Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett tal år en aestetisk product, likasom en målning, eller hvilket konstverk som helst, som uttrycker en idée eller en åsigt. Hvarje sådan product bår ståmpeln af sin författares sinnesdaning, bildning och individualitet. Vilja och caracter hafva dermed ingen gemenskap. Taflan blir sådan, som den, hvilken tecknar den, förmår eller vant sig vid att se och uppfatta föremålen ; den enas tafla kan ej bli lik den andras; men alla åga lika rått att såga huru de se föremålen, eller att i sina producter afbilda sitt inre. Då Herr Grefve v. Platen för några Plenidagar sedan, yttrade huru han skulle anse det för en olycka, om denna Riksdag slutades, utan att något definitift blef gjordt, för att ställa Myntoch Credit-väsendet i ordning; huru gerna hade icke jag, om lagen och anständigheten tillåtit att högt tillkännagifva bifall, högt ytt - Defi i Martti. rat, huru Herr Grefve von Platen, genom sitt yttrande uttryckt hela min inre känsla, ty också jag känner en innerlig oro vid denna tanken; också jag skulle anse för en national-calamitet, om Ständerne åtskiljdes, utan att hafva gjort slut på den oreda i mynt-väsendet, på den osäkerhet i alla industriella företag och alla penninge-afbandlingar, som redan i mer än t o åi's tid verkat förlägenhet inom alla folkklassen Men skulle mina önskningar icke uppfyllas, min oro för framtiden icke skingras; skulle jag se att man ingenting gör, eller ingenting vill göra, för att återföra ordning, dell för att uppfylla alla folkklassers så rättmätiga fordran, så förklarar jag öppet, att jag, såsom folks-representant anser mig icke äga mer än en pligt att fylla, Aoch den är att, lika mdTf Herr Friherre Anckarsvärd säga nej till alla nya utskylder. Flere hördes häruti instämma. Grefve von Platen: Det är med verkelig oro och bedröfvelse som jag åter uppstår, anhållande om Ridderskapets och Adelns tålamod, hvilket jag likväl ej skall påkalla mer än som är oundvikeligt, för att följa mitt ämne till slut.
Palmstjerna gjorda förslag och som det i och för sig sjelf är riktigare alt, när man skall välja serskild ordf. och serskild suppleant, man äfven må ega att genom utsättande af serskild person till ordf. och serskild till suppleant, hila på det bestämdaste sig visa, hvem R. o. Ad. önskar till ordf. och hvem till suppleant, så anhåller jag vördsamt om propos. till antagande af Frih. Palmsljernas förslag. Hr von Hartmansdorff: Mig synes Hr Frih. o. Landtm, hafva riktigt förstått Ridd.Ordn. och att propos. icke kan i strid mot densamma lagligen göras. Om saken närmare betraktas, så torde R. o. Ad. finna, att man nödgas lotta, äfven om den utvägen vidtages, hvilken Frih. Palmstjerna föreslagit. Låtom oss förutsätta alt Riddarhusets medlemmar vore lika delade lill sina tänkesätt och att, om den ena hälften röstade till ordf. på A. den andra hälften på R. samt till suppleant likaledes den ena hälften på A. och den andra på 11., så måste ändå slutligen A. och 13. lotta med hvarandra om befattningen af ordf. eller suppleant. Hvartill tjenar då alt frångå en ordning, sorn hittills varit iakttagen, och enl. min tanka är den lagliga. Frih. Stjernstedt, Aug. Willi.: Den praxis, som vid 1840 års riksdag och jag tror äfven derefter egde rum, i afseende på valet af ordf. och suppleant i Ridd.-direkt, talar, efter min tanka, för att detta val nu bör försiggå på enahanda sätt. Det valdes nemi. på samma sedel ordf. och suppleant, på sätt Frih. Palmstjerna nu föreslagit, och hvarföre jag med honom instämmer att sä äfven nu må ske. ilr R os en bl ad, Bernh.: Om jag ej fattat saken orätt, så tror jag, att den §, som Gr.
Rorgare-Ståndet hade genom protokolls-utdrag inbjudit Bonde-Ståndet, att instämma uti förstnämnde Stånds, vid föredragningen af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande Nto 131, fattade beslut om aflåtande af en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, uttryckande, att Rikets Ständer, öfvertygade om nyttan att, i afseende på ej mindre rikets mynt, än mått mål och vigt, införa ett enklare system, grundadt på decimal-indelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning, anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och vid nästa riksdag i nåder förelägga Rikets Ständer ett fullständigt förslag i berörde hänseende; Denna inbjudning blef af Ståndet efter verkställd votering afslagen. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets nedanföljande Utlåtanden och Memorial, nemligen: N:o 291, angående inhägnandet af den obebyggda platsen emellan Riksgälds-kontorets hus och Riddarholmskanalen samt anläggningen af en kajeller strandmur vid samma kanal; bifölls. N:o 293, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet, N:o 171, angående Prot.-Utdrag den 13 Augusti 1851. 507 Kongl. Majlis nådiga proposition om tillåtelse för Nya Trollhätte-kanal-bolags-direktion, att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet, med tillhörande område; afslogs. N:o 295, i anledning af väckta motioner, angående (örändradt användande af den till skolorna i städerna inom Lunds stift utgående Helgonskyld, samt om denna afgifts upphörande, m. m.; återremitterades N:o 298, i fråga om sättet, ordningen och vilkoren för utbetalningen af anslag och lånebidrag till befrämjande af allmänna arbeten; återremitterades. N:o 313, med förslag till sammanjemkning eller voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande StatsUtskottets Utlåtande N:o 263, angående anslag till inköp af en Kanslirådet Krutmejer tillhörig gravyr-samling.
Efter den erfarenhet jag förvärfvat mig under en 42" årig tjenstebefattning vid Indelta Arméen, och deraf en längre tid som Regementschef för arne Regementer, finnér jag denna åsigt ovigtig. Som jag ser denna sak, har Organisation ej tillskapat de behöfvande: den har endast ökat deras antal; oell hvad det beträffar, att hvar och en vore hulpen, om lian återfick den Lön, honom är anslagen efter Indelningsverket, så skulle endast Öfversten och ÖfversteLieulenanten få en Löneförbättring; men Majorerne och Compagnie-Befälet stodo ändock nära nog på samma punkt som nu, i anseende till Lönevillkor. De fleste af Arméens Capitainer med egna Compagnier, tjena nu för 400 o 5oo R:dr Bro; deras löner förblifva de samma,om ock RegementsChefen tjenade för 5ooo Rd. Vill man åter veta orsaken hvarföre Lönerna nu äro otillräckliga, tror jag den återfinnes deruti, att det som var tillräckligt 1680, ej är det 1828, hos hvilken hushållare som helst. December f. m. 39 Den öfvertygelsen att Indelningsverket rubbas, om Indelta Armeens Befäl aflönas ined penningar, i stället för persedel-Räntor, delar jag ej; ty då först rubbas Indelningsverket, när de med Städerne ocb Landet uppgjorde Contractev om prästation af bäst och karl förändras och den roterade jorden undergår en ny refning och skattläggning; detta ensamt är hufvudgrunderna lör Indelningsverket. Lika litet kan jag fatta, att några grundade faror skulle uppslå derigenom, att de Indelta Räntorna ingingo bland de öfriga Statsmedlen. Den Regering, som vill lägga hand på penningarne, kan lika lätt göra det på persedel-Räntorne; men jag alock grundstarkt öfvertygad, att så okloka försök blefvo af kort varaktighet.
Jag har ansett att vid beräkningen af statens ständiga inkomster uti ordinarieeller grundränta, bör af Kronans behållna del afdragas 100,000 rdr, samt att, till ersättande af förluster för indelningshafvare, ett förslagsanslag af 30,000 rdr må anvisas, hvilka tvänne belopp lära utgöra 130,000 rdr, eller lika med hvad Hr v. Koch beräknat. Bemälde talare har vidare förklarat den argumentation besynnerlig, som jag, för mitt påstående om qvarnräntans ständiga aftagande, hemtat af nuv:de förhållanden och synnerligen deraf, att qvarnar nedrifvas fritt och räntorna försvinna. Mig synes klart, alt om nya verk, som anläggas, få endast Den 29 November f. m. 225 endast låga räntor, samt gamla verk med hög ränta, såsom författn:- ne nu tillåta, borttagas, qvarnräntans samfälta belopp måste småningom minskas, till dess det slutligen blifver en obetydlighet. Detta tror jag kunna aritmetiskt bevisas. Jemförelsen emellan det inflytande, nedrifningen af en qvarn på landet och ett hus i staden utöfvar på dessa särskilda egendomars beskattning, är haltande, enär hus i staden icke drager grundskatt, utan bevillning,som beror af husets storlek och värde. — En annan talare har yttrat sig önska kapitalisering af qvarnräntan. Vid förra riksdagen föreslogs kapitalisering af grundräntorna af jord, och när sedermera K. M. häröfver infordrade underd. utlåt, från det Collegium, hvaraf jag är ledamot, sökte jag i min mån bidraga tili upplysning om det orättvisa, det omstörtande och det onyttiga af denna tanke. Men detta förslag hade åtminstone den fördel, att det åt jordegaren erbjöd en säker valuta för det kapital, hvilket för räntans inlösande skulle utgifvas. Men hvad erbjuder en qvarnränta deraf åt qvarnegaren? Han har ju ingen trygghet, att icke ett nytt verk när som helst anlägges, hvilket borttager hela hans inkomst och dermed äfven den inlösta räntan.
För min del har jag trott första frågan böra vara, huruvida Ridderskapet och Adeln förbi ifver vid sitt förra beslut. Jag har icke ansett det kunna innefatta något grundlagsvidrigt, att frångå Den 17 December f. m. 5i detta beslut, då det sker i grundlagsenlig ordning. Grundlagen har bestämdt a 11 tyd t en sådan möjlighet. Först derefter uppstår frågan, huruvida saken bör förfalla eller remitteras. Jag åberopade för en stund sedan Utskottens yttrande öfver Depositräkningen; men fick då icke rätt på det, och anhåller således att nu få uppläsa detta stycke. Det finnes i Statsoch BancoUtskottens Betänkande N:o 2, och lyder sålunda: ”Af denna Depositionsräkning hafva "de väsendtliga förmåner sjmts Utskotten ”kunna förväntas, att •— den afsaknad som allmänna rörelsen, genom fördröjande af utvexlingstiden måste vidkännas, skulle till endel godtgöras, hvarjemte "det silfvers som vid utvexlingstiden be’ funnes under deposition, måste j i likhet "med all annan mot nja sedlar skedd in” vexling 3 i sin mån förbättra förhållandet ”emellan det hela af Silf verf onden "och det hela af Sedelstocken." Deraf synes, att Utskotten ansett Deposit-räkningen såsom ett medel att förstärka Bankens reela fond. Man har sagt, alt blott Capitalister i Stockholm kunde profitera härpå; men jag ber få erinra, att den, som äger silfver eller fordringar, har redan sitt eget capital, och behöfver icke Depositräkningen; han sättes likväl i tillfälle, alt derigenom göra sina capitaler fruktbara; och jag vet icke, hvarföre man skall med 54 H. 4 * 5cs Den 17 December f. m. afundsjuka se, att någon kan draga ränta på sina medel, hvarigenom man lemnar tillfälle till ökad industri. Man bör väl icke handla såsom hunden på hötappen. Låt vara, att BancoFullmäktige icke få köpa en enda Riksdaler; realisationen kan ändå gå för sig, blott vi beräkna den summan, sorn står på Depositräkningen.
Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch BancoUtskottens den 31 sistledne Maj under N-o 236 afgifne samt den 11 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt fråga angående förre Handlanderne J B Kock och Jonas Ståhle beviljad Den 18 Junii e. m, 5o 3 befrielse från bysättning för skulder till Malmö f. d. Discont, blef samma Utlåtande, på grund af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till Statsoch BancoUtskotten återremitteradt. Ut Supra. SD. Föredrogos å nyo oc,h återremitterades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, följande från Lagutskottet inkomne, samt den n dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkandec : Af den 24 sistledne Maj. I anledning af Kongl. Majds Nådiga proposition, angående förändring i 10 Cap. 1 och 10 §. §. RättegångsBalken. I anledning af väckt fråga om skyldighet för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att genom Promotorialer befordra enskildtes Lagsökningsärenden , nå Gäldenärerne vistas i andra Län. Ayf den 28 sistledne Maj. Om utmätte fastigheters försäljande endast i Uppslag. N:o 82- Rörande Löftesmäns rättighet att uppsäga borgen. Ut Supra. S D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 24 sistledne Maj under N:o8r *04 Den 18 Junii c, m, afgifne; samt den ri dennes eftermiddagen pi bordet lagde Betänkande, angående minskadt antal Nämnd vid så väl Lagtima som Urtima Ting, fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla det i samma Betänkande upptagne första alternatif, hvarigenom någon minskning uti det antal af Sju Nämndemän, som, enligt 23 Cap. 1 §. RättegångsBalken, minst fordras för att utgöra domfört antal, icke ansets böra äga rum. Ut Supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till Åtta om aftonen.
Jag wägar säledes hos Ridderskap^ och Adeln anställa at alla yttrande, alla Förslag kärutinnan mätte wid alt hwad heligt är, inställas, til dest Konungen hwars omsorg för Rikets skygd och fredande af trogna Undersätare aldrig kan mistkännas, pröfwar et för Landet sä betungande tilskott oundwikligt, Ständerna derom underrättas och deras underdäniga Betänkande om möjligheten och sättet infordras. Mätte för det riärwarande de Jndelte Regementerna först bttfiva fulltalige och Landet magta dem sädane ställa. En utskrifning, c dettcffj folkets öron altid vbestagliga, nu mera sä förhatligt blefne narnn) stall ej utan de störste swärigheter utgä, oest jag wägar säga det, at ätminstone är det aldrig detta Ständ som bör yrka en sak, i hwilken oagtadt all tänsta för Fosterlandet, all tilgifwen - Den 13 Iunir. 697 het för Regenten, det sä litet kan med egna upoffliiiqar gifwa efterdöme Glöinmom aldrig at en utskrifning obetydligt drabbar osi, at hela tyngden faller pä den talrikare arbetande Clasi en af wära medborgare, och at der i Secler warit, i Secler stall blifwa, en Riddersman-.' försia p-igt, likasom desi största ära, at wärda hwgr mans rätt. Jag önskade stafwa kunnat som sig bordt uplysa Niddcrstapet och Adeln om stwad jag i ut sk rifning 6 - trägen finner obilligt, olagligt och impolitisst; star' jag ej deruti lyckats, äro bewisen deraf ej tilräckstae, sä är felet stelt och hältet mitt, ej sakens, den ar tydelig, den är klar, sorn dagen. Jag wäaar derföre ännu en gäng göra Ridderstaxet och Adeln upmärksamme pä följderna af det bestut wi i den^ na sak stola fa ta:
När de varseblefvo Fredrik Dahlspets styrde de genast sina steg fram till honom. "Här", sade den äldste ryttaren och knuffade fram den gensträfvige landtmannen, "här får ryttmästaren en god fångst såsom vi tro." "Hvar ha' ni funnit den karlen?" sporde Fredrik Dahlspets och betraktade skarpt böhmaren, som endast till en tid kunde möta hans blickar. Den äldste ryttaren tog nu till ordet sålunda: "Vi påträffade honom här borta i skogen under det han smög omkring som en katt och bespejade vår styrka. Detta funno vi naturligtvis besynnerligt och antastade derför honom. När han såg sig upptäckt ville han genast fly undan, men vi hade snabbare ben än han och lyckades slutligen att efter en häftig jagt gripa honom. Han är bestämdt en spion." När fången hörde dessa sista ord öppnade han munnen för att tala, men tystnade genast vid en vink af ryttmästaren. "Gjorde han motstånd när han greps", sporde derefter Fredrik Dahlspets. "Ja, han sparkade och slog omkring sig alldeles förtvifladt och svor långa eder på att han ej var annat än en fattig bonde, som gått ut för att söka efter sina förlupna kreatur. Det var efter dem han gick och koxade i buskarne, sa' han." "Nå, jag ska' snart leta ut om han far med osanning eller ej", utbrast ryttmästaren strängt. Detta tilltal gjorde böhmaren nästan utom sig. Oförsigtigt nog sprang han baklänges några steg under det han vid himmelens alla gudar bedyrade att han talade sanning. Och då han icke hade ögon i nacken att se med, så märkte han icke heller att han kom under några lågt hängande trädgrenar. När han ändteligen kom underfund med sitt farliga granskap ville han skynda derifrån, men, o ve! En af grenarne hade fattat tag i hans långa hår, eller rättare sagdt, detta hade under de häftiga rörelser mannen gjorde, snärjt sig omkring grenen. Böhmaren, som för sent märkte detta, sprang ånyo åt sidan, och hvilken förändring visade sig ej nu för de med rätta förbluffade ryttarne! Der hängde det långa mörka håret på grenen, och derunder sken som en fullmåne en rakad munkhjessa.
Uti förklaring öfver advokatfiskals-embetets, i öfverensstämmelse härmed afgifna anmärkningsmemorial hafva landskamererare!! och tillförordnade landssekreteraren medgifvit ifrågavarande bötesförvandlings oriktighet och underkastat sig laga ansvar derför, med hemställning, om icke detta borde drabba tillförordnade landssekreteraren ensam, då ärendet varit vid Landskansli-afdelningen handlagd t, och landskamererare!! icke haft annan befattning dermed än att underskrifva expeditionen; hvarjemte tillförordnade landssekreteraren, såsom ursäkt, åberopat den mängd af öfverhopande göromål, som ständigt sysselsätta landssekreteraren oell icke tillåta honom alt utan biträde sjelf handlägga alla förekommande ärenden. Hvaremot advokatfiskals-embetet, under förmenande, att det af tillförordnade landssekreteraren anförda försvarsskal icke försenade synnerligt afseende, och att landskamereraren, såsom ledamot af Landshöfdinge-embetet, måste anses hafva gemensamt med landssekreteraren bidragit till det förvandlingsbeslut, Ilvars felaktighet blifvit af dem erkänd, yrkat, att landskamererare!! och tillförordnade landssekreteraren måtte ådömas ett efter grunderna i 1 kapitlet 12 § Rättegångsbalken lämpad t bötesansvar oell åläggas att gemensamt godtgöra så väl Kongl. Maj:t och Kronan för kostnaden till Holmsteds utspisning med bröd i fyra dagar, som ock den sistnämnde för hans lidande af den otillbörligt förlängda bestraffningstiden; hvarefter och sedan af vederbörande blifvit dels anmäldt, att drängen Petter Holmstedt icke kunnat anträffas, för att, på sätt Kongl. Hofrätten föreskrifvit, i ämnet höras, dels upplyst^ att kostnaderna år 1841 för en fånge, som med vatten och bröd afspisats, efter 2 U. bröd om dagen, utgjort under fyra dagar 6 sk. 4 rst. banko, Kongl.
Af denna Förordning bör alltid ett exemplar finnas å hvarje minute'- sringsställe i försäljningsrummet uppspikadt vid vite 10 R;dr. Bet>.-y Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsl\s Betänkande JY:o 6, Formulaire till | {Matningsoch Ståmplings-bevis d brånvins-redskapen Nia _ med fast - Dubbd } Psnna } 1Öät } blBst C^T^drisk} batt med oo tums ångrör Dubbel} rcct‘^cator| fästad hatten Ätt sättes emellan pannan och afkylnings-redslapen Mäskyärmare { o Pj; c-' CO pr4 Koppar ö H. 5* Cfq fot t:m. fot t:m fot oooo oo t:iB B *-a • *T5 § 3 »3 B S tö' a> i — -T -i-r I St. oval af 6 t. diam. i st. rund af i t. diam. rt c SL! O Jö | crq I 5^*j O p r*| iJ *S B 03 s i e i § Redskapens pannerymd är stämplad åpanpans| |*|y*rsta cje| | —00. På panna, hatt, mäskvärmare och rectificator åsatt min namnstämpel S. S. 1Q35»- N, N. den 183- (Justerarens namn.) Reservationer. rro Af Herr Hjärne:
Den 22 M aj. 99 vill uppbygga, för hvilket ändamål fångstyrelsen äfven har en architekt med arfvode hos sig anställd. Det malte då ej vara någon svårighet underkastadt, att beräkna huru många länsfängelset som kunna uppföras med de tillgångar sorn nu finnas och anslås; och gör man dessa kostnadsförslag riktiga och tillförlitliga, så har man i sanning ej gjort sig skyldig till misshushållning, om endast ifrågavar. anslag blefvo .använda. Men jag medgifver alt det kunde vara ganska beqvämt alt få en latitud, hvarigenom man skulle kuuna påbörja t. ex alla länsfängelserna inom riket, för att sedan på grund deraf kunna förklara, att del arbete, som redan vore gjordt, blefve ändamålslöst, i fall R. St. icke finna för godt att ytterligare bevilja anslag till byggnadernas fullbordande. Det af Frih. Palmstjerna föreslagna försigtighetsmåtlet synes mig vara ganska riktigt och välberäknadt, för alt ej sätta vederbör, i tillfälle, alt kunna liksom tvinga R. St. att anslå medel till ett ändamål, som de törhända, vid närmare eftersinnande i en framlid, kunna finna ej vara öfverensstämmande med deras önskningar. Således förfaller, enl. min tanka, den anmärkn. som Frilen och StatsUtsk:s ordf. gjort emot Prih. Palmstjernas förslag. Detta förslag anser jag deremot icke vara så fullständigt och rikligt öfverensstämmande med hvad R. o. Ad. tilläfventyrs torde åsyfta, som det hvilket Hr von Hartmansdorff afgifvit. Jag biträder således hans förslag till beslut, likväl med den vördsamma hemställan om man ej, för att sälta detta i öfverensstämmelse med det af Frih. Palmstjerna framställda syftemål: att hålla byggnadsföretagen inom de gränsor, som föreskrifvas af detta anslag, skulle kunna i Hr von Hartmansdorffs förslag utbyta ordalagen till i mun af de tillgångar, som nu varda anslagne. Om en sådan förändring sker i detta förslag, så tror jag det komma att uppfylla alla fordringar. Frih. Palmstjerna: Mot det förslag lill beslut, som jag tagit mig friheten framställa, har blifvit anmärkt, att det är så obestämdt.
Kostnaderna för ofvanuppräknade artilleriförsök voro sålunda beräknade: till anskaffning af nödigt anta! pjeser 13,720: — „ projektiler af alla slag med tillhörande antändningsrör 55,100: — „ underlag eller lavetter 5,000: — „ anskaffande af jernplåt, äfvensom till sjelfva utförandet af skjutningen mot olika betäckningsmedel 20,000: — „ transportkostnad, reseoch traktamenlsersätlningar, samt diverse utgifter 6,180: — Summa R:dr 100,000: — Att resultaterna af de undersökningar, för hvilka E. K. Maj:t sålunda äskat anslag, böra blifva vid ordnande af vårt försvarsväsende af synnerlig vigt och att, i följd häraf Staten icke bör undandraga sig de dermed förenade kostnader, äfven om dessa uppgå till ganska betydliga belopp, hafva Rikets Ständer funnit obestridligt; men då, vid granskning af ofvanintagna kostnadsförslag och öfriga uppgifter, det synts Rikets Ständer uppenbart, att de särskilda frågor, hvilkas lösning angilvits vara med de föreslagna skjutförsöken åsyftad, i liera hänseenden med hvarandra sammanfalla, hafva Rikets Ständer ock antagit, att, derest de särskilda för flottan och landtförsvaret afsedda försöken blefve gemensamt anställda, denna anordning skulle, utan att motverka uppnåendet af de afsedda ändamålen, bereda möjlighet till någon minskning i de beräknade utgifterna: och då Rikets Ständer, vid jemförelse af de särskilda i kostnadsförslagen upptagna posterna, ansett en summa af 40,000 R:dr vid sådant förhållande kunna inbesparas, hafva Rikets Ständer, lill bestridande af kostnaderna för gemensamt anställande af ofvanomförmälda skjutförsök, till E. K. Maj:ls disposition på Riksgälds-kontoret anvisat ett belopp af 160,000 R:dr R:ml. Hvilket Rikets Ständer få, lill svar å den nådiga Propositionen, i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 18 Februari 1863.
Preste-Slåndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 25 S. A. K. Sedan Direktionen för Arméens Pensions-kassa, efter det nämnda kassas räkenskaper för år 1855 blilvil afslutade, uti underdånig skrifvelse den 8 nästlidne Januari anmält: att nyssnämnda års bokslut utvisade, det pensions-kassans utgifter öfverstigit dess inkomster med 4(5,123 R:dr 39 sk. 10 r:st. b.ko eller med 10,123 R:dr 39 sk. 10 rist. b:ko utöfver det för samma år af Rikets Ständer till betäckande af så beskaffad brist anvisade anslag af 36,000 R:dr; ali, då, vid pensions-regleringen i Mars månad sistlidet år, pensions-ulgiften stigit med omkring 10,000 R:dr sedan föregående årets reglering, följaktligen och med antagande af lika inkomster, bristen för Ar 1856 skulle komma att uppgå (ill omkring 57,000 R:dr b:ko, Direktionen, enär afgång och tillkomst bland pensiouärerne efter Mars månad sistlidet år varit i det närmaste lika, ansett ifrågavarande anslag behöfva till sistnämnda summa förhöjas, oaktadt Direktionen icke tagit i betraktande det inflytande E. K. M:ts till Rikets Ständer gjorda framställning om förhöjning af löner och pensioner för arméens befäl möjligen kunde komma att medföra på afgången bland pensions-kassans i tjenst varande delegare, af hvilka många dels redan uppnått, dels voro nära att uppnå den för pensions erhållande bestämda ålder och tjenstetid ; alt, då Rikets Ständer vid förra riksdagen för ifrågavarande ändamål anslagit endast 36,000 R:dr b:ko, dervid jemväl tagits i beräkning den förhöjning i vederlaget för rust hål Is-a fgiflerna, som, efter verkställd undersökning, skulle tillfalla Wadstena krigsmanshus-kassa ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 62.