Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min öfvertygelse är likväl, att det skulle blifva dyrare att på en jernbana, sorn sträckte sig i båge kring Wenern, föra jernet (ill Götheborg, än att inskeppa det i Christinehamn och föra det sjövägen. Derjemte bör man taga i betraktande, att en stor del af Orebro läns jernhandlering har sin naturliga afsättnings plats i Christinehamn och att således åtminstone en del af länet halden lättnad i transport, som man vill tillskynda detta län, uti de smärre jernvägsanläggniugar, som der redan äro gjorda, samt uti kanaler. Hvad personal-trafiken å StockhoIms-Gölheborgs-banan vidkommer, så vill jag'icke bestrida, att ju icke den kunde blifva ganska stor, isynnerhet under den lid, då resande färdas till och ifrån badorterna på vestra kusten, men jag tror icke, att, om man betraktar antalet af resande, som lemna Sverige för -att besöka utlandet, den öfvervägande mängden af dem begilver sig (ill England. Jag (ror, alt den största delen af dem, som fara utrikes, med undantag afen eller annan handlande, begifver sig till Europas fasta land och, om det sä förhåller sig, skulle en jernbana från Jönköping till någon hamn i Skåne bereda dem en lättare och angenämare färd, än den långa sjöväg de eljest måste tillryggalägga. Sedan jag nu framlagt skälen, hvarföre jag för min del icke anser, att Stockholm-Gölheborgs-linien, med hänsigt till varu-trafiken och jemväl till en del personal-trafiken, är af den uteslutande vigt, man velat densamma tillägga, > ber jag alt få öfvergå till den af mig motionerade linien emellan Skåne och Wettern samt framställa de skäl, som tala för en jernbanas anläggning i denna riktning. Jag ber då att få betrakta frågan härom från åtskilliga synpunkter, nemi. nr ekonomisk, politisk, militärisk, samt slutligen billighets-synpunkt. Hvad först frågans ekonomiska del beträffar, så torde icke kunna nekas, att det är af särdeles stor vigt, om en förbindelse kunde åstadkommas från den sydliga delen af vårt land upp till den medlersta och till hufvudstadgn.
Jag bade helst önskat, att man bibehållit den gamla Riksdalern med sina underafdelningar; men då det blifvit besluladt, att högsta enheten skall svara emot 18 sk. i silfver, tillstyrker jag, att den må helt enkelt bållås Riksdaler, och endast utmärkas genom uteslutande af det gamla tillägget Specie. Derigenom bör ingen förvillelse kunna befaras, i synnerhet när icke mer än ett slags Riksdaler kommer att finnas. Friherre Cederström, Jacob: Jag har svårt att göra mig reda, hvarföre Utskotten vilja behålla namnet R:dr på enheten, då dermed förstås 18 skillingar. Månne detta ord innefattar ett så besynnerligt ting bär i Sverige, att man icke skulle kunna skilja sig derifrån. Jag skulle tro, att det rätta härvid vore, att gifva en ny benämning åt enheten, och sedan Herr Lefren föreslagit en sådan, emot hvilken jag icke finnér något hinder, tillstyrker jag att en Carolin må blifva enheten för Svenska myntet. Herr Rothlieb, Axel: Sedan Ridderskapet och Adeln samt de öfrige Stånden Beslutat, att en del af gamla SilfverRiksdalern skall motsvara den nuvarande Riksdalern Bankosedlar, och en rubbning i det allmänna skulle uppkomma, om detta mynt erhöll annan benämning, än den allmänt gängse Bankasedeln, så tillstyrker jag bifall å Utskottens förslag. Herr Anckarswcird , August: Jag skulle tro, att minsta brytning och villervalla skulle uppstå, om man fick behålla den gamla benämningen Riksdaler Ranko. Vi äro förut vane vid denna benämning, utan att af dess förhållande till den gamla Riksdalern ringaste confusion uppstått. Herr Tham, Wolrath: Till hvad Herr Anckarswärd yttrat, vill jag allenast tillägga , att den nya Riksdalern Banko icke koni - 122 Den 21 O c t o b e r f. m. mer att motsvara den gamla Riksdalern Banko, utan 18 sskillingar i silfver, hvilka innehålla 48 skilli ngar i nu varande Bankosedlar. Det skuljle således blifva en ovilkorlig villervalla, om man förändrade namnet.
Från Hedervärda Bondeståndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäktigen Petter Gabrielsson frän Kronobergs län väckt motion, hvaruti han fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på olämplighet en af det nu brukliga sätt, att genom Kronofogdarne låta, i följd af serskilda föreskrifter, utdela åtskilliga från Hans Majit Konungens hofförvaltning, Hospitalsoch Militiaj-hospitals-fonder samt från Landtoch Sjöförsvars-departementerna årligen till afskedade krigsmän utgående pensioner och nådegåfvor; hvilket utdelningssätt motionären ansåg såsom besvärligt och kostsamt för flertalet af understödstagarne samt serdeles betungande för dem, som voro till högre ålder komne och sjuklige, hvilka, sedan de färdats 8 å 10 mil till kronofogde-kontoret, ofta blefve utsatte för missödet att icke träffa kronofogden hemma, och således antingen nödgades, i flere eller färre dagar, vänta på hans återkomst eller ock företaga en ny, kanske lika fruktlös utvandring. I anledning häraf och emedan Största antalet af dem, som hugnas med understöd från ofvannänmde fonder, tillika åtnjuta gratial från Wadstena krigsmans - 6 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 19. liuskassa har motionären föreslagit: det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla: att ifrågavarande pensioner och nådegåfvor hädanefter måtte genom regementseller mönsterskrifvarne, blifva, tillsammans med gratialerna från Wadstena Krigsmanshus-kassa, utdelade å dertill, vid de, uppbördsoch aflöningsmöten, som årligen kungöras och inom kompaniernes stånd hållas, bestämda dagar, ,. Och hade Riksdagsfullmäkligen Anders Medin, från Kronobergs län med motionären sig förenat.
Såvida frågan återstår, liar jag intet att erinra deremot att den ina förekomma vid y:de punkten, då den kan afgöras lika väl sorn nu. Hr Lefre'n: Skulle Frih. Cederström, sorn vanligen företrädesvis antingen känner grundlagarna , eller tror sig känna dem, vilja förmena mig såsom enskild ledamot att göra en framställning till förtydligande af den fraga, som är föredragen, så ber jag Frihm förlåta, att jag icke, i anleda, af hans framställning, afsäger mig rättigheten att vördsamt begära en upplysning om det ämne, som är under föredragning. Allvarsamt sagdt har jag, varnad af hvad som händt i afton, begärt att få framstäldt det förbehåll, som motionären sjelf begärt, då han medgaf att frågan må uppskjutas längre fram. Jag vidblir denna begäran och hoppas att uttryckligen af Kr Frih. o. Landtm, få höra, att den fråga, som nu uppskjutes, är förbehållen till afgörande framdeles, emedan jag sannerligen icke för min del önskar att hvarken Frih. Cederström eller någon annan sedan kommer och spisar af oss med några förklaringar om formen, såsom det händt en gång förut. Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. den återstående frågan i 4;de punkten böra behandlas i sammanhang med yrde punkten. Föredrogs 5:te punkten i Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”Ingen, som är under i5 år gammal, må utse valman, eller väljas dertill, eller deltaga i val af riksdagsman inom Stånd, der ombud omedelbart utses." Det af Gr. Spens afgifna förslag upplästes, så lydande: "Ingen, sorn är under 25 år gammal, må utse valman, eller väljas dertill, eller deltaga i val till riksdagsman inom Stånd, der ombud omedelbart utses.” Gr. Spens: Jag vill blott nämna, att förslagen äro ordagrannt lika, och att jag ej åsyftat någon förändring af hvad Hr von Hartmansdorff i denna punkt föreslagit. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att i det ena förslaget stöde val af riksdagsman, och i det andra val till riksdagsman.
346 Jag må ej bestrida möjligheten deraf, att då Rikets Ständer yttrat sina önskningar om en förbättrad organisation af de Civila Embetsverken, de kunnat, såsom Hr Justitieombudsmannen ”med visshet antager ” göra sig den illussion, att desse deras önskningar kunde nöjaktigt uppfyllas ulan förökade kostnader för Statsverket; men jag tillåter mig bestrida möjligheten, att inom ett samhälle, der folkmängden oupphörligen tillväxer, der alla Civilisationens verkningar till godt och äfven till dermed oundvikligt ondt allt mer och mer utvidga sig, der handel och näringar, under en ständig utveckling, bilda nya sammanväfningar af allmänna och enskilda förhållanden, alt — säger jag — förbättringar i Statsförvaltningens gamla skick kunna åstadkommas, utan förhöjda anslag af medel för dess mera ändamålsenliga verksamhet. I synnerhet anser jag det icke hafva varit möjligt, att de ökade göromålen inom ett sådant verk, som Kongl. KammarRätten, kunnat vederbörligen bestridas af ett förminskad t antal Tjenstemän. Väl har Hr Justitieombudsmannen förklarat det icke vara ”tänkbart,” att, om Rikets Ständer med sina yttrade önskningar föranledt en dyrare organisation af nyssnämnde Embetsverk, de vid en påföljande Riksdag vägrat det derför begärda högre anslag; men om icke blott tänkbarheten, utan ock om verkligheten af en sådan, vid 1834 års Riksdag förelupen, oriktighet vittnar de sednast församlade, ingalunda för slöseri i sådana fall utmärkta, Sländernes godkännande af samma anslags behöflighet, hvilket deras företrädare vägrat, samt deras beslut att upptaga beloppet deraf i beräkningarne af Kongl. KammarRältens ordinarie aflöningsstat. Den af Hr Justitieombudsmannen anmärkte felaktigheten, att ej förminska tjenstemannapersonalen i KammarRätten, skulle således beslå deri, att tidigt är insedt hvad Rikets Ständer sednare erkänt. Hvad jag nu baft äran att här ofvan vördsamt anföra, eger sin tillämpning på de öfrige mig personligen rörande anklagelsepunkterne.
Att den icke kan bli särdeles glad i sådant här sällskap, det faller af sig själft, och jag vill varna deltagarne att komma med några illusioner: framför allt: inga illusioner! Och för att sauvera mig själf för det obehagligaste af allt: obetalda räkningar, ber jag, i egenskap af anordnare, att få afgiften erlagd 49 vid ingången. Hamlet, som artist, saknar naturligtvis kontanta medel, men han är liten i maten, och Romeo lägger ut för honom. Gå in nu! Men betala bara! Betala! MONTECCHI (till Capulet). Nu tror jag, bror, att han är riktigt galen. DON QUIXOTE. Ja säg det! När han trodde på väderkvarnar, lagårspigor, stickbäcken, obetalta räkningar och skinkmärrar, då var han galen! Och när han inte trodde på lagårspigor, obetalta räkningar, stickbäcken och väderkvarnar, så var han också galen! Gå, byke! Sätt i er mat och dryck, tala om kärlek men kalla det inte brunst; sjung om Dulcinea, men säg inte att hon var värdshuspiga; fira riddar Blåskägg, men nämn inte ett ord om hans polygamiska instinkter; beröm Romeo, men låtsa inte om att han var förlofvad en gång förut; hissa upp Desdemona, utan att ett ögonblick antyda att hon var en kokett slinka! Gå, byke! Och ljug hvarann fulla, så fulla att ni få gå ut bakom knuten och se hur ni se ut inuti! (Följet går in i värdshuset.) Sjunde scenen. S:T PER. DON QUIXOTE. SMEDEN. ÄLSKARINNAN. S:T PER. Förlåt, riddare, men ni synes mig vara en man som förlorat det bästa! Himmelrikets nycklar, 50 DON QUIXOTE. Hur så? Hvad har jag då förlorat? S:T PER. Idealen! Riddare! DON QUIXOTE. Idealen! I hvilket kapitel och hvilken vers af den heliga skrift står ordet ideal nämndt? S:T PER.(funderar). DON QUIXOTE. Fundera till domedags otta och ni får inte fatt i det, för det finns inte där.
Dessa 9 motioner lades på bordet. - -s Hr Hjerta, Lars: Det är för att fästa H. Ståndets uppmärksamhet på några i min tanka för industrien vigtisa artiklar i vår Tulltaxa, hvarom jag tills nu förgäfves väntat att någon annan skulle yttra sig, som jag tagit mig friheten begära ordet. Jag får således, under anhållan att framdeles ytterligare få utveckla mina åsigter, nu vördsamt föreslå: 1:0 att utförseltullen å stångjern upphäfves; 2:0 att alla modeller eller mechaniska machinerier måtte få införas mot 5 proc., såsom det mest behöfliga och för närvarande mest saknade medlet till industriens förkofran; 3:o att införseltullen å utländskt beredt läder, såsom ännu utgörande ett ämne, hvilket icke utan derå nedlagdt 3 H. a3 178 Den t Mars e. m. arbete till omedelbar förbrukning kan användas, må nedsättas till hälften af den nuvarande; 4:o att införseltullen å silkesfelb, såsom ett ämne, hvilket icke inom Riket tillverkas, men förnämligast användes till manshattars förfärdigande, och sålunda utgör en af våra första nödvändighetsartiklar, må nedsättas till 32 sk. B:co pr £f, samt 5:o att införseltullen å vin, som på fastage inkommer, må nedsättas till hälften af den nuvarande. Härigenom skulle vin kunna införas för godt köp och ett det tjenligaste surrogat vinnas för brännvinet, som man nu med sä mycken ifver vill afskaffa. Enligt mitt nyligen gjorda förbehåll torde jag vid remissen ytterligare få utveckla skälen till dessa förslag. Lades på boi det. Hr Dahlfeldt, Carl Ludv.: hade inlemna! ett så lydande anförande: Det är visserligen icke utan fruktan, som jag vågar uppträda i en tid, sådan som denna, då en så sträng sparsamlietsanda tyckes göra sig gällande. Man ifrar root dryga representationskostnader, mot kostnaderna för ItiksSt:s protocolls tryckning, och i första rummet mot brännvinet och den allt mer kringgripande fyllerilasten; man upptänker medel till dess hämmande genom varans fördyrande, medelst dryga skatter å densamma.
Med anledning häraf hemställer Utskottet, del Rikets Ständer måtte besluta att ändring i Förordningarne, angående Hypotheks-banken samt de allmänna grunderna för Hypotheks-föreningars bildande och verksamhet, ej må kunna ske utan att äfven Rikets Ständer sitt bifall dertill meddelar. Utskottet har slutligen att yttra sig öfver Kommitlerades i bilagan Litt. A. framställda förslag om öfver flyttning till allmänna Hypotheks-banken af den i Rikets Ständers Bank till utlåning mot pant af fast egendom d landet anvisade fond, 7,500,000 R:dr, hvilken öfverflyttning är vorden af Kommitterade tillstyrkt hufvudsakligen på följande vilkor, nemligen alt Hpotheks-banken skulle till Riks-banken afgifva sin hufvudförbindelse att för beloppet erlägga 5 för hundra om året, deraf 4 för hundra skulle godtgöras såsom ränta och återstoden afföras å kapitatet intill dess delta blifvit till fullo betaldt; att Hypotheks-banken derjemte skulle till Riksbanken öfverlemna partial-obligationer till ett emot del föreskrifna svarande belopp, hvilka obligationer, löpande med 4 procent ränta, borde lyda å så väl Mark Hamburger Banko som Svenskt Riksmynt samt ställas till innehafvaren att efter uilottning i bestämd ordning infrias, och att för den kapital-afbetalning, som af Hypoteksbanken årligen verkställdes, Riks-banken skulle till den förra återställa så stort belopp af partial-obligationer, som deremot svarade. Irågan om Riks-bankens befriande från den utlåning mot inteckning i fast egendom, som af denna bank bedrifves, har, såsom Kommitterade jemväl anmärkt, under flere föregående riksdagar utgjort föremål för Rikets Ständers pröfning. Från många håll lifligt förordadt och understödi har förslaget dock icke lyckats att vinna Rikets Ständers bifall.
Af en så beskaffad grund för betalningarnes infordrande blifver en följd: dels, att en, i jemförelse med hvad som bordt erläggas, fega känbar, men likväl billigtvis något drygare årlig inbetalning, drabbar den Låntagare, som på de förflutna åren underlåtit Capital - Procentens betalande, hvaremot den gäldenär, som i behörig ordning minskat sitt Lån-Capital, får tillgodonjuta en mindre årlig betalnings - skyldighet hael ane f - 13* JDén 5 Juni. danefter; dds att Banken* Fastighets - län, som, enligt hittils var*nde method är Jios Låntagaren stående i lemtio år, blifva, enligt hvad nu är föreslaget, iå 28 års tid till fullo inbetalte; hvarigenom fonden för nya Låntagare synbart blifver betydligen förökad, utan att en sådan inbetalning, under ofvarmämnde eftergift af äldre förbindelser, ,ärer kunna anses för nuvarande Låninnehafvare tryckande, då genom erläggande blott af den Summa, som i Laglig Renta för andra Lån erfordras, befrielse från hela Capital-skulden tillika efter 28 år är vunnen. Härigenom, i förening med den ofvanfötjnälte utlåningen af influtna Rentor, kunde redan på innevarande år mer an dubbelt utlåna*, emöt hvad som, enligt Riksens Ständers år 18IS fattade beslut, skulle vara att tillgå. X stället för den hittills gällande föreskrift, ått pfbetaloingssumman för året, först påföljande året finge åter utlånas, får Råneo - Utskottet vördsamt föreslå, att inbetalningarne, redan på innevarande nr, och framgent, i den mån, de influtit, kunna uppå godkända Lin - Documenter, i oafbruten successiv ordning, åter utgå. derigenom kari Länetillgången under årets lopp bestämmas och den olägenhet förebyggas, att säkre Låntagare, »om, fullgjort erförderliga prestanda , skulle blett i afvaktan på fullständigt Rökslut, sakna nödigt biträde.
Tidningen liäpnar öfver deras fåtalighet i jainförelse ined det stora antal flickor, soni årligen xfilgger inogenlietsexainen. Den undrar, livart de, soin icke fortsatta sina studier, egentligen taga vägen, och frågar nied en ton, soin tydligen skall vara spetsig, on1 inaii får antaga, a t t de lrvinliga studenterna på # ktenslrapsiilarlrnaden röna större efterfrågan än andra flickor. Man tyckes tydligen icke liuiina tanka sig,. a t t andra iitviigar an iiiiiveïsitetsstndier eller gifterinål stå dein till buds. Lyckligt-. vis är icke valet så begräns: iclt. Studentbetyget liar visat sig vara en god rekoininendation till åtskilliga platser, icke ininst p&amp; lärarinnebanan. P&amp; det hela taget ar det också en lycka, a t t tillströmningen af flickor till universiteten annii varit jäinf6relsevis ringa. D e öfverdrifter, soin i början ofta åtfölja reformer, Iiafva inon1 detta område. icke i näinilvärd inhn låtit höra af sig. Saken har, för a t t begagna ett af konservatisinens slagord, iitm#rkts af. » e t t lugnt ocli sansadt frainåtskridande&gt;); och detta har utan tvifvel varit det bästa. soin kunnat ske. För a t t nu sarskildt tala on1 Upsala, så inses lätt, a t t de kvinliga studenterna i början ickc lciiiinat lats synnerligen inycket tala oin sig, da antalet af de vid universitetet iiiskrifna under liela perioden 1872-1880 Begraiisadt: sig till ett dussin. Nggot kraf på saminanhållning eller » kZ~randa » kiinde också niider sådana förhållanden knappast göra sig gallande. Detta kraf infann sig först på slutet af 80-talet, då antalet kvinliga studenter ökats så pass, a t t l2 till 1.5 p % en g å ~ i g vistiades vid ~llliversitetet.
Högvördige Preste-Ståndet har till Utskottets Utlåtande remitterat elt af Herr Prosten Bolander afgifvet Memorial, hvaruti blifvit föreslaget, att, till beredande af en jemnare och säkrare communication emellan Gottland och fasta landet, än den, som för närvarande eger rum, och hvilken, äfven under den vackraste årstiden, genom motvind och andra hinder ofta är underkastad betydligt uppehåll, en ångbåtsfart, till förskaffande af bref och passagerare emellan Öland och Gottland, måtte varda inrättad; anseende Herr Prosten, att den ökade kostnad, som genom en dylik inrättning skulle uppkomma, lill stor del kunde betäckas medelst förhöjda passagerareafgifter och postporto till och från Gottland; en förhöjning , hvilken, enligt Motionairens tanka, Correspondenter och Resande, med afseende å den jemnhet och beqvämlighet, som dymedelst blefve att påräkna, säkerligen icke skulle finna vara betungande. I anledning häraf får Utskottet vördsamt upplysa, det Kongl. ÖfverPost-Directeurs-Embetet, uti en till Kongl.. Maj:t d. 21 Julii innevarande år allåten skrifvelse, i underdånighet anfört, att, enär postcommunicationen emellan Gottland och fasta landet, hvilken, på grund af contract med enskild person, för närvarande hestrides med en seglande jakt och båtar, är högst oregelbunden samt ofta ganska långsam, så att till mycken olägenhet för provincens invånare, och serdeles för dem, som idka handel med andra orter af Riket, det understundom inträffat, att denna postfart längre tid varit afbruten, — hvartill jemväl komme, att postgången emellan Stockholm och Wisby fordrade en tid af minst 7 dygn, då bref emellan dessa bägge städer, derest en ångbåtsfart emellan Wisby och Westervik blefve inrättad, skulle kunna på 3:ne dygn fortskaffas, — hade ett sådant förhållande föranledt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfver Gottland att inhemta åtskillige
Ståndet biföll det af Utskottet föreslagne, af Borgare-Ståndet gjorde tillägg till denna §.; 36 §. De föreslagne voterings-propositionerne gillades; 35 §. Utskottets inbjudning antogs; i följd hvaraf volerings-propositionen förfaller; 42 §• Enlig^ Utskottets hemställan frånträdde Bonde-Ståndet dess beslut, rörande förändring af denna §.; 45 §• Ståndet antog Utskottets inbjudning i af seende på denna 4^ §• Utskottets tillstyrkanden biföllos, I allt öfrigt lät Slåndet bero vid hvad Utskottet yttrat. S. D. Nu föredrogos å nyo och biföllos Bevillningssamt Allmän - Vrot. Ut dr. d.
Djurgården; 24:o af Anders Jonsson från Westerås Län, om utvidgad smidesrätt i Bergslagerne. S. D. Remitterades följande motioner till Lag-Utskottet: l;o Niis Nilsson från Wermlands Län, om tillägg i Skiftes-Stadgan; 2:0 Anders Nilsson från Östergöthlands Län, om förtydligande af 26 Gap. 2 § Byggninga-Balken; 3:o af Lars Boethius från Stora Kopparbergs Län, om upphörande af Bergstings-rätterne och Bergsfogde-tjensterne; 4:o af Gustaf Pettersson från Östergöthlands Län, angående förslag till stadganden vid utmätningar; 5:o af densamme, om skyldighet för Under-Exsecutor alt vid utmätningen begagna biträden, som bo nära gäldenären; 6:0 af Johannes Andersson från Skaraborgs Län, om ändringar uti 1802 års Stängsel-Förordning; 7:o af Nils Petter Pettersson från Calmar Län, om penningeräntans bestämmande till högst fem procent; 8:0 af Gustaf Pettersson från Östergöthlands Län, om skärpande af straffet för bedrägligt förhållande; 9:o af Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län, om förändring af 12 Cap. 10 § Ärfda-Balken; 10:o af Johan Petter Andersson från Elfsborgs Län, om förändring i 5, 9, 10 och 25 Capitlen Byggninga-Balken samt 20 Cap. MissgerningsBalken; liro af Ola Svensson från Malmöhus Län, om ändring af 9 Cap. 6 § Handels-Balken; 12:o Prot.-Utdrag, dm 25 Augusti 18 44" 113 12:o af Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs Län, örn ändringar i 25 och 30 Cap. Rättegångs-Balken; 13:o af Johan Petter Andersson från Elfsborgs Län, om skärpning af det i 8 ^ 24 Cap. Missgernings-Balken stadgade straff; l4:o af Johan August Zetterberg, om ändring i vissa delar af 2 Cap. Giftermåls-Balken. S. D. Remitterades följande motioner til!
Embctsjord; se Kaga fardag. JJmÄeta-kungörelser, Landshöfdingarnes: tryck nings-kostnad derför; se Anslag 25; HufyudTitel, Andra. Eneskiöld, Enke-Friherrinna; se Afskrifning 7. Enkeoch Pupill-Cassan, General-Assistance-Contorcts; se Berättelse, Stats-Utskottets, om RiksgäldsContorct m. m. pag. 24. Ensaksoch vitesböter : dispositionen af de vid Police-kammarcn i Stockholm ådömde ,,,, Svar pä åtcrremiss ,,,,,, Ensaksböter: om deras förvandling ,,,,, Kongl. Majtts afslag å Rikets Ständers hemställan i detta ämne ,,,, Entreprenad; se Bilianget till Riks-Standens Protocoll. Erkebiskopsval; se Rcgerings-Formcn §. 29. Erlinghundra; se Sigtuna. Ersättning; se Besigtningar. till Öfverstc-Lieutenant Adlerstam för lidande under en rättegång med Rikets Ständers Bank, ,,, ,,, „ till närmast landsvägen boende hem mansegare för oftare påkommande inqvartering af tagande trupper , , , , „ till inqvarteringsgifvare för mat till tå gande trupper^ ,,,,,,, Svar på återremiss ,,,, , till Protocolls-Secrcleraren Roman för förlorade löne-inkomstcr ,,,, Svar på återremiss ,,,, Ersättningar under Stats-Verkets ordinarie inkomster; sc Stats-Vcrket, dess inkomster, pag. 8. Ersättningsmedlen, de Finska; se Granskning 57. Estaffettér: kostnaden för 3;ne sådana; se Anmälan 36.