Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domaren må försöka med svårare fängelse att få sanningen i ljuset, der bindande liknelser och omständigheter finnas emot. den, som är anklagad, enär den anbefallda pryglingen icke under någon synpunkt är att hänföra lill hvad som kan förslås med svårare fängelse, samt någon så beskaffad bevisning, som utgör vilkoret för rättigheten att i berörde ändamål sådant fängelse använda, emot bemälde ynglingar dessutom ej eller förekommit; Alltså och emedan, vid slikt förhållande, efter min tanke, med rättsbegrepp icke är förenligt, alt Häradshöfdingen Hultberg, hvilken i hans egenskap af tillförordnad Polismästare, såsom embelspligt ålegat att äga kännedom om hvad i Lag är vordet förbudet, må kunna få umgälla sin ifrågavarande öfverträdelse af ofvannämnde förbud med ringare ansvar än för enskild person, som begår enahanda brott, äger rum, samt denna åsigt öfverensstämmer med Kongl. Brefvet den 12 November 1807, i hvilket bestämdt förordnas, att ej mindre Konungens Embetsman, än Tjenstemannen, som förgår sig i Embetsärender så, att Edsöre derigenom är brutet, bör derföre anses svårare, än den enskilde, som sådan förbrytelse föröfvar; Ty finnér jag, för min del, likmätigt ofvanåberopade Lagrum, jemfördt med 20 Kap. 8 §. Missgerningsbalken, sådan den lyder i F. St. jfnst. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 tJan. 1840. 147 Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, samt nyssnämnda Kongl. Bref, det skall Häradshöfdingen Hullberg, för hvad honom, på sätt berördi är, till 1 ast ligger, jemte det han skiljes från den honom anförtrodde befattning ali Polismästare!.jonsten - förvalta, undergå ett års fängelse å Fästning och dessutom böta Etthundrade Daler Silfvermynt dubbelt, med Sextiosex R:dr 32 sk. Banko, eller, i brist af tillgång lill samma böter, hållas uti fängelset åtta månader utöfver året.” Detta mål är nu lill Kongl. Majlis
Samma orsak torde till någon del igenfinnas uti allt mer och mer tilltaga lide misshushållning, i förening med ej obetydliga onera, hvarigenom hllgångarne minskas, hvilket åter, likväl med undantag, väcker håglöshet för sträfvande utur en knapp och brydsam belägenhet, hvars nedslående kraft, falskt nog, skall döfvas med rus. Konst och Näringsflit. I städerna äro desse i tilltagande och bereda jemn utkomst, för dem, sorn icke låta ett uppnådt välstånd förleda sig till lättja och utsväfniugar. I*å landet åter stanna de dock jegentligen vid tillredande af dea mest nödvändiga åkerbruksredskapen och de oumbärligaste väfnader, samt att sköta jorden, i hvilket sednare landtmannen årligen tilltager i både odlingar och den gamla jordens behandlande. Nekas bör dock icke att i vissa trakter tillverkas väfnader till afsalu. Såsom bidragande till mindre konstflit kan räknas att landtmannen, för att förskaffa kontanta penningar lill nödige utgifter, såsom utskylder, tjenstehjon löner och dylikt använder de från det egentliga landtbruket ledige tider, antingen till skogseffekters föryltrande eller körslor*—.ett ondt, som är nödvändigt, så länge landtmannen saknar Välstånd och nödgas utgöra gästgifvareskjuts. En genom donation tillkommen fond torde, så fort den får ändamålsenligt användas, sätta Länets Kongl. Öusliållnings-sällsknps förvaltnings-utskott i tillfälle att bereda både håg för °ch färdighet uti landtmanna-handaslöjder. Välmågan är mera jemn hos skatte-allmogen och de frälsebönder, hvilkas onera med billighet bestämmas af husbönderna. På arbetare för landtmannen är i allmänhet ingen brist, men vid go^a år, såsom nu, då den arbetande delen nied några dagars arbete, förtje^ar hvad som erfordras till uppehälle hela återstoden al veckan, och således kan få följa sin böjelse att, utan omtanka för det tillkommande, i mak*ghet förtära det som lätt förvärfvas, är landtmannen ofta nog ej utan förägenhet för arbetare. 3. Näringar. Jordbruket.
Så tag nu tillhopa det folk, som qvart är, och belägg staden, och vinn honom; på det att jag icke vinner honom, och får der namnet af. Alltså tog David allt folket tillhopa, och drog åstad, och stridde emot Rabba, och vann honom; Och tog deras Konungs krono utaf hans hufvud, hvilken hade i vigt en centener guld, och ädla stenar; och den vardt satt David på hans hufvud; och förde ganska mycket rof utu staden. Och folket derinne förde han ut, och lade dem under jernsågar och taggar, och jernkilar, och brände dem upp uti tegelugnar; så gjorde han alla Ammons barnas städer. Så vände då David och allt folket om igen till Jerusalem. Och det begaf sig derefter, att Absalom, Davids son, hade en dägelig syster, den het Thamar. Och Amnon, Davids son, fick henne kär. Och Amnon ställde sig såsom han var sjuk för Thamars sin systers skull; ty hon var en jungfru; och Amnon syntes icke lätt vara att göra henne något. Men Amnon hade en vän, han het Jonadab, Simea son, Davids broders; och den samme Jonadab var en ganska snäll man. Han sade till honom: Hvi varder du så mager, du Konungens son, dag frå dag? Må du icke säga mig det? Då sade Amnon till honom: Jag hafver Thamar, mins broders Absaloms syster, kär. Jonadab sade till honom: Lägg dig på dina säng, och gör dig krank. När då din fader kommer till att besöka dig, så säg till honom: Käre, lät mina syster Thamar komma, att hon gifver mig äta, och reder mat för mig, så att jag ser det, och äter utu hennes hand. Så lade Amnon sig, och gjorde sig krank. Då nu Konungen kom till att se honom, sade Amnon till Konungen: Käre, låt mina syster Thamar komma, att hon reder för mig ett mos eller tu, och jag må äta af hennes hand. Då sände David efter Thamar i huset, och lät säga henne: Gack i dins broders Amnons hus, och red honom något mat.
Januarii under N:o 328 adiline, och den 20 i samma månad e. m. på hordet lagde Memorial, angående Utskottets under N:o2i6 meddeldte förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, om beviljadt anslag för Undervisningsverken; i sammanhang hvarmed äfven upplästes Högvördige PresteStåndets ProtocollsUtdrag af den a5 i sistnämnde månad , innehållande att PresleStåndet, under förblifvande vid dess redan lemnade godkännande af ExpeditionsUtskottets berörde förslag, beslutat, alt, med gillande af den uti Utskottets ifrågavarande Memorial föreslagne Voteringsproposition, öfverlemna denna fråga, såsom hörande till Statsregleringen, till afgörande i Förstärkt StatsUiskott; uti hvilken remiss de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne att sig med PresteStåndet förena. Herr von Hartmansdorff, August: Som det af två Stånd beslutade tillägg uti den underdåniga skrifvelse!! angår sak, men icke ord, lärer väl Förstärkt Expeditionsutskott, som blott har att göra med ord, icke kunna komma i fråga. Men som saken angår Statsregleringen, emedan tillåtelsen att använda ett anslag, som egentligen tillhör io:de Hufvudtiteln, äfven för andra titlar, verkar på denna reglering, så synes det rigtigaste vara, alt Ridderskapet och Adeln, med förkastande af ExpeditionsUtskoltets Memorial, bifölle PresteStåndets inbjudning. Friherre Cederström, Jacob: Herr CancelliRådet von Hartmansdorff må anse frågan, rörande redactionen af den underdåniga skrifvelsen, angå sak och icke form; men deraf Flir icke Ridderskapels och Adelns i ämnet redan fattade beslut mindre tydligt deruti, alt det gjorda tillägget endast är att betrakta såsom ett förtydligande af redactionen.
Styrelsen förpligtades att vid aflevereringen af sina begge nu egande hemmansdelar uti Westra och Östra Klappe behörigen styrka, det dessa hemmansdelar icke äro med någon inteckning behäftads; att, till reda och ordning för framtiden, å kartan öfver bytesoch vederlagshemmanen, i enlighet med General-Landtmäteri-konlorels meddelade beskrifning, skillnads—linier skulle uppdragas, utmärkande hemmanens egor, hvart för sig, hvarefter renovation af kartan borde af Landtmätaren verkställas; samt slutligen att i Skånska Hussar-regementets aflöningsverk uppskattningsvärdena å Steglinge och Plöninge blefve å N:is 3 och 4 Westra Klappe och JV2 2 Östra Klappe öfverflyttade; och har Kongl. Maj:t, som för sin del bifallit hvad Krigsoch Kammar-kol legierne i detta mål hemställt, i Nåder föreslagit, det Rikets Ständer måtte för deras del jemväl medgifva, att ifrågavarande boställsoch hemmans-bvte, under de af Kollegierne dervid föreslagna vilkor och iakttaganden, må ega rum. Denna Nådiga Proposition hafva samtlige Riks-stånden remitterat till Statsutskottet, som jemväl fått emottaga alla till målet hörande handlingar; och har Utskottet, beträffande ofvan omförmälda af förre Åboen Anders Larssons arfvingar framställda protest emot ifrågavarande hemmansbyte och de förhållanden, hvarpå arf vingarnes anspråk sig grundat, inhemtat: att, sedan en emellan bemälde Åbo och Gustaf Adolfs, nu mera Höganäs stenkols-verk uppkommen tvist om bättre rätt till skatteköp af hemmanet JV2 1 Westra Klappe blifvit, genom General-GuvernörsEmbetets utslag den 23 Maj 1804, till stenkols-vorkels förmån afgjord, med rät - i; Stats-Utskotlels Utlåtande JV1 43. tighet likväl för Åboen att, till följd af Kongl. Brefvet den 23 September 1747, tillgodonjuta den besittningsrätt, som medelst städjebrefvet den 26
– Kapten, sade han, – jag har tagit hyra på ett handelsfartyg, men ej på en kapare, eller hvad detta är. Jag har ingenting med er att göra. Min befälhafvare var Zacharias Jansen. Flere af besättningen stodo i grannskapet och hörde detta samtal. Drake ansåg det vara nödvändigt att fastställa ett exempel. Han drog en pistol ur gördeln och sköt karlen för pannan. Det intryck denna handling gjorde på besättningen var till disciplinens förmån. Den kände ännu icke tillräckligt sin nye befälhafvare, men hans kalla beslutsamma hållning och öfverlägsna kännedom i sjöyrket hade redan imponerat på densamma, och flertalet bestod för öfrigt af karlar, vane vid kaparejustis och blodsutgjutelse. – Det var nödvändigt, sade Drake till Skytte, idet han vid dennes sida gick akterut. – Ombord å ett förföljdt fartyg får lagskipningen ej göra långa omständigheter. – Rätt, anmärkte gamle Sullivan till de karlar, som skockat sig kring liket, medan detta upplyftes, för att kastas öfverbord. – Denhär Becker påminner mig om kapten Laurent ... han gjorde kort process, han också. Har ni hört talas om kapten Laurent, gossar? Det var den käckaste karl, som någonsin trampat ett däck, och hans like kommer bestämdt aldrig mer i verlden. Jag seglade under honom vid ett tillfälle, då han blef angripen af två spanska galerer, hvardera på 60 kanoner. Hvad tror ni han gjorde? Jo, han ställde en karl, en glad och öfverdådig djefvul, lik denhär Felix, med brinnande lunta vid krutdurken med order att vid första vink spränga oss i luften, och så säger han till oss: „midtemellan de begge skeppen skola vi segla och skjuta till höger och venster!“ Och knappt var detta sagdt, förrän det skedde. Spanjorerne väntade icke en så djerf manöver, och vår handgevärseld tilltygade dem så illa, att de rent af förlorade besinningen 35. Vi kommo undan och kapade en timme derefter midt för deras näsa en spansk silfverskuta, utan att de lagade sig till att komma den till hjelp.
När jurymännen ser efter den åberopade §:n, så innehåller den flera modificationer, och säger man då alt den anklagade är skyldig, så vet man icke hvartill lian är skyl - 46o Den 3o Januari f. m. dig. Huru mycket mera ledning får ej jurymännen om Utsk;s förslag bifalles! Gr. Spens: Jag skulle icke vidare förlänga denna discussion genom något yttrande, om jag ej ansåg mig skyldig att söka vederlägga något af Hr LefVe'ns anförande i afseende på jemförelse!! med medicolegalaoch landtmälareattester. Jag lemnar åt en hvar att afgöra om jurymän böra betraktas ensamt sorn vittnen. Hvad jag vill åberopa är, att en juryman ej så betraktas i Tryckfr.förordningen. 4 mom. 5;te §:n lyder nemi.: ’’Jemte en kort och noga bestämd skriftlig sammanfattning af målets beskaffenhet och skick, bör domaren då för nämnden framställa denna fråga: Är skriften brottslig efter det lagens rum åklagaren åberopat? Således har Svenska jurylagstiftningen varit angelägen att jurymannen, innan han yttrar sig, skall blifva fullkomligen underrättad om målets beskaffenhet. Efter min tanke innehåller det af Const.Utsk. framställda förslag ingenting annat, än en utveckling af samma ide'e. Sådan fullkomlig utredning af målets beskaffenhet och skick kan icke äga rum i de fall, der så betydligt olika straffgrader äro i lagen sammanställda, som händelsen kan vara med åtskilliga af de ifrågavar. brotten. Det har kanske varit Const.Utsk:s egentliga afsigt vid delta tillfälle att utveckla det i 4 mom. 5:te §:n Tryckfr.förordn. redan befintliga stadgandet. Hr Lagerhjelm, Pehr: Det torde silida för mycket emot sjelfva rättegångsordningen i dess allmänna skick att ställa åklagaren i en sådan belägenhet som Ulsk. här Velat göra. Det skulle vara att till en del begränsa både jurymannens oell domarens åtgärder, hvilket ingalunda måtte vara meningen, då åklagaren är part. Juryns beskaffenhet efter andan af Tryckfr.lagen är onekligen att fylla hvad som skulle brista i rättegångsbehandling, derigenom alt vittne ej kan läggas till grund för dom.
Duben, IL, Herr Frih. Sparre. S., Herr Tham, W., Herr Leyonflyckt, C. A., Herr Platen j A. C., Herr Liljenstolpe, C., Herr Nordenankar, Q., Herr Kuylenstjerna, G., och Herr v. Schantz, J.y hos H. PrästeStåndet Herr Prof. Geijer och hos V. BorgareStändet Herr Noréus ansett för högt och ledavdande till ett för beräkningen osäkert och för Löntagarne menligt resultat. Utskottet här härvid följt den uppskattning K. M:t lätit verkställa och R. St:r förelägga; och ehuru Utskottet, såsom i dess förra Betänkande anföies, redan insett den öfverklagade olägenheten, har Utskottet likväl, i brist af annan ledning, derefter mäst rätta sitt förslag, hvilket i fall af ett lägre beräknadt pris, å spannemålen med lönernes bibehållande till samma belopp, naturligtvis skolat medföra behofvet af en större tillökning i Contant anslag, h) Angående Armeens accorder och dervid skeende missbruk hafva hos H. R. o. A. Htrr Tersmeden och v. Troil afgifvit anföranden, hvilka tillhöra LagUtskottets behandling, och hvaraf Utskottet ej i någon pröfning kan ingå; varande dessutom, enligt hvad i K. Propositionen tillkännagifves, K. M:t i Nåder betänkt på utfärdandet af ett nytt AccordsReglemente, så snart frågan om Löneregleringen blifvit formligen afgjord.
Den antagna Summan af 750,000 R:dr blifver då blott ett uttryck, huru hastigt Nationen vill åstadkomma denna flyttning; med denna Summa, som egentligen bestämdes endast för 1809 års Stats-skulder, kan så väl resten af dem, som hela fordran af Riksgälds-Contoiret, till den 1 October i836 blifva betalad, och det är detta jag nu föreslår. Alla de anslag således, som af ålder varit gjorda till successivt inlösande af Riksgälds-Sedlarne, kunna till andra behof användas eller ock Bevillningen med lika mycket minskas. Jag vill här nämna om ett undantag, som bör göras från den allmänna principen, att hålla Rörelse-Capitalet orubbadt. Det gäller den Sedelstock, som Spannmåls-Magazins-Directioncn uttagande af sitt Creditiv, och genom lånen för Exportahla Metaller, tillskapas. Denna del af Sedelstocken är endast en Representant af ett Yaru-lager, som förblifvit osåldt en längre tid, än som i vanliga ställningar af Landet sker, Den i5 April. 609 sker, ogIi än hvarpå de olika rörelserna Blifvit calculerade. Då det nu är Varu-upplagets och Rörelse-Capitalets samfälta summas icke — förminskande, hvarpå alla Financiella, likasom alla Oeconomiska, åtgärder höra syfta, så är det klart, att under det alt en del af varu-upplaget är hvilande, osåldt, och derigenom undandraget allmänna Rörelsen, hör Yaru-representativernes mängd erhålla en deremot svarande tillökning. För Metall-lånen, äfvensom för Spannmåls-Direclions-creditiv, hör således visserligen ett maximum af hvarje Riksdags Ständer fastställas, men denna Sedelstock icke komma i beräkning, då man talar om Landets orubbligen fastställda Rörelse-Capital. Det som här sagts om Spannmåls-Magazins-Direction, förutsätter, likväl, att den reduceras tillen anstalt, som för Jordbruket svarar emot, hvad Metalllånen äro för Bergshandteringen.
Hofslagare-mästaren Svenson, Gesällen Olsson och Jonas Engvall hafva, efter föregången pröfning, begifvit sig till hemorten , för att der använda de kunskaper de under sitt vistande härstädes kunnat sig förvärfva. Uti Inrättningens sjukstall hafva förlidet år blifvit vårdade ig,j hästar. Brist på utrymme i början af året , samt för liten Betjening , är orsaken , hvarföre detta antal ej varit större. Af desse hästkreatur hafva 136 utgått som friska, 16 blifvit förbättrade och 4 obotade; 12 hafva dött och deribland någre genast efter ankomsten till Inrättningen; 16, hvars värde varit ringare än kostnaden för deras Cur, hafva blifvit dödade, och 10 äro vid årets slut på stallen qvarstående. Tre nötkreatur, a får, 33 hundar SCc. äro dessutom vårdade på Inrättningen. 1121 hästar, 58 nötkreatur, 10 får 12 svin 154 hundar 1 get och flere mindre husdjur, hafva för sjukdomar eller yttre åkommor blifvit förde till Inrättningen men sedan, efter meddelade föreskrifter, af egarne sjelfva vårdade. Dessutom hafva Inrättningens Elever varit flere gånger kallade på landet att sköta sjuka husdjur. De sjukdomar, som oftast fordrat denna hjelp, hafva i synnerhet varit Blodpinkning bland Hornboskapen , smittosam svinsjuka och skabb bland fåren. Betänkande om Veterinair-lnrättningenl 477 Biblotheket och samlingarne äro ansenligt ökade under loppet af sistlidna år. Stockholm den 13 Januarii 1833. 6’. A. Norling. lätteligen utdraget bestyrker P. F. Thunman. Kgl. Commiltéens Secreterare. Stormäktigste Allernådigste Konung!
LinieFlotta och jag tager mig friheten erinra ryska kabinettets beteende vid den i olycksaligt minne bekanta skeppshandeln, då ryska Ministern hufvudstupa begaf sig till Konungen i Christiania för att motarbeta försäljningen. Vid remissen af den K. Proposm tog jag mig friheten begära Utsk:s upmärksamhet på ändamålsenligheten af att återgifva vår Armée sin SkärgårdsFlotta, att tillstyrka särskilda anslag för den, och särskildt för de djupgående fartygen, som för handelns och sjöfartens värnande uti aflägsna farvatten kunde vara af nöden; jag påpekade äfven det kostsamma nybyggandet af Linieskepp och utgifterna för deras bibehållande. Flottornas sammanslagning egde rum under då varande ryssvänliga politik, under familjefördragets tillvaro, som om det ej tryggade sjelfva den svenska folkkäuslan, åtminstone smickrade högsta maktens innehafvare med tron på en oqvald besittning af hvad man innehade. Skärgårdsvapnet har alltsedan sammanslagningen varit så till sägandes ställt i bakgrunden och att denna åsigt fortfar torde icke kunna bestridas på grund af den K. Proposm, som afstyrker all nybyggnad af SkärgårdsFartyg. Men systemet har i detta hänseende aldrig varit så bestämdt utta - Den 8 Juni f. m. 195 ladt som nu i den K, Propos. StatsUtsk. har visserligen icke ansett sig kunna understödja den K. Proposui men StatsUtsk. har icke heller afstyrkt densamma. Utsk. har icke klart uttalat sin mening huruvida det vore förenligt, ändamålsenligt och klokt, att vid betraktande af den Ryska sjömaktens styrka och framtids syften och med afseende å våra ekonomiska utvägar fortgå på ett i min tanka fruktlöst skattemedlens användande på en gren af försvarsverket som aldrig kan komma att lemna något tillfredsställande och till landets båtnad ledande resultat. — Tiden synes således i alla hänseenden nu vara inne att R. Stukomma att öppet uttala en öfvertygelse. Men härtill fordras StatsUtsk:s ledning för omdömet; och det är ett sådant jag till min ledsnad uti StatsUtsk:s Betänk, funnit mig sakna.
Lelinncs riet att sedelns vägracle inlösen bärrört ak orsak, som ej genast kan rättas, inberätte iiokLätten rlä, ebvari anmälan allenast ak LancoLullmägtige eller jemväl ak den enskilcie gjord Sr, körbällandet till K. A:t Lcc. ^kk IInderLtätbällaren kir v. /ifn^ccreu/2^ >/. <7.. dag förenar mig uti den ak Hr Ofverste bär utinnan yttrade mening. ^Kk ilr HokLätltsLädet Lerg vo/r L/nr/e.- Lmot det ak iiögloö. Utskottens pluralitet fattade beslut i sednare Nomentet as 2 §. reserverar jag mig, emedan jag anser detta beslut motverka den föreslagne Lagens ändamål ocb tili intet göra dess verkan, dag vill inskränka mina anmärkningar deremot till 2:ne ebnru anledning visserligen kunde önnäs till flere. 267 lien korsta ak dessa anmärkningar asser det stadgande alt i kall Länkens ställning är sadan att den waste Italias under utredning, L. 8t:r böra utse Xtta Deputerade som med ds förut förordnade 8),sslomännen böra i denna utredning deltaga. Dä säledes af de 8exton personer, bvilka skulle komma att ombesörja utredningen, 12 körnrdnades af L. 8t:r, men endast 4 as Legeringen, lärer det vara klart för en bvar att bär! icke i sjelfva verket linnes den med Lagförslaget »saltade motvigt till ^Vllmänbetens betryggande molde skskningar i penni,>ge-sörbällanden ocb derafuppkommande lidanden ocb förluster, som icke, utan ali pä förflutna tiders erlsrenbet grundad anledning, kan vara att befara ak den ena 8tatMaktens ensidiga, möjligen lika körbastade, som välmenta beslut derom. Den sednare anmärkningen bar till köremäl stadgandet "att Domaren skall pröfva, buruvida LankLrivilegiet skall uppköra," utan att, bvarken i den föreslagna, eller mig vettei ligen i någon annan, nu gällande
Man är här fullt säker, att intet blad af dessa Attester finnes, som i< ke utgått för en motsvarande valuta, en valuta, sorn näst de ädla metallerna, tycks vara det säkraste, det användbaraste hypothek, så länge nienniskor vilja äta, så länge missväxt och krig icke flyktat från jorden. Vid första sådant tillfälle skulle de realisera sig sjelfve, med så stor vinst, som fordras för verkets administration, måhända med större. Emot all möjlig förlust, hvilken, vid tillräckliga controiler, endast kunde uppkomma genom någon partiel eldsvåda, ägde man att ställa Rikets Stan ders garantie, äfvensom man på förhand kunde bereda sig ett värn deremot, geno n någon ringa årlig afgift af hvarje Hemman, samlad i en Cassa , och växande ptermni utlåning emot ränta. Vid hvarje lagtima Riksdag, d v. s hvart s:te år, kunde Verkets ställning af Ständerne sjelfve öfverses, och om man så fann lör godt, allmän realis tion verkställas, så snart spanmålen någonstädes gällde någorlunda högt. Må man icke möta mig med det hjernspöket: ÖJyerprodnction, likasom vi ur Naturens skattkammare alla år harle löfte om en lika skänk; må man icke rädas, att under loppet af många efter hvaran följande goda år, våra Magaziner skola öfverfyllas, samt dess attester öfversvämma oss, och genom mängden Den 21 Februarii. 551 falla i vanväde. Har man då glömt att vi bebo ett land vid nordpolen-, att söderns sol icke glöder öfver våra åkrar, att sällan tre, aldrig fem goda år följt hvarandra efter? Konung Pharao afskräcktes icke lör sju. Han ansågs då, må hända, af mangen för tn tok, men de kommande *ju magre nöten gjorde honom till en vis man.