Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det hände sig vid 1880 års riksdag under debatten om läroverksfrågorna i Andra kammaren, att biskop Rundgren mot de då af två enskilde motionärer föreslagna terminsafgifterna anförde följande primitiva skäl, hvilket vi, med allt erkännande i öf-rigt af talarens goda afsigt, icke * kunna neka oss nöjet att här ordagrant aftrycka: För min del, yttrade hr R., är jag mot * saken, derför att kostnadsfri undervisning vid våra elementarläroverk allt hittills meddelats. — Komiterades argumentering gifver denna icke efter i slående lakonism. Af de 57 sidor, komiténs betänkande med tillhörande utförliga tabellbilagor upptager, har man nemligen icke mäktat att anslå mer än tre till en knapphändig utredning af frågan om terminsafgifternas “ förhöjning ", som det nu heter. Sjelfva klämmen i denna kortfattade argumentation är också ett allt för dråpligt prof på den goda viljans logik, för att den icke här skulle in extenso återgifvas. Den kan också tjena till att visa, huru klena de enda skäl äro, hvilka man har att anföra såsom stöd för den ödesdigra reform, man här åsyftat. Den lyder ordagrant på följande sätt: Tager man dessutom i betraktande ej mindre de stora anslag, som för den högre undervisningen nu mera kräfvas, än ock den i jemförelse med fordna tider mera spridda välmåga, som, tillfälliga dåliga tider oberäknade, nu mera förefinnes i vårt land och i synnerhet (? ) inom de samhällsklasser, som begagna sig af de allmänna läroverken, så synes den tid vara inne, då med skäl i fråga sättas kan, o. s. v. som förut är anfördt. Och så anser komitén i en punkt vara sagdt allt, som behöfver sägas om den saken. Inför en så beskaffad utredning får man ursäkta statsrådet Hammarskjöld, att han i sitt anförande till statsråds-protokollet den 7 januari detta år uraktlåter att hänvisa till det, som icke fins, utan i stället inskränker sig till étt enkelt omtalande af, att “ komiterade under vissa förutsättningar icke tvekat att föreslå " en utväg till att för godt pris komma ifrån hela saken.
Jag vågar underställa Ståndets pröfning, om icke Konungens Föredragande handlat rätt i detts fall, då det ej lärer kunna vara meningen, att Löntagare böra efter godtycko beröfvas sina lönevilkor, och ett i o* rigtig ordning tillkommit contract, hvars uppgörande Konungen öfverdragit åt förenämnde Collegier, af Konungen måtte kunna upphäfvas} samt anhålla, att denna sak mätte förfalla, helst den eljest kunde leda till ett präjudicat af stor orättvisa emot Arméens Indelningshafvare. Den 27 Maji. 467 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om icke, då Constitutions* Utskottets Betänkande innefattade flere särskilte punkter, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje punkt ling» särskilt för sig pröfvas och afgöras. Bifölls. Hvarefter Hans Excellence hemställde, att den emot Herr Stats-Rådet Friherre Rudolf Cederström af ConstitutionsUtskottet gjorda an. märkning måtte få förfalla. Ropades Ja. Hans Excellence Herr Grefven och Landt~ Marskalken tillkännagaf, att Stats Secreteraren Quiding inlemnat ett Memorial, men då målet redan syntes vara tillräckligen utredt, och så många Ledamöter deruti sig yttrat, hemställde Hans Excellence om berörde Memorial skulle behöfva uppläsas. Ropades Nej. Herr Munck af Rosensköld: Sora jag anser Egendoms-rättens helgd af vigt, anhåller jag, det propositionen, som Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken ämnar göra, angående StatsSecreteraren Quiding, må blifva sådan, att anmärkningen må förfalla en^ dast på grund deraf, att Rikets väl ej kräfver någon vidare åtgärd. 468 Den 27 Majt. Dans Excellence Herr Grefven ock Landt Marskalkm hemställde, om icke, enär Rikets väl ej kräfde den i 107 § RegeringsFormen omnämnde åtgärd, *11 påföljd å den emot Herr Stats-Secreteraren B. C.
Af dessa, i korthet antydda, skäl, anser jag mig böra afstyrka förbudet emot silfverplantsars utbekommande från Banken, samt tillstyrka, att åtminstone det modifierade förslag, som åtföljer Herr Stuarts reservation, måtte, sedan Utskottet ånyo blifvit bordt, af Stånden antagas.” Bih. lil R. St. Banco-\Jtskottets Memorial N:o n3- N:o n3. Ankom till Exp.-Utsk. den 19 Mars. Memorial 3 med hemställan om afskrifning å Tumba Bruks vinstock förlust-räkning för de skillnader, som komma att uppstå genom verkställd ny classification af Tumba Bruks lumpförråd och derå nu bestämde lämplige penninge-värden. Redan af framlidne Grefve von Schwerin har uppmärksamhet blifvit fästad på behofvet af förändring uti de grunder, som vid Tumba Bruk under längre tid varit följda, dels vid Lumpförrådens sortering, dels vid bestämmande af upphandlings-prisen, och dels vid åsättande af de penningevärden, hvarefter lump af olika slag såsom material upptages i Brukets räkenskap, och sålunda inverkar tili vinst och förlust vid sjelfva pappers-fabricationen, i nion som den erhållne productens försäljnings-pris motsvarar eller icke motsvarar de för tillverkningar af jemförlig qvalitet, från utländsk ort eller inhemska Pappersbruk, i allmänhet gällande pris. På föranstaltande af Herr Kammarherren Rosenblad, sorn, efter Grefve von Schwerins frånfälle, öfvertagit befattningen af inspecterande Fullmägtig för Tumba Bruk, är sedermera, efter flere sakkunnige personers börande, af f. d. Chefen för nja Sedel-pappers-lillverkningen, Notarien Jonas Bagge, uppgjordt och Fullmägtige förelagdt ett motiveradt förslag i dessa hänseenden, hvilket
Uppå sedermera framställd propos. antogs för lista mom. följande redaktion: ”alt, med fastställande af räkne-enheten till värdet af en fjerdedels R:dr silfver, enl. Mynt-Ordn:o d. 9 Maj 1S35, denna räkne-enhet benämnes Riksdaler Riksmynt.” Då härefter 2:dra mom. förekom, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag vill blott anmärka, att jag fortfarande år af samma mening, som jag förut yttrat, nemi. alt jag ogillar benämningen öre; men anser fruktlöst försöka att göra benne gällande. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt, i följd af R. o. Adis förut fattade beslut, de i detta mom. förekommande orden ”Mynt och” borde uteslutas, hvarefter 2:dra mom. med denna förändring godkändes. 11 H. 3 34 Den 19 Augusti f. m. I fråga om 3:dje mom. yllrade Gr. Lagerbjelke: Til! följd af R. o. Adis förn! fatlade beslut, torde denna punkt endast behöfva läggas lill handlingarne. R. o. Ad. fann detta morn. i följd af dess rör:de 5:le punkten fattade beslut ej föranleda annan åtgärd än att läggas lill handlingarne. Då nu 4:de mora. förekom, anförde , Fritt. Palmstjerna: R. o. Ad. liar redan förut, i afseende å uteslutandet af bråktal, fallat eli beslut, sorn något skiljer sig från Utskis här framställda förslag. R. o. Ad. har nemi. ansett att hvad som stiger till och med eli halft öre skall i allmänna räkenskaper uteslutas, hvaremot hvad sora öfversliger ett halft öre, skall utföras för eli öre. Flsk. har deremot föreslagit, alt hvad som understiger ett halft öre .skall uteslules, men hvad sora upgår lill eli halft och derutöfver skall uplagas som ett öre. Det torde vara rättvisare att något mera jemna förhållandet mellan den som skall betala och den som skall mottaga betalning.
Då dessutom Sockenstämmooch KyrkorådsFörordningarne tillerkänna Kyrkoråden en oinskränkt rätt att blanda sig inom de husliga kretsarne, hvilka visserligen inom ett fritt Samhälle böra från obehöriga inblandningar och controller vara fria; så vågar jag med så mycket skäl yrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t måtte underdånigst anhålla om en, med uteslutande af denna Kyrkorådens rätt, efter denna Riksdag skeende ny Redaction af de nämnde Förordningarne, vid hvilken nya Redaction. Den i5 December f. m. gi afven det tillägg om Sockenstämmor jag ■vågat föreslå, må i Förordningen få inflyta. Lades på bordet. Grefve Hamilton j Johnj anförde skriftligen: Jag har vid ett föregående tillfälle haft den äran att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på vigten af att tillhandahålla de fattigare folkclasserna nyttiga böcker för godt köp, i hopp att någon annan skulle inkomma med ett fullständigt förslag rörande detta ämne. Men då sådant icke skett, får jag nu vördsammast föreslå, att 3ooo R:dr B:co anslås till de mera och 2000 till de mindre befolkade Länen, att årligen utgå intill nästa Riksdag. Dessa medel skulle ställas till IlushållsSällskapernas disposition, som ägde göra val af de skrifter de ansågo mest tjenliga för olika orter att publicera. Företrädesvis borde väl utgifvas moraliska betraktelser, utvisande den mindre vällottade samhällsbrodren det handlingssätt, genom hvilket han snarast uppfyllde sin bestämmelse i samhället, och således bidrog till dess och sitt eget bestånd. Dernäst borde väl Afhandlingar, rörande Landtbruket i allmänhet, Ladugårdsskötsel^ Skogshushållningen, synnerligast fästa HushållsSällskapernas uppmärksamhet. Men dessa skrifter böra vara så mycket möjligt kor - 9* De» i5 December f. ra. la, så att de kunna säljas till i, högst a sk. B:co exemplaret. Om Kongl.
Det å andra sidan återgifna förskrifver sig från slutet af 1860-talet och betraktas allmänt af dem, som stått den aflidna närmast, som det till karaktäristisk likhet yppersta, som någonsin af henne tagits. Detta är ock reproduceradt efter det original, som alltid under lifstiden hängde öfver hennes mans, Johan Gabriel Carléns skrifbord. Det tredje porträttet är taget i slutet af 1850-talet, vid den tid då » Ett köpmanshus i skärgården » såg dagen, som bekant erkändt som författarinnans mest framstående arbete. Den intressanta brefautograf, vi meddela, är äfven den ägnad att belysa en liten episod ur författarinnans lif — för dem åtminstone, som kunna reda sig med den en smula svårlästa pikturen. Det är den kände samlaren ocb kännaren af literatur och konst kapten J. E. Hagdahl härstädes, hvilken benäget satt oss i tillfälle framlägga densamma för våra läsarinnor. Vi ha så mycket mindre i den ofvanstående uppsatsen ansett oss behöfva dröja vid de nakna biografiska data ur Emelie FlygareCarléns lif eller vid någon öfversikt af hennes rika literära alstring, som den dagliga pressen nu i sammanhang med hennes död utförligt i minnet återkallat dessa, för öfrigt förut så allbekanta saker. Bättre ha vi trott oss tjäna det varma intresse, som helt naturligt knyter sig kring den åtgångnas minne, kring en af vårt fosterlands ryktbaraste kvinnor, genom att just belysa hennes personligt egendomliga små och stora drag, genom hvilka framstå i sitt sanna ljus ej mindre den stora författarinnan än den med mänskliga svagheter behäftade, dock innerst goda och hjärterena kvinnan. Redaktionen. Vårsådd. Ur lifvet af Edith Forssman. Belönadt med hedersomnämnande vid Iduns stora pristäfling. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) ommaren var längesedan förbi, och höstregnet strömmade öfver gatorna. Knut Berg hade efter en mödosam ferietid återvändt till sin låga kammare och på nytt tagit ihop med studierna.
Det slag af spannmål hvarpå året lemnat bästa tillgång har gemenligen måst begagnats; men nu på sednaste året hafva insigterna uti bränvinets tillverkning af potäter så stigit, att man bör förmoda det bränvins-bränningen framdeles ej skall komma alt medtaga mera spannmål, än hvad som erfordras att uppblanda potäterne och tillreda jästen, såvida ej inskränkning uti tiden för bränningen nödgar bränvinsbrännaren att dertill använda mera strid säd, för att på en kortare tid hinna tillverka det qvantum bränvin och drank han beräknat sig böra eftersträfva. Följderne af bränvins-bränningen i afseende på folkets beskaffenhet äro ofvan vidrörde; i afseende på det materiella välståndet, bevisa hela socknars exempel, att handteringen, då den kunnat skiljas från lasten, i betydlig mån bidragit till ökad förmögenhet. Mera erfarenhet och högre insigter skola troligen medföra ännu ändamålsenligare medel till den förkofran som utgör en väsendtlig grund för trefnaden och ett mål för mängdens verksamhet. Det kan antagas, att omkring 500,000 kannor bränvin årligen vanligtvis blifvit afyttrade till orter utom Länet. femårs-Berättelse för Östergötlands Län, 4 26 En binäring, som uti alla Landsorter är den säkrast vinstgifvande, är förmalningen af spannmål. Uti intet Län torde finnas större antal mjölqvarnar än uti detta, hvarest de uppgå till 643 stycken, hvaraf 268 stycken äro Tullqvarnar med 709 par stenar; 375 stycken äro husbehofsqvarnar. De större vattendrag, hvilka här strömma åt hafvet, hafva fall och forssar der stora qvarnbyar uppväxt, såsom Mjölby med 35 par stenar, Öjebro med 37 par, Motala med 50 par och Norrköpings stad, nu den tredje i Riket, har i sin början blott varit en sådan qvarnby, hvarifrån den uppstigit till betydlig fabriksstad. Måhända skall en annan tid se Motala intaga en lika ståndpunkt uti jernmanufakturen, och måhända skall Mjölby i tidernas längd locka snillet och kapitalerne att midt i landet rotfästa näringsfliten.
Den, sorn, med gillande af Utskottets tillstyrkan, anser, att redan befintlige extra Provincial-Läkare icke böra undfå löne-tillökning och att arfvodet för hvardera af de åtta extra Provincial-Läkare, som ytterligare komma att anställas, bestämmes till a5o R:dr, med villkor, som serskildt stadgas; voterar Ja,; den, det ej vill, voterar Nej-, vinner Nej, kommer aflöningen för såväl redan béfintlige, som 'ytterligare beviljade åtta extra Provincial-Läkare alt, under villkor, sorn serskildt stadgas, utgå med 45o R:dr för hvardera. Sedermera anställes votering, till afgörande af frågan, huruvida och under hvad villkor extra Provincial-Läkare må tillåtas innehafva annan tjenste-befattning, hvarvid, i händelse Borgare-Ståndet icke antager Utskottets inbjudning att förena sig uti Preste-Ståndets beslut, till bestämmande af contra-propositionen, torde få företagas följande votering: Den, som vill, att contra-propositionen bör innehålla, att extra Piovincial-Läkare, utan menigheternes begifvande och Sundhets-Collegii hörande, med denna beställning icke få förena någon annan; voterar Ja-, den, det ej vill, Nej-, vinner Nej, skall contra-propositionen innehålla, att de nya extra Provincial-Läkare-arfvodena ej må tilldelas sådane Läkare, som förut af Staten eller någon stad åtnjuta lön, såframt icke menigheterne inom districlet annorlunda medgifva, hvilket äfven bör iagtagas vid återbesättande af sådana extra Provincial-Läkare-befaltningar, hvartill arfvoden redan äro anslagne. Derefter voteras i hufvudsaken, enligt följande proposition:
Jag hoppas, att Utsk., då det sammanställer de förhållanden, jag utrönt deraf, och med ledning af de handlingar i öfrigt, hvarmed CommerceCollrm kan tillhandagå, skall komma i tillfälle att lemna ett fullständigt och nöjaktigt svar på min motion. Frih. Sprengtporten har sagt, att jag medgifvit, att utur tolagsafgiftsmedlen borde utgå löner för stadens tjenstemän. Jag har endast sagt, att gammal praxis varit sådan. Stockholms stad uppbär i tolag och öfriga inkomster af sjöfarten 205,600 R:dr och använder deraf till primitiva ändamål blott 43,000 R:dr. Utan att vilja yrka tolagsafgifternas nedförande till denna summa, har jag blott exempelvis nämnt detta speciella förhållande, för att lemna Utsk. en ledning för omdömet om hvad i saken kan vara billigt eller icke. Jag har emotsett, alt mägtiga interesse» skulle komma att höja sig för Stockholm och Götheborg, och jag har derföre icke velat föreslå något specielt, som kunde hindra framgång åt den generella syftningen af min motion. En Den io April e. m. 107 af de talare, som uppträdt emot min motion, liar sagt, att han icke talade för enskilda interessen. Gr. v. llosen har deremot öppet förklarat, att han förde talan för Götheborg. Jag hade visserligen väntat mig, att enskilda talare skulle uppträda för enskilda orter; men jag har dock hoppats, att de enskilda interessena skulle vika för den generella nytta för hela Riket, som jag åsyftat med min motion. Det synes väl vara rättvist, att stapelstäderna icke åtnjuta större fördelar än uppstäderna, utan att de förra, som de sednare, få taga sig ut bäst de kunna med fattigvård, kyrkobyggnad o. s. v. Frih. Sprengtporten har undrat, hvarifrån jag tagit den summa af 106,000 R:dr, som uti min motion, ibland uppgifterna angående Stockholm, förekommer.
Enär desamma under sednare år icke undergått någon väsendtlig förändring, kan värdet af deras tillverkningar fortfarande anses utgöra omkring 144,000 Riksdaler Banko. Såsom Binäringar bibehålla sig oförändradt kolning, malmbrytning, vedoch virkeshuggning, forsling af malm, brukseffekter, andra varor till och från orten, öfrige tjenstbarheter vid bergverken, Dalallmogens så kallade herrarbeten under deras utvandringar till andra orter, spanntröskning, som bereder tillgång till icke obetydliga spanmåisförråder, finare och gröfre linnespånadsoch väfnadsarbeten för afsalu, tillverkning af laggkärl, båtar, askar, såll, väfskedar, skåp, kistor och annat snickarearbete, hjul, körredskap, spinnrockar, ståltrådsarbelen, väggur, svartsmide!!, skinnkläder med beredning af skinn dertill, gröfre hårtäcken och mattor, samt finare hårarbeten, äfvensom i mindre mån pottaska, 15 salpeter och tjära. Dels genom premier af dertill anvisade allmänna medel, dels ock med årliga räntan å en år 1838 gifven fond af 2,300 Riksdaler Banko uppmuntras fortfarande spånadsoch väfnads-slöjder, äfvensom linodlingar. Understöd af allmänna medel har jemväl enligt Kongl, brefvet den 15 Augusti 1849 utgått till förbättring och uppmuntran af urtillverkningen i Mora socken, snickareoch smides-slöjderne i Sundborns och Bjursås socknar, beredningen af sumacli i Ore socken äfvensom tillverkningen af takspån med flera trädarbeten i Floda socken, samt har olvifvelakligt derå varit af ett fördelaktigt inflytande. Handel å landet idkas i de fleste, på föreskrifvet afstånd från städerne varande, socknar af der bosatte köpmän, hvilket ulan tvifvel är af fördel för hvar och en, som sålunda för billigt pris kan erhålla sina förnödenhets varor utan uppoffring af tid och kostnad för deras anskaffande från de aflägsna släde i ne.
Uppläst hos Ridderss. och Adeln d. ra Aug. Prcst-Ständet den ro - Borgare,Ständet d. ic> Bonde-Ständet den ro - s StsrmLgtigste ASernädigste Lonung! ^ill underdånigt sivar uppå Eder Kongl. MajttS Nädiga Proposition af den »5 Medne Zunit, rörane - »486 Den IO Augusti. rande Handlanden G, Stab ecks underdänkga an^ sökning, att i liquid för lefwereradt Branwin till Almänna Magazins-Direction fä, i anseende till timade oförutsedd motgängar och kostnader wid denna lefwerants, beräkna ett högre pris af r R:dlr 7 fi. 9 r:stper kanna, än det af Z2 fi, hwaroin han med Directionen contraherat, kunna Riksens Stander endast lämna dem underdäniga förklaring, att i etf Mål af denna beskaffenhet ingen annan åtgärd af dem kan widtagas, an att till Eders Kongl. Mqj:t j underdånighet öfwerlämna, att efter stg företeende omständigheter och såsom Eders KonglMast j Väder godt finner, Stabecks förberörde ansöke ping med stut afhjelpa. Riksens Stander framhärda rr.
Klagan öfver tidsutdrägt vill jag således icke tillerkänna allt för stor vigt. Hvad deremot lörtjenar afseende, är behofvet af bättre kontroller, och jag betviflar icke, att ju, såsom siste värde talare anmärkt, felaktigheter kunna begås, utan att blifva rättade; men Utsk:f, som för sin del icke kunde gilla förslaget om inrättande af landtmäteri-direktörs-tjenster, tvekade om hvilken utväg i detta afseende borde vidtagas, och har derföre inskränkt Sig till ett förslag, det måtte R. St:r i underdånighet anhålla, att >>K. M. täcktes i nådigt öfvervägande taga, orri icke ändamålsenligare och mera verkande åtgärder, än de hittills stadgade, kunde påbjudas för befordrande af tillsynen, huru de till landtmäteristaten hörande tjenstemän uppfylla dem i tjensten åliggande skyldigheter, äfvensom för erforderlig granskning af landtmätares räkningar öfver verkställda förrättningar.» Ulsk:t, som icke vill ingå i ett bedömande af lämpligheten af den ena eller andra utvägen, ville endast anmäla och fästa K. M:s uppmärksamhet på ärendet, öfverlemnande åt K. M. att vidtaga de åtgärder, som kunde finnas lämpliga. Jag skulle derföre tro, att den siste värde talaren borde vara tillfredsställd med Utskits hemställan. Hvar och en, som känner vår allmoge, vet huru benägen den är att, så fort anledning till klagan mot landtmätaren är eller synes vara, genast anmäla det; och det slår icke felt, att ju landshöfdingen, om han inom sitt län åtnjuter förtroende och, såsom han bör, vill hafva tillsyn öfver landtmätarne, inom kort tid känner samtlige länets landtmätare på sina fem fingrar. När klagomål mot någon landtmätare inkommer, remitteras det till förste landtmätaren, som deröfver algifver utlåt. Så tillgår det i det län, om hvars styrelse jag har speciell kännedom, och, jag antager, äfven inom andra.
Det vore verkligen sällsamt, om Ständerne skulle behöfva särskildt sammankallas, för att fylla en saknad Statsinkomst af bränvinsbränningen. Den enda fördel Utlåtandet bar, är, att det är så pass ofullkomligt, att hvar och en, som deraf tager ringaste kännedom, bor genast finna, att det omöjligen kan antagas; jag är öfvertygad, alt livar och en Ledamot af Ridderskapet och Adeln serskildt innehar mera sakkännedom, än de sammansatta Utskotten. Sedan jag nu generelt yttrat mig öfver hela Utlåtandet, borde jag granska detaljerne deraf, men som hvarje råd, ja hvarje bokstaf, deri är anmärkningsvärd, måste jag inskränka mig till det hufvudsakligaste. Jag instämmer uti de afgifne Reservationerne, hvaruti saken blifvit klart och tydligt uppfattad; och hvilkas författare man bör önska hade utgjort majoriteten. Utskotten hafva antagit, att man genom rör eller lucka i hatten kunde fylla mäsken. Jag har förut visat, huru orimligt det är, och att ju mera man på detta sätt fyller mäsken, ju mera förlorar man i productionen. Dessutom kan mäsken äfven okas genom bröstet. Man behöfver ingen erfaren - 300 Den i4 September f. m. het för att känna delta. Utskotten hafva mycket ordat om Pistoriska Verk, och bland annat äfven talat om sammansatta Pistoriska Verk. För min del skulle jag önska få veta, hvad som menas med enkelt Pistoriskt Verk. Jag har trott, att sammansättningen af tvänne pannor vore ett Pistoriskt Verk, fastän denna sammansättning, såsom hvar man vet, kan variera på mångfaldigt sätt. Utskottens technologiska benämningar af enkla och sammansatta Pistoriska Verk bevisa följaktligen den fullkomligaste okunnighet. Den Utlåtandet bifogade Tariff är ett nytt bevis på bristfällighet, som man igenfinner uti hvarje siffra. Utskotten hafva beräknat efter gehör, och ingalunda efter någon ändamålsenlig grund. Derjemte hafva Utskotten funnit för godt, att åt Kongl. Majrts Befallningshafvande öfverlemna makten alt bestämma beskattningen för verk af ny eonslruetion.