Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1810 års lagstiftare byggde ock på en upphöjd åsigt af äktenskapets betydelse. Denna återfinnes i de betänkanden, dåvarande Lag-Utskott afgaf i ämnet, och deri det bland annat heter, att »Utskottet ansåge äktenskapsbandet för heligt, och att till dess upplösning tillfälle ej borde öppnas, utan alt trängande nödvändighet det påkallade. Men,» Iillägges det, »Utskottet tror derjemte, att det egentligen heliga deruti ligger i den sinnesförfattning, för hvilken Utskottet ansett inbördes aktning vara ett vilkor, och att, fastän en stor mängd menniskor icke kunna i teoretisk vä» göra sig reda för ett sådant ideal, detsamma dock icke saknar en praktisk realitet, som är lifligen känbar hos livar och en äfven mindre kultiverad men niska, hvars moraliska känsla icke blifvit genom ofta förekommande skändlig eflerdömen förvänd, samt att lagstiftaren följaktligen icke bör lemna ett sådant ideal ur ögonsigte och allraminst afvika derifrån på den grund, att detsamma hos flera för förnuftet och sedligheten förlorade varelser synes overksamt.» Delande dessa åsigter , anser dock Utskottet en helt och hållet ny lag angående äktenskaps-skilnadev, sådan såsom motionären föreslagit och hvilken synes hufvudsakligen öfverensstämma med Lag-kommitténs oall Lag-beredningens forsla» till Civil-lag, icke vara så af trängande behof påkallad, att dess antagande stöde tillsammans med den återhållande varsamhet, hvarmed Utskottet anser detta lagstiftningsämne böra behandlas. Den uppmärksamme granskaren undfaller det ock icke, hurusom flertalet af de föreslagna stadgandena redan återfinnas, om också icke alldeles oförändrada, i gällande lagstiftning, och bland de öfriga har Utskottet befarat att t. ex. det i 1 § föreslagna sk il nadsskä I, att den ena makan gör »sådan handling, som innebär uppenbart och verkligt hot mot den andras lif,)) kunde bereda lättsinnet utväg att genom en tillställning, som hade skenet af verkligt hot, få äktenskapet brutet.
Prof. JM /, om Statsverket 1859. öre, hvarförutom Flospitals-direktionen nu anmält behofvet af åtskilliga angelägna mindre byggnader vid hospitalet, nemligen brygghus, portvaktarstuga, smedja och snickareverkstad, vedoch halmbod, jemte uppförande af stängsel omkring den större promenadplatsen vid nya byggnaden, hvartill komme anskaffandet af sand och grus för de nya gårdarne och promenadplatserna, för hvilket allt kostnaderna, enligt af bemälde Konduktörer upprultadt förslag, skulle uppgå till '18,000 R:dr Riksmynt. Sedan den utvidgning och förbättring af hospitalet, som genom nämnde nybyggnad var afsedd, sålunda vunnits, måste, för det ökade antal af omkring 80 patienter, som kunna komma att å hospitalet intagas, anskaffas inventarier och all annan utredning, för hvilket kostnaden, enligt deröfver uppgjordt förslag, är beräknad till 11,24-3 Riksdaler Riksmynt. För Wadstena hospitals utvidgande har således, utöfver de redan anslagne 75,000 R:dr, dels redan åtgått Rxlr 36,000: — dels erfordras ytterligare, till byggnadens fullbordande » 34,140: — till brygghus med flera smärre byggnader » 18,000: — och till inventarier » 11,243: — R:mt R:dr 99,383: — För byggnaden vid Hernösands hospital, dertill Rikets Ständer anslagit 75,000 R:dr* Riksmynt, och hvilken byggnad börjades 1856, har åtgått icke blott berörde anslag, utan dessutom af hospitalsmedlen 46,096 R:dr 75 öre, hvarefter, i brist af medel till arbetets fortsättande, detsamma måste inställas, sedan husets stomme blifvit färdig och under tak.
Om således Convojcommissariatets bestyr skulle öfverflyttas uppå CominerceColkm, lärer tvifvelsutan samina verk komma att ökas, om icke med ett nytt departement eller bureau, åtminstone, utom en Norrsk ledamot, med en sjöofficer och en, helst alne, handlande, utom nödig betjening; och då man besinnar, att den nuvar. betjeningen icke kan fråntagas sina löningsförmåner, dem de äga i kraft af fullmagter, torde besparingen blifva ingen eller högst obetydlig. Skulle likväl, emot min röst, Commissariatet komma att indragas, skulle jag tro, då dess befattning i flera afseenden icke är olikartad med utrikes ärenderna, att den snarare borde, medelst en section eller bureau af några personer, ställas under Statsministerns för utrikes ärenderna embete. Jag kan härvid icke undertrycka den tankan, att utrikes Statsministern bort vara ordförande i Commissariatet i stället för en Amiral, då dock en sjöofficer der är anställd. Om nu den af verkets kamererare författade och till mig aliemnade förklaring öfver det klandrade i räkenskaperna skulle anses nöjaktig, frågar jag, hvad som återstår af utlåt.? Jo, ett framkastadt, snart sagdt overkställbar project. Af anförda skäl får hos Hr Gr. o. Landtm, jag vördsammast anhålla om propos. till återremiss af utlåt. 18 H. 38 Den 3i Januari. Hr Peyron anhöll att nu få uppläsa den af honom omtalade motion; hvarefter Hr Peyron uppläste följande: Sedan R. H. St. vid tvenne förflutna riksdagar uttalat den underd. önskan, att ett förbättradt redogörelse-och bokslutssätt infördes uti alla förvaltande verken och synnerligast vid Förvaltn. af Sjöärenderna samt K. KrigsCollegii departementer, och K. StatsCont., deröfver bordt, äfven i underd. yttrat nödvändigheten deraf, har II.
Just de liberalare sattserna!, i afseende på handeln, innefatta, i min tanka, de starkaste skäl deremot, emedan jag ej kan förstå annat, än att en Porto-Franco för Wisby eller Slitö är en Skrå-inrättning i ny form, hvarigenom en fördel skänkes åt en viss Stad eller ort på de öfriges bekostnad. Man har slutligen sagt, och visst icke utan skäl, att ett välmående Folk är det, som af alla bäst försvarar sig; men om denna välmåga härleder sig endast ifrån handel med Lurendrägeri-varor, så inger den icke mycket courage emot fienden; ty alla Krämare äro de fegaste krigare. Fenicier och Carthaginenser lingö ju alltid stryk af sina fiender. Jag minnes mig hafva läst i Tidningarne för några år sedan, att då en berömd Fransk General af vissa anledningar uppehöll sig hos en handlande. Nation , likväl icke i Europa, blef han en gång ombuden, att mönstra deras Den 10 November e. m. 4°9 Soldater. Han lofvade det, och när han anlände till stormplatsen, visade sig hela arméen, manövrerande med parapluier. Om man får en sådan anda införd på Gottland, så vet jag just icke, hvad styrka det skall blifva för moderlandet. Jag förenar mig med dem, sorn yrka afslag å förslaget. Herr Rosenblad: Med mycken erkänsla för de rogande historiska upplysningar, den siste värde Talaren behaga meddela, utbeder jag mig endast få erinra, att då obeläknadt, det andra vapen, än paraplyer, lära begagnats så väl af de Cartaginensiske Krämarne Amilkar, Hannibal, med flere rygthare Härförare under denna Republiks ofta ärofulla krig, som af de Tyriska Krämarne, då dessa med ett mod, ej deladt af de öfrige den store Konungens icke handlande Undersåtare, försvarade sin Stad mot Alexander den store, så hafva både äldre, medeltidens och senare tiders historia visat oss handlande Nationer, som kunnat tjena till mönster af patriotiskt mod, af känsla för frihet och fädernesland. Bland andra kunna uppräknas Athenienser , Venetianare, Hölländare, och Britter.
Je dis Cinq Cent Livres hors de Banqve, eédéS par Dame X.ouise Seraphine Bapallo: par aete du Vingt huit Juin Mille dix huit cent dix. Je dis Mille Sept Cent vingt deux J.ivres h:s de Banqve, cédés pär les Héritiers de Jean Bap - 49,432- i. Den i 7 April. Tr. L. 65,813. 1?. lisie Canepa palaete dit Seize Aout Mille huit cent elix. 10. __ Je dis Ouiqze Cent Trente une Livrés et elix Sons, hors de Banque, cédés par Sieur Branjois Isola, feu Jean . Baptiste par aete du Six 3XTovembie Mille huit cent elix. I, 67,3,16. 2. 2, Teus ees divers Capitaux, proveitants de 1’Emprunt reconstitué en Mille sept cent quatre vingt dix neuf. 26. 5000. - Je dis Cinq mille Livré* de Génes h:s de B:que, cédés par les Heriiiers du feu Pierre Augustin Solatij, aete du deux Juillet Mille dix huit cerit dix. loooi Je dis Mille Livres hors de Banque cédés par Ange Catherine Kati pär aete passé le deux Juillet Mille huit cent dix. 2,341-' 1'. 8- Je dis deux mille Trois Cent Qvarante une Li« Tr. L. 75,687. 3- 10; vres, Den 17 April! 207 Tr. L. 75.68/. 3- 10.'
Utskottet medgifver att, på- sätt som blifvit erinradt,. bland de af Utskottet föreslagna föreskrifterne icke finnes någon, som åsyftar ökade fördelar för de resande genom lättare och skyndsammare fortkomst. — Ingen motion har i denna syftning blifvit väckt, och Utskottet har icke eller annars funnit anledning att framkomma med förslag derom. —- Föremålet 16 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlens Utlåtande, N.o 107. för Utskottets bearbetning har varit, all, utan inskränkning af hittills befintliga communications-anstalter, bereda lindi ing i den tunga, som jordbruket deraf får vidkännas, och, i fullkomlig öfverensstämmelse dermed, är uti 4 punkten föreslaget, att, genom entreprenad-vilkoret), icke må medgifvas vidsträcktare uppehåll med bästarnes framställande, än det, som med närvarande skjulsnings-anstalter varit förenadt. — Om, till de resandes förmon, större förbindelser påbördas entrepreneuren, måste nödvändigt deraf följa stegrade anspråk på bidrag af de skjutsnings-skyldige, och sålunda det föresätta ändamålet motverkas. Detta oagtadt lärer det föga vara tvifvel underkastadt att förändringen skall lända äfven de resande lill fördel, åtminstone i en framtid, då inrättningen hunnit den utveckling, som den säkert uppnår, om den ändamålsenligt handliafves. Enligt 27, 28 och 29 §§:ne af Gästgifveri-ordningen, äro de gästgif■verierne förunnade förmoner beräknade för gästgifverihållningen i sin helhet, deraf sk jutsnings-skyldigheten utgör en ringa del. — Dertill hörer i öfrigt att uppbåda skjutsen och bålla hand öfver dess ordentliga utgörande, samt förse resande med rum, mat, foder, stallrum, m. m. Dessutom har det alla tider, sedan frisk julsen upphörde, varit förutsatt, att gästgifsraren, lika med andra skjutsskyldige, borde åtnjuta full ersättning för skjutsningen, och dessa förmoner kunna således aldrig tagas i någon beräkning vid bestämmelse af legan.
Densamme, angående anslag till en kasernbyggnad för Kongl. Svea artilleriregemente; 16:o Domprosten Björling, om anslag till stipendier för prestkandidater; 17:o Densamme, angående anslag till en jernväg, sträckande sig från någon punkt på Upsalabanan genom Upland, Westmanland och Dalarne till Siljan; 18:o Densamme, om anslag till fullbordande af jernvägen emellan Arboga och Köping; 19:o Kontraktsprosten Janzon, om årlig pension för kontraktsprosten, Doktor A. J. Cnattingii enka och barn, jemte ett af Domprosten Sondén dervid afgifvet yttrande; 20:o Kontraktsprosten Bergman, om eftergift af kronans rätt till danaarf efter Skolläraren J. H. Löfström; 21:o Kyrkoherden Simonsson, om statsanslag för aflöning af en lektor i klassiska språk vid hvartdera af de på reallinien fullständiga elementarläroverken Bih. till B. St. Prut. 1865 å 1866. 9 Sami. 8 58 Prot.-Utdrag den 15 November 1865. och dessas upphöjande således till helt fullständiga läroverk, åtminslone det i Helsingborg; 22:o Doktor Nordlund, angående årligt understöd åt Kamereraren G Grundéns enka; 23:o Doktor Säve, om ett årligt anslag af 8,000 R:dr för beredande al norska och danska föreläsningars hållande vid rikets begge universiteter; 24:o Biskop Anjou, om anslag på indragningsstat ät föreståndaren för folkskolelärare-seminarium i Wisby, L. J. Ringbom; 25:o Kongl. Hofpredikanten Rosenius, om ersättning till Handlanden C. Rönnbeck och Kapiten Silfverbrand för af dem lidna förluster genom uppförandet af landshöfdingeresidenset i Luleå; 26;o
En förökad Sedelstock, och Penningens i följd deraf mindskade värde emot varorna, hvilka blifvit antingen mera sällsynta, eller af hvilka varit större consumtion, har jemte krig och tidernas i öfrigt förändrade skick, gemensamt bidragit till detta onda, som äfven har till en god del sin upprinnelse från ett felaktigt Beskattningssätt och framhärdande i den mindre rimliga principen att anse penningen som en hufvudsak och ej, hvad den ifrån sin första upprinnelse varit, en bisak, uppfunnen endast för att lätta rörelsen. Den vighet hvarmed penningar hand/eras, har förfört Statsmän och Financierer att till dem taga all sin tillflygt, samt genom dem beräkna alla Kronans inkomster och utgifter. Erfarenheten bör nu mera hafva öivertygatoin erigtigheten af denna princip, samt att andra utvägar böra vidtagas, för att vinna ändamålet. Våra äldsta Kameral-hand: lingar vittna att Kronans inkomster fordom bestått al persedlar, samt att persedlar utgöra grund n för all Skattläggning. Detta är väl ock det mest naturliga, då ingen Den 16 Maj 611 egendom omedelbart afkastar penningar, utan varor, och Kronans egentliga behof är persedlar, hvilka måste för penningar inköpas, dä de ej in natura finnas. Sedan man öfver ett århundrade låtit alla Kronans inkomster ifrån deras ursprungliga upphof förvandlas i penningar, hvilka i förhållande till varu-artiklarna utgöras efter olika grunder, har Kronans inkomster förblifvit otillräckliga, utaf det enkla skäl, att då Kronan behöft inköpa större förråder, hafva varu-priserna ofta stigit dubbelt utöfver det, för hvilket rente-persedlarna bl.tvit lösta. Att för framtiden förekomma en sådan olägenhet, torde ingen säkrare utväg gifvas, än att återföra Kronans inkomster til) hvad de ursprungligen varitVaror eller Kentepersedlar.
Föredrogs å nyo LagUtskottets sedan sista Plenum hvilande Betänkande öfver Riksens Ständers JustitiasOmbudsmans RiksdagsBerättelse med dertill hörande Bilagor. Herr Stråle, Nils Wilhelmt Uti det nu upplästa Lag-Utskottets Betänkande har Utskottet, angående den delen af JustitiaeOmbudsmannens Berättelse, som angår förbättrade anstalter i afseende på de personer , hvilka såsom lösdrifvare varda , i brist af ruin vid Arbetsinrättningarna , å Fästningarna insatte, icke meddelt annat yttrande, än att Utskottet funnit, att, i det skick frågan i detta ämne till Utskottets åtgärd kommit, densamma icke kunde för det närvarande utgöra ett föremål för hufvudsaklig pröfning af Utskottet. Detta yttrande utmärker dock icke bestämdt de orsaker, af hvilka Utskottet ansett sig hindradt att ingå i pröfning af denna fråga, antingen Utskottet, efter hvad den af Herr Lagerheim i Utskottet yttrade särskildta Den 31 Mars. 345- mening synes utvisa, trott sig hindradt deraf, att frågan icke annorledes blifvit väckt, än genom JustitiaeOmbudsmannens Berättelse, eller om Utskottet funnit frågan vara uti det outredda skick, att någon åtgärd dervid icke kunde fogas, eller om andra omständigheter härvid förekommo, som fordrade frågans nedläggande. Jag tror likväl för min del, att förr än Höglofl. Ridderskapet och Adeln kan komma i tillfälle att pröfva rigtigheten af Utskottets yttrande, bör Utskottet uppgifva de skäl, hvarpå detsamma kan vara grundadt, och hemställer således, om icke ärendet bör till Lagutskottet åter-remitteras, för att med bestämdt yttrande härutinnan inkomma. Grefve Hamilton, Gustaf Wathier: I an ledning af hvad Herr Stråle anfört, torde det tillåtas mig erinra, att Lagutskottet, förmodligen af 33. <S. i Riksdagsordningen, ansett sig hindradt att meddela utlåtande öfver andra ämnen i JustititeOmbudsmannens Berättelse, än de som i Utskottets Betänkande innehållas.
Då Utskottet nu går att, i anledning af dessa anmärkningar, sitt utlåtande afgifva, anser sig Utskottet till en början böra fästa uppmärksamheten på ändamålet med den af Kongl. Maj:t i nåder föreslagna författning. Det är icke att i lagstiftningen införa någon ny grundsats eller okänd lära, utan endast att bringa enhet och sammanhang emellan en mängd spridda, ehuru likartade förhållanden rörande stadganden; att afhjelpa det ofullständiga och borttaga det med rådande rättsåsigter oförenliga i dessa stadganden, och att såmedelst åstadkomma en sådan förbättring af lagstiftningen i förevarande ämne, att densamma må varda, för närvarande tid, praktiskt användbar och tillämplig. Grundsatsen, atl panträtt kan ega runi m/l. lill R. St. Prof. 1847 och 1848. 7 Sami. 1 Afd. 18 lläfl, 2 10 Lagit skot tels (Hälan de, A':o 54. i lös egev donu oansedt den ej ii fr er lemnäs lill innehafvare)) af panträtten, utan fortfarande förblifver i gäldenär ens värd, ar redan genom omförmälda stadgande!) erkand. Om man emellertid med fog kumle påstå, att lagstiftarens godkännande af en sådan rätt blott kunde rättfärdigas af ett tillfälligt behof, oell att detta behof nu mera ej existerar; så vore jemväl skäl att ifrågasätta lämpligheten af föreslagna lagstiftningsåtgärden. Men ett dvlikt påstående torde dock ej uthärda den närmare pröfning af saken, som detsamma påkallar. Då hvar och en har en natuilig rättighet, att fritt öfver sin egendom råda och följaktligen derom aftala; så lärer, om frågan betraktas ur rationel synpunkt, ej heller kunna förnekas, det ju icke ett förbud mot aftal om nu ifrågaställa panträtt skulle, såsom till en del innefattande ett upphäfvande af berörda frihet, vara stridande mot den naturliga rättvisan.
I afseende å räntans storlek äro ombuden icke ovilkorligen bundne till ett visst maximum. Kongl. Maj:t hoppas likväl, att densamma åtminstone ej måtte komma att öfverstiga sex procent för år. § 5. Återbetalningen af lånet bör så anordnas, att icke någon kapital-afbetalning kommer att ega rum under år 1858, utan liqviden fördelas på åren 1859 och 1860, så att sednast inom slutet af sistnämnda år skulden är till fullo liqviderad. Såsom betalningsterminer väljes helst höstoch vårtiden, då liqviden, i anseende till rikligare vexeltillgång, med mera lätthet och fördel kan verkställas; äfvensom önskligt vore, att rättighet till återbetalning af större eller mindre del af lånet, utöfver de bestämda afbetalningarne, efter vass uppsägningstid, blefve Svenska staten förbehållen. § 6. Ränteoch kapital-afbetalningarne besörjas, på dertill utfästa tider, af Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor antingen i klingande valuta eller genom vexlar, betalbara i Hamburg eller London. 17 Obligationerna, hvilka å Kongl. Majits höga vägnar komma att af Stats-kontoret utfärdas, må i afseende å valör och öfrig beskaffenhet, inom de gränsor, som af Statens åtagna förbindelser och säkerhet betingas, lämpas efter långifvarens egen önskan. § B. På det att verkställigheten af ifrågavarande låneförhandling må vara ovilkorligen betryggad, hvilket är så mycket mera nödvändigt som, genast efter dess afslutande, en derpå grundad sedelutgifning från Riks-Banken kommer att ega rum, får icke någon underhandling inledas med andra, än sådana bankir-hus eller penninge-anstalser, hvilkas soliditet och förmåga att uppfylla åtagna förbindelser är fullt säker; börande i detta afseende efter omständigheterne, der sådant lämpligen kan ifrågasättas, tillräckliga garantier genom kontraktet beredas. § 9.
L2 Sept. uppläst Memorial afgifne yttranden öfwer Riksdagsmännen Oxelberg och VVe88MZ8 anmärkningar, i anledning af iZ i sista Riksdagens beslut, rötande Kungsgärdarne; och fann Ridderskapet och Adeln sig wid desta yttranden ej hafwa nägon erinran att göra. Justerades Riksens Ständers underdäniga ffrifwelse till Kongl. Maj:t, rörande Skatteköps-Förordningens fastställande. Herr OrinckvLrllt UiUje8tröm,sacob Maleom, uppläste till Protokollet följande: Snart Den 2Z September. ^ 273 Snart är tiden förfluten inom hwilken nya motioner fä wäckas, tillät mig derföre att i dag fa yttra nuna tankar uti ett ämne, efter min öfwertygelse, af wigt. Allmänt är bekant att wär f. d. Konung otwungit sjelf bestämde sin wistelse-ort före afresan utur Riket. Dä förra Riksdagens Högloflige Ständer gäfwo honom ett genereust underhäll, ansägs inga widare förbehåll nödiga i denna del. — Men nu dä han lika otwungen aflägsnat sig ifrän den trakt hanevall till sitt hemwist, och i det han nalkas Östersjöns stränder, och synes wilja öppna sig ett widsträcktare Fält för sine företag, männe han dä kan anses hafwa uppfyllt det wilkor, enligt hwilket han af Swensta Folket ej allenast erhällit fin frihet, men äfwen ett efter wära tillgångar, och efter det tillständ i hwilket han försatt Nationen, ej beräknadt underhäll? Wänne wi böra stillatigande se honom gifwa nya ämnen för illasinnades, ehuru föraktliga, likwäl alltid snart uppfattade beräkningar? Förestrifwer ej allmänt wäl i sädant afseende nägra förfigtighetsmätt? Borde ej f. d. Konungen, genom ett offentligt kungörande uti Utländsta Tidningar, antydas: 1:0 Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Maj:ts pröfning, huruvida utöfver de allmänna föreskrifterna i aktielagen må erfordras särskilda bestämmelser, vare sig angående säkerhet för fullgörande af delegarnes förbindelser, om tillsyn å gifna föreskrifters behöriga iaktagande eller i annat syftemål, oell vid en sådan pröfning för hvarje särskildt bankbolag kunna meddelas så många af de i Rikets Ständers förslag intagna stadganden, som finnas ändamålsenliga, hvaremot behofvet att hafva dessa stadganden på förhand bestämda och till allmän efterrättelse kungjorda icke synes vara oeftergifligt förr än erfarenheten ådagalagt att anstalter af ifrågavarande art blifva till något större antal inrättade eller tillämnade, bar Kongl. Maj:t funnit Sig ej kunna Rikets Ständers ifrågavarande förslag godkänna. I afsigt att åstadkomma en skälig inskränkning i den, enligt Rikets Ständers tanke, för närvarande alltför vidt utsträckta giftomannarätten, hafva Rikets Ständer 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 23. i underdånig skrifvelse den 6 December 1863 anmält, det Rikets Ständer för sin del beslutat l:o) en så lydande författning: «Med ändring af hvad i lag och särskilda författningar finnes stadgadt, angående giftomans inseende öfver mö, förordnas som följer: Giftermåls-Balkens 1 kap. 2 § skall ega denna lydelse: Fader är sin dotters giftoman och moder må dertill råd gifva. Ar fader död; då är moder giftoman. Åro dessa ej till, stånde ogift qvinna, efter fyllda tjugofem år, ej under någon giftoman; men för ogift faderoch moderlös qvinna, ifrån femton till och med tjugofem år, förordne Rätten giftoman. Giftermåls-Balkens 6 kap. 4 § erhåller följande lydelse: Nu kan så hända, att fader eller moder eller af Rätten förordnad giftoman hindrar det giftermål, som lagligen sökes; pröfvc då domaren, om skäl dertill är. Gör förordnad giftoman det för egen nytta eller annan sådan orsak, bote femtio daler och rätte upp all skada och kostnad.
Ridr 106,378: 16. 2. stadgade; och då ifrågavarande tvänne inom Stockholms och Blekinge Län provisoriskt inrättade skolor befunnits motsvara del med dem afsedda ändamål, hvadan Skol-styrelserne gjort underdånig framställning, rörande de åt samma skolor beviljade anslags öfverflyttande på ordinarie stat, vill Kongl. Maj:t härmed i Nåder begära, att Rikets Ständer måtte, under vanliga vilkor, å anslaget lill »Undervisningsanstalter för jordbruk och landtmanna-näringar», anvisa ett årligt anslag af 2,000 R:dr för hvardera at dessa skolor, eller tillsammans 4.000 R:dr. t Vidare föreslår Kongl. Majit, att lill arfvoden och rese-koslnads ersättningar åt minst fyra Agronomer, äfvensom åt de Elever, hvaraf Agronomerne böra vara åtföljde, hvilka utgifter, i anseende till otillräckligheten af anslaget till »Undervisningsanstalter för jordbruk och landtmanna-näringar,» de sednare åren måst anvisas att utgå af besparingarne å anslaget för »Jordbruket, Handeln och Näringarne,» må å förstnämnde anslag varda uppfördt ett årligt belopp af R:dr 6,000. Då det å nu gällande Riksstat under ifrågavarande rubrik uppförda belopp, inberäknadt anslaget för Degebergs Institut, endast utgör 42,000 Ridr, men de af Kongl. Majit nu föreslagne utgiftsposter, tillsammans med äldre anslag, uppgå till 45,000 fiidr, skulle följaktligen, jemte bibehållande af de på förra Degebergs-anslaget besparade 5,000 Ridr, å titeln »Undervisningsanstalter för jordbruk och landtmanna-näringar», erfordras en förhöjning af . 3,000: c). Befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmannanäringar.