Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksgäldskontoret icke skall inom landet kunna låna upp de erforderliga medlen, och detta menarman skulle störa statens kredit hos utländningen. Jag kan likväl icke föreställa mig att utländningen tager så litet reda på våra förhållanden, att han icke inser att svårigheten att här inom landet uplåpa pen ningar, ingalunda har sin grund uti brist på förtroende till statens vederhäftighet, utan helt enkelt i den omständigheten, att man här kan använda penningarne mot högre ränta än staten erbjuder, och tillika har kapitalet bättre disponibelt. För min del tror jag i allt fall, att det vore en stor fördel att en gång grund lägga ett inhemskt fondsystem, äfven om utländningar blifva långifvare och placera sina kapital i våra fonder. Man undviker derigenom de dryga kostnaderne vid ränteoch amorteringsprocent^- betalningarne, hvilka deremot skulle komma att drabba utländningen, som här måste i Svenskt mynt lyfta medlen, och i stället för att Sverige nu genom de utrikes lånen hlifver beroende af kursoch penningeförhållanden derstädes, blefve det tvertom utländningen, som då komme att bero af våra penningeförhållanden. Jag tror således alt obligationernas ställande i Svenskt mynt och med skyldighet för innehafvaren att här uptaga räntan och amoterteringsprocenten, skola lemna ett vida fördelaktigare finansielt resultat, än de nu på utrikes ort och mot obligationer i utländskt mynt uptagna lån. Ja! jag tror att de inhemska obligationerna gerna kunna tåla vid en nominelt högre ränta, utan att derföre på det hela blifva dyrare För öfrigt beklagar jag att man för införandet af ett inhemskt fondsystem icke begagnat en lägligare tidpunkt, då t. ex. de allmännare kassorna haft öfverflöd på outlånta kapital och kunnat i statsobligationerna placera sina fonder. Detta är antaget i alla andra länder, ehuru man här envisas att bibehålla de allmänna kassorna såsom diskonteringanstalter.
Beträdes försvarslös person med brott, vanart eller fortsatt fylleri, lätja eller liderlighet, eller öfvertygas han om försök emot personliga säkerheten eller egande-rätlen; eller vägrar han att antaga erbjuden laga tjenst eller arbete, eller befinnes han utan lof utom det anvista districtet, eiler kringstryker derinom, eller öfvertygas han om tiggeri, eller störer han på annat sätt den allmänna ordningen; dömes han, efter att förut hafva varit hörd och fått tillgodonjuta rättigheten att sig förklara, samt sedan Församlingen, till hvilken han hörer, lemnats tillfälle å sockenstämma yttrande afgifva, till arbete å tvångs-arbetshus, första gången på tre, andra gången på sex månader och tredje gången på ett år. Kommer han oftare åter, behandlas han såsom lösdrifvare. Då försvarslös person angifves för brott, må han genast i häkte inmanas. Efter tvångs-arbetstidens slut, vare försvarslös berättigad. återvända till den Församling, han förut tillhört. Expedilions-Utskottcts Förslag till lind. Skrifvelse, N.o 402. c) angående lösdrifvare. Under benämningen af lösdrifvare böra aila de hänföras, hvilka, såsom försvarslöse, blifvit, på sätt ofvan sagt är, tredje gången straffade med tvångsarbete, utan att de låtit sig deraf rätta; eller som kringstryka ilandet, utan att ega säker bostad, laga näringsfång, försvar eller tjenst, och utan alt vara för löpande året skattskrifne eller medhafva giltige pass, ehvad de förebära sig utöfva något yrke, hvaraf de hemta förtjenst och bergning eller icke, eller ock sorn, då de, försedde med behörige pass, stryka omkring i landet i sådan belägenhet i öfrigt, som nyrss är nämndt, kunna öfverbevisas om bedrägeri eller hot och undsägelser, för att derigenom förmå andra att lemna dem undeistöd, vare sig i penningar eller varor, eller ändtligen, som idka tiggeri såsom ett ymke.
Revisorerne hafva anmärkt, att ved blifvit, utan auktion, upphandlad för Södra Korreklionsinrätlningen; och torde, i anledning deraf, böra upplysas: att Styrelsen, som i Mars månad 1840 erhöll anbud å 800 famnar talloch granved om eirka y qvcirters längd, emot ett pris af 4 R:dr 40 sk. per famn , desloheldre antog det sålunda gjorda anbudet, som så beskaffad ved, ehuru endast innehållande i längd 5 a 6 c/var~ ter, måst de föregående åren betalas med omkring 5 R:dr famnen; att björkved för nämnde år upphandlats på auktion 4 en 19 påföljde Juni månad; att, i afseende på anskaffningen af 1841 års vedbehof, upphandlingsauklion hållits den 25 Juni 1841, men dervid gjorde anbud, nemligen 9 R:dr för björksamt 5 R:dr 40 sk. för talloch granveden, funnits i förhållande till gångbara priser så höga, att Styrelsen ansåg det med Kronans fördel mera förenligt, om veden under hand upphandlades, hvarom ock Inrättningens Kamrerare, under den 29 i samma månad, undfick Styrelsens befallning att besörja; samt slutligen, alt medelpriset vid den i följd häraf verkställda upphandlingen utgjort, på sätt räkenskapen utvisar, för björk8 R:dr 26 sk. 3 r:st. och för Barr veden 5 R:dr 18 sk. 11 r:st. Bauko, Den 137 Den balans, som yppats vid Norra Korrektionsinrättningen, liar gifvit anledning till anmärkningar och framställningar från Revisorernes sida, så beskaffade, att ett fullständigt utredande af sanna förhållandet med denna balans högligen påkallas.
Då jag röstat för afslag å Utlåtandet N:o i, rörande Mynlbestämningen, anser jag mig redan på förhand hafva lika negativt besvarat de följande Utlåtanderne i samma ämne. Jag anhåller följaktligen , att proposition måtte göras antingen till bifall eller afslag å Utlåtandet N:o 2; men bestrider deremot återremiss. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Dä mitt namn befinnes bland Reservanternes mot Utskottens ifrågavarande förslag, torde Ridderskapet och Adeln finna, det jag ej kan åsyfta att hindra förslagets återremitterande till Utskotten. Jag kunde väl derföre nu åsidosätta att besvara de emot samma förslag härstädes gjorde anmärkhingar, och endast lemna dem till öfvervägande - Den Q Julli f. na. 97 de i Utskotten, och till det afseende de kanna finnas förtjena vid återremissens besvarande. Men några synas mig vara af den betänkliga natur, att de kunna verka till en oriktig opinion i saken; och då frågans framgång hufvudsakligen beror på opinionen hos mer än 800 personer, och ännu icke någon härstädes instämt i Herr Skogmans sats, att Banken bör förvaltas efter Banco-grunder och principer, så anser jag mig pligtig att bär yttra mig öfver en del af desse anmärkningar. — Då Utskotten utarbetade sitt förslag till myntreglering, funno Utskotten, att de, för att vinna framgång med den goda saken, fingo mindre följa stränga principer, än göra afseende på opinionernas fordringar; att de måste se icke blott på Bankens bästa, utan äfven på den belägenhet, hvari Allmänheten blifvit försatt genom illa ordnade myntsystemer. Det hade varit Ömkligt, att Anmärkarne ihogkommit denna Utskottens ställning, och under hvilka yttre förhållanden de utarbetat sitt förslag, samt låtit detta förhållande få ett förtjent afseende, innan anmärkningarne framställdes. Hvad angår det första vilkoret, elier afseende på opinionen, angående Bankens förmåga att med silfver invexla sina sedlar, så hörer dit allt hvad Utskotten föreslagit rörande proportionen mellan silfver och sedlar samt silfver-fondejns förstärkning.
lipen », och förtjust däröfver tog du honom Det tyckes som om kvinnorna äro skapade smekande i dina armar • — men » nästa gång » ... Han blef allt mer och mer odygdig, den lille. att mildra männens seder. Fru de Coicy. En dag vid fem, sex år tog han pappas favoritKvinnan är all mänsklig hugnads morgon pipa. Du tog den ifrån honom, men så snart och middagen af mänsklig fröjd. du gått ur rummet, tog han den åter, och då Valain-Penser. du kom igen var skaftet afbrutet. Nu gaf du honom bannor och den där gamla hotelsen om » ris nästa gång », en hotelse som han länge sedan slutat upp att tro på. Så kom gossen i skolan. Där vankades ofta » anmärkningar », och så många sådana du kunde hålla undan för pappa, gjorde du. Hände sig dock, att pappa fick se en och annan; då blef det aga, hvilken du på allt vis försökte mildra. Så började pysen skylla på orättvisa lärare, stygga kamrater etc. etc. — alltid trodde du honom. Snart behöfde han en slant, än till griffel än till pennor, en ny bok, oupphörligt, — alltid var du redo att gifva honom. Men såg du väl någonsin efter, om där blef någon griffel, penna eller bok — nej — hur skulle väl din älskling kunna narras för dig? En gosse, som har godt om slantar, får lätt dåliga vänner, och så fick ock din gosse — de lärde honom snart, hvad allt han kunde få för sina slantar. Nu kunde han riktigt snällt konsten att bedraga dig; sin far hade han bedragit åtskilliga gånger; med din tillhjälp hade han redan gjort det. Hade du endast en gång lofvat honom » att ej tala om det för pappa », så hade du också varit honom behjälplig med ett bedrägeri mot fadern; men detta hade du icke lofvat en gång, utan många. Unge herrn är nu i femte klassen och generar sig ej längre med att skylla på grifflar och pennor för att få pengar — han » behöfven dem bara.
ManufacturDiscontoch UllDiscont-fonderne, Manufacturoch Extra Licentmedlen samt de medel, hvilka hemälde Kongl. Collegium årligen uppbär till godtgörande af Svenske och Norrske Consulernes utgifter i embetsärende/ samt för nödställde Svenske sjömäns liemförskaffande, få Revisorerne, angående denna granskning, till Rikets Högloft. Ständer afgifva vördsam berättelse och dervid anmäla, att då StatsUtskoltet vid sistförflutne Riksdag öfversett förvaltningen år i832 af förenämnde fonder och medel, med undantag af Extra Licentfonden, hvilken först under loppet af år 1833 lill Kongl. CommerceCollegium öfverlemnades, har den nu verkställda revisionen omfattat åren 1833 och r 834. Vid revisionsförrältningens början hafva Revisorerne fått emottaga såväl Kongl. CommerceCollegii till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelser om förvaltningen för de ifrågavarande åren, med tillhörande böcker, räkenskaper och handlingar, som de berättelser, hvilka särskilde af Kongl. Majit i Nåder tillförordnade Revisorer i underdånighet aflemnat, angående ManufacturDiscontoch UllDisconlfondernes förvaltning samma år, tillika med Kongl. CommerceCollegii öfver hemälde Revisorers berättelse för år 1833 afgifna underd. utlåtande. Hvad först angår ManufacturDiscontfonden, så inhemtas af de härjemte bilagde capitalslut, att Fondens inkomster genom influtna räntor å utlånta capital, efter afdrag af utgifterna för förvaltningen, utgjort: ( 4 ) år 1833 . . 23,842:34. 2. och år i834 24,270: — 9. Tillsammans 48,112: 34- n • Härifrån afgå likväl följande summor, nemi.:
Men i anledning af hvad Ilan i allmänhet yttrat angående Upsala Lärosäte, torde det tillåtas mig några strödda reflexioner. Hvad honom rörer personligen, är visst icke ämne för nain granskning, äfven som hvad Han upplyst utur sin egen Biographi, måste vara obestrideligt. Han säger sig ha genomgått för många Examina för att veta, hvad en Examen är värd; alt han förvånas öfver de höga videtur sorn gifvas och att man blott behöfver kunna en hop Collegier utantill. Altså i allmänhet icke förhåller sig, vågar jag yrka, sorn vistats vid denna Academieuti 10 år; men ingen fegel utan undantag. Herr tliben anför ytterligare, att väl Informatorn, men icke hans Discipel inhämtar något under vistandet vid Academien; men hvad sorn Den 20 N ö v e rn lie t f. m. (Mi käll vära »nuii’£, härfiyter ej frän brist i Lä A Vosätet, Vria ii befor derpå , ■ ali Högschfolor-. iie Veke iiro Inrättade för Barn ; tv EfénVentursehölarho ii ro Stiftade för dérrt; Ko sä »föga tippsigt, si>M Rector vid Sqhqlan är skyldig iari taga öfver Sohn (goss arné, kan icke begäras af LäraVenä vid ött Universitet, öfver SiiVdenteriie. Likväl böra desse seduarfc , såfdru i aIhnåuhet Veke koni ne till myndige år, icke sä k nä en vård, som trä-, der lili dea lädefiiga myndighetens ställe j ehuru man i tryck offentligen yrkat äfven upphfifvandet deraf, för att draga Studerande Uiigdohlen i “detta hänseende unde «• stäflets äilmäiinä Domstolar,—-Herr Riben här v’idas'é anfört, att ingSö magt i SVerige kan för närvarande tvinga någon Professor, att hålla föreläsningar öfver våra Grundlagar.
Låtom oss betrakta henne i dess förhållande till de efter hand ombytta föremål, vid hvilka hon hvilar; följa henne intill gränsen af det ålderskifte, hvars utsigter man finner så bedröfliga: det är då vi skola kunna urskilja, hvad som för sällheten är qvar, och hvad som är förloradt; afgöra hennes bestånd eller obestånd, lif eller förödelse. Allt det, som är fattligt med utvertes sinnen, utgör det rika förrådet för barndomens lycksalighet. Hon är öppen för hvarje intryck af en nyskapad verld, der allt är främmande, allt skall beundras, allt undersökas. Men denna lycksalighet – om det namnet må gifvas åt ett oupphörligen retadt förvett – stannar vid de vexlande ytornas spel; den inre känslan förblifver dervid i fullkomlig hvila. Det är således icke det goda medvetandet, som gör barndomen glad, som förljusar rymderna af dess synkrets; men något som kanske uppväger detsamma, okunnigheten om både godt och ondt. Man vet ej huru lycklig man är; men om glädjen ej går till hjertat, så går ej heller bedröfvelsen dit, och den oskuld som der hvilar, behöfver ej tryggas af samvetets vittnesbörd. Sälla tiilstånd! huru mången skulle, vid framlidnare ålder önska dig tillbaka! men man värderar ej oskulden förr än hon är förlorad. Ungdomen, som nalkas, har andra omsorger. Den inre känslan, som var likgilltig vid allt, låter nu intet utvertes intryck obemärkt halka öfver sig. Från att knappt känna att man hade ett hjerta, blifver man hjerta helt och hållit. Det deltar i allt som omgifver oss, behag eller obehag; det som behagar blir en vällust, det obehagliga en plåga, och lekarne förbytas i nöjen och tidsfördrif. Är det i dessa sällheten består, så tillhör hon ungdomen nästan med uteslutande rätt. Men för att njutas, begär hon det lugn, som tillåter besinnande; och äger man väl det i känslornas ålder? Man flyger otålig från det ena oförsökta nöjet, den ena okända graden deraf, till den andra; njutningen är blott ett sinnligt behof, förnöjandet af detta behof en öfverilning.
Ridderskapet och Adeln skall vid 181© års Riksdag åtagit sig att för sina Hus och Tomter i Städerna deltaga i kostnaderna för Kyrko-Prest-Scholasoell Rectors BoställsByggnader samt uti öfriga Stads-Egendomar ålagda Utskylders utgörande, skulle likväl syftemålet dermed icke vara vunnet, emedan ett sådant åtagande hade afseende på endast de Städer, der Borgerskapet äger Lösningsrätt till de gårdar, som af andra än Borgare innehafva», men hvilken rättighet i sednare tider icke skall kommit i fråga, då den ej grundade sig på någon allmän författning, utan på Städernas enskilda Privilegier, de der på de flesta ställen voro ofullständige, hvaraf således följden skall varit, att ovissheten, hvilka Städer sorn äga en sådan Lösningsrätt, åstadkommit tvister Sesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 205 och oredor, 1 anseende hvartill och då Högh Ridderskapet och Adeln äger rättigheten gemensam med de Ofrälse Stånden, att votera till Prest samt begagna Scholan för sina Barn* Herr Cederborg hemställt, om icke Höglofl. Ridderskapet och Adeln borde anmodas, att ovillkorligt och utan afseende på Städernas så kallade Lösningsrätt åtaga sig utgörandet af enahanda onera för sina gårdar i Städerna» som om de ägas af Ofrälse personer; hvilken motion Herr Cederborg närmare utvecklat uti ett munteligt anförande till Vällofuga BorgareStåndets Protocoll af den 15 sistlidne December; äfven som Herr Gabriel Kjellander till samma Protocoll för den 4 December yttrat, det han icke allenast förenade sig med Herr Cederborg uti allt hvad dennes ofvan intagne Memorial innehöll, utan ock ansäge det, som Herr Cederborg, rörande Höglofl.
Hela detta mom. vittnar nogsamt om den ringa bekantskap, som KammarRättens Hrr ledamöter ega om verkliga förhållandet, enär förslaget kan leda derhän, att Staten, som nu betalar 12 proc. i aktorats-arfvode i alla balans-mål, möjligen skall blifva tvungen att utbetala ända till 15 proc. Då man således å ena sidan velat minska AdvokatFiskalens arfvode, har man å andra utan skäl och nödvändighet ökat Statens utgift. Den, som har någon kännedom om räkenskaper vet utan tvifvel, alt det knappast finnes någon enda balans, sorn icke der ovilkorligen skall visa sig, och att den således kan, om revisorerne göra sin skyldighet, genast och utan svårighet uptäckas. Om nu vederbörande revisions-tjenstemän blefve tillagde ifrågav:de 5 proc. i anmärkn.-s arfvode, så skulle alla de propriebalancer som hos KammarKätten göras anhängiga genom anmälan från Revisionen, komma att, i aktorats-arfvode, kosta kronan 15 i stället för hittills endast 12 proc. af de å balancerne inflytande medel, hvarigenom stadgandet i 42 g af KammarRättens Instruction om skyldighet för Kommissarien, att först genomse räkenskapen för uptäckande af balancen, samt att derom vid ansvar, hos KammarRätten göra anmälan, komme att i 174 Den 21 Oktober f. tn. sjelfva verket blifva utan betydelse, enär klart är att de 5 proc:n som en sådan granskning skulle inbringa hade framför nämnde § en vida kraftigare verkan.
Bihr till R. St. 4 Sami, 2 Afd. 18 Haft. 2 V 0' < i V.lsvOjViV Vl.M.' olov t-»Cl .nif-iojrilij m »JsamimwiwjJ K-jbj* • JbUlVfa o bil ii TJ/i i >1 ; ■ jifl-j yi; jbiijuiin uir/Io fin, -,<totii lii •.•iJii/l.-' Hmiiit iilla J!<J 11.1 ‘llifiuii illliiil V l!'' I .Ilil : i; ; f lUJflill 1 1; ii'iiöl-1 lii ii; Jv'17 'ioil'1 afiiiT .iUjViyfijVl1- >: r;' t -1 i ^ i -nr ,-^ffiViii liv I i I (1 olf./;io ^ i i i i • i lii; •: ' i: öt liosill' billi! 'ti:
S.D. ^bid ytterligare föredragning af Lag-Utskottets den 6 dennes pä Bordet lagde Betänkande , angående i fräga ställd skärpning af answar för äwerkan, blef det sednare alternativet, som bibehäl. ler nu Ständel antagit och godkändt. Ut supra. Lx protocolll, 6. Brinkman. Bihang. Upp - i^zr Den iz Julik. Uppläst hos Ridd. och Adeln den iz Iu!il. Prcst-Ständct den iz Bcrgarc-Ständet d. iz Bonde-Ständet den iz - ^Gtormäglrgste 2lllernäd'gste Lsnungl L anledning af hos Hederwä'.da Bonde Stander g:ord anmälan, att som Skjutslegan för Posten, samt de till Pastbönder förunnade friheter, pa intet fält mot deras beswär och kostnader wörö swarande, de derföre malte fa hwad som är eller för Gästgstwaressjuts i en framtid kan blifwa förordnadt, äf« wensom i sammanhang härmed Posten icke ssulle fa färdas i goda wägar pa kvrrtare tid an i^ tunina, och i elaka eller backiga wägar 2 timmar milen; eller ock att Posthemman ssulle blifwa befriade fran detta onus, och i likhet med andra Hemman roteras, äfwensom att Postförarnes
Propos. till bifall å förev:de mom. blef nu först framstäld, men besvarad med Nej; hvarefter R. o. Ad. beslöt att aflöningen för ifrågav:de Sekundchef skulle bestämmas till 0,500 Rdr Rmt. Mom. litt. b, ang:de aflöninyarnc för Öfverslö Löjtnanten och andre Majoren. Efter af Hr Gr. o. Landtm, gjord erinran, att under öfverläggningen om nästföreg:de mom. blifvit yrkadt, att aflöningarne måtte bestämmas för Ofverste Löjtnanten till 5,000 Rdr och för Andre Majoren till 4,500 Rdr Rmt, yttrade: Hr Brakel, Maurits Gust.: Jag får göra Ståndet upmärksamt på att såväl Majorerna vid Artilleriet som fotgardena hafva att betala en ackords-ränta på 4 å 500 Rdr. En sådan ackordsränta hafva icke Majorerne vid Lifgardet till häst, och således hafva »de facto» Majorerna vid Lifgardet till häst, redan genom den af StatsUtsk. föreslagna lönen, 500 Rdr mera än Majorerna vid Artilleriet och Eotgardena. Jag vill visserligen icke motsätta mig den summa, som Hr Björnstjerna här yrkat, men jag har ansett mig böra uplysa Ståndet om denna omständighet. Efter först till bifall å förev:de mora. framställd propos., som besvarades med Nej, beslöt R. o. Ad. att ifrågav:de aflöningar skulle bestämmas för Ofverste Löjtnanten till 5,000 Rdr och för Andre Majoren till 4,500 Rdr Rmt. Mom. litt. c, ang:de löneförhöjning för Regementspastorn. Bifölls. Mora. litt. d, ang:de ny lön för en Sqvadrons Predikant. Hr v o n-Fr an eken, Georg Wolfgang, anförde skriftligen: Vid värfvade Regementen hafva sedan längre tid tillbaka funnits Reg.Pastor samt en eller 2:ne Ord. BataljonsPredikanter.
Hulr fiir hvartdera af åren 1858, 1859 och 1800 måtte ställas till Kongl. Maj:ts disposition att användas till löneförbättring för Konstruktions-korpsens personal, är bifallen af Borgareoch Bonde-stånden, hvaremot Hidderskapet och Adeln samt Preste-ståndet. godkännande berörde framställning i öfrigt, bestämt anslagsbeloppet till 11,465 Rdr, eller den summa, Kongl. AIa:jt fiir nämnde ändamål äskat. 1 anledning häraf föreslås votering, jemlikt en så lydande proposition: »Den som vill att en summa af 9,000 R:dr R:mt för hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860 ställes till Kongl. Maj:ts disposition att användas till löneförbättring för konstruktions-korpsens personal, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer för hvartdera af nästkommande tre år anvisat en summa af 11,465 R:dr sagde mynt, att, ställd till Kongl. Majits disposition, fiir nämnda ändamål användas.» 43:o. Uti 32 punkten hade Utskottet föreslagit, alt Rikets Ständer måtto förhöja nuvarande anslag till exercis för Flottans bemanning med 150,787 R:dr 50 öre, dock med vilkor, att af denna summa högst 110,787 R:dr 50 öre finge användas för öfning å större fartyg. Detta förslag är af Presteoch Borgare-stånden godkändt. Hidderskapet och Adeln har bifallit berörde anslags förhöjning, men afslagit den dervid fästade vilkorsbestämmelse. Af Bonde-ståndet är deremot förhöjningen bestämd till 100,000 R:dr med vilkor, att högst 60,000 R:dr finge användas till den s. k. Stora Flottan.
Tullföreningstraktaten af 4£ öre pr skålpund; och då varan, som ej tillverkas inom landet, är för åtskilliga näringar behöflig, må afgiften vål kunna till nära likhet med sistnämnda belopp nedsättas, eller till 4 öre skålpundet, men emedan inkomsten för statsverket utaf denna artikel icke varit obetydlig, nemligen 14,693 Rdr år 1862, hemställes, att nedsättningen under åren 1865 och 1866 må inskränkas till endast 6 öre skålpundet. Deremot synes, med borttagande af den för Lakritsrot eller Glycyrriza, hvaraf endast en ringa införsel egt rum, nu stadgade tull, 3 öre pr skålpund, sjelfva råämnet böra afgiftsfritt kunna få inkomma. Oljor. Af de feta Oljorna tillverkas härstädes i någon betydenhet endast Rofoch Linolja, och af de fossila har nyligen börjat fabriceras så kallad fotogénolja, med öfriga oljor och fettämnen, hvilka dervid erhållas såsom biprodukter. Priset har uppgifvits vara, å de begge förstnämnda slagen, 2 Rdr 15 öre samt å fotogén 1 Rdr 75 öre kannan, och dennas vigt utgöra, för rofoch linolja 5 \ å 5 1 samt för fotogénolja 4 \ skålpund. Utur synpunkten af skydd för inhemsk fabrikation har hinder således icke mött att till förmån för andra landets näringar föreslå skälig tullnedsättning för de i nu varande taxa främst uppräknade slagen, nemligen born-, hamp-, kokosnöt-, palmoch sperinacetioljor, hvilka äro åsätta 2 öres afgift pr skålpund; och ehuru de år 1862 i tull inbringat icke mindre än 64,465 Rdr, anse koiniterade dessa för mångfaldiga inhemska industrigrenar oundgängligen nödiga beredningsämnen, likväl icke böra belastas med mera än högst hälften af sagde afgift, nemligen 1 öre skålpundet, eller ungefärligen samma belopp, som, med undantag af bomolja, blifvit genom konventionen med Tyskland för dem antaget.