Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon gång tro sig de resande höra trampet och sorlet af en stor184 en resa från teheran till kaschgar. ryttarskara ett stycke ifrån vägen, och troende, att detta är deras eget sällskap, följa de ljudet, och vid dagbräckningen finna de, att de bedragit sig och råkat illa ut. Äfven på dagen hör man andar tala, och ibland hör man ljuden af en mängd musikaliska instrument, men mycket oftare ljudet af trummor. Därför bruka resande, som färdas här, hålla tätt ihop. Alla djuren hafva klockor om halsen för att icke så lätt råka vilse. Och då man går till hvila, sätter man upp en signal för att utmärka riktningen af nästa dagsmarsch. » Med en eskort af tre beväpnade kosacker lemnade jag Kaschgar på julaftonen och uppnådde på nyårsdagen Narinsk, där de ryska postvägarna åter börja. På vägen, som är 40 mil lång, passeras det 3,740 m. höga Taschrabat-passet, som är ytterst otillgängligt och där också en af mina hästar stupade utför en brant, sargade sig och dog på stället. Från Narinsk åkte jag 156 sv. mil, nästan hela tiden i släde, genom Semirjet-schensk, Sir Darja och Samarkand, öfver städerna Karakol, Tokmak, Pischpek, Aulie Ata, Tschknkent och Taschkent till Samarkand. Vidi Karakol besökte jag Prschevalskij ' s graf. På den öde steppen vid Issik Kuls strand reser sig ett enkelt svartmåladt träkors öfver en af nutidens störste upptäcktsresande. Sedan fortsatte jag med järnvägen till Kaspiska. hafvet och reste hem genom Ryssland. Från Samarkand gjorde jag emellertid en 32 mils ridt till det inre af Buchara öfver städerna Schahr i-Säbs och Karschi till hufvudstaden. Under denna färd var jag emirens gäst, bjuden på allting, eskorterades af hans män och bodde till och med ett par gånger i hans slott.
Stats-Utskottet har väl, på sätt ofvan är nämndt, äfven erhållit Remiss å Herr Hic skit ers ifrågvarande motion; men 438 Stats-Utskottets JBetänkanchii, då syftningen deraf helt och hållet Hf. Ekonomisk samt Allmänna Besvärs' och Ekonomi-Utskottet besvarat så väl nämnde som Herr Lennings motion på ett sätt, att något särskildt anslag af Statsmedlen derför icke kommer i fråga, så anser Stats-Utskottet, sorn i öfrigt delar Ekonomi-Utskottets här åfvan yttrade åsigter, sig i detta ämne icke hafva något ytterligare utlåtande att meddela. 2:ne Ledamöters särskildta yttranden bifogas» Stockholm den 5 December 1823.. Transumt af Protocollet, hållet hos förenade Statssamt AID månna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten den 5 December 1823. S. D. —' Herrar. Lenning och Hiesleister åberopade sine, i detta ämne, till Allmänna. Besvärs och Ekonomi-Utskottet ingifne anföranden, så lydande: Herr Lennings: ”Under förutsättande, att Högloft Utskotten och Riksens Stärtder i allmänhet, interessera sig för inhemska Fabrikernas förkofran. Ilar jag , trodt ett tillfälle förefunnits, att sådant Ritats-Utskottets Betänkanden. /\3q äfven i närvarande Betänkande ådagalägga, men mäste med ledsnad anmärka, att hvad jag för detta ändamål ansett mig böra föreslå, ej vunnit något afse^ <3tide. — t:sta Puncten, rörande Schäferierna inom Riket, hade i min tanka lämpligen port tilläggas:
Brobyggnad håde för det allmänna och för enskilte vore af mycken vigt, enär, utom de olyckshändelser som vid Färjans begagnande ofta inträffade, nästan hvarje vinter och vår, Courirer och andre emellan Stockholm och Helsingborg vägfarande finge taga i -Jmils omväg, för att icke 3 till 4 dygn vänta på möjligheten alt komma öfver Tranarps Å. Hvarföre och då de tillgränsande 2tne Häraderne icke på något vilkor kunde enskildt åstadkomma nödiga medel för Brobyggnaden, hvartill Betänkan den, N:o 373. 337 minst erfordras 5o,ooo R:dr B:co, samt för öfrigt både Anslag och Lån-biträden af Statsmedlen blifvit lemnade till flere Hamnbyggnader och Canalers gräfvande, nu ifrågastäldte LåneAnslaget för anläggandet af den föreslagne Brobyggnaden ock syntes böra 111 edde I as, och hvilket, när Brobyggnaden vore färdig, genom beläggandet af en viss afgift af hvarje vägfarande eller gående, utan stor svårighet snart skulle kunna återbetalas. I anledning häraf får Utskottet upplysa, att Utskottet, gemensamt med Allm. Besvärsoch OeconomieUtskottet, uti Utlåtande N:o 6 afgifvit yttrande öfver flere till Utskottens förenade handläggning remitterade motioner om StatsAnslag till åtskilliga Brobyggnaders uppförande; men då nu förevarande motion, ehuru med de öfrige likartad, endast blifvit till StatsUtskottet remitterad, har ock Utskottet deröfver serskildt yttrande meddela bordt. Hvad de öfrige anmärkningarne beträffar, bar Utskottet, enär desamma vid ärendets första pröfning kommit i öfvervägande, destoinindre funnit skäl att dess förra yttrande frånträda, som detsamma hufvudsakligen öfverensstämmer med hvad Utskotten uti deras förberörde af H. PrestcStdndetj V. BorgareStändet och II.
Med anledning af den siste talarens yttrande i afseende ä sjelfva voteriugssättet, vill jag blott i korthet uttrycka den mening, jag i detta hänseende hyser, elier att jag, för min del, icke kan hnna någon olägenhet af att omröstningen är öppen. Uti samma mom. af den nu föredragnai §:n förekommer äfven en annan omständighet, hvilken torde erfordra någon förklaring. Het är nemi. den olikhet, som räder mellan siutmeningarne uti denna och föregående 54:de §, jemförda med hvarandra. Uti förevarande mom. stadgas, att om, vid anställd omröstning, rösterna utfalla lika, skall den mening blifva gällande, som för det allmänna är förmånligast. 54:de g:n åter föreskrifver för enahanda förhållande under de omröstningar, hvilka i taxerings-komitéen förekomma, att, i sådant fall, dea mening skall blifva gällande, som länder till den skattskyldig ges förmän. Alt denna olikhet tillkommit med afsigt antager jag lör gifvet; men anser att det bör vara verkligen talande skäl, hvilka hertor ligga till grund och som föranledt afvikelse frän den i detta täll uti 54:de §:n antagna princip, hvilken Den 18 Maj f. m* 229 jag, i närvarande stund och intilldess klara och tydliga skäl för denna förändrings nödvändighet blifvit andragne, icke kan annat än föredraga. Hr Adelborg: Jag är förekommen af Gr. Anckarsvärd i denna fråga. Hvad som egentligen är meningen med de i slutet af detta mom. förekommande ord: ”sorn för det allmänna är förmånligast» är icke lätt att inse. Uttrycket synes mig i alla hänseenden sväfvande och obestämdt. Jag tror i öfrigt att det både mest konseqventa och rättsenliga varit, att man, i öfverensstämmelse med den uti 54:de §:n uttryckta åsigt, stadgat, att vid paria vota den mening skall blifva gällande, som länder till den skattskyldiges förmån. Hr Reutersvärd:
Midt ibland alla de högar af dollars, som omgifva guldkungen, sitter han melankolisk och trött och drömmer med saknad om den flydda tid, då han med varubalar på ryggen till fots genomvandrade de vidsträckta prä- rierna och andades deras fria luft — kanske då och då med tom mage, men alltid med hjärtat fullt af lefnadslust, mod och hopp. [hvilka oförgängligl, friska färger har fru Lenngren icke målat situationen: » Då lyfte sig mitt öga till den som delat så: palatser åt de höga och glädjen åt de små. » värd att afundas? Man känner ryktesvis, att han är medlem af ett eller par dussin klubbar både för nytta och nöje, men han syns ej till i någon af dem, vare sig att där är roligt eller oroligt. Inom dem alla lyser Cornelius Vanderbilt genom sin frånvaro allenast. Till sin natur oöfvervinneligt blyg, är han illa till mods i större sällskaper, och öfverallt förföljes han af fruktan att möta bekanta ansikten. De obekanta med finare takt hålla sig också helst på afstflnd från » järnvägskungen » med sitt ytterligt förlägna sätt; men de som ej hålla sig på afstånd, äro framfusiga tiggare. Vanderbilt delar samvetsgrant sin tid mellan uppfyllelse af sina religiösa plikter, hvartill höra ett oräkneligt antal barmhertighetsverk, och skötseln af affärer för alla de järnvägar, hvilka ägas af honom ensam, och det lika stora antal, hvari han har aktier. lians största och bästa förströelse, efter hvad man har sig bekant, består i ledningen af barnträdgården inom en mindre skola i grannskapet af det Vanderbiltska palatset, där herrn i huset oftast står att finna i kontorslokalerna. Det torde ej finnas någon, som inträngt nog djupt i Cornelius Vanderbilts inre för att kunna säga, om han känner sin lefnadsglädje nycket förökad genom de högförnäma allianser, som nyligen knutits af hans afkomlingar. Men det vet man med visshet, att miss Consuela Vanderbilt öfverfört till Europa och åt sin make en ganska vacker hemgift i amerikanska dollars.
Cili fårråttanbe af roalen fot* alla ^araberna inom en ©omfaga, ffola Älectorerne på famina bag od) fiålle famman» tråba. 5 24 §. lifta mom. 4:be punkten. nämnbe betjening, l?wtl£ett af 0tånben fjelf* iva tillfåtteö, räfnaé Sttbberjfttpet od) bibeln fpra Sanjlifter, i 9Jrefte*©tånbet en Motarie och troå €anjliftcr, i Q3orgate*©tån* bet fammalebeé, odj i 33onbe*©tånbet tvoå Notarier od) fpra Sam ilifter. 52 §. Utaf alla Memorial od? 2lnforanben, forn äro af egenffap att böta till något SKifetS ©tanber ö Utjfott remitteras, jfola till ©tånbet ingifraaö twå exemplar, Ipivaraf bet ena ftabnar idb Protocollet, od) bet anbra till Utffottet afgår. Segåres corn# municatton meb be öfriga ©tånben, aflcmnae befjutom tre tp emplar, för att bern ttUftållao. 57 §. l:fta mom. 2:bra perioben. *30111 Cebamot, font ej till protocollet, gillet må meb*©tånben tiUjtållas, enär ^>an be för commttmcattonen od) Protocollet nobiga epemplaten beraf till ©ecreteraren af* lemnar. §. 3. 3 affeenöe på 9itfs©tatenö ferffilba åpufwub<£itlar, ^afroe 3Si ringen. ftaDgat följanbe allmänna grunber: l:o att totb anflåenbet häbanefter antingen af npa löner, eller förhöjning i gamla, uti förra fallet icfe någon ©panmål, odj i bet feb* nate enbaft
Det var i anseende till denna restriclion, som Ridderskapet och Adeln samt de andra Stånden återremitterade Betänkandet. Banco-Utskottet återkom med ett nytt Betänkande af den 23 December 1828. Utskottet aktade sig noga, att medgifva' hvad som var hegardt, eller att man skulle få så väl handla vexlar, som afsluta contracter med förskott, om silfverköp. Det hänförde sitt beslut till hvad Rikets Ständer Den 6 April f. m. s8S 1828 hade afgjort; och som finnes infördt i 4 Artikeln Första Afdelningen 4> 5, 6 och 7 punkterne af 1823 års Banco-Reglemente, hvilket Utskottet föreslog måtte fortfarande gälla lill Mars månads slut 1829, med tillägg om rättighet till Contracternes fullgörande till slutet af Junii. Det beslut Rikets Ständer år 1823 togo, och hvilket i Banco-Reglementet linnes infördt, hafva Fullmägtige år 1825 verkstält på det sätt* att icke allenast inväxling blifvit gjord, utan ock contracter afslutade om Silfverlefverence mot förskotter. Fullmägtige funno då nödvändigt, att på detta sätt tillämpa det beslut Riksens Ständer gifvit, för att vinna det sökte ändamålet, hvilket eljest icke hade stått att åtkomma. Frukten häraf måtte vara känd, då Fullmägtige år 1825, genom detta medel att lemna förskotter, förskaffade Banken en tillökning af nära 600,000 R:dr Specie. Jag förmodar, att öfverlygelsen derom, att Fullmägtige äfven nu skulle på enahanda sätt tillämpa detta beslut, verkade, att Riksens Ständer ej gjorde någon förändring i Banco-Utskottets sistnämnde förslag, utan biföllo detsamma.
Men då möjligen behofvet af ett förnyadt anlitande kunde inträffa, så, för att skapa en tillgång utan att sätta Bankens credit i fara, är det nödvändigt, att de förut uppburne summorne å detta creditif, blifvit Den 6 Martti, uppförde såsom Bankens räntebärande fordringar, hvilka på andra kunna öfverföras. Då Rikseos Ständer ovillkorligen måste sammankallas, i händelse stora creditivet begagnas!, uppkommer ingen svårighet för den nödiga rantans fonderande. 18:0. Banken erlägger årligen 100,000 R;dr Banco till RiksgäldsContoirets Realisations LåneFond, så länge denna finnes. Återstoden af Bankens vinst användes endast till förstärkande af dess rörliga fond, bestående i klingande mynt och i på kort tiel utgifne lån, ända till dess denna rörliga fond kommer att fullt motsvara Bankens hela skuldsumma, och Banken dessutom antingen i sådane eller andra slag af säkra fordringar äger ett öfverskott af minst 2,000,000 R;dr Banco. Sedermera kunna Riksens Ständer till allmännna Statsbehof om de så för godt finna, använda Bankens halfva årliga vinst, sedan anslaget till RiksgåldsContoiret afgått, och så snart BanJ kens behållning uppgått till 3,000,000 R;dr Banco, kunna Riksens Ständer disponera öfver hela dess årliga oanslagna vinst. Mot. Vigten af BsncoFondens rörlighet och nödvändigheten att äga en disponibel tillgång till creditiven, fordra det här föreslagna användande af Bankens inkomster, innan den hinner blifva fullkomligen consoliderad. Det är så mycket oundgänglig#™, som till enborg jan en betydlig del tf Bankens Fond består i fastighetslån, hvilka endast sä sir.ånin3 Den 6 Martii. gom ingå, och dessutom, de första åren, vinsten troligen blir mindre betydlig, då myntkostnader med flere utgifter i och för realisationen måste afdragas, och någon besparing i Löningsstaten först vid inträffande dödsfall lär rer kunna påräknas. 19:0. Kongl.
Ädelstenarne på Ceylon förekomma hufvudsakligast i sandlagren, i synnerhet på sådana ställen, der vattenströmmar gått fram samt rullat, söndersmulat och bortsköljt en stor del af sandens mjukare beståndsdelar, så att ett grus blifvit qvar, som innehåller betydligt mer af de hårdare ädla stenlagren än det ursprungliga sandlagret eller dess moderklyft. Der naturens ursköljning slutat, tager ädelstenssamlaren vid. Han uppsöker en lämplig dal, gräfver sig ned på ett större eller mindre djup under jordytan till det närmast berghällen belägna lagret af lera blandad med grof sand, hvilket erfarenheten lärt honom vara ädelstensförande.134 Vid de vaskningar jag såg, upptogs det lerblandade gruset ur detta lager och lades på sidan om ädelstensgropen, tills tre eller fyra kubikmeter deraf hunnit insamlas. Derpå fördes det i grunda, skålformiga korgar af ½ till 1 meters genomskärning till en närbelägen flod, der det tvättades, tills all lera blifvit bortsköljd från sanden. Ur denna utplockades sedermera ädelstenarne på det sätt, att en person med ett ögonkast granskade den våta sandens yta och plockade ut hvad som hade mer eller mindre tycke af ädelsten. Derpå skummade han med flata handen bort det öfversta lagret af sanden och fortsatte på samma sätt med det underliggande, ända tills hela massan var granskad. Den säkerhet, med hvilken han på ett ögonblick bedömde, om något användbart fans bland många tusen gruskorn, var beundransvärd. Förgäfves sökte jag i en ganska betydlig hög af på detta sätt hastigt genomletadt grus få rätt på en enda liten ädelstensbit, som undgått granskarens blick. Utbytet är mycket vexlande, stundom rikligt, stundom mycket ringa, och ehuru man årligen på Ceylon tillvaratager ädelstenar för ganska stora summor, är driften i sin helhet föga lönande, om ock en eller annan lyckans gunstling på den förvärfvat förmögenhet. De engelska myndigheterna anse den derför med fullt skäl demoraliserande och hinderlig för Ädelstensvaskerierna vid Ratnapora. tillgodogörandet af traktens äfven i öfrigt rika naturtillgångar.
RättegångsBalken utmärkte, att der endast vore fråga om civila tvisteämnen och dertill endast sådana, derom rättegång ännu icke uppstått, detta af Geschworner!! Geisler åberopade lagrum för ingen del varit tillämpligt till ifrågavarande af Inspectoren Schager, emot Mäster-svennen Maxe, redan vid Domstol anhängigt gjorda mål, som vore af brottmåls egenskap, hvarförutan det blifvit Maxes skyldighet att hålla de till vittnen åberopade personer skadeslösa för den fruktlösa Tingsresan, och käranden egt alt äska Urtima Ting, om han genom målets uppskjutande till nästa Lagtima Ting fruktat att beröfvas de bevis, hvaraf han velat sig begagna: att i afseende å Bergs-Tings-Rättens vid 1828 års Bergs-Ting ådagalagda förfarande, hvilket Herr Secreteråren Palm sökt att grunda på Domstolens laga kraftvunne beslut af den 7 Junii 1827, det icke bort kunna undfalla Herr Secreteraron, att detta beslut var stridande emot vedertagen och på Lag grundad Rättegångs-ordning i brottmål, hvarföre ock det Bort vara Herr Secreterarens första omsorg att få samma beslut i vederbörlig ordning hafvet och målet åter försatt i lagligt skick, innan något vidare deruti tillgjordes, men då Bergs-Tings-Rätten , i stället tillåtit sig ej allenast enahanda olaglighet, som vid förra Tinget egde rum, nemligen att i Maxes frånvaro fullfölja ransakningen och afhöra vittnen, utan ock att meddela slutligt utslag i målet, ehuru Maxe deri ej Blifvit hörd, hade Bergs-Tings-Rätten begått verklig Dom-villa; och att, beträffande slutliga utslaget, så, under förutsättning dels alt målet varit i det skick, att detsamma lagligen kunnat af Domstolen till hufvudsaklig - 7?. St. Just.-Omb. Emb.-Ber. d. i5 Januarii 1834•
St:r icke hafva rättighet att fastställa några löner längre än till nästa Riksdag, och det är således samma förhållande med hvar och en, som fått en tjenst och derå erhållit Kongl, fullmakt, på grund hvaraf han enl. R. St:rs beslut eger att upbära sin lön. Ilan kan vara fullkomligt förvissad att R, St:r vid en kommande Riksdag icke skola beröfva honom hans lön, men alla våra embetsman lefva likväl i denna osäkerhet genom brist på ett stadgande uti grundlagen att icke kommande Ständer få rubba hvad de föreg:de i sådant afseende beslutat. Detta exempel synes mig temligen adaequat och jag tror mig derigenom hafva ådagalagt halten af den siste värde talarens yttrande. Philantropien har här äfven blifvit tagen i anspråk, och ehuru jag så högt som någon annan värderar denna känsla, måste jag dock förklara, att det för en hvar torde vara klart, alt äfven med den bästa välmening i verlden, räcka dock krafterna icke till att ordna näringarne och våra konjunkturer blott och bart genom philantropi. Drifver man nu philantropien i detta afseende så långt som möjligt, så kommer man först från prohibilism i handel till skrå i näringarne, derifrån till arbetets organisation och slutligen till samma punkt som Louis Blanc och andra socialister. Detta är den följdriktiga konseqvensen rakt fram, men vi hafva under förflutna tider sett att detta system i det praktiska användandet, oaktadt sin kristliga grund, ovilkorligen måste misslyckas. 17* > 260 Den 1 F e h r u a r i f. m. Gr, Mörner: Det är blott en enda af de anmärkmr den siste värde talaren framställt, som jag anhåller att få till besvarande uptaga, nemi. den, att den föreslagna förändringen icke skulle låta förlika sig med stadgandet uti 61 § Reg.F.: ”alt alla af gifter, som R. St:r under de i föregående § nämnde titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det dr, under hvars lopp den nija bevillningen af ii. St:r fastställd blifver”.
Ridderskapet och Adeln, i anledning af väckt motion, rörande verkställigheten af tryckningen utaf Bihanget till RiksSlåndens Prolocoll samt utskrifningen af manuscriptet dertill. Från Väl lo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande N:o 1, i anledning af väckt motion, om öfverseende af Städernes Police-författnirigar; hvilket Betänkande bifölls. S. D. Föredrogos ånyo följande LagUtskottets Betänkanden: 1:0 N:o 38, öfver Herr Prosten Doctor A. GEif ströms motion, att de i Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1823 meddelade föreskrifter, angående vederbörandes åliggande , att till Presterskapet aflemna förteckningar uppå personer, dömde eller ställde under framtiden för gröfre brott, äfven måtte till mindre brottmål utsträckas; Bifölls; i Prat. Ut dr. d. a Maji i8^4- a:o N:o 3g, i anledning af Herr Prosten Doctor Elf ströms motion; om skyldighet lör Båtsmän att, när de från commendering till hemorten återvända, vara försedde med Prestbevis, Bifölls; 3:o N:o 41, öfver Herr Professoren, Doctor E. C, Grenanders motion, om förändrade föreskrifter i afseende å Kungörelsers publicerande i Ky rkorna; Bifölls; och 4:o N:o 42, öfver motioner, med förslag till ändring i nu gällande Lag, angående behandlingen af frågor om oenighet makar emellan; Återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo följande Allmänna Besvärsoch OcconomieUtskottets Betänkanden: 1:0 N:o 38, i anledning al väckt fråga, onr upphörande af Kronofiske! vid Elfkarleby; Bifölls; 2:0
Om wi skulle rädfräga de flesteandra Länders exempel, finne wi, at der inga Spanmalsmphandlingar föranstaltas, uran omrankcm derom är lemnad at enskilda, som Veml lockas genom begäret til winning. Men detta exempel torde ej oinskränkt gälla för wart Land, hwarest climat och jordmon äro mindre gynnande, och Jnnebyggarne mera strödda pä den widstrackta rymden. Jag är öfwer Sjette Bandet. N:v 46. 722 Den 15 Mars. öfwertygad, ctt til förekommande af alt för stora ssiljaktigheter i Spanmäls pris och någon gang afwen af brist pä Spanmäl, Regeringen hos ost behöfwer widtaga nödige anstalter, och at således Allmänna Spanmäls - ^A-^iner äro en nyttig och annu oumbärlig inrättning. De äro äfwen en nödwändig följd af wart Lands antagna Skattläggnings-lvletlioö, dä Kronan upbär en myckenhet af sina Räntor i Spaämäl, och är nödsakad ar uplägga densamma til förwar i Jag kan således ej annat än tilstyrka de Allmänna nerne8 bibehållande. Hwad ater rättigheten för Stockholms och Götheborgs Jnnewänare at bränna Bränwin beträffar, tror jag wäl, ar genom desi bewiljande Kronan erhåller mindre inkomster, an af Krono-Brännerierne; men da principen af en fri Brännvinsbränning är widtagen, synes mig rättast, ar wäl Kronan ma fä bränna, omdenderwid finner sin uträkning, men ar der tillika ej mätte wägras Srädernes Jnnewänare. Jag fär säledes i dessa begge delar tilstyrka bifall til UkffottetS Betänkande. Herrkrintxsckölcl. I anledning af detta Grefwe !Wrncr8 yttrande, fär jag likwäl anmärka, at jag ej i Betänkandet funnir nägot tilstyrkande, at Bränneriet i Götheborg skulle bibehällas. Herr Grefwen och Ordföranden erindrade, at nu allenast wore fräga om Allmänna ^i!ixL^in8- Jnrättningen.
Utom Fahlu bergslag och de bergsmanshemman, hvilkas ägare tillhöra BondeSt., äge ock de öfriga bergsbruken, hvarunder inbegripas de af Styrelsen öfver bergverken privilegierade inrättningar till förädling af mineralrikets produeter, att till BorgareSt. sända fem fullmägtige; och vare såsom valberättigad och valbar att anse hvarje ofrälse bergsbruksägare, som minst 3 år, vid början af det år, för hvilket vallängden up.pgöres, innehaft sådan bergsbruksinrättning, hvars årliga tillverkningsvärde i medeltal för 5 år uppgått till minst i,5oo r:dr, icke någon beställning i Rikets tjenst innehafver samt icke heller såsom borgare eller under annan egenskap något RiksSt, eljest tillhörer. Styrelsen öfver bergsbruken upprätte ock för sådant ändamål en hufvudlängd öfver de valberättigade bergsbruksägarnes löstetal, grundadt på de fem förflutna årens tillverkningsvärde, enligt fastställda tiondejernsoch hammarskattstaxorna samt, för annan tillverkning, efter de i hufvudstaden allmänt gängse pris, dock med iakttagande deraf, att, vid ytterligare förädling af eljest beräknad produet, den sednares värde afdrages från den förädlade varans värde; och galle, med undantag för nya tillkomna verk och inrättningar, denna för brukens röstetal uppgjorda längd , hvarefter bergsm bruken skola, med nödigt afseende å brukens läge och länens indelning, i fem valdistrict fördelas, och förnyas samma längd sedermera hvart 5:te år. Särskild personel vallängd åligge det dock Styrelsen öfver bergverken att för hvarje district årligen i Jan. månad uppgöra samt öfversända till magistraterna i de städer, der valen komma att hållas, att der vara tillgängliga för vederbörandes kännedom; och galle sedermera samma vallängd, intilldess en annan för påföljande året fastställd varder, derest icke klander deremot inom Mars månads utgång hos Bergsstyrelsen anföres, eller, i annat fall, med de rättelser och tillägg, som afbemälte styrelse eller af K. M., på grund af ytterligare mot Bergsstyrelsens beslut inom 3o gjorda anmärkn.T, deruti kunna varda medgifna eller eljest i behörig ordning tillkommit.