Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ute snö och is ännu i mars och så mörkt att man inte kunde upptäcka så mycket som en strimma af dager. Och det fastän huset stod på själfva berget och hade utsikt öfver en del af viken. Om hon bott i staden, såsom Schana Immanen, nå, då hade det varit en annan sak, men här i förstaden, nästan i själfva naturens sköte. »Om ni inte nu tar eld, så kastar jag minsann ut er allihop i snön», sade hon, knöt en yllekjol stramt kring höfterna den ville aldrig sitta oppe, den dumma kjolen, om man inte knöt hårdt till den , och så stack hon bränslet in i kakelugnen igen. Allt detta gick med synnerlig fart, hennes magra, bruna armar liknade några af de knotiga björkgrenarne, som kommit in ibland veden; torra och formlösa rörde de sig, belysta af den flammande, kortvariga elden från tändstickorna och skenet från den lilla lampan där borta på byrån. »Det tar sig, ta mig fanken, inte ändå!» Hon sprang upp, rusade ut i köket, ett litet kyffe med en liten, liten spis samt ett skåp, ett bord och ett par stolar såsom enda inventarier, drog fram en liten bleckkanna, gick in igen och lade sig på knä framför kakelugnen. »Jag vill nu slå mig i backen på att ni ä' trollade, era odågor», mumlade hon, »men jag ger mig inte! Vill ni inte brinna efter det här badet, så vet jag, att jag får en olycka ... och inbillar ni er, att jag går och dränker mig för det, så misstar ni er, ska jag säga. Hon tog korken ur bleckflaskan och i samma ögonblick spred sig i det lilla rummet en intensiv lukt af petroleum. Så hällde hon öfver klabbarne en god portion, bar flaskan åter bort på sin förra plats och gick ännu en gång in till sin eldstad och sina vedträn. »Upp med spjället, käring», kommenderade hon sig själf, »och dörren på glänt, när du ska' till att osa fan ur veden med petroleum!» Kraftigt drog hon i snörena spjället var redan förut så öppet det kunde bli och så sköt hon ifrån rigeln för förstudörren och öppnade den.
Men propositionen bör alltid vara sådan, alt ett nej innebär ett o vilkorligt afslag eller förkastande, som bokslafven lyder. Följande olika händelser kunna inträffa, så vida icke alla 4 Stånden äro lika: i:o Trenne Stånd hafva beslutat ett högre anslag, hvaremot ett beslutat ett mindre, eller allsintet* Det högre anslaget är då Rikets Ständers beslut. 2:0 Trenne Stånd hafva beslutat afslag, men ett anslag, hurudan! sorn helst. Afslag är då Rikets Ständers beslut. 3:o Tvänne Stånd hafva beslutat ett lika högre anslag, tvänne deremot ett lika, mindre eller allsintet. Kommer att voteras emellan det högre och det mindre anslaget. 4:o Tvänne Stånd hafva beslutat ett högre anslag, ett Stånd ett mindre och det fjerde Ståndet ett ännu mindre eller ock intet. Detta sist nämnde Stånd är då ensamt om sitt beslut, som derföre måste förfalla uti allt hvad det afslagit. De trenne öfriga Stånden hafva alla varit ense om Stais-Utsliottets Utlåtande, N:o 52 2. den medlersta sunaman, som derföre onekligen blifvit Rikets Ständers beslut. De tvänne förstnämnde Stånden hafva dessutom gjort ett tillägg till deras af de trenne gemensamt beslutna summor; men hatva uti delta tillägg tvänne Stånd emot sig, hvilka hufva i delta afseende anslagit allsinlct. Olver nämnde tillägg kommer sålunda att voteras. 5:o Ett Stånd har anslagit en större summa, tvänne Stånd en mindre, och det Jjerde en ännu mindre eller ock allsintet. Detta fjerde Stånd är sålunda ensamt om sitt beslut, hvilket sålunda måste i hvad det afslagit, föifalla. Det förstnämnda Ståndet har gjort ett tillägg, hvarom det likaså är ensamt, och måste sålunda äfaen tillägget förfalla.Men medelsumman är deremot bifallen icke blott af det första, utan äfven af de tvänne andra Stånden; och måste sålunda, utan vidare votering vara Rikets Ständers beslut. 0:o Alla fyra Stånden bafva bifallit anslag, men till olika belopp.
Merari son var Maheli; hans son var Libni; hans son var Simei; hans son var Ussa: Hans son var Simea; hans son var Haggija; hans son var Asaja. Desse äro de som David satte till att sjunga i Herrans hus, då arken hvilade; Och tjente för boningene och vittnesbördsens tabernakel med sjungande, allt intill Salomo byggde Herrans hus i Jerusalem; och stodo efter deras sätt i deras ämbete. Och desse äro de som stodo, och deras barn: Utaf Kehaths barnom var Heman sångaren, Joels son, Samuels sons, Elkana sons, Jerohams sons, Eliels sons, Thoahs sons, Zuphs sons, Elkana sons, Mahaths sons, Amasai sons, Elkana sons, Joels sons, Asaria sons, Zephania sons, Thahaths sons, Assirs sons, Ebjasaphs sons, Korahs sons; Jizears sons, Kehaths sons, Levi sons, Israels sons. Och hans broder Assaph stod på hans högra sido. Och Assaph var Berechia son, Simea sons, Michaels sons, Baaseja sons, Malchija sons, Ethni sons, Serahs sons, Adaja sons, Ethans sons, Simma sons, Simei sons, Jahaths sons, Gersoms sons, Levi sons. Men deras bröder, Merari barn, stodo på venstra sidone, nämliga Ethan, Kisi son, Abdi sons, Malluchs sons, Hasabia sons, Amazia sons, Hilkia sons, Amzi sons, Bani sons, Sam ers sons, Maheli sons, Musi sons, Merari sons, Levi sons. Men deras bröder, Leviterna, voro skickade till allehanda ämbete uti Guds hus boning.
Det blir till slut endast den råa styrkan som i sådant fall kommer att stifta lag, och tillämpa densamma. Dertill leder småningom det nu upgjorda förslaget, men sedan map beträdt denna bana, sä år det icke mera mödan värdi, att för up - Den 6 Augusti. 153 rällhållandet oell Värnandet af ett sådant samhälle göra några upoffringar. Såsom skäl för antagandet af ifrågavar:de förslag liar Hr Gr. Sparre bland annat andragil, ali det skulle gifvas flere kronoskattehemman, som äro så hardt beskattade att de ulåias lill brukning utan all afgift till jordägaren. Om förhållandet äfven på något ställe skulle vara sådant, — hvilket jag på den värde talarens ord måste tro, ehuru sjelfva faktura är för mig obekant. — så bevisar detta i alla fall icke något för talarens mening. Flera audra omständigheter än för hög beskattning, kunna hafva framkallat det omnämnde förhållandet, hvilket kan inträffa med all jord äfven den i beskattningshänseende mest gynnade. Jag skulle kunna tillhandagå Gr. Sparre med uplysningar om 2 mantal frälse, belägne i Westmanland och lydande under en fideikomissegendom, hvilka, såsom jag vill minnas, blefvo lill en början under 3 års tid uplåtna lill brukning utan någon arrendeafgift, emedan de voro i ett så vanskött och förfallet skick, att ingen arrendator ville på andra vilkor dem emottaga. Häraf torde man kunna finna huru haltande sådana exempel äro och huru litet man utan noggrann undersökning kan antaga dem såsom fullt gällande bevis. Vanskötsel och vanvård af egendom kan alltid tänkas såsom möjlig, neli skulle tillvaron af ett sådant försämringtillstånd vara giltigt skäl för befrielse från förut åliggande skattebördor, så skulle med en konseqvent tillämpning af denna sats, den jemning i skatterna, sora man verkställer i dag, redan vid slutet af året, eller åtminstone efter några års förlopp, befinnas orättvis och felaktig.
Att nu med Utskotten antaga, att PassevoJancen icke kan upphöra, för det att tre Stånd gillat ett Stats-Utskotlets Betänkande, deri man afstyrkt denna åtgärd; att förneka Jemtland att få utgöra möteskost in natura; att förneka Rotehållarne deras ursprungliga befrielse från medicamentskostnader under möten, fältskärsarfvoden vid soldaters antagande, trossens forsling samt trossbodars uppförande; att påtvinga dem betalningar under år, då möten icke inom provincen bållås, eller att beskatta dem för mera, än hvad inöteskostnaden verkligen utgör: allt detta är att fortfara i laglöshet, emedan Contract än i dag binda Staten och Rotarne i hvarje Län ömsesidigt. — Enligt dessa Contract, skulle Domstolarne ovilkorligen tillerkänna så väl Jemtland, som hvarje annan Svensk Rotehållare sin rätt, att, enligt Contractet, få fullgöra sine möteskostnader; och Ständernas beslut vore således en ny kränkning af denna rätt. — I den stund Rikets Ständer beslöto, att afgöra mötespassevolancen på annat sätt, än att blott tillåta nya Contracts uppgörande, förglömde de, att rättsfrågan icke tillhör dem; och de kunna icke, enligt 5p §. Regeringsformen, ålägga andra nya skatter, än sådane, som i bevillningsväg tillkomma, och hvari således alla fyra Stånden varit enige, antingen genom directa beslut, i Stånden, eller genom gemensam röstning, i Nämnd.
Fröt. 1840 och 1841. 7 Sami. 2 Afd. 18 Häftet. 1 2 Lagsamt Allm. Besv.- och Elon.-Utslotteris Utlåtande, N:o 66. de inom Riket varande serskildte corrections-anstalter; i hvilket afseende motionären jemväl hemställl: a) att hvarje fånge, insatt eller fängslad för bevisadt eller erkändt och afdömdt brott, skulle, vid minsta försök att ur fängelset eller dess område rymma, — och om han ej genast på tillrop af vaktkarl eller den, som med hans bevakning hade befattning, återvände eller stadnade , — saklöst få skjutas eller nedhuggas, samt att han , då han elter ffygten blifvit gripen, skulle icke allenast med svårare fängsel beläggasutan ock med tjenlig extra judiciel bestraffning afspisas; b) att förrymd fånge eller förbrytare, hvilken satte sig til! motvärn, då han ertappades och skulle häktas, mätte ansvarslöst nedhuggas eller c) att correctionist eller fästningsfånge, som inom inrättningens eller fästningens område våldsamt förgriper sig emot befäl eller bevakning, måtte dömas elter Krigs-ai tiklarne och straffet genast tillämpas,•. d) alt för ringare oordningar inom dylika anstalter Commendant, i samråd med derlill utsedde personer, måtte ega att döma till extra judiciel bestraffning af prygel; e') att ingen correctionist eller fästningsfånge måtte få, för inora dylikt fängelse-orinåde begånget brott af hvad beskaffenhet det än kunde vara, dragas lör annan domstol, utan att nämnde brott inom fästningen eller corrections-anstalten at behörige dertill förordnade personer affiömdes, och bestraffades efter Krigs-arliklarne i de fall, der de vore tillämplige, och i öfrige lall efter samma grunder, som soldat skolat dömas och straffas, om han begått brottet; och f) slutligen att allt samspråkande emellan fångarne borde, vid äfventyr af prygel, vara strängeligen förbjudet, samt att verkliga brottslingar, så vidt sig göra låter, måtte skiljas från blotta lösdrifvare och försvarslöse, hvilka senare visserligen ej borde förvägras talandel med kamrater; 2:0 af Herr Hard af Segerstad, August Leopold, som, efter framställning, att nuvarande corrections-inrältningar ingalunda motsvara det n ed dem afsedda ändamål, enär erfarenheten nogsamt visat, att lösdrifvaren, den i begynnelsen blott vanartige eller vanfrejdade, efter ankomsten till fängelset, i stället att derstädes vänjas till arbete och ordning för att göras skicklig att en gång åtminstone kunna blifva användbar medlem i samhället,
Majit, efter det Kommers-kollegium gjort underdånig framställning om motsvarande förhöjning i berörda kanslistlön, föreslagit, att åt Ulf!' må, för hans återstående tjenstetid, å Allmänna Indragningsstaten uppföras ett belopp af 300 R:dr årligen, såsom ersättning för den honom på ofvanberörda sätt tillskyndade minskning i inkomst af tjensten; och då en dylik ersättning synes vara af rättvisa och billighet påkallad, får Utskottet, jemte tillkännagivande, att enahanda årliga ersättningsbelopp hittills blifvit Ulff å Sjette Hufvudtitelns allmänna besparingar tillagdt, tillstyrka, att Rikets Ständer måtte å Allmänna Indragningsstaten uppföra ett belopp af 300 R:dr, att till Kanslisten vid Kommerskollegii afdelning för bergsärendeu Otto Fredrik Ulff från och med år 1867 och så länge han nämnda tjenst innehafver, •22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. årligen utgå såsom ersättning för minskad inkomst vid samma tjenst. 23:o. Hos Rikets Ständer kar Kongl. Maj:t föreslagit, att då Kronofogden i Strömsholms fögderi I. D. Iverus, som är född den 6 Oktober ISOé och under 41 år varit tjensteman saint i 35 år utöfvat kronofogdetjensten, sedan många år tillbaka och i hög grad lider af en obotlig döfhet och under de sednare åren äfven besvärats af en tilltagande yrsel och minnesslöhet, så att någon förhoppning ej lörefunnes att han kunde komma att i tjenstgöring återinträda, Rikets Ständer, jemväl med afseende derå att Iverus med flera oförsörjda barn befunne sig i mindre god ekonomisk ställning, måtto medgifva att Kronofogden Iverus efter erhållet nådigt afsked från sin tjenst finge, oaktadt han ej uppnått föreskrifven lefnadsålder, uppföras till åtnjutande å Allmänna Indragningsstaten af en mot krouofogdelönen svarande pension af 2,500 R:dr årligen.
F, 'än dlögv. Preste-Ståndet. S. D. Remitterades till Statsoch BancoUtskottens skyndsamma åtgärd : Riksens Ständers till Stats-, Banco-och Riksgäldfs-Verkens öfverseende förordnade Revisorers Berättelse 0111 den år 1822 förrättade granskning af Riks-' Protocolls-Ut drag. Riksgälds-Verkct, General-AssistanceContoiret samt Götha Canal-Bolags, Götheborgs samt Malmö f. d. Discont-inrättningar. S. D. Jemte instämmande uti Vällofl. Borgare-Ståndets, medelst nu inkommet Protocolls-Utdrag af d. 25 dennes, meddelade Beslut, att Riksens Ständers till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens, äfvensom de tillförordnade Revisorers d. i4 och i5 December 1820 afgifna Berättelse skulle remitteras sålunda, nemligen: Till Stats-Utskottet: Berätlelserne angående 1 :o Stats-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning. 2:0 Riksgälds-Contoirets tillstånd och förvaltning och 3:o Allmänna Magazins-Inrättningens Räkenskaper och förvaltning. Till Statsoch Banco-Utskotten: Berättelsen om Götha Canal-Bolags, Götheborgs och Malmö förra Discont-inrättningar, från den tid Riksgälds-Contoiret med förvaltningen af nämnde Discont-Verk haft befattning; och Till Banco-Utskottet: Berättelsen om Revisionen afBanco-Verkets Räkenskaper m. m. 72 * Pdks-St Andvis förenade Preste-Ståirdet sig ock uti anmodan till Utskotten, att genast och innan de under Riksdagens lopp af en mängd andra ärender blifva öfverhopade, lägga hand vid de i ofvannämnde Berättelser förekommande ämnen, der någon åtgärd af Utskotten erfordras, samt deröfver ofördröjligen sina Betänkanden till Riks-Ståliden afgifva. S. D. Remitterades Till Stats-Utskottet: Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, angående 1:0
Föredrogos ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsach Ekonomi-Utskottens nedannämnde den 15 dennes på bordet lagde utlåtanden: N:o 101, i anledning af väckt fråga örn förändringar i Kongl. I11- quarlerings-Ordningen för städerna utom Stockholm af den 22 Februari 1841.; N:o 102, i anledning af väckt fråga, att från saltsjön inkommande och inrikes orter emellan gående fartyg må i visst fall befrias från erläggande af båkafgifter; N:o 103, angående föreslagen åtgärd till beredande af en allmän reglering af landtstats-tjenstemännens löner; samt N:o 105, angående väckt fråga om förbättrade lönevilkor för Contracts-prostarne i Bohus Län. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarjie Statssamt Alt - Prot.-Vtdrag, den 22 April, 184$- manna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 15 dennes på bordet lagda memorial N:o 104, i anledning al återremiss å Utskottets belänkande 1V0 40, angående vackla förslag till ändring i Kongl. Stadgan 0111 folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842. S. D. Föredrogos ånyo oell biföllos Statsoch Lag-Utskottens den 15 dennes på bordet lagde utlåtanden: N:o 106, i anledning af ej mindre Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition till Rikets Ständer, angående sättet för återbetalningen af lån, beviljade utaf allmänna medel till understöd för valten-aflappningar, eller andra förberedande åtgärder för större odlingsföretag, än äfven serskildt väckt fråga om vilkoren för dylika låns erhållande; N:o 108, i anledning af väckt motion om rättighet för den som upptäcker och åtalar gröfre brott, alt få derå amanda kostnader af allmänna medel ersatte, då den brottslige till gäldande af sålja ne kostnader saknar tillgång; samt N:o 109, i anledning af väckt fråga om inrättande af en advocalcorps på stat. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch.
För att närmare uttala de grundsatser, hvarefter han har velat bedöma ärenderne, så hafva de varit Svenska konsumentens och producentens ömsesidiga, ej endast ögonblickliga och skenbara, utan verkliga fördelar, Slats-verkets behof af lulibevillning, och så mycken lättnad för handeln, som med desse större intressen har synts förenlig. För alt icke blifva vidlyftig, hvilket ock reservantens för många andra angelägna göromål påkallade lid icke tillåter, vill han inskränka sig (ill anförande af ett och annat ämne, vid hvars bedömande, han har varit af olika tanke med den pluralitet inom del Högled. Utskottet, som föreskrifvit beslutet. Tullsatserne i stället för de förra förbuden för infördt stångoch platt-jern samt bandoch platt-jcrn skulle reservanten hafva önskat föreslagne lill minst 3 R:dr lör det förra, samt till 3 R:dr 24 sk. för det sednare, istället för 2 R:dr 24 sk. för beggedera, helst med anledning af tullvärdet 16 och 20 R.dr. Af samma skäl draga deremot spelt,ort nog hög lull, 12 R:dr 24 sk., vid införsel, och malm en orimligt hög eventuel tull, 1 R:dr 16 sk. vid en i Nåder möjligtvis beviljad utförsel. Sådane tullsatser äro förbud i siffror, i stället för bokstäfver. All uppmuntra utförseln af rå koppar och kasserade kanoner m. rn. genom nära 50 procent nedsättning af tullen pä den förra och 75 procent på den sednare artikeln, kan icke vara välbetänkt, ehuru den sednare nedsältningen stödjer sig på Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, och än mindre att lemna tullfri utförsel af ekbark, oarbclade, krossade samt förmälde beti och af lumpor, för att icke nämna spi/lnintj m. m., då dessa ämnen äro af högsta vigt lör den inhemska näringen, garfverier, jordbruk och pappersbruk.
Någon af SlatsUtsk:s ledamöter torde hafva den godheten att upplysa detta förhållande, i hän 26 * 404 Den 0 Maj e, m. delse Utsi;, anser att en upplysning är nyttig för dem, som votera anslaget. Om man eljest ser på det slatsråds-prot., som vid föredragningen af ecclesiaslik-ärenden inför K. M. hölls d. 7 November 1847, och som af (Ilsk. åberopas (eller åtminstone åberopas af en motionär, hvars motion Utsk. upptagit), så finnér man att den summa, som för ifrågavar. reglering efter den plan, chefen för ecclesiaslik-depart. uppgjort, slutligen skulle erfordras, korarae att uppgå till ett högre belopp än det Utsk. beviljat, nemi. 124,000 några hundra r:dr förutom de 10,000 r:dr, hvilka skulle särskildt beviljas för Stockholms gymnasium, och hvilka 10,000 r:dr jag förmodar alt SlalsUtsk. på något annat ställe upptagit. Det vore således nära 125,000 ndr. Deraf skulle enligt detta statsråds prot. 60,000nr:dr utgöras af de afgifter, som skolungdomen skulle betala. Alerstode dä 65,000 r:dr, hvartill kommer inkomsten af de prebendepastorat, som skollärarne för närvar, hafva sig anslagna, 15,000 r:dr och kostnaden för lärare-seminarier, som äro i den K. propostn upptagna. Utsk. har deremot minskat beräkningen af skole-afgifterna och anslagit 90.000 r:dr af statsmedlen. Jag kan icke på något sätt finna, att dessa kalkyler stämma öfverens, och utlåt, kan jag ej finna på något sätt upplysa sättet, hvarpå Utsk. grundar sin förmodan alt 90,000 r:dr blifva tillräckliga. Enl. min tanka, blifva de ej heller tillräckliga vid slutliga regleringen eller på långt när för de byggnader som införandet af det nya skolsystemet skulle medföra. Derjemte måste man taga i betraktande, och jag tror att SlatsUlsk. bordt fästa R.
M:s pröfning underställda alternativa förslag, eller åt den för alla samhälls-classer högst vigtiga närings-frågan i sin helhet, hvilken emedlertid, efter Borgare-Ståndets underdåniga förmenande, icke längre kan lemnäs på den ståndpunkt af öfvergång, osäkerhet och vacklande, hvarpå den för det närvarande sig befinner, utan att samhällets hela näringslif derigenom lider;” ”att representanterne af nuvarande Borgare-Stånd anse sig af sakens ovedersägligen stora vigt och commiltenters uppdrag uppmanade att äfven vid detta Riksmöte utbedja sig E. K. M:s Nådiga uppmärksamhet på angelägenheten, att ordning, stadga och säkerhet snart må i de borgerliga näringarne inträda i stället för den oreda och osäkerhet, som en längre tid egt och ännu ega rum;” ”att Borgare-Ståndet icke fordrar andra vilkor för rättigheten alt i stad blifva närings-idkare, än god frejd, erforderlig för hvarje medborgare, ämnad att verka och gagna i det allmänna, uppnådd viss ålder och dermed vunnen stadga och erfarenhet att väl råda öfver sig och andra, samt prof på egande skicklighet i det yrke, hvarå burskap sökes, såsom utgörande en nödvändig garanti för eget fortfarande bestånd och allmänhetens belåtenhet, denna skicklighet må vara vunnen när, hvarest och på huru kort tid som helst, endast den består vid ådagaläggandet af det prof, som Borgare-Ståndet i sina underdåniga förslag ansett böra ega rum;” ”att genom antagandet af de utaf Ståndet aflemnade förslag skall ingen medborgares naturliga rätt blifva förnärmad, men sansad frihet och allmän säkerhet i näringsväg befordras och derigenom det onda afhjelpas, hvaröfver städernes Borgerskap nu allmänneligen klagar;” Expedilions-ZJ Iskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 186. 4.5 ”att Kongl. Majit värdes skänka
Kassans kapitaler voro före 1840 allmänt utlånade till sex procent, men genom den mängd privatbanker, hypotheks-föreningar och öfriga penninge-anstalter, som sedan den tiden uppstått, har icke allenast räntefoten sedermera måst i ej ringa mån nedsättas, utan en betydlig del af kassans kapitaler har derjemte tidtals legat ofruktbar i banken. Då således Rikets Ständer, genom sin för landet visserligen i många afseenden fördelaktiga finans-lagstiftning, likväl på visst sätt derigenom bidragit till arméens pensions-kassas iråkade obestånd, synes äfven derutaf ett skäl kunna hemtas, att ej nu undandraga kassan den hjelp, hvaraf hon är i behof. Uteblifver denna hjelp, måste en af tvenne olägenheter inträffa: kassan sättes ur stånd att uppfylla sina förbindelser och till fullo utbetala de redan nog knappa pensionerna — eller ock måste kassans delegare öka sina årliga bidrag för att fylla bristen. Att det sednare svårligen låter sig göra, synes deraf, att, enligt den tabell, som åtföljer fullmäktiges lill Kongl. Maj:t aflåtna skrifvelse, uppgå samtliga afdrag till pensions-kassa, ackords-amorterings-fond och statsverket vid ett indelt infanteri-regemente till det betydliga beloppet af 24,22 procent af lönc-belop pet - Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 193. 13 pet och detta, utan att beräkna de tillfälliga afdrag, som äro en följd af fullmaktslösen, vakansoch liggetidssamt begrafningshjelps-besparing, musikens underhåll, m. m. Man åberopar såsom skäl emot ytterligare anslag från statens sida till pensionskassan, det redan förut till omkring 94,000 r:dr banko uppgående statsbidrag, hvaraf kassan är i åtnjutande. Med anledning häraf anhåller jag att få fästa uppmärksamheten deruppå, att af nämnde summa ungefärligen en tredjedel utgöres af vakansoch liggetidssamt begrafningshjelps-besparingar, hvilka i sig sjelfva äro ingenting annat, än afdrag å arméens löne-inkomster.
Maj;t att för det värde i Teehaiskt afseende, Underdånigtj Skrifvelser. 675 10m Owens Jerngjuteri och FÖrädlingsverk samt Gripsholms Fabrik tillberedande af Blyhvitt och andre Chemiska blandningar ega, samt då det förra endast ett år och den sednare först innevarande år kommit i åtnjutande af de dem medgifne förmåner, något utsträcka tiden för desse Inrättningar till förtnånernes begagnande utöfver hvad här i allmänhet är stadgadt: samt 3. Att under den tid, Eder KonglMaj:t anser desse utsträckte Lånförmåner böra ytterligare fortfara, Innehafvarne icke måtte i vanjig Diskontväg få beräkna högre procent af sin tillverkning, än de för detta år såsom Ordinarie Lånrätt innehafva, och sålunda icke komma i åtnjutande af den större andel, som enligt Fördelningen kan tillfalla öfrige Lånberättigade Fabrikanter. Efter sålunda uppgjorda stadganden att för framtiden vinna ett orubbligt belopp af Manufaktur-Diskont-Fonden till vanlig fördelning efter tillverkningen, har hos Riksens Siänder kommit i betraktande Eder Kongl. Maj:ts uti Dess Nådiga Proposition gjorde framställning, att Låne-procenten borde efter Manufaktur art och behof af Förlags-biträde bestämmas.