Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om således stadgandet inskränkes dertill, att det bränvin, som finnes uti det rum, der den olofliga försäljningen sker, skall anses vara förbrutet, synes mig sorn skulle derigenom allan rättfärdighet vara upfylld, på samma gång som man ger en hyllning ät konseqvensen i lagskipningen och i rättsläran, hvilken konseqvens man alltid, så vidt möjligt är, bör bibehålla, så mycket mer sora Gr. Mörner uplyst, att denna § icke afser andra personer, än sådana, som icke hafva rättighet hvarken att utskänka eller utminutera bränvin. Jag förblifver följaktligen vid min förut uttalade åsigt, att ifrågavar:de § bör blifva lika lydande som den först föreslagna. 1 likhet med Gr. Mörner, anser jag de straffbestämmelser, som här blifvit föreslagna, vara alltför hårda, så framt man jemför dem med de deremot svarande brotten, ilan skönjer häruti ett måhända alltför långt drifvet nit att söka förekomma fyllerilasten, och jag måste beklaga, om man icke på annat sätt, än att stifta orimliga lagar, kan motverka denna last, och jag tror, att man sålunda snarare skall motarbeta det goda man åsyftar, än befrämja detsamma. Om mitt förutseende icke är alltför Den 7 Oktober e. ra. mycket begränsadt, vågar jag påstå, att, inom en icke alltför långt aflägsen framtid, skall, i fall denna författn. kommer, till gällande kraft, ett guerillakrig upstå, icke allenast mellan lönnkrögare, utan äfven bränvinsbrännare å den ena sidan och polismakten å den andra. Frih. Raab: Jag ber att ånyo få besvara Hr Printzenskölds anmärkamot 3:dje mom. Han åberopar den gamla författn:n; enl. 44:de §:n i denna författn. skall t. ex., om utminuteringen skett pr butelj, denna anses förbruten, och om den skett med ankare, säljaren mista delta ankare.
Nio 103, äng. väckta frågor om ytterligare statsbidrag för reparationsarbeten å Westerås domkyrka; N:o 104, i anledn. af Kongl. Maj:ts Propos. ang. ytterligare anslag till iståndsättande af Linköpings domkyrka; N:o 105, i anledn. af gjorda framställn:r, ang. ytterligare låne-understöd för kyrkobyggnaden i Christinehamn; Nio 106, i anledn. af väckt motion om låne-understöd till kyrkobyggnad i ITllerfvads församling i Skara Stift; N:o 107, i anledn. af väckt motion om bidrag af allmänna medel till kyrkobyggnad i Kungsbacka; N:o 108, i anledn. af väckt motion om låneunderstöd till skolbyggnad i Luleå; samt Nio 110, ang. aflöningens bestämmande för den hos RiksStånden och Utsk:n anstälda Kanslioch Yaktbetjening. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Då det på ganska lätt be gripliga skäl vore önskligt, att det sista Betänk:t blefve så snart 382 Den 23 Maj f. m. sota möjligt afgjordt, anhåller jag att detsamma uppföres på föredragningslistan näst efter StatsUtsk:s Betänk. Nio 101, hvars plats under gårdagens plenum bestämdes. Till detta förslag lemnade K. o. Ad. sitt bifall. Yid härefter företaget Bänkmans-val utsagos till Bänk* män inom lista Bankmans-Afdelningen: » Nio 80 Gr. von Duben, fullm. Hr Skjöldebrand, Erik Bogislaus, med 2 röster; 3:dje Bänkmans-Afdelningen: Nio 41 Frih. Wrangel af Lindeberg, fullm. Frih. Leijonhufvud, Sten, med 2 röster; 5:te Bänkmans-Afdelningen: Nio 211 Frih. Cederström, Claes Henrik, med 1 röst; 6:te Bänkmans-Afdelningen i Nio 236 Frih. Stjerneld, Gustaf Nils Algernon, och Nio 262 Frih. Klinckowström, Wilhelm Leonard Agathon, hvardera med 1 röst; 19:de Bänkmans-Afdelningen:
Yi hafva en stor garanti uti Bankens publicitet, ty nu känner hvar och en förhållandet, och det utgör ett allmänt ämne för tankan, som nödvändigt måste utbreda klara och säkra begrepp om penningeväsendets natur. De framsteg vi redan gjort, synas af sjelfva denna discussion. En sådan discussion skulle ej kunnat före publiciteten äga rum, ty BancoUtskottet måste då inkomma med förslöjade Betänkanden, och söka, så godt det kunde, dermed uppehålla crediten. Med anledning af hvad jag nu haft äran yttra, får jag anhålla om bifall å Utlåtandet. Åtskillige ropade på proposition. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf: I en fråga, af så stor vigt, som den närvarande , af så ingripande egenskap i hvarje medborgares enskildta och i det allmännas väl, och hvaruti således ett begånget misstag kan medföra högst betänkliga följder, synes det mig vara hvarje Representants pligt, att, efter mogen öfverläggning och lugn pröfning af skälen, för och mot, och framför allt med fullkomligt åsidosättande, vare sig af ett lättsinnigt 224 Den 6 Julii e. m. begifvande för andras öfvertygelse, eller af äfven det mest långväga enskildta intresse, för sig uppgöra siri mening i ämnet, och öppet, men utan anspråk, yttra den, äfven om den endast skulle tillfredsställa dess eget hjerta. Ju mera dess ställning inom samhället lemnar honom tillfälle att, i mera eller mindre mån, kunna inverka på de åtgärders antagande och verkställighet, hvarom här är fråga, ju mera rättmätig, synes mig, blir den fordran, som påkallar ett offentliggörande af hans enskildta öfvertygelse. Det är under denna dubbla åsigt, som jag går att yttra den, jag vid detta tillfälle hyser; och då jag blifvit förekommen af flere värde Talare, som yttrat sig till förmån för Utlåtandet, skall jag icke länge inkräkta på Högloflige Riddcrskapets och Adelns tid.
Men hvad det rent andliga beträffar, der har Staten blott att med skyddande hand träda emellan: l:o lill den enskildes försvar, der en, eller flera af samhällets medlemmar, utan att störa Statens materiella och jordiska bestånd och utveckling, i yttre måtto förolämpas för dess andliga lifsrörelse, eller förnärmas och störes i deras oeftergifliga rättighet att fritt bruka de medel, som Gud i Sitt Ord gifvit, icke Staten, utan menniskan, för vinnande, bibehållande och belastande af dess andliga frid; 2:o lill Stålens försvar, der en, eller flera af dess medlemmar under andligt sken skulle på ett, eller annat sätt verkligen störa den, för den yttre sammanlefnaden, nödiga ordningen, eller under sådant sken vilja försvara någeni, emot Guds Bud, uppenbar osedlighet. I den mån detta klart inses och rätt tillämpas, utvecklar sig Staten och dess lemmar i helsa, trefnad och styrka och så väl Staten, som de af honom till det yttre betryggade individerna kunna i frid sträfva till de olika mål, som hvar och en för sig anser såsom upgifter för sin jordiska tillvaro. Staten måste således stifta lagar inom sitt område, men ej inom Guds Rike. Iiär gäller ingen annan lag, än den som skrefs i elden på Sinai och i Det Heliga Blodet på Golgatha. Och den heter Guds Rättfärdighet — och Guds Nåd. Staten kan således, som vi sett, hvarken påbjuda religionsfrihet, såsom stående i strid med Guds Ord; ej heller förbjuda denna, hvilket skulle vittna om en otrons beställsamhet att ingripa uti Guds Allvisa tillstädjelse och styrelse. En anmärkn. måste här göras, för att ännu tydligare bestämma gränsorna och bekräfta den påfvisk» och hierarkiska maktens obefogenhet: Kyrkan eger ingen rätt, eller makt, att straffa. Hennes karakter och upgift måste uteslutande bära försoningens prägel. All dom, all hämnd, allt straff tillhörer hennes Herre och Konung. Kyrkan har visserligen en i Guds Ord bestämd rätt att skilja ifrån sig det, som uppenbarligen icke hörer henne till; men för henne innebär detta egentligen icke egenskap, hvarken af dom, hämnd, eller straff.
Fast henne är det då egentligen synd om. Men man kan inte ha en så’n en i huset. Det är rakt omöjligt. Folk har nog att prata om ändå. – Ja, men hvad vill du, att jag skall göra? – Jo, du ska’ hålla ögonen uppe, begriper du. Du kan ju t. ex. gå upp på gunstig herrns rum någon gång, när du ser, att flickan inte är inne. Få se, säger jag bara. Gubben lofvade, att han skulle nog läsa lagen för pojken, och hvad han lofvade, det var säkert som gull. Han hade verkligen fästat sig vid flickan, och han kände en hederlig gammal mans hela förbittring, vid tanken på att någonting sådant skulle kunna hända den lilla vackra oskyldiga flickan, som varit som ett barn för honom nästan, och han började samma dag sin mission som huslig detektiv. Under ett par dagar märktes ingenting misstänkt. Gubben gick oftare än vanligt i trapporna, tittade utan synbar anledning in i köket, men utan att kunna upptäcka någonting. Han började redan tro, att hans hustru misstagit sig, och svor öfver, att han ej fått vara i fred, utan i två hela dagar måst gå i en sådan förbannad oro. En morgon var Elin ensam hemma. Hon gick fram och åter på golfvet, smålog för sig själf och tänkte på någonting roligt. Ty alt emellanåt stannade hon med händerna knäppta omkring nacken och såg på klockan, medan hon sakta sjöng en melodi, som hon hört på piano och positiv, på Berns och af hvisslande pojkar på gatorna: Jetz geht zum Lindenau, Dort ist der Himmel blau. Solen gassade in genom fönstret, den varma glada majsolen, och långt bort öfver taken såg hon några strimmor af kungsträdgårdens ljusa grönska midt i ett darrande skimmer af vårliga solstrålar. Och högt uppe var det blått, bara blått, så långt hon kunde se. Med ett litet leende såg hon inåt rummet igen, böjde hufvudet, och det kom färg öfver kinderna och glans i ögonen. Om hon skulle gå upp och hälsa på Gottfrid? Bara ett litet tag. Han hade sagt, att hon aldrig fick göra det, utan att han hade bedt henne om det. Men det var väl inte så farligt. Inte fick någon veta det. Bara ett litet tag. Hon gick tyst ut i förstugan och såg sig om.
Icke annat än på det högsta ogilla dess tillstyrkande, att ndrn icke Den 4 Mars f. m. 39 skulle erhålla någon benämning till åtskilnad från andra riksdalrar. Bifalles detta, och icke såsom K. M. föreslagit benämningen r:dr kurant, eller någon annan motsvarande antages, skulle en stor förvillelse uppkomma för den okunnigare delen af allmänheten, som i nära 50 är varit van att se ordet r:dr på bankens sedlar, debetsedlar och i allmänhet i alla liqvider inför lagen betyda banco och den enfaldige och icke misstrogne skulle följaktligen lätt kunna derigenom bedragas. Då frågan sisth riksdag förevar hos R. o. Ad., anförde jag ett exempel ur min egen familj, som visade, huru lättman genom förvillande benämningar kan gifva tillfällen att missbruka den okunniges saknad af misstroende. Hvad i den vägen förr handt, kan äfven hädanefter inträffa, och förekommandet häraf ligger inom vilkoren för en god lagstiftning. Utsk. har såsom skäl för sitt afstyrkande, att räkne-enlieten icke må benämnas r:dr kurant, anfört att det möjligen kunde leda till förvillelse, ang:de myntets rätta värde, helst uti vissa länder med denna benämning förstås ett mynt af ringare värde än sjelfva hufvudmyntet. Den som känner, att ett dylikt förhållande äger rum i andra länder, är likväl i den ställning, att, om genom Svensk lag 1 r:dr kurant blefve lika med j r:dr silfver, eller med den nuvar. r:gds-r:drn, han mycket lätt förstår skillnaden emellan denna r:drn och 1 r:dr specie eller 1 r:dr b:co samt sålunda icke kan narras, hvilket deremot otvifvelaktigt skulle inträffa med mångfaldiga personer af den i dessa ämnen mindre kunniga allmänheten, med antagande af Utsk:s förslag. I öfrigt hade jag trott, att, dä det är fråga om myntets ordnande, man också borde utan att afvika från de grunder för bankosedlarnes inlösning, som vid 1830 års riksdag antogos, söka rätta de misstag, som då begingos vid bestämmande af skrot och korn för silfvermyntet.
St. få till E. K. M. i underd. öfverlemna att använda sistnämnde summa till de uppgifne ändamålen såsom nödigt och nyttigast finnes; äfvensom att, derest E. K. M. skulle finna något af de för Jern-cisterner, förbättring af Carlskrona Varf, samt hängmattor och beklädnadsförråd uppgifna behof vara af en företrädesvis angelägen beskaffenhet, utan att kunna af under händer hafvande tillgångar fyllas, då af berörde 100,000 R;dr för nämnde behof använda en mindre summa. 4:o Till 4 skjul till kanonslupar och jollar 20,000: — •— 55o,ooo: 5i6 Expeditions-Utskotlets Förslag till urul. Skrifvelse IV:o 278. Och ehuru Rikets Ständer, med erkännande af Statens åliggande, att foga anstalt om nödiga Fyrhåkars ändamålsenliga vidmagthållande för handelns och sjöfartens betryggande, vid 4;de Hufvud-titelns reglering redan anslagit alla Fyroch Båk-inkomster, Danska Fyrings-medlen derunder inberäknade, att till detta ändamål användas, och hvarutöfver R. St. nu funnit något serskildt extra anslag för Fyroch Båk-Inrättningar, i anseende till Siats-Verkets knappa tillgångar, icke kunna beviljas; likväl, och då det ansetts oundgängligt, att, medelst tillgång å en större summa, på en gång foga anstalt ej mindre om nuvarande Fyrars islåndsättaude, än om uppförande till en början af några nya Fyrar på de ställen, der de flesta skeppsbrott och strandningar tima, och hvarpå åt Östersjösidan, såsom de farligaste uppgifvits Ölands norra udde, nordöstra sidan af Gottland m. fl. ställen, hafva R.
Kartering af Kontrakter, Köpe-af handlingar och FÖ rbin fels er m. rn. emellan enskilde personer. i:o Arrende—och andra kontrkter emellan enskilde personer, angående egendomar, hus, rum, bodar,källare, tomter, oelv trädgårdar, så på Ian - Bevitlnings-UUliottels Betänkande, N:o H. 47 det, som i städerne, samt åkrar, ängar, beteshagar, qvarnar och sågar, in. rn., ehvad de äro på landet belägne eller städerne tillhörige, skola, ulan afseende å det sätt, hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit för vederbörande embetsverk och genom deröfver meddelad t protokolls-utdrag alslutade, antingen skrifvas på eller beläggas med stämpladt papper, beraknadt efter den arrendesumma, hyra eller afgäld, som för ett år i penningar eller penningars värde utgöres, och för kortare tid i förhållande derefter, dock aldrig lägre än 3 skillingar, på följande sätt nemligen: under i5 r:dr , . • • ■— 3. — från och med i5 Ti dr till 20 r :dr , * 'T 5. ~ från och med 20 till 25 .. 6. — från och med 25 till 3o # — Begagnas kontrakt utöfver den deruti bestämda tid, bör kartan derefter 1 ämpas, dock ej till högre belopp, än som svarar emot ett års arrende eller hyra, och belägges ej kontrakt med ny karta förr, än nytt sådant upprättas, eller i följd af nytt aftal, arrendet eller hyran förhöjes, då kartan derefter lämpas, eller när kontrakt på ny arrendator eller hyresman transporteras. Till alla arrenden, kontrakter och afhandlingar, utan viss summa, skall, efter samma grund och förestående tariff, karta anskaffas till det belopp, hvartill deri betingade persedlar eller förmåner kunna skattas, enligt sednast faststälda markegångspris; och skulle samina kontrakt innehålla bestämmelser rörande persedlar eller förmåner, hvilka icke finnas i markegångstaxan uppförde, eller blifvit i kontraktet visst värde i penningar åsatte, ökes kartan i afseende derå med 12 sk.
Man får väl lof erkänna den icke annat är, än en Skola, och att ynglingar i allmänhet, som vid 16 och 17 års ålder lemna studierna, icke i allmänhet kunnat mera inhämta, än de första grunderna i vetenskaperne; att det således varit ett fel hos tidslynnet och de politiska inrättningarne, att dessa första grunder ansetts tillräckliga. Hvad allmänt tillfälle finnes ännu i 352 Sen 25 Augusti e, nt, dag på läsning i större tactiska och strategiska afhandlingar, hvaruti efter de sednare krigen, så förträffliga verk utkommit i Frankrike och Tyskland; och det liar i Stockholm, der vi äga en KrigsVetenskapsAcademie, som väl ager ett godt förråd gamla militairbpcker, men icke medel att ens underhålla rummen att uppställa dem uti. Alla större militairverk äro naturligtvis otjenliga att begagna vid Carlberg, der egentligen endast Skolböcker fordras; men med den der lagda grund, och det småningom mer mognande förståndet, kan elen vettgirige sjelf inhämta vidsträcktare militaira kunskaper om honom lemnäs tillgång på goda verk; och numera lärer sådana kunskaper ieke anses farliga hos det lägre befälet. Undergifvenhet och lydnad för förmän, skola alltid såsom fordom i Rom och Grekland underhållas genom en sträng och oblidkeligdiscipline, men när den förslappas, vare sig af veklighet, eller ett hos folket missförstådt nit, för de lydandes sanna fördel, kan den af intet ersättas, utan någon gång af fanatismen.
Det fordna förhållandet var en orättvisa, som endast af detta skäl borde upphöra; men aldrig kunde det vara Rotehållarens skyldighet att 46 Den 16 Febr uar i i f. m. fylla Soldatens ringa dagspenning. Deremot kan det ej motsägas, att Roten ännu måste vidkännas stora olägenheter af Soldatens frånvaro, då Rotehållaren, i stället att påräkna soldatens hjelp i sitt arbete, sjelf måste hjelpa denne vid brukningen af dess torp. Antager man att arbetet, hvartill Soldaten användes, har allmän nytta till föremål, så bör ock kostnaden dertill drabba det allmänna, men icke falla på enskildte Roteintressenter. — Jag anhåller om återremiss. Friherre Boyes Ludvig: Äfven jag anhåller om återremiss, men endast i det afseende, att Utskottet må komma i tillfälle att upptaga, upplysa och vederlägga de anmärkningar, som nu blifvit framställde. För min del skulle jag anse det som en stor olycka för fäderneslandet, om arbeten af stort omfång, hvilka ej utan stor arbetsstyrka kunna verkställas, på förhand skulle göras omöjlige, genom nekadt biträde af arbetscommenderingar. Jag hoppas dock ett lyckligare resultat. Väl vet jag, att en olycklig opinion för närvarande är rådande om Götha Canal. Men jag hyser det förtroende till Utskottet och Rikets Ständer, att inga främmande opinioner skola inblandas i den allmänna frågan, om till stora och nyttiga företag arbetscommenderingar få äga rum, eller icke. Den 16 Fcburarii f. m. 47 Grefve Horn: Hufvudsakligen förekommen af Friherre Anckarswärd i besvarandet af Grefve von Plåtens framställning, anhåller jag blott att få tillägga några ord. Grefve von Platen tror, att ändamålet med den indelte soldaten varit att skaffa arbetare åt Staten. Af de äldre handlingar jag sett kan jag ej draga samma slutsats, ty jag finner, att utskrifningarne endast syftat på verklig krigstjenst eller fästningsbyggnader och dylika krigsarbeten. Grefve von Platen säger vidare, att soldaten genom arbetscommenderingar danas lill duglig militair.
Maj:ts dispositionsrätt öfver den inflytande betalningen är inskränkt inom den krets Riksens Ständer, vid StatsRegleringen, för medlens användande utstakat, äfvensom att dylika nya tillgångar böra, bland StatsIntraderna, ordentligen upptagas och redovisas; men emedan, hvad särskildt angår ifrågavarande till Utrikes Ort exporterade krut, Riksens Ständer icke meddelt elier ens kunnat meddela uttryckligt stadgande om dispositionen och redovisningen af derför utfallande betalnings-summor, och således icke heller någon bestämd föreskrift här finnes öfverträdd ; ty och då för öfrigt denna opåräknade inkomst af en under Tredje Hufvudtiteln hörande Material blifvit använd till det närmaste och mest naturliga ändamålet, samma Titels förstärkning, anser Constitutions-Utskottet sig icke ega skäl att den uppgifna anmärkningen, till ansvars påföljd, godkänna. Stockholm den 51 Maji 1823. li6 Constitutions-Utskottets Betänkanäen. Ankom den 28 Julii 1823. Memorial till Riksens Ständer, beträffan• de Stats■ Utskottets anmärkning mot beviljade Lånför sträckning ar af Salpetermedlen. Uti meddeladt ProtocollsUtdrag, för den 6 sistlidne Martii, bilaga tili samtliga RiksStåndens Remiss under den 11 i samma månad, har StatsUtskottet, såsom en afvikelse från föreskrifterna om StatsVerkets medels förvaltning, anmärkt emot föredraganden af KrigsÄrenden, hans contrasignation å Kongl.
Sig icke längre boxa dröja att föreslå Riksens Ständer, att nu genast och till dess nya Lagen hinner utarbetas , granskas och antagas, samt hvad deri förordnas, till verkställighet blifver bragt, vidtaga utvägar, som kunna emedlertid leda till ofvanberörde ändamål. Deribland meter först den fråga, som af Wermlands Läns Riksdags-Fullmägtige, redan vid 1810 års Riksdag , blifvit vackt derom, att samma Län skulle skiljas från Götha Hof-Rätts Juris - * f Den 5 Maj. 131 iisdiction och fly 1 tag under Svea Hof-Rätt. Den,- Da provins är i det hela obetydligt mera aflägse från Stockholm, än från Jönköping : dess invånare hafva , i afseende pä deras hufvudnäring , flera handelsförbindelser med hufvudstadén, iler de, till sina angelägenheters bevakande i de särskildta härvarande Collegier och Embetsverk , som med Bruksrörelsen hafva befattning, redan mäste förse sig med Ombud , dä deremot Wermlands invånare med Jönköping hafva ingen annan förbindelse, än den, som från beroendet af HofRätten derstädes härrörde ; hvartill jemväl kommer, att Wermlands invånare, härutinnan secler-1 mera särskildt hörde , nästan enhälligt förklarat sig anse denna föreslagna ändring leda till deras större beqvämlighet och betydlig bespaiing vid Rättegångsärendernas fullföljande. I anledning.af dessa skäl, och da en sådän minskning i Götha Hof-Rätts göromål skall i en ej obetydlig trion lätta arbetet derstädes, och anstalten härom i öfrigt tjenar att, så vidt omständigheterna nu medgifva, jemka göromålen HofRätterna emellan till mera likhet, vill Korigl. Maj:t i Nåder göra den Proposition , att Wermlands Län må skiljas från Götha Höf-Rätts och underläggas Svea Hof-Rätts Jurisdiction ; i följd hvaraf Kongl. Majit äfven föreslår en sådan förändring i g. af 25. Gap. Rättegångs.
St.-r, under den förhoppning, att de af dem till löneregleringen för Indelta Arméens Befäl beviljade anslag i det närmaste komma att svara emot behof vet för denna gren af Statsförvaltningen, och genom någon möjligen verkställbar indragning till en del af det för 5o6 Stats-Utskottets Bevärings-Mans kapris Exercice ämnade Tredje Bataillons Befäl, i någon mohn kunna förökas, i underd. anhålla, det K. M:t täcktes med de salunda för ofvanbernälte 'ändamål beviljade anslag låta, på sätt K. M.t lämpligast finner och i den mohn anvisade tiilgängar dertill blifva disponible, verkställa en lönereglering med syftning till återställande af befälets löner i öfverensstämmelse. med Indelningsverket och medförande den möjligaste likhet i lönevilkor inom hvarje Regemente eller CorpsV V. BorgareStåndets : “ Att Ståndet bifallit Utskottets Utlåtande N:0 2oQ rörande löneregleringens generella uppgörande; rörande anvisningen af vissa andelar af Boslälls-arrenden på lön åt Subalterner m. jl.s likväl med det vilkor, å Ståndets sida, att vid tillträde af MilitaireStatens Boställen, Författningarne om laga fardags tillgodonjulande böra i allmänhet fortfarande gälla, 7/iéciis Accorder; samt ang.-de Officerares uppmuntrande alt idka Landtmäteri s hvaremot Ståndet funnit den i Betänkandet IV.-o 1?j2 pag. iSf, Jöreslagne underd. hemställan till K. M.t af R. St.r, om vidtagande af förminskning af Indelta Arméens Befäl, der den lämpligen kan ske, icke skola eg a rum. H. BondeStåndets : J’Att, jemte det Ståndet afslagit hvad Utskottet tillstyrkt, Ståndet beslutat, att R. St.r böra hos K. M.t i underd. anhålla, det K. Md behagade, med de redan Betänk anden, N:o 3o/j.