Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
18:dc punkten, angående beklädnads-slitnings-ersättning för de kommenderingar utur indelta arméen, hvilkas underhåll af 4:de hufvudtileln bekostades, har föranledi återremiss från Borgare-ståndet; men som denna punkt af de öfrige 3:ne Riksstånden blifvit bifallen och sålunda, jemlikt 75 § i Riksdags-ordningen, af Rikets Ständer afgjord, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. 21 ista punkten, deruti Utskottet afstyrkt bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning, att från anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus, måtte till lönestatcrne för de till denna hufvudtitel hörande embetsverk, öfverföras ett emot Jjuspenningarne svarande belopp, har likaledes af Borgare-ståndet blifvit återremitterad, men af de öfrige 3:ne Stånden bifallen; och då, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, ärendet sålunda är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. 23\dje punkten, innefattande Utskottets förklarande, att öfrige till denna hufvudtitel hörande anslag, deruti någon förändring hvarken af Kongl Maj:t äskats eller eljest ifrågakommit, blifvit uti den utlåtandet bilagde tabell upptagne till 8 Stats-Utskottets Memorial, N:o 150. samma belopp, som vid sistlidne riksdag bestämdes, är tillika med berörde tabell, återremitterad af Borgareoch Bonde-slånden, på det att nedsättningar uti dessa anslag, i öfverensstämmelse med herr Falhems vid utlåtandet fogade reservation, malte kunna ega rum och godkännandet af tabellen icke lägga binder i vägen loide flera förändringar, som af Stånden blifvit å denna hufvudtitel beslutade; varande, inom sistnämnde Riksstånd, berörde reservation af Riksdagsfullmäktige}/ A. IF.
Ståndet kommit i tillfälle alt godkänna allt, som Utskit i sitt Betide behagat, anföra. Men det finnes ett gammalt, ordspråk, sorn säger: »den som tiger, han samtycker», och, med fästadt afseende härå, har jag trott att ett sådant sätt att gå tillväga hade ländt Fullm. till föga båtnad, enär det kunnat alstra den öfvertygeisen, att Fullm. sjelfve, genom sin tystnad, erkänt sig hafva varit skyldige till allt det klander, Utskit öfver dem uttalat. Hr Björnstjerna, Oskar Magnus: Denna § innehåller tvenne punkter. Vid den lista, som rörer anvisandet från Bankens reservfond af 500,000 rdr till Handelsoch NäritigsDiskm. har Hr Wolffelt haft åtskilligt att anmärka. Min öfvertygelse är, att Fullm. härutinnan handlat fullkomligt riktigt, mea, då denna punkt redan är af R. o. Ad. bifallen, anser jag mig icke böra uptaga tiden med att ingå i diskussion deröfver. Den andra punkten, som nu utgör föremål för öfverläggningen, afser fördelningen af de 000,000 rdr, som blifvit anslagna till försträckning ät nya filialbanker, och Utskit anser det bättre hafva gagnat den allmänna rörelsen, om denna summa blifvit, på färre händer fördelad, än som skett till följd af Fullmäktiges beslut att icke anvisa högre belopp än 90,000 rdr till någon ny Filialbank. — Enligt min öfvertygelse deremot, hafva Hrr Fullmäktige härutinnan handlat fullkomligt i öfverensstämmelse med andemeningen i de föreskrifter, som blifvit dem lemnade. Vid sistförflutna Riksdag beslöto nemi. R. Stir att från Bankens fonder hopsamla alla tillgängliga medel, för att deraf bilda en reservfond, hvars tillgångar i främsta rummet borde användas till försträckningar åt nya Filialbanker. Allt synes antyda den förkärlek, man hyste till dylika bankinrättningar, och den önskan att befordra upkomsten af så mångå sådana som möjligt.
Ank. till Exp.-Utsk. den BO Juni, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af erhåll ne återremisser å betänkandet n:o 1q3, angående it rågast ältdt statsanslag tilt uppi ätt håll ande a) den Arme ens pensionskassa åliggande pensionering. fU. A.) Sedan Stals-utskottet i betänkandet n:o 193 förklarat sig af anförde skäl förhindrad t att tillstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Majlis uti aflålen nådig proposition framställda förslag, att, till beredande af utväg för armeens pensions-kassa alt fortfarande utgöra pensionerna efter nu gällande stat, ett belopp af högst 22,000 r:dr årligen måtte få intill näst vidtagande statsreglering, i mån af behof, användas till betäckande af den brist, som under tiden möjligen kunde uppkomma derigenom, att kassans årliga inkomster icke blefve tillräckliga Lill utgifternas bestridande, så har, vid föredragning hos riks-stånden nämnda betänkande blifvit af Borgareoch Bonde-stånden bifallet, men af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, på grund af förekomne anmärkningar, till Utskottet återremilteradt.
Vinner Nej3 komma SLålvestgöthar, och sådane Contingent-, äfvensom andre Borgare, ifrån Städerne Borås och Ulricaehamn, som idka Gårdfarihandel, så framt denna handel kommer att fortfara, att taxeras i fem Classer: Första Classen Rdr Andra Tredje Fjerde Femte Dito Dito Dito Dito 20 i5 t o 5 3 hvaremot den serskildt stadgade afgiften för resor till Norrige skall alldeles upphöra. Denna votering har utfallit med 91 Ja och 28 Nej; hvadan och som Ja vunnit, komma Skålvestgöthar, och sådane Contingent-, äfvensom andre Borgare ifrån Städerne Borås och Ulricehamn, som idka Gårdfarihandel, så framt denna handel kommer att fortfara, att taxeras i sex Classer: Första Classen Andra Dito Tredje Fjerde Femte Sjette Dito Dito Dito Dito Rdr 3o: „ 25: „ 20: „ i5: 10: 5: samt att de, som eg a att sjelfve eller genom ombud idka berörde handel, tor hvarje person skola erlägga: Vid resor till Norrige Rdr 5. Trettonde Voteringen : Den, som gillar Utskottets förslag, att första momentet af 3g §. i nu gällande Bevillnings-Stadga, hvilket lyder sålunda: Bevillning utgöres vidare af alla Actie-Bolag, Societeter, Verk och Allmänna Inrättningarmed fem procent af den utdelning 3 som icke öfverstiger sex för hundradet; jör hvad derutöfver utdelas, erlägges bevillning med 10 procent3 må i den blifvande Bevillnings-Förordningen oförändradt bibehållas, voterar Ja'; Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej_, kommer ofvannämnde moment att erhålla följande förändrade redaction: Bevillning utgöres vidare af alla Actie-Bolag_, Societeter 3 Verk och Allmänna Inrättningar med 5 procent af utdelningsbeloppet. Stats-Utsloltets Memorial N'.o 468. Voteringen liar utfallit med 60 Ja och 58
I anseende härtill vill det väl synas Utskotten, som borde kontrakts-prostarne i Bohus län för deras befattning såsom sådana erhålla tillökning i den till dem nu utgående ersättning, men som denna fråga dels är beroende på åtskilliga förhållanden i afseende å kyrkornas i Bohus län tillgångar, äfvensom andra omständigheter, hvarom Utskotten ej ega den kännedom, att de kunna afgifva ett fullständigt yttrande i ämnet, samt dels synes vara af beskaffenhet att böra bero på ecklesiastik-styrelsens inom stiftet förberedande åtgärder, anse Utskotten sig icke böra ingå i någon vidare pröfning af motionen, och tillstyrka alltså, att samma motion ej må för närvarande föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Hvad sedermera angår det i motionen alternativt framställda förslag, att kontrakts-prostarne måtte erhålla portofrihet för deras brefvexling i embetets ärender med Konsistorierna, så enär Rikets Ständer redan bifallit Statsoch Bevillnings-utskottens utlåtande N:o 20, deruti Utskotten, af anförde skäl afstyrkt herr doktor Grafströms motion om enahanda förmån för kontrakts-prostarne, anse Utskotten ifrågavarande, af herr prosten Tranceus väckta förslag ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 25 Augusti 1848. Reservationer: Af herr friherre Cederström, Jacob: ”Ehuruväl jag instämmer i de sammansatta Utskottens tillstyrkande, att ifrågavarande motion ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd, kan jag dock ej gilla de motiver, som Utskotten till stöd för sitt yttrande åberopat. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 79.
Då jag nu har ordet anhåller jag att med detsamma få repliquera H. Prinzensköld för ett hans yttrande i förmiddags plenum, som jag då ej, till följd af den långt framskridna tiden, fick tillfälle att besvara. H. Prinzensköld nämnde, med afseende å det af mig framstälda förhållandet: att landthandlande nu lager sina varor från städerna och således nog gifver tillräcklig kontingent till dera på delta vis, genom den vinst, som statshandlanden häraf erhåller — ”att den som slutligen får betala denna kontingent, och det lill föga fromma för landet, är just den fattigare delen af befolkningen och att således landlhandeln häruti ej skulle visa någon särdeles fördelakllighet”. Jag får till svar härå påminna: alt många orsaker bidraga lill att landthandlanden detta oaktadt kan sälja sina varor till samma pris som de afyttras i städerna. Landthandlanden får naturligtvis betydlig rabatt då han köper i parti eller ock tager han varan blott i kommission; han bor och lefver för billigare pris; har vida ringare skatter att utgifva m. m. och då man härtill lagger, att den som köper af honom, om han ock får betala något mera, dock har bestämd vinst af den inbesparda kostnaden af resa1 till stad, som han annars skulle gjort, så tyckes det vara tydligt att den fattigare delen af befolkningen ej har sämre af att uphandla sina förnödenheter på landet, utan fastmer bättre deraf och att den kontingent, som af stadens handlande tages af lan dets, ej betalas af dem. Jag yrkar återremiss. Frih. von Stedingk: Jag vill endast med ett par ord bemöta Hr Prinzenskölds yttrande, ali det ej skulle bli någon inskränkning i landlhandeln, om en sådan rättighet, som här blifvit begärd, öfverlemndes till K. Befhule. Hr Prinzensköld lärer väl icke konna neka, att det är en sanning, det den grundsats i den sednast utgifna Näringsförfattningen gjort sig gällande, att hvar och en skall hafva frihet att sig bosätta och försörja hvarhelst han önskar.
Maj:t och en ganska aktningsvärd minoritet bland Rikets Ständer ansågo följaktligen den, som vittnat falskt, då ed honom eftergifven vant, icke hafva svårare Lag-Utskottets Utlåtande N:o 55. 27 sig rörsyndat, än att han, jemlikt 14 Köp. 8 § Rättegångs-balken, kunde försona sitt brott med några dalers böter. Sedan emellertid Rikets Ständer, i min tanke rättvisligen, för sin del, beslutat, att hvarje falsk vittnesutsaga, äfven om den ej varit med ed bekräftad, skall såsom mened straffas, torde det dock vara skäl att taga i betraktande, huruvida icke den omständigheten att menedsbegreppet sålunda blifvit utvidgadt jemväl fordrar någon vidgad latitud i de straffbestämmelser, som afse det medborgerliga förtroendet. — Om lagens åtgärd, att förklara en person för alltid förlustig medborgares förtroende, någonsin skall kunna försvaras, synes det vara endast i de fall, då medborgarnes egna rättsmedvetande går en sådan åtgärd i förväg, eller, med andra ord, då den allmänna opinionen af sig sjelf stämplar brottslingen med outplånlig vanära. Men att detta icke är fallet här visar sig uppenbart deraf att, pä sätt ofvan är nämndt, Kongl. Maj:t och en betydande majoritet af Rikets Ständer ansett det falska vittnesmålet, då det icke är beedigadt, icke vara i någon mån vanfrejdande, icke ens förtjent af urbota bestraffning, utan kunna med särdeles ringa penningeböter försonas. På dessa skäl och på dem, jag i öfrigt anförde i min reservation vid Lag Utskottets förra betänkande i frågan, hemställer jag vördsamt, att Rikets Ständer, i enlighet med de inom Borgareoch Bonde-Stånden uttalade åsigter, för sin del besluta, att 13 Kap. 6 t§ må erhålla följande lydelse: »Den, som gjort sig förlälien till straff efter 1 eller 2 §, skall ock dömas medborgerligt förtroende för alltid eller på viss lid förlustig.» 16 Kap. 43 §.
Friherre Boye har äfv#a uppehållit sig vid da Exempel på MinisterialStyrelse i andra fria länder, dem Utskottet i förbigående anfört. Friherren har under Discussionerm invändt, att England och Amerika ick# hafva Ministrar, utan blott StatsSecreterare. Utskottet ville gerna tro, att namnet icke gör till saken, allenast Embetet innefattar ett Chefskap för något Regeringens hufvuddepartement. Friherren är också sjelf af samma tanka vid ett annat tillfälle, och anför att, ehuru vi till namnet hafva en JustitieStatsMinister, är dock denna Embetsmans makt icke svarande mot en Ministers, och anser det icke löna mödan att i frågan härom tvista om ord. Emedlertid yttrar sig dock Friherren, att det vore roligt att veta, hvad Krigsministern i England heter, eller hvad Financeministern i Norra America. Utan att behöfva elior kunna besvara dessa frågor, hemställer Utskottet, om det icke är en bekant sak, att i England Rnnes ett krigsdepartement med sin Chef, samt att Serskildta Utskottets Betdnkanden. vid den Congress, som i America sammanträd* de första gången(d. 4 Mars 1789) sedan constitutionen blaf införd, inrättades genast ett Utrikes, ett Krigsoch ett Gassaelier Finan eDepartement, hvilka sannolikt ännu fortfara. Beträffande EordCanzleren i England, upplyser Friherren, «tt han icke är Minister, och att den Embetsman åter, som egentligen utöfvar högsta Contrellen öfver Domarexnagten, och således kan anses äga en befattning, svarande emot vårt JustitieCanzlersEtnbete, är icke tillika Ordförande i någon Domstol. Häremot får Utskottet, äfven upplysningsvis, anföra hvad en godkänd Engalsk publicist (Blackstone) med egna ord härom yttrar; ”Englands LordCanzler, eller St or sigillb ev a"rare, har bland Embetsman den största betydenhet oell myndighet, som för närvarande ”äger rum i Riket.
Skri/velsej N.-o >g3. 437 stanlien skall vara tillåten, att parten med siri klagan eger förbigå vederbörande Öfver-Domstol, hvilket, utan att medföra någon nytta, endast är hinderligt för Högsta Domstolens vigtigare göromål samt leder till ökade kostnader för den klagande; alltså få Rikets Ständer härigenom anmäla deras underdåniga önskan, att berörde afvikelse måtte upphöra; öfverlemnande Rikets Ständer i underdånighet till E. K. M. att de för detta ändamål nödiga åtgärder i Nåder vidtaga. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 20 Januari 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Jan. 1841. Preste-Ståndet den i3 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse ., i fråga om vissa förmoners beviljande för invånarne inom Westerbottens och Norrbottens Län. (Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Uti. N:o 88.) S. A. K. I anseende till de inom Norrbottens och "Westerbottens Län ofta inträffande missvextår. hafva Rikets Sländer funnit det vara angeläget att genom serskilda åtgärder underlätta handi ln med dessa orters ymniga tillgångar af skogs-elfecter, och att uppmuntra invånarne att, medelst skeppsbyggeri, sjöfal t och handel, bereda sig nya utvägar till en bergning, som, till följd af climatets hårdhet och ombytlighel, icke kan med säkerhet af åkerbruket påräknas; och få Rikets Ständer, af denna anledning, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att en lika frihet från utförsel-tull och skepps-umgälder, som,° medelst Nådig Kungörelse af den 9 Maj 1835, blifvit beviljad för de i Norrbottens och Westerbottens Län inom 1838 års slut byggda fartyg, måtte i Nåder medgifvas äfven för dem, som efter berörde lid och intill slutet af år 1843 blifvit eller blifva inom dessa tvänne
Att enär af någondera bland dessa Mynt-sorter erbjudes ett parti om Fern (5) Marker Svensk Yictualie-vigt och derutöfver, beräkningen alltid kommer att ske efter sådan vigt, och ej i stycketal, samt priset i Banco-sedlar då bestämmas enligt hosföljande Tariff N:o 1. (Se Bet, N:o 85). b. Att enär åter mindre parti än Fem (5) Marker Yictualie-vigt af någondera Mynt-sorten erbjudes, beräkningen må kunna ske efter stycke-tal, sålunda, att innehållet af hvarje Piece i Ass utrönes medelst Silfver-vigt; doek att, efter denna grund, inga andra Piecer antagas än sådana , hvilka äro till den grad full vigtiga , att afgån - gen eller nötningen högst motsvarar Tre (3) procent af det Ass-antal, ett sådant Mynt, nyprägladt, bordt innehålla; och bestämmes priset i slikt fall, med afdrag för hvarje bristande Ass, Exp.-Utsk. Förslag till und. Skri/v. (Se Bet. N:o 85). c. Att de Mynt, som finnas hafva genom nötning förlorat utöfver Tre (3) procent, och således icke äro antagliga efter Tariffen N:o 2, må likafullt kunna ernottagas, och, ehuru partiets vigt ej uppgår till Fem (5) Marker, då godtgöras jemlikt den i Tariffen N:o 1 utsatta beräkning efter Marker och Lod Victualie-vigt. Rikets Ständer hafva ock, i sammanhang härmed, beslutat, att, derest en eller annan skulle, efter det allmänna Silfverutvexlingen kommit i gång, hos Banken i Stockholm eller hos någotdera Låne-Contoiret, för tillfälligt behof anmäla sig till erhållande af sådana Utländska Silf vermynt som, enligt den ofvanstående 2:dra punkten, influtit, sådan utvexling må vara tillåten emot en ringa förhöjning , på sätt uti den serskilda åtföljande Tariffen N:o 3 finnes upptaget. (Se Mern. Med underdånigt tillkännagifvande om hvad sålunda stadgadt, blifvit, anhålla Rikets Ständer i underdånighet det E. K.
Vill man komma till slut i frågan, så går det icke an alt helt och hållet låtsa som man icke visste af den nya liden och blott söka sammanjemka den gamlas stridiga intressen; tvertom synes hufvudfiågan 111ig vara, att åstadkomma en förlikning emellan den tid som varit och den som inträder, och jag tror att denna sednare handlar rätt, att i någon mån söka göra sina åsigter gällande, och att det rälta förlikningsförslaget vore att antaga på en gång både slåndsval och allmänna val. Jag tror att detta vid denna riksdag låter sig göra; dröjer man dermed, torde liten eller ingen fråga mera uppstå om bibehållandet ens af skymten utaf Stånd. I afseende på de särskildta förslag till ståndsval, som inom detta Hus blifvit framställda , så vill jag blott i korthet säga, att min åsigt i den delen, förutsatt nemi. alt stfindsval skola finnas, närmast instämmer med Frih. Hamiltons. Jag vill försöka alt närmare utveckla detta, då något af de särskildta förslagen framställas till discussion inför Ståndet, lvu vill jag blott yttra, att jag äfven instämmer i åsigten om 2:ne kamrars bildande, likaledes på sätt Frih. Hamilton föreslagit. Jag har tillförene, i närvaro af flera ledamöter af detta Hus, utvecklat skälen derför, och skulle ej nu vidare hafva vidrört detta ämne, så framt jag icke hört den motsatta åsigten i f. m. plenum i temmeligen kraftiga ordalag yrkas af den värda talare, hvilken, som orden folio, yttrade, att Frih. Hamilton hade så capitalt orätt som möj - D c u '4 O c t o b c r e. m. ligt. Min åsigt ur alldeles motsatsen till den välde talarens, och vågar jag yttra den tanke, att han icke skulle hafva uttryckt sig så, om han rätt gjort sig reda för den andra kammarens egentliga bestämmelse. Han måtte hafva föreställt sig, att meningen med densamma skulle vara, likasom med den första kammaren , nemi. att uttrycka folkets opinion för ögonblicket; men så är icke fallet.
15 skulle föras af Siats-Rådet, skulle begge rikenas Stats Råd till lika antal för sådant ändamål sammanträda. Storihinget föreslog i stället, att denna Styrelse, under namn af Sveriges och Norges Interims-Regering. skulle bestå af sex ledamöter från hvartdera riket samt att, likasom den i Norge qvarblifvande Regeringen skulle emottaga, granska och bereda alla Norska saker samt afgöra mindre betydliga mål, också alla Svenska saker skulle lörst granskas och beredas af Svenska Stats-Rådet, som skulle ega att afgöra all? mindre vigtiga och underställa Interims Regeringen endast vigtigare mål. Häremot anmärkte Konstitutions Utskottet, alt förslaget ej stöde att förena med de föreskrifter, 39, 40, 41 och 42 §§. Regeringsformen innehölle, eller med hvad Svenska Grundlagen stadgade rörande ärendenas beredning och som ej medgåfve att mindre vigtiga mål skulle kunna afgöras endast af en del af det eljest vid dessa tillfällen styrande Stats Rådet. Med gillande af öfriga, utaf Slorthinget föreslagna ändringar och tillägg (ill 7 § uppställde derföre Konstitutions-Utskotlet förslag till ny redaktion af §:n, samt hemställde, i öfverensstämmelse med Kongl. Majis proposition, att om Storiinget ej skulle godkänna §:n med dess nya lydelse, Storihinget måtte instämma i det alternativa förslag, att Riks-akten, utom det reglementariska i 7 §, hvarom begge rikenas representanter ej kunnat öfverenskomma, men med bibehållande i denna § endast af de stadganden, som redan ömsesidigt vore godkända, mätte anses i allt öfrigt å båda sidor antagen och bekräfiad. Storthinget hade slutligen föreslagit, att till de elfva af Rikets Ständer godkända §§:ne i Riks-akten malte fogas en tolfte, af innehåll att Riks-akien i Norge skulle gälia såsom Grundlag och icke kunna förändras utan på det i Norska Grundlagens 112 S föreskrifua sätt. Konstitulions-Utskottet tillstyrkte älven denna §:s intagande i Riks-akten.
Den i5 December e. m. å punkterna fr. o. m. d. 2:dra t. o. m. d. g:de af betänk'. N:o 29 med de af Utsk. i betänk. N:o 4^ tillstyrkta förändringar, då vi sedermera komma till io:de punkten, hvarvid Hr Cederschjöld gjort anmärka., och derefter till den n:te, hvarvid ingen anmärkn. blifvit gjord, samt slutligen till den i2:te, sorn synes mig vara den mest omtvistade. I anledn. häraf företogs hvar och en af de återstående uti betänk. N:o 29 upptagna hufvudgrunder till pröfning. 2: d r a, 3:dje, 4: d e 0 c h 5: t e hufvudgrunder na biföllos. 6:te och ptde liufvudgrunderna biföllos med de uti utlåt. Wto 45 i dessa punkter föreslagna förändringar. 8: de hufvud grunden. Hr Hjerta: Jag hemställer, huruvida icke punkterna må blifva upplästa, innan de afgöras; ty jag bekänner, att jag i annat fall icke vet, hvad jag bifaller. Gr. von Fersen: Då jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhöll om propos. till bifall å punkterna fr. o. m. d. 9.:dra t. o. m. d. g:de med d'e uti betänk. N:o 4^ föreslagna förändringar, så var det derföre, att jag insåg, det man ganska väl kunde göra alla dessa punkter till föremål för en propos. Nu äro vi vid d. 8:de, och för mera säkerhets skull förenar jag mig uti den anhållan, att de öfriga punkterna hvar för sig må blifva upplästa, innan propos. derå framställes. 8:de hufvudgrunden bifölls. 9: de, 1 o:de och ii:te hufvudgrunder na biföllos. 1 2: t e hufvudgrunden. Hr Lefre'n: I den nu upplästa punkten står, att R. St. skulle fatta det beslut att öfverlåta åt K.
Domhafvande, upprättadt sammandrag, värdet af det stämplade papper, hvarmed, lill belopp, motsvarande de lill kassan före år 1852 ingångna rusthålls-afgifterna, köpe-, bytesoch gåfvo-bref å rusthåll blifvit berörda år belagda, uppgått till 14,041 R:dr 8 sk., samt, efter afdrag af ersättnings-anslaget för samma afgifter, 9,633 R:dr 16 sk., skillnaden, 4,-407 R:dr 40 sk., alltså utgjorde den minskning i inkomst Amiralitets-krigsmans-kassan, till följd af förändringen i fället för rusthälls-afgilternas utgörande, nämnda år fått vidkännas, ersättning för den sålunda uppkomna förlusten mätte kassan beredas; hvarefter och sedan Stats-kontoret, häröfver hördt, i underdånighet afstyrkt nådigt bifall till denna framställning, Direktionen afgifvit, dels ett sammandrag, utvisande att den rusthållsafgifterna motsvarande, till Stats-verket influtna_ stämplade pappers-afgiflen för år 1853 uppgått till ett belopp af 15,699 R:dr, dels ock en uppgift å beloppet af rusthållsafgifterna för åren 1847—1851, hvaraf visade sig, att dessa inkomster, efter afdrag för afkortningar och provisioner m. m., utgjort, för hvartdera året, i medeltal 12,380 R:dr 20 sk. 7 rst. Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande, och anse att, för så vidt behörigen styrkes, att, genom bibehållande af de till Stats-verket numera ingående rusthållsoch en-per-mille-afgifterna, Wadstena Krigsmanshus-kassas och Amiraiitetskrigsmans-kassans behållna inkomster deraf uppgått till högre belopp, än de till ersättning derför beviljade statsanslag, förhöjning deruti bör, enligt sednast församlade Ständers beslut, ega rum.