Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denne unge man har ju ej ännu begärt din hand; han har ej ens lemnat hertigens tjenst, utan fortfar att tjena ett förrädiskt parti." "Han har tvekat att våga framställa en bön om min hand, utan att äga större anspråk derpå. Till hertigens parti har han egentligen icke slutit sig, men han är kapten vid flottan, och denna är nu i hertigens händer!" "Han synes icke hafva tvekat att locka dig, utan att hafva talat vid din moder. Dock Katharina, du har fäst ditt hjerta vid honom, må han göra sig dig värdig. Må han, i sin konungs tjenst, göra en bedrift värdig, att belönas, och Ebba Stenbock skall glömma hvarje tanke på hvad hon offrar, för att gifva honom den belöning hans gerning förtjenar, och mera kan hon ej gifva, än då hon ger honom sitt barn. Säg honom att det finnes ett uppdrag för honom att utföra, farligt kanske, ty det är farligt nu i detta land att tjena sin konung, och trohet straffas som förräderi; men lyckas han, skall han äga sitt samvetes vittnesbörd att hafva handlat rätt, sin konungs nåd och Katharina Flemings hand!" Sigismund skulle landstiga i södra Sverige. Stålarm, med en liten flotta hopsamlad och bemannad i Finland, var färdig att landstiga vid Stockholm. Hertig Carl lemnade Stockholm, för att tåga emot konungen, och snart derefter var redan hufvudstaden i de kungligas våld. Allt tycktes lofva framgång åt konungens sak, endast stora flottan, som nu låg vid Åland, kunde vinnas. Fåfänga voro dock alla försök att vinna Amiralerna Joachim Scheel och Peder Stolpe för den kungliga saken. Hvarje budbärare, som insmög sig bland besättningarna för att söka inverka på dem, blef upptäckt och sänd till hertigen. Att vinna någon af officerarne vid flottan till ombud för konungens sak, var således af hög vigt. Welam de Wyk hade uppehållit sig i land för tjensteuppdrag, nu skulle han bege sig ombord. Flottan, så väl som hvarje annat verk i landet, sades stå i konungens tjenst, men lydde endast hertigen och användes af honom, när så påfordrades, emot konungen.
Hvar skall man nu göra af fångsten, det var den stora frågan. Döda den? Det kom inte på frågan. Medan pojkarne diskuterade, kom Lisa fram och såg på fisken, som låg flämtande på klippan. » Kasta ' n i hafvet igen, » sa Kalle. » Åh, tig, » tyckte Pelle. » Fick du ingen, du, » sa ' Knut. Ja, så kom man öfverens att ösa vatten i en fördjupning och ha fisken där. Efter ett par timmar hade gossarne fått en åtta, tio fiskar, som lamt summo omkring i gölen. » Lisabetta, » sa Knut, » kom får du se. » Han brydde sig inte o m att se efter, om hon var där, så säker var han på det. Intet svar. » Lisinka, » sa ' Pelle. Intet svar. Pojkarne sågo upp förvånade. Ingen Lisa. Och så alla på en g å n g: » Hvar är L i s a? Tutte satte händerna för mun som en lur och gallskrek; » Lissatinka! Lissaaatiiiinkaaa! » Fåfängt! Hon fanns inte. Kalle hade blifvit blek och gick utåt klipporna och såg ner i vattnet. De andra gossarna efter med förskrämda ansikten. Så morskade Knut till och sa: » Hon har naturligtvis gått hem till sin mamma. » (Slut i nästa nummer.) * i Fram igenom larm och ve och villa » Helgsmälsklockan » klingar klart och stilla; hågen tjusas — sakta går en fläkt, som med glöd och vårsol är i släkt. vittnesbörd om det stora intresse, som meningsutbytet i denna sak väckt till lif. Reflexioner i Tack — af och af fager tack! —: jag hjärtevarmt trofast kärlek sinnet fylles stämning allt förgylles — länge velat säga så, — med sol i ögonvrå mindre än fyra femtedelar af samtliga de afEn svensk kvinna. gifna rösterna ha därvid uttalat sig för att priset odeladt tillerkännes signaturen " f. d. lärarinna, numera ett huskors ", författarinna till uppsatsen n:r XXX.
Under de öfverläggningar, som hos Ridderskapet och Adeln föregått dessa tvänne Motioners remitterande till Lag-Utskottet hafva, sig yttrat : a) Herr Friherre Jacob Cederström, i anledning af Herr Friherre Anckarsvårds anmärkningar, dels om Rikets Ständers vägran, vid Riksdagen år 1815, att till granskning företaga Lag-Comiténs då för Rikets Ständer framlagda Betänkande, angående åtskilliga förändringar i Domstolarnes organisation, och dels om dröjsmålet med det nya lagverkets fulländning och öfverlemnande till Rikets Ständers pröfning: att skälet till omförmälde vägran varit, att Rikets Ständer ville se förslaget i dess helhet innan granskningen deraf börjades ; att samma förhållande egt rum år 1818; att om Lag-Comiténs arbetstid varit lång, så vore ock arbetet grannlaga ; att förslaget till allmän Civil-Lag varit utställdt till alla Embetstnyndigheters och hvarje Svensk medborgares granskning ; att många funnit svårighet vid verkställandet af denna granskning möta deraf, att förslag saknats till straffbestämmelser för underlåtenhet att iakttaga Civil-Lagens stadganden; samt att det i förevarande vigtiga fråga vöre min - 8 lagUiskatteis Betänlandt N:o 74. dre angeläget att brådska, än att erhålla en »norjet utarbetad Lag , som kunde gälla längre lid j b) Herr C. P. Törnebladh: (i anledning af Herr Friherre AncJcarsvärds anmärkning om Rikets Ständers Justitiee-Ombudsmans uraktlåtenhet att bringa detta ämne å bane) att han, i egenskap af Ja«titiae-Ombudsman och Ledamot af Lag-Comitén , gemensamt med öftige Comiterade den 52 Augusti 1836 till Kongl.
Den, som, i likhet med hvad Stats-Utskottet i Utlåtandet N:o 258 föreslagit, bifaller, att vid Indragnings-Statens slutliga reglerande må, i och för den af Kongl. Maj:t beslutade löne-ersättning till f. d. Slafs-Secreterarne Grip och von Hartmansdorff, uppföras en tillökning af 8,000 R:dr Banco, voterar Ja; den det ej vill, Nej; Vinner Nej, varder berörde löne-ersättning icke beviljad. Stockholm den 25 September 1840. Bih. till JR. St. Memorial med förslag till 'voterings-proposition, i följd af skiljagtiga beslut öf ver Utlåtandena D/.ris ig5 och 3o/j, angående löne-reglering för Stats-Departementens Expeditioner. (TJ. A.) Vid afgörande!: af Utskottets ofvannämnde Utlåtanden, angående Kongl. Maj:!s Nådiga Proposition, rörande löne-reglering för Stats-Deparlementens Expeditioner, hafva Borgareoch Bonde-Stånden godkänt Utskottets afstyrkande af berörde Proposition, i hvad den angick uppförande på Indragnings-stat af åtskiilige erabetsoch tjenstemän samt vaktbetjening uti Justitiae-Revisionen och de fyra förra Stats-Expeditionerne af Kongl. Maj:ts Canzli, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt presteStåndet bifallit, hvad i berörde hänseende blifvit af Kongl. Maj:t föreslaget. Då denna skiljagtigbet bör genom votering uti Förstärkt Stats-Utskolt afgöras, får Utskottet föreslå följande veterings-proposition: Den, sora, i likhet med hvad Stats-Utskottet uti Utlåtandena N:ris jp5 och 3o4 yttrat, anser Kongl.
Seban Söt, för Söår bet, beffutat cit författning, fjmartgctioin fötffaraS, att bet i 16 fap. 1 § 2brfba Sebalt Söi ti(( pröfning förepaft ett af .floug!. 9}?aj:t tift 0fj aftåtet 3'örffag tift författning, angåenbe ogift qmitmaS rätt att loit mijj alber mara mpnbig, pafme Söt, för Söår bef, teffutat, att, mcb änbrtng af 19 fap. 2 § 9frfDa "©eitont pmab pär blifmit ftabgabt gore3 ictc någon änbrtng uti pmab aff Söt haftoe, för Söår bef, bcffntat cit författning, hvarigenom, mcb änbrtng af bcIS ftabganbet t 16 faf'. 10 § Sorbasföaffeit, angåenbe tib för fegofiämuta t ftab, bc(3 beit i famina fapttefS 15 § gifna förefPrift, att i ftab briter Föp fego S>laj:t tiff Of) öfiuerfemnat förffag tiff fyörorbiting om cgorS frebanbc emot fPaba af anitaitä hmibjur och ont ftängfeffftyfbighet, famt SÖt härtill lemnat bifall, hluitfet göt, uti unberbåiiig ffrifioeffe ben 15 Oeeem-ber fiftlibct är, attmäft, 9M?8bag8s23effut 1858. 65 anmält, l)ar, t följt? baraf, t betta ämne bltfnut beflutab fåbatt författning, font t berörbe unberbåntga flrifmetfc ftntteS tttförb. §. 40.
Af Protocollen öfver den i ämnet uti nämnde 3:ne Riks-Slånd förda discussiou, har Utskottet inhemtat, att egentligen arne stridiga meningar sökt göra sig gällande, den ena för bifall till Utskottets Betänkande, under åberopande af deri upptagne skäl och med anförande i öfrigt: af det grundlagsvidriga i att återuppiaga en, genom Förstärkta Stals-Utskottet, Rikets Ständers Stora Nämnd, redan afgjord fråga: att förlägenhet icke rimligen lät tänka sig för ett, såsom högst vigtigt erkändt behof af 22,000 R:dr, om .regleringen af 3:dje och /\:de Hufvud-Titlarnes utgifter, med en sammanräknad anslagssumma af vida öfver 4 millioner, verkställdes med planmässighet och beräkning på verkligt gagneliga och utförbara företag: att ej obelydliga behållningar af de vid sista Riksdag beviljade Extra anslag ännu finnas: att 3:dje Hufvud-Titeln eger en serskild underafdelning, för ”oförulsedde militaire behol” med en årlig summa af icke mindre än 5o,ooo R:dr och att 3:dje Hufvud-Titelns tillgångar i allmänhet icke måtte vara så Oih. till R. St. 4 Samt. 1 Afd. 4 B“nd. 1 j:de Häftet. a Stats-Utskotteis Utlåtande N.o 4$3. alldeles otillräcklige, enär besparingarne derå genast efter förra Riksdagens slut kunde lemna tillfälle till lönförhöjning vid Gardes-Regementena med omkring 18,000
Ridderskapet och Adeln: af Herr Grefve Gyldenstolpe', att, då ett privilegium afskaffas, detsamma borde, på sätt hittills skall varit iakttaget, för alla på en gång upphöra att vara gällande, och icke, såsom Utskotten föreslagit, fortfara för en del, sedan det upphört för de öfrige, utan borde en viss prasscriptionstid utsättas, efter hvars förlopp skyldigheten för Presteoch Klockare-bol att deltaga uti ifrågavarande allmänna byggnader skulle vidtaga; af Herr Cederschiöld, med hvilken Herr Friherre Boye sig förenat: att ordet ”uppehålla,” som i texten till författnings-förslaget förekommer, borde utbytas mot ordet underhålla, såsom mera öfverensstämmande med nuvarande språkbruk; hos V(illofl. B or gare-Ståndet: af Herr Hessle, hvars yttrande åtskillige Ledamöter biträdt: att, då Utskotten, uti afgifvet och af Rikets Ständer godkändt Betänkande N:o 25, tillstyrkt, att egare af skatteoch innehafvare af Kronohemman må, liksom säterioch frälsehemmans-egare, ega frihet att, utan föregången undersökning, anlägga husbehofs-mjölqvarnar, syntes det innebära en motsägelse att frikalla de sistnämnde från skyldigdet att bygga Tingsoch Fånghus; att en sådan frihet måhända varit billig så länge Adeln, som egde privilegieradt forum, uteslutande innehade säterier, rå och rörs samt frälsehemman, men sedan all jord finge besittas af hvilken Svensk medborgare som helst, vore det en positiv orättvisa, att den ene medborgaren, som har lika rätt med de öfriga, till begagnande af Tingsoch Fånghus, skulle ega en förmon, hvarifrån andra voro uteslutne; att sådant icke öfverensBiliang till R. St.
Hvarjemte Friherre Kantzow, J. A., ifrågaställa om icke tullbevakningen å Sveriges vidsträckta kuster kunde förenas med de för Flottan nödige öfningar, och medel dertill erhållas genom en förhöjd tullbevillning å sådane artiklar, som endast i mindre moa af allmogen begagnas. Utskottet, som till sistberörde förslag icke kan tillstyrka bifall, enär, efler all sannolikhet, något gagneligt resultat af en sådan sammanslagning icke vore att förvänta, hvarken i afseende på Flottans öfningar i det hela, eller i afseende på kostnaderne för tullbevakningen, har af hvad i anmärkningarne innehålles hemtat ytterligare stöd för den öfvertygelse Utskottet hyser och redan yttrat om vigten för Sverige af ett väl ordnadt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 216. 3 Sjöförsvar, och äfvenledes inselt rigtigheten af den grundsats, att hufvudvilkoret för detta vapens ändamålsenlighet är: tillräcklig öfnings och hvarigenom endast ett mindre antal fartyg, men försedde med duglig bemanning, kunna gifva hopp om framgång emot en öfverlägsen fiende. Ur denna synpunkt och med fäsladt afseende å de Utskottet meddelade detaillerade uppgifter öfver kostnaderne vid senast verkställde sjööfningslillfällen tror Utskottet sig böra tillstyrka: beviljandet af hela den Summa af 35,000 R:dr, som Kongl. Majit äskat såsom tillökning i det förut varande anslaget till öfningar för Flottans bemanning; samt alt Rikets Ständer, med anmälan häraf, tillika tillkännagifva: alt i nämnde summa tillgång jemväl är afsedd för det Beväringsmanskap, som tjenstgör till sjös. 5:o I anledning af den i 5:te punkten af Betänk. N:o 82 yttrade åsigt, alt Rikets Sjöförsvar egentligen hvilar på Skärgårdsflottan, och Utskottets deraf föranledde tillstyrkan, alt Rikets Ständer må på delta vigtiga ämne lasta Kongl.
Eesv. och Ek on.-Vt skot tets Memorial, N:ris 141/» 148* 3 N:o 147* Ank. tili Exp.-Utsk. den 26 April, kl. 1 e. m. Memorial till Ridderskapet och Adeln, i anledning af återremiss of Betänkandet, JS:o 5i, angående upphörande cf, eller rättelse i den afgift, som erlägges till Commendanten å Elfsborgs fästning af fartyg, som komma från Götheb>rg eller dit afgå, Ridderskapet och Adeln har återremitterat detta Betänkande, hvilket deremot är al de öfrige Riks-Stånden bifallet, och som beslut sålunda redan är fattadt, kati återremissen icke föranleda till någon Utskottets vidare åtgärd. Stockholm den 26 April 184*• Ank. till Exp.-Utsk. den 26 April, kl. 1 e, m. Memorial till Borgare-Ståndet, i anledning af återremiss utaf Betänkandet, N'.o 1 a4« Vällofl. Borgare-Ståndet har återremitterat Utskottets under ofvanstående N:r afgifna Betänkande, i anledning af motion om en underdånig anmälan hos Kongl. Majit, med afseende å den ofullständiga sammansättningen af Kongl. Majlis Stats-Råd; men sorn de öfrige Riks-Stånden bifallit Utskottets hemställan, att motionen må förfalla, kan återremissen icke föranleda någon Utskottets vidare ål gärd. Slockholm den a6 April 184 f• 4 /Ulm. Besv.* och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 149. N:o i49* Ank. till Exp-Utsk. den 26 April, kl, 1 e. ra. Utlåtandej i anledning af återremiss utaf Betänkandet, N:o 66.
De fleste af Inrättningens Maga ziri äro beläglia vid Vattudrag, så att Landt-transporter böra i möjligaste måtto kunna undvikas. I Vad. stena äger Inrättningen ett betydligt Magazinsutrymme, sorn ock kan förökas, på hvilka orter Magaziner böra anläggas och huru dermed i öfrigt skall regleras, har Utskottet ansett höra till den reglementariska delen af ämnet. I afseende på hvad i Vallöf!. BorgareStåndet blifvit yttradt angående de så kallade stående Magazinerne, tror £tats-Utskottet, att den kostnad, sorn enskildte härföre komma att vidkännas, blefve ganska obetydelig och skall vida öfverväga* af de fördelar, som blifva att påräk. na för de orter , hvilka af serskildta Magazinsupplag ä'ro i behof. Att, såsom äfven i anmärkningarne från Vällofl. Borgare Ståndet upp.' tages, Städerne skulle andess skyldige bidraga till Magazitiers uppförande i de orter, derifrån Spannmål nu afsändeg, föjekgtnmer ej i Utskott tets förslag. 7:0 Angående Brännvins-Bränningens bedrift Vunde i Hufvudstaden hafva flere Bedamöter af Vällofl. Borgare - Står.def ansett, att MagazinsDirectionen sig dermed ej borde befatta, utan denna handtering på arrende till Private öfverstås, hvaremot andre funnit bäst vara, att dermed förhålles på sät^, hittills skedt. Att Magazins-Directioneo borde med Bränvins-Bränningen i Stockholm sig befatta, har jUtskottet i det afgifne Betänkandet äfven yttrat; men af de skäl, som Utskottet haft jjran Stats-Utskottets Betänkanden. 1901 fall ej till ändamålet, då denna mycket osäkra utväg icke vid alla tillfällen står att begagna. De fleste af Inrättningens Maga ziri äro beläglia vid Vattudrag, så att Landt-transporter böra i möjligaste måtto kunna undvikas.
Jag medgifver visserligen att Hr von Hartmansdorff har rätt i den anmärkmn, att den inskränkning, som StatsUtsk. föreslagit i enlighet med föreg:de Ständers beslut, att ingen kapital-rabatt får medgifvas, att den inskränkningen ej borde i §:n finnas; men då detta stadgande hittills existerat under en följd af år, och dä de lån, som nu komma i fråga att upptagas med denna inskränkning, äro så obetydliga, att ej gerna någon fruktan bör kunna uppstå för att man ej skulle kunna erhålla dem inom landet, och då sättet att upptaga lån genom meddelande af kapital-rabatt är alldeles främmande inom Sverige; sä tror jag det ej för närvande vara af behofvet påkalladt, att borttaga nämnde inskränkning, och jag tror ej heller att något sådant skulle af de öfriga Stånden medgifvas. Inom StatsUtsk. åtminstone förmärktes i allmänhet mycken fruktan för att tillåta utländska lån, 30* 468 Den 5 Juli f. m. och det är äfven synnerligen derföre, som det med mycken makt drefs uppå, att ifrägavande stadgande skulle fortfarande förblifva gällande. Man yrkade till och med inom StatsUtsk. att det skulle tydligen uttryckas, att dessa lån endast lingö upptagas i svenskt mynt. Detta skedde väl ej, det är sant; men att komma så långt, att kapitalrabatt skulle medgifvas, det tviflar jag på skulle låta sig göra. Jag tror således att en återremiss i sådan syftning skulle till ingenting tjena. Hvad Hr Printzenskölds anmärkn. beträffar, medgifver jag gerna att ordalagen i §:n kunnat vara tydligare än de äro: men jag tror, att något missförstånd i alla fall ej bör kunna ega rum, med afseende å föreskriften, alt obligationerna skola vara ”ställda till inlösen antingen efter viss förfallotid eller efter föregången uppsägning”; något sådant missförstånd nemi. att fullmäktige i riksg:s-kont. ej skulle anses ega rättighet att upptaga lån för någon viss förfallotid och några månaders uppsägning derefter. Det kan ju ej nekas, om jag ställer en obligation på 3 år och derefter några månaders uppsägning, att icke denna då är ställd pä uppsägning.
Utskottet någon vigt icke ligga uppå den anmärkning, att, om motionstiden så betydligen inskränktes, skulle den diskussion, som stundom föregår remiss, icke kunna ega rum, förrän efter motionstidens slut, samt att vinsten af den ifrågasatta förändringen således blefve ringa eller ingen. Härvid får Utskottet fästa uppmärksamheten derå, att äfven under närvarande förhållanden de flesta motionerna väckas först mot slutet af den derför bestämda tid, så att ganska ofta flera motioner afgifvas under de allra sistaldagarne, än under hela föregående tiden. Stundom har äfven inträffat, att å sista dagen blifvit anmäldt ett så stort antal motioner, att man icke ens hunnit dem uppläsa, utan att dermed måst uppskjutas till annan dag. Den i nämnda hänseende befarade olägenheten bör således icke heller kunna anses utgöra hinder för bifall till förslaget. Utskottet, som, på ofvan anförda skäl, funnit den föreslagna förkortningen af motionstiden vara nyttig, får således härmedelst till Rikets Ständer öfverlemna följande förslag till ändring uti: RiksdagsOrdningen. § 56. (nuvarande lydelse). Intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut. Ej heller må, med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagsmän väckas, sedan en månad från riksdagens början enligt 27 § tilländalupit, så vida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas. Stockholm den 27 Februari 1860. (den föreslagna lydelsen). Intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut. Ej heller må, med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagsmän väckas, sedan fjorton dagar från riksdagens början enligt 27 § tilländalupit, så vida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1860. Konstitations-Utskotlets Memorial N:o 11. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Mars 1860, kl. 10 f. m. Memorial lill Rikets Ständer, med förslag till ändring i i5 S RiksdagsOrdningen, om hemmansegares representationsrätt.
Hagar tröttnade. Solen steg högre, uppsög daggen och vidrörde med brännande kyssar berget, sveden, ljungen, det svartlockiga hufvudet, de bruna armarna, de bara fötterna. Morgonsvalkan gick öfver i sommardag. Bromsarna surrade, sommargyllingen galade i skogen, Silfverblommas koskälla och fårens bjällror klingade enformigt i dalen. Biskopens postilla gled omärkligt ned i mossan, jungfru Marias nyckelpiga kröp öfver dess blad, och Hagar, som tillbragt en halfvaken natt vid fållan med korna, nedsjönk i sömn mot den hårda hällen. Hon hade sofvit en kvart eller två, när ett prassel i lingonriset väckte henne ur hennes lätta slummer. Hagar sprang upp och såg en främmande pojke, svartlockig som hon, solbrynt som hon, barfota som hon, men vild, smutsig, med blodiga fötter och sönderrifna kläder, stirra på henne. Innan hon ännu hann hämta sig från sin första öfverraskning, hörde hon från gossens läppar en tvekande fråga: Hagar? Bennu! svarade hon. Hon hade igenkänt rösten. De båda syskonen hade icke sett hvarandra sedan fyra år, när Bennu flydde med Pilen från Nyby gård. De fortforo att vara hvarandra så lika som två blåbär på samma kvist, men Hagar hade nu skjutit upp nära ett halft hufvud högre än brodern. Och nu föllo de gråtande i hvarandras armar. Så mycket hjärta hade de dock, och hade de icke haft det, skulle de icke ha varit nattens barn, de skulle ha varit dess missfoster. De satte sig bredvid hvarandra på berget. Systern tog först till ordet. Hvad är det, Bennu? frågade hon, i det hon med oförställd häpnad betraktade hans blodiga fötter och förvildade utseende. Hvarifrån kommer du? Från Gerknäs. Så du ser ut! Hvarför kommer du hit? Jag har skjutit ihjäl Greger Andersson. Å så! Tokprat! Jag har skjutit ihjäl honom. Icke visste jag, att musköten var laddad. Hvad du säger! Greger Andersson? Han var en stygg karl! Lars Palikka var alltid beskedlig mot mig. Så fick jag afsked af lille herr Klas. Så kom jag till Gerknäs.
Euru allmänt behofvet af en ny och ändamålsenlig representation erkännes, och oaktadt oefterrättligheten och snart sagdt omöiligheten af den närvarande ligger i dagen, sä finnes likväl ingen föreningspunkt, hvarest de spridda önskningarna för ett bättre kunna concentrera sig till ett för det hela helsosamt resultat. Förevar, mern. med alla dess reservationer innefattar största beviset huru fåfängt man stretar alt kunna tillvägabringa ett antagligt representationsförslag; likasom detsamma tydligen ådagalägger den närvarande representationens oduglighet. Något orimligare och oformligare än att ett Utsk., sammansatt af 24 ledamöter, framkomma med ett förslag, emot hvilket 26 reservanter i större och mindre mån anfört klander, torde knappast i häfderna kunna uppletas. Hvadan denna slapphet i ett samhälle, som under ea. Den 10 Härs e m. 30 årig fred bort ej allenast framskrida i industrielt, merkantilt och ekonomiskt välstånd, utan äfven i politisk och moralisk upplysning? Harn förklara, att vi under dessa 30 åren likt snäckan långsamt framsläpat oss under tyngden af föråldrade institutioner, corporationer och ståndsprivilegier m. m., under det främmande nationer med jättesteg framila på civilisationens, industriens och reformernes bana. Hvadan denna disharmoni emellan olika Ståndsclasser, hvadan denna splittring vid riksdagarne, hvadan denna allmänna obelåtenhet inom samhället, oaktadt vi hafva en älskad Konung, som med rätt och sanning utlåfvat sig skola befrämja landets väl. Svaret och förklaringen står endast att söka och finna hos vår olika ståndsfördelning, våra skrän, våra många monopoliserade corporationer och den bureaucratiskt aristocratiska makt, som under en lång följd af år varit snart sagdt enväldigt herrskande. Endast häraf låter förklara sig huru annars erfarne, redlige och fosterländske män likväl på fullt allvar kunna vilja bibehålla denna ståndsfördelning, dessa skrän oell detta bureaueratiens öfvervälde.
Nåd måtte varda befriad från skyldigheten att arrendet af ifrågavarande Ängslott öfvertaga. Och som Rikets Ständer af handlingarna inhemtat ali, ehuru E. K. M:s och Rikets Krmrnnr-Collegium, uti till E. K. M:s Befallningshafvande i Upsala Län, den 22 Junii j813, aflåten skrifvelse, förklarat sig icke kunna bifalla den af Bokhållaren Sahlman i lifstiden å Lagmannen Carlsson lemnade ifrågavarande arrende-öfverlåtelse, af orsak, att arrende-borgen icke blifvit af Lagmannen ställd, E. K. M:s Befallningshafvande derefter hvarken till - Expeditions-UtslioUets Förslag till und.