Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa mina ofullständiga anteckningar, kunna icke utgöra någon väsendtelig led - Serskildta Utskottets Ectankanden. 697 ring för Höglofl. Utskottets arbeten och än. ku mindre för Comiténs. Ju mera man fördjupar sig x detta ämne, ju mera blir man ofvertygad om ämnets stora omfattning. Äfven de ytligaste grunders bestämmande fördrar tid och skicklighet hos författaren. — Jag vågar knappt lemna ifrån mig hvad jag nu framställt till öfverläggningsämne. jE. G. Holm Fro Memoria, aflemnad af Herr Prof essoren E. Z. Munck af Rosenschöld till Riksens Högloft. Ständers Serskildta Utskotts Pro. tocoll den 13 A grill 1818. 1. Den administrerande eller verkställande makten. 1. Af Stats-Rådet, som enligt nuvarande Regeringsform bibehålles, blifva utom JustitieStats Ministern och Stats-Ministern för Utrikes ärenderna g:ne Stats Råder Chefer (med eller man titel af Stats-Minister) hvar för sitt Departement (sorn ock kunde kallas Collegiunv), nemligen: en för Financerna, en för de Inrikes civila eller KammarÄrenden, och en för Krigsärenden. Af de Ecclesiastiqva ärenden skola Besvärs-målen gå genom Justitie-Revisionen, och Befordringsmälen genom Departementet för Inrikes Ärendena. De särskilta Departementer indelas i Under*Departementer efter behof, t. ex. (om arméens och flottornas ärenden bestridas gemensamt af en Minister) Krigs-Dspartementet i 2:ne Under-Departementer, ettför arméen acil ett för flottorna med General-Adjutanter* 69g Serskildta Utskottets Betänkanden. »a t:ll Chefer för dessa Under-Departementer. Under Departementerna kunna äfven, om så behöfs, indelas i Bureauer. Hvart
När han talade vid en flicka hörde han sin egen röst, sina ord, dömde dem, och så tyckte han hela balen fånig. Och flickorna sedan! Hvad var det som fattades dem? De hade ju uppfostran som han, kunde verldshistoria och lefvande språk, läste isländska på seminarium och voro styfva i ordrötter, räknade algebra, allt. De hade sålunda samma bildning men ändå kunde de icke talas vid! Prata lort med dem, sa Fritz. Men det kunde han inte. Och han tänkte för öfrigt högre om flickan än så. Han tänkte öfverge balerna, då han icke gjorde någon lycka, men han släpades med. Det smickrade honom att vara bjuden och alltid hade det något uppryckande med sig. En dag var han i en adlig familj, der sonen var kadett. Der träffade han två aktriser från Dramatiskan. Dem skulle han väl kunna tala vid! De dansade med honom, men de svarade honom icke. Han var för oskyldig. Så stälde han sig att lyssna på Fritz' konversation. Men Gud sådana saker han talade om i eleganta ordalag, och flickorna voro hänryckta i honom. Jaså, det var så det skulle vara! Men det kunde han inte! Det fans saker han ville begå, men att tala om det, nej! Hans asketiska religion hade dödat till och med mannen hos honom, och han fruktade qvinnan såsom fjärilen, hvilken vet att den skall dö när den befruktat. En dag talade en resande vän i förbigående om att äldre bror varit hos flickor. Det föll en fasa öfver honom, och han vågade icke se åt brodern när denne lade sig om qvällen. Med umgänge med qvinnor ingick äfven föreställningen om nattliga slagsmål, polis och förfärliga sjukdomar. Han hade en gång gått förbi det långa, gula planket på Handtverkargatan, och en kamrat hade sagt: der är kurn! Sedan gick han i smyg dit och sökte titta in genom porten för att se något förfärligt. Det lockade och skakade honom såsom en gång en syn af en positivtafla på stång, föreställande en afrättning.
Riksdaler' Riksmynt årlig lön, måtte anställas och inom länen fördelas, på det sätt, som nyss anförda speciella förslag närmare utvisar; 2:o att de hittills varande tjugosex (26) extra Provincial-läkare-befattningarna narda på ordinarie stat uppförda, med lika löner, som i näst föregående punkt säges, eller 1,500 Riksdaler Riksmynt hvardera, och innehafvarne deraf, såvidt de tillika icke öro militärläkare, uppå underdånig anmälan erhålla Eders Kongl. Maj:ts nådiga fulbnagt; 3:o att vid de anslag, som anvisas för Provincial-läkare på landsbygden, måtte fästas det vilkor, att distriktets innevånare skola upplåta och underhålla lämplig bostad vid de för läkarena fastställda stationer; 4:o att den hittills vilkorligt medgifna föreningen af extra Provincial-läkarebefattningar med Rataljons-läkaretjenster må upphöra, i den mån nu varande innehafvare, hvilka under tiden åtnjuta endast hittills fastställde extra Provincial-läkare-arfvoden, derifrån afgå; 5:o att för femton (15) härofvan vid olika län specificerade Provincial-läkarebefattningar, utöfver ordinarie lön, måtte beviljas en efter omständigheterna lämpad löneförbättring, under benämning tjenStgörings-penningar; 6:o att Provincial-läkare erhålla lika värdighet med den för Regements-läkare sednast i nåder bestämda, jemte deremot svarande traktamente vid embetsförrättningar; 7:o att åt en Provincial-läkare inom hvarje län måtte uppdragas, att jemte vården om eget distinkt, i egenskap af förste Provincial-läkare hafva det allmänna inseendet öfver länets helsö- och sjukvår dsang eläg enheter och derför åtnjuta ett särskildt arfvode af 1,000 R:dr Riksmynt, med lika värdighet med Fält-läkare, samt traktamente, Bil. till Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 51. 39 lilca med dessa, vid de förrättningar, han i sin egenskap af förste Provincial-läkare verkställer.
Häruti instämmer jig fullkomligen, och anser ifrågavarande Realisation högt påkallad, icke blott af sakernes närvarande ställning, och af behofvet att afhjelpi den öfverklagade penningebristen och tillfälliga förlägenheten, utan fastmera och förnämligast af Statens allmänna och ständigt fortfarande Interesse, sorn bjuder sträng och allvarlig redlighet i penningeverket likasom i alla andra olRntliga inrättningar. Härtill erfordras, att Nationen får veta hvad de löften egentligen innehålla som Banken, under namn af sedlar uigifver, och att dessa löften noggrant uppfyllts. Vill man ändamålet, så måste man vilja medlen. Vill man att Bankens Sedlar tkola äga ett stadgndt värde, så måste man vara beredd att inlösa dem vid anfordran, så må - Den i4 julli. 265 ste man icke frukta att röra vid Bankens silfverfond, hvars bestämmelse är just denna och ingen anoan. Innan denna utvexling af silfver emot sedlar företages, kan ett stadgadt sedelvärde icke förväntas, man må uttänka oih vidtaga hvilka anstalter sorn helst. Detta ha Utskotten också insett, och deras föremål synes halva varit att bereda möjligheten af en sådan utvexling i framtiden. Deremot ha Utskotten, om icke alldeles afstyrkt, åtminstone icke tillstyrkt den för närvarande elier inom någon viss tidepunkt. De ha icke uppgifvit någon Realisationsplan, utan blott föreslagit förberedande anstallter till en Realisation, till hvars företagande de ansett förstärkning af Bankens SilfverFond oumgängeligen nödig, ända till tvåtredjedelar motsvarande den utelöpande Sedelstockens belopp, efter den evalvationsgrund, sorn komrne att antagas. Denna omtanka att tryga verkställigheten af ett så vigtigt företag, denna försigtighet att ej begynna hvad man ej med visshet tror sig kunna fullborda, är visserligen lofvärd.
Majit täcktes, efter tillstyrkande af Statsrådets öfrige ledamöter till hvad Hans Excellens Herr Jutitie-Stats ministern sålunda hemställt, lemna nådigt bifall; skolande Proposition uti ämnet, i öfverensstämmelse med innehållet af bilagan vid detta protokoll, till Rikets Ständer ex - 40 Kongl. Maj:ts Nihl. Proposition, N:o 17. pedieras och Finans-departementet genom Note nr protokollet derom underrattas. Ei protocollo E. Helling. i\:o 17. Alik. lill Exp.-Uuk. d. 8 Dec., kl. 1 e. m. KONGL. MAJ: T S nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om tilltag åhring ande för Statens räkning af en Lotsoch Båk-Inrättning å Götha Kanal samt de sjöar, hvarigenom densamma (edes, äfvensom å Götha eif; gifven Stockholms Slott den 9 November 1847. Redan uti bref af den 11 Augnst! 1837 fann Kongl. Majit i nåder godt förklara, att, då det blifvit fullständigt ådagalagdt, att hufvudföremålet med en lotsoch båk-inrättning å de farvatten, som genom Götha kanals öppnande blifvit satte i kommunikation med Rikets begge kuster, icke kan ernås annorlunda, än att den af staten öfvertages, den på Götha kanal och de genom densamma förenade insjöar ifrågaställa lotsoch båk-inrättning skall blifva en allmän anstallt, ställd under uppsigt och styrelse af det embetsverk, som förer inseendet öfver lotsoch fyr-inrättningen på Rikets kuster; men förordnades vid samma tillfälle att med verkställigheten skulle anstå intilldess åtskilliga åtgärder blifvit vidtagna för tillvägabringande af nödiga tillgångar lill företagets utförande.
Lagsamt Allmänna Besvärsoch Eko nomiUt skatten: Friherre Raabs, Carl Adam Jacob, denna dag väckta motion om ändring af Kongl. Maj:ls nådiga stadga angående försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer. [All - Prot.-utdrag den 41 December 18i7. 33 S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoell Ekonomi-utskottets memorial N:o 1, angående tillåtelse för Utskottet alt, utöfver hvad riksdags-ordningen medgifver, antaga en notarie och 2:ne kanslister. Från Hög v. Prf.ste-ståndet. S. D. Till Banko-utskottet remitterades berättelse till rikets högloft. Ständer, angående banko-verket, af Rikets Ständers revisorer år 1845. S. D. Till Stats-utskottet remitterades följande motioner: l:o af Professor Bries om pension åt afl. professor E. G, Gei jers efterlemnade enka, i hvilken motion Prosten Arrhenius instämt; 2:o af Doktor Lyth om skadestånd åt kalkbruksegare på Gottland för upphäfvel privilegium. S. D. Föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets memorial N:o 1, med anhållan, det Utskottet må tillåtas att, utöfver hvad riksdags-ordningen medgifver, antaga en notarie och tvänne kanslister. Bifölls. Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogos följande bordlagda motioner: l:o Herr Rhodins, om dels förändring af 6 och 58 §§ uti seglationsordningen den 15 Maj 1843, dels närmare bestämmelse af Kongelfs stads tullkammar-område. ; N:o 12) Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. 2:o Herr Sundlers, angående anslag till slöjd-skolor inom hvarje län, i hvilket afseende föreslås en sådan i Borås för Elfsborgs län.
Jag tror tvertom, att den bör vara sammansatt af elt enda element och icke af flera, d. v. s. af dem, som hafva mesta intresse uti att lugnt granska, utan att vara ledde af sin enskilda ställning i samhället, utan att derpå behöfva bygga sina omdömen och derefter välja sina voteringssedlar. Uti denna kammare bör ej något enskildt intresse, ej en gång något intresse för dagen vara gällande. Det bör endast vara det allmännas intresse, som der åsyftas. Man skulle visserligen häremot möjligen kunna invända, att den första uppsatsen — om jag så får Vttrycka mig — af denna kammare, kanske skulle blifva en följd af de intressen, som rådde för den dag då valet verkställdes; men jag kan icke inse, huru den skulle kunna ti 11— vägabringas på något annat sätt, än på det vis jag uppgifvit. Jag tror emedlertid att vådan ej vore så stor, då vid följande riksdag någon del af den först valda uppsättningen ombyttes med J, -j^ eller något sådant. Då tror jag, att så snart dessa fyra eller fem Stånd arbetade på ett rum, och deras beslut justerades, — om jag så må kalla det — i vissa fall af den öfi e kammaren, så vore denna form enligast med hvad man i allmänhet med en iepresentation åsyftar. Jag vill ej uppehålla R. o. Ad. med att utveckla detaljerna häraf. Jag begär återremiss på Utsk:s betänk., och är öfvertygad, att hvad form vår representation än kommer att äga för framtiden, så skall Svenska folket aldrig glömma, att det är ett folk, att det har fordringar af sin representation , och om vi skapa den annor. lunda, än som kan vara förenligt med folkets lycka, med folkets önskningar, så skall denna representation, om den än är aldrig så väl sammansatt och byggd på theoretiska rättsgrunder, likväl slutligen af sig sjelf ramla; och jag får i detta afseende endast tillägga, att jag förtröstar på den Försyn, som hittills vakat öfver Svea land, och hoppas, att hon skall göra det för framtiden och bevara så väl vår Konung, som vårt folk. Frih. Klingspor, Mauritz Philip Staffan, anförde skriftligen:
men att antaga den för detta fall ensamt, då den för öfrigt ej är införd i vårt nu gällande rättegångs-system, det ansåg Utsk. icke lämpligt Parterno äga alltid tillfälle att i detta sorn andra fall sjelfva hänskjuta saken till kompromiss, men Utsk. trodde sig af angifvet skäl icke böra ålägga dem det. Den nu först till bifall å förev:de Betänk, framställda proposm besvarades med Nej; hvarefter detsamma, på grund af de gjorde anmärkn:ne, blef återremitteradt. Föredrogs Högv. PresteStis d. 13 dennes e. m. på bordet lagda prot:s-utdr. N:o 226, innefattande inbjudning till R. o. Ad. samt BondeSt., att instämma i det af Presteoch BorgareStm, med afslag å hvad Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. i Betänk. N:o 63 tillstyrkt, fattade beslut, att R. St:r måtte i underd. skrifvelse anhålla, det K. M. täcktes utfärda ny förfaltn. till skyddande af landets fornlemningar, med stadgande af tjenliga ansvarsoch vites-bestämmelser för förstöring af desamma, samt låta uprätta ocb sprida förteckningar å dessa minnesmärken, äfvensom i öfrigt vidtaga de åtgärder, som för deras bevarande kunna anses lämpliga och, der R. Stirs medverkan för sådant ändamål finnes nödig, i ämnet aflåta Nådig Propos. Frih. Cederström, Rudolf: Af erfarenheten tillräckligt varnad att icke lita på min egen förmåga att framställa sakerna i sin rätta dager, men med full förtröstan till R. o. Ad., som alltid lifligt intages af hvarje sannt fosterländskt syfte, och alltid visat sig mån om bildningens befrämjande, har jag i detta ämne mottagit uplysningar af två män, som R. o. Ad:ns medlemmar likasom alla andra för fosterlandet nitälskande medborgare torde Den IP) Maj. tillerkänna grundlig sakkännedom och intresse för sådana ärender som det nu förev:de, nemi. RiksAntiqvarien Hildebrand och fornforskaren Richard Dybeck.
Utskottets förslag till införsel-tull å Vanille är af Irenne Stand antaget; hvaremot Preste-Ståndet ansett denna artikel böra bibehållas vid den införsel-afgift, som finnes densamma i 1835 års Taxa åsatt, eller 4 R:dr skålpundet, hvilket sistnämnde beslut, i händelse det vidblifves, föranleder följande votering: 46 Forts, af Bevillnings-Utskottets Memoria^ N.o 4 '• Vagnar och åkdon: Best:- Resandes af dem sjelfva medfördcj andra, nya eller Irukade, 3l2:o. Den, som godkänner Utskottets förslag, att å Vamlie bör bestämmas 3 R:dr tuli per skålp. vid införsel, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer införsel-tullen å Vamlie alt utsättas till 4 R:dr skålpundet. Endast Bonde-Ståndet har gillat Utskottets i Utlåtandet ]\:o 30 afgifna förslag till redaction af artikeln vagnar och åkdon, samt derå föreslagne införsel-afgifter af 10 procent å den förra och 33i procent å den senare af de der antagne rubriker, för hvilken sistnämnde värdet jemväl ej skulle få beräknas lägre än 500 R:dr för fyrhjulige och 200 R:dr för tvåhjulige per stycke. Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva deremot antagit, att redactionen och tullbestämmelserna borde blifva följande: Tagnar och åkdon: Rese-, Resandes, synbart brukade, som af dem sjelfve begagnas eller blifvit ur Riket bevisligen utförde, andra: Tvåhjulige, samt Trillor, Droskor och Slädor, samt öfriga slag, med tullfrihet vid införsel af den förstnämnde, 200 R:dr värde och 40 R:dr införsel-afgift stycket å den andra, samt 500 R:dr värde och 100 R:dr införsel-tull per stycke å den tredje eller sista rubriken.
Anmäld den 3i Maji s. å. Kongl. Maj:t ville i Nåder hafva öfverlcmnat denna underdåniga skrifvelse till Krigsoch Kammar-Collegierna, med förständigande alt, i öfverensstämmelse med deruti uppgifna grunder, inkomma med underdånigt förslag i den framställda frågan, alt, emot anvisning af behöriga summor på Stat, indraga de till Militiaeoch Civil-Staterne samt Skolstaten och andra allmänna ändamål indelta räntor; hvarjemte Kammar-Collegium borde serskildt afgifva utlåtande, rörande förändring i nu gällande method för markegångssältningen. Kongl. Maj:t, som, för bedömandet af den allmänna frågan om rän» tepersedlarnes omsättning till förminskad t antal, fann nyttigt, att försök dermed, på de af Kammar-Collegium uppgifna grunder, göras i ett Län, behagade för sådant ändamål utse Södermanlands Län, och befallde, att Kammar-Collegium skulle i underdånighet föreslå de åtgärder, som för verkställigheten borde iakttagas. 183r den 8 Januarii föredrogs Kammar-Collegii underdåniga utlåtande i fråga örn förändring i melhoden för markegångssättningen, di Kongl. Maj:t i Nåder förordnade, alt, enligt Kammar-Collegii hemställan, serskilda uppgifter om spanmålsprisen skola från och med år 1831 af vederbörande i hvarje ort infordras, och resultatet deraf årligen hos Kongl. Majit anmälas, lill upplysning vid den framställning, Kongl. Maj t kund* 74 Bil. till R. St. Ju:t. Om/iwlsm, Emb. Ber. elen i5 Jjh. i834 finna godt lill Rikets Ständer öfverlemna, angående Markegångslaxors upprättande vid hvarje Riksdag, alt gälla till den näst påföljande. i833 den 2 Mars förekom frågan om reduetion af hemmansräntorna, då beslut fattades om Proposition lill Rikets Ständer. 76 O Angående ändring i 3 Art. 2 §. q mom. af Reglementet för Odlingslån. Anmäld den 20 Februarii s. å.
I stora anläggningar å gröna gräsplaner se också dessa anordningar utomordentligt praktfulla och dekorativa u t; men dock är det icke utan, att man med en viss tillfredsställelse och lättnad ibland kommer in i någon gammalmodig trädgård, där allting växer som det vill om hvartannat, och där man återser alla de gammalmodiga blommor, som nu icke längre anses fina oeh förnäma nog att taga i betraktande. På en stor herregård, jag känner, där parken är hållen i den mera högtidliga och monumentala stilen med härliga, utländska växter, blomsterrabatter i mosaik och evigt grönskande, blankbladiga buskväxter, har husets fru borta i köksträdgården bevarat en särskild blomstergång för sig själf till minne om gamla tiders smak. I D U N Under fruktträden löper en bred, rak sandgång, beströdd med fin hafssand, och på hvarje sida om denna, under de nedhängande fruktgrenarne, gå två långa blomsterrabatter, där alla slags gammalmodiga blommor riktigt frodas i vild oordning. Där stå mångfärgade stockrosor, brokiga dalior, solrosor, stora som hjul, vända sina gyllne sköldar upp emot ljuset, riddarsporrar, mörkblå och ljusröda, stå höga och stela som soldater. Vallmoblommor i alla färger, mörkröda med hvita kanter, hvita med mörkröda kanter, violetta, brunsvarta och lilas-färgade, vrida sina buktade stjälkar bland det blågröna, tandade löfvet. Astrar i alla upptänkliga färger trängas om platsen. Resedan flyter ut som ett ogräs, och jag får icke glömma de låga rosenbuskarne, de äkta, gammalmodiga proveDce-rosorna, som dofta bättre än alla andra rosor, och som egentligen äro den ursprungliga typen af hvad man tänker sig vid en ros. Där är en brokig lek af färger öfver dessa gammalmodiga blomsterrabatter, som gör en glad vid åsynen däraf, och som också särskildt tyckes tilltala bien, hvilka alltid svärma öiver denna gamla trädgård. Detta slags odisciplinerade blandning af alla upptänkliga plantor och färger har också sin skönhet. Det finns ingen bestämd skönhet i naturen, som man kan nämna som den bästa.
Ve dig och henne, om något sqvallras ur skolan, antingen vilkoret antages, eller ingenting varder af alltsammans!« Det stod hårdt för morianen att kunna förmå Olivia gå in på «det hufvudsakligaste« vilkoret. Hon afslog länge fästmannens böner och var döf för hans vältalighet; men hon var qvinna, kär och giftassjuk; hennes lefnadssommar hade redan hunnit den höjd, att nästa steg bådade ett tillbakaskridande. Hon larmade således förfärligt, gret af förtviflan, svor att aldrig samtycka . och samtyckte slutligen. Sedan enkedrottningen vid ett, i prinsessans närvaro, Olivia lemnadt hemligt företräde sjelf talt och öfverenskommit med henne, började hon med allvar arbeta för sina skyddlingars giftermål. Sofia Magdalena hade nu en ytterligare äggelse, att afböja det. Hon ville visa, att också hon hade en vilja, att också hon kunde göra den gällande. I valet mellan att gynna sin mors eller sin gemåls afsigter, var konungen vid detta tillfälle mest böjd för den sednares. Lovisa Ulrika skickade då efter Beylon. Deras samtal mellan fyra ögon omfattade både Badins äktenskap och det i Tyskland födda barnet. Beylon bedyrade, att han skulle anstränga allt sitt nit, för att främja enkedrottningens afsigter. Han höll ord, och lyckades öfver förhoppning. Konungens samtycke till morianens giftermål beledsagades af ett lifstidsunderhåll; drottningens, af rika skänker till fästmön, med vilkor, att hon äfven som gift skulle fortfara i sin tjenstgöring; prinsessan gaf nästan alla sina nålpenningar för året, och hertigarne sammansköto äfven åt deras barndoms följeslagare och lekkamrat hvad de kunde undvara af sina handpenningar. Hvem var glad, om icke Badin! Hvem var lycklig, om icke Olivia! Brölloppet gaf anledning till en ny hoffest, egen i sitt slag, och således ägande omvexlingens behag. Den natten, när drottningen gick till hvila, var Olivia icke tjenstgörande kammarfru ...
När pappa dog, vart det väl något lugnare och bättre hemma, fast mamma då redan var så förstörd och förslöad, att hon dugde till intet, och inte mer kunde repa sig, fastän det då annars kunde ha varit en möjlighet för henne att bli människa igen. Sedan har jag växt upp och tagit tömmarna hemma. Men jag är så, det vittnesbörd må jag giva mig själv, att jag vill förtreta och fördärva ingen; minst dig, Albert. Hiskeligt är och blir det alltid, att en människa skall kunna få en rättighet, varigenom hon sätts i ställning att in i döden förgöra en annan. Därmed vinner Guds vackra kärlek visst inga framsteg på jorden. Aldrig vill jag ha den makten över en annan, och åt ingen tänker jag ge den över mig. Albert teg: han klappade barnen på hjässan. Ack, du tycker om små barn! utropade hon. Utan att svara henne, sade han likväl: Om nu dessa barns föräldrar, Sara, var ogif ... Barnen ser goda och vackra ut; det tycks, som Gud och människor älskar dem. Men om föräldrarna inte är gif ... inte ser om dem ... Vi kunde ju i stället för dessa barn, Sara, tänka oss utsvultna, trasiga, övergivna. Är föräldrarna goda och förnuftiga människor ... inföll hon milt ... så ser de nog om sina barn, så länge de lever; det vet jag så visst, som att ingen river hjärtat ur bröstet på sig själv. Men om föräldrarna är elaka och oförnuftiga? Ja, i det fallet är de elaka och oförnuftiga, antingen gifta eller inte; och de handlar därefter, både emot barnen, sig själva och mot annat Guds skapade arma verk. Det har jag tillräckligt sett och skådat, Albert. Men en skillnad är det ... Ja, en stor skillnad. Den skillnaden har jag nämligen sett vara, att om människor börjar med att vara goda och kloka, så kan de väl fortfara därmed och även tillväxa däri, om de får leva i sitt liv, som Gud skapat dem; eller ock beskedligt rättas av människor, därest de felar, som ofta händer. Men bringas de att vara natt och dag i ont sällskap, så smittas de till själ och kropp: och om de avskyr det sällskapet, men ändå nödgas umgås därmed, så händer det ofta, att de förbittras, retas och blir liksom djävlar.