Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Testamenten matte nedsättas ifrån de förestagne IO procent til 6 procent pä LapitLlet. Bifölls. Wid samma ^rt. 12 ke^om. rörande kiäej cominiller, anmärkte Herr krintLlcb ölö: At Bewillnings-afgiften för en biäei Lommilsariug mä blifwa IQ procent af egendomens warde, därwid wil jag icke göra nägon päminnelse, anstönr mig werkeligen synes, ar den ar nog dryg; men som troligen flere blifwande in, commillsrier sakna förmögenhet för en stik^afgifts utgörande, och hwarken pä egendomen fär uptagas län eller större revenuo deraf, hälst de Den 9 Mars. e. m. 47Z de första ären ej kan wara til förwantandes mer an z högst 4 procent, sa häller jag för billigt wara/ al ^ äei LoiumNuri^r bör förunnas den förman, ar maöra i fraga warande Bewillnings-afgifr pä 4 ä ; ärs tid. det wil säga 4 eiler 4 om äret, räknat fran utträdet, med wilkor at egendomen blifwer Derföre answarig, samt at, i händelse af innehafwarens under tiden inträffande dödsfall, efterträdaren stall, för det obetalte answara, inom sagde stadgade tidBörandes i alla fall litter c^ommissJnnehafwaren särstildt utgöra wänlig Bewillning för dest behällna inkomst eller annan förmögenhet. Grefwe björner, /läolxkt 6örsa, erindrade, at här ej wore fräga at en sadan afgift ärligen skulle erläggas. Honom syntes löiäei Oo,nniisser böra sättas i jemförelse med annan wänlig gafwa och förtjena at taxeras, när åtkomsten dertil altid bör anses gansta lätt. Grefwe von l^antinAsbausen. För en egendom af 50,000 R:d:s wärde skulle säledes efter förstaget komma at betalas 5000.
SDfajtt mill där enbafl i fortdet omnämna i dmab mon ©tatémerfeté ittfom(fer lemnat öfmerjlott, tillräcflige för berä anmijfe utgifter äfmenfom till fpllattbe af uppfomne briffer å utgiftétitlarne. 98ib Rifeté ©tättberé förra fammanfom|t beräfnabcé af ©taté*Ut|lottet Öfmerflottené netto belopp för ärett 1827, 1828 oef) ^29 ett fammatträfttab förflagéfumtna af 824,966 R:br 3o (I, 2 r(f., dmaraf 690,000 R:br anmtfabeé till görfmarémer* fet ocd 234,939 R:br 14 fl. 3 rft till anbrabedof. ©amma öf* merfkott bafwa likmäl febermera, enligt uppgjorbe ligoibcr, fontmit Rikögälbö
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 102) har Herr Grape anhållit, att enär Postdirektören Abraham Sjöhn, hvilken varit i Postverkets tjenst ifrån år 1792 till sin död år 1844, efterlemnat 4 oförsörjda döttrar, af hvilka tre ännu äro ogifta, dessa sistnämnda, hvilka vid mera framskriden ålder befinna sig i ytterst torftiga omständigheter, måtte beviljas en årlig pension af 150 R:dr hvardera, eller tillsammans af 450 R:dr; men Utskottet får på de i nästföregående punkt andragna skäl, afstyrka bifall till denna motion. 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. Herr Dalman, Wilhelm Fredrik, har uti en hos Ridderskapet och Adeln (under N:o 154) väckt, till Utskottet remitterad, motion, bland annat, anfört, hurusom, redan från första stiftelsen af Kongl. Theatern, dåvarande tjenstemannen vid Riksmarskalks-embetet, Carl Stenborg, anställdes såsom skådespelare och sångare vid theatern, hvarest han i sådan egenskap tjenstgjorde omkring 40 år eller till dess Kongl. Operan år 1809 indrogs, då han erhöll en liten pension och anförtroddes af Stockholms Rorgerskap att vara Notarius Publicus, hvilken syssla han bibehöll intill sin död år 1813. Hans jemväl två år derefter aflidna enka Elisabeth Olin och deras ännu lefvande dotter Carolina Stenborg erhöllo ett Kongl, privilegium af den 8 Februari 1814 att i landsorterna uppföra skådespel, äfvensom att i de städer, der gymnasier och akademier vore anlagda, en sådan rättighet under ferierna begagna. Utarrenderingen af detta privilegium renderade den vid 15 års ålder faderoch moderlösa flickan omkring 300 R:dr årligen, intill dess Rikets Ständer vid 1830 års riksdag förklarade skådespels uppförande i landsorterna såsom ett fritt näringsfång, i följd hvaraf den ifrågavarande inkomsten naturligtvis upphörde.
Omkring den gulnade gamla affischen från » Kronjuvelerna », som hängt der så black och melankolisk under sitt glas, allt sedan pappa Rebolledo offrade sin lagerkrans i den lilla fruns graf; omkring affischen grönskade — o, under! — en ny krans, om ock ej af lager (en sådan dyrbar utgift hade de knappa julpengarne ej tillstadt) så dock af frisk ljung och mörkgrönt krösaris! Till sist, när allt var redo, smög Ruth på tåspetsarne ut att väcka den sofvande gamle koristen, så tyst, så lätt som en flägt genom dörrgläntan. Hon fick sina mjuka små händer om hans grå hufvud i mörkret, lutade sig ned och hviskade i hans öra: » vakna, pappa Rebolledo, vakna — granen är tänd! » Pappa Rebolledo känner den ljumma andedrägten kittla i sitt öra och spritter yrvaken upp. » Granen, säger du — granen — ja visst, granen Kors, det är ju alldeles mörkt! » Så vaknar hans minne så småningom, och det rinner upp för honom, att julqvällen står för dörren. Han blir så ovanligt blid och vek, och han böjer Ruths lilla varma mun ned emot sig till faderliga kyssar — alldeles som i de gamla dagarne! » Det är julafton i qväll, barnet mitt, och vi kunna väl derför stänga butiken litet tidigare, » säger han. Stänga! — ja, nog kunde de stänga; der hade ej varit en kund inne på hela dagen, så julafton det var! » Det är redan gjordt, » svarar Ruth. Och gjordt var det. Han blef rent bländad, pappa Rebolledo, af granens ljus, när de trädde in, och han stannade förvånad. Han kom sig på många, många sekunder icke för med att säga ett ord, endast stirrade framför sig i orörlig undran. Blen ju mera och längre han såg, dess klarare blefvo hans ansigte och ögon; rätt som det var föll det en stor het tår från hvarje af dem ned öfver hans skrynkliga skjortveck. Ruth stod bredvid, nästan i andakt, och följde tyst och med glädjestrålaude uppsyn iSpelet i pappa Rebolledos ansigte.
xn allmänt godkänd princip; men jag saknar den andra, i nu svarande behof likaså nödwändiga, at näm» lige» förmögenhet och de större Löner beskattas i prabreistv förhöjning mot deras storlek. Sä länge IVUI-. licmsiren ej betalar siera prvLenr ys sin förmögenhet, än den fattige Torparen, sa länge ar fördelningen icke billig. Jag tror det äfwen wara et förmånligare cvnrriburionssatt, at, med afseende pa alla siags lagliga inkomster, hwaribland pro(I!i:nr af Leitzler äfwen höra, beskatta rsvsnuer, i ställer för hjelsma ägendomen. Ma dä jVUllionqirsn beralar so proLsnc af sina rsvsnusr, och om Torparen ej betalar mer än a proLsnr, skall kanske ända någon gäng dennes sidsta styfwer, sidsta sängkläder utgä härtil, dä den förre likafullt förblifwer en Milliongir. I PenningewerketS tryckande behof fordras stora, kännbara upoffringar, men det är i synnerhet den rike, som bör wikkännas dem. Han bör påminna sig, ac cn stor del af Stats - werkcrs inksmstee , , ^79 anwandas endast kil skyddande af egendoms - säkerheten , hwarwid han mest winner. Det är icke den med mänga Diiingtal sittande hzncjusrour - spelaren, icke den fattige Husmannen, som löper masta faran, ivid en ur. landf? fiendcS, eller en ostyrig folkhops, anfall. Dek arden rike, den store Egendomsherre», Opi^Msn, som först skulle lida deraf. Mä derföre desse i synnerhet betala de kostnader, som anwändaS förnämligast til Hernö fördel. Men äfwensom den förmögne bör conrribuera och icke den fattige, sa bör den rike conrribusrs mer i proPvrriun, det ar, stera proOnr, än den endast wäl behallne; A/lillionairen mer, an ägaren af fa Tunnor Guld.
Dessutom är, på sätt redan anmärkt blifvit, Revisorernes åtgärd endast granskande; och jag instämmer derföre med Grefve von Rosen och Friherre Cederström, Den 7 November f. m. att denna åtgärd må uppdragas åt BancoFulimäktige. Herr Rosenblad: Jag anhåller att Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes göra proposition på Grefve von Rosens Förslag, med det tillägg, att jemnkningsrätten ej måtte få vidtaga förr, än ett år efter början af Disconternas verksamhet, då Banco-Fullmäktige haft tid inhämta den kännedom som erfordras. Grefve von Schwerin: Jag vet icke, hvarföre man skall söka sesultater af erfarenheten från den tid, som ligger framför oss, och icke hellre från den förflutna. Man behöfver blott slå upp Discontböckerna. Jag är öfvertjgad, att om Fullmäktige göra upp en Tableau efter böckerna, kunna de inom två dagar lemna de beräkningar, som erfordras. Det kan visserligen för Fullmägtige vara en förmån , att blott få emottaga föreskrifter af Revisorerne under de tider, som Ständerne äro åtskiljde; men på en sådan förmån, sätter det Ombud föga värde, hvilken, ehuru vald för sitt stånd, likväl anser sig såsom Ombud för hela folkets rätt och bästa. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag förenar mig med den siste värde Talaren. Det tillhör icke Revisorerne att administrera, utan att granska huru Fullmägtige uppfyllt deras pligt. I öfrigt skulle jag ej tro ett i56 Den 7 November f nu helt års erfarenhet vara af nöden för bedömandet häraf. Herr von Hartmansdorff: I afseende å hvad åtskilliga Ledamöter yttrat om obehörigheten för Revisorerne att befatta sig med dylika åtgärder, emedan deras befattning blott vore reviderande, torde jag få i minnet återkalla 68 §. Riksdags-Ordningen. Der står tydligt, att Revisorerne skola ”öfverse och granska Stats-Yerkets, Bankens och Riksgälds-Contoirets tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl hvad Stats-Verket angår, utan rättighet att meddela föreskrifter, eller förändringar besluta.”
) Bankens förvaltningskostnader, onera, utskylder och välgörenhels-bidrag samt hvad eljest blifvit af Rikets Ständer på ränteinkomsten anvisadt Tillhopa ränteutgifter, förvaltningskostnader och öfrige anslag å ränteinkomsten Saldo, öfverskott eller behållning af de räntor, lånerörelsen inbringat . Kapitalräkningens vinster och tillväxter, jemnfbrde till derå inträffade Af den influtna ränteinkomsten har kapitalräkningen sig lillgodobekommit (se N:o 1) jKapital-vinster hafva utgjort: Genom beräkning af räntefordringar och ränteskulder till årets slut Afgifter för depositionshvalfvets begagnande Folii-afgift för enskilde assignerings räkningar Dito för begagnade kassakreditiv Innehållen skedarelön för invexladt underhaltigt guld Genom inköp af 96,020 st. dukater, å 5 R:dr 30 sk., eller 2 sk. mindre, än bokföringsvärdet, har vunnits Vinst å invexlade 2,791 st. dukater Dito å försåldt guld i plantsar till ett sa m manräknad t belopp af 198,004-y9-^ dukater Vid försäljningen af nyssnämnde plantsar bar myntskatten T35 procent kommit Banken tillgodo med Vinst å utvexlade dukater Genom försäljning af dukater utöfver deras i räkenskaperne antagna evalvationsvärde har vunnits Vinst å en på auktion inropad och derefter försåld guldpant Dito å kopparskiljemynt-polelter, försålde till Kongl. Myntet Banken godtgjord myntskatt vid försäljning af silfverplantsar Vinst å försålde spanska piastrar Realisationsafgift för riksgäldssedlarne, återburen till Banken från conto pro diverse N:o 2 i depositions afdelningen Afskrifven skuld å auktions-expens räkningen Influten betalning för oanvändbare malerialier och inventariepersedlar Befunnen behållning i o myntad t silfver utöfver hvad räkenskapen upptagit
Missväxtens vanliga orsaker befinnas väl stundom hafva föranledt den brist på nödiga lifsmedel, hvaraf denna ort så ofta varit hemsökt, men merändels tillskrifvas nattfrosterne, som man under namn af jernnätter på vissa bestämda tider vant sig att återvänta, de egentliga anledningarne dertill. Att derföre utfinna medel till hämmande af de skadliga verkningarne deraf har länge varit en svår uppgift för jordbrukaren. I den mån odlingen fortskridit samt sanka kärr och träsk förtorkat eller blifvit uttappade, har dock en längre tids erfarenhet ådagalagt, att skadan af nattfroster förminskats eller upphört. Landets allmännare uppodlande samt utgräfning af kärr och träsk anser jag derföre vara oeftergifliga vilkor för betryggandet af inbvggarnes välstånd och förkofran. Jag vågar här uttrycka min underdåniga tanka, att för vinnande af ett så vigtigt ändamål hufvudsakligen tvänne medel äro verksamma. Jag menar inrättandet af landtbruksskolor i förening med nödigt bistånd af staten för vattenaftapp ningar samt afvittringens skyndsamma afslutande. Det sednare har jag redan i denna underdåniga berättelse haft nåden vidröra. Hvad åter det förra vidkommer, har jag, i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts derom i nåder meddelade föreskrifter, sökt åstadkomma inrättandet af en landtbruksskola, men, ehuru passande lägenhet dertill förefunnits, icke lyckats i mina bemödanden. Mot den böjelse att vidhålla gamla vanor, som allmogen visar, skola alla föreställningar om ett ändamålsenligare sätt att bruka jorden säkerligen stranda; och då några ståndspersoner med verklig förmåga och insigt, att föregå den med föredömen härutinnan uti orten icke finnas, skall dock behofvet af en landtbruksskola alltid framstå klart och oeftergifligt. Jag hyser ock den förhoppning, att för sådant ändamål en enskild persons i alla afseenden passande egendom skall upplåtas för ändamålet, allenast det ringa bidrag, som derjemte erfordras, af allmänna medel kan erhållas.
Vid det i Calmar inrättade Seminarium för folkskolelärares bildande hafva från 9 till 19, men vanligen 14 å 15 elever njutit undervisning till och med vårterminen år 1860, hvarefter detta Seminarium förändrades till en läroanstalt för blifvande folkskolelärarinnor. Med höstterminen samma år började undervisningen med 7 qvinliga elever. Inom länet befintliga Elementarläroverk äro följande: a) Calmar Högre Elementarläroverk, hvars lärarepersonal år 1859 ökades till 1 Rektor, 7 Lektorer, 9 Adjunkter och 3 Öfningslärare. Lärjungarnes antal utgjorde vårterminen år 1856 220 och under 1860 års hösttermin 266. Detta antal har sedermera betydligen ökats; b) Westerviks Högre Elementarläroverk å real-linien, som efter 1859 års reglering har 1 Rektor, 7 o Kolleger och 3 Öfningslärare. Ar L856 utgjorde lärjungarnes antal 139 och uppgick 1860 till 141; c) Wim o merby Lägre Elementarläroverk med 1 Rektor och 2 Kolleger. Lärjungarnes antal har varit ringa. Ar 1856 utgjorde det 24, men vid 1860 års hösttermin endast 14; d) Oscarshamns Lägre Elementarläroverk, med Rektor och 1 Lärare. Dess verksamhet började år 1858, då lärjungarnes antal var 12; men detta har sedan ökats, så att det 1860 utgjorde 46; och e) Borgholms Stadspedagogi, som till år 1858 hade endast 1, men derefter 2 Lärare. Under höstterminen år 1860 var skolan bevistad af 21 lärjungar. Utom den i Calmar sedan äldre tider tillbaka befintliga Navigationsskola, har en sådan på Statens bekostnad blifvit år 1859 inrättad äfven i Westervik. På hvartdera stället har staden anskaffat skolhus, som jemväl användes till boställe åt Läraren. Af statsmedel bestås årligen till Calmar Navigationsskola 2,945 R:dr, Calmar län. Undervisnings-anstalter.
De finnas som högligen önska förslagets förkastande, det kan man märka; men att de hafva svårt att bevisa riktigheten af en sådan åtgärd, kan inhemtas deraf, att de tillgripa en sådan utväg, som att låtsa icke förstå hvad som är ganska begripligt — låtsa tro, att då man föreslår alt ledamölernes antal i ett collegialt embetsverk skall ställas i förhållande till det ifrån det ena eller andra landet lemnade pecuniära bidraget, detta förhållande skall så noggrannt iakttagas, att det skall uträknas i brutna tal och således en del af en person tagas ifrån det ena eller andra Riket. Att sådana inkast icke förtjena någon särskild vederläggning, torde hvarje lill begreppet oförvillad och oparlisk man lätt inse. Nära nog af samina beskaffenhet är det inkast, som man äfvenledes funnit sig befogad framställa, att ingen skilnad skulle kunna upptäckas emellan det föreslagna nya embetsverket och det nu befintliga. Vore förhållandet verkligen sådant, så vore åtminstone förändringen oskyldig, och den vore o-kadlig, om den icke medförde något nytt; men i rak motsats härtill vågar jag påslå, att förändringen är ganska väsendtlig. Den hufvudsakliga omständigheten, hvaruti det nya vei ket skulle skilja sig från det gamla, består derutinnan att detsamma blefve ett gemensamt embetsverk för båda Rikena, hvilket icke är fallet med Convojcommissariatet, som helt och hållet står under Svenska Regeringen, ehuru en Norrman är upptagen som ledamot deruti, Den andra omständigheten är den, att det nya embetsverket icke skulle hafva befattning med andra ärenden, än dem, som för de begge förenade Rikena äro gemensamma.
Dfxocrffottcn på ©tatésSSerfctd 3ttf°mttcr för åren i83o od) i83i uns bcrfligit be på famma öfmerflott anmifabe Slnflag, oct) broars före erfättning flätt ©ontoiret tillbomma utaf bebåffningen af jtäflpåfölfanbe årcitö öfmerflott 116,94.0: 9. 1. ^offoröe Cillgårigatt, font ej funna paråfnas. fyörfljutit titt få falfabe ©rtra ©tatéstltgifter, b ro a b forn bruflit t be bärtitt ans itufabe tillgångar, od) bmarföre erfättning flätt ctbåttab af23anfcnö räntcioinft 504,407 2,ooo,55' 3 3 423,678: 3. 4. 2,445,334: 490,000. för år 1834, få långt ben förflår forbringar bob ©ötlja ©anafsSeolag, afflrifne, enligt Sotcetö ©tänberö S3e)Tut, uti 1834 åré SiäfenfTaper ^orbran b°d ibjclmarc ©anais od) Slnfwerfösaiolag 490,000. Slterflåcnbe forbrait uti afl. ©tabömäflarcn Sobcmanö ©oncurd ','94-*16* ,0* ®e på bet mib 1828—i83o årcitö Slifobag aumifabe gilla ©rebtttaet Ipftabe 375,ooo.' ®e till SSattufebningcn titt ©arlölrona i afröjning på Sins flagct reban uttague ... 20,000.
Större lastade fartyg kunna, i anseende till elfvens uppgrundning, numera icke uppsegla längre än till Småholmssundet, hvilket ansetts såsom stadens gamla hamn, men nu äges af enskildt bolag, är 14 a 15 fot djupt. Segelleden derifrån till staden kan ej begagnas af mer än 7 å 8 fot djupt gående fartyg vid vattnets medelhöjd. Handeln på utrikes orter är icke betydlig och bar under de sednare åren bedrifvits dels med 9 å 10 fartyg, tillhörande stadens handlande, dels några befraktade fartyg, lastade med bjelkar, bräder och tjära. Största delen af ortens till staden ankommande produkter, hvaribland nyssnämnde effekter, jemte bjelkar, pottaska, smör, talg, skinnvaror, torr fisk, fågel, skjälspäck, tran, rökt ocb salt lax s^mt annan salt L 12 fisk m. m. afsättes på Stockholm, hvarifrån återhemtas specerier, kramvaror, salt och spanmål, hvarmed handel drifves dels hemma i öppna saluhodar, delsvid frimarknaderna i Länet. Till Finland har från staden nästan ingen utförsel ägt rum, hvaremot direkte derifrån hemtats spanmål, kreatur, läder m. m. samt frun andra utrikes orter salt, segelduk, tågvirke, hampa, spanmål, bomullsgarn m. m. Till kommunikation inrikes orter emellan hafva 10 å 11 större och mindre fartyg blifvit begagnade. Hela tulluppbörden utgjorde under år 1850 16,084 R:dr 14 sk. Banko. Antalet af handlande utgör 30, men deras rörelse har ansetts hafva minskats såväl genom anläggningen af Skellefteå stad, som den handel ålskiliige på landet bosatte personer idka. Handlverkarne, utgörande 42, äro till största delen fattiga. Dessutom finnas i staden ett apothek, ett boktryckeri, 2:ne sockerbagare, 2:ne färgerifabrikör, en kardfabrik, en spegelfabrik, en urfabrik och några garfverifabrikör. Inga prohibiti va författningar finnas för staden.
Jag har redan yttrat, alt jag anser Gr. von Plåtens reservation i mångå delar vara ganska lämplig att antaga såsom ett beslut af R. o. Ad. i denna fråga, enär den, efter min förmodan, är föga afvikande från principen i Ulsk:ns förmodan i allmänhet, men måhända mindre utförd i åtskilliga bestämmelser rör:de consulatafgifterna, i afseende hvarå RiksSttn borde göra mera bestämd framställning hos K. M. än reservationen innefattar. Då jag begärt betänkts föredragning punktvis, och en ledamot, som haft samma åsigt, derifrån afstålt, och då jag emot Gr. von Flåtens reservation ej har att anmärka annat än jag redan nämnt; så vill jag icke begära votering i denna fråga. Hr Lagerhjelm: Då, på sätt Hr Frih. o. Landtm, nämnt, voteringen icke kan omfatta form i den ena propos:n och sak i den andra; så hemställer jag till Hr von Hartmansdorff, om vi icke kunde undgå votering. Meniugarne synas i alla fall samlade omkring Gr. von Flåtens reservation, och genaste vägen alt hinna till målet uti denna fråga, som ytterst beror på K. M., synes vara den, som Hr Frih. o. Landtm, uppgifvit. Den 27 Januari f. m. Jag vill Mott erinra, att vid fö'reg:de tillfällen, då någon ledamot begärt alt ett betånk., som andia gången från Utsk:n inkommit, måtte punktvis föredragas, har Hr Frih. o. Landtm, förklarat sig anse det denna ledamots begäran icke kunnat honom grundlagsenlig! vägras. Hr Rosenblad, Bernh.: Just nu uppkommen från embetsgöroinål, kommer jag måhända att upprepa hvad andre talare redan yttrat; men då fråga är om ettämne, som det varit en skyldighet af mig att handlägga, anser jag mig icke böra detsamma med tystnad förbigå.
Men jemvigt kan endast inträda genom att den högre ytan sänks, hvarigenom samtidigt den lägre höjes. Det är dit det moderna samhällsarbetet sträfvar. Och det går dit! Säkert! Och sen blir det lugn. Sedan numera intet kroppsarbete hemma kom ifråga blef Johans lif uteslutande ett inre, overkligt tankelif. Han läste hemma allt hvad han kom öfver. Om onsdagsoch lördagseftermiddagarne kunde man se elfvaåringen i en nattrock och en rökmössa, som han fått af fadern, och med en lång tobakspipa i munnen, med fingren instuckna i öronen, sitta fördjupad öfver någon bok, helst en indianbok. Han hade redan läst fem olika Robinsöner och njutit otroligt af dem. Men i Campes bearbetning hade han såsom alla barn hoppat öfver moralerna. Hvarför hata alla barn moraler? Äro de omoraliska af naturen? Ja, svara de nyare moralisterna, ty de äro djur ännu och erkänna icke samhällsfördraget. Ja, men moralen uppträder också för barnet endast med pligter och inga rättigheter. Moralen är derför orättvis mot barnet, och barnet hatar orättvisan. Han hade derjemte anlagt ett herbarium, en insektsamling och en mineralsamling, samt läste Liljeblads Flora, som han funnit i faderns bokskåp. Den boken tyckte han mer om än skolbotaniken, ty der stod en mängd små saker om växternas nytta, när den andra bara talade om ståndare och pistiller. När bröderna med afsigt störde honom i läsningen kunde han rusa upp och hota med slagsmål. Man sade då att han var förläst. Banden med lifvets verkligheter löste han upp, och han lefde ett skenlif i främmande länder, i sina tankar, och var missnöjd med den gråa, enformiga dagliga tillvaron och sin omgifning, som blef honom alltmer främmande. Men fadern ville icke släppa honom vill i fantasierna, utan han fick numera gå ärenden, såsom att hemta tidningar och aflemna post, hvilket han ansåg som ingrepp i sina personliga rättigheter och alltid gjorde med missnöje. Det talas nu för tiden så mycket om sanningen och tala sanning, som om detta vore en svår sak, hvilken förtjente beröm. Om man fråndrager berömmet så är det icke utan att det har sina svårigheter att få reda på verkliga förhållandet, hvilket ju skulle vara sanning i denna bemärkelse.
Ytterligare Utlåtande, VIII s 1173 — Ii83, bif. med föreslagna ändringar, af Adeln, IX s 85o, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 85y, bif. vilkorligt af BondeStåndet, IX s 882. Memorial angående RiksStåndens olika beslut, VIII $ 1411 —-1417» bif. af PresteStåndet, IX s 1191, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s ian. Underd. CavalleriRegementernes IlästVacance-Spannmål, I 1. s 838. ■ om de reducerade, åter uppsättande. Statsoch Ekon. Utskottens Betänkande, IY 2. s ii85—1188, bif. af Adeln, IX s 329, af PresteStåndet, IX s 331, af BorgareStåndet, IX s33a, af BondeStåndet, IX s 334- 59 CavalleriRegementernes befäl, ora förbud för de indelade, att anskaffa rustningshästar. Lagoch Ekon. Utskottens Betänkande, YII i. s 601—.6o3, bif. af Adeln, IX. s 534, af PresteStändet, IX s 54°, af BorgareStåndet, IX s 568, återrem. af BondeStåndet, IX s 5go. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s io55, io56, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s S5q. ■ Skånska, Rustliållareafgift, om. Statsutskottets Betänkande, IV 3. s 148, 149, bif. af PresteStändet, s 563, af BorgareStåndet, s 584» Adeln, IX s 5g4- Cederström, Grefve Rudolph. Se RiksRätt. Ceremonimästariönen anmäld till indragning, i Särsk. Utskottets Betänkande, XI s 129.