Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 432, i anledning af erhållen återremiss af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 382. Ståndet beslöt, att Fabriks-idkarne Schubert och Rundstedt samt aflidne Rådmannen Gahms sterbhusdelegare befrias ifrån skyldigheten att ersätta en vid Arbetsoch Correclions-inrättningen i Norrköping yppad, i omförmäldta utlåtande nämnd eassabrist, och att återbekomma, hvad till godtgörande deraf redan blifvit af dem inbetaldt. N:o 433, i anledning af väckt motion om eftergift af straffräntan för de ännu återstående skulderna till Götha Canal och Malmö f. d. Disconter. Bifölls. och Prot. Utdr. d. 20 Febr. 18/fl. 121 oell N:o 434, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående det, till försvars-anstaller i Stockholms skärgård, å mindre creditivet liftade belopp af 500,000 R:dr. Ståndet lät vid detta Memorial bero. S. D. Till Utskottet remitterades Ivänne af Herr Kjellberg, med anledning af 56 §. Riksdags-Ordningen, väckta motioner, nemligen: l:o angående anslag till uppmuddring af inloppet till Götheborgs riviére, m. m., och 2:o om ett anslag lill uppmuddring af Ångermanna Elfven. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskottets Betänkanden: N:o 143, med förslag till de grunder, som böra tjena till efterrättelse vid pensionering af Bankens embetsoch tjenstemän, vaktbetjente och konstidkare. Återremitterades. N:o 144, i anledning af Herr C. Sabelfelts motion om utsträckning i tiden för återbetalning af uti Handelsoch INärings-Disconten upptagande lån, samt om fortfarande rättighet för Banco-styrelsen att, genom upplåning, bereda tillgångar för nämnde Discont. Bifölls. S. 1).
Med undantag af frågan rörande liqviden med Styrelsen af Motala Mechaniska verkstad för ett Ång-fartyg, och hvilken fråga, jemlikt hvad Utskottet uti 89 §. anmält, kommer att af Utskottet behandlas vid re - 54 Stats-TJIskottets Utlåtande iV.-O 22. visionen af i83i års Räkenskaper, är hvad Revisorerne anmärkt och erinrat vid detta Verks förvaltning och räkenskaper nöjaktigt upplyst, hvadan i dessa hänseenden någon vidare åtgärd ieke erfordras. Kongl. Numer-Lotteriet. §. 89. Förkl. p. $5.) Någon annan anledning till erinran vid förvaltningen af detta Verk har hos Revisorerne ej förekommit, än fortfarandet af det förhållande, som anmälts i i83o års Revisions-berättelse, nemligen att af den såkallade Brudgåfve-fonden ett Lån på 2,000 R:dr är utgifvet utan borgen eller annat hypothek, samt att andre Lån meddelats emot löftes-förbindelser endast af en person* Utskottet har af Directioneus i detta ämne afgifne förklaringar funnit, ött någon vidare åtgärd i afseende på Revisorerna förrbeförde erinran icke erfordras. Kongl. Sundhets-Collegiunu §• 90- (Pag. 106. Förkl. p. 4, 5l.) I anledning af Revisorernes anmälan, att i i83o års Kongl. Sundhets-Collegii räkning med Directionen öfver Allmänna Barnbördshuset i Stockholm ulbalanceras ett förskott af 5oo R:dr, som Directionen, till följd af Kongl. Brefvet den 20 April 1825, från Collegium erhållit, men hvilket förskott synts Revisorerne böra, efter så lång tids förlopp, antingen redovisas eller utur räkningen afskrifvas; har bemälde Direclion uti afgifvet utlåtande anfört, att Directionen för närvarande icke, utan anlitande af Inrättningens capital-fond, hvarigenom dess inkomster skulle minskas, kan detta förskott återbetala.
Jag tror tvertom, alt man på en annan sida kunde föreställa sig möjligheten, — jag ber herrarne hafva godheten observera, alt jag säger möjligheten, — att Konungen varit i saknad af råd i detta hänseende, alt Konungen icke hade erfarit hvad sorn föregår hvarken inom Representationen eller inom folket i detta hänseende; och då tager jag mig friheten hemställa, huruvida icke II. Sits pligt är att framställa i lind., men oförtäckt, hvad som ålegat Konungens rådgifvare att framföra, nemi. så beskaffade önskningar, hvarigenom missförhållanden emellan styrelsemakten och lagstiftandemakten kunna höfvas, ifall sådana finnas. Den värde talaren får således förlåta mig, att jag ingalunda genom hans bevisning kunnat komma till öfvertygelsen att Const.Ulsk. i detta hänseende öfverskrida sin i grundlagen bestämda rättighet. Jag vill icke längre upptaga Pi. o. Adis tid utan återupprepar endast den vördsamma anhållan, jag förut hos Hr Landtm, framställt, om propos. till bifall å Utskls betänkande. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag hade icke ämnat begära ordet i denna fråga , men då jag hört en värd talare, om jag icke missminner mig, Frih. Boye, hemställa hvad man tror att en efterverld skulle säga, om det underställdes dess dom, att Sveriges R. St. ingått till sin Konung med en sådan und. anhållan som den nu af Const.Ulsk. föreslagna, så hemställer jag, hvad man tror att en efterverld skulle dömma, ifall det öfverginge till densamma, alt Sveriges R. St. stiftat och dess Konung sanctionerat en grundlag, hvilken de hvarken haft vilja eiler förmåga att Ilalia i helgd. Denna efterverld kan åtminstone icke ursägta dessa statsmakter dermed , att de måtte hafva glömt de lagar, som de sjelfve stiftat; ty tiden har ännu icke gått så långt ikring. — Hr von Hartmansdorff besannade Gr. Anckarsvärds uppgift, ’’att ingen digerdöd öfvergått det gamla Statsrådet, ” med det ovedersägliga bevis, att han sjelf ännu är lefvande.
Ett utprägladt drag hos Louise var ett synnerligt ringaktande af världslig ära och prakt, som gjorde henne likgiltig för yttre prydnader så väl af hennes egen person som af yttre ståt i alla förhållanden. Fastmera sökte hon efter apostelns anvisning hjärtats fördolda människa med den saktmodiga och stilla andens oförgängliga väsen, som är kostbart för Gud. En djup sorg träffade henne, då hennes förstfödda enda lilla dotter efter en kort sjukdom blef skild från det synliga umgänget med henne. Den lilla var till lynnet mycket lik henne, stilla och tålig, hvarför tomrummet kändes dess större, äfven sedan en son, som ännu öfverlefver modern, i sin mån utfyllt det. Småningom och stilla nalkades för henne aftonen efter en så verksam arbetsdag. Sjukdom och svaghet tvingade henne slutligen att emottaga den hjälp af andra, som hon i det längsta afböjt, och nöjd att lämna » de många illusionernas värld », såg hon » d e stora verkligheternas värld » allt mera nalkas, då slutligen en stilla lördagsafton, den 28 januari innevarande år, den eviga sabbaten för henne inbröt. S. LUCIE. E F T E R A. d e MUSSET. En tårpil blott på grafvens vall jag önskar, när jag jordad är. Han med sitt löfverks sorgsna svall, sin vemodsblekhet blef mig kär. Hans skugga lätt skall sväfva där min sista sömn jag sofva skall. E N AFTON helt allén jag satt vid hennes sida. helt Sitt hufvud lutande, klaveret hon berörde drömsk med snöhvit hand. Ett blott tonsus man hörde, som när en västanvind på afstånd synes glida fram öfver insjöns vass och lätt sin vinge rör, att fågelns slummer ej han vid sin framfärd stör. O, natt för svärmeri! Omkring oss vinden förde från blomstrens kalkar, ljusa, en ånga välluklsstark. Kastanj och ek ibland de däfna grenar rörde, när daggen tyngde dem, i skum och åldrig park. Vi nattens andedrag oss tyckte svagt förnimma, Från öppet fönster göts en luftström in af vår; hvar vind var stum, och tom låg gårdsplan denna timma.
Majit, vid kronoarbetskorpsens inrättande, genom nådigt bref den 8 Augusti 1842 förordnat, att, enär Rikets Ständer under den 19 Maj 1841, med anhållan, att korrektionister och arbetsfångar samt arbetslöse personer måtte till befästningsarbetena uti Stockholms skärgård å Waxholm, Karlsborg, Karlsten och vid inloppen till Karlskrona företrädesvis användas, medgifvit, att de kostnader, hvilka erfordrades för de vid dessa arbeten använde fångars vård och underhåll m. m., finge af fångvårdsanslaget fortfarande utgå, samt af Chefen för Ingeniör-corpsea blifvit fullständigt utredt, att, med de till påföljande riksdag beviljade fortifikationsanslag, sysselsättning ej kunde vid befästningsarbetena beredas för ökadt antal pionierer eller kronoarbetskarlar, om icke sistnämnde anslag befriades åtminstone från den ersättning för dagsverken och sjukvård, som då egde rum, fästningsbyggnads-anslaget finge intill nästa statsregleringsperiod befrias från ersättning för dagsverken och för sjukvård till arbetskompanierna; hvaremot, då alla kostnaderna för de i Karlskrona förut förlagde kompanier af allmänna arbetskarlar varit bestridda af Kongl. Flottan, för hvars räkning, intilldess annorlunda kunde i nåder förordnas, dessa kompanier derefter, likasom förut, borde arbeta. Eders Kongl. Majit i nåder förordnat, att detta arbete af Flottans anslag skulle ersättas med ett visst af Eders Kongl. Majit bestämdt pris, hvilket, med afseende å 5:te hufvudtitelns förut hafde kostnader för ifrågavarande kompanier, Eders Kongl. Majit fann skäligt bestämma till 75 Ridr Banko årligen för hvarje vid de i Karlskrona förlagde kompanier af kronoarbetscorpsen anställd man, hvilken ersättning sedermera, ge - — 333 — nom Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 11 :te Februari 1847, blifvit bestämd att utgå med 12 skillingar Banko eller 37 J öre Runt för hvarje effektivt dagsverke.
Förvånande är det, att antalet af filosofi-studerande i Heidelberg nämnde semester uppgick till endast 22 och i Freiburg till 12. Detta förhållande kan till någon del låta förklara sig, hvad den egentliga filosofien angår. I Freiburg läsa öfver hithörande ämnen en Trentowski, en Schreiber och en Eisengrein. Också har filosofiska fakulteten vid detta universitet ett ringa antal lärare. Men i Heidelberg räknar densamma flera utmärkta män. Baden ensamt, med en befolkning af 1,231,000 invånare, borde redan lemna ett mångdubbelt större antal ynglingar för dessa studier, än katalogerna upptaga. Man torde derföre få söka orsaken till dess universitets underlägsenhet i detta afseende uti någon flägt af fransyska andan, hvilken gör, att man här mera uteslutande vänder sig åt de praktiska vetenskaperna. Närheten till Frankrike och den täta beröringen med dess krigare, hvilka alltid först kastat sig öfver denna del af Tyskland, hafva här icke blott inverkat uppå den politiska bildningen, utan äfven för öfrigt haft inflytande på de bildades tänkeoch handlingssätt. Detta röjes redan mindre i det närgränsande Würtemberg, ehuru man kan säga, att äfven här, mera än i det öfriga Tyskland, den konstitutionella författningen af folkets politiska bildning varit påkallad, och att denna, i den mån den förefinnes, är en ifrån Frankrike införd vara. Förf. befann sig i denna del af Tyskland just under den starkaste uppbrusningen af båda nationernas krigiska mod, vid slutet af 1840 och början af 1841, som på båda sidor utgöt sig i rimmade hotelser och utmaningar. Uppenbart begingo de franska liberala tidningarne en oklokhet genom sina rop uppå venstra Rheinstrandens nödvändighet för Frankrike och dess sjelfbestånd. Hela Tyskland uppretades deraf, och det fanns väl knappt någon individ derstädes, som skulle hafva unnat Frankrike detta byte. Men tankarne om gagnet eller skadan af ett krig med denna makt voro icke lika odelade. I de stater, der hvarje opinionsyttring mot fransoserna var ett medel att visa tillgifvenhet för den bestående regeringen, felades sådana icke. Der sjöng man Beckers bekanta Rheinlied med verkligt furioso.
med den lilla regeln » ingen dag utan en rad » Vi se sålunda i allmänhet, att, om vi förhar tillförene alstrat volymer, vi kunde nästan ståndigt sälja en timma om dagen, så ha vi säga bibliotek. utsigt att vinna på handeln tiotusen niohundra Hvilka resultat kunde i sanning ej uppnås femtio sidors läsning, oberäkneliga framsteg i genom en timmas flit i något ämne! Den alla slags studier, utbildning i handarbeten af alla dygdiga qvinna, hvarom Salomo skrifver, som slag, etthundra åttiotre mils promenad, glädtig» arbetar villigt med sina händer », vet detta het, vunnen genom förståndiga nöjen, eller visdom, förvärfvad genom tänkande. Det är ju väl. » En timma hvarje dag », säger en modern en uppmuntrande uträkning! författare, » tagen från värdelösa sysselsättninNi säger måhända, att det är lätt att tala gar, skulle, om väl använd, kunna göra en perom att anslå en timma om dagen till någonson af medelmåttig begåfning i stånd att gå ting och lätt att göra en början, men mycket långt i beherskandet af en talang. * Den kunde svårt att hålla i. Sant nog ", men det är otrogöra en okunnig menniska ganska bildad pä ligt, hvilka under, som kunna framtvingas, gemindre än tio år. » nom bruk af den menskliga viljan. Naturligtvis måste arbetet under denna timma Den trägna fliten under en timma om dagen ej bedrifvas likgiltigt, » varer icke tröge i det är en regel, som lämpar sig för alla. Må derI hafven för händer ». för ingen säga, att hon är » icke så skicklig Det är också en fördel hos timmar, tagna som somliga », och försöka komma undan den med mellantider på dagen, framför flere timmar vägen. Det är just en regel för dem, som ej » För evigt, för evigt farväl, farväl! tion, ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvinlig verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör äro skickliga, att göra dem i stånd att blifva mycket skickligare än flertalet af deras medmenniskor.
Transport rzZ4» Charta öfwer Göt^a Eks Original Chartor ö wrr afmäta mngar och pejlingar af Äljälaren jemte uprik-ide Charlor deröfver pä z ark. Diverse Transporter till ofwannämde Charter in. m. Summa ofwannämnde ritade Charter iZZ4. z o Instrumenttu kill Gesgrafiste observationer som medfölja. Cöronometre af ^rnolä i London N:o 126 af Guld kostar lill inköp iOA L: st. S^xlank af liimsä-n med artisten!, hertzon r och flere tuber 26 Diro af Dito - , 14 — i4p:s A wägnings Tcleseop af l)o!!on6 « 10 — 10 — ^ L: St i;6 — 4 — Ett Pendel-Ur af !->nsr Tmeune Tran^porleurer jemte Skap för pjäkar och färdige Charter. Likalydande med Originalet intygar 6. 8ilver§to1^»e. Litt. L. Den 14 Decembee. 859 Litt. C. Transumr <>.f Protokollet, hällit uti Riksens Stanters Höglofl. Stats Utskott d. ZO Nowember 1809. S.' D. « « - Härefter förekvm till ökwerläggning Afdelningens i anledning as H rr Landshöfdingen och Commendcureu Fr herre sf XVerrersreäkx frän Högloft. Ridderstkapet och Adeln remitterade Memorial, afgifne Betänkan» de, hwariqensm Afdelningen tillstyrkt antagandet af H r BergS;RäLdt Friherre hermelins anbud, att emot e.f Kronan erhållande i;,Ooo R;dr Banco till L-ndtmäreri Contoiret aftämna sin betyheliqa samling of Geografiffe Chanor, GraveringS.Plätar, och Geografiike Instrumenter.
Utskottens Utlåtande öfver DiscontVerkens utJ redning inkommit. Man bör icke genom ett för långt anstånd minska en flink Execution, hellst orsaken, hvarföre man i Lansorterne icke äger lika god Credit, sorni Stockholm, härleder sig derifrån, att på förra stället Executionen för närvarande är mycket långsam samt nästan i förfall. Grefve von Schwerin: Visserligen må något hvar önska att Executionerne måtte hädanefter gå ordentligare och raskare, än hittills. Men hårdt synes mig vara, att första försöket till förbättring i den vägen skall göras uppå dem , Den 24 Martil, /. tu. 337 dem, sorn i närvarande ögonblick mäst behöfva undseende. Månne undantag rj kunde be« vi;jas åt de Gäldskyldige i Lindsorterne, som bo 20 mil fran Hufvudstaden? Herr Strussenfelt anhöll att få upplysa, alt ehuru i Stock',olm ännu finnes någon tillgång pä penningar, i Landso/terne likväl all tillgång dertill för det närvarande saknas. Herr Munck eif Rosenschöld: Jag är vis-: serligen med lika tankar med Herr von Schulzenheim deruti, att en sträng Execunon vid fordringars uttagande utgör ett vä endtebgt medel till Creditens stärkande. Jag anser en af orsakerne till Penninge-förlägenheten vara Credit-brist, som just är grundad på vara Ex-cuj tions-stadgars för ringa stränghet och isynnerJ het på deras långsamma och ensidiga verkställande; men jag anser närvarande tidpunct ingalunda vara lämpelig att skärpa dessa Stadgar och deras verkställande. Riksens Ständer äro här församlade, icke blott för att bevaka Fordringsägarnes , utan äfven de Gäldskyldiges in-: teressen, så vidt det med det Allmänna låter förena sig5 i synnerhet sorn'Riksens Ständer sjelfva tillskapat de för vidsträckta Lånetillgångar och de för milda Concoursstadgar, hvarigenom många blifvit lockade in i vidlyftiga Penningeoch HandelsSpeculatloncr.
Dertill synes dock 22 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. ingen böra förpligtas, utan att han har bevis emot don brottslige: denna grundsats är iakttagen i nu gällande lag, och det är med ledning af dess stadganden i 3 och 4 §§ af 4 Kap. Missgernings-Balken, som Utskottet föreslagit förändrade karakterer å det i nu förevarande § uppställda brott. I 30 § är förlust af medborgerligt förtroende för alltid stadgad såsom påföljd för åtskilliga af de i detta Kap. omnämnda brott, — Men med tillämpning af deu åsigt, Utskottet här ofvan framställt om rätta karakteren af denna påföljd, hvartill hörer att, så vidt möjligt, utgöra en återspegling af den allmänna meningen och af dess uppfattning om det mer eller mindre infamerande i ett brott, samt med afseende å de högst väsendtligen olika intryck, ifrågavarande brott, föröfvade under olika omständigheter, kunna utöfva på den allmänna meningen i ett samhälle, har Utskottet ansett det vara af vigt, att domaren icke af lagen förklaras ovilkorligen pligtig att ådöma ifrågavarande påföljd för alltid, hvadan Utskottet i §:n jemväl infört alternativet på viss tid. Ett dylikt alternativ finnes redan på ett ställe i Kongl. Maj:ts förslag, nemligen i 3 Kap. 13 §, — och den latitud i domarens pröfningsrätt, hvarom Utskottet nu hemställt, är följaktligen icke någon afvikelse från det Kongl, förslagets principer, hvilka dessutom i fråga om påföljdens ådöinande för viss tid lemnat domaren valet emellan fem eller flera, till och med tio, år. Svårt vore ock att finna orsaken, hvarföre domaren skulle i fråga om mätningen af de egentliga straffen tillerkännas en vidsträcktare pröfning än i fråga om en påföljd, på hvars olika tidslängd väl böra inverka en mängd andra omständigheter än de mera objektiva, som hufvudsakligen bestämma sjelfva straffets mått. — Utskottet befarar således icke några grundade anmärkningar emot ifrågavarande förändring. 9 KAP. Om Majestätsbrott; så ock om brott emot Riksstyrelse eller Rikets Ständer.
Om detta förslag skulle bifallas och en pension, af 48 rdr årligen utdelas till en f. d. landtvärnskarl, som aldrig varit så nära striden att en blessyr kunnat komma i fråga, så skall det ofelbart väcka harm och afund hos alla de afskedade militärer, som efter 10, 15 kanske 20 års trägen tjenstgöring, utsatta för faror af mångahanda slag, icke fått någon pension, då de ej hafva uppnått de i förfaltningarne bestämda tjenstearen; — eller, om en båtsman, som seglat verlden rundt samt kämpat om sitt lif mot elementerne, tycker det vara obilligt att se en inom samma distrikt boende f. d. landtvärnsman, om hvilken han kan - Den 19 November. 103 hända vet att han gjort sitt fälttåg som officersuppassare eller handtlangare vid något förråd, der han hvarken lidit nöd eller varit utsatt för faror, vara i besittning af en pension, så må det ursäktas honom. Hvad sjelfva saken vidkommer att landtvärnet i allmänhet slitit mycket ondt, behandlats illa och att staten kunde hafva en tacksamhetsförbindelse till dem, det vill jag så mycket mindre bestrida, som jag redan vid den tiden var så gammal, att jag mycket väl minnes hvad då passerade; att kanonjollar kommo hem med personer fastfrusna på sina bänkar o. s. v.; och jag vet att många landtvärnstrupper bade brist både på kläder och föda vid dessa tillfällen; men jag vet också att sådant icke var förhållandet öfverallt; jag såg i Christinehamn landtvärnskompanier exercera, som voro nöjaktigt klädda, visserligen icke ur militärisk synpunkt välklädda, ty de hade jackor af mycket olika färger och föga passande till personerna. Men detta kan dock icke i allmänhet berättiga att gifva pension åt alla dem af landtvärnet, som 50 år efter denna tid äro nödställde. Man kan icke rimligtvis anse att de af iandtvärnsmanskapet, som nu lefva, äro de som slitit mest ondt; det vore åtminstone ett besynnerligt undantagsfall, om man efter i fält erhållna skador kunde lefva ännu 53 år derefter.
Hvar fri menniska bör i sådant fall äga den rätt att vara från en annans om - 14 314 Riksdagen 1812. döme (utom det tysta) befriad; och då en sådan kitslig har att befara laga tilltal, eller allmänhetens ovilja, och hela tort’n faller tillbaka på honom, så lärer farhågan för obehöriga tillvitelser försvinna — ett tydligt exempel derpå hafva vi haft: en hög Embetsman, som genom sine militairiska förtjenster vunnit allmänhetens utmärkta agtning, blef i ett dagblad på ett anstöteligt sätt angripen, men en allmän ovilja häremot yttrades. Har nu denna Embetsman förlorat något i sin reputation härigenom? Bör det intet snarare flattera honom att genom den allmänt yttrade oviljan finna, att folket, som är den mest opartiske domare, visste sätta värde på hans person, för förtjensten mera än för det höga embetet? Ty utan tvifvel hade intet deltagandet blifvit så allmänt, om han icke gjort sig förtjent af Fäderneslandet. Aldrig måtte då hvarken denne eller andre vältänkande och rättskaffens Embetsmän och Medborgare vilja bidraga dertill, att nationen skall förlora en af dess heligaste rättigheter, den som hufvudsakeligen caracteriserar den, som ett fritt folk. — Den kan aldrig skada den redlige, det är blott den som fruktar se sina gerningar komma i dagsljuset, som är uppskrämd, och som arbetar på att få denna bom för dess egenmagt borttagen och på sådant sätt småningom återföra oss till den aristocratie, som vi för intet längre sedan än trenne år fann så odrägelig och hvarföre vi åt deni, som befriat oss derifrån, offrat så mycket rökverk. Man påstår, att reflectioner och yttranden om Embetsmäns embetsåtgärder samt Riksens Ständers beslut, ja sjelfva Konungens, äro obehörige klander. En sådan sats kan icke bestå med ett fritt folks lagliga rätt; så snart den yrkas och blir lag, är enväldet der. — Man påminne sig blott, att efter statshvälfningen var svenska folket berättigadt tilldela åt andra den magt, de funno tjenligt afstå, och förbehålla sig de rättigheter de ville behålla.
Halmstad, om återlemnande af tvänne åt Kronan upplåtne mindre jordrymder till staden — 4 1 130 — 18, 28 Juli 18, 23 Juli 18 Juli 18, 21 Juli 112 25 Halmstads Slolt, om upplåtelse, till byggnadstomt för ett nytt tullhus i Halmstad, af jord tillhörig 37 4 1 22 — b. 7 Jan. b. 11 Jan. b. 4 Jan. b. 4 Jan. 15 25 Hambraeus, om pension på Allmänna Indragnings-staten åt Enkan efter Landssekreteraren L — 4 1 162 — b. 28 Aug. b. 29 Aug. b. 29 Aug. b. 29 Aug. Hammarskallen och Tackjernstionden, om upphörande af . — 4 1 45Lit.Il 4 Febr. 1, 8 Febr. 1, 8 Febr. 1, 11 Febr. 34 14 1 anledning ai' återremiss å det afgifna förslaget till underdånig skrifvelse angående , — 10 2 6 a. a. 10 Mars a. a. lOMars a. a. 14 Mars Hamnbyggnad vid Carlstad, se Carlstad. » vid Amål, se Amål. » vid Helsingborg, se Helsingborg. » vid Haparanda, se Haparanda. » vid Cimbrishamn, se Cimbrishamn. » vid Grenna, se Grenna Hamnbyggnader, om statsbidrag tili m. m., se Statsbidrag. Hamntaxor, om förändring af stä- dernas, m. m — 8 — 182 — b. 8 Okt. b. 3 Okt. a. 8 Okt. a. 5 Okt. Handels-Balken, om ändring i vissa delar af Kap. 17 i — 7 1 38 — 17 Juli 18 Juli å. 14 Juli b. 17 Juli 1 anledning af anmärkningar — 7 1 53 b. 3 Okt. b. 2 Okt. b. 8 Okt. — _ 175 52 — 30 — E. « w 3 § CTQ co i"", hf t-d §*'3 CO 68 B t» s o 3 g cd 3 Z ° cT 2. rs 1 g s