Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Bott de-Stät idet har denna punkt blifvit återremitterad, på grund af de vid Utlåtandet i allmänhet gjorde anmärkningar, jemte det tillika afgifne yttrande, att de i trakten varande Brukspatroner och Possessionater, hvilka af Slussbyggnaden skulle skörda fördelarne, äfven syntes utan Statsbidrag böra bekosta utgifterne för desamma. Utskottet har för dessa Sluss-anläggningar, enär de hufvudsakligen skulle komma att gagna enskilda Bruksegare, af hvilka ett så stort bidrag, som Utskottet ansett dem böra erlägga, skäligen bör kunna förväntas, icke funnit sig kunna tillstyrka högre anslag, än som i det förra Utlåtandet finues föreslaget, utan vidblifver sitt i detsamma afgifne yttrande. 22:o. Utskottets yttrande, i afseende på en föreslagen Canal-anläggning från Wenern till Erren eller till Stora Lee har inom samtlige RiksStänden framkallat anmärkningar, innefattande: att provinsen Dahlsland, som aldrig kommit i åtnjutande af något statsbidrag till communicationers befrämjande, följagtligen nu syntes vara dertill i främsta rummet berättigad; att exporten af dess ansenliga bruksoch skogseffecter för närvarande till större delen går ifrån Norrska hamnar, hvarifrån ock dess behof afspaninål ofta måste hemtas, till en verklig förlust för landets egen handelsrörelse, samt att, i fåll icke åtgärder vidtagas till öppnande af nya communicationer, fara vore för bauden, att flere Bruk, under nuvarande ofördelagtiga conjuncturer, gå under, hvarigenom den kringboende allmogen, sorn till större delen af bruksrörelsen hemtar sitt uppehälle, skulle komma att alldeles utarmas; och bar, i följd häraf, blifvit yrkadt, dels att anslag måtte beviljas för canal-anläggningen emellan Wenern och Stora Lee, dels att medel mätte anvisas för communicalioner emellan Wenern och Erren, samt dels att, på sätt Stor-Amirals-Embetets Tredje Afdelning hemställt, Rikets Ständer mätte anslå alternativt 193,000 R:dr för det förra och 50,000 R:dr för det senare företaget.
Derpå kan man Den 24 November. 317 nog tryckt svara: ja, om det erfordras för upprätthållandet af vär ära och betryggandet af vårt oberoende. Skulle vi ej få medel på annat sätt, så skulle säkert hvarje Svensk gerna underkasta sig några försakelser derför, t. ex. af sin cigarr, sitt vin eller sitt kaffe. Man har satt i fråga, om det nu begärda anslaget skulle vara tillräckligt ens för det afsedda behofvet; Regeringen anser sig dermed kunna tillfredsställa de första behofven, och att hon ej begärt mera, än som är oundgängligt nödvändigt, derför är representationen säkert henne tacksam. Ställningen är farlig. Man bör ock derför vara erkänsam mot K. M. för hans ifriga bemödanden att undvika krig, icke söka genom allt för hödljudda opinions-vttringar hindra hans visa afsigter och för öfrigt med lugn tillförsigt öfverlåta de diplomatiska ärendena åt den man, som af Konungen fått dem sig anförtrodda. Gr. von Platen, Baltzar: Om jag begärt ordet för att några ögonblick upptaga R. o. Ad:s tid, har sådant skett emedan ett stillatigande möjligen skulle tydas som bristande uppmärksamhet och likgiltighet för framgången af den sak, hvarom nu är fråga, icke derföre att, efter den utveckling frågan redan erhållit, jag anser sådant af behofvet påkalladt. Den fråga jag, på grund af Konungens befallning, egt att utreda och som nu är under behandling, får nemi. icke anses röra annat än försättande i verksamhet af den materiel, flottan för närvarande eger, och jag ber derför få nämna att, på grund af de upplysningar jag inhemtat, de medel, som i förening med nu föreslagna 3 millioner äro för ändamålet tillgängliga, blifva också dertill tillräckliga. Skulle frågan deremot vara om en tillökning af ifrågavarande materiel, blir den helt annan, och R. St:r äro då bäst i tillfälle att, med ledning af de upplysningar, som genom den K. Propos:n åtföljande handlingar meddelas, sjelfva bestämma sitt omdöme. Således, frågan är nu om försättande i verksamhet af den materiel, som finnes, icke om ökning af den redan befintliga.
Majit föreslagna särskilda anslag till bestridande af utgifter och kostnader för undersökningars anställande samt uppgörandet af planer och ritningar m. m. i afseende på föreslående jernvägs-anläggningar, så måste det obestridligen vara af den största vigt för både nuvarande och kommande generationer, att så väi hufvudlinierna i Sveriges blifvande jernvägs-system, som andra nya för den allmänna trafiken mellan landets särskilda delar nödvändiga kommunikations-leder, varda anlaggda i den riktning och ordning samt på det sätt, hvarigenom det härmed åsyftade ändamål, eller rörelsens samt näringarnes underlättande och utveckling, närmast vinnes, och anläggnings-kostnaderna, så vidt utan detta ändamåls åsidosättande sig göra låter, minskas. Genom missledande eller mindre noggranna och tillförlitliga undersökningar eller ock genom saknade topografiska och Stats-ekonomiska upplysningar och utredningar förorsakade fel och misstag vid bestämmandet af dessa jernvägs-Jiniers riktning, anläggningssätt och beskaffenhet kunna lätteligen för det allmänna medföra financiella för - I \ 14 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 274. luster, destomera betydliga och kännbara, som de företag, hvarom nu är fråga, i förhållande till detta lands tillgångar, kräfva jemförelsevis större uppoffringar och ansträngningar, än andra länder för samma kommunikations-medels erhållande behöft underkasta sig. All möjlig omsorg och noggrannhet synas derföre böra egnas åt den företrädesvis maktpåliggande undersökningen och utredningen, hvarest och i hvilka riktningar stameller hufvud-banorna böra anläggas. Likaledes torde de äfven synnerligen vigtiga frågorna, huru eller på hvad sätt de Svenska jernvägarne, med afseende å landets lokala förhållanden samt den personaloch varu-transport, för hvilka de hufvudsakligen komma att begagnas, böra anläggas och huru de böra vara beskaffade, för att blifva mest gagnande och ändamålsenliga, behöfva genom erfarne och sakkunnige män noga och fullständigt utredas, innan Besluten härom varda till framtida iakttagande meddelade.
Då detta är i Banko, då alla förskrifningar och inteckningar i bela landet äro i Bauko, anser jag att det, som 9* Den 19 October e. m. finnes på papper, som i jordeböcker, i documenter af alla slag synes för ögat, måtte vara vigtigare, än det, som gäller på torget, ty detta sednare lämpar sig efter det förra, mendet, som är skriftelaget! uppsatt, lämpar sig icke så lätt efter det andra. Om vi förändra Riksdalern till Riksgäld, blir det en följd att alla förskrifningar skola omskrifvas, alla inteckningar förändras, och då tror jag, att det blir värre villervalla. Hvad Friherre Cederström angår, så förefaller det mig ändå besynnerligare, att lian yrkar på Riksgäld. Han bar påstått, att detta är en bankrutte, oell bar blandat mig enskilt i densamma, ehuru jag är rätt oskyldig deruti, emedan jag ej var närvarande vid 1815 års Riksdag, och den första tanka jag byste vid 1818 års Riksdag var, att myntväsendet borde sältas på en säkrare fot. Alt han icke heldre väljer Banko än Riksgäld, såsom mera beslägtadt med det begrepp lian fattat, begriper jag icke. För mig synes det tydligt, att, om vi skulle besluta, att Riksgäld skall vara enbeten, blifver följden att alla enskilta förskrifningar och offentliga acter skola ändras, hvaremot, om den bestämmes till Banko, intet behöfver ändras. De gamla acterne och förordningarne hafva sin kraft qvar, och förskrifningarne i Banko behålla sin kraft, i synnerhet sedan Utskotten föreslagit underafdelningen af § Riksdaler, hvarigenom reda blir äfven för Den 19 O c tobe r e. ra. 93 ögat, så väl som för hufvudet. Jag tillstyrker således bifall å Utskottens förslag. Herr Hegardt_, Christian Bernhard: För min del, och i allmänhet utan tillämpning till förevarande fall, skulle jag tro, att det är likgiltigt, hvilken myntfot man väljer, då man skall bestämma en; hög eller låg är den endast i afseende på en föregående.
Grefve M. von Rosens skuld af 174 Rrdr 4 sk. 6 rst. för oredovisade förskottsmedel, tillgång hos honom saknats vid anställda utmätningsförsök, samt alt gäldenären för närvarande vistas utrikes; 4:o att Kronans i aflidne Handlanden Hellströms och hans löftesmäns konkurser ägande fordran, ursprungligen utgörande ett belopp af 4,233 Rrdr 16 sk., för utgifvet förskott å en leverans af linnepersedlar, men å hvilken fordran numera endast återstå 1,285 Rrdr 3 sk. 2 rst., blifvit bevakad och fullföljd genom alla instantier, hvarjemte hufvudgäldenärens konkursmål, elter återförvisning, å nyo dragits under Högsta Domstolens pröfning; men alt dessa konkurser ännu icke blifvit slutligen utredda; 5:o att, i afseende på Expeditions-Sekreteraren S. Loos domfästa skuld af 336 Rrdr 32 sk. 4 rst., undersökning hvart annat år och sist den 16 nästlidne April blifvit af exekutionsbetjente hos gäldenä 372 - ren anställd till utrönande om han ägt tillgång till skuldens betalande, men att gäldenären, vid dessa undersökningar, funnits vara i saknad af ali egendom; och 6:0 att, sedan för den i konkursen efter aflidne Regements-Qvartermästaren vid f. d. Westerbottens Fält-Jägare-Regemente von Essen ej allenast för Utrednings-Afdelningen bevakade fordran, 132 R:dr 44 sk. 8 rst., utan äfven för andra Eders Kongl. Maj:ts och Kronans fordringsanspråk, åtal blifvit anstäldt i Svea Hof-Rätt till sysslomännens förpligtande att aflemna redovisning för nämnde fordringar, Hof-Rätten, enär sysslomännen, oaktadt förelagda vitén, icke kunnat förmås redovisnings-skyldigheten fullgöra, medelst Utslag den 15 Januari innevarande år, ålagt sysslomännen vid ett förhöjdt vite af 666
Hvarje arbetskarl inom corpsen bör kunna under fredstid när som helst gå derutur i vanlig årstjenst, så vida han derom kan komma öfverens med någon, som eger rätt taga andra uti sitt försvar. Till befäl vid desse corpser böra användas sådane officerare inom armeen, som varit anställde vid allmänna byggnader eller eljest ega practisk kännedom derom. Vid inträffande krig bör så väl befäl som trupp kunna användas tili landets försvar. 3:o Vid desse vägarbeten antagas dessutom frivillige arbetare till så stort belopp, som behofvet och lillgångarne kunna medgifva, hvarvid tillika iagttages, att under år af mindre gynnande skörd dessa arbeten företagas af landsvägarne inom de orter, hvarest missväxt egentligen inträffat, och, således hungersnöd lättast är att befara. 4:o Då det både är rätt och billigt, att Staten i främsta rummet bidrager till desse vägförbätti ingar, bör det väl också få anses vara lika rätt och billigt, att det Län, inom hvilket någon dylik förbättring fortgår, och som deraf drager större fördel, än öfriga delen af Riket, ock härvid i sin mon biträder. På denna grund anser jag Staten böra härtill anslå två tredjedelar och Länets invånare den tredje delen, hvartill uttaxering och användande kan ske i den ordning , jag i den ofvanåberopade motionen föreslagit. 5:o Att en Byggnads-corps inrättas för ledningen af allmänna arbeten. Denna corps bör stå under befäl af en Directör, som tillika är chef i den Centralstyrelse, som för dessa arbeten bör i Stockholm inrättas, och lyda under Inrikes Ministern. I sammanhang härmed, bör man äfven vara betänkt på inrättande af en undervisningsanstalt för bildande af blifvande ledare af allmänna arbeten. Skulle dessa åsigter komma att godkännas af Rikets Ständer, komma, till fullbordande häraf, medel att utgå, från: personlig skyddsafgift 3oo,ooo 48 Bevillnings-TJtskottets Betänkande, JY\o 12.
Derefter upläste tilfördnade Hof-Canzlerm nedanstäende proposition: 142 Den 14 Iulin "Är Bonde-Ständet bredwilligt at underteckna Constitutionen, om Kongl. Maj:! nu försäkrar Bonde-Ständet, at wid de upkomna frågor om jämnkning af privilegier och ffyldrgheter, i hwilka de öfrige Stånden förklarat sig wilja gä Bonde-Ständet til mötes, anwända Desi höga bemedling, nied all den ätgärd och kraft, som lagar och ömsesidig billighet medgifwa; samt Lerjämte förwisiar Bondeståndet om full och öppen rättighet, at wid nasta Riksdag ä nyo wäcka samt fä afgjorde atta frågor rörande samma ämne, som under innewarande Riksmöte man icke skulle medhinna at stuteligen och fullkomligen afgöra." Bonde-Ständet beswarade denna proposition med et enhälligt Ja, jämte et allmänt yttrande, at ingen votering war af nöden. Detta friwilliga begifwande war förenadt med en synbar rörelse och de listigaste uttryck af Ståndets undersäteliga trohet och tilgifwenhet för Kongl. Maj-.ts Person. Under denna för Konungens hjerta lika sä oförgäteliga som högtideliga stund framträdde Talemannen Urrrs Olsson, bertil anmanad af Bonde-Ständets enstämmiga röst, och undertecknade Regeringsformen af den 6 Iunii 1809, ä Ständets wägnar och i desi närwaro. Flere af Ständets Ledamöter yttrade sedan emot Konungen deras enskilta tankar, i afsigt at rättfärdiga det med Regeringsformens - Dcn 14 Julik. 143 mens understrifwande yppade dröjsmål. De instämde alla i den oinsträstkta förtröstan de fastade wid Konungens bemedling, och i det säkra hopp, hwartil de nu mera kunde sig öfwerlata, at genom deras Med-Ständers wälrvilja winna en billig länning i de bördor, som under et krig äro dubbelt tryckande. Konungen förklarade
"Jag hade en vän hon var det ifrån den tid, då i vänskapen ännu ligger något af passion, då man svärmar i vänskap, likasom man vid en mer framskriden ålder svärmar i kärlek. Således icke en af dessa förbindelser, som knytes i mognare år, der sympatierna oftast bero af gemensamma intressen och bilda ett slags bolag: vänskap med lika inkomst och lika utdelning, der den enas aktier äro bestämda att stödja krediten af den andras. Min vän dog vid tjugufyra års ålder. På sin dödssäng hade hon förordnat mig att taga vården om hennes efterlemnade bo. När jag anlände till stället, hade man ännu icke hunnit undanrödja spåren af den dagen förut för sig gångna begrafningen. De för fenstren uppfastade hvita lakanen flägtade af och an i den ljumma sommarvinden, blommorna hängde med halfvissnade hufvuden öfver alabaster-vaserna, och golfvet derinne var beströdt med granris, ty Finland har inga cypresser; det lånar sina dödsinsignier från granen. Men ingen bitter klagan skar mitt öra; ingen fullgråten näsduk var kastad på någon af de enkla trädsofforna; intet kunde märkas, som bar spår af afskedets tår; ingen lukt af döfvande medikamenter lät ana tillvaron af en sorg, som vill stjäla sig undan medvetandet af sig sjelf. Min vän dog ogift och efterlemnade hvad jag här nedan skall omnämna. Jag skred till fullgörandet af mitt uppdrag och bröt förseglingen på den aflidnas chiffonnier. Jag öppnade den med ungefär samma känsla, som man öppnar dörren till ett grafkapell. Allt derinne talade till mig om förgängelse och minne. Jag trädde inom det område, som den aflidna haft hemligast och heligast och tyckte mig känna en rysning, lik den man erfar, då man stiger ner i en grift. Den första lådan jag utdrog, innehöll minnen från min väns första kärlek ett par pressade förgät-mig-ej, sammanknutna med ett grönt sidenband, och en pappersrimsa, på hvilken en vacker handstil i tysta drömmerier tecknat, ibland annat, äfven hennes namn som nu var död, m.m. allt ordnadt med den omsorg, som minnet egnar sina reliker.
Den af Styrelsen till Eders Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse framlagda plan för årets arbeten å denna stambana uppgjordes under den förutsättning, att Eders Kongl. Maj:ts till Rikets då församlade Ständer aflåtna nådiga proposition om särskildt anslag af 3,815,000 R:dr till fortskyndande af arbetena å södra stambanan komme att bifallas. Sedan Rikets Ständer uti skrifvelse af den 4 Februari 1863 hos Eders Kongl. Maj:t anmält, det Rikets Ständer, i afräkning å det belopp, som för arbetena å statens stambanor kunde blifva bestämdt, till Eders Kongl. Maj:ts förfogande ställt en summa af 2,000,000 R:dr för fortsättande af södra stambanan från Mullsjö till närheten af sjön Salen, godkände Eders Kongl. Maj:t under den 20 Februari s. å. Styrelsens arbetsplan med den inskränkning deri, som skulle blifva en nödvändig följd deraf, om Rikets Ständer för arbetena å södra stambanan under detta år icke anvisade större belopp, än ofvan omförmälda två millioner. Rikets Ständer anslogo dock under påföljande Juni månad återstoden af det utaf Eders Kongl. Maj:t äskade anslaget. Södra stambanan: Enligt ofvanomförmälde arbetsplan skulle arbetena för året omfatta: kompletteringsarbeten å de vid årets ingång för trafik öppnade delar af denna stambana, nemligen mellan Malmö och Liatorp och mellan Mullsjö och Falköping; fullbordande af den under 1862 påbörjade linien mellan Liatorp och Alfvesta, så att denna bandel skulle kunna under årets lopp upplåtas för allmän trafik; påbörjande af de mellan Alfvesta och Jönköping befintliga större arbeten, som fordrade längre tid för beredande af banvall; samt slutligen de mellan Jönköping och Mullsjö förekommande högst betydliga jordarbetenas bedrifvande med all den skyndsamhet, som lokalförhållandena medgåfve. Banans sträckning mellan Liatorp och Alfvesta vid norra ändan af sjön Salen var redan genom 1862 års arbetsplan af Eders Kongl. Maj:t bestämd.
Men att vid denna lid på året till en af Stockholms mest befolkade och i starkaste tillvext varande stadsdelar förlägga en eller flera stallar med sådant utrymme, som här erfordras, kan naturligtvis vålla en accumulation af spillning och orenlighet, som lätteligen blefve af menligt inflytande på helsotillståndet inom de närmast liggande stadsdelarne. Lägger man' härtill de ohelsosamma inverkningar af tätt sammanträngda byggnader, förlagda å ett litet område och med ett inskränkt utrymme inom sig, så måste jag, både för hufvudstadens bästa och för regementets skull, anse högst önskvärdt, att till denna så vigtiga och under nuvarande förhållanden ytterst nödvändiga kasernbygnad, en från den tätare befolkade delen af staden mera afskild plats måtte utses. Dessutom torde det vara lämpligare att trupp i allmänhet och artilleri i synnerhet icke inqvarteras aflägse från den plats, som begagnas för dess exercisöfningar, på det man nemligen må undvika såväl att trötta manskapet med onödiga marscher, som ock att genom de dagliga uppställningarne, inoch utryckningarne m. m., lägga hinder i vägen för trafiken å hufvudstadens gator. Af dessa skäl får jag, såsom en i min tanke ändamålet fullt motsvarande plats för en artillerikasern, föreslå den höjdsträcka, som är belägen ofvanför och emellan Svea Lifgardes och Lifgardets till häst kaserner, och hvilken å bifogade planritning närmare angifves. Denna plats förenar med ett vackert samt särdeles friskt och tillräckligt afskildt läge, förmånen af att, ligga nära intill exercisplatsen, samt medgifver dessutom den militäriskt vigtiga fördelen att artilleriet förlägges nära intill de öfriga vapnen. Denna plats lemnar dessutom Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
— Jag vill icke inlåta mig i frågan om ändamålsenligheten af det antal ledamöter, Utsktn för närvar, hafva, men dock i allmänhet anmärka, att många ledamöter i Beviiln.Utsk. ansetts behöfliga, pia det man deri måtte få ledamöter, om det vore möjligt, från alla län och yrken 1 Riket, så att de särskilda förhållanden, sorn i hvarje ort förekomma, måtte kunna vid beskattningen tagas i öfvervägande. Jag tror icke, att det är oriktigt, utan tvärtom nödigt, att genom flera ledamöters inträde i Utsk. gifva tillfälle åt de olika meningarna samt den särskilda och mångfaldiga sakkännedomen, att der göra sig gällande. Jag får således till R. o, Ad:s godkännande förnya den anmärkn., jag nyss gjorde. Frih. Boye, Ludv.: Jag delar den tanke, som Gr. v. Fersen framställde, nemi. att det är mycket ändamnlsenligare såsom det är, att ett särskildt Statsoch ett särskildt Beviiln.Utsk. existera. Utom det skäl för ett stort antal utsk'.s!edamöter, spm Hr v. Hartmansdorff anförde, att det Den 23 Octobcr e. m. 3ij är nyttigt, att från flera landsorter ledamöter inkallas, hvaraf följer, att Utsk. blir talrikt, står sådant, efter min tanbe, äfven i fullkomlig öfverensstämmelse med Utsktns allm. ändamål. Jag kan icke med Gr. v. Fersen dela den tanken, att det ligger något ondt deri, att i Utsk:n finnas flera ledamöter, som äro af stridiga åsigter. Tvärtom anser det såsom ett godt; ty ändamålet med Utsk. måste vara, alt der skola alla meningar öfvervägas oell framställas med alla de skäl, som lala för desamma, för att slutligen bereda det resultat, pluraliteten finner godt, emedan just derigenom afgörandet blir så mycket lättare för Stånden. Det vore, enligt min tanke, ett fel och en olycka, om electorerna till utsktsledamöter endast utsåge personer af samma opinion; ty då skulle alla utskrsbetänktn kunna anses vara ensidiga, och ensidiga betänkln önskas icke af JR.
Repflagevter, Äööfdrga», ©u?afu?e!. odj Eictrtol .Bruf, fDefutom erldggeS af ©pita Bruf: gör Arnart ©feppunb ©toaftuel 3C:b-r — 36. ff. »Dito $>ito Bicfriol 8- -~ gör fjmarje Sunna Stöbfdrg 3. — ©flitRaffinerings. Bruf, ©illfalterter ocf Cranfoferier, i bwilfa ndgon rörelfe briftveS. ©feötuattens # jjabrifer, ©oder »Bruf, ©tdl • Ugnar, ©tång jerns. Bruf, Cadjerns-(25jutert« ocp Reuecber »Ugnar, Cegel-Bruf, Cobafs.^abriter ocf> ©nus# (Diwatndr, Cobafs. pip. Bruf, Dictriol • (Dlje. ^öbrif er, 333atstt>erf ecb äUtde.Jflbrifer, §. 30. Dfrige Söerf 0$ Srnrdttningar, forn tid beJFaffenfjef, rörelfe ecb in# Fomfi dro ffiljaftige frän be förre, utgöra Jöeroiflnmg efter Sla^er: 2tt?. Cfllclner-Brof, t tre Slaf er: görfta Slafen SR:br 20: Stnbra bito — —> — —12: Srebje bito 5:
Hr von Hartmansdorff: Jag betvifla!' alldeles om att ordet bestämmelse blifvit i förevar:de betydelse användt i allmänna lagen. Skulle det likväl hafva skelt i andra författn:r, sä synes det mig icke vara för sent att akta sig för misstagel, när ny lag stiftas. Vårdslösheten 001 språkets begagnande i dagligt tal, må ej införas i skrift, aldraminst i författningsspråket. Pigor oeh andra säga l. ex. dagligen: det är rysligt varmt, elium ordet rysligt icke borde begagnas om annat än köld, eller dylikt, hvaraf man ryser. Lika oriktigt, sorn delta uttryck är i dagligt tal, lika oriktigt är det att der eller i lagspråket nyttja ordet bestämmelse. Hvarföre skola vi, som i delta afseende^ga andra uttryck, göra oss lika fattiga, som våra grannar Danskar och Norrmännen, hvilka ej ens säga bestämning? Då jag hoppas att R. o. Ad. anser för sin pligt att hålla språket rent, förnyar jag min vördsamma anhållan, alt det måtte heta allmänna föreskrifter. Gr. Sparre: Det förundrar mig, att Hr von Hartmansdorff, som funnit ifrågavande uttryck så olämpligt, icke, vid ärendets förra föredragning,'derpå fästade R. 0. Arks upraärksamhet. Jag har redan nämnt att LagUtsk. i sitt förra Betänk, begagnade alldeles enahanda uttryck som nu, eller allmänna bestämmelser, och då detsamma blef godkändt, hade ju Disk. icke den ringaste anledn. att i delta afseende förändra det tillstyrkande, Ulsk. redan afgifvit. Ehuru det icke kan nekas att ordet bestämmelse äfven innefattar ett begrepp af predestination, har det likväl i allmänna språkbruket en belt annan betydelse, och såsom jurist kan jag förklara att, med afseende på den plats ordet har fått, man aldrig kan tveka i valet emellan den ena eller andra betydelsen. Således då man finnér uttrycket lämpligt på denna plats, och R. 0. Ad. redan godkännt detsamma, anhåller jag att R. 0. Ad. måtte, med afseende pä den aktning Ståndet är skyldigt sina egna beslut, icke heller nu förändra uttrycket, utan bifalla det på sätt Ulsk. tillstyrkt.