Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid bar sådant allt varit ofördelaktigt icke allenast för aflägse boende fordringsägare, än ock för cxecutorerne, hvilka senare, man på afstånd och i okunnighet om rätta förhållandet bedömrner, såsom efterlåtne och försumlige, under del de ulledsnas genom mångfalldiga fruktlösa försök, att i penningar förvandla det Lill de förres liqviderande utmätta gods. Under de tvenne sisla åren har likväl detta förhållande mycket förbättrat sig; och ehuru för Banco-discont-verket några äldre utsökningsmål icke kunnat bringas lill slut, utan efter det afbetalningar småningom i följd af utmätniogarne ägt rum, hero på försäljning af fastigheter som å många auctioner varit utbjudne, är det likväl icke derföre skäl att misscreditera bela Länet, eller att tillvita dem som handhafva Execulions-verket alla möjliga försummelser, enär det omtalade förhållandet ingalunda är eller varit allmänt för hela Länet, utan egentligen tillhört ett enda Härad. Till dessa anmärkningar har jag funnit mig föranledd af ett i allmänna tidningarne nyligen infört klander öfver Länets Executions-verk och hvartill anledning skall varit hemtad från sista Revisorers anmärkning vid Banco-discont-verkets räkenskaper samt något beslut af Stockholms Stads Justilie-Collegium och Förmyndare-kammare^ alt till Wermland icke lemna lån; och ehuru jag icke på annan väg erhållit del af någon anmärkning uti det ifrågavarande afseendet, tror jag mig böra underdånigst upplysa, att Banco-discont-verkets äldre, på utsökning inom Länet beroende fordringar för närvarande icke uppgå till betydliga belopp; att oaktadt alla de svårigheter som mött vid indrifningen af lagsökta fordringar, disconten likväl derpå under de sistförflutoa tio åren gjort ganska ringa förluster i jemförelse med dem som detta verk, efter hvad jag tror mig veta, fått vidkännas å lån utlemnade både i flera andra provinser oell i hufvudstaden och att de betydliga öfverräntor som från detta Län till Disconten ingått, på mängden af de lagsökta lånen torde dessutom fullt ersätta om icke öfverstiga förlusterna på ett och annat lån.
Storartadt som när han första gången gjorde sin entré i hufvudstaden gjorde Felix Brauner sitt återinträde med sin unga, sköna brud. Det var en tilldragelse, hvarom alla talade och hvarom tidningarna skrefvo. Mulna dagar. Konsul Felix Brauner var sålunda räddad. Den »finansiella kuppen» hade lyckats öfver förväntan väl. Han var åter rik, kunde åter låta de »hemliga fonderna» stå, på tillväxt. Dessa hade nått den höjd han önskat. De uppgingo till femtio tusen kronor om året. Han var särdeles nöjd med den medhjelpare han funnit i Arnold Lindqvist. Efter blott ett par års verksamhet hade denne fört den afdelning af Brauners affär, som anförtrotts honom så väl framåt, att den redan afkastade de beräknade femton tusen kronorna. Dess existens hade dock varit hotad på allvarsammaste sätt, då Brauner i sin penningförlägenhet före giftermålet äfven varit nödsakad att använda det för fabriken afsedda rörelsekapitalet. Men situationen hade räddats genom en operation, hvilken om den blifvit allmänt bekant ohjelpligt störtat Brauner för all framtid. Den blef emellertid icke bekant, om den än visade sig temligen onödig, då dess resultat ej utföllo förr än Brauner genom sitt giftermål blifvit i stånd att ändå bisträcka med de erforderliga medlen. Felix hade skäl att ångra denna finansoperation, som på sätt och vis gifvit Arnold Lindqvist ett öfvertag öfver honom. Men den hade emellertid haft sin stora nytta med sig. Den hade nemligen öfvertygat Brauner om att hans marionett lydde trådarne ordentligt, att denna ej skulle strejka, när behofven kräfde en ny »finansiell kupp». Ty om Brauner än för tillfället kunde glädja sig åt en ganska ansenlig förmögenhet, så kände han af egen erfarenhet till spellyckans föränderlighet. Som yrkesspelare var Brauner visserligen ytterligt sangvinisk. Han hoppades allt, då han vågade allt. Men trots sin förhoppningsfullhet var han alltid beredd på att förlora och behöfde derför alltid en förmögenhet i reserv för den bortspelade. Giftermålet förändrade naturligtvis mycket i hans lif och vanor. Men billigare blefvo de icke; tvärtom.
Imellertid och under förutsättning af nådigt bifall till ifrågavarande förändrade tullbestämmelse å ull, lärer en motsvarande nedsättning i tullen å kardullsgarnet deraf böra blifva en följd; och då svårigheten att i allmänhet tillförlitligen urskilja kamullsoch kardullsgarn, samt fördelen af all den förenkling i taxerubrikerne, som lämpligen kan åstadkommas, bör göra sammanförandet af bägge dessa garnsorter under gemensamma bestämningar önskvärdt, synes, med någon förhöjning i införselsafgifterna å det förra och nedsättning i förhållande till den minskade ulltullen å det senare slaget, hvarigenom kunde beredas upphörande af det exceptionella stadgandet för så kalladt streikgarn, den förändring med de Glas. 36 Kongl. Mcij:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. (lera särskilta bestämmelserna för tallbehandlingen af kamullsoch kardullsgarn ändamålsenligen kunna vidtagas, att under dea allmänna rubriken ullgarn alla slag införselstullen fastställes å ofärgadt till 8 sk. och å färgadt till 12 sk. skålpundet, hvilket behandlingssätt jemväl instämmer med hvad i flera utländska tulltarifer äger rum.
(Regi. 22-58 §§) De i Riksgälds-kontorets räkenskaper upptagna fordringar och öfriga tillgångar, som, undantagandes de inom linien förda poster, vid 1849 års slut Stats-U/skotlets Memorial, N:o 3. 11 utgjorde R:dr 7,613,691: 13. Dessa fordringars och tillgångars belopp minskades följaktligen under ur 1850 med R:dr 308.266: 42 9. men okades deremot under år 1851 med „ 1,479.768: 20. 2. och under år 1852 med „ 391,172: 21. 11. så att, efter afdrag af den under förstnämnde år uppkomna minskning i Riksgäldskontorets bokförda tillgångar, har tillökningen af desamma under de 2:ne sednast förflutna åren utgjort Il:dr 1,562,671: 47. 4. Omförmälde minskning i tillgångarne under 1850 års lopp har egentligen uppkommit de rigenom, att Riksgälds-kontorets i Rikets Ständers Bank inneståeride kontanta behållning, hvilken vid årets början utgjorde 919,667 R:dr 13 sk. 9 rst., vid slutet deraf endast uppgick till 286.922: 19. 2. och tinder året således minskats med 652,744 R:dr 42 sk. 7 rst., eller nied en vida större summa, an det belopp 216,950 R:dr, hvarmed Riksgälds-kontorets tills vidare förräntade medel under samma år ökats.
Hvad jag trodde kunna göras, inskränkte sig dertill att, i mån af utrymme för tillfället, förvandla ådömda kroppsstraff för nämnde art af brott till ensamhetsfängelse för sådana individer, af hvilka mesta anledning visade sig alt derigenom vänta förbättring. Kroppsslraffen skulle således bibehållas, och förvandlingen hero af särskilda förfoganden för tillfället. Bestämmandet af sättet och vilkoren komme att ingå i det förslag, som Kongl. Maj:l i Nåder funne godt att låta utarbeta, för att Ständerna vid nästa riksdag, enligt de två Ståndens önskan, föreläggas. Denna önskan, inskränkt till uppgörande af en särskild författning örn stöld och rån, bedrägeri och förfalskning, jemte straffsystemets ordnande, är motifverad på det längre uppskof, som skulle erfordras för utarbetande af ett nytt förslag lill hela strafflagen. Man torde likväl härvid mindre böra föreställa sig afseendet fästadt på den tid, som åtgår för utarbetningen af ett förslag genom Regeringens försorg, än på den, som ett dylikt förslags bearbetning hos Ständerna och deras Utskott upptager. Erfarenheten har nemligen visat, att väl ett utförligt förslag till brottmålslag låter uppgöra sig och kan inom temligen kort tid blifva omarbetadt och af Regeringen Ständerna före lagdt, men alt just hos Ständerna delta ämne, i anseende till dess stora om fattning, icke i sin helhet inedhinnes. Om ock således Adeln och Presleståndet skulle hafva misstagit sig i förutsättningen af tidens otillräcklighet före nästa riksdag till utarbetning af ett helt nytt strafflagsförslag; så har deras förslag ej dess mindre synts mig äga en giltig grund uti svårigheterna af ärendets behandling vid riksdagen. Och till afhjelpande häraf har jag ej kunnat finna annan utväg, än att arbetet inskränkes, vare sig på det sätt, de två Stånden föreslagit, till blott en gren af den gällande broltmålslagen (vissa *) Om nemligen hvarje länshäkte skall vara tillräckligt för högsta antal af fångar; så måste det vara större, än medeltalet af fångar erfordrar. Men om antalet i ett län någon gång uppgår till det högsta; så inträffar dock detta icke samtidigt i alla eller många.
Majit ville täckas låta anställa undersökning, dels om (leii rätt, på grund hvaraf i Lunds stift varande städers skolor åtnjöte Helgonskylds-korn af de inom tvänne mil från Städerna belägna landsförsamlingar, och dels till huru stort belopp denna Helgonskyld till skolorna utginge, allåtit en, på lie, från Kammar-kollegium, Konsistorium i Lund samt Kongl. Majlis befallningshafvande i Blekinge, Christianstads och Malmöhus län i ämnet afgifna, utlåtanden, hufvudsakligen grundad nådig skrifvelse af den 3 December 1847, hvaruti upplyst blifvit: att hela Helgonskylden, som utgår lill skolorna i Lund, Malmö, Christianstad, Helsingborg, Landskrona, Ystad, Cimbritshamn och Söl Kitsburg, efter medeltal af markegångsprisen för de tio sednaste åren, utgjort i värde banko r:dr 7,937: 38. 4., och att skolornas rätt till denna Helgonskyld, sorn grundade sig på Kongl. Danska kyrko-ordningen af den 14 Juni 1539 och Kongl, brefvet den 23 Mars 1568, hvilka bekräftats genom Malmö recess, är ostridig och sådan att den icke kan vara tvist underkastad, samt slutligen i fråga om användningssättet den förklaring lemnats, att Kongl. Maj:t, sedan en stor del församlingar inom Lunds stift, genom Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Blekinge Län till Kongl. Maj:t öfverlemnat och till Nådigt bifall förordat en af Sundhets-nämnden i Carlskrona, å stadens innevånares vägnar, gjord underdånig ansökning, det Kongl. Maj:t måtte hos Rikets Ständer göra Nådig framställning om beviljande af anslag utaf allmänna medel till betäckande^ af de utgifter, uppgående, enligt biiogadt sammandrag af Sundhets-nämndens räkenskaper, till 15,500 R:dr B:ko, hvilka staden under sistlidet år, för Cholera-farsotens härjande derstädes, fått vidkännas, och för hvilkas bestridande staden måst upptaga lån till motsvarande belopp. Till stöd för denna underdåniga anhållan har hufvudsakligen blifvit anfördt, att staden varit utaf farsoten på det hårdaste hemsökt, i det att ej mindre än 1,925 personer eller nära ^:del af befolkningen varit sjuke i utbildad cholera samt af desse 1,055 aflidit; — att, utom stadens samfälde och direkta utgifter till ofvannämnde summa, innevånarne jemväl särskildt fått vidkännas uppolfringar och förluster, näringsidkare och arbetare i följe af minskad rörelse och saknadt tillfälle till förtjenst samt de mera bemedlade genom understöd och hjelp åt de öfrige;— att för framtiden ännu större utgifter förestode, enär flertalet af de aflidne efterlemnat enkor och harn, och desse till största delen tillhörde den fattigare klassen; — att fattigvården redan måst till full försörjning emottaga 100 stycken af de 451 barn, hvilka genom farsoten förlorat fcåda, eller endera af sina föräldrar, jemte det understöd lemnats åt ett stort antal enkor med faderlösa barn, och alt den tidpunkt sannolikt ieke vöre långt aflägsen, då ett lika, om icke ännu större, antal värnlösa ytterligare måste af fattigvården underhållas;— samt att, ehuru icke obetydliga gåfvor blifvit staden meddelade, desse likväl i förhållande till behofyen vöre Bih. till B. St. I A[d. 14 Haft. - — 1 2 Kongl. Maj:ts Nåd.
Vid behandlingen af detta ärende har till Utskottets kännedom kommit, att vid åren 1850 och 1851 verkställd jordransakning inom Götheborgs och Bohus län fråga uppstått om deltagande i rotering till roten N:o 235 Hök vid Bohus första Båtsmans-kompani för de så kallade Stränderne Fjellbacka, Mörhålt, Tån - 4 Slats-Ulskollels Utlåtande N:o •/ 3Si - gen och Grimsvik i Qville samt Slottet, Brevik och Skutebacka i Svenneby socken af Qville harad, hvarom Konungens Befallningshafvande den 18 Maj 1855 meddelat beslut, hvilket blifvit Kongl. Kammar-kollegii pröfning underställd^ samt att rotemästaren för nämnde Båtsmansrote hos bemälde Kongl. Kollegium anfört besvär öfver ett af Konungens Befallningshafvande den 10 Maj 1856 gifvet utslag uppå hans ansökning om uttagande hos åtskilligc husegare å Fjellbacka strand af ogulden lön till båtsmannen; och enär den af motionären väckta frågan således är beroende på handläggning och utredning af Kongl. Kammar-kollegium, får Utskottet hemställa, att densamma icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 5 Okt. 1857, kl. 10 f. m.
Om upphäfvande af böter och vitén för dem, som förfallolöst uteblifva från Uppbörds - stämmor och aflöningsmöten. Anmäld den 3o Jan. 1824, och serskilte utlåtanden i ämnet infordrade från lirigs-Collegium samt Kammar-Collegium och Stats-Contoret. Målet å nyo föredraget den 18 Aug. och uppskjutet. »97- Angående Schäffericrs anläggning i de Norra Länen. Anmäld den 3o Jan. 1824» då Kongl. Maj:t i anledning deraf förordnade, att ett lämpligt antal får af grofullig race skulle aflemnas från Schäfferierne i Jemtland till dylika anläggningar i Yester-Norrlands samt Vesteroch Norr-Bottens Län. 198. Angående Lands-Contorens åtgärd med insändandet af Summariska Räkningarne öfver Riksgälds-Contorets fonder m. m. 108 Bil. t. R. St. Just. Omb:ns Emb.-Rcr. d. 4 IVov. 1828. Anmäld den 3 Junii 1824, och Rikets Ständers hemställan hifallen. !99- AngåendeTractamente för arne Vaktmästare vid Constitutionsoch Bevillnings-Utskotten. Anmäld den 11 Febr. 1824, och StatsContoret anbefäldt att utbetala beloppet af anslaget för Riksdagskostnaderne. 200. Med anhållan om undersökning i fråga om ersättning för uppburne medel till tryckning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1818 års Riksdag. 1824 den 11 Febr. remitterad till Stats-Contorets utlåtande. 1824 den 7 April å nyo anmäld, då Kongl. Majrt förordnade, att ifrågavarande trycknings-kostnad skulle förskottsvis utbetalas af anslaget för 1823 års Riksdags utgifter och att handlingarne skulle öfverlemnas åt Justitias Cancellers-Embetets åtgärd. Om inrättande af Correctionshus i Stockholm; öfverlemnad i transsumt från Justitiae Revisions Expeditionen. Bil. t. R. St. Just.
H a n drog ett djupt, befriande andetag: » A h — så lefver jag då ändtligen, fullt o c h rikt s o m aldrig f ö r r! — Och hör mig, älskade, då j a g lofvar dig fast o c h troget: har du i denna stund skänkt mig dig själf, hela ditt unga lif, så vill j a g o c k gifva dig allt det bästa i n o m m i g; — allt det, s o m legat g ö m d t o c h längtat efter klarhet, det skall du draga fram i ljuset, inför dig skall jag lägga ned det allt och säga: se här, det är ditt verk allenastl » Han höll henne ut ifrån sig, m e d den inspirerade blicken fäst vid h e n n e s, under det att han talade allvarligt s o m hade han aflagt en ed. Spänningen, hvari Aina befunnit sig hela kvällen, började ge vika, o c h hon kämpade förgäfves m o t tårarna, s o m fyllde d e djupa ö g o n e n o c h sakta banade sig väg utför kinderna. Då löstes förtrollningen, hvari han varit bunden, o c h m e d en stormande åtbörd af lycka slöt han henne intill sig, medan han oafbrutet hvis k a d e: » Min — min älskling! » E n timme senare trädde Aina blek o c h m e d ett stilla lugn in i den klart upplysta festsalen. H o n sökte göra sitt inträde så obemärkt s o m möjligt, men Nelly H o l m s lifliga ö g o n upptäckte h e n n e genast, m e d en frågande blick höjde h o n ögonbrynen, som ville h o n säga: » hvar har du dröjt så länge? » Varligt banade Aina sig väg g e n o m d e dansande leden fram till sin väninna; där sjönk hon ned m e d en känsla af att här h ö r d e h o n verkligen i dag ej h e m m a. IHYLIN&amp;C22I i FABRIKSAKTIEBOLAG \ HOFLEVERANTÖR FL. prisbelönta vid z8q7 års utställning [med GULDMEDALJ I! T. A. T.
Of o er slut hållar e-Embetet; Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och till Landsstaten hörande tjenstemän; Öfver-Intendents-Embetet; Gener al-Landtmäterikontor et; Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader; Chefs-Embet ena samt Civile tjenstemän vid arméen och flottan; Guvernörs-Embetet vid KrigsAkademien; Konsistorier, Rektors-Embeten och Fakulteter vid Universitet; Technologiska Institutet; Tull-Distrikt-Chefs-Embetet; samlelige Under-Domstolar; Bergshauptman och Bergmästare; Magistrater och andra Styrelser samt öfriga Verk och Myndigheter i städer och köpingar; Sjömanshus. Andra Afdelningen. Ilofoch Öfver-Rätter samt Kansli-Rätten; Rikets kollegier; Sundhetskollegium; Akademi-kanslers Embeten; Serafimer-Ordens-Gillet; Direktionen öfver Serafimer-Lasarettet; General-Poststyrelsen; General-tullstyrelsen ; Styrelsen öfver fängelser och arbets-inrättningar i Riket; Konvoy-Kommissariatet; Komitén för Salpeter-Ärendena ; Karantäns-Kommissionen; samt andra af Kongl. Maj:t tillsätta Styrelser, Komitier och Myndigheter, hvilka icke finnas i denna eller öfriga afdelningar serskildt upptagna. Bil. till Bevil/n.-Utskottets Betänkande M 8. Tredje Afdelningen. Stats-Departements-, Justitie-Revisionssamt Hof-expeditioner ne. Vid dessa nu uppräknade Verk, Embetsställen och Myndigheter skola alla handlingar, under hvad benämning som helst, oell hvilka ej finnas här nedan eller särskildt i denna författning omförmälda, charteras, för hvarje ark, sorn följer: lista 2:dra 3:dje AfdelAfdelAfdelning en. ningen. ningen. Handlingar, sorn inlernnas: R:dr Öre. R:dr Öre. R:dr öre.
I fråga om utgifvandet från trycket af de kartor, som öfver de geologiskt undersökta trakterna blifva upprättade, — hvilket vore enda sättet att göra de under arbetets fortgång insamlade resultaten af de geologiska forskningarna så lätt och hastigt för allmänheten tillgängliga som möjligt — hade Professoren Erdmann jemväl afgifvit underdånigt förslag och dervid beträffande den skala, uti hvilken dessa kartor skulle till trycket befordras, framställt tre alternativ, nemligen: antingen begagnande af den redan i gravyr befintliga, af Topografiska korpsen upprättade militärkartan i en hundratusendedel af naturliga storleken såsom grundval eller stomkarta, samt de geologiska färgernas anbringande derpå, antingen genom färgtryckning eller genom färgläggning för hand; eller särskild gravering utan terräng af militärkartan i en femtiondetusendedel och vidare färgtryckning; eller ock särskild gravering, utan terräng, af militärkartan i en hundratusendedel och de geologiska färgernas anbringande i färgtryck. — Det första af dessa alternativ ansåg dock Professoren Erdmann icke böra ifrågakomma, emedan kartorna med begagnande deraf, i anseende till den hårdt utpreglade schatteringen, som redan vore anbragt på den graverade militär-kartan, ej kunde blifva i färgerna nog tydliga; hvaremot det vore högeligen önskvärdt, att det andra alternativet blefve antaget, då vid tryckningen kunde användas samma skala, hvari undersöknings-arbetet på fältet försiggått, äfvensom kartan i detta fall kunde upptaga alla enskildheter i färgväg eller teckenväg, som möjligen ifrågakomme, utan att ändock synas öfverlastad eller förlora i tydlighet och prydlighet.
Besl, 3a.g, 326. — någre andre Handlingars uteslutande, Exp. Utsk. Mern. X: 539- Besl. 540. 541, Billberg, vice President, Gratifikation till honom, se Krigsfonden, Deputerades Berätt, Bjäre, Härads-Rätt, dess åtgärd i målet om Esbjörnsson och Lindman, Just, Onib. Bcrätt, II: 232. dess försummelse med ransaknings-handlingars insändande i flera mål 233. Björnstjerna, Friherre Magnus, anmärkning mot honom, se Rådgifvare, K, M;s för Arméen, Beims Län, se Göteborgs - lo Register Borje, Friherre Ludvig, Revisions-Sekret., 2:ne mål på dess Rotel, Just Onrb. terätt. II: 197. B okt ryckeri - S tila r, sorn införskrifvas, afgift å dem, Remiss II; 491. E, U. et, VIII: 330. Ees], IX: 444, 460. 472. « Bolag, och enskilde Korporationer, Linrättighet för dem i Banken, Remiss II: 434» B, U. Fet. VI: 153* Resi. IX: 25:1. 260. 262, 264. Bomullsgarn, Utländskt spunnet, förbud mot dess införande, Remiss II: 479. E, U. Het, VIII: 191. E, U. fet. VIII: 187. Boställen, Prest-, friheter åt nya, K, M. Prop. I. Remiss å Mern, 493. S. U. Bet. IV: 131. Resi. I22. S. U. Bet. IV: 622. Besl, IX; 271, 275, 281. SÖJ, Skrif, X: 99, Civile och Militäre, grunderne för utarrende ring deraf, Remiss II; 499. Åbyggnader derå, deras försäkring i Allm, Rrand 4 förs.
Då Herr Grefve De la Gardie, i egenskap Den II Februarii. 32S af Skånska Stenkolsverkets Styresman, fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid verkets närvarande förlägenhet och förklarat, att intressenterne i detta bolag, hvarken vittja etter tro sig bora uppoffra något vidare af egen förmögenhet till detta verks fortgång och drift, 6amt derjemte föreslagit tvenne alternativer, hvarigenom arbetet utan förlust för Bolaget skall kunna fortsättas: antingen att Staten inlöser hela verket, med fulla inventarier, till samma pris, som det vid 1818 års Riksdag erbjöds nemligen 250,000 R:dr Banco, dock med befrielse för intressenterne, att återgällda de 51,000 R:dr som Bolaget efter den tiden af Statsverket fått lyfta emot förbindelse att uppfylla vissa dervid fästade villkor ; eller också att Riksens Ständer ville förunna Bolaget åtskilige nu föreslagne förmoner hvarigenom intressenterne skulle blifva i tillfälle, att sjelfve fortsätta arbetet, anhåller jag ödmjukeligen att härvid få yttra några ord. Jag förbigår ali pröfning af rättvisan eller rättare sagt billigheten för Bolaget, att icke återgällda det af Statsverket sedan sista Riksdag erhållne understöd. Jag vet att Bolaget, enligt förmåga, sökt fullgöra sine dermed förenade förbindelser, och instämmer gerna uti de af Herr Grefve De la Gardie anförde skäl, att den om våren 1820 inträffade vattenåder uti en Ortdrifning till Charlotta* Schacht orsakar betydeliga förhinder, uti fullgörandet, af det föreskrifne arbetets fortgång; men jag är äfven öfvertygad, att om Bolaget 324 Dsn 12 Februarii. vid nämnde tid, ägt större förmåga, så att Ångimchiner med tillräcklig kraft och på kortare tid än som skedt, kunnat sättas i verksamhet, så hade följderne af detta vattentillopp, ingalunda blifvit så hinderlige för afsänkningen af Ryds Schacht som det nu vill synas.
Som Ståndet har bifallit 45o r:drs lön ål dessa extra provincialläkare, och detta naturligtvis skett undei förutsättning, att de med sina beställningar ej må få förena andra tjenster; så följer också deraf, att Ståndet ej kun bestämma 2:ne olika villkor, utan måste rätta det sednare beslutet efter det första. Åtminstone kan jag icke föreställa mig, huru det skulle gå till, att i fråga om lönen hafva en mening och i fråga om villkoren tvänne. Det villkor StatsUtsk. utsatt är i alla fall af den beskaffenhet, att jag skulle förmoda, att R. o. Ad. ej kan detsamma antaga; ty deri står: ”att extra provincial-läkare må tillika ”kunna innehafva andra, dermed förenliga befattningar, med ”undantag endast af ordin, provincial-läkare-tjenster.” Om man kom till K. M. med det förslag, att en extra provincialläkare ej tillika må vara ordin, provincial-läkare, så skulle det falla i det löjliga. Jag får derföre hemställa, att detta villkor måtte alldeles förfalla. Hr Rosenblad, Bernh.: I sjelfva egentliga frågan om hvad som är rättast, bekänner jag mig icke äga tillräcklig sakkännedom för att yttra mig; men jag måste tro, att i det afseendet är Hr Ekströmer den competentaste domaren af dem, som här yttrat sig. Jag anser mig således för min del böra tro dea mening han yttrat vara riktig, att Den 10 Augusti e. ra. 355 om lönen bestämmes till /±5o r:dr, böra de i Utsk:s förra betänk, föreslagna villkor bibehå|las, men att de, ifall den bestämmes till 1^0 r:dr, böra försvinna. Hr von Hartmansdorff har sagt, att det vöre en gifven följd af det i förra punkten lemnade bifallet till 45o rrdrs lön, att man ej i sednare punkten kunde bifalla den rättighet att med extra provincial-läkare-tjensten förena annan beställning, som StatsUtsk. i dess sista betänk, föreslagit. Delta tror jag icke vara rätt.