Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Chapman och Tapperheten, Krigsskepp; se Änmälan 67. Charta-Sigillata: sådan afgift i stället för de så kallade sportlarne inom Kongl. Maj;ts Cancellie ,,,, Yttterligarc i detta ämne dito dito dito, dito dito dito , dito dito dito , Chartte-Sigillatce-papfcr och omkostnader dertill; se Riksgälds-Contoret 38. >, afgiften; se Regerings-Formen §, 60, lista punkten; Bevillningssumman. „ redogörelse; se Anmälan, , medlen; se Stats-Verket, dess in komster, pag. 10; BevillningFörordningcn. „ Verket: årliga omkostnader der vid; se Hufvud-Titel, Andra, pag. 35. 1, Förordningen: Förslag till för nyad sadan ,,,,,, Svar på återremiss,,,, i anledning af skiljaktiga beslut i ämnet, , , , , , , , , Resultatet af omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, , , , , l> papper: om reqvirerandet och fors landet deraf från hufvudstaden till landsorterna Chalera-farsotcn; se Creditiv ; Pcnsions-understöd; Spärrnings-anstalter; Bohusländska Skärgården; Wadstena; Anmärkning 11, samt Tacksägelseadresse. 2L ^ ?§ n C/q C/5” ZTv 2. ^ ZZ 0 <5 "O ca 0 ca rf NTiT CA —■ 3_ Utlåtande, Betänkande eller Memorial. Riks-Ståndens Beslut. i Underdånig 1 Skrifvelse. ? VI Cu Tq 1" CC fö c/i C rf Ridd. 0. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o Pag. Tyghusbyggnaden derstädes; se Anslag för en gång a. Cimbritshamn: en hamnbyggnad derstädes; se Anslag 92. Civil-f.ag: öfverlentnandet af förslag dertill; se LagComitén.
Matilda hade naturligtvis ingenting att invända mot detta, och så språkade fruarna om sina barn och om syskolan och om sina pigor, hvilka icke kunde sägas likna Ellida. De voro smittosamma, denna enkla tankegång och dessa språkets allra vanligaste ord. Matilda tyckte småningom, där hon satt artigt lyssnande, att i världen ej fanns rum för annat än en stor söfvande likformighet, och långsamt försvagades hon och tömdes, förminskades och blef ett spån på hafvet, hennes tårar började ofrivilligt rinna, och utan att hafva ämnat det, berättade hon om lilla Atle, och hvad som kunnat ske. — Tänk, tänk — åh kära hjärtandes, hvar låg han då? Bevare oss — till vänster om vagnen — eller närmare huset? Så lutade han sig väl öfver och skulle se ja säg det, säg det. Var inte långt ifrån att detsamma skulle händt hos Larséns — me si — i onsdags i förra veckan — ja för Bertha vet, att vi ändå skulle gå till station och ta emot Annettes moster—fru Boman — där på Berkley street femtinian, gumman hör inte så bra, ska jag säga, — hon hade ändå gått upp af sig själf i streetcar’n, så hon var hemma före oss. — Ja, det var det jag ville säga, att det inte var långt ifrån, att Annettes pojke också fallit öfver ände i brådskan, jag säger ändå till henne, för hon hade varit lite dålig, den där vanliga hufvudvärken, som sätter åt: Annette, säger jag, se efter pojken. Ja, Gud Pader är det inte märkvärdigt, hur man riktigt kan se deras små englar stå vakt, som det heter i bibeln. Och de vaggade sina hufvud öfver de korslagda händerna och sade: — Var det nu Ellida, som stod i bislaget och som inte — Neej, sade fru Gustafsson bestämdt, den som står och tvättar, den far tvätta, den ska tvätta, den kan inte se till barnen, det är modern, som ska se till barnen. Och nu undrade man, af misskund med denna felaktiga moder, om inte Ellida kunnat placera sin tvättbunke så eller så, så kunde hon möjligen samtidigt haft gossen under ögonen. Och fruarna gingo ut i bislaget och där ställde de sig än här, än där för att pröfva, hvar hon kunde stått.
Men ur den ytterligare penningenöd, hvaruti han derigenom råkar, räddas han genom ett stipendium, försäkrar i nästa akt, att han nu kan med mera framgång läsa, samt belönas i akten derpå genom äktenskap med Philosophia, som säger till sin älskare: Sij iagh är tin Brudh kysk och from, Som tu haar älskat aff ungdom; Nu wil iagh Echtenskap ingå Effter Gudhi behagar så. I kärligheet wij sammanboo. Den ”fromma och kyska” bruden har visserligen sju vuxna döttrar; en betänklig sak, om icke äktenskapet med Philosophia blott skulle symboliskt beteckna, att Palladius blef Philosophiæ Magister. Något mindre enformig är Circeji bana; han knyter en kärleksförbindelse med Virgo och uppoffrar på henne mycket penningar, återstoden förstör han med likstämmiga dagdrifvare på krogen, och då han kommer i förlägenhet, narrar han med en osanning penningar af sin far. Katastrofen börjar, då han af sina kamrater köres ut ur krogen; snart inställer sig fullkomlig penningebrist, hvaraf följden blifver, att han afvises af sin älskarinna och slutligen i ånger och ruelse framställer sig sjelf som ett afskräckande exempel. Äfven framställningen af hans lif har formen af en dialogiserad berättelse. Någon karaktersteckning kan man ej tala om. Ingelius anmärker, att handlingen i ”Surge” utgår ur viljans sjelfbestämning, emedan det beror af hufvudpersonernas fria val att följa den ena eller andra af gudinnorna; men han tillägger dock, att ”handlingens motivering är nog svag. I sjelfva verket är också denna viljans frihet mera skenbar än verklig; ty hufvudpersonerna sakna sannt konkret lif och hafva väl mycket karakteren af blotta exempel. Huru svårt författaren haft att lemna den moraliskt didaktiska allmänningen och gifva uttryck åt det inre själslifvet, det synes bäst i den ofvan anförda kärleksscenen, der de älskande i stället för att tala passionens språk uppräkna alla kända mytologiska kärleksförbindelser.
Likaledes har af Utskottet i den underdäniga Skrifwelsen til Kongl. Majk DeS Nädiga Proposition om eftergiften för wista Socknar blifwit beswarad, dels redogörelse för berörde beslut afgifwen. Det Den 16 October. 26Z Det har ej warit Ut,kottet okändt att om Tjenstehjons beskattning ännu icke as alla Stän. den är afgjord, hwaraf ändring i rcdactioncn kan uppkomma, men dä ej sätan ändring lätt är »verkställd, har Utskottet genom afwagtan af Ständens sammanjämkning »velat uppskjuta aflemnandet af det hela I tredje Art. 5. §. 6. ri. Morn. har Ut. skottet wägat föreslå en förändrad ordform, emot den som Bewillningö.Utskottet uppgifwit, »nen dä Riksens Ständer »vid jemförelse» lärer simm, att saken är fullkomligen bibehällen, anser Utskottet sig hafwa gagnat densamma ge. nom et korrtare och »nera bestämdt uttrpck. Orebro den ib October 1310. pä Expeditisns.Utstottctö wägnar: kl. b. 8trörn!Ht. k.uävig thörner. ?. blzjlgvill. biric k>tt!s»ov. 6. Itlvcrllolps. Stormägtigste Alleruädigste Konung. -^.iksenS Ständer hafwa i sammanhang med deras Skrifwelse rörande den faststäldte Stats. Regleringen i underdänighet tilkännagifwit, atr de 266 Den »6 October. de utsatt Bewillnings-summan till samma belopp 2,500,000 Riksdaler, som wid sistl. Riks. dag bewiljades. De fä nu til Eder Majit öfwerlemna de rättelser, förklaringar och tillägg som blifwit gjorde wid den sistl. Riksdag utfärdade Bewillnings. Förordningen. Riksens
För min del bifaller jag det förslag, sorn Hr Lagerhjelm framställt, emedan jag deraf hoppas, hvad de olika länkande fruktat, nemi. att vi derigenom skola komma ett stort steg närmare till afgörande af denna vigtiga fråga, hvilken nationen, såsom jag nyss sade, icke släpper, och hvilken Regeringen offentligen förklarat icke kunna falla. Gr. Hamilton: Då jag i början af diseussioneu tog mig friheten framställa elt förslag till beslut, så anser jag mig 1111 skyldig förklara, att jag är beredd att ingå på det förslag, som Hi' Tersmeden gjort. Jag har visserligen varit tvehogse, om jag icke hellre borde ingå pä Hr Lagerhjelms förslag, men jag föranledes härtill väsendlligast af den upplysning, som meddelades mig bär af en värd talare om innehållet af BorgareSt:s beslut. Om det nemi. skulle blifva R. St:s beslut, att hos K. M. anhålla om sådana upplysningar, sorn kunde förbereda ett förslag, bygdt på andra grunder, än de, sorn ligga till grund Den ii Maj. 655 för de hittills framställda, vore, efter min tanke, faran af det beslut, BorgareSt. skall hafva fattat dermed afböjd, och jag kan ingalunda anse, att R. St. dermed skulle gifvit K. M. något slags instruclion, då framställningen endast skulle erhålla formen af en und. anhållan. Eli annat skäl, hvarföre jag anser mindre rätt att antaga Hr Lagerhjelms förslag, visar sig uti de deri förekommande orden ”på säkrare grunder”, hvilka, fastän de, efter min tanke, äro ganska riktiga, möjligen kunde missförstås. Man kunde möjligen säga, att de förslag, som hittills blifvit uppgjorde, äro byggde antingen på samfällda val, ståndsval, eller classval, och att vi således nu ville hafva ett förslag, som ej vore bygdt på uågon af dessa grunder. En sådan anmärkning förfaller visserligen, efter min öfvertygelse, lill någon del, då man läser förslaget i sitt sammanhang och ser, att der ifrågasättas statistiska uppgifter; men jag linner dock deri en anledning att föredraga Hr Terstnedens förslag.
Herr von Hohenhausen, Michaell Jag skall an-’ hälla, att få redogöra för de grunder, på hvilka JRiddarhusUlskottets Memorial sig stöder, och att vederlägga hvad som har blifvit origtigt anfördt» Man bar ibland annat åberopat, att några penningar till de föreslagne stipendierna icke skulle vara att tillgå; att icke någon passande läroanstalt finnes, och att beslutet om dessa stipendier skulle upphäfva ett föregående Adelns beslut. Hvad nu först medlen beträffar, så är den ifrågavarande fonden af den beskaffenhet, att den går i stan» digt tilltagande, och Utskottet har jemväl meddelat underrättelse, att medel innan korrt komma att för ändamålet vara tillgängliga. Hvad sedan vidkommer läroanstalten, så är här redan nämnt, hvad som i afseende på undervisningen i Mechaniken för närvärande är gjordt, äfvensom man dermed bör ihågkomma LandtbruksAcademiens inrättning i detta fall, och att det allmännas önskan ärj att en dylik inrättning i stort mitte tillvägabrin» gas. RiddarhusUtskottet har icke eller tillstyrkt, att stipendierne må, förr än sådant skedt, utgifvas. Vid en af de förflutrje ‘Biksdagame fogs det S*n 11 Get oler /, /», beslut, att af den fond, som var anslagen till underhåll för Adeliga ynglingar, som studera krigsväsendet, hvilket är Adeln* äldsta syftemål, hvarannan gång, i mon tillgångarne ökre sig, skulle anslås stipendier för dem, som egnade sig åt civila studier. Detta beslut tillkom, på den grund som förebars, att man fruktade, att Adelns hog skulle för mycket dragas åt militaire yrket. Således när icke något så fixt är för fondens användande föreskrifvet, att det hindrat frånträdande af primitiva ändamålet, lärer icke haller denna gången mera än den förra hvarken upphäfvandet af ett beslut vara i fråga eller något nytt ske, derigenom att man nu meddelar en ytterligare och mera bestämd anvisning.
Ehuru önskligt det vore att kunna åstadkomma någon förändring i manskapets kasernering, hvarigenom dess ställning kunde förbättras och möjlighet beredas till större trefnad för den enskilda soldaten, än han nu kan komma i åtnjutande af; torde någon förbättring häruti under närvarande förhållanden svårligen vara alt hoppas. Påtagligt är likväl, att om manskapet vid de värfvade regementena kunde beredas tillfälle att ständigt erhålla arbete, då de ej vore af sin tjenstgöring upptagna, och för detta arbete finge vanlig betal ning, så skulle hvarje enskild soldats ekonomiska ställning betydligt förbättras och rekryteringen i och med detsamma betydligt underlättas. Genom en sådan anordning borde hvarje värfvad soldat åtminstone af infanteriet kunna erhålla en årlig, jemn förtjenst af åtminstone 100 R:dr R:mt, hvilket ju vore en ganska god årslön för en man af arbetsklassen, som genom sin anställning som soldat tillika erhåller föda och kläder af Kongl. Majit och Kronan. Otvifvelaktigt är äfven, att den jemna sysselsättningen skulle verka särdeles fördelaktigt till bibehållande af god ordning inom ifrågavarande trupper. Den liknöjdhet för sin framtid och del moraliska förfall, hvarpå exempel derstädes nu så ofta framträda, skulle säkerligen allt mera komma att höra till undantagen, om manskapet ständigt hade något för händer, äfven då militära öfningar ej upptoge dess tid. Men då allmänna arbeten nu i så stor skala företagas 480 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 190. i de flesta städer och garnisons-orter, skulle det troligen icke vara med särdeles svårighet förenadt att förskaffa manskapet en för detsamma passande sysselsättning. Derför behöfver likväl någon förändring i nu brukliga värfningsförbindelser, hvarigenom manskapet vid anvärfvandet skulle tillförbinda sig att arbeta vid sådana företag och anläggningar, der anställning kunde förskaffas dem; hvarjemte stadganden borde utfärdas angående bruket af arbetskläder vid sådana tillfällen, samt om befälets skyldighet att söka bereda manskapet arbetsförtjenst och hålla tillsyn öfver, att manskapet verkligen begagnade sig af de dem beredda tillfällen att erhålla arbete.
Se då mine herrar! då nödgas denna landtman lemna sig till samma dass af, jag vågar säga, blodsugande menniskor, deri han f är förut undvek, för att på kortare tid få låna de 2:ne gånger om året förfallande om* sättningar; och följden häraf blir; hvilken? jo den, att vid bristande betalning till den barmhertige brodern, han blir lag9Ökt, naturligtvis dömd, att under utmätningseller bysättningstvång, betala; och hvad har han således att välja? Jo, antingen att låta sinlösa egendom först, och om den ej är tillräcklig, den fasta sedan springa, eller förlora sin frihet. På detta sätt torde en stor del exer.utiva försäljningar vållats och flere fäirtiiler blifvit bragta till tiggare6tafven. Och vid dylika tillfällen, mine herrar,! då framträder den rike som genom sitt inflytande bidragit till dess landsförderfliga författningar, och slår un. der sig hans lilla egendom , för ofta mindre än halfva värdet. f)22 Den 21 Februarii, En annan orsak torde kunna uppsökas i den nog ursägteliga hog elier nästan råge, att odla, hvartill man i allmänna husnållsskrifter så rundeligen blifvit uppmanad och de förr varande höga sädespriser föranledt, hvilka lofvade om ej en rik, dock en tillräcklig ersättning för möda och förlag. Denna väntade ersättning skulle förfela, då production genom ett så allmänt bemödande öfversteg hvad som uti ett mera folkfattig! land kunde förtäras. Följden häraf skulle blifva, nedsatte priser, bristande afsättning och öfverflödets förvandlande i bränvin, denna på moral och physique så menligt verkande vara, då den till öfverflöd nyttjas, och ändå blef öfverskott, emedan den ymniga potatoesplanteringen ökade bränvinsämnets tillgångar. Och månnedenna olyckliga vara någonsin vunnit den burskap den hos oss äger, om ej dess tillverkan_ de varit snart sagt det enda medlet att något när kunna göra rätt för sig. Hvad torde väl ock den betydligaste vinsten vara på den öfverflödiga bränvinstillverkningen? Jo en vunnen lättare afsättning och transport med den begärliga varan.
Bonde - Ständet sörklarar allisa, at dest lmall til Hemliga Utstottets Betänkande om Kealilationen ej stödjer sig pä andra grunder , än at Bonde - StändetS Åtagande skulle stadna inom twä xroLent, och ej gä derutöfver, hwilket utan rubbning i Bonde - Srändets förut tagna beslut torde kunna ste, om warderingarna öfwer hela Riket anställas ester billiga och jämnlika grunder. z:o At Lä förmögenhetsafgiften erlägges i Riksgälds-Sedlar, desamma mätte tagas för god betalning ester den nu fastställda stavalvations' grund, samt at den lorrkade Säd, som af Allmogen i detta afseende lewereraS, mätte emottaga^ ester Markegängen, sa at ^.uQioner och efterräkningar kunde undwikas. Ridderstapet och Adeln, som i öfrigt utan någon stags förändring eller tilläggning bifallit 29. och go. §. §. anser likwäl nödigt, ak RiddarhusOireökionen med Fullmägtiga i och Riks gälds - Loutoirot böra sammanträda, .för at jämte dem, och under den lika ansvarighet, som dem Åligger, til Eders Kongl. Mast ingifwa underdånigt utlåtande öfwer beloppet af den jwoLent, som a' förmögenhet bör utgå. — Nrdoerstapet och Aoeln förbehåller sig derjämte, at OaxutLracle af Eders Kongl. Maj:ts och Rirets Kantmar - LoileZio' och StalsContoir, jom, ft r at rådpläga om besia ämnen, med Fultmägtiga rarnmanträda, icke inä äga nägon röst. Ridder - »46; Ridderffapet och Adeln anser äftven nödigt, «t förrän den sörsta proLsntsn ifrån hela Nitet ingått, den andra icke nia komma at utbetalas.
Skulle detta oaktadt någon blist uppstå, torde de hyresmedel, sorn R. o. Ad. äro berättigade att, i likhet med de andra Stånden, månadtligen erhålla, och om hvilka medels utbekommande jag äfven, för detta ändamåls fortgångs skuld, får ödmjukast anhålla, kunna blifva tillräckliga till denna brists betäckande. Om remiss till Ridd.Utsk. af denna min motion får jag ödmjukast anhålla. » Förteckning på kostnader vid Landtm;S-soiréenför en månad eller 3o dygn. — Transport 27: — —- Den i Mars e. m.
Inför Eders Kongl. Höghet kommer Ridderskapet och Adeln att aflägga dess djupt vördnadsfulla uppvaktning vid början af det Riksmöte, Konungen behagat sammankalla, och Ridderskapet och Adeln är dervid följdt af åtankan på alla de rättigheter til] kärlek och tillgifvenhet, som Eders Kongl. Höghet, i sin Person, förenar: rättigheter, dem ett upplyst och troget Folk oföränderligt skyndat erkänna och värdera hos sin Konungs Syster, -hos en Prinsessa, som med hjertats ädelhet vetat pryda höghetens, och som omger glansen af sitt stånd med den af sina dygder. Att Eders Kongl. Höghet alltid med nådigt välbehag emsttagit Ridderskapets och Adelns underdåniga tänkesätt och skyldiga lofoffer, derom har en lycklig erfarenhet öfvertygat oss och att Eders Kongl. Höghet emot samma fortfarande tänkesätt fortfar i Samma Nåd, derom vågar Ridderskapet och Adeln i underdånighet anhålla. Herr Stråle, Carl Fredrik, uppläste ett så * lydande: Ödmjukt Memorial. Då Riddarhuset, under Konung Gustaf Adolphs regering, uppbyggdes, och Rid - 74 Den ix Mars. derskapets och Adelns Samlingsrum utstakades i denna förträffliga byggnad, var det vida öfver behofvet för 200 Atter, som år 1625 blefvo introducerade. Huru otillräckligt rummet sedermera blifvit, genom tillökning af flera Medlemmar i detta respectabla Samfund, visar nödvändigheten af en läktares uppbyggande. Och hvilket större utrymme fordras nu mera, sedan Ätternas antal blifvit förökt till 1100. Man kan väl icke föreställa sig , aft samtlige Hufvudmännen, eller deras Fullmägtige, skola på en gång så mangrannt samlas, att icke några hundrade äro frånvarande vid hvarje Riksdag.
Då jag varit den, sorn, då denna fråga första gången förevar inom LagUtski, afgaf en reservation emot Utskrs beslut, hvarigenom Disk. förkastade förslaget, derföre att det ej var så vidsträckt framstäldt, att alla de förslag, som nu äro gjorda, då, efter LagUtskrs åsigt, kunde framläggas; så anser jag äfven för min pligt att, ehuru jag icke deltagit i Utskts sednare behandling af frågan, här uppträda till försvar för nu föredragna betänk, synnerligen som ifrågavar. ämne verkligen är ett bland de vigtigasle, som vid denna riksdag inkommit från LagUtsk., nemi. då man afser faslighets-köpares och inleckningshafvares ömsesidiga rättigheter. Jag skulle trott, att hvar och en, som med ringaste uppmärksamhet genomläst Utskts förslag, borde finna, att det bar obestridligt företräde framför lagens nuvar. stadgande, och det kan derföre ej annat än förundra mig att finna, det någon person, som harden ringaste praktiska erfarenhet i juridiska ämnen, kan här uppträda för att tillstyrka förslagets förkastande. Lagen stadgar för närvar, om fastighetsköp, att om någon säljer fastighet till arne, slår det köp fast, som först skedde. Nu finner man, att en person kan sälja sin egendom i dag till Pehr och i morgon lill Påhl, utan att den sednare har kännedom om det köp, som skett dagen förut. Den sednare köparen begär uppbud på sitt köp och vinner äfven uppbud, men någon tid derefter inom natt och år, som är den kortaste fastställda tiden för klander af fastighetsköp, anmäler sig den förste köparen hos domaren och begär alt få den köpta fastigheten. Domaren måste då på grund af det stadgande, som nu finnes, frånkänna egendomen den sednare köparen. Denne, som på god tro köpt och erhållit uppta H. 16 !»2 Den i5 Auguiti e. ra, bud, gar nu miste om fastigheten och förlorar måhända äfven den redan utbelaltn köpeskillingen. En hvar finner väl orimligheten af ett sådant stadgande, oell synes jemväl böra vilja medverka till denna olägenhets afhjelpande.
Ar det icke på fiskarebätarne, som den art sjömän skola bildas, som ve ta att se faran och döden i ögonen? Eller sker detta på fartyg, som föra varor längs kuster, färdiga alt löpa i hamn undan hvarje storm ? Fiskaren, som ligger för vrak på hafvet, han får följa stormarne och han blifver äfven derigenom sjöman. Desse utgöra pepinieren för sjömännen, såväl i England, som i Frankri - Den 11 December e. m. 335 ke och jag uppmanar Ilrnne att i detta afseende läsa 1807 års författning af Napoleon, då han förbjöd notars användande vid silloch hafsfiske vid Frankrikes kuster. Bland motiverna till denna lag yttrade han, att det är uti fiskrarne, som flottan har sin bästa skola och alt det är af dem, som de dugligaste sjömännen hildas. Jag afstyrker betänk., såsom varande skadligt och till sina följder förderfligt. Hr Munck, Bror Gust. Reinh.: Här har redan blifvit sagdt, att ifrågavar. fraktfart är och bör vara för Sverige en högst vigtig industrigren, och det vore väl bra besynnerligt, om icke Sverige med dess rika tillgångar på timmer, isynnerhet på sådant, sorn erfordras till byggande af mindre fartyg, skulle kunna från den ena inhemska hamnen till den andre transportera sine producter. Man har här åberopat en sjömans reservation. Jag sätter allt värde på Frih. Cederströms, Carl Emanuel, omdöme; men Frilnn har icke förnekat, att ju icke ett fartyg kan hinna byggas och utrustas inom den af Ulsk. föreslagna lid, och då behöfver man icke vara sjöman för att finna, det flera fartyg äfven kunna inom samma tid byggas och utrustas. Det är sagdt och det är äfven sant, att denna frakt nu bedrifves till en tredjedel med Finska fartyg; men det kommer sig deraf, att vi icke kunna concurrera med Finnarne, och att derföre en del af våra fartyg ligga obegagnade.
Metalliska kassan utgjorde den 8 September 1860, med afräkning af depositions-skulden i dukater 24,080,176: 64, Med tillägg af ökningen i Silfver 3,674,560: 22, S:gr 27,754,736: 86, men afdrag af guldförminskningen 319,045: 65, uppgick nämnde kassa den 14 September till 27,435,691: 21, transport 27,435,691: 21. eller om dertill lägges deposit/ionsskulden, 150 du kater k 8: 25, utgörande 1,237: 50, till R;mt 27,436,928: n. § 14. Bankens förråd af utländskt mynt, som den 8 September 1860 Inoeh ut~ utgjorde R:mt 682,416: 08. ZfndL^uj.' har sedermera ökats genom invexling af Ryska wmynt. rubie* „ 23,358: 92. till Runt 705,775: - hvaremot från Banken utvexlats af nämnde myntsort „ 1,398: 96. Och uppgick förrådet af utländskt mynt vid den af Revisorerne den 23 nästlidne September anställde inventering, på sätt af § 4 här ofvan inhemtas, till Runt 704,376: 04. hvaraf i Ryska Rubler 702,792: 38, och i Holsteinska, Danska och Norska Specier 1>583: 66- 704,3 7 6: 04. Med afseende derå att, under detta år, Ryska Rubler blefvo Banken till invexling erbjudna samtidigt med pågående uttagningar från Banken af metallisk valuta i och för export, hafva Fullmäktige, då häraf ville synas som skulle Bankens invexlingspris å berörde myntsort, utgörande 58 R:dr R:mt per skålp. viktualievigt, vara nog högt beräknadt, under den 11 sistlidne Juli funnit skäligt tills vidare inställa invexlingen i Banken af Ryska Rubler.