Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af en värd talare har redan besvarats Hr Dalmans an»närkoing, ang:de den förmenta planlösheten af det vid Carlberg påoörjade befästningsarbetet, Jag får blott förklara, att, mig veterligen, ingen ändring af planen eller rasering af der påbörjade arbeten ägt rum, ulan att från första spadtaget, sorn der togs, arbetet fortgått efter samma plan, utan ringaste förändring. Om denna plan är ändamålsenlig eller ej, är något, hvaröfver jag icke anser det vara til Ist ändigt att här ingå i yttranden, emedan det ej lärer utgöra ämne för våra discussioner. Äfvenledes är såsom bevis på bristande ordning uti Krigsadmjnistrationen anfördt, att de anslag., sorn vid förra riksdagen beviljades för beväringens beklädnad, ännu ligga oanvända. Detta klander är åtminstone stridande mot den anmärkning, sorn gjordes för några dagar sedan, att man låtit munderingarna ligga och förderfyas af mott och mai. Just för att förekomma denna olägenhet är det, som man icke låtit förfärdiga munderingarna, hvartill man nu har klädet och hvad som i öfrigt behöfves, äfvensom summan, sorn erfordras till arbetslön m. m.; och jag finnér således häruti snarare ett omtänksamt och berömvärdt förutseende af KrigsColhra, än något grundadt skäl till klander. Här ltar äfven blifvit sagdt, såsom ett ytterligare bevis på osammanhanget uti vår Krigsadministration, att stridiga åsigter öfver ändamålet med Carlsborgs fästning yttrats af 2;ne ledamöter inom sagda administration. Om olikhet i ordalagen här i detta afseende uppstått, kan jag åtminstone försäkra, att några stridiga åsigter icke finnas emellan dessa ledamöter om nyttan och ändamålsenligheten af Carlsr borgs fästning. Vi inse båda, hvartill den är ämnad och huru oumbärlig den är för landets sjplfförsvar, Sedermera bär man talat om, att den stående armeen är för stor. Detta är en åsigt, som flera gånger, ja, nästan ständigt varit ämne för discussion. Det kommer an på, huru man vill betrakta armeen.
Om jag icke af erfarenheten visste huru liten uppmärksamhet lemnäs åt uppläsning af reservationer i allmänhet, så vore jag i sanning frestad att begära, det Biskop Tegners och Prosten Lyths reservationer rnålte uppläsas, emedan de tyckas så tydligen upplysa förhållandet i den här saken, samt den billighet, för att icke säga rättsgrund, sorn ligger i botten af densamma; men jag afstår från begäran om uppläsning af nämnda reservationer, •— helst jag förmodar, att de fleste af R. o. Ad:s Hrr ledamöter genomläst dera; varande desamma i min tanke ganska grundade. Särskildt får jag nämna, att jag, som gammal ledamot i öfre Borgrätten, har mig bekant, att i banken betydliga summor äro nedsatte ad pios usus, men räntorna derå hafva genom myntförsämringen blifvit så små, alt t. ex. räntan å den fond, som är anslagen åt en skicklig studerande för att kunna vistas utrikes, nedgått till 5oo r:dr b:co-sedlar. Det var omöjligt för någon att dermed kunna uppehålla sig ett år utrikes, hvarföre Borgrätten ansåg sig böra ingå lill K. M. med lind. framställning, att, för ändamålets vinnande, testators vilja skulle få förändras sålunda, att 3:ne års ränte-afkastning, således i5oo r:dr, skulle besparas och utgöra ett stipendium, hvarmed åtminstone en candidat kunde resa ut och uppehålla sig ett år. Förhållandet är nu så äfven med pensioner, alt de, som fordom utgått i silfver, nu utgå i papper och dymedelst blifvit så små, att de kunna kallas högst obetydliga. Jag fäster mig nu vid reservationerna och tillstår, att jag tycker det ligga en billighet, en viss hederslag till grund för banken att honorera efter Svensk lag och hederns Den 10 Juni f. m. .63 lag dessa förbindelser; ty, mine herrar! efter Svensi lag och hederns lag inträffar, att när en gäldeuär kommrr på obestånd, så uppgör lian väl accord med sina borgenärer, men klagges att betala framdeles först med hvad han kan ärfva och förvärfva.
St:s Revisorer, i hvad som rörer deras befattning med statsverket; Hr af Ekenstams, Israel, ang:de kungsgårdars försäljning. Föredrogs ånyo Hr Paijkulls, Carl Samuel, den 4 dennes e. m. på bordet lagda motion om ersättning åt rusthål - Den 1 ( Mars f. m. larne vid Lifregltets Dragoncorps för rekrytoch remontrnötena samt corporä Is-skolorna. Frih. Hjerta, Gustaf Adolph: Som denna motion är en af de sista på föredragningslistan, har jag icke varit beredd på alt den i dag skulle till remiss förekomma. Med ahledn. deraf får jag endast anhålla, att det må vara mig tillåtet, att i annat plenum emot motionen afgifva de påminnelser, sorn jag anser nödiga. Remitterades tiil StatsUlskoltet. Vidare föredrogs Frill, von Kantzons, J lian Alliert, den 7 dennes f. lii. på bordet lagda motion om tu 11 med leus samt öfriga bevillningars aflevererande lill Riksg.contoret. flr Uggla, Göran Gustaf, uppläste följande: Då jag med tillfredsställelse funnit mig af en värd och af mig högt aktad ledamot, Frih. Rantzou, förekommen i den motion, jag i förevar, fråga iininat väcka: anser jag mig likväl så mycket mindre böra underlåta, att dervid inig yttra, som jag varit en bland dem, som redan i i8a3 års riksdags Bevilln.Utsk. togo initiativet i den väsendtligaste delen deraf, och ännu hyser lika öfvertygelse om riittsenligheten och den allmänna nyttan af den föreslagna åtgärden, sorn fordom. I anleda, af derom väckta frågor, hade vid berörde riksdag hos R. H. St. förekommit, dels att alla bevillningsmedel, hvaribland äfven tulluppbörden inbegripes, borde ingå till ett och samma förvaltande verk, dels ock att befattningen med vexlar för Statens räkning varit åt R.
Den 4 Febrnarii e. m. med hans vid förra Betänkandet afgifne reservation, torde det vara af nöden att denna reservation varder uppläst. Friherre Cederströms vid Utskottets först meddeldte Betänkande fogade reservation Lief i anledning häraf uppläst. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition på bifall till Utskottets senare Utlåtande. Ropades Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att, med afslag å berörde Utlåtande, gilla det, i Friherre Cederströms vid Utskottets först meddeldte Betänkande fogade reservation, framstäldte förslag. Bifölls. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken tillkännagaf, att, sedan Ridderskapet och Adeln redan förrättat val till Ledamöter i den Revision öfver SlatsBancooch RiksgäldsYerken, som innevarande år kommer att äga rum, men påföljande Revisionsförrättning kommer att inträffa under loppet af år i832, det vore af nöden att Ridderskapet och Adeln före Riksdagens slut jemväl utsåg Ledamöter å sina vägnar till sistnämnde Revisions-förrättningj och Den 4 Februarii e. na. 22J föreslog Hans Excellence derföre, att val af 6 Ledamöter Liand Ridderskapet och Adeln till i83a års Revision öfver StatsBancooch RiksgäldsVerken malte företagas nästkommande Måndag den 8 dennes förmiddagen, vid pleni början. Bifölls. Föredrogos ånyo och gillades följande från StatsUtskoltet inkomne och den 20 sistlidne Januarii e. m. på bordet lagde Utlåtanden: Af den 10 sistlidne December: N:o 355.
Inrättningen ej haft någon väsendtelig inkomst af Brän,t viiis-Bränuingen, anser Stats Utskottet sig böra i korthet meddela hvad å denna rörelse erhållits frän och med är 1800, efter de uppgifter, sorn åtfölja Magazins-Directionens från trycket utgifna Berättelser. Enligt MagazinsDirectionens Berättelse af den 2 Mars 1815 och dermed åtföljande Bilagor, har Vinsten å Brännvins - Bränningen från och med 1800 till och med år 1811 utgjordt Är 1815 deremot synes af den för samma ar urgifne Berättelse och dervid bifogade Vinst, och Förlust - Conto öfver Brännvins - rörelsen, rom skulle å denna rörelse, enär i arrende - afgifter för Brännvins Bränningen i Götheborg och Carlskrona debiteras 36,475 R;dr och vinsten på det hela endast Uppgår till 31,757 R:dr a* sk. 8 r:st, en Förlust å Brännvins - Bran» Stats-Utskottets Betänk anden. J 90 3 i ningen i Slockholm hafva uppstått af 4,717 R:dr 37 sk. 4 rist. Rätta förhållandet härined vi* sar den vid 1815 års Hufvud-Bok bilagde General-Räkning öfver värdet af Brännvin, derå vinsten för detta år uppgått till 844 Ridr 17 sk. 8 rist. Att förutnämnde Vinstoch Förlust-Conto deremot utvisar ett annat förhållande, härrör deraf, att på den så kallade Brännvins-rörelsen 1 det bela, blifvit lagdt de kostnader, sorn åtgått till underhållande af Byggnader vid indragne Brännerier, samt Afbön ingars, Expectance-Löners och Pensioners utbetalning, så val åt Redogörärne vid desse iristäldte Bräm.erier, som åt entledigad eller på Expectance Stat ställd Bränneri-Betjening.
Af samma bedröfliga anledn., som förmått mig yrka nedsättning å l:a Hufvudtiteln, yrkar jag äfven atta 2:a Hufvudliteln, det för fångvården upförda ständiga anslag 750,000 r:dr måtte nedsättas till 600,000 r:dr, samt det till Länsfängelsernas ombyggnad äskade tillfälliga anslag 400,000 r:dr måtte nedsättas till hvad som erfordras för fullbordandet af de påbörjade länsfängelserna i Wennersborg, Carlskrona och Calmar samt Stockholms Stads kronohäkten på Norrmalm och Långholmen. Ytterligare yrkar jag af samma anledn., alt det å 6:te Hufvudtiteln äskade tillfälliga anslag för anläggning af nija samt förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar, 500,000 r:dr mätte för denna riksdag till hela sitt belopp afstyrkas. Jemte det jag anhåller om remiss till StatsUtsk. af dessa mina anmärkntr, anhåller jag äfven att StatsUtsk. måtte företaga dem till 118 Den 11 Januari. behandling på samma afdelning till hvilken mina förslag till Landtförsvavets organisation blifvit öfverlemnad. Sedan detta anförande blifvit upläst, anhöll Hr Sliernsvärd, att detsamma jemväl måtte kommuniceras de öfriga RiksStm. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller att delta ärende måtte fä hvila pä hordet, icke derföre att jag har tänkt dervid göra någon erinran eller några anmärkmr, men på det alt R. o. Ad:s ledamöter måtte få tillfälle att taga kännedom om dess innehåll. Jag befarar att detta yttrande innehåller åtskilliga motioner och fruktar att det är svårt alt remittera motioner, som blifvit väckta efter motionstiden. Likväl vill jag på intet sätt bestrida alt yttrandet innehåller åtskilligt mycket förtjenst fullt, åtskilligt som jag betviöar på något sätt kan verkställas, och åtskilligt, som jag icke vill yttra mig om. Yttrandet innehåller äfven åtskilliga kalkyler.
(Obs. Härwid tilkännagifwes, at flere delar häraf, äro af den i Memorialet omnämnde Författare.) §. r. Uti hwarje af Rikets serskildta Län ssola uprättas Fängelser, häldst af sten, efter det Byggnads-förslag, som, proportioneradt efter hwarie Läns behof, af någon kunnig Architect uprättas, och efter et deröfwer af wederbörande Landshöfdingar och Riksens Ständers Fullmägtige infordrat och afgifwit utlätande af Kongl. Maj:L til iagttagande fastställas. Z. s. Til plats för flike byggnader ssola utsökas högländta och öppna ställen; och om beqvämligen sä sse kan, stranden af nägon ä eller flod; dock med iagttagande af den försigtighet, at wattenfiöde ej kan ssada dem, eller kängfluttande stränder förorsaka, at ängor oftare upstiga och göra luften osund. Z. 3. En sädan Byggnad bör innehälla mindst Mnne Wänmgar. Den undra eller jordwänin gen Den 27 645 gen endast bestä af öpna hwalf eller Arcadcr ä midten och rum för Waktb tstningen wid flyglarne. Den andra med en Corridor langö hela Byggnaden utgöres af hwälfoa mindst sex alnars höga och länga ruin, ä sidorne för gröfre mitzgärningsmän: Och den Z:dje för mindre brottslingar, äfwen med en Corridor och rum af samma storlek; och sluteligen om behof, wet sä fordrar, med en mindre öfverbyggnad, tjenlig, at derstädes innesluta gäldbundna och , för begängne mindre brott til fängelsestraff dömde personer, eller sjuke brottslingar. §. 4.
Härvid torde jemväl böra tagas - 54 i betraktande att vid öfriga straffängelser i Riket 2 marker bröd bestås alla arbetsfångar, hvadan de med arbete sysselsatte correctionister å Långholmen icke skäligen synas kunna förvägras enahanda förmån; men då Staten för denna Inrättning endast upplager 1 mark bröd, så måste den andra bekostas af Inrättningen för sådana correctionister, som arbeta för densammas räkning, eller på enskildes verkstäder inom Inrättningens område; ett förhållande, som, ehuru det synligen inverkar på arhetsföi tjenstens belopp", dock i sjelfva verket medfört det fördelaktigare resultat i avhetsproductionen, som ofvan är anfördt. Slutligen har det förekommit Revisorerne anmärkningsvärd!, att behörige attestaler på räkningar och verificationer å dagliga behofvet af proviant vid Södra Corrections-Inrättningen saknades, så att vederbörlig controli i delta afseende icke kunnat erhållas på annat sätt än genom utdrag ur de vid Corrections-Inrättningens Kammar-Contor förde, endast af Revisoren i Styrelsen granskade journaler. Då denna framställning synes innefatta erinran om saknade attester å dagliga behofvet af proviant eller med andra ord, att fångpersonalen för dagen, som efter serskilde grunder provianterals, ej varit af vederbörande på stället till riktigheten bestyrkt och vederbörlig controli derföre ej kunnat erhållas på annat sätt än genom anställd jemförelse med infordrade handlingar, som icke årsräkenskaperne åtfölja och således afser en, i afseende på meddelandet af ifrågaställde attester, ändamålsenlig rättelse för framtiden, har Styrelsen, under instämmande i Revisorernes yttrade åsigter i denna del, 1111 till vederbörandes efterrättelse fö rordnat, att Inrättningens Commendant bör med dess attestatum förse och till riktigheten bestyrka de hädanefter årsräkenskaperne, på grund af dagliga rapporter och portionslistor, vidfogade proviantjournaler. De remitterade handlingar ä ter föl ja härhos; och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormägtigste, A11 er n åd i gs te Konung!
De politiserande herrarne på apoteksklubben hade ej heller nu någon egentlig sammanhållning. Sedan den fordna värden och värdinnan försvunnit och många andra af de medspelande fått förhinder, låg samlingsplatsen öde. Politiken sköttes för närvarande på stadens stora privilegierade klubb, och der hade de välvise herrarne af ”sakernas förryckta ställning” naturligtvis förutsett hvad som skulle hända, en god stund innan konungen af Danmark proklamerat krig mot Sverge, som tyvärr icke hade nog med det finska eländet. Och nu skulle det stackars Bohuslän jemte angränsande orter fullkomligt öfversvämmas af hären och staden nedtrampas af inqvarteringar. Det kunde då klarligen förutses att man finge taga farväl af den yppiga välmåga och lifliga rörelse, som vid början af innevarande århundrade kommit Strömstad till del, då det under kriget mellan England och Danmark utgjorde nederlagsplatsen för de varor, som gingo från Norge till Danmark Men det är icke här vi skola sysselsätta oss med hvad som kan komma att hända från landssidan. Det är från hafvet som första anfallet hotar. Redan i början af april hade en dansk eskader, bestående af 27 kanonslupar, låtit se sig på Strömstads redd, och det skulle icke blifvit dem synnerligen svårt att intaga den försvarslösa staden, ifall detta varit meningen. Men sådan tycktes afsigten alldeles icke vara, ty eskadern försvann lika hastigt som den visat sig. Emellertid gick den ej långt bort, utan höll sig omkring Hvalöarna, sista norska ögruppen åt svenska skärgården. Men icke sof man särdeles godt i gränsstaden under denna hedersvakt. Från Göteborg sändes vid samma tid en märkvärdigt liten, likväl – såsom det sedan visade sig – tillräcklig undsättning för händelse af anfall; och Strömstad fick nu fröjda sig åt att emottaga skyddet af 4 kanonslupar, den förste under befäl af flottiljens chef kapten Norberg, den andre under löjtnant von Degen, den tredje under löjtnant Myhrman och den fjerde under styckjunkaren Hyber. Dessa båtar, med en besättning af 70 man af sjömilisen och 200 soldater af Bohusläns regemente, var det förbehållet att rista ett vackert blad i Sverges, liksom i Strömstads historia ...
Jag gör detta, icke af feg eflergifvenhet för hopens rop, ty jag vet att dessa icke betyda mycket och att förslagets ogillande och förbättrande genom de antydda modifikationerna skulle understödjas af en stark mening i hela landet, ej heller derföre att dylika modifikationer skulle kunna föranleda reformens undanskjutande, hvilket är omöjligt och näppeligen af någon enda önskas, utan derföre att jag viker lör de större faror, som ett ändamålslöst uppskof skulle framkalla, och derföre att uppskofvet skall blifva ändamålslöst, om regeringen, såsom dess ledamöter här uppgifvit, ämnar genast åter framlägga förslaget oförändradt. Adelns ställning är icke nog stark för att den skall kunna understödjas af folket i en sådan fortsatt strid för dess frihet. Denna ställning hade kunnat vara sådan, om Adeln tillförene allvarligt bemödat sig om representationsreformen. Om så skett, hade vårt motstånd nu icke kunnat af någon makt brytas och Adelil hade nu kunnat rädda fäderneslandet från de faror, som hota det. Men sedan Adeln förspillt sin sköna förstfödslorätt att gå i spetsen för reformen, är dess kraft bruten att såsom politiskt Stånd frälsa fäderneslandet; och vi hafva icke rätt, att efter en sådan förklaring från regeringens ledamöter ändamålslöst utsätta Sverige för de faror, som ett uppskof, hvarigenom ingen förbättring vunnes, skulle framkalla. Det är sannt att denna åtgärd från regeringens sida betager oss vår frihet att pröfva, men jag är i alla fall tacksam, att tillkännagifvandet skett före afgörandet, emedan detta måste inverka på vårt sätt att se förhållandena. Den strid, som sålunda skulle uppflamma, vore till sin slutliga utgång ej tvifvelaktig, och ej heller i sina verkningar, som just vore att öka samma faror, som i förslagets beskaffenhet förefinnas, att framkalla och uppöfva sådana partier, hvars tummelplats den nya riksdagen skall blifva.
1SI än som skett, efterkomma de i förevarande hänseende meddelade bestämmelser, hvarföre han följaktligen genom ett fortsatt yrkande af desammas noggranna iakttagande skulle blifva urståndsatt utbekomma den honom tillerkända lånesumma samt fullfölja ett arbetsföretag, hvilket Kongl. Maj:t pröfvat för det allmänna fördelaktigt, och fördenskull ansett böra med statens medel understödjas; dock beslöto Fullmäktige att för Rikets Ständer anmäla de serskilda förhållanden, som i afseende på detta lån förekommit, och föranledt Fullmäktige bevilja detsammas utbetalning, oaktadt dessförinnan icke visadt var, att egarne till alla de betalningsskyldiga hemmanen åtagit sig att, på det i ofvanåberopade Kongl, kungörelse föreskrifna sätt, återbetala den för hvart och ett af samma hemman belöpande andel utaf lånesumman; varande denna anmälan verkställd i Fullmäktiges, vid nu pågående riksdags början afgifna, berättelse. I betraktande af de skäl och omständigheter, på hvilka Fullmäktige grundat sitt medgifvande att lånesumman finge utbetalas, och då-Utskottet anser Riksgälds-Kontoret hafva erhållit tillfyllestgörande säkerhet för lånevilkorens behöriga uppfyllande, tillstyrker Utskottet, att den af Fullmäktige beviljade utbetalningen af meranämnde lån må af Rikets Ständer godkännas. 22:o. Angående ansvarighetsoch betalnings-skyldigheten för de lill myrutdikningar och andra vattenaftappningar utbekomna lån. (Sid. 29—50 i Fullmäktiges berättelse.) Sedan Kongl. Maj:ts vederbörande befallningshafvande, genom det i sednaste Revisionsberättelse (sid. 53) omförmälda Cirkulärbref, blifvit anmodade vidtaga erforderliga och på dem ankommande åtgärder för verkställigheten af Rikets Ständers, enligt 1845 och 1848 års Kongl.
Vidkommande dernäst förhållandet med de år 1833 teater Just. -Ombudsma.ns 42 föreståndaren Mellblom affordrade afgifter, lill hvilkas betäckande utmätning blifvit förordnad, skulle borgmästaren, som i egenskap af riksdagsman bivistade 1834 och 1835 årens riksmöte, hvilket börjades i Januari månad 1834, innan den tid, räkenskaperna för teatermedlen vanligen redovisades, således icke hafva ägt tillfälle att kontrollera, huruvida bref till Konungens befallningshafvande ingått, som upplyste om representationer varit hållna, och sedermera, då skrifvelse härom från Magistralen den 20 Maj 1836 expedierades, icke erinrat sig Mellbloms vistande i Lindesberg år 1833, samt följaktligen ej heller efterhört, hvad åtgärd blifvit vidtagen med dennes under qvarstad satta teaterdekorationer, men först år 1837, efter ett tillfälligt besök i auktionskammarens förvaringsrum, fått anledning att utfärda kungörelse om deras försäljning å offentlig auktion, hvilken ock den 30 Januari samma år förrättades af rådmannen Fröberg, som äfven hade bort emottaga auklionsmedlen. Omsider och sedan borgmästaren, vid erhållen kommunikation af Jerlings sednare skrift, under den 14 Juni 1842 affordrade Fröberg dittills uteblifven redovisning för auklionsförrättningen, hade Fröberg den 16 derpåföljde Augusti skriftligen anmält, att vaktmästaren Schöldberg väl inställt sig för att betala de af honom å auktionen inropade dekorationerna, men att Floberg af uppgifven anledning icke ville befatta sig med någon liqvid för nämnde auktion, utan finge Schöldberg lemna auktionsmedlen till den, som vederborde. Erkännande borgmästaren äfven i afseende å detta fall, att honom kunde till last läggas, det han dels tillåtit Mellblom skådespels uppförande innan afgiften derför blifvit erlagd, dels åsidosatt att påskynda redovisning för auktionsmedlen, hvilket dock, efter borgmästarens förmenande, icke kunde anses såsom en förskingring.
I följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 17 November i83a har under tiden framställning inom Socknarne blifvit gjord för tillvägabringande af Magaziner; men då man, hvad årstid sorn helst, har utväg, att hos köpmän i ej aflägse sjöstäder anskaffa nödig spannemål, hafva vederbörande icke ansett SockneMagaziner af behofvet påkallade. Arliga Marknaderne å Landet vid Annelöf, Hörby,. Skurup och Trelleborg, hållas i vanlig ordning, och de. förstnämnde besökas äfven af Danskar sorn upphandla linväfnader; Hållskjuts har blifvit indragen vid tvenne Gästgifvaregårdar inom Länet och fråga är om dess upphörande vid flera ställen; men besluten derom icke ännu laga kraftvunne. I en ort, der jordbruk är hufvudnäringen och upptager all den arbetskraft som af folk och dragare kan lemnäs, utgör skjutsning ett bland de svåraste besvär för Landtmannen; hvadan, och så länge legan icke är svarande mot skjutsningsbesvär^, sjelfva regleringen deraf är svår att tillvägabringa. Reserve-lagen vid de Gästgifvaregårdar, hvarest Hållskjutsen upphört, hafva hittills oklanderligt utgjort skjutsen och någon synnerlig klagan å de resandes eller skjutsandes sida har icke försports vidare, än hvad angar fortskaffandet af Continent-Posten och Paket-vagnen hela året, och under senare femårs-perioden tillkomna Snällposten viss tid på året. Denna senare så. väl sorn Gontinent-Pösten skola med större skyndsamhet än. annan skjuts forthjelpas, utan afseende på årstid och vägelag: och medföraen svår tillökning i skjutsskyldigheten, utan alt lemna, motsvarande ersättning. Pöstförseln i öfrigt utgöres af andra vid vägarne belägne hemman. Antalet af Gästgifvaregårdar är oförändradt, eller tillsammans 3i stycken; hvaremot krogar och näringsställen minskats från 91 till 68 stycken. Väglagningsskyldigheten är något olika fördelad.