Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här har jag stått hela timmar – den enda betraktande lätting jag kunnat märka – drömmande öfver den sysselsatta skaran, som rör sig för min blick, och har lärt mig att ej undra öfver deras ifver, öfver den uppmärksamhet, som spänner alla deras muskler, öfver deras käcka, djupa, liksom efter vinst spejande blick, då jag betänkte, att ett ord, ett handtag, ett par rader skickar seglare öfver alla haf och kanske i ödemarkens djup lastar kamelen – öknens skepp, såsom Araben honom kallar. För att fatta hvad Börsen är, bör man betrakta Themsen, säkerligen den rikaste af floder, och hvilken, om han tillslöt sin välsignade källa, snart skulle lemna London en hop af ruiner. Mängden af skepp, vaggade på dess bölja, bildar så långt ögat kan följa dess krökningar, en tät skog af master. Jag har farit den öfver en half Svensk mil utföre; och öfverallt är samma skådespel. Mot slutet af staden ligger den så kallade Londons Docka, en ofantlig Bassin, eller rättare tvenne, som få sitt vatten ur floden, färdiga sedan 1802, ämnade för inoch utlastande skepp, af hvilka tvåhundra i den största lätt kunna få rum, omgifna af ofantliga magaziner. Det största är 160 fot bredt och 762 fot långt, och ensamt ämnadt till förvarande af Tobak. En hel generation skulle der kunna stoppa sin pipa. Det är en nyhet för Brodren Tr. – Dockorna för Westindiska handeln ligga längre bort, och äro ändå större. Dem har jag ännu ej sett. – Så mycket – af en Idiot – om den stora rörelsen i London. Rörelsen i smått, på gator och torg, af denna folkmängd, som enligt förmälan, årligen äter upp 1 ½ million slagtkreatur, och sköljer ned dem med porter och öl i förhållande (jag har nyss sett det största bryggeri i London) och sedan ej underlåter att taga sig motion – är ej mindre förvånande. Det hvimlar, som i en myrstack. Det är en egen konst att gå på Londons gator och göra sin väg i verlden. Konsten är att följa med strömmen.
Af en reservation inhemtas, att afdeln. af Bevilln.Utsk., som beredt detta ärende, föreslagit en annan grund för utgörandet af denna afgift, nemi. efter en lämplig classindelning af de värdigheter, hvarå fullmagt erhålles, då deremot Utskrs betänk. utvisar, att Utsk. utgått från den grundsats, att bevilln. å karaktersfullmagter bör utgå med en årlig viss proc. af beloppet af det stämplade papper, hvarmed dylika fullmagter blifva belagda. Hvilket af dessa alternativer, som varit det rättaste, är svårt att bedöma, då Utsk. icke uppgifvit afdelnrs förslag, hvaraf man kunnat se, huruvida classindelningen varit bättre eller icke. Emedlertid ser man af betänk., att Utsk. utmärkt, hvad som förstås med karaktersfullmagter, nemi. sådana fullmagter, öppna bref eller resolutioner på karakter eller namn, heder och värdighet af embete elier tjenst, med hvars innehafvande icke åtföljer lön på stat elier bestämd tjenstgöringsskyldighet. Jag kail 1S H. 3a Den 11 Oetohcr. icke frångå, att detta bestämmande är skäligen karakterislikt och tyckes vara begränsadt vid tillämpningen; men här uppkomma dock flera tvetydigheter, hvaraf jag blott vill nämna ett par. Efter det stadgande, att en fuflmagt, hvarmed icke följer tjenstskyldighet, skall åläggas bevijln. såsom karakter, frågas, huru Excellencer skola anses, sorn erhålla fullmagt på en sådan värdighet, då ett motsvarande embete på stat numera icke finnes. Deremot vet man, alt det är en titel, som åtföljer vissa högre värdigheter. Det är oundvikligt efter våra statsformer, att de högsta embeten skola vara bekladda med en sådan värdighet; men är detta oundvikligt, så tyckes det vara mot principen, att för sådan värdighet skall erläggas bevilln. Jag skulle derföre tro, alt, till förekommande af villrådighet vid tillämpningen, det vore nödvändigt, att Ulsk. närmare uttryckte sin mening i detta fall.
Hvad åter beträffar frågan, huruvida detta ärende skall hvila på bordet, så, enär sådant blifvit begärt, lärer det icke kunna förnekas; och ehuru jag tror, att detta ärende icke vidare behöfver komma under Ridderskapets och Adelns öfverläggning, då det en gång är vordet afslaget, anser jag mig likväl böra erindra, att det icke kan förekomma i eftermiddag, emedan då ej är något nytt Plenum, utan endast ett fortsatt. Att detta ärende således skall hvila till nästa Riksdag, lärer säga sig sjelft, emedan det å nyo blifvit så sent väckt, att Riksdags-trumpeten skallar ' till Riksdagens afslutande, och i och med detsamma anses frågan vara afslagen. Den 21 December f. m. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag kan ej instämma deruti, att örn denna fråga kommer att hvila till nästa Riksdag, densamma derföre skall anses vara afslagen. Frågan kan ej förekomma vid nästa Riksdag på annat sätt, än genom en ny motion, men icke kan den anses afslagen, för det Riksens Ständer ej medhinna i hela dess vidd granska densamma. Herr Rosenblad: Jag vill blott nämna att förhållandet blir enahanda, om frågan hvilar till nästa Riksdag, elier om Ridderskapet och Adeln afslår densamma. Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Herr Rosenblad önskade, att både StatsBancooch Lag-Utskottens förevarande Utlåtande och äfven Bonde-Ståndets ProtocollsUtdrag sktdle hvila på hordet till nästa Plenum. Herr Rosenblad: För att lättast komma ifrån alia disputer, var det verkeligen min begäran, att så väl Utskottens i frägavarande Betänkande, sorn Bonde-Ståndets ProtocollsUtslag skulle hvila på bordet till nästa Plenum, och hvaruti Herr von Hartmansdorff äfven instämde. Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att den af flere Ledamöter sålunda gjorde anhållan, att Utskottens Utlåtande och Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag måtte ytterligare hvila på bordet tili nästa Plenum, icke kunde, enligt 4 9 §•
Herr Rundbäck talar om statsverkspropositionens » märkvärdigheter », men man skall ock i hans yttrande finna en passus af mer än vanligt remarkabel beskaffenhet. Han inlåter signämligen i inledningen till sitt yttrande på det politiskt-parlamentariska diskussionsområdet och söker med en säll-spord sakkunskap och skarpblick förklara remissdebattens betydelse hos oss och hvarför icke här åt densamma till-mätes samma vigt som i andra länder. Synnerligast nu, då vi ju befinna oss i ett slags nytt politiskt skede, måste det alltid vara af intresse att de mer märkliga politiska spörsmålen erhålla belysning, särdeles då den kommer från den dominerande sidan, och vi bereda helt säkert våra läsare en stor och angenäm njutning genom att återgifva de djupsinniga betraktelser, som herr Rundbäck framställer rörande den ytterst intressanta frågan. Han yttrade: » Det är ett förhållande, som utbildat sig till sedvana, att vid remissen af Kongl. Majrts proposition angående statsverkets tillstånd och behof representanterna uttala de intryck, de erfarit vid studerandet af detta digra opus. Detta förfarande anser jag för min del vara ganska klokt och ändamålsenligt, ehuru jag dock icke vill tillmäta det den betydelse och den vigt vissa personer dervid velat fästa, nämligen att en dylik diskussion här skulle i någon mån motsvara de adressdebatter, som i vissa representativa församlingar, i stater med parlamentariskt styrelsesätt, vid kammarsessionernas början merendels förekomma, då man uttalar sig öfver budgeten och regeringspolitiken i allmänhet. Hvarför icke remissdebatten hos oss kan få samma vigt och betydelse, torde härleda sig deraf, att man hos oss vid remissen af statsverkspropositionen mindre vänder sig till regeringen än till Stats-Utskottet, der alla dessa millioner sedermera skola skiras och dryftas. Från den sidan sed t har jag dock hört sägas, att alla yttranden vid remissdebatten skulle vara öfverflödiga och icke tjena mycket till, enär det värda Stats-Utskottet ändå icke lärer underlåta att uppmärksamma hvad uppmärksammas bör.
N:o 218, ang:de en gratifikation åt Hr Statskommissarien O. F. af Sillén. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, sammansatta Bankooch Lag-Utsk:ts den 6 dennes bordlagde Mern. N:o 6, i ani. af Riks-Ståndens beslut öfver de af Utsk:t framställda förslag rörande lag om enskilda banker utan rätt att utgifva egna banksedlar. Föredrogs och bifölls sammansatta Bankooch Lag-Utsk:ts den 6 dennes bordlagde Mern. N:o 7, ang:de särskildt arfvode åt den person, hvilken, i egenskap af sekreterare, biträdt Utsk:t. Anmäldes och bordlädes Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 79, i ani. af motion om förändring i lagstiftningen rörande äktenskapsförord samt mannens målsmansrätt för hustrun. Den 10 Nov ernber. Justerades 3 prot.-utdrag för detta plenum. 239 R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 2 e. m. In fidem, 0. Brakel. Tisdagen den IO November 1863. Plenum kl. 2 e. m. Föredrogs ett från Hederv. Bonde-St:t ankommet prot.- utdrag N:o 528, innehållande, ibland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Bonde-St:ts beslut öfver Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 39, i ani. af motioner om förändrade stadganden i afseende å frejdebetyg. Begärdes på bordet. Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 6 och 7 dennes bordlagde Utlåt. N:o 215, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. i fråga om försäljning af nya varfvet vid Göteborg. Gr. Mörner, Carl Göran: Emedan Utsk:t i sitt Betänk, hänvisat till K. M:s Propos. i ifrågav:de ämne, har jag genomläst densamma, och dervid funnit att K.
Sorn sådan har densamma af ConstitutionsUtskottet blifvit behandlad ; och som sådan år den af mig och några andra ledamöter hår bedömd. Skulle den nu få anses sådan, så kan saken i dag afgöras , med bifall eller afslag, efter som Höglofl. Ridderskapet och Adeln finner; men blir åter andra sidans mening, rådande , så blir följden helt annan. Af de arne ledamöter , som egenteligen yrkat återremiss, har Grefve von Schwerin förklarat, att så snart formen blir uppfylld, skall han göra sig ett nöje att bifalla saken; och om jag fattat Friherre Anckarsvärd mening rätt, så år han ingalunda •mot taken, utan blott emot formen; men till Den 19 Martil» dessa ledamöter ville jag gerna hemställa, om det också år så alldeles ratt, att uppoffra saken för formen ; hvilket hår år fallet ; ty skall constitutionelia formen uppfyllas, då år också saken de facto afslagen för hela 5 åren; hvilket likväl må hända, icke år dessa vårda ledamöters afsigt. Jag tillstår att denna eonsideration ingår icke för ringa del i mitt sätt att se och bedömma frågan: och jag tror att den också förtjenar att till sitt värde öfvervägas. Herr von Qvanten , Carl: Den varma tillgifvenhet och undersåtliga vördnad för vårt höga Konungahus, som år oskiljaktig från hvarje Svensk representant , bör äfven skydda mig» att ej blifva misskänd, såsom den der ej med Slöje skulle gå Hans Maj;ts proposition till mötes , om jag också ser den ur en annan synpunkt ; synnerligast då ingen egentligen kan hafva att invända emot saken, det år således blott mot formen ; min pligtkänsla affordrar niig detta yttrande, Når Grundlagen tydligt utstakar huru Regeringen så vål vid Konungens höga närvaro som under Dess frånvaro skall vara sammansatt, så förstår jag ej huru ändring i detta stadgande kan åga rum, utan rubbning af Grundlagen; och huru denna fråga i Ståndens Plena kan af göras, utan ConstitutionsUtskottets bestämda yttrande.
M 19, i anledning af motion om rättighet att i brottmål svara genom fullmägtig; bifölls. M 20, i anledning af motion om förändrad lydelse af vittneseden; bifölls. M 21, i anledning af motion om förändrad bestämmelse i afseende på qvittning af rättegångskostnad; bifölls. M 22, i anledning af framställda förslag angående förändradt sätt för doms eller utslags utgifvande i Rådstufvurätt och hos Öfverståthållare-embetets kansli; bifölls. M 23, i anledning af motion om förändrade föreskrifter i afseende på sättet för kommunikation af besvär, som blifvit till Hofrätt ingifna; åter - Prot.-Uldrag den 7 Mars 1866. 193 återremitterades; och skulle diskussionsprotokollet i ärendet Utskottet meddelas; M 26, i anledning af motion om dödsstraffs verkställande medelst fallbila; bifolls M 27, i anledning af motion om förändrade bestämmelser i afseende på universiteternas disciplinära domsrätt öfver de studerande; lif olis; och M 29, i anledning af motion om ändring i kyrkolagens föreskrift rörande tiden för barnaqvinnas kyrkogång; biföl/s; hvarförutan samma Utskotts Memorial JVs 30. i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande JW 14, rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om ny förordning angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; lades till handling ar ne; och M 31, i an’edning af återremiss utaf Utskottets Betänkande M 8, angående motion om förändring af lagens stadganden om giftorätt i bo. Jemte det Ståndet förklarade sig ogilla Betänkandet M 8, lades så väl detsamma, som nu föredragna Memorial till handlingarna. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkandeu:
Vi deremot ega icke en enda sappörsoldat, ty, ehuru det kompani, vi hafva, bär namn af sappörkompani, så är det dock egentligen ett pontonnierkompani, och skillnaden mellan dessa båda och deras tjenstgöring är ganska stor. Att den indelta arméens soldater skulle kunna användas helt tvärt som sappörer, innebär en komplett orimlighet, emedan en sappöreller pontonniertrupp, för att vara duglig, måste öfvas ojemförligt mycket mera än som kan vara tillfälle med den indelta soldaten. En sappör måste öfvas äfven till sjöss; han måste vara så pass kavallerist, att han kan sitta till häst; han skall äfven vara en skicklig artillerist, och han skall andt ligen vara bildad som soldat i allmänhet. Det torde således inses, att det är alldeles omöjligt att under fortgången af ett fälttåg bilda en sappörtrupp, och jag vågar derföre, i likhet med den siste värde talaren, anhålla, det R. o. Ad. ville, med afslag å Utskits framställning, bifalla K. Propos. i ämnet. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Det är verkligen med en viss förundran man erfar det motstånd, som frågan om anslag till detia ändamål möter vid hvarje Riksdag, då den framställes. Man skulle nästan kunna tro, att Sverige befinner sig i ett undantagstillstånd, då vi tro oss icke bthöfva ett vapen, som inom alla andra arméer i bela verlden anses oumbärligt. Om vi då först betrakta vår krigsteater vare sig öster eller vester om Östersjön, så finna vi densamma öfverallt genomskuren af stora sjöar och strömmar, hvilka vid ett fälttåg hastigt måste öfvergås, såvida icke 90 Den 11 April e. m. hela vår krigsplan skall öfverlemnas åt slumpen. Så upfattas saken äfven af Ryssland, som f. n. bar 12 bataljoner sappörtrupper af 1,000 man hvardera; vi deremot 200 man med en materiel, som möjligen räcker till att slå en bro öfver Norrström.
Tersmeden återremiss af §:n i dess helhet och äfven af Gr. af Ugglas att §:n i dess helhet måtte bifallas, men med updrag för BevillmsUtsk. att vid afgifvandet af sitt sednare Betänk, i ämnet iakttaga de rättelser, som erfordrades i följd af skrifeller tryckfel; men att då särskilde propos:r blifvit begärde å de delar af §:n, uti hvilka misstag blifvit upgifne eller anmärkte, B. o. Ad. torde finna att särskilde propos:r borde göras först till bifall, rättelse eller återremiss i afseende på dessa delar och sedermera till bifall eller återremiss å de öfriga delarne. Eopades Ja. Hr Gr. O Landtm, framställde sedermera att i afseende på afgiften för Aktörer och Aktriser m. fl. blifvit anmärkt endast ett skrifeller tryckfel, hvarigenom för 4:de klassen å sidorne 4 och 5 afgiften blifvit utförd med 3 Edr 7 öre, i st. f. 3 Rdr 75 öre, samt att enär detta uppenbarligen utgjorde tryckeller skriffel, E. o. Ad. torde bifalla den yrkade rättelsen. Eopades Ja. Vidare framställde Hr Gr. o. Landtm, att i fråga om den för Fiskare i 7:de klassen af Utsk. med 2 Rdr utförde afgiften, Frih. Alströmer yrkat den rättelse, att denna afgift må utföras till 1 Edr 85 öre; hvarefter propos. till bifall å Utsk:s förslag i denna del framställdes och besvarades med Ja. Den sedermera till bifall å 10 §:n i öfrigt framställda propos. besvarades med starka Ja, blandade med Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. 10:de punkten, ang:de §:n 19.
Kanslers-befattningen vid Universiteten skulle först vid nu varande innehafvare» afgång öfverflyttas på Ecklesiastik-kollegii Irsta afdelning. II) af hr Bibbing, Arvid. Denne motionärs förslag, hvilket åsyftar inrättande af ett Eckiesiastik-kollegium fiir kyrkooch undervisnings-ärendens behandling, är grundad pä samma skäl, sorn, i fråga om nämnde ärenden, blifvit af hr ron Hartmansdorff fullständigt utvecklade; och har hr Ribbing, ti’l ådagaläggande af bchofvet utaf en E c kl e.-ia-tik-ö fversty reis e, särskildt fästat lith. lill R. «/. Bese.- och Ekon.-Vtskottets Betänkande, JV:o 117. uppmärksamheten på angelägenhet en att förbättra folk-undervisningen, hvilken, oaktadt de betydliga anslag, som derför blifvit anvisade, enligt sakkunnigt» mans vitsord, vore i särdeles bristfälligt skick; hvarjemte hr Ribbing åberopat att föredraganden för Ecklesiastik-ärenderne funnit ett sådant embetsverk nödigt, enär chefen för Ecklesiastik-departementet uti ett deni) November 1847 till Kongl. Maj:t aflåtet underdånigt memorial, bilagdt Kongl. Maj:ts i samma månad till Rikets Ständer äfgifna Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, föreslagit inrättande af en centralstyrelse för undervisnings-ärenden, hvilken framställning Kongl. Maj:t låtit Sig föredragas, men förklarat Sig då ej vilja till Nådig pröfning upptaga. Herr Ribbing har i sin motion föreslagit: »att en central-myndighet, under namn af Ecklesiastik-kollegium, eller något dylikt, inrättas, bestående af en lagfaren ordförande, en universitets-, en skol-lärare och två andra ledamöter, eller måhända bättre, efter Konung Gustaf II Adolfs och hans •
Duchesse, Prlncesse, M o s c o v l t e, Marcelllnes, siden till täcken o c h flaggor m. m. portooch tullfritt till h e m m e t. — Dubbelt porto till Schweitz. G. Sennebergs Siden-Fabrik, Zuricb,. (K. &amp; K. HofleverantSr.) mig mina böcker, mitt arbete minnen. » O m d e m har du aldrig berättat » Nej, jag du skall förstår kanske hvad göra det en de fallande gång, bladen det » Ah nej. » Ja, men om deras hör det. » på ett d ö d t sätt. prassel. Ruth, tycker inte Jag » Men du men nu förrän jag. En Och dit. känna och tänka som — mål, som Hon ha stod glänsande där och inte jag inte sommar Den, vissna och tyna gröna skall jag, var nöjd. ett tyckte dimmorna den af. smekande skuldror » Jo, eller passa sina tunnas ut i flesta, händer o c h sade j a g tror, på Ruth " Walde n ä r m a r e, att hon ställde Detta Hon den unga slippa att förtorkade på att falla till D e t är » Men har du Hanna » Ja, lät det marken och solskenet i själf, blifvit för — ställde som skulle frostbitna, Jag tror u n g d o m s m o d e t s selilla t a n t, » hon, finge gärna höstsade Ruth, » du.
På dessa skäl och då, efter Utskottets förmenande, de omständigheter, hvilka blifvit anförde såsom anledningar Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 326, 7 till ytterligare uppskof, icke äro af flen vigt, att de böra å fattande af beslut i, ämnet ega inflytande, finner Utskottet sig icke ega anledning frångå dess förut yttrade åsigt, att nödiga åtgärder nu böra vidtagas, för alt ändtligen utföra oftaberörde, af så väl Konung, som Ständer, förut till principen för rigtig erkände förändring, hvarigenom ett stort och vigtigt steg jemväl är taget till beredande af större enkelhet uti Sveriges invecklade beskattnings-väsende och redogörelse-verk. Vidkommande anmärkningarne emot detaljerna af Utskottets förslag; så anser Utskottet sig, för mera redighet, böra dem serskildt för hvarje punkt lill besvarande upptaga; ad) Anmärkningen att förslaget icke uttrycker, huruvida den lill kyrkorne anslagne tionde är inbegripen, anser Utskottet sakna skälig anledning, enär Utskottets hemställan innehåller, att den afser indragning af alla indeldta räntor och kronotionde, som äro anordnade till aflöning samt serskilda Verk och inrättningar, med flera behof, vid hvilket förhållande den till kyrkor anslagna tionde, hvilken, enligt hvad Utskottet inbemtat, i alia delar af Riket inbegripes uti den tionde, som uti Kronans räkenskaper ingår och efter behöriga dispositioner afföres, icke mera än andra anvisningar behöft serskildt omnämnas; och har Utskottet äfven ansett lämpligast att, så mjmket som möjligt, generalisera uttrycken, enär vid anslagens specificerande uteslutande lätt kunde inträffa. För skälen dertill, att vissa räntor för närvarande blifvit undantagne, bar Utskottet förut redogjort, och tror dem vara giltige. Förslaget utvisar för öfrigt, att afsigten ingalunda är, att dessa undantag skola fortfara, utan deremot upphöra, så fort sådant, med iagtlagande af yederbörandes rätt och nödig utredning, låter sig göra.
Fonden till utlåning mot inteckning i fast egendom, deruti inberäknadt beloppet af de från Banken utgifna ännu oguldna lån mot återbetalnings-skyldighel i silfver, hvilka följaktligen, i mån som de inflyta, till denna låne-fond ingå, är bestämd till 9,750,000 R:dr, hvaraf tillhandahållas 8.475.000 lt:dr för inteckningar i egendom å landet och 1.275.000 R:dr för inteckningar i hus och jord i städerna utom Stockholm, likväl med åliggande för Fullmäktige, att innehålla af landtlästighets-fonden 525,000 R:dr under innevarande år och 225,000 R:dr under hvartdera året 1858 och 1859, samt af sladsfastighets-fondcn 50,000 R:dr, allt Riksmynt, under livart och ett af åren 1858, 1859 och 1800. Mom. 2. Vid denna belåning gälla följande hufvud sakliga bestämmelser: a) Hvar och en i Sverige bosatt och under svenska lagarne lydande medborgare är berättigad, att af låne-fonden erhålla delaktighet, då den erbjudna panten finnes med författ ningarne enlig och innebär den för Banken nödiga säkerhet. b) Grunden för låne-summans bestämmande blifver 1850 års laxerings-värde, enligt behörigen styrkta utdrag af vederbörandes taxerings-längder; och må, efter pröfning i hvarje särskildt fäll, hälften af detta värde kunna såsom lån meddelas, Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. mot pant af fast egendom på landet samt stads-jord, men allenast en tredjedel af samma värde mot pant af hus i städerna utom Stockholm; dock under iakttagande, att maximi-summan för låntagare ej i något fall får öfverskridas. Är pant, derå lån sökes, besvärad med inteckning, egande förmånsrätt framför det sökta lånet, afdrages beloppet af samma inteckning jemte 5 års ränta derå från den del af taxerings-värdet, hvarutöfver lån icke får meddelas. c) Af denna fond må högst 6,000 R:dr Riksmynt till en låntagare utgifvas.
Upplysningsvis vill jag meddela, alt 2 elever hafva vid min jordbruks-skola betalat 200 r:dr b:co för sig om året, sä alt Hrrme torde finna alt det ej varit för mycket. Gr. Mörner: Gr. Platen har fästat sig vidden omständigheten alt föreskriften för de smärre landtbruksskolorna i allmänhet kan vara eluderad derigenom, alt man icke, som första meningen var med detta anslag, anskaffat en egendom till något bestämdt pris (jag tror det var 20,000 r:dr), utan att enskilde personer lemnat egendomar mot rättighet för dem att åtnjuta statsanslaget af 1000 r:dr och med skyldighet att skaffa undervisning i de delar, som skola vid instituterna meddelas. Jag får bekänna, att med största möda lyckades det omsider förl. år först, att i Kronobergs län få en skicklig landtbrukare, som ville på sådane vilkor öfvertaga institutet, att han mot 1000 r:dr i lön iklädde sig de skyldigheter, som äro föreskrifna och grundade på ett af landtbruks-akademien uppgjordt schema, som K. M. befallt skola vid dessa skolors inrättande tjena till efterrättelse. — Frih. Raab har ganska rikligt anmärkt otillräckligheten af 1000 r:dr och att en sådan person ej kommer långt dermed i afseende på undervisningen. Också har man i Kronobergs län mäst inskränka sig endast till rättare-elever, hvilkas antal är, om jag minnes rätt, 12, hvilka årligen betala 33 r:dr 16 sk. b:co, och undervisningstiden räcker i 2 år. Jag förmodar alt Gr. Platen ej med den yrkade återremissen åsyftar någon förändring i den af K. M. redan fastställda pia - 368 Den 24 Mars. nen för dessa skolor; och då delar jag gerna de Hrr:s ta«k3, som yrkat återremiss, om dermed kunde vinnas ett högre anslag, hvilket är af största behof påkalladt. För öfrigt behöfver jag ej vitsorda dessa skolors ändamålsenlighet, och att vi med största nöje omfatta dem i landsorterna. Frih. Palmstjerna: