Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gränders deltagande uti uppbyggnad och reparation as kyrkoherde kapellan-;- LlockareRektors, och Skolhus/ Byggnader i Gräderne ^ i ett af Wäs-ostige Boraare-Ständet under dea so sistledne Juni! til! Särssiidta Utssottet remitteradt Memorial, har Herr Rådmannen GKjel, lander anmält den önstad, att Höglvfiige Rtdterssapek och Adeln lamt Högwördige Prest-Gtändet mätte för sina Hus och Tomter i Städetnc deltaga tiri kostnader till nybyggnad och reparation af KyrkoherdeKapellansKlockareRektorsoch Skolhus-Bvngnader, säsom grund hwarför Herr Rädmannen anfört, att alla Jnnewänare i en Stad begagna Kyrkan, alla Tomtägare votera till KyrkoherdeKapcllansoch Klockare-Beställningar, samt äga rätticihet att för stna Barn begagna Skolan och dest Lararp; Och, dä trenne Ständ, nemligen Höglosiige Ridderssapek och Adeln, Walloch Borgare-Glandel och Hederwärda Bonde, Ständet ansett Särskildta Utssottet böra detta Memorial till handläggning upptaga, fär Utskottet deröfwer nu afgifwa sitt wördsamMa Utlåtande. Särssilda Utskottet har föreställt sig den möjlighet, att bland Husegande i en Stad kunde till äswenlyrs finnas blott en tredjedel eller hälften eller twä tredjedelar af Borgerikapet och Sländspersoner, dä deremot de öfrige utgjordes af Ridderssapek och Adeln samt Ecclesiastik, Staken; och. dä nu likwäl, i denna händelse likasom eljest, Borgerssapet och Husägande Ständsperloner ensamme hittills fält widkännas kostnaden tili ofwanberöxde stags byM 2496 Den is Augusti. byggnader och reparationer, inser Utskottet, att sa, dant icke ar med billighet öfwerensflammande, enär alia Husägare fa draga förmoyn af de inrättningar, till hwlikas stod defrer kostnader erfordras.
Hon väckte ingen gnista af afund eller ovilja, och hon lyckades verkligen icke allenast att få alla menniskor att tala om hennes stora, varma religions-nit, hennes djupa, klara förstånd, hennes mångfaldiga och solida kunskaper (ty hon hade läst och arbetat i den bokliga vägen hela sitt långa, af alla fruntimmers-distractioner, ostörda lif), att tala om hennes stora förmåga att i skrift affatta sina tankar, hennes skicklighet att måla porträtter (förvånande lika, men andskrämligt fula), att tala om hennes ordhållighet, hennes vänfasthet, hennes osvikliga tystnad om hon fick ett förtroende, hennes försakelse af sig sjelf, och uppoffringar för andra, hennes fasthet och orubblighet i idéer och föresatser, utan jemväl att vitsorda hennes ödmjukhet, hennes stilla, lugna fromhet, hennes varma, medlidsamma hjerta, hennes godhet, mildhet och öfverseende med andra, samt hennes stränghet mot sig sjelf, och, framför allt, hennes vackra, oförvitliga vandel, ty det var omöjligt att förebrå henne någon ting, och i många afseenden följde hon ordagrannt »Skriftens» läror, ty hon spisade de hungriga, klädde de nakna och hugsvalade de lidande på alla sätt, så vidt hon förmådde, och det var ganska mycket, ty hon lefde myndig och ensam, med en gammal moder, som aldrig varit mycket klok, och som nu var litet bortkommen, eller, minst sagdt, barn på nytt. Denna visade sig aldrig, och hennes behofver kunde ej vara särdeles stora, icke Marianas heller, och minst två tredjedelar af deras rätt betydliga inkomster använde Mariana till barmhertighets-verk af mångfaldig art. Hon ansågs i slägten och slägtens slägt på en gång som ett ljus och ett helgon. Var någon nöd, något trångmål å färde, så anlitades alltid Mariana. Led någon, så skulle tröst sökas hos Mariana, och fanns den icke der, så fanns den ingenstädes. Ville någon hafva ett godt råd, så bad man Mariana derom, och det var icke hennes fel att dessa råd så sällan följdes, ty det kom af den orsaken, att de flesta som begära råd, dock till slut sällan följa andra än sina egna.
Efter upläsningen häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade remittera detta anförande till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk., dit den motion, hvarpå detsamma hade afseende, blifvit remitterad. Ropades .la. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f lill 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 15 Mars 1854. Plenum kl. 9 f. m. Hr Gr. o. Landtm, anmälde och upläste för R. o. Ad. en lill honom af Chefen för K. Civil-Depart:tet öfversänd sålydande skrifvelse från K. M. till R. St:r. WI OSCAR, med Guds Nåde, Sveriges, Norriges, Göthes och Wendes Konung, tillbjude Eder, OSS älskelige, Wåre trogne Undersåter, Grefvar, Friherrar, Ridderskap och Adel, Presterskap, Borgerskap och Menige Allmoge, som i Hnfvudstaden till lagtima Riksdag församlade ären, Wår synnerliga ynnest och Nådiga benägenhet, samt hvad mera godt och kärl WI kunna förmå, med Gud Ällsmägtig tillförene. WI fullgöre en smärtsam pligt, då WI härmedelstgifve Eder tillkänna, att Wår kärälskelige Herr Sonson, H. K, H. Hertigen af Södermanland, Carl Oscar Wilhelm Fredrik, Sveriges och Norriges Arffurste, i dag kl. f till 2 e. m., efter några dagars sjukdom, med döden afgått. Förvissade att J, jemte samtlige Wåre trogne undersåter, med OSS och Wårt Kongl. Hus lifligt deltagen i den djupa sorg, som WI vid denna för OSS och fäderneslandet ömma Förlust erfafe, skole WI af detta Edert deltagande hemta en mägtig anledning lill tröst och hugsvalelse. WI förblifve Eder, alla i gemen och hvar och en i synnerhet, med all Kongl.
Ståndet, som förmodar att Författaren till nämnde Skrift redan är ställd under lagligt tillta!, 42° Den 29 Maj. tilltal, åtmindstone enligt 5 §. 3 Mom. af Tryckfrihetslagen, anhåller i djupaste underdånighet att Eders Kongl. Maj:t täcktes i Nåder anbefalla •vederbörande Embetsman, att med sorgfällig upp. märksamhet och kraftig åtgärd följa denna sak, så att den brottslige icke måtte sakna den näpst, hvartill han enligt lag gjort sig förtjent och så att hans exempel må blifva varnande förandra. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar , Stormägtigste Allernådigste Konung, Eders Kongl. Maj:ts underdånigste , tropligtigste tjenare och undersåter på Prest-Ståndets vägnar C. von Rosenstein, v. Talman. J. Janzon. S. D. Sedan Prest - Ståndet genom ankomna Protocolls Utdrag blifvit derom underrättadt, att Kongl. Majtls Nådiga Proposition af den 24 Maj, angående understöd för Hjelmare Slussverk, hvilken den 2 derpå följande af Ståndet remitterades till Stats Utskottet, blifvit af de öfriga Pesp. Stånden remitterad ej allenast till Stats-, Utan äfven till Panco Utskotten; beslöt Prest Starr - Den gg Mnj. 431 Ståndet att afven för sin del uti enahanda remiss instämma. Ut supra. Ex Protocollo iJ. Janzon. S. D. B i foll os efter förnyad föredragning följande Allmänna Besvärs - och Oeconotnie-Utskottets den 22 Maj på bordet lagda Betänkande och Memorial: J:o Om betalning för den vissa Hemman ålagda Krono-Brefbäririg. 2:0 Börande yrkad ändring af Tjenstehjons flyttningstid. 3:0 Angående yrkad indragning af .Fern Helgdagar. 4:0 Rörande understöd för Soldater, hvilka genom Vacancer vid Compagnierna komma att afgå. 5:0
R:dr för stipendiater af de medel, som äro anslagne till befrämjande i allmänhet af Bergsbruket, äfvensom af samma anslagstitel 800 R:dr till pensionering af Bergsfogdar, och hvaraf åter skulle följa att om den föreslagna organisationen skulle bifallas, densamma komme att ådraga Statsverket en förökad årlig utgift af 2,386 R:dr 4 sk. 8 rst. i st. f. den förespeglade besparingen af 13 R:dr 43 sk. 4 rst. Sedan jag haft äran ådagalägga delta, så anhåller jag ali få framställa för R. o. Ad. den billiga tvekan, som hos StatsUtsk. upstått, att föreslå ökade anslag för verkställande af en reorganisation af nämnde Colkm, hvilken StatsUtsk. icke för sin del funnit fullt lämplig. Derföre har StatsUtsk. inskränkt sig lill alt upföra på stat det gamla anslaget. På grund af hvad jag haft äran anföra, anhåller jag om bifall lill den föredragne punkten. Hr Printzensköld, Carl: Ett beklagansvärd! missöde sy nes verkligen hvila öfver det styrelseverk, hvarom nu är fråga. Jag tror att redan under en liderymd af 20 år man tvekat huruvida detta verk borde bibehållas eller afskaffas. Framställningar i det ena och andra syftet hafva blifvit gjorda och ingen af dessa framställningar har föranledt något resultat. När K. M. afgifvit förslag till verkets indragning, så hafva R. St. svarat nej, och sedan hafva R. St. ingått till K. M. med framställning om verkets reorganisation, utan att deruti hafva uttryckt någon bestämd önskan om dess fullkomliga indragning. När nu K. M. å Sin sida i detta fall lyssnat till R. St:rs framställning, när K. M. organiserat verket så, som han anser för Bergshandteringen nyttigt och nödvändigt, så kommer StatsUtsk. och framställer betänkligheter emot en så beskaffad organisation.
och släktingar hafva måhända tröttnat eller geoch smärtans tunga år, gå pröfningens väg nom motgångar, sjukdom eller dödsfall själfva Safven steg i björkstammarne. Marken tog en lätt skiftning i grönt. Solen lyste blifvit urståndsatta att bringa vidrfre hjälp, och stilla fram, och jag tyckte mig kring henlandtkommunerna hafva sina många understödsså där omutligt klart, som hon gör det på tagare, för hvilka » kassan » endast räcker till att nes panna se likasom en gloria strålarna från vårsidan. Då stod Ella en dag på förstulämna ett ringa bidrag till det nödtorftiga uppeen sann och ädel kärlek, en aldrig svikangutrappan och matade dufvorna. De voro hället. Leivande i ett dagligt ekonomiskt bede trohet, en själfförgätenhet utan alla gränOfrivilligt runno mig därvid i minnet Hugos skötebarn — och så hade de blifvit tryck och af omständigheterna tvingade till en ser. motbjudande skuldsättning, blir för dessa öfver - hennes. Tamare dufvor kunde ej finnas. Siregifna dagen tung och bitter; hopplöst och modkardinal Wisemans ord på dödsbädden: » Jag känner mig lik en skolgosse, som kan na och Gloria brukade sitta på axeln och löst motses framtiden. — sina läxor och nu reser hem för att fira ta hvetebrödet ur mun på Ella, och Don Den, som nedskrifvit ofvanstående, vill af varQuixote och Bayard följde med in i rummaste hjärta bedja de människovänner, som Förferierna, » och jag tänkte: hon håller nu på men, där de voro lika hemmastadda som i synen gifvit medel och makt, att tänka på dessa med sina läxor, dessa svårlärda läxor, som landsbygdens stackars fattiga, hvilka måhända vi alla måste genomgå för att en gång vinna dufslaget. genom sjuklighet eller en framskriden ålder äro betyg i den sista stora maturitetsexamen. Då kom prostinnan ut och ställde sig att oförmögna att försörja sig själfva. Tidningarna se på, hur Ella, som stod midt i solens omnämna ofta, huru ädelsinnade och tiarmhärtiga Och lifvet har för oss många sådana lä- strålande ljusflöde, matade dufvorna.
Det är således ett öfverlemnande af Ständernes, efter min tanke, lagstiftande rätt i dessa frågor, som här tillstyrkes oss af Ekon.Utsk.; ett tillstyrkande, som så mycket mindre bort Den ni Maj. i83 komma i fråga under en riksdag, då de förändringar, sorn af den ena Statsmakten blifvit gjorda lill förmån för vissa utländnitigars inflyttande i Riket, — jag menar Judarnes, — utan den andra Statsmaktens hörande, föranledt till anmärka:!' mot vederb. af eftertänklig beskaffenhet. Då jag nu gör anrnärkn:r vid detta betänk., får jag tillika nämna, atl jag visserligen är ledamot af det Utsk., som uppgjort detsain*- ma, men att jag var frånvarande, då delta ämne der före. hades, och beslutet derom fattades. Jag får derföre nu säga min tanke, att enär Svensken icke velat göra annan inskränkning i allmänhet för utländningars ratt att i Riket inflytta, än den Rikets kyrkolag bestämmer och hvilken börjar med detta stadgande, att ”alla, som i vårt Konungarike ”bygga och bo, skola vara af den rena Evangeliska läran;” så bör också dervid förblifva, utan att några slags tillägg dervid må kunna komma i fråga, ulan att båda Statsmakterna äro öfverens om desammas ordalydelse, likasom vid frågor om stiftande af eller tillägg vid annan civil-, criminaleller kyrkolag. Det är af sådan anledn. jag motsätter mig det förslag, som Ekon.Utsk. gjort och tillstyrkt Ständerna att antaga; och i hopp att ålerremiss beviljas, anhåller jag, att dessa mina anmärkn.T ändlligen må få åtfölja. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag skulle visserligen önskat, till heder för Svenska gästfriheten och till heder för den större ända af liberalitet, som utmärker vår tid, att Ekon.Ulsk:s betänk, i denna del andats någon mera billighet mot de ut landningar, som besöka vårt land.
St. aldrig gillat, på delta sätt ändock skulle blifva föremål för deras beslut vid en kommande riksdag. En annan ledamot har äfven gjort samma anmärkn. Af ordalagen i denna § skulle äfven följa, att det vore utan ändamål, att R. St. vid lörsta riksdagen toge under öfverläggning, hvad Utsk. framställt; det skulle vara nog, att Utsk. en gäng yttrat, sin mening derom, emedan ingen rättelse eller något ogillande deraf finge af Stånden beslutas. Men i strid med en sådan behandling står 56 §, der det heter: ”Göras i RiksSt:ns plena emot Ulsk:s yttrande anmärkn:r, blifve de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, lill Const.Utsk. hänvisade. Utsk. äligge dä att samtliga RiksSlms tankar till ett helt utlåt, i möjligaste målto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtliga RiksStms behandlande anmäla. Förena sig derefter samtliga RiksSt:n om ett enahanda utlåt., hvile det till slutligt antagande eller förkastande på lid och sätt, som ofvan föreskrifna äro. • Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogat, varde Const.Utsk. genom val af RiksStms (ilena, till slutlig jemkning förstärkt till ett antal af tjugu personer af hvarje Stånd, hvilka genom samfälld, icke efter Stand, anstäld omröstning skiljaktigheterna förena, och det dymedelst fullständigt beredda utlåt, hvile sedan till R. Sl:s afgörande, som ofvan sagt är”. R. o. Ad. finner således, att grundlagen här bibehållit RiksSt:n deras ord i laget. Det återstår endast att tillse, huru långt deras anmärkn:srätt får sträckas. Frih. Cederström har väl ofta sagt, att denna rätt endast anginge smärre redactionsförändringar, commatering och dylikt, men denna förklaring står ej i grundlagen. Hvar skall då anmärkmsrätten stanna?
"Kors, du tror väl ej heller hon sjönke till botten för det du kom deri?" gäckade Fändriken, "men, kläd sig ej en annan gång i flor och siden, då man res åt landet", tillade han högtskrattande, och skuttade nu utöfver några tufvor, hvilka lågo i väg. "Hä hä hä", grinade Majoren, "nå Mamsell Sommer lilla, hvad uppger hon för skäl? En gammal landsbo får ej skylla på trötthet, och rankiga jullar, allt sådant bör hon vara vand vid, hä hä hä." "Jag tror icke heller hon föreger något, bäste Cousin", afbröt Friherrinnan, "i synnerhet då jag nu uppmanar henne till antagande af detta trefliga förslag; Låt ej Mathilda lilla, Herrarne längre vänta;" med dessa ord räckte hon mig min halmhatt, hvilken härtills hängt fästad i tältväggen öfver hennes hufvnd. Nu sågs äfven båten färdig att skjuta ifrån strand, och snart gungade i den, öfver den smala åns lugna yta, din Mathilda, jemte våra fyra herrar. "Se så mitt herrskap", yttrade Majoren, sedan båten åter landat, "ni som unge och vige, begifven Eder nu frimodigt der J det bäst kunnen, branten uppföre, jag deremot, som så fatalt corpulent, måste gå sakta till väga, och vill nu kring bergets underhjelpande sidor leta mig en väg. Na leva!" commenderade han, gaf med pipslangen sin sjelfsvåldige Herr svåger en liten vänskapsknäpp, och nu bar det af. "Får jag lof att räcka Er en hjelpsam hand, Mamsell Sommer!" bad Baron Paul, sedan de bägge andre ungherrarne, likt stengetter, börjat kila berget uppföre, "jag har så oräkneliga gånger klättrat mig här fram, så jag med säkerhet skall leda er, om ej den beqvämaste, åtminstone den ginaste vägen upp." Jag emottog naturligtvis den hjelpande handen, hvilken nu verkeligen fast och säkert qvarhöll mig, på de mest slipriga, brådstörtande ställen. Efter en tjugu minuters mödosam ansträngning, upphunno vi höjden.
Jag får un derställa, om icke eD sådan ordning vore t strid med den, sorn iagttogs vid sista valet till Ledamöter i Förstärkta Stats-Utskottet, Då valdes på 27 personer, hvaraf 21 blefvo Ordinarie Ledamöter, och 6 Suppleanter. Herr Grefven och LandtMarJkalken yttrade, att, enligt hvad in Pleno den 11 dennes, blifvit af Riddarhus-Secreteraren upplyst, Ridderskapet och Adeln vid föregående Riksdagar, förfarit på båda sätten; och dä, enligt Herr Landt-Marskalkens öfvertygelse, Ridderskap^ och Adeln icke utaf någon i Grundlagarne befintlig föreskrift, rörande vahlsättet, vote ?bunden, samt det af Herr Grefven och Den 28 Juni i J, m, Landt-Marskalken föreslagne, föranledde dertill, att valförrättningen kunde på kortare fid, än annars vöre möjligt, verkställas, ansåg Herr Landt-Marskalken sig böra förnya dess, i detta afseende , förut gjorde proposition ; hvillken af Riddfcrskapet och Adeln biiölls. Herr GrefVtii och Landt-Marskalken förklarade vidare, att, om Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter behagade nu, likasom vid valet till Förstärkta Stats-Utskottet, upprätta sine Vallistor i Alphabetisk ordning, skulle derigenom icke allenast mycken tid, utan ock en serdeles lättnad, i afseende å anteckningen vid valet, vinnas. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Fran Conjlitutions Ut(kottet: Af den 26 sistledne Maji. N:o 18 Angående Stats-Utskottetsanmärkning rörande mindre Creditivets disposition för Militair-utgifter. Af den 31 sistledne Maji: N‘.o 19, Rörande Stats-Utskottets anmärk - Den 28 Junii e. m, 725 ning mot disposition af Statsränte-medel för Kongl. Theatrarnes understöd. N o 20.
Att förenklingen och indragningen borde främst afse de embeten i kollegium, som bade minsta verkningskretsen, dem, hvilkas borttagande skulle komma att minst verka störande på ärendernas gång, men ändock mest bidraga till aflönings-statens inskränkning, måste hafva varit en så naturlig och riktig, så i ögonen fallande grund, att Bikels Ständer ej behöfde derom närmare orda; och i sådant hänseende måste uppmärksamheten genast utan tvekan stadna vid det lediga Presidentsembetet, med dess anspråk på jemlikhet i aflöning och företräden med chefsplatserna i rikets öfriga kollegier. Det syntes åtminstone vara att förvänta, det Konungens rådgifvare skulle finna sin pligt fordra, att Presidents-embetets definitiva återbesättande icke af dem tillstyrktes, innan frågan om Bergs-kollegii förändrade organisation i dess helhet kunde komma till afgörande; och denna förhoppning syntes desto säkrare, som, på sätt ofvananförda, ur Stats-råds-prokollet hemtade utredning visar, tillgångar för Presidents aflöning i detta embetsverk efter sistförflutna riksdag icke förefunnos, om icke den utvägen anlitades, att lediga löner lill och med ur de lägre tjenstegraderna inom verket togos i anspråk.
6 äpplen läggas i en varm Tvenne taflor. » Barnen skola lägga lägger på det frostanbltna stället, samt denna gåfva en synnerligen behaglig ugn, tills de kännas mjuka; då tages sig », och små, täcka ansigten jubla af derpå vaxduk och flanell ytterst. Håller prägel. skal och kärnhuset bort; inkråmet fröjd och belåtenhet. De äro så glada, man på med detta hvarje natt en tid, passeras genom durkslag och röres / At fröken Fanny kan du för 1,50 småttingarne, som nu skola bada, innan skall frosten försvinna. M — y. timme med en ägghvita och 6 mateller högst 2 kr. få ett par verkligt de gå till hvila. Modern är sjelf inne skedar socker. Lägges sedan upp på vackra små majolikavaser; mycket och nätt tar hand om sina små. På deras fat eller geléskål och garneras med sylt är äfven ett blomsterställ till samma ansigten lysa helsans rosor och glädjen och bisquits. A. Ö — n. värde och af samma materiel (kan ock ur deras ögon. Barnen gifva ofta sin vara af glas eller porslin) i form af en glädje till känna genom rop och handFlag. Ett hälft stop grädde, 5 äggMönsters öfverförande på kläde eller vid korg eller ett litet fat — förgätklappningar, och talrika smekningar gulor samt litet socker, punsch och plysch. Detta sker f u l l t tydligt enmig-ej i synnerhet ta sig väl ut i ett komma den lyckliga modern till del. citron vispas väl till samman. Sist dast på det sätt, att mönstret kalkeras sådant blomsterfat. För julbordet Så säga barnen sitt: » god natt, mamma iröres 5 ägghvitor, som äro uppvispade på ljus domestik, som sedan noggrant fylles det med mossa och brokiga strån. lilla », och modern kysser sina älsklintill skum.
St:rs vägnar, utfärda förbindelse till Banken under samma dag, lyftningen derstädes skett, löpande med Fem proctts årlig ränta, och berättigande Bai ken, att för Capital och ränta undfå betalning af först inflytande Tullmedel, på sätt, att dessa medel då genast skola i LäneBanken insättas och å Skulden afföras, i den mån, de inflyta. §. 62. Det så kallade Lilla Creditivet intill nästa Riksdag, eller den summa, som, enligt 63 §. Reg.Formen, bör vara tillgänglig, då Konungen, sedan liela StatsRådets tankar ( 47 ) deröfver blifvit inhämtade, finner den vara oundvikligen nödig till Rikets försvar, eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, har blifvit bestämd till En Million R.:dr och skall af RiksgäldsContoiret utbetalas. Af denna Summa bör hälften eller Femhundra Tusen (5oo,ooo) It:dr vara att tillgå för Rikets försvar och hälften för andra högst vigtiga och angelägna ändamål. Till de utbetalningar, hvilka å detta Creditiv kunna äskås, böra de till RiksgäldsContoiret influtne, odisponerade Öfverskott på StatsVerkets ordinarie och extraordinarie Inkomster användas. I saknad af sådane, eller andra tillgångar dertill, bör RiksgäldsContoiret anskaffa erforderlige medel genom upplåning. §. 63. R. Stir hafva beslutat, att, på sådane grunder och med de förbehåll, som till K. M:t blifvit i underdånighet uppgifne, på RiksgäldsContoiret anvisa ett Creditiv af En Million R:dr till K. Disposition, för att, genom detta anslag, bereda utvägar till anskaffande af Säd för nödlidandes understöd, i den olyckliga händelse, att en strängare missväxt skulle inträffa, och enskildta bemödanden blifva otillräckliga att fylla behofven. Berörde Creditiv får utgå, så snart K. M:t finner för godt, alt detsamma, i enlighet med R. St:rs Beslut, till större eller mindre de! disponera.
Ständer äska anvisandet af ofvannämnda bidrag till företagets utförande. Efter det jemväl Cheferne för Landtoch Sjöförsvars-departementen i frågan afgifvit särskilda yttranden, deruti de sammanstämmande förklarat sig icke kunna tillstyrka den nya farledens åvägabringande, med mindre än att genomloppet vid Södra Stäket starkt befästas, hvarförutom Chefen för sistnämnda Departement ansett segelleden böra blifva farbar endast för fartyg, som draga högst nio fots vatten, har Kongl. Majit nu tagit denna fråga i nådigt öfvervägande, dervid, enär omförmälda kommunikationsleds upprensning till det af Rikets Ständer ifrågasatta djup af aderton fot under lägsta vattenytan skulle bereda ett nytt inlopp tili hufvudstaden. genom hvilket större fartyg, utan att Kongl. Majlis Nåd. Skrifvelse N:o 38. 39 behöfva passera Waxholmssunden och de derstädes uppförda fästningsverk, kunde direkte från Östersjön uppgå till Stockholm, Kongl. Maj:t emot öppnandet af en dylik segelled funnit grundade betänkligheter förekomma och ansett det blifva oundgängligen nödigt att, till hufvudstadens betryggande emot fiendtliga anfall, å lämpliga ställen vid den nya kommunikationsleden uppföra befästningar, hvilkas anläggning, bestyckning och underhåll komme att medföra högst betydliga kostnader; hvilka icke komme att i väsendtlig mån förminskas, äfven om farledens fördjupning blefve till tio eller tolf fot inskränkt, enär starka befästningar i allt fall dä icke kunde undvaras.