en stämning att vara i, när man skulle skildra stora passioner — han kände visserligen en stor passion, men inte den rätta, och — hvad var det, nu kommo ett par andra odjur ingalloperande, instöflande, inramlande, ja, naturligtvis i våningen ofvanför, det hade inte varit rådligt för dem att gå miste — och så började de att leka häst eller brottas eller leka elefant och vilddjur, åtminstone lät det så nerifrån. Och under tiden spelade barnet en polka tata, tatata, hvad var det för en polka, gamla sultanpolkan — usch — åh ett sådant elände, och så började de andra två att dansa, de som dansade voro pojkar, det var då säkert.
Näck oell ^nne8t 8täcl8e välllevägen. Datum ut Zujlia. ^ozrZ/. ^/a/.r>r ^z-o/zo^rtrozr ^V.-o Zc>. 2t t/^z-a^ cr/ ^okoeo/Zet 6/vez' //azrc/s/^- oe/z ^zzrazroe-^szrz/szr, /rzz/- /<"t zzz/oz//azrr /ikozrrzzzArzr r c! ätoe/>/zo/zzz^ Äott c/ezr § /^eöz-zzaz-z z§//o. l^ärvarsncle: Hans Oxcellens 8tats-i>lini8t6rn föiOtrilies ^renäena, Herr Orilieiie ^t/ez^zre/^ 8tats-Ilällen: Höll' Orilierre ^ezVz/e/zzr^ lleri Oriimiie Orilierre vozr äc/zzz/2ezr/rez'zzr, Ollive //^z-c/, l^iilierie 6/V/ezr/zzra/^ lills. Ilof-Oan^Iei en, 6al>inetts-866reteraren lills. 8tat8-8ecreteraren, Ox^>66ition8-8ecret6raren ^/zzzrt/rs. 8<llai, nellannämmle ärenclen, innefattande säclana frågor ak allmännare vigt, liva, om frän Lionel.
Lön och Beta!nings-afgiften, mage ställaför Uppbörden nöjaktig Caution samt att Taxeringen, till denna afgifts beräknande, straxt efter Mantals-skrifningen af vederbörande förrättas och Uppbörden derefter sä verkställes , att, medlen likmätigt 1720 års Reglemente 5 Art. 4 §. med hvarje veckas slut var* da For Ständernas Contoirs räkning i Bar.quen insatta , hvaröfver , med hvad mera berörde Fullmägtige andragit, Magistraten sig utlåtit villja göra sin högsta flit, att antaga sådane betjente, som för sig kunna ställa nöjakrig Caution, men der sådane, som Caution kunna prtestera, ej sta. att erhållas, är Magistraten af de tankar, att de, som hafva godt loford om sitt redeliga förhållande , måge antagas och dem tillåtas på lika sätt, sorn efter Förordningen förfares med andra Kronones betjente, hvilka hafva Uppbörd, att tjena emot revers. Vidare utlåter sig Magistraten villja tillhålla UppbördsCommissarietna, att likmätigt förenämnde Reglemente vid hvar veckas slut insätta medlen, i Banquen, så vida det görligt är, och de inflyta, samt bemälte Uppbörds-Commissarier med attesters erhållande ifrån Banquen, Rente-Kammaren och andra vederbörliga orter kunna expedieras , så att Uppbörden må komma till skyndsam riktighet, äfvensom ock Magistraten i öfrigt vill bidraga, att 1076 Den 11 Juli. att hvad som i någon måtto kan befordra den påbudne afgiftens tidiga infordrande, samt redo och riktighets erhållande för Uppbörden. Riksens
Om t. ex. Rivon Troils förslag hade gått igenom, alt få en bana ifrån Malmö till Wexiö, och om man i orten hade slagit sig tillsammans och gjort ett anbud, lika med det, som är gjordt för Fahlu-Gefle-hanan, så hemställer jag, om det varit rätt, alt vilja förvägra dessa orters innevånare, att, för befrämjande af en lättad trafik mellan Skåne och Småland, få en bana byggd hufvudsakligen på egen bekostnad, derföre att man här hade bundit sig vid en abstrakt princip. I öfverensstämmelse med hvad Hr Gripenstedt nyss sade, då han yttrade, att det icke är tjenlig! att binda sig vid abstrakta principer, och utgående ifrån denna åsigt, tror jag, alt den princip, som i första punkten är uttalad, icke bör gå för långt i detaljer, utan lemna möjligt rum, för att kunna tillåta några, jag vill icke säga afsteg, men åtminstone modifikationer i sättet att utföra dessa banor. Vid 1847—1848 års Riksdag utgingo R. St. ifrån den grundsatsen, att blott enskilta banor skulle komma i fråga. Man har ansett att della misslyckats med en bana, och derföre är man nu färdig att öfvergå lill raka motsatsen. Månne icke sådant kan föranleda dertill, att åter en reaktion i alldeles motsatt rigtning framkallas. Jag erkänner, alt jag anser det vara lämpligast och klokast, att stambanor i allmänhet af Staten byggas, meh att Staten ej direkt må draga försorg om att dessa banor blifva verkställda, utan Staten bör hålla tillsyn öfver huru de göras, och deröfver hafva största och hufvudsakligaste inflytandet vid deras förvaltning; vidare att Staten må kunna blifva egare af alla sådane banor; men jag vill icke alt lista punkten skall få den ordalydelsen, att den utestänger möjligheten för Regeringen att tillåta enskilta bolag bilda sig, för att bygga banor i landet. Det är i öfverensstämmelse med denna grundsats, som jag yrkat den förändring, som jag föreslog i 156 Den 22 September f. m. l:sta punkten. Man har velat lugna mig dermed, alt allt hvad jag derigenom åsyftat, kan vinnas, utan denna förändring.