Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag behöfver icke här upprepa hvaa som blifvit offentliggjordt af redr rika Bremers historia; det kan icke vara okandt för någon svensk, som iihkar sitt folk och de mäktiga andar, som fört det framiit. J a g vill blott erinra, hurusom E ' redrika Bremer efter en olycklig barndom förnötte sin ungdom i tvifvel och förtriflan under fåfängt sökande efter ljus ocli klarhet öfver förh %allandet mellan Gud, människorna och naturen så val som öfver sin egen lifsuppgift; hiis Iion slutligen ksmpade sig fram, ej till klarhet, men till undergif venhet, åt ervann en viss inre jämnvikt, började skrifva och slutligen framträdde sasoni författarinna. Inom kort gåfvo henne de första ~Teckiiingarne iir livardagslifvetr i synnerhet början af .Familjen H., namn och ryktbarhet i Stockh~lmsva~lden. Betecknande ar å ena sidan formen af denim 1i5.11- ning sådan. den visar sig i Brinkmans första bref, samt å den andra Fredrikas satt att upptaga hyllningen, Iivilket framgår af ett bref till den i Kristianstad bosatta systern samt af hennes svar till Brinknian. * Brinkinan skrifver den 6 dec. 1830: Ej utan friilrtan att, såsom en objuden gast, finnas något oblyg och tilltagsen, griper jag i detta ögonblick till pennan för a t t uppvakta en älskvärd och förtjusande s %ngmö, som visserligen ej kan nedlåta sig till e3 personlig bekantskap med alla dein, som hennes snille ingifvit vördnad och beundran. Också har min önskan hittills ej gått längre, än att den obekante. måtte af en bekant vän införas hos den berömda okända, och min ädle F r a n d n har lofvat mig denna vlnskapstjanst rs2 snart omständigheterna torde sådant medgifvai. Xen i snillets och hjärtats viktigaste angelägenheter kan man siillan lita på nagon aniiau an sig sjalf, ocli således täcktes ni förlåta min ömma, kanske alltför.
Anmälande Strinnlund derjemte, att lian af sjukdom varit hindrad att öfvervara frågans afgörande i Utskottets plenum; hvarförutan David Andersson åberopade de skäl han anfört i sin, emot 6:lo punkten här ofvan intagne reservation. af Riksdagsfullmäktigen Per Persson från Örebro län: »Jag anser, i likhet med hvad Kongl. Maj:t, uti dess nådiga proposition, föreslagit, eller 4000 R:dr, lill stipendier åt utmärkte yngre Akademiske lärare uti Upsala och Lunds universiteter hade bordt varit, tillräckligt, hvilket Statsrådsprolokollerne häröfver vidare redogör.» Vid 12:te punkten, af riksdagsfullmäktigen David Andersson från Hallands län, hvilken, såsom sin reservation, åberopade ulgiftsafdelningens förslag till betänkande, af följande innehåll: * »Utskottet medgifver väl alt den aflöning, som ifrågavarande tjenstemän, i och för sina befattningar vid bibliotheket åtnjuta, icke äro stora; men då samma befattningar, enligt hvad af de, till ärendet hörande, Utskottet tillhandakomne handlingar, innehålla, tillåta innehafvarne att derjemte bestrida andra akademiska tjensler, hvilket ock hittills ägt rum, samt dymedelst förskaffa sig inkomster, anser Utskottet, med fästadt afseende äfven derpå, att lönerne blifvit, till nu utgående belopp, bestämde vid den helt nyligen, eller i slutet af år 1818, för universitetet fastställde stat, sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall å den, af så väl Kongl. Maj:t äskade, sorn af enskild motionär föreslagne, lönetillökning för bibliothekarie!! och öfrige tjenstemännen vid universitetsbibiiotheket i Lund.» Vid 13:de punkten, af grefve Mörner, C. G.: »Efter pröfning af' förhållandet med professorernes löner vid universitetet i Lund, funno Rikets Ständer vid sisllidne riksdag sig icke i tillfälle, att bifalla den af Kongl. Maj:t dä gjorda framställning af sådan lönetillökning, som genom enskild motionär nu blifvit begärd.
Hufvudsakligen förekommen af Herr Tham i besvarandet af de anmärkningar, som blifvit framställde, angående Jernbrukens beskattning, får jag blott förena mig med honom i denna del, med det enda tillägg, att om man äfven tager i betraktande den tull, som är lagd på jernexporten, skall man, vid sammanräkning af jernhandteringens alla skatter, icke finna denna närings belägenhet så afundsvärd, som man föreställer sig. För öfrigt, då jag förmodar att återremiss kommer att aga rum, anhåller jag, att få fästa Utskottets uppmärksamhet på nödvändigheten af ett förtydligande i 1823 års stadgande om masugnar, emedan det visat sig, att ägare af masugnar ofta blifvit besvärade med anmärkningar från KammarRätten, som tolkat stadgandet tvärt emot TaxeringsCommitteerne. Utskottet har väl äfven åsyftat ett sådant förtydligande, men jag skulle tro, att ett ännu närmare bestämmande erfordras i redactionen. Utskottet har nemligen föreslagit den ordalydelsen: ”Masugnar och andelar deruti, hvilkas tillverkning försäljes, så vida de nemligen icke ”ingått i värdet af den egendom, hvarun”der de lyda.” Jag får likväl härvid anmärka, att Masugns-rörelsen ofta är ett ganska svårt onus för de StångjernsBruk, som äro grundade på egen tackjerns-tillverkning. Deras tackjern blifver ej sällan dyrare än det, som köpes från Bergslagerna; mendet Den 3o Mars f. nr. 287 oaktadt skulle väl någon gång kunna hända, att ett sådant Bruk, i följd af flere förefallande omständigheter, skulle kunna sälja lill en granne något parti tackjern, för hvilket Masugnen således borde uppskattas, I sådant fall skulle jag anse rättvist, om författningen föreskref, att det verkliga och lätt controllbara 'tillverknings-priset foges till grund för beräkningen af Bevillningen, som då skulle bestämmas till vissa procent af öfverskottet mot tionde-jernspriset, och ej, såsom nu sker med StångjernsBruken, en viss del af Hammarskatts-jernspriset. ovilkorligen anses som behållen inkomst, det må vara det eller icke.
Kom väl aldrig och oroade. Var bara på genomfart; har så svårt att gå förbi andras fönster. Domherren in. Se der är far. Guds fred! Mened är inte barnsaker, det inte. Kommer farfar hem så tar väl fanen vid honom! Gud välsigne Er, mina barn! Jag har så mycket förrättningar så jag kan inte stanna hos Er: alldeles omöjligt, be mig inte, det lönar inte mödan, nej för all del, nej; håll mig inte qvar! Jag kommer igen en annan gång när jag får bättre om tid. Farväl mina dufvor, farväl farsgubbe. Går. STEN till domherren. Har den stollen talat sant? på den förlorade hemligheten? Ja, han gjorde det. Aflade han eden DOMHERREN. STEN. Fädernas missgerning inpå barnen. DOMHERREN. Ve oss! Ve dem. Nu stannar Sten? STEN. O! jag var bunden med gullband och gyllentråd, men nu är jag ankrad med jernkedjor. Scen X IV . DE FÖRRE. GERHARD. GERHARD. Om förlof, Domine! Ålderman sände mig att söka mäster Sten. Han är här. STEN. Hvad vill I mig? GERHARD. Svåra ärenden; mycket svåra ärenden. Och alltid fastnar litet hår på käppen som slår. Ålderman Jacques ber helsa att mäster Sten som förlupit sitt arbete och aktat för ringa att tjena vid Stenbrottet, en högst vigtig befattning, är sitt mästerskap förlustig och att han numera kan räkna sig till gesällernas lag. DOMHERREN. Har I något vidare i den angelägenheten att förkunna? GERHARD. Nej, Ers Nåd. DOMHERREN. Helsa din herre och säg att gesäll Sten vet att lyda Gillets stadgar och skall göra sin pligt som en mästare. GERHARD. Jag skall framföra er helsning, Domine! Går. Scen X V . DE FÖRRE utom GERHARD. STEN kastar sig ned och lägger sitt satt sig på bänken. hufvud i knät på Cecilia som O, Maria, Moder, det blir för tungt. Gillets Hemlighet. 34 CECILIA smeker hans hufvud. Allra käraste hjerta. STEN.
St., på sätt 80 §:n Reg.F. stadgar, gemensamt och sammanstämmande beslutat rör:de ej mindre huruvida någon ny rotering må kunna provinsen Halland åläggas, än ock grunderna för samma rotering, d. v. s. i hvad förhållande hemmanen emellan den skal! utgå; 3:o att emedlertid och intilldess annorlunda stadgadt varder, det må för provinsen Halland förblifva vid den extra-rotering, provinsen blifvit i följd af (810 års riksd:sbeslut ålagd. Den 7 Mars e. m. 223 Bilaga Lilt. A. Till Rikets Högloft. Ständer! De åtgärder Regeringen vidtagit, att sednast genom år 1838 anbefallda commissioner låta inrotera Halländska utsockne-frälsehemman uti ständig, i stället för dem genom 1810 års riksd.beslut gemensamt med säterier och insocknefrälsehemman ålagd extra roteringsskyldighet, lemnar ingen tvifvel, att denna förberedning åsyftar en framställning af detta ärende vid innevar. riksmöte, för att få andra .Statsmaktens begifvande och samtycke till den ärendets behandling, som bär förevarit; i hvilket afseende undertecknade ägare af utsockne-frälsehemman i denna provins, icke tredskande att gä sin Konungs och Regerings önskningar till mötes, utan villige att fullgöra ett slikt kraf, nar Rikets säkerhet en sådan uppoffring påbjuder, likväl nu se sig föran laine, i all ödmjuket, påkalla R. H. St:s uppmärksamhet vid föredragningen af ifrågavar. ärende, framställa marschen och tillgörandena af detsamma , och utbedja sig det skydd, som Rikets grundlag hvarje skattskyldig undersåte förunnar, samt att varda bibehållne vid de rättigheter, som hemman i de conquetterade provinserna från urminnes tider åtnjutit, hvarvid vi uti åtkomsten oss tryggat, och icke genom concessioner förverkat.
Riksdags-Ordningen; N:o 47, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande del af Utskottet uti Memorialet N:o 54 framställda förslag lil! tillägg uti 75 § Riksdagsordningen; - 548 ProLUtdrag den 18 Juli 1860. N:o 48, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det uti Utskottets Memorial N:o 35 framställda förslag till åtskilliga ändringar i Riksdags-Ordningen, angående Ridderskapet och Adelns representations-rält; samt N:o 50 med voterings-proposition i Iråga om det uti Utskottets Memorial N:o 52 framställda förslag lill ändring i 14 § 3 mom. Riksdags-Ordningen, hvarförutan. Memorialet N:o 49, i anledning af Rikets Ständers beslut, rörande det uti Konstuljtulions-Utskoltets Memorial N:o 38 framställda förslag lill ändring i Riksdags—Ordn ingens föreskrifter om Preste-Slåndets representationsrätt, lades till handlingarna, såsom icke föranledande annan åtgärd inom detta Stånd. S. D. Föredrogos följande Slals-Utskotlels Utlåtanden: N:o 49, angående regleringen af Utgifterna under Riks-Statens Andra Huf vudlitel. Hvad Utskottets rörande denna Hufvudlitel hemställt och föreslagit bifölls, med undantag deraf alt, i fråga om 8:de punkten. Ståndet, för sin del, beslöt, att de aflöningsanslag, som vid innevarande Riksdag blifva beviljade för Juslitie-Stats-Expeditionen och JustitieCancellers-eäpcditionen icke skola på ordinarie stat definitivt uppföras; samt alt 10.de bristande byggnader å Häradshöfdinge-bostället Mälby i Vestra Fernebo socken af Westmanlands län, afslogs\ äfvenså godkände Ståndet de Utlåtandet bifogade tabeller med de rättelser, hvartill Ståndets här ofvan anmärkta beslut kunde föranleda. N:o 5O, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Tredje Hufvud-tilel.
Domstol än den , under hvars Domvärjo han lyder, eller, om detta icke funnes lämpligt, att åtmindstone berättelse genast må afgifvas till Domaren på stället der den förordnade bor, på det anteckning derom må ske i Förmynderskaps-Protocollet derstädes, äfvensom att, derest en person förändrar hemvist, något förmynderskap icke må en sådan å hans nya vistelse-ort anförtros, innan styrkt 411 LagUtskottets Bettini anden. ■blifvit att lian, å den ort, derifrån han kom* mer, icke innehar sadan befattning, sorn kan minska den säkerhet för de omyndige, hvilken sorgfälligt bör bevaras. Genom antagandet af berörde stadgande har Herr Borgmästaren äfven an* sett den förmon kunna vinnas , att de bevis, hvilka vid ansökningar om Dån uti publique Cassör erfordras att Lånsökanden är fri från Föriqynderskap, erhålla den tillförlitlighet, hvilken nu ej kan ernås, när beviset blott kan innefatta förhållandet i berörde del vid den Domstol, sorn det utfärdar ; I sammanhang hvarmed Herr Borgmästaren hemstält, om icke Hof-Rätternes rättighet, att för Frälsemäns barn förordna Förmyndare, ma upphöra, och sådant ske af Domstolen i orten, der den Frälse Man, för hvars Barn eller Arfvingar Förmyndare skall 'tillsättas, varit eller är boende.
Underdomare för oriktig kartering samt af lösen för gravationsbevis; för Aktuarierne i Svea och Götha Hofrätter af lösen för diarie-bevis som af dem utfärdas; för Arkivarierne af lösen för protokoll i Revisionssaker och för afskrifter af protokoll och handlingar, som förvaras i Arkivet; för Fiskalerne af lösen för expeditioner, som de uppsätta och för Fiskalerne i Svea Hofrätt dessutom af lösen för af dem utfärdade diariibevis, samt för Notarierne af lösen för af dem uppsatte utslag och protokolls-utdrag, äfvensom för bevis om bouppteckningars inregistrerande, hvarjemte de Vaktbetjeningen tillkommande s. k. sigillpenningarne skulle fördelas så, att vaktmästaren i Svea Hofrätt erhölle dubbel lott emot hofrättsposter, men i de andra Hofrätterne lika lott med dem; samt slutligen att då sedan förhöjning i tjenstemännens lönebelopp blifvit vid sistförflutne riksdag beviljad för innevarande statsreglerings-period, en allmän prisstegring inträffat, och till följd häraf lefnadskostnaden blifvit i den mån förökad, att inkomsterne vid ifrågavarade tjenster, äfven med omförmälde förhöjning, måste anses otillräckliga och ingalunda mot behofvet svarande, Komiterade funnit sig föranlåtne att föreslå en ytterligare löneförbättring, hvarvid afseende fästats dels på tjenstens vigt samt den större eller mindre skicklighet och arbetsamhet, som erfordrades för dess behöriga förrättande, dels ock på det förhållande, att en del tjenster, men icke andra, äro öfvergångsplatser, hvarifrån befordran till högre befattningar vanligen erhålles; och är beloppet så väl af de kontanta löner och sportel-inkomster, hvilka enligt Komiterades förslag och uppgjorda aproximativa beräkningar skulle tillkomma Hofrätternes tjenstemän och vaktbetjening, upptaget uti särskilda här nedan - förekommande tabeller, der äfven flit. N:o 1 till Kongl. Maj:t> Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856.
Jag anser det således obehöfligt att å min sida till vederläggning uptaga Frih:ns anmärkn:r. En omständighet i Friluns anförande finner jag likväl så märkvärdig, att jag dervid måste fästa mig. I fråga om möjligheten, att bereda tidningsreferenter platser här i Riddarh.-salen så att de bättre än nu kunna höra hvad här förehafves, har Frih:n sagt, att vid meddelandet af tillåtelsen att intaga sådana platser man borde fästa det vilkor, att redactörerne skulle vara opartiska i sina referater. Detta är ett sätt att dagtinga med rättvisan och har ännu icke ingått i mina rättsbegrepp, så mycket mindre som Frih:n synes förutsätta, att redactörerne, ehuru referenterne på de platser de nu hafva höra väl, ändå införa i tidningarna origtiga referater, och att man således genom en ännu fördelaktigare plats skulle kunna tvinga dessa redaotörer att tala sanning och icke, såsom Frih. Cederström på ett öfvertygande sätt visat, iakttaga den största ensidighet i referaterna om R. o. Ad:s förhandlingar. Hafva referenterna förmågan att framställa en ledamots yttrande ensidigt och en annans åter fullständigt, så är det icke platsen, som härtill är orseken utan det är viljan hos vissa tidningsredactioner, och jag skulle tro. att de till afböjande af dylika ofog af Frih. Raab föreslagne transactioner äro fullkomligt stridande mot den värdighet R. o. Ad. i sitt handlingssätt vid alla tillfällen bör iakttaga. Jag får för min del förklara, att om, hvad som dock icke är förhållandet, det än vore bevisligt, att de åt tidningsreferenterne nu anvisade platser icke äro lämplige, skulle det dock aldrig falla mig in, att emot de af Frill. Raab föreslagna vilkor bevilja dem andra eller bättre platser. Jag har haft den äran att vara ledamot af R. o. Ad. vid alla Riksdagar sedan år 1823 och således vid alla, som föregingo den Riksdagen, då läktaren här i rummet blef uplåten åt åhörarne, och hvarförinnan R. o. Ad:s yngre ledamöter derstädes hade sina platser.
Att förste korporaler erhålla särskild gradbeteckning och ett fälttecken, som närmar sig underofficerarnes. Att förste korporal på ordonans kommenderas endast såsom underofficer och vid inträffande brist på underofficerare förrättar underofficerstjenst. Att de företrädesrättigheter, som nu blifvit föreslagne för infanteriets och kavalleriets förste korporaler, äfven må tillkomma deras vederlikar af andra vapen. Enligt tjenstgöringsreglementets föreskrift skall korporal, innan han får börja sin tjenstgöring, examineras i alla en korporal åliggande skyldigheter. Detta stadgande torde böra förtydligas så, att examen bör föregå utnämningen till korporal. Vice korporaler tillsattes fordom efter behof af kompanichefen, men utnämnas numera af regementschefen, efter förslag af kompanichefen. Då vice-korporaler alltid vid korporalens frånvaro skall Tora befälet öfver korporalskapet; då han vid infanteriet med dess talrika beväring oftast under mötena får göra verklig korporalstjenst och på krigsfot alltid kommer att sådan tjenst förrätta, så synes han äfven böra aflägga samma kunskapsprof, som korporaler. Med anledning häraf föreslås: 32 att ingen må tili korporal eiler vicekorporai utnämnas, som icke antingen genomgått korporalskola eller aflagt motsvarande kunskapsprof. I afseende på befordran till underofficer Aunes för det närvarande endast stadgadt, att under officer icke får börja sin tjenstgöring förr än han aflaggt fastställd tjenstgörings-examen. Denna föreskrift har qvarstått sedan längre tider. Det rätta måste vara att kunskapsprofven afläggas före befordran. Om, i enlighet med komiterades förslag, krigsakademien förändras till en allmän officersskola, försvinna de anledningar som nu finnas i gällande grunder för officersbefordran, att till lönlöse underofficerare vid regementena utnämna ynglingar, som studera till officersgraden.
Betrakta vi det såsom en archäologisk Roman: så belönar det, äfven ur poetisk synpunkt, rikligen sin läsning. Det helas anda har en hög episk lyftning, som ock meddelar sig åt skrifarten; så är t. ex. slutet af första delen rentaf hänförande. Är man poet derigenom, att man med gränslös fosterlandskärlek och fosterlands-stolthet förenar ett lika mått af uppfinnande och enthusiastisk fantasi, samt tillika en väldig vältalighet, som rycker läsaren med sig: då var denne Rudbeck den störste poeten i sitt tidehvarf. Med skäl har dock Wieselgren anmärkt, att de sednare delarne af hans verk äro mattare än den första. Att föröfrigt Vitterhet och Skaldskap ej i detta tidehvarf hunno längre, än de hunno, dertill angifver Blom, utom sjelfva snillenas underhaltighet, dessa bägge orsaker: ”deras synbara sorglöshet att rådföra goda främmande mönster, äfvensom en lång och allmän saknad af all upplysande och agande granskning”. Den sednare omständigheten kan hvarken till sin verklighet, eller till sin menliga inflytelse, förnekas: ehuru man sett, att rätt stora snillen förmått göra sig väg ändå, och ehuru väl kan påstås, att för dem (de mindre att förtiga) är det öfvermått af granskning och granskar-lust, som utmärker vår samtid, långt menligare. Med den förra deremot förhåller sig på ett besynnerligt vis. Är Bloms mening, att goda främmande mönster ej rådfördes, så har han orätt: de rådfördes tvärtom med en förvånande, och af våra flesta läsare troligen ej hos den tidens Svenskar förmodad, beläsenhet. Men det är sättet af rådförandet, som man har svårt att begripa; emedan dess följder, dess inverkningar, vanligtvis förekomma oss så osynliga eller så ofruktbara. Både författarne, och en stor del af deras allmänhet, stodo, i mångfald och omfång af vitter läsning, ej blott öfver den Gustavianska tidsålderns; utan ock fastmera öfver, än under sjelfva nutidens. Ja, till och med om den allmänna sällskaps-bildningen i Christinas och Carlarnes tid får man ej hysa alltför låga föreställningar.
Bland dessa sistnämnde vilkor finnes äfven ett om tiden för arbetets fullbordande, hvarom man här talat. Del heter nemi. der i slutet af 3:dje punkten: ”dels ock för företagets verkställighet inom viss tid, som af K. M. blefve bestämd etc.” Jag vill icke trötta R. o. Ad. med uppläsandet af hela punkten, då hvar och en haft tillfälle att uti betänk, deraf taga kännedom. Man har här emot Gr. von Rosens kalkyler gjort en anmärkn., som ej af någon före mig upptagits till besvarande, innefattande att man ansåge den till 250 r:dr per tunnland beräknade jordersättning vara för lågt tilltaget. Det är väl något svårt att riktigt på förhand bedöma detta; men då man af meddelade upplysningar finner alt banan skulle löpa genom från exportorterne lemligen aflägsna skogsmarker, som till en stor del bestå af sandbackar, sä tordeo det vara temligen gifvet att beräkningen är tillräckligt hög. Åtminstone får jag förklara, att skogsägarne på min ort skola anse sig särdeles lyckliga om de kunna för ett sådant pris få sälja sina skogsmarker. Att den blir något högre på stadsjord är naturligt, men detta inverkar i alla fall högst obetydligt på det hela. Man har anmärkt att aktieteckningen hittills gått så trögt. Denna anmärkn. är redan af en annan ledamot besvarad och jag får tillägga alt den hittills tecknade summan uppgår till 6 å 700,000 r:dr b:ko. Att under den tid frågan berodde på R. St:s pröfning, teckningen skulle nästan afstanna, torde för hvar och en vara tydligt, ty del är klart att åtminstone hvarje klok affärsman, som vore sinnad att i bolaget ingå, borde afvakta R. St:s beslut innan han tecknade sig för delaktighet uti bolaget. Det är vidare sagt att de större företag till kommunikationernes förbättrande här i landet som man hittills verkställt, icke medfört de fördelar man önskat och väntat. Detta vill jag gerna medgifva, ty man kan önska sitt fädernesland de största möjliga välsignelser, utan att en sådan önskan kan uppfyllas. Deremot vore det väl strängt om man påstode alt de icke uppfyllt något af hvad man deraf väntat sig.
Då anslaget visat sig vara, synnerligast under de sednare årens uppdrifna pris på dagsverken och materialier, så otillräckligt, att de angelägnaste arbeten måst år ifrån år uppskjutas och ingen utsigt företer sig ens tili amorterande småningom af den derför erforderliga kostnad, föreslår Kongl. Majit, att detta anslag, som nu motsvarar 48,000 Ridr Riksmynt, måtte vid Statsregleringen ökas med 5:o. Till Brandväsendet och yttre Lyshållningen vid Kongl. Slottet och Arfprinsens Palats äro nu anvisade 5,800 Ridr Banko, eller 8,700 R:dr Riksmynt, men föreslår Kongl. Majit, med hänsigt till ofvanberörda prisstegringar, ett tillägg i anslaget af Om de sålunda äskade tillökningar å Första Hufvudtiteln . Rimt Transport Bih. lill 11. Vrop. N:o 7, örn SlälsvérUél ISoC. Transport 140,140 efter afdrag af den i slutet af första punkten ifrågasätta minskning 10,000 således. 130,140 sammanläggas med Hufvudtltelns nuvarande anslagssumma 1,171,260 så uppkommer för samma Hufvudtitels ordinarie reglering en summa af R:mt R:dr 1,301,400: Derförutan erfordras oell torde på de för tillfälliga behof afsödda tillgångar anvisas, dels för inredande af den våning, som Deras Kongl. Högheter Hertigen och Hertiginnan af Östergöthland komma att i Hans Kongl. Höghets Halats bebo, jemte anskaffande af nödiga möbler dertill och inventarier för Deras Kohgl. Högheters bosättning, ett anslag för en gång, stort och dels för nästkommande år, hvarunder den höga förthälningén är ämnad att ega rum och Hans Kongl. Höghet Prins Oscar skulle af Sitt hittills varande anslag uppbära 10,000 R:dr, ett iyllnadsbelopp i Hofhållningskostnadcn, beräknadt till Och skulle sammanlagda beloppet häraf 150,000: 96,000: Riksmynt