Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle, uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Majlis på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande lörut fattade beslut, uppsatta förslag till nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: 3:o angående ändringar i gällande förordning om vilkoren för bränvinstillverkning; Kongl Majit behagade uppå, Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla ofvanberörda förslag samt förordna, Kongl, Maj-.ts Nåd, Proposition N:o 63. 11 att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner af den lydelse, bilagorna Litt. C. vid detta protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer allåtas. Ex protocollo IV. J. Modigh. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Jan. 1866, kl. 12 nndd. Kongl. Maj:ls nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående fortfarande årlig kur husafgi ft; Gifven Stockholms Slott den 29 December 1865. Kongl.
Liktidigt kände han sig dragen till sagospelet ”Lycksalighetens Ö” (enligt hans uttryck, ”hjertats gamla saga”); huru starkt, intygar hans skriftliga qvarlåtenskap flerstädes, – dels i en derom börjad särskild afhandling, hvars fragment ej längesedan blifvit utgifvet146, dels i hans bref; och ej utan djup rörelse har jag i ett af dessa, omedelbart efter ett föregående om Modrens begrafning, läst de orden om nyssnämnda sagodikt: ”nu först har jag förstått det helas värde”. – Mellertid uteblefvo ej heller lekamliga förebud om kortvarigheten af alla hans jordiska sysselsättningar. En värk i sidan, som infann sig snart efter Modrens bortgång, var första yttringen af det jemväl physiskt oafbrytliga sammanhang, hvari han fortfor att stå till henne. Andra känningar – om än till en början lindriga och med långa mellanskof – efterföljde. All kroppslig förbättring blef hädanefter blott skenbar. Ännu var ej ett år tilländalupet från Modrens dödsdag, när han i December 1831 angreps af en blodspottning, som väl öfvervanns, men hos hans vänner qvarlemnade farhågor, hvilka innan kort skulle besannas. Fåfängt hade en resa, under sommaren detta år företagen till den älskade och alltsedan skoltiden ej återsedda födelsebygden, så tyckts uppfriska hela hans varelse, att hans anblick, då han om hösten till Upsala hemkom, väckte de bästa förhoppningar. En börjad läsning till hans förestående Magister-grad omintetgjorde alltsammans. Kjellanders studier, hittills drifna endast af fri böjelse, af kärlek för sak, voro derföre i vissa ämnen redan nu drifna så långt, att han i dessa var fullt vuxen en akademisk lärare-plats; men just af samma orsak hade de blifvit föga ändamålsenliga för det nu ifrågavarande syftet. Utan minsta fallenhet för jagt efter ”betyg”, ansåg han sig dock skyldig både sig sjelf och sina vänner, att taga sin examen ”med heder”.
Hur an du ber om nAd, förfarad och förskramd, Du undgAr ej din dom, ty den &amp; r nu bestamd. SA se di! Allting har uppeggar mig till hamdl (T a r prestrocken och ViSar honont den.) ' Se blott p&amp; denna rock, som bars utaf den döde, D&amp; han p&amp; alla sätt förbattrade ert öde, Ni usla tiggare, som mördat denne man! Jag skulle skona dig? Du sksmtar! Jacques Leroux (rbtar upp sig.) N %, välan! S&amp; lemna ut mig dA At edra myndigheter! Som hjalte vill jag .dö. Jag tigger ej om riad. Ni haft en siillsyqt tur! Ty Jacques Leroux jag .lieter, Och jag &amp; r medlem af Kommunens stora rAd. Rose. Ni! Jacques Leroux. Jag har dock ingen del i dessa hemska dAd. Svartrockarna och jag ha aldrig varit vanner, Men till att skjuta dem alls ingen lust jag kanner. Jag stridt mot trupperna. Sesh, nu vet ni det. Men hädanefter jag den ratta halten vet Af de gudaktigas, de frommas Irristlighet. Nj&amp;rtlösa kvinna! Hör ett ord: de, som i kyrkan At korsfast Gudason skenheligt ge sin dyrkan, De veta icke hvad " förlita " innebar, Att ange värnlös man för dem en smilsak ar! Rose (för sig.) Det %r ju prestens ord! Scen 7. iio-se. Jacques. Zélie (hastigt Zélie. fqdn fondelz.) E t t tjog, om inte flers, Soldater st8 pA g8r2n och vilja visitera. (3 % se Jacques Lerovx och tippger ett rop.) Ah! Rose. t Lemna oss, Zélie! (Zélic gRr till .r; enste? *.) Rose (för s i g.) Ja, presten hade rltt. Jean skulle gifvit nAd. Ilet sager mig mitt hjarta. Jacques beroux. Jag miste dö.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse N:o 57. dradt regleras efter rationela grunder; då jag derjemte villigt erkänner att, oaktadt tillbakask ridandet i en särskild punkt, den föreslagna författningen, i sin helhet betraktad, erbjuder åt handels-förbindelserna mellan de förenade rikena icke ringa lättnader, — och då det bör vara alt förmoda, att begge rikenas representationer lättare skola förenas om kommittéens alldeles enhälligt afgulna författnings-ulkast, — derest någon förändring deri ej föreslås, anser jag mig, lika med Herr Slats-rådet Vogt, böra för tillfället uppoffra min skiljaktiga mening, samt med mitt tillstyrkande understödja äfven den nu ombaodlade delen af det underdåniga förslaget.» »1 sammanhang härmed har jag ock ansett mig böra instämma i kommittéens (pag. 51 motiverade) förslag, § 32, att vid utförsel landeller sjövägen från ena till andra riket af varor, som äro i Sverige eller Norrige tillverkade, hvarken utförsels-premie eller drawback må i någotdera riket beviljas.» »Uti § 5 har kommiltéen föreslagit hittills saknad tillåtelse alt transito landvågen införa utländska o förtulla de varor från det ena riket till det andra; och §§ 9 — 21 bestämma de kontroll-formaliteter, som vid landväga transporter mellan rikena skola iakttagas, dels af dem som föra eller lita föra varorna, och dels af tullväsendet, äfvensom det ansvar de förre ådraga sig genom föreskrifternas åsidosättande. Den omförmälda tillåtelsen, äfvensom dertill hörande kontroll-stadganden, har Svenska Statsrådet redan, enligt Civil-Departementets protokoll för den 15 Augusti 1854, tillstyrkt i öfverensstämmelse med härom af 184(5 års kommitté afgifvet förslag, utan annan afvikelse än att, lill säkrare förebyggande af äfventyr för tullkontrollen i del rike, dit tullpligtiga varor förpassas, varorne ansågos böra derstädes vara underkastade ovilkorlig förtullning, och sådant, inom en kortare lid, vid någon af de närmast gränsen belägna tullstationer.
Urfprnngligen rån tefria ©falber, jemte fåbanc, å bvoilba rans teberåbningen uppbort voib ©fulbctnas fotfallottb. 3lifégålbé©ortteiretå Obligationer mcb 3 proc. ränta od) till författobagen beräfnab ränta 472 ttitbr 20 utanå ... ©ito meb 5 proc. ränta, tttfärbabe titt erfättning af ©metts |fe SKebborgareå bob byrätt|1a tttegeringen eganbe gobfänbe forbringar. — ©apttal Sfcbr 383: 21. 4. od) till författoba* gen upplupen ränta 8f:br 175: 47. etter ttttfammanb s43a Sin [lag et för år i833 titt ©tatåsbeffofmenå fpttanbe outs ingne ipå ©rebtttöet t 23attfeu aöftgnerabe tttelöpanbe S8erels23anfosStttcfter Utan Slcoerfal från ida fa Ränteri infänbc mebel ®ito btto Slttmäntta SSranbförfäfrtugåsSSerfetå mebel, tymärä räntertVqaittencen tele blifmit företebbe ... ©fatteföpefftttingar, leoererabe före 1823 årå Sftfbbag, förres cogttiftonås fatnt Äronanå öfrige btåpomble ©fogar 28ärbet af fJtifågälbéSontoiretå tyuå, efter iitföpåprié ®>i:br 33,000. tito af f. b. ©cneralsSlåfiilancesSonftö lyué mcb tittbpggitab 35,696: 10. 1. 25cftåmba, bmpomble Cillgångar. 23etyåttningen på ferffilbta fttäfntngen t SSeréMöanfen af mebel tilltyöraitbc
Utskotten ansett detta förhållande böra blifva det af 12 S sk. i Banco» Sedlar emot 1 Hulr Svenskt Specie, hade Utskotten vidare uti särskildt, under Litt. A. bilagdt Utlåtande utvecklat; och uti en i sjelfva hufvud-betänkandet, i anseende til! skiljaktigheten inom Utskotten af tvän ne Stånds mening emot tvänne Stånds, alternativt gjord framställning, var äfven fråga väckt, om fastställandet af detta förhal ande såsom grund för deri allmänna utvexlingen af Si 1 fvermynt, sorn ftatndeles borde ega ruin, då Banquen erhållit den förkofran, att en sådan utvexling kunde utan äfventyr företagas. Af dessa uti Utskottens Betänkande fram. s allde alternativer har, enligt hvad förr ä'r näindt, det andra, eiler det, sorn innefattade uppskof till framtiden med bestämmandet af grunden, hvarefter Speciemynt k om me att af Banquen emot dess sedlar utvexlas, blifyit af Höglott. Ilidderskapet och Adeln , vid Betänkandets godkännande, antagit, och inom Heuerv. B onde Ståndet har Ståndets -allmänna röst äfven förklarat sig derföre; hvaremot vid en under öfverläggningarne inom Högvördige Preste-Siårrdet, till utrönande af pluralitetens tanka, anställd votering, det första alternatiyst blifvit af de fleste gilladt. 772 Banco. Utskottets Betdnkanden. Uti de för öfrigt Utskotten ifrån Riks*
Då för hela riket i medeltal antalet af förbrott sakfällde åren 1841—1843 förhöll sig till folkmängden såsom 1 till 110, 1844—1846 i medeltal såsom 1 till 94, samt 1850 såsom 1 till 115, så ådagalägger det uppgifna förhållandet, att Länets tillstånd, i omforma Ida hänseende, varit vida ofördelaktigare än rikets i allmänhet efter medeltalet räknadt. Till det försämrade tillstånd, som dessa statistiska uppgifter i öfrigt synas utvisa, antager jag såsom ovedersägligt, att de hufvudsakligast bidragande orsaker varit dels det hos den arbetande klassen, synnerligast i städerna, rådande, ännu alltför ohejdade drvckenskapsbegäret, dels den moraliska smitta, som gemensambetsfängelserna fortfarande sprida. Jag t v i fia r icke, att ett omvändt förhållande skall visa sig, i den mån, som genom moraliska medel, i förening med en ändamålsenligare lagstiftning angående tillverkning och försäljning af bränvin, dryckenskapslasten kan hämmas och det nyare fängelse-systemet allmännare kan bringas i verkställighet. Utom i städerna inskränker sig näringsfliten i allmänhet inom detta Län nästan uteslutande till jordbruk med dess binäringar samt sjöfart och fiske. Husväfnader och andra landlmannaslöjder saknas visserligen ej, men de idkas föga eller icke utöfver esna behofvet. I norra delen af Länet utgör dock te o O o gel-tillverkning en icke oväsendtlig näringsgren och flerstädes å landet äro färgerier och garfverier anlagde. Om graden af Länets allmänna välmåga skulle bestämmas endast efter behofvet af fattigförsörjning, så skulle ifrågavarande femårs-skifte fördetta Län, såsom för hela riket i allmänhet, utvisa ett nog ofördelaktigt förhållande. For att erfara om och i hvad mån bördan af fattigförsörjningen under sednaste femårs-skifte ökats, har jag låtit upprätta ett sammandrag för hela Länet, utvisande antalet af understödstagare inom samtlige faltigvårds-samhällen under sisla åren af nästföregående tvenne femårs-skiften, eller 1841 och 1846, och det sista af nu ifrågavarande tidrymd, eller 1850.
Ad. icke kan om detta betänk, öfverlägga, emedan det tillkommit pä en fullkomligen grundlagsvidrig väg. Ej till utlåtande af de förenade Utskm borde denna fråga föranleda, utan öfverlemnas lill Const.- Utsk., för att af detsamma behandlas, enär den icke pä annat sätt kan bli föremål för något Stånds öfverläggning. Utskm, som ändock sig deröfver utlåtit, hafva derjemte föreslagit, att det endast skulle finnas en biskop i Upsala och en i Lund; på hvad sätt kan delta förenas med 13 § Riksd.Ordn., sorn på första raden talar om ärkebiskopen och sedermera om biskoparne, in plurali numero? Oen kan icke ersättas, eller saken förbättras genom användande af den ur språket numera försvunna numerus dualis. Min tanka är, att R. o. Ad. icke är enligt grundlagen berättigad att om detta betänk, fatta annat beslut, än att lägga det till handlingarne med förklarande af Ståndets obehörighet att, i frågans nuvarande skick, dermed taga någon befattning. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Inom detta Stånd lärer väl ingen ledamot kunna uppträda för bifall till detta betänk., hvaremot jag anhåller att fä fästa uppmärksamheten vid den reservation, som af Frih. Tersmeden blifvit detsamma vidfogad och i hvilken reservation sig förenat Hr von Troil, Hr Celsing, Hr Frih. Cederström, Hr af Harmens, Hr Gr. Hamilton, Hr B. Munck, Hr von Axelson, Hr Lagerborg, Hr Frih. de Geer, Hr Frih. Reuterskjöld, Hr Mannerskantz, Hr af Ekströmmer, Hr Berg von Linde, Hr Råfelt, Hr Prosten Helén, Hr U:r Hallbeck, Hr Comminister Hardin, Hr Bergsten, Hr Langenberg och Hr Nordvall. Denna reservation upptager det beslut, hvaruti afdelningen inom de sammansatta Utskm kommit, att nemi. R. St. mätte hos K. M. i lind. anhålla, att, sedan en fullständig undersökning ägt rum, lill utrönande af biskoparnes löneförmåner, K. AI. täcktes låta upprätta och lill R.
Nådig befallning att i förffott utbetala svooR:dr, * * L-tta 88< Den 26 Ju ni i. detta ar ssola wara af nöden och återstoden under loppet af de 2:ne päföljande arén tarfwas. Utssottet har inhämtat, att behoswet af defle byggnader huswudsakligast härrörer deraf, att den delen af förra Stuteri-Inrättningen som warit förlagd pa Kungsöhr, mast enligt den af Riksens Ständer äfwen härutinnan fastställde förmanliga husb Hs-planen flyttas och anläggas wid Strömsholm: Att en stor del af Stall-Drängarne pa sistnämnde ställe jemwäl warit boende kringspridde och merendels i eone eller andras hus pä Kungsgårdens nu bon - arrenderade ägor, samt jemte Kungsöhrs Stuteri - Betjening och Stall-Drängar, nu mäste förses med Boställen, hwilka för Kronans räkning komma att uppföras pa dertill utsedde och assattL Tomter; Samt ändteligen, att Inrättningen, som efter Riksens Ständers förordnande bör bliswa förbättrad och i börian satt i det ständ, att den sedermera utan Stats-Wcrkcts kostnad kan underhållas af egne wäl anwände revenuer, nödwändigt tarfwar flere bäde Nybyggnader och reparationer; I anseende härtill har Stats«Utssottet funnit den till allt detta ässade Summan 32,195 R:dr blilwa sumgängelkg och icke kunnat undgå, att hos Riksens Högloft.
Detta ord har ofta gladt mig. » Eget nog har den ojämförligt största delen af den materiela hjälpen kommit från personer, som hon kallar icke troende. Kanske skulle hon värderat deras hjälp dubbelt, om de varit » troende », men hon tar dock med tacksamhet emot deras bistånd och gåfvor såsom sända af Gud. Visserligen uppdrager hon en bestämd gräns mellan troende och icke troende, men visar dock ingen intolerans mot de senare. Hennes varma hjärta utesluter i ingen — hon älskar alla människor och vill blott frid på jorden. De som enligt hennes uppfattning ej funnit Jesus i detta lifvet, tror hon kanske kunna göra det i ett annat. Innerst hoppas hon nog också att en gång få möta hela mänskligheten i himmelen. För henne vore det nog ingen salighet i paradiset, om hon visste en enda osalig ande lida helvetets kval, därtill är hennes hjärta visst alltför ömt. Hos henne möter man aldrig den kallblodighet m o t icke troende, som eljes är ganska vanlig hos de troende. Hemligheten därvidlag är väl, att hon Jean se i stort och att hon icke lider af den gängse skuggrädslan för sitt » partis » ogillande. Med hvarje år har hennes horisont vidgats och hennes ande utvecklats, därför ock frukterna af hennes verksamhet blifvit allt rikare och gagneligare för samhället. Man må gilla eller ogilla hennes trossfcåndpunkt, sin beundran måste man dock skänka hennes allt uppoffrande kärlek, hennes stora organisatoriska talang och hennes själfständighet. Tänker man på allt det goda hon utför, kan man ej annat än önska, att hon alltid måtte få se besannade de ord, hon litar på: » Herren är min herde, mig skall intet fattas ». Ann Margret Holmgren, i. Tersmeden. 163 3lammande gnista, eviga arfvets rikaste innebörd, växe du till, som sådden på fälten mognar till gyllene skörd! Världen är full utaf löje och gråt, viss är allena den lydiges stråt, ljus såsom natten i midsommartider skrider hans dagsled framåt. Xankarna irra. Livar skola de dröja still i den lockande trakt? Liimmclen bjuder — så hv iskar min ande dock på en fullare prakt.
Handlanden kan i allmänhet icke hafva något interesse af spannmåishetåningen, likaså litet som manufacturoch stångjernssmidet har interesse af, att belåning af tackjern skall äga rum, ty interessena råka här i strid med hvarandra; men man bör betrakta saken i sin helhet och öfverväga, hvad som dr fördelaktigast för Riket och för min del tror jag det vara angeläget alt antaga de arne första nu ifrägavar. momrn med bibehållande af den ordning, Utsk. iakttagit vid deras upptagande. Hvad för öfrigt angår Hr Lefre'os yttrande, att Utskrs förslag innefattar ett helt system och att creditiv för enskilda personer och bolag endast kornmeifråga, när tillgångarna vore större, än hvad som kunde erfordras för hypotbeksföreningarna och associationer för spannmåIsbelåning, får jag nämna, att bancovinsten kan erfordras för uppköp af silfver till vidmngthållande af silfverfondens behöriga styrka, oell att derföre till gångarna ej torde blifva så stora, som man synes hafva beräknat. Jag skulle jemväl anse bättre att använda de disponibla tillgångarna till förstärkning af Bancodisconten; ty man bedrar sig mycket, om man räknar pä, att endast de, sorn bo i hufvudstaden, skola begagna denna rörelse, då deremot jag skulle tro.den vara ännu vigtigare för Den 3o Juli c. m. 365 landsorterna och de mindre handelsstäderna, hvarest ett lån af 6000 r:dr b:co på 6 månaders tid ej är obetydligt. Vi veta ganska väl, alt här i Slockholm finnas handelscontor, der man kan få insätta sina penningar emot 6 procts ränta oel med rättighet att Ivfta dem, när man behagar. Närén ådan brist på penningar finnes härstädes, måste disconten vara en stor välgerning för småstäderna, hvarest denna brist naturligtvis är ännu större. Nu har man dock från Bancodisconten tagit årligen 200,000 r:dr för att skaffa creditiv åt dessa nva inrättningar och åt enskilda personer, och detta anser jag vara ett experiment, hvarmed åtminstone kunnat uppskjutas.
En sådan motsats är det högsta Fula; hvilket i den mån, som det ställer sig rakt och fiendtligt emot det högsta Vackra, utgör det Stygga. Detta åter, om det än stundom kan bringas att förete någon för komisk behandling lämplig sida 110, uttrycker dock i allmänhet förmycket en ondt dämonisk princip111, och är derföre öfverhufvud förmycket paradt med en hemsk tungsinthets grymma allvar, för att kunna uppfattas och behandlas såsom löjligt. Det måste angripas med tragiska vapen; och det Sublima äger här (liksom i Michaels kamp mot Draken) en af sina verkningskretsar. Tvärtom förhåller det sig med allt, hvad på oskadligare – vanligtvis äfven oskyldigare – sätt är orimligt och befängdt: ty endast detta erbjuder omedelbart tillfällen, att uppfattas såsom någonting roligt och genom behandlingen stegras ända till högsta putslustighet. Ställes dervid åskådarn eller läsarn på en ståndpunkt, som tyckes vara det löjliga föremålets egen, men derjemte alltigenom belyses från en annan, som är den på hvilken skalden står: då framträder i och med hvarje komisk bild ett komiskt universum, hvaraf den är beståndsdel; en verldsordning, der hela det alldagliga menniskolifvet visar sig liksom rentaf omstjelpt eller ställdt på hufvudet; hvarvid det medelst slik uppnedvändning bringas att sjelft upphäfva allvaret af sina anspråk, genom att låta oss skratta på deras bekostnad. Det uppenbarar då sjelft overkligheten af det täckelse, som det eljest för vår vanliga varseblifning drager öfver Skönhetens verld; men med detsamma förvandlas ock denna overklighets representanter från otrefliga till trefliga. Dylikt förhållande kan framte sig concentreradt inom en enda liten lyrisk tafla: så hos Bellman esomoftast, – t. ex. i ”Baggens-Gatan” 112; ja, i en enda liknelse; såsom då Mollberg, som ingått skoflickar-bolag med Bredström, der förkunnar i högsta pathos, men med äkta skoflickar-fantasi, att han ser, mot sin flaska och sitt skinnförkläde, ”Astrilds pilar blänka som rödt saffian”.
Rörande denna omständighet har Öfver-Intendents-Embetet uti den 19 Mars 1833 afgifvet underdånigt utlåtande angående granskningen af 1829 och i83o årens räkenskaper, framlagt de skäl, på hvilka Embetet stödde sin då uttalade öfvertygelse att, enär i många fall en tillförlitlig grund saknades för kostnadernes fördelning de särskilda husen emellan, så att, om förslaget antoges, helt godtyckliga påföranden understundom Liefve nödvändiga, skulle den method, Stats-Revisionen yrkat, åstadkomma ett på sin höjd ungefärligt, icke ett positivt ofelbart resultat; hvarföre Öfver-Intendents-Embetet då anhöll att framgent få bibehålla den dittills nyttjade räkenskaps-uppställningen, såsom ofelbar i beräkningarne och ledande till samma mål, som den ifrågaslällde nya, i afseende på slutsummor, total-utgiftev och controller. Då Eders Kongl. Maj:t ännu icke i anledning af Stats-Revisionens framställning och Öfver-Intendents-Embetets deröfver afgifna nyssnämnda underdåniga utlåtande meddelat några förändrade Nådiga föreskrifter härom till öfver-Inlendents-Embelels underdåniga efterrättelse, tror Embetet sig nu endast böra i underdånighet åberopa Dess ofvanberörde, den 19 Mars i833 afgifna, underdåniga utlåtande. Men såsom en följd af Stats-Revisionens nu fällda omdöme, att införandet af det ifrågakomne nya — 35 bokför ingssä t tet förnämligast afsåge alt utröna, huruvida en omtänksam och af Rikets
Det beständiga talet om det tryckande i rustningsbesväret erinrar om den i vår Nordiska mvthologi förekommande berättelsen om Thors bockar, som hvarje afton slagtades, men följande morgon uppstodo igen, krya och stridsfärdiga. Gr. Sparre har talat om olyckor, som kunde drabba rusthållarne, men har icke tagit i betraktande, att under de krig, våra Konungar utkämpat i Polen, Ryssland, Tyskland och Finland, rusthållarne drabbades af långt tyngre bördor, än som kan vara händelsen för närv:de, i det att'samma rusthåll gång efter annan fått uppsätta nya hästar och karlar. Gr. Sparre talar om sin kärlek till indelningsverket, och dock tyckes det som om han sträfvade att bit för bit sönderslita detta värn för vår frihet. Om hästar och utrustningar, såsom villigt medgifves, kosta betydligt mera nu än fordom, bör man å andra sidan äfven besinna, att jorden och dess produkter jemväl stigit i pris, så att bördan af rustningsbesväret icke är mera tryckande nu än för t. ex. 50 år sedan. Jag fortsätter mitt yrkande om bifall till Utsk:ts hemställan. Gr. Sparre: Hvad först angår Gr. Posses anförande, vill jag anmärka, att om äfven motionären omnämner den sillra, hvarmed tross-passevolans-afgiften utgår i det län, han har sig närmast bekant, nemi. Nerike, säger han dock sedermera, att förslaget afser hela riket. I afseende å augments-räntorna har jag i mina föreg:de anföranden glömt nämna, att dessa räntor i olika delar af landet utgöra högst olika belopp. I Skåne t. ex. utgå de efter kronovärdi och, som detta är ganska lågt, nemi. endast 1 rdr 50 öre pr tunna, kan det icke af rusthållaren tages i betraktande. Har man en gång såsom princip antagit, att underhållet af karlen vid mötena åligger Kronan, då bör man äfven göra den nu ifrågasatta eftergiften, och genom att nagga institutionen, gör man indelningsverket förhatligt.