Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direction, dock ej flere än högst 2:n<j på en gång. Ar.mäler Directeur laga förfall, att vara längre än jtne månader frånvarande, inträde för denna tid Suppleant uti hans stab le i Directionen. Skulle åter så många D,recteurer af laga förfall vara hindrads, att ej fem kunna på en gång vara närvarande, inträde de i tour varande Suppleanter tills de frånvarande återkommit och åtnjuta under den tiden den dein tillkommande andelen 4a2 Den 19 Jnlii r. tn, ingått, genom val af Diaf den bortovarandes rectionm enligt 4’.de $. honorarium. Skulle åter så många Directeurer af laga förfall vara hindrada, att JamnmnkomJlerne icke blifva julli alige till be fnts fattande, inträde de i tour varande Suppleanter tilis de frånvarande återkommit. 6 Skulle den högst olycklige händelse af olyckliga händelse af Konungahusets utgång, Konungahusets utgång, inträffa, hvarom 94 §■ inträffa, hvarom 94 §. af den år 1809 fastaf den år 1809 fastställde och antagne ställde och antagne RegeringsForm och 10 RegeringsForm, samt §. af den 1S10 fast10 §. af den )8io ställde och antagne fastställde och antagRiksdagsOrdning handne Riksdagsordning, la, ställe Directionen handla, ställe Directiosig till efterlefnad hvad nen sig till efterlefofvanberörde Grundlasiad hvad ofvanberötde gar stadga , rörande GrundLagar stadga , ^•^arhus-Directionens rörande RiddarhusDij rhållande vid ett rectionens förhållande tillfälle. vid ett slikt tillfälle. 6 §. Skulle den högst Den ig Julii e, m. 7 §■ RiddarhusDirectionen öfvertager äfvenledes enligt Ridderskapets och Adelns beslut år 1810, styrelsen och förvaltningen af Wadstena Adeliga JungfruStifts Ärerider, enligt de för denna Inrättning serskildt utfärdade föreskrifter, samt hvad framdeles uti denna Instruction derom stadgas. 8 §.
Skrifvelse N:o 36. UppI.ist och godkändi hos Ridd. och Adelil den 14 Mars 1857. Preste-Ståndel den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndcl den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kungl. Maj:Is Nådiga Proposition, i fråga orri beräknings-grunden för Sa/peler-hjelpens utgörande inom. en del af Södermanlands län. (Slats-Ulsk:s Ullide N:o 33. Lill. A). S. A. K. Uti Nådig Proposition af den 30 Oktober sistlidet år har E. K. M:t täckts gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom, efter det under behandlingen af vädfct fråga om Nådig förklaring i afseende å sättet för Salpeter-hjelpens utgörande inom Kalmar, Jönköpings och Kronobergs län, tillika blifvit upplyst, att nämnde ränta inom Åkers, Daga och Selebo härader samt Barfva socken i Rekarne härad af Södermanlands län skulle, på helt mantal, utgöras med J stafrum ved, som liqviderades efter markegång, E. K.
Uti Memorial, som Hederv. BondeStåndet till Lagutskottet remitterat, har RiksdagsFullmägtigen Pehr Pehrsson, från Lagutskottet: Betinknndcnl 391 Blekinge Län, anclragit hurusom vanliga tillämpningen af 2 Cap. 1 g. UtsökningsBalken, att en sökande hos Konungens Befallningshafvande i SkuidfordringsMål , enar Gäldenär underlåter afgifva förklaring olver Fordringsegarens honom en gång corn» municerade Ansökning, och således ohörd betalnings-skyldigheten ådömes, likväl skall å nyo kungöra Förklaranden Konungens Befallningshafvandes Utslag, innan han derå får söka och erhålla utmätning, medför mångfaldige olägenheter, särdeles derigenom, att då en Person vet sig vara lagsökt för en betydlig Skuldsumma, fqgstår han, efter första communication, hålla sig undan från sin hemort, så att Fordiingsegaren under lång tid ej kommer i tillfälle, {Ut lemna honom del af beslutet och således måste invänta loppet af flere Månader, innan han kan eihålla utmätning. Pehr Pehrsson har vidare anmärkt den olikhet, som befinrtes emellan detta Stadgande samt föreskriften i 12 Gap. 4 och 5 §. §.
Nådiga godkännande af den med ifrågavarande medel af Cöllegium vidtagne ofvanberörde disposition. Efter granskning af de i Arlilleri-Afdelningens räkenskap balancerade fordringsposter, hafva Revisorerne i 6:te punkten, ulan anmärkning emot förvaltningsåtgärderne, tillstyrkt, att Rikets Ständer ytterligare måtte vidtaga någon åtgärd, hvarigenom ett slut kunde vinnas uti de båda redan alltför länge outredde liqviderne för den, i anledning af en år 1822 till Medelhafvet verkställd krutförsäljnings-expedition, sedan år 1835 till ett belopp af 12,627 R:dr 45 sk. 7 r:st. halancerade fordran, äfvensom för Afdelningens hos Colonial-Ärendernas Departement ägande fordran 3,454 R:dr 20 sk. 9 rist. Beträffande slutliqviden för krutexpedilionen lill Medelhafvet, så har, efter den utredning öfver förhållandet dermed, Collegium, utan att med försäljningen af krutlasten hafva ägt någon befattning, kunnat åstadkomma, Eders Kongl. Majit, uppå Rikets sednast församlade Ständers underdåniga hemställan, under den 22 Julii 1835 anbefallt Dess Stats-Minister för Utrikes Ärenderne att, genom Eders Kongl. Majits Beskickningar å utrikes orter, låta efterhöra Supercargen öfver krutlasten, förre Grosshandlaren Wallen, samt vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom slutliqvid för den sålde lasten kunde af denne uthekommas; och skulle det åligga vederbörande alt hos Eders Kongl. Majit i underdånighet inberätta hvad i delta afseende kunnat lillgöras; varande, så vidt Collegium har sig bekant, målet häruppå beroende. Hvad deremot angår den skuld, hvaruti Colonial-Ärendernas
Den lyder så här: ”För liqviden af Statsfyllnads-summan och för bestridandet af öfrige Riksg:s-kont. älagde utbetalningar, äger detta Verk i Banken räntefritt begagna kreditiv till belopp af högst en mill. r:dr b:eo från d. 1 Sept. det ena året, till den sisla Juni det nästpåföljande, då de å kreditivet lyftade summor alltid ovilkorligen skola vara till Banken liqviderade.” Der står uttryckligen och bestämdt, alt det är endast för liqvid af statsbrist-summan och bestridande af liiksg:s-kont. ålagda utbetalningar, som kont. har rätt att begagna kreditivet, således icke för utlåningar. Om Fullmäglige göra det, så är det Revisorcrne och StatsUtsk., som äro vederbör, granskare; men att göra andra R. St:s likartade Fullmågtige till kontrollanter, det skulle jag anse olämpligt. Beträffande det faktum, som har föranledt denna tvist emellan Hrr Riksgts-Fullmägtige och Hrr Bauko-Fullmägtige, så tror jag all Banko-Fullmägtige hafva orätt; ty jag tror icke att Riksg:sFullmägtige hafva med en bokstaf öfverskridit reglementet, derföre att de icke sålt sina förut innehafvande eller uplånte obligationer för att verkställa en utbetalning som ålåg dem, och inom kort tid ersattes af inilytande medel, utan i stället begagnat kreditivet. Det hade både varit oklokt såsom Gr. Laberbjelke nämnt och tillika en misshushållning med Statens medel. Riksg:s-kont. hade äfven rättighet dertill, enär det var för en utbetalning, som kont. var skyldig att ombesörja, och ej för någon utlåning. Således var bokstafven iakttagen. Det är visst sant att obligationerna kunnat belånas i Banko-Diskonten, och då hade man vunnit ränta åt Banken ; men på hvad sätt skulle de hafva belånts? Riksg:s-kont. har ingen rättighet att upträda i Diskonlcn såsom låntagare. Då skulle Kommissarierne och Fullmägtige hafva satt dit sina namn.
Jag får anhålla, att den nu före dragna § mätte afdelas i vissa delar och discuteras momentvis. Jag vill nemi. rösta för bifall till en del af densamma, men yrkar deremot afslag å åtskilliga andra, dem jag skall taga mig friheten framställa. Sålunda bifaller jag det första morn., så vidt det rörer, hvad med .] ark förstås, och anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes först på denna punkt framställa propos.; hvarefter jag förbehåller mig, alt i afseende på den tariff, som Utsk. sedermera föreslagit, få ordet. Frih. Palmstjerna: Såvida Hr Gr. o. Landtm, samtyc ker till det föredragningssätt, som Hr Printzenskjöld begärt, torde jag återfå ordet vid de punkter, der jag måhända kan hafva någon betänklighet att anmäla. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att något hinder icke förekom deremot, att hvart och ett af Utsk:s yttranden i fråga om 9 § särskildt förekom lill discussion och afgörande. I>e n 8 Januari f. m. Gr. Cronhjelm: Jag anhåller, alt R. o. Ad. malte fatta beslut oin rättelse af ett skriffel. Det står nemi. qvadrat-decinialfot, men sorn man vet, finnes icke några decimalfot, utan det bör liela blott qvadratrot. Hr Tersmeden, Carl Reinhold: Jag skall vara helt kort, emedan hvad jag ämnar säga, icke hörer till ämnet; men jag hemställer till Hr Gr. Björnstjerna om det är rätt, om det är klokt alt stämpla såsom rikets fiender H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, afbröt talaren, med yttrande, alt II. Ex. nyss tagit sig friheten att fästa Gr. Björnstjernas uppmärksamhet derpå, att han hade aflägsnat sig från ämnet, dä han vidrört den nu af Hr Tersmeden omnämnde fråga, och alt H. Ex. derföre nu anhöll, alt denna fråga icke mätte till öfverläggning upptagas. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Jag tror, att jag nyttja de uttrycket fiender eller motståndare.
Besv. o. Oec. ZJtsk. Ull. N.o 3.^. j upphörande. Utskotten betvifla icke, att berörde Samling kan vara nyttig för både Embetsman och enskilde personer, hvartill ökad anledning kan bernias af de upplysningar, som blifvit lemnade om, med detta års början, vidtagne åtgärder, att bringa densamma tili större ändamålsenlighet. Men då utkommande förordningar icke promulgeras genom Författnings-Samlingen, utan genom det så kallade årstrycket, och då det ingår i planen för Författnings-Samlingen, att utkommande författningar tryckas i oafbruten följd efter hvarandra, så att tomma sidor ej lemnäs,*—.deraf följer, att antalet af Författningar och deras vidlyftighet måste vara sådan, att de inrymmas på fullt eller fulla ark innan tryckning och utdelning kan ske, och således en Förordning, som upptager endast en eller annan sida, i afvaktan på det antal förordningar, som erfordras att fylla arket, möjligen kan blifva hvilande en a två månader, deremot samma förordning, promulgerad genom årstrycket, genast derefter blifvit till efterrättelse gällande,— lärer det icke kunna motsägas, att de Autoriteter, som skola tillämpa Förfaltningarne, hafva behof af att, genom årstrycket, deraf erhålla del, och hvarigenom det, på sätt Betänkandet innehåller, synts Utskotten mindre behöfligt, att samma förordningar, på allmän 8 Lag-samt Allm. Besv. o. Oec. Vtsh. bekostnad serskildt genom Författnings-Samlingen meddelas samma Autoriteter. Vid detta förhållande och enär, enligt Kongl. Majrts
Dikets ständer std, uppå de sk samtliga vederbörande anio,ds skäl, lemna bifall till (len nu för Ilpsala (lentral-llospitals bebofsökta upplätelse, sä väl ak ^ tunneland 6 1/2 kappelund jord a kronoparken ^sen, Lvm oek ak sex tunneland 381/4 kappeland mark af DIltuna Dungsladugärds egor, ester det tiden tor nuvarande arrende derä tilländagätt; oell lara Dikets ständer i sistnämnde kall l>68tämma den afgift, 80m prölvas skäligen döra ak Hospitalet utgöras. Ds till mälet körande bandlingar, jemte Lbarta, varda till vederbörligt Utskott ökverlemnade. IVIaj:t körblifver Dikets ständer med all Longi. LLd oeb önnest städse välbevågen. Datum ut supra. /. /seu, ///r. «/ /'rokooo/ser ö/uer in/or Xo/rg/. d/a/.r r pd ^toe^/ro/E L/ort den <5 abe^/vt arr /<5^o. Närvarande: Dans Dxeellens stats-Ninistern för Utrikes Xrendena, Derr kriberre ^t/r?re/d^ stats-Däden: Ilerr triberre Derr triberrs /.agsrö/e/^ triberre -r-o/r .^o/ttd26n/t6r'm^ Orekve //d^/ triberre tillförordnade Ilof-Lan^leren, (labiuetts-seereteraren tillförordnade stats-seereteraren, biskopen Doctor //en/V/m tillförordnade stats-seereteraren uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med Longi. lVIapts förut fattade böga beslut, i underdänig - -Ko/rg/. /l/a/.Lz ^V/0 26. 5 list uppsatta förslgA till Ron^I.
(Se Andra Bandet sidan 446). Och wörö begge förberirde Dictamina af Högloft. Banco-Utskottet lörwiste till dest Kansli,Afdclnings utlätande, som till betz nu uplästa Protocoll för d. 7 i denna mänad, öfwer den delen af Herr Grefwe ksiarniltcws Memorial, som angör Herrar Banco-Fullmägtiges Protocoll för d. iz Mars inncwarande är, ansett sig till Banco - Utskottets klenum böra inberätta, det Kansli - Afdelningen hade funnit hufwudsakliga innehäöet af berörde Protocoll redan wara upgifwet i den af H. K. H. Hertigen, tills widare RikS-Förestöndaren, wär nu »varande allernädigste Konung, afgifne och pä Rikssalen d. io ststl. Majt inför Rikets Ständer upläste berättelse om Rikets styrelse sedan Riksdagen är 1800; men att, i händelse Rikets Högloft. Ständer skulle Munda kunskap jemwäl om de mindre omständigheter wid detta för Banco-Historien märkliga tillälle; sä innefattade detta Protocoll ej nägot som inom Banquen hemligt hällas borde, och följaktligen företedde sig e) nägot hinder för detsammas allmängörande, om Rikets Högloft. Ständer finna för godt att derom befallning utfärda. Herr R etor 8'Iverstolpe fann sig, isynnerhet af z:ne skäl, böra tilstyrka berörde Protocolls tryckning. 1:0 För att derigenom lemna allmänheten full kännedom - Den 13 September. 327 dom af ett ärende, som genom ofullständiga och mimdre pälitliga rykten och berättelser wäckt en oroande upmärksamhet; 2:0 Att Herrar Banco-Fullmägtiges för, hällande ivid berörde tilfälle, mätte fä winna ett förtjent allmänt afseende; och z:o
Dess räkenskaper, granskade i Kongl. Kammar-Rätten för år i84o med och för år 1841 utan anmärkningar, hafva ej föranledt till någon erinran från Revisorerne. Debet. Balans från föregående året: Behållningar och Fordringar Inkomst: Statsanslag Intressen • ♦ Hyresmedel * Qvarlåtenskapsmedel Balans från föregående året: S'kuld 1,352: i,3oo: 312 — Utgifter. Underhåll och Pensioner 3,106: 3,676:16. Balans till påföljande året: Af ofvannämnde behållning till år 1842 , voro 70,169 R:dr 1 sk. fordringar hos diverse Verk och personer, samt i Banken innestående 1,077 B:dr 22 9 rst* Banko. Vid verkställd inventering befunnos säkerhetshandlingarne vara i god ordning. Upsala Kongl. Universitet. Räkenskaperna, som granskats i Kongl. Kammar-Rätten för begge revisions-åren utan anmärkningar, utvisa följande förhållande: (Se Tab. N:o 3.) Lika med hvad vid 184' åps Statsrevision ägde rum , få nu församlade Revisorer göra anmäikning vid det ofullkomliga af räkenskaperna, i hvad som har afseende å redovisningen för Akademiens utlånta kapitaler, i thy att fullständiga förteckningar eller rotlar saknas å alla de före år 18/jo beviljade lån, hvarigenom man ej blifver i tillfälle utröna, huruvida medlen uteslå emot inteckningar, borgen eller annan säkerhet. I anledning af det, genom så väl 1840 som 1841 ärens räkenskaper, ådagalagda förhållande, att stora summor i åtskilliga af Akade miens kassor, särdeles i Stipendiefonderna, ligga ofruktbara, såsom t. ri. för år 1841 i Stieglerska Fonden . 5,q34: 20. 10. i Falkenbergska Dito 2,3qé: 17. 7. i Hedmanska Dito • •• • 1,898: 42- 6. få Revisorerne fästa uppmärksamhet å nödvändigheten för vederbörande, att icke lemna något tillfälle för medlens säkra förräntande obagagnadt.
För bedömande häraf, må man ihogkomma: att Domaren på landet kan under flere veckors tid vara sysselsatt med förrättande af ordinarie Ting i annat Härad, än der ransakningen skall hållas; att rapporter kunna på en gång inkomma om häktande af flere brottslingar, hvilka skola undergå ransakning vid serskilda, ofta från livarand raaflägsna Tingsställen inom Domsagan; att Hämnden skall hinna kallas och inställa sig; att åklagaren behöfver tid att höra sig om efter bevisning samt inkalla vittnen, -och ofta är föranlåten att på stället, der brottet skett, sanda upplysningar, sk vida icke Domstolens sammanträde skalk aflöpa fruktlöst, och således ransakningen, som, derest erforderliga förberedelser egt rum, kunnat å första Tinget afslutas, i saknad deraf komma att uppskjutas till annat Ting, hvilket skulle leda både till förlängning af den häktades fängel > selid, och, vid långväga fångtransporter, till betydligt ökad kostnad lör Stats-Verket, utöfver hvad nu eger rum. Jemväl i städerna inträffar b«- 8 Lag-XJ 1 skottets Bet. Nio 33. hofvet af rådrum för vittnens och upplysningars införskaffande, ehuru i mindre nion, och någon rubbning uti hvad för Stadsdomstol finnes stadgadt synes för öfrigt icke vara af Motionairen åsyftad.
Alt prohibitiv.! laghud i bredd med penningeindragning äro verksamma medel lill myntets förbättring, derom kunna vi rådfråga erfarenheten t. ex. från 1817. Den 31 Mars sagde år förbjöds införseln af hvila bomullstyger och vissa utländska drycker. Den 30 April utkom K. M:s nåd. kungör, med varning emot öfverflöd. Samma dag utfärdades förbud mot försäljning af kokt caffe samt emot försäljning af vissa ädlare viner och utländskt bränvin, cider och porter, vid I6| r:dr bot första gången och sedermera hvarje gäng 50 r:dr, särskildt af värdar, köpare och säljare. Följden blef att cursen på namburg, som var 128 sk. nedgick under loppet af äret till 120 sk. och år 1818 till 110 sk. Förbud af denna art skulle troligtvis icke nu vinna R. Sits och nationens bifall, och då jag hvarken tror alt vår nu ägande tulltaxa hchöfvcr att vid sjelfva tullbestämmelsen undergå betydliga förändringar, och jag ej har nog kännedom om sädadane dclaljförhållanden, sorn vid tariffens uppgörande böra vid hvarje artikel tagas i beräkning, inskränker jag mig lill följande förslag: ]:o. Att Bevilln.Utsk., med fästadt afseende på det högst betydliga beloppet af varor, sorn, efter hvad nu anmärkta förhållanden antyda, under de sednare åren lill riket i oloflig väg inkommit, mätte vid tullagstiftningen föreslå så ökade controllör alt det skydd för inhemska näringar och den inskränkning i förbrukningen af utländska öfverflödsvaror, sorn samhället bär räll alt fordra äfven må blifva sanning. I afseende pi beska Ifen het en af dessa controllör, åberopar jag yttrandet i allmänt tryck af en värderad embetsman, sorn just med afseende pä naturen af, och stället för sin verksamhet förtjenar vitsord, och hvilken, ulan att i höga tullafgifler eller förbud finna villkoret för näringarnes uppkomst, likväl såsom eu nödvändighet yrkar, alt vår tullbevakning mätte erhålla en kraftfullare och ändamälsenligare organisation.
Hvad styrelsen af en sådan Magazinslnrättning beträffar, tror jag att den kunde öfverflytta* på StatsCootoiret, möjligen med till - 156 Den 2 September f, in. ökning af blott en ny Ledamot, hvars åliggande skulle vara dessa ärenders föredragning. Magazinslnrättningens betjening kunde, i mon af deras afgång eller vunnen befordran, indragas. I annat fall förenar jag mig i denna omständighet med Herr Lefrén, Friherre Cederström har väl anmärkt, at( Kongl. Majit ej äger sätta någon på en plats, som ej sökt densamma; men jag tror ett annat förhållande här skulle komma att äga rum, om Riksens Ständer vid bibehållandet af löner för MagazinsInrättningens Tjenstemän fästade det vilkor, att de skulle emottaga en annan tjenst, då en sådan stod dem öppen. Ty vid ett sådant förhåVande anser jag, att derest de vägrade e~ mottaga annan tjenst, kunde den nu ifrågavarande lönen indragas, Herr H,jertnl D,et är endast i anledning, nf de discussioner, sorn förevarit rörande Embetsoch Tjenstemännen vid Magazinslnrättningen, sorn jag gnhåller få nämna några ord. Jag instämmer uti Friherre Cederström* åsigt, att då Magazinslnrättningen ej är på Stat, ej är ett sådant verk, hvars Embetstnän gro försedde med Fullmakter, utan endast med Constiiutorisler, och då de bäst varit i tillfälle att se, det verket ej med dess förvaltningssätt i längd skulle blifva beståndande, finnes ingen rättsgrund, sorn ålägger Staten, att belasta sig med deras pensionerande. Likväl är jag med Herr Lefrén öfvertygad, att något afseende bör göras på det tillstånd, hvaruti de komma genom inrättningens upplösning, men icke n*\ Den 2 September J, m, 157 got sådant afseende, som kostar Staten allt för mycket. Jag hade trott, att de borde sättas på half lån, intill dess de kunna placeras på andra Verk, och jag kan ej dela Friherre Cederströms mening, att Grundlagen lägger något hinder för det vilkoret, att de skola ingå uti andre tjensiebefattningar, om de vilja behålla lönen.
StatsUtsk. har ingalunda visat sig njuggt emot undervisningen i allmänhet, hvarom de många anslag, som på denna hufvudtilel blifvit beviljade, nogsamt bära vittne, men StatsUtsk. har icke ansett sig böra tillstyrka det af motionären begärda anslag då frågan befunnit sig uti ett aldeles outredt skick, och aldra minst nu, då frågan är beroende af Regeringens pröfning; och jag hemställer, om det kan vara rätt att utan den minsta ledning för sitt omdöme tillstyrka beviljandet af en summa, som man icke en gång vet om den räcker till eller är för stor, och det pä en tid, då Konungen sannolikt snart afgör frågan i sin helhet, och då kanske framlägger en helt annan siffra? Hr Bråkenhjelm har visserligen yttrat att R. St. skulle visa sig afviga emot den ifrågavar:de saken i fall icke återremiss nu beviljades, och i fall icke R. St. ansloge en summa af 10,000 R:dr att ställas till Konungens dispos. i detta fall, men jag tror, att hvar och en, som med upmärksamhet genomläser StatsUtsk:s utlåt., skall finna ali Utsk., långt ifrån att vara afvigt sinnadt, tvärtom har yttrat sig ganska fördelaktigt öfver seminarierna och skolorna i allmänhet. StatsUtsk. har sagt att det icke anser det vara lämpligt Den 22 April f. rn 313 ali mi ingå i bedömande af organisationen eller något annat sorn rör skol-frågan, och hvad seminarierna beträffar, så har Utsk. erkänt nyttan af dessa anslalter, men ansett denna fråga endast i sammanhang med den öfriga regleringen böra behandlas. Frågan är således af SlatsUlsk. icke afslagen, utan blott upskjuten, och jag tycker att de Hri, som ifra för denna fråga, hade bordt vara dermed nöjde, då de icke ens så mycket utredt frågan att de kunna upgifva hvilka anslag de sjelfve anse vara erforderliga eller lillräcklige. När frågan nu befinner sig vili ett så fullkomligt outredt skick, kan jag icke finna något skäl för återremiss, utan förnyar min anhållan om bifall till denna punkt af Ulsk:s utlåt.
Jag anser delta vara mycket nyt' tigare, än att fattiga Handtverkare nödgas isoieradt krassla sig någon tid fram, för att slutligen falla fattigförsörjningen lill last; likasom jag anser det vara förmonligare, att den person, som, i brist på penningar, icke kan förskaffa sig, och ännu mindre väl sköta egen jord, hälldre brukar andras. Åf alla dessa skäl anhåller jag hos Herr Grefven och Landtmarskaiken om proposition till bifall å denna §. Herr Hjerta: Jag tror, att jag fattat §. sådan den är, i följd hvaraf jag gör mig Den 12 November e. m. samma begrepp, som Herr Ribbing, om en Mästares rättighet, att taga Gesäller till biträde i sitt handtverk , äfvensom andre Handtverkare i ändamål att fullborda eil sådan handaslöjd, hvartill fordras alla Handtverkares handläggning. Således äger en Skomakare, som sjelf ej vill göra skopinnar, rätt att antaga i sin tjenst en person, sorn kan förfärdiga sådane. Att en Vagnmakare i en Småstad, hvarest endast finnes en Målare och en Gelbgjutare, hvilka håda göra dåligt arbete, kan få taga en duglig och skicklig Gesäll ifrån en annan ort i dessa yrken, oell sålunda undvika att begagna sig af de Handtverkare, som vunnit Burskap , men göra dåligt arbete, det är nyttigt och fördelaktigt; men hvad som finnes tillstyrkt uti senare Momentet kan jag för ingen del godkänna , emedan jag anser det vara högst skadligt. Våra handtverks bestånd grundar o O sig hufvudsakligast derpå, att hvar och en är sin egen; och jag tror alltså, att det rättaste blir, att hvart och ett handtverk är för sig, och icke flera förenade. Skulle senare Momentet bifallas, så fruktar jag den möjligheten, att personer, sorn hade förlag, men icke förstodo att sköta det, sammanslogo haildtverkerierne i våra Småstäder; bestämde prisen; föllo i lättja och vällefnad; banque routerade; och släpade en mängd arbetare med sig i sitt fall. Til! förekommande deraf, anhåller jag, att §. må fördelas uti 2:ne propositioner.