Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» O, min Gud, » utropade hon förskräckt, » är du sjuk? » «Nej, min Catalina, » svarade Juan och försökte dölja sin modlöshet. » Neka icke, ty ditt ansikte vittnar därom. » » Aftonen har varit mycket kylig och arbetet s v å r t. » » Kom Juan, kom in i rummet, så kanske värmen och aftonvarden kunna göra dig frisk igen och glad. » » Glad ». mumlade Juan med djup sorg, medan hans hustru sysslade med tillagandet af aftonvarden nere vid spisen, i hvilken nå- gra torra ekspånor brunno. Juan ansträngde sig mycket att öfvervinna sin sorg och brist på aptit, men det var förgäfves. » För första gången i ditt lif döljer du för mig ett bekymmer, » sade Catalina. » Kanske jag icke mer är värdig det förtroende och den kärlek, som du alltid visat mig? » » Catalina, plåga mig ej med tvifvel om den kärlek, jag hyser till dig. » » Det kan ej finnas kärlek, där förtroendet saknas. » » Respektera for din egen skull och min den hemlighet, som jag döljer för dig. » » Din hemlighet är en mycket djup sorg; jag önskar få känna den för att söka lindra den. » » Lindra den! Det är omöjligt! » » För en kärlek, sådan som den jag hyser till dig, finnes ingenting omöjligt. » » Nåväl: i morgon skall jag förlora lif och ära, de skola försvinna i floden på samma gång som det verk, jag med så mycken möda och så många förhoppningar har uppfört. » » Nej, nej, » utropade Catalina, i det hon slöt mannen med varm kärlek i sina armar och undertryckte den smärta, som denna upptäckt förorsakade henne. » Jo, ehuru min tro på seger var större, har jag upptäckt, att ett fel i mina beräkningar i morgon skall begrafva i Tajo både bron och den, som uttänkt och uppfört densamma. » » Bron må störta i vågorna, men icke du, min vän, ty jag skall på mina knän bedja den ädle kardinalen, att han icke tillåter dig uppfylla ditt förskräcklige löfte. » » Fåfäng skall din lön blifva, ty äfven om han skulle bifalla din begäran, så vill jag icke behålla lifvet utan ära. »
Ad. bör visa att det vill skydda detta verk, och det kan nu ske äfven derigenom att bifalla Stats-Lltsk:ts förslag, hvilket jag derför anhåller att R. o. Ad. måtte göra. Den 3 Mars f, m. 85 Hr Reuterskiöld: De motiver, Utsk:t anfört för sitt af slag S K. M:ts framställning, kan jag icke godkänna. Utsk:t säger, att »det framställda förslaget icke är åtföljdt af något yttrande, som lemnar bestämd ledning för uppfattning af de grunder, som vid lönereglering skulle blifva gällande, utan afser, efter hvad det vill synas, endast att bereda tillfälle till beräknande af kostnaden utaf det ena eller andra aflöningssättet.» Huru Utsk:t kunnat komma dertill, förstår jag icke, då Utsk:t haft tillgång till såväl komiterades utlåt., som Statsrådsprot:t, som ganska noga upptager dessa grunder. K. M:t föreslår en uppskattning af boställena med mindre kostnad än komiterade gjort, men med afsigt att vinna en tillförlitlig kännedom om bostadsboställenas verkliga afkomst; en kännedom som är för statsmakterna nödvändig, derest lönereglering för indelta armén skall kunna ske. Ett sätt att komma till denna kännedom, ehuru mindre tillförlitligt, är att från boställsdirektionerna infordra uppgifter på hvad hvarje boställe lemnar i afkastning; och förklarar Ht St:r detta sätt tillfyllest, vill jag icke sätta mig deremot. Med anledning af en talares yttrande, vill jag nämna, att jag hyser lika varm kärlek för indelningsverket som någon. En skymt af den tanke Utsk:t uttalar, att denna uppskattning endast skulle afse att bereda tillfälle till beräkning af det ena eller andra aflöningssättet, finnes icke att uppleta, tvärtom synes tydligt att det indelta aflöningssättet städse afsetts att bibehållas, och från denna grund lärer ingen afvikelse ske, om ock icke alla tjenstemän kunna få sig bostads-boställen anvisade.
Ty det är wisierligen en orättwisa, at sädane Män, som genom sina förtjenster upbragt sig til de wigtigaste och answarigaste ämbeten i Staten, derefter skola lemnäs i osäkerhet om ätnjutandet af de frugter de wäntat af et mödosamt tilbragt 472 Den 3 Juni!. lif. Och dä sä mangen i wart land ar i den belägenhet, at han endast af sin sptzlas inkomster beräknar sin snbsistance, stal ju härigenom deste Statens wigtigaste Tjenare, säsom Befälhafware pä Rikets Slott och Fästen m. fl. nödsakas at blifwa Regentens flafwar? Ty det är wisterligen förmycket, ja jag wägar säga otillätligt, at presuponera, det deste systlor alltid stola innehafwas af män med en sä stark redlighet, at de alltid och allestädes stola stä fast ivid sin pligt, at troget bewaka Nationens interesie äfwen medfara at för denna patriotiska ärlighet förlora ämbete, och med detsamma sit lifs uppehälle. Jag wägar derföre föreslä, at ifall det pröfwas nödigt, at afoch tilsättandet af wista Ämbetsmän stal wara Konungens ensak, oberoende af Ransakning och Dom, det dock mätte statueras, at den afsatte i det fallet stall ätnjuta fullt ut den Lön han innehaft, sä framt ej Ständerne finna, det han genom werkligt brott emot Riket, ej blott genom owillsarighet emot Regentens nyck gjort sig förtjent af sit härda öde. z) At Regenten äger rättighet at med utlänningar besätta högre och lägre Militär-Poster anser jag äfwen för mindre förenligt med Nationens och Rikets trygghet. Ty dä desta icke hafwa nägot intereste för et land, i hwilket de äro främlingar, och i hwilket de endast hafwa at wänta och hoppas allt af Regentens näd, sä Kon - Den 3 Iunik. 473 Konungens affi,gter, äfwen om desie wore rakt stridande mot Rikets frihet och lugn/ '
Hofrättens domslut också icke äger någon annan grund, är hvad jag hoppas hafva visat. — 31 — Hofrätten uttryckta princip, att en gåfva, som ej under gifvarens lifstid blifvit emoltagon "), icke är för gifvarens arfvingar förbindande; men för den, som antager, att emottagandet är ett vilkor för gåfva och att utan sådant någon gåfva ej skett'5), synes nyss anförda exempel ej böra förefalla mera besynnerligt, än att i allmänhet hvad man ämnar göra, men ej hinner före sin död verkställa, blir ansedt såsom ogjordt'6). Besynnerligare synas då de resultater vara, som af en motsatt åsigt skulle följa; om man till exempel önskade efter sin död bortgifva egendom, deröfver man enligt lag ej ägde att genom testamente disponera, behöfde man ju blott i stället för testamente upprätta ett gåfvobref och tilläfventyrs deponera gåfvan i tredje mans vård, dock utan att under gifvarens lifstid låta gåfvotagaren erhålla kännedom om gåfvan; och man skulle då, utan att under sin lifstid afhända sig sjelf ägandeoch dispositionsrätten till egendomen, kunna, trots testamentslagens förbud, tillförsäkra någon annan än sina arfvingar, att efter gifvarens frånfälle af egendomen komma i besittning; hvilket jag ej kan föreställa mig vara med lag och rättsgrund öfverensstämmande.» He af Hofrätten här till slut anförda farhågor för testamentslagens eluderande bevisa utan tvifvel för mycket. Att eludera testamentslagen, gifvas visserligen åtskilliga sätt; men det, som af Hofrätten här uppställes, behöfver icke inskränkas till de fall, då acceptation af gåfvan under gifvarens lifstid felar. Den gåfva, man »deponerar i tredje mans vård, utan att »under sin lifstid afhända sig sjelf ägandeoch dispositionsrätten» dertill, kan svårligen bestå i annat än penningar.
Nämndemän, i anledning af väckt motion rörande rese-ersättning till dem vid vissa svner, m. 11. förrättningar: B. II. 484; lil 46, A 46, E. 230. ' Nämndemän och fjärdingsman, i fråga om deras rätt till ersättning för extra lörrättningar: III. 629, R. 631; B. VII. 65, 79, 84, A. 85, E. 289. Närings-frihet, i anledning af väckt motion om utvidgad sådan : B. I. 416, 464, 487, A. 489. Obligationer, i fråga om föreskrift för alla till stats-förvaltningen hörande kassor eller allmänna inrättningar, som hafva medel att förränta, att använda dem till inköp af statsverkets eller andra med Kongl. Maj:ts fastställelse försedda inrättningars räntebärande —: B. lil. 59, 86, 163, A. 163. —, knrserande Svenska, angående åtgärders vidtagande för höjande af priset derå samt för befordrande af Svenska statens utländska kredit; motion af Friherre Wilhelm Fredrik Tersmeden: se Motioner. Observations-medel: se Stats-Utskottels Utlåtande N:o 45, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. Observations-procent och anmärknings-medel, angående befrielse tor Fältkamereraren m. m. Ph. A. Arells enka, Albertina Heimberger, från utgifva ode af nämnde procent och medel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömda: I. 47, B. 49; B. II. 465, 482, A. 482; E. lil. 58. Officerare, anställda i utländsk krigstjenst, angående förhöjning af det utaf Kongl. Majit äskade anslag till understöd åt nämnde Officerare; motion af Herr Johan Fredrik von Axelson: se Motioner.
Angående låneunderstöd för anläggning af en jernväg emellan städerne Orebro, och Nora; 2:o Angående upplåtelse af jord från Trumpetare-Bostället vid Calmar Reg omente lilla Okna N:o 2, i Jönköpings Län, til! plan för Socknestuga och skolhus åt Okna för samling; 3:o Angående dispositionen af de 1848 års krigsrustningsfond tillhörande persedlar, som blifvit i Stockholms utrednings-förråd inlemnade; 4:o Angående inqvarterings-skyldigheten i Stockholm; 5:o Angående upplåtelse till staden Jönköping af plats till skolhus å den Jönköpings f. d. fästning tillhörande mark; 6:o Angående upplåtelse af kronan tillhörig jord till hamnanläggning vid Wadstena slott i Östergöthlands Län; Prot.-Utdrag den 2S Januari ISSI. 125 7:o t fråga 0111 grunden för beräkning af Reserv-räntorne vid batsmanshållet i Blekinge; 8:0 i Iråga om förändrad beräkningsgrund för Båtmans-vakans-algiften af nyrolerad jord inom Blekinge Län: 9:o Angående låneunderstöd för utvidgning och reparation af Domkyrkan i Wexjö; tillika med ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande: IO:o Angående upplåtande till Domkyrkan i Calmar af arrende-inkomsterne utaf jordlägenheter tillhörande Calmar f. d. fästning; I 1:0 Angående låneunderstöd för återuppbyggande af Lidköpings nedbrända kyrka; 12:o Angående låneunderstöd för uppförande af Lazarettsoch Kurhusbyggnad i Warberg: 13:o Angående ett hegardt amorteringslån till fullbordande af en nybyggnad för Läns* Lazarettet i Lund och dermed förenade sjukvårds-inrältningar. S. D. Remitterades till BeviUnings-UtskotM Kongl. Maj:ts den 22 dennes ankomna och på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående den så kallade Kurhusafgiften. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan* nämnde den 22 dennes på bordet lagda Utlåtanden och Betänkande; N:o 2.
Till de förändrade grundsatser frän Styrelsens sida, som torde hafva bedragit till ifrågavarande verkningar, hörer afven den förmån , hvaraf Götheborgs stad, anda till 18Ö*315 hugnades, att nemi, få införa manufacturerade och till införsel förbudna bomulls-varor, hvilken genom nationens smak för detta öfverflöd', samt den rigtning all männa handeln för norra deln af Europa vid den tid, till följe af politiska orsaker, tog, blef skadligt Ty ehuru det icke all tid kan bestridas att bättre är köpa en vara utifrån till lägre pris, än tillverka den hemma till högre, så måste likväl sådant, enär det angår varor, som med någon framgång tillverkas inom landet, tydeligen medföra en skadeiig verk-an, ända tills alla dermed inöfvade personer hunnit tillvinna sig färdighet i något annat yrke. Vår nu vunna erfarenhet örn så väl egna bomulls-tygers förfärdigande, som allmänna tycket derföre och begagnandet deraf,. utvisar huru näringarne kunna uppkomma genom con» seqventa åtgärder från Styrelsens sida, hvilket en äldre erfarenhet i Konung Carl den Xl:s tid redan ådagalagt. Till samma verkan ledde condemnations-auctionerne, hvarigenom varor, sorn vid oloflig införsel ertappades, kunde qvarstadna i Riket. Men i en större scala verkade den år 1813 upplifvade Nederlagsfriheten genom en öfverdrifven införsel och handel, med ej allenast tillåtna , utan äfven till införsel förbudna varor. Denna handel Statsoch JBanco-Vlskottens Utlåtanden, axin började i synnerhet att utsträckas sedan , till följe af en öfverdrifven stor sedelstock, dagsverks-forsleoch manga varors priser hunnit att sätta sig efter penningetillgången, sorn närningarne ej i allmänna rörelsen absorberade, hvarinom» sedelstockens belopp gjordes sa mycket behöfligare , som mera deraf åtgick i all handel.
Majit kan pröfva lämpligast”, voterar Ja; Förstärkta Slats-Ulskottets Memorial, N'o 33g 3 den, det ej vill, voterar <■ Kei; Vinner nej, antages lill contra-proposition, hvad Utskottet i berörde ämne föreslagit i /gäe punkten af Utlåtandet N:o 3r. Voleringen har utfallit med 47 ja och 71 nej och en sedel casserad; hvadan Utskottets förslag i 4;de punkten af Utlåtandet N:o 3i blifvit till contra-proposition antaget. Sedermera anställdes i hufvudsaken följande votering: Den, som bifaller, att, i fråga om inventarium och uppgifter A Staten tillhörige möbler å Kongl. Slotten, underdånig skrifvelse lill Kongl. Maj:t expedieras, i enlighet med Stats-Utskpttets Utlåtande N.'o 168, voterar Vinner nej, kommer skrifvelsen att uppsättas, i öfvernsstäfhmelse med hvad Utskottet föreslagit uti 4;de punkten af Utlåtandet N/o 3i. Voteringen har utfallit med 94 ja mota5 nej, i följd hvaraf skrifvelsen expedieras, enligt Utskottets Utlåtande N:o 168. Den, som, med bifall till Stals-Ulskoltets Utlåtande N:o ig3, anser lönetillökning för IIof-Rällernes ledamöter icke böra beviljas, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; vidner nej, komma lönerna att utgå för Hof-Rätts-Råden med 1,800 R:dr och för Hof-Rälts-Assessorerne med i,5oo R:dr B:co. Voleringen har utfallit med 55 ja och 63 nej, samt en casserad sedel; i följd hvaraf de uti contra-proposition upptagne löne-anslag blifvit beviljade. Den, som, med godkännande af Stats-Ulskottels yttrande uti Ullå - den, det ej vili, sulra Voteringen. (enligt 5:te punkten.) 3:dje Voteringen, (enligt 8:de punkten.)
Regeringsformen, förvarade privilegier, förmoner, friheter och rättigheter, fann Ståndet för godt att icke antaga denna inbjudning. Prot,‘TJtdrag den 5 Februarii 1830. 73 S. D. När nu till ny handläggning fdretogs Bevillnings-Utskottets, sedan den 1 innevarande månad, på bordet hvilande Utlåtande, N:o 66, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, N:o 57 , med förslag till fördelning af Allmänna Bevillningen, samt till en blifvande Bevillnings-Förordning, fattade Bonde-Ståndet följande beslut: Bevillnings-Utskottefs förslag till ny rubrik och ny inledning till Bevillnings Förordningen godkändes. 1 §, gillades i enlighet med Betänkandet N:o 57. 1 §, antogs efter den i Utlåtandet Nto 66 föreslagna nya redaction. 3 §. till och med den g §. antogos efter första Betänkandet. 10 §. gillades, i enlighet med Betänkandet N:o 57, och den i Utlåtandet N:o 66 föreslagna ändring. ai §. bifölls efter Betänkandet N:o 57. 12 §. godkändes i öfverensstämmelse med Utskottets förslag i senare Utlåtandet, hvaremot 13 §. antogs efter förra Betänkandet, 74 Prat.'Utdrag den 5 Februarii 1830. 14 §• godkändes efter Betänkandet N:o 57, med den förändring, som i senare Utlåtandet blifvit tillstyrkt. 15 och 16 §§. gillades efter Utskottets första förslag. 17 §. antogs deremot i öfverensstämmel' se med senare Utlåtandet, utom hvad angår det moment, som handlar om Akare i Stockholm och Götheborg, hvilka icke äro Borgare, i hvilken omständighet
Direktionen, i öfverensstämmelse med hvad förut i likartade fall varit vanligt, måtte hos Banko-Utskottet göra hemställan om afskrifning af de å, omförmälda 15 stycken reversaler till liqvidationstiden upplupne räntor, utgöranda 1,228 R:dr 83 öre, och till stöd för denna anhållan hufvudsakligen åberopat den stora risle, hvarBlh. till R. St. Diskontverket i allmänhet stöde, på, samma gång denna ansvarighet i ej ringa mån betryggade Diskontverkets säkerhet och underlättade lånehandlingarnes granskning och pröfning; så och efter det Diskontdirektionen, vid pröfning af Kamerorarcn Dahlgrens berörda ansökning, funnit densamma icke böra från Direktionens sida till någon framställning hos Utskottet föranleda, har Kamereraren Dahlgren, i en till Utskottet ingifven skrift, förnyat sin hos Diskont-direktionen gjorda anhållan att varda från betalningen af de å omförmälda 15 stycken lånereversaler upplupna öfverräntor befriad. Banko-diskont-direktiouen, hvars yttrande häröfver blifvit infordradt, har beträffande den sökta afskrifningen anfört att, ehuru Diskontverket egde ovilkorlig rätt att, på grund af Kongl. Hofrättens ofvan åberopade laga kraftvunna dom af den 16 Januari 1862, af Kamereraren Dahlgren utbekomma jemväl den uti ifrågavarande 15 stycken lånereversaler förskrifua ränta, hvilken, beräknad å 6 procent från lånens förfallotider till liqvidationsdagarue, utgjorde 1,228 R:dr 83 öre; likväl och då i de fall, der inlemnare af sedermera origtiga befunna lånedokumenter, efter stämning, förpligtats att hålla Diskontverket skadeslöst för hvad Yerket på grund af samma dokumenter ntgifvit, annau ränta än efter 5 för 100:de från stämningsdagen hittills icke blifvit inlemnare till betalning ålagd, samt Kamereraren Dahlgren omedelbart efter det slutlig utredning för Kronolänsmannen Tliimans konkursmassa erhållits och sålunda så snart
Grefve Cronhjelm: Jag har blott begärt ordet för att upplysa, det jag ej instämmer uti en värd Talares Herr Grefve Frölichs yttrande, att något emot min framställning i ämnet skulle bevisas af det förhållande, att den man, som nu står i spetsen för Gymnastik-Inrättningen, bildat sig sjelf. Min enskilda tanke derom är, att ej denne mans like uppstår så ofta, som Grefve Frölich tyckts förmoda. Jag tror deremot att man kunde skatta sig lycklig, om inom hvarje vetenskap blott en man med hans utomordentliga egenskaper vore att för hvarje sekel igenfinna. Jag talar nu ej hänförd af känsla för Hr Lings förtjenster, utan, såsom jag tror, för fäderneslandets väl. Jag är således af lika tanka, som den Friherre Cederström nyss så fullständigt utvecklat. Grefve Frölich har äfven trott, att åskillige personer genom egne bemö 8 H. *5 2iG Den 29 December e. m. danden utbildat sig till sådan skicklighet i Gymnastiken, att de till och med kunnat emottaga Lärarebefattningar på flera ställen i Riket. Jag betviflar visserligen ej, att vi redan äga på åtskillige ställen skicklige Gymnastiklärare, men långt ifrån att de, enligt Hr Grefvens yttrande, haft händerne bundne af Central-Institutet, äro de allesamman just der bildade, och åtminstone 2 å 3 af dem skulle visserligen, om de voro anställde vid inrättningar, der tillfället medgaf bildandet af GymnastikLärare, kunna sådane bilda, utan att derifrån hindras af Central-Institutet. Dessutom är antalet af GymnastikLärare inom fäderneslandet för närvarande så obetydligt, att, derest man önskar, att denna vettenskap må blifva mera allmänt utspridd, det blir nödvändigt, att söka tilldana flere sådane Lärare. Hvad angår stället der inrättningen bör etableras, så är det mig likgiltigt, om dertill utses Torneå eller Ystad, ty jag tror icke, med Grefve Frölich, att konsten är af den natur, att climatet på densamma betydligt inverkar. Hos Svenska nationen äro nedlagde stora anlag till kraft, och här är fråga om att söka en ändamålsenlig utveckling af dessa anlag.
Det förefaller mig, som om hela denna kolossala och inbördes så brokigt utseende diktning, hvilken man sammanslår under benämningen den moderna, delar sig i tvenne stora grupper, — förutsatt att man uteslutande har för ögonen, hvad här är fråga om, nämligen de andra, tredje, o. s. v. uppbådens produktion. Å ena sidan de författare i alla land, hvilka icke blott haft sin utgångspunkt i grundläggarna och höfdingarna, utan alltjämt fortfarit att hafva sin varelse i dem, hvilka gjort deras lösen till sin, i deras ideal se det högsta och sålunda äfven sitt eget, hvilka troget och träget arbeta i sin herres vingård. Å andra sidan åter de unge diktare, hvilka känt buren allt för trång, hvilka sett en skymt af en oändlig rymd och blå himmel mellan gallerstängerna och i hvilka till följd däraf nya behof rört sig och en ny längtan. Dessa båda grupper ha naturligtvis sedan klufvit sig i otaliga förgreningar och med mångahanda öfvergångar blandat sig in i hvarandra; typerna låta sig emellertid med fullt fog, och icke allenast för öfversiktlighetens skull fixera. Till gruppen nummer ett höra alla dessa Zolas och Ibsens rättrogna adepter, hvilka idka den objektiva naturalismen och den aktuella stridslitteraturen. Om dem alla gäller själfklart samma omdöme, som förut fällts öfver de tvenne prototyperna, blott skärpt i samma mån som den individuella kraften blir mindre och efterliknandet mekaniskt, problemen små och utagerade samt den skildrade verkligheten ointressant och platt. Den andra gruppen äger däremot en ojämförligt större betydelse. Gruppen nummer ett är absolut den litteratur, som går, för att icke mera komma tillbaka; gruppen nummer två åter borde ju åtminstone kunna beteckna den diktning, som komma skall och som vi vänta på. Den gör det emellertid endast i tämligen begränsad mån.
N dr 8 ss-, finnas anmärkningar endast utoörande 771 Rn)r 8 fi., wara tili Kongl. Kammar-Rätten inkomne, emedan de återstående, icke titan efter föregången granskning af åtskilligt Räkenskaper, stola kunna a^glftoas. z:o. Af Tredje Contoirets Anmärkningar, ut, Hörande 121,264 R:dr 14 ss. 5 r:st. hafwa wäl/ utom 787 R:dr 7 ss. > r:st., de öfrige blisivit til! K:gl. Kammar-Rätten ingifne, men haswa befunnits wa, ra af den beskaffenhet, att den betodeligaste Anmärknings - Posten, stor 47,58c R:dr 18 ss. n r:st., bief återremitterad, med förständigande cili Comoiret, att vöra sig närmare underrättadt örn förballandet i påfölja ode årets Räkenskaper, dcr Redogörelse influtit, samt dessutom anmärkningar till ett belopp af 9,i2s R:dr bliswit, såsom vritredde, äfvenledes aterförriiste. De as Kongl. Kammar-Rätten upptagne och communicerade anmärkningar utgöra ett belopp af 6^,684 R dr 24 ssv r:st. 4:0. A de Poster, som Fjerde Rewistons-Conloirst till Deputerade asgiswit, utgörande samman lagde - Den 5 A »gusti. 2Z79 lagde en Summa af 12,079 R:dr zo ss. 8 r:st., hafwa, enligt Contoirets uppgift, ännu moa anmärkningar kunnat ingiswas, dels emedan Revision af de Räkenskaper, deruti de förekommit, ej ännu hunnit fullbordas, dels ock, i saknad af nödige Handlingar, som fran wcderbörande Werk bliswit infordrade.
At för en obestämd framtid biträda Kronan med allt hwad som kan behöfwas til kriget, innan wi hinna fä fred; om sädant af Banquen fordrades, more det stridande emot all klok princip för penningeförwaltning, ty det more at sätta Banquen i en förbindelse til hwars uvfyllande man ej kunde beräkna tillgängarne. Skär Banque» hittils har den styrkan at kunna göra de utomordenteligt stora biträden, som nu af henne fordras, mätte äfwen Riksens Ständer snart wara betänkte, at ej drifwa dest fordringar sä längt at Bancoforwaltningen, som nu af Utskottet förestäs, funne sig nödsakad at wägra eller göra föreställningar emot widare utbetalningar. Andra medel til den närwarande nödens afhjelpande mäste äfwen sökas: ty en arman tid kan ocksä komma dä BanquenS biträde behöfwes. Sluteligen anhäller jag om Herr GrefwenS och Landtmärffalkens proposition til bifall pä Banco-UtskottetS Betänkande. Herr Grefwen och Landtmarffalken frägade om Ridderskapet och Adeln, jämte bifall til Banco Utskottets Betänkande, ansäge nödigt , at Bancooch Stats-Utffotten skulle mangrant med hwarandra sammanträda, eller om ej tilräckligt more, at Lfwerläggningen ffedde mellan deputerade af hwardera Utffottet. Här - 572 Den Zt Julik. Häröfwer upkommo under nägra ögonblick olika tankar, hwarefttr Besiöts at bägge Utskotten stolle mangrant sammanträda. Grefwe klörnsr, 6ör^n, hemstäl de om ej Stats - Utskottets Ledamöter borde göra tysthetsed r afseende pä det dem afBancoUtstottet kunde förtros. Herr Grefwen och Landtmarstalken anmärkte, at dä frägan ej anginge annat än förestående och pröfning af Hypothck til säkerhet för Bananens förskott til Kronan, torde det wara onödigt at någon tysthetsed skulle Stats-Utstottet äläggas.