Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De förstnämnda utgöras af: l:o Dödsstraff; 2:o Travaux forcés (galcrslafveri) för lifstid; 3:o Deportation; 4:o Travaux forces på viss tid; 5:o Fästningsstraff (détention); (i:o Tuklhusslraff (réclusion); De ensamt infamerande utgöras af: l:o Landsförvisning (bannissement); 2:o Borgerlig degradation (la degradation civique); Dessutom, såsom correctionella straff: l:o Fängelse på viss tid i correcliouslius; 2:o Beröfvande för viss tid af vissa borgerliga, civila eller famil ierätligheter; 3:o Böter. Tyskland. lulla Tyska brollmåIslagar linnas kroppsbeslraffningar(Slrafo der Slockschläge) enligt Juris Prof. FränzPs Statistik af 1839. Bayern. [ Enligt lagen af 1813 (Feucrbachs) utgöras straffarterne af: l:o Dödsstraff; 2:o Kedjeslraff för lifstid, hvarförinnan den dömde undergår 1 timmas sebavollering: 3:o Tuklhusslraff på viss tid. Fångens hår afklippes, lian bär en lindrigare kedja om benen. Straffet kan skärpas genom kroppsaga etc.; 4:o Arbetshusstraff. Fängen hålles lill strängt arbete. Straffet kan skärpas på flera sätt, jemväl med kroppsaga; 5:o
R:dr, i den förmodan, alt de öfrige kostnadeine skulle kunna bestridas med en sådan årlig afsättning af Slottsbyggnads-anslaget. Den kan likväl omöjligt räcka till, med räntebetalningar, och följden mäste blifva, att vid nästa Riksdag visar sig ny skuld. Jag skulle derföre anhålla, att Friherre Klingspor ville upplysa, hvad han förstår med de orden: ja ända till 200,000 R:dr y äfvensom huruvida kostnadsförslagen blifvit granskade af ÖfverlnlendeutsEmbetet, Herr Ribbingj Arvid: Då erfarenheten visat, att Ottenby Stuteri gifvit de bästa och härdigaste hästar och det för det bästa köp, emedan hästarne der kunna gå ute både vinter och sommar, skulle jag anse som en verklig misshushållning, att icke begagna lägenheten för en Stuteri-Inrättning. Jag yrkar derföre ej■»blott att Kungsgården dertill upplåtes, utan ock att ett anslag beviljas för en gång till hästars inköp, emedan sådant nödvändigt fordras för inråttan - Den 22 Maji. de af ett Stuteri. Och då det märkliga förhållande här inträffar, att 2:ne vigti ga ändamål, som väl eljest vanligen fordra sine serskildte anslag, här vinnas genom ett, nemligen en god hushållning för Riket i det hela, och ernående af ett vilkor för Rikets försvar, att Cavalleriet är beridet på dugliga hästar, enär man vet att de Danska hästarne, som hitföras, e.j äro serdeles duglige för krigstjenst, så anhåller jag, attStatsUlskoltet ville taga denna sak i ett serdeles behjertande och ej för mycket hushålla, der tillfälle gifves till en så rik ersättning. Herr Danckwardt, Magnus Georg: Först anhåller jag att få förena mig med Herr Crusenstolpe mot Utskottets förslag, alt låta anslaget lill jordersättningar för Götha Canal qvarstå på rpde Ilufvudtiteln, och ej i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition öfverflytta det till den 8:de.
— N:o 29 angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxt-år: I. 51, 92, R. 92, B. 185, 463, A. 463, E. 484. — N:o 30, angående restitution af ett utaf Häradsskrifvaren J. A. Lindgren till Stats-Verket inbetaldt ersättnings-belopp af 311 Riksdaler 85 öre Riksmynt: I. 50, 91, R. 91; B. II. 297, 531, 535, A. 535, E. 613. — N:o 31, angående eftergift af 1863 års arrende för Kungsladugården Åhs kloster i Hallands län; I. 50, 91, R. 91; B. II. 298, 532, 539, A. 539, E. 613. — N:o 32,.i fråga om införsel för skatterätts-fordran i kronosäteriet Ölstorp i Skaraborgs län: I. 51, 92, R. 92; B. II. 297. 531. 535, A. 535, E. 613. — N:o 33, angående försäljning till skatte af gatuhusen N:o 7 Glemminge och 21 Hannas i Kristianstads län: I. 51, 92, R. 92; B. II. 155, 158, A'. — N:o 45, angående upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter: I. 184, 448, R. 448; B.
I följd af faderns utnämning till chef för Värmlands regemente, flyttade familjen till Karlstad, där efter några år en än djupare sorg träffade den unga flickan genom den älskade faderns plötsliga död, midt under det han som ordförande mästare officierade i frimurarelogen. A r e t därefter, 1860, ingick Marie Charlotte Bruncrona äktenskap med domhafvanden i A s k e, Dals och Bobergs häraders domsaga, häradshöfding K. O. Modig, samt bosatte sig i Vadstena, där hon under några år fick hängifva sig åt hemlifvets stilla lycka. Snart nog sköflades dock denna genom mannens tidigt inträffade död, som lämnade den djupt sörjande makan ensam med en minderårig dotter. K r i n g detta barn koncentrerade sig nu hela det blödande modershjärtats kärlek. Tidigt visade sig dock hos den lilla icke blott en ovanlig förståndsutveckling och intellektuel mognad, utan ock fröet till den smygande sjukdom, som blifvit så många förhoppningars graf. Öm omvårdnad tycktes dock till en tid h ä m m a utvecklingen häraf. F r u Modig hade med sin dotter flyttat till Stockholm, där hon nära nog uteslutande ägnade sig åt den uppväxande flickans undervisning och vård. Själf hade hon vid mannens död genomgått den andliga kris, som haft till följd ett helt nytt lif med ny blick såväl på de närvarande som tillkommande tingen. Omsider h a d e den unga dottern uppnått konfirmationsåldern, men med detsamma också målet för sin korta jordevandring. Efter nå- gon tids undervisning på sjuksängen var dagen för hennes första nattvardsgång bestämd, men innan den kom, kallades hon till ett än högre högtidsfirande af honom, som sagt: » Låten barnen komma till mig, ty sådana hörer himmelriket till ». D e t var våren 1878, och nu stod modern ensam vid den sextonårigas graf, ett rof för outsäglig saknad och smärta, ja, nära att duka under för mörka, kvalfulla tankar. Hvaråt skulle hon väl nu ägna sig? Det var ju ingen på jorden, som längre behöfde henne. Och med ett hjärta fullt af kärlek och en naturlig verksamhetslust, som icke kunde finna sig i en själfvisk overksamhet, såg hon sig om, än hit än dit, efter » något att lefva för ».
Majus Nåd. Proposition, N:o 66. för att befordra de ifrågavarande uträkningarne och granskning deraf till skyndsam verkställighet. Angående förenkling af Grundräntorna och Tionden. Att grundräntornas bestämmande i en mängd olika persedlar, på sätt nu eger rum, medför väsendtliga olägenheter dels genom deraf härflytande vidlyftighet i räkenskaperne, dels äfven för den skattskyldige genom svårighet att kontrollera den invecklade debiteringens riktighet, har länge varit erkändt och vid flerfaldiga tillfällen framkallat förslag, hvilka utgjort för.emålför Ömsesidiga meddelanden de hegge statsmakterna emellan.
R:dr 272,456: 3o sk. 7 r:st., så visar sig, att Bankens reela fond, på det hela tagen, ifrån Silfverutvexlingens början till och med den 28 nästlidna November, icke förmindskats med mera, än Silfv. Detta förhållande har egentligast derigenom uppkommit, att Banco-Fullmägtige, på grund af den i Banco-Reglementets §. 120 åt dem upplåtna rättighet, vid medlet af innevarande år uppgjort Contract om lefverance till Banken af Silfver eller Guld mot Bankens invexlingspris, 2 R:dr 82 sk. B:co pr R:dr Silfver och 5 R:dr 32 sk. B:co pr Dukat Guld, i följd hvaraf betydligare qvantiteter redan ingått; och har Banken, enligt samma öfverenskommelse, att förvänta ytterligare lefverancer under första hälften af nästkommande år. I anledning af Banco-Reglementets §. 1 j4» kar, enligt Banco-Fullmägtiges beslut den 3 sistlidne Julii, Kongl. Mynt-Styrelsen lemnats del af de vid Reglementet fogade 3:ne Tariffer för vissa Utländska myntsorters inoch utvexling, hvarefter Fullmägtige, på grund af upplysningar, som från nämnde St}7relse blifvit meddelade, i fråga om de så kallade Zweidrittelstycken, samt Holsteinska, Danska och Norska Species, beslutat en och annan jemnkning i Tarifferne, samt uti underdånig Skrifvelse af den i5 nästlidne Augusti, anhållit, det Kongl. Maj:t måtte, vid Dess Nådiga Kungörelses utfärdande till Allmänheten, intaga vexlingsgrunderna för omförmälde myntsorter, sålunda förändrade. B. Beräkningen af Bankens Sedelstock och vilkoren för utvidgningen af Bankens sedelrörelse.
”Jag tänkte icke tala med dig om den saken förrän i morgon, men då jag finner att du tar den på ett sätt, som jag är ganska belåten med, kan jag så gerna nu säga dig att han sprungit här flera gånger utan att träffa dig.” ”Aha!” ”Att han spionerat kring trädgården, men då ingenting lyckats, har han tagit sin tillflykt till mig och begärt tillstånd att komma hit och i min närvaro se dig emellanåt.” ”Icke annat än det!” ”Begriper du icke, barn, att karlarna säga så, när de ärna fria till en vacker flicka.” ”Nej, tant, det visste jag icke!” ”Om han får löfte att försöka sin lycka ” ”Hvad då?” ” är det så godt som ett halft hopp. Han menar ärligt och vill gifta sig med dig om ett par år.” ”Är det så, kära tant, låt honom då icke komma hit!” ”Hvad, du tar ej emot honom?” ”Hade han ej velat annat än prata, så skulle jag gerna ha gått in på det, ty han är rätt treflig; men om det skulle förbinda mig till något, afstår jag från hans sällskap.” ”Kära barn, det är bäst att du besinnar dig på den saken! En fattig flicka har icke lätt för att få hederliga anbud.” Tant yttrade detta, dels emedan hon ville att Blenda skulle tro så, och dels emedan hon önskade att än en gång blifva vederlagd. ”Jag skall besinna mig så länge tant behagar, men jag försäkrar att jag aldrig kommer att ge något annat svar. Och får jag icke mer någon friare, så tröstar jag mig med att jag ändå haft en.” ”Du gör mig allt mer och mer nöjd, min flicka! Jag trodde att du, ung och roman-yr, skulle vara tillreds så snart du fick höra talas om kärlek.” ”Åh!” ”Godt att du vet bättre! Jag åtager mig att svara herr A. jag, nota bene sedan du rådgjort med din mor, ty i denna fråga har hon första ordet Men eftersom du varit så uppriktig i frågan om handelsexpediten, så säg mig på samvete, om du icke skulle svarat annorlunda, ifall det varit någon af de andra passagerarna?”
torde darför liafva i viss inån ratt, dii lian i slutet af sin skrift yttrar, att ingen samliallslrlass gjort s % iiiycket för kvinnans frigörelse soin indiistriens niiiil och isynnerliet iiljpfiiiiiar ' ne, siirskildt vill Iien Iiäfda, att de i denila sak gjort minst lika mycket oni icke nier an skriftstallarne. Och inot de tre man, - soin anses i litteraturen kraftigast kiiinpat för kvinnans likställighet ined inannen, Foiirier, Condorcet ocli Mill, ställer lian Srk \ vriglit, spinnniaskinens uppfiiinare,. Cartwriglit, iippfiniinreii af inaskinviifstolen, ocli Howe, soin uppfann syinaskinen. Och » livad Sverige anghr siitter Imii inot den biiste sheiiske litteriire kampen i iiai&amp;la afseende, liaii ni&amp; nu heta livad lian vill, en svensk iippfinuare, Gustaf de Laval, so111 genoiii iippfinningen af inasltiiiseparatorn ined ens förflyttat en ofantlig inassa arbete från Iiiishålleii till inejerieriia och diirigenoin gjort ett utoinordentligt viktigt inlagg till förinkii för kviniians frigörelse och Benlies likstiillighet ined maiineiia. fat ' nK c. Handledning i iiletodisk undervisiiing i kviiilig slöjd af Hulda I / 1~ncZin, ined SO teckningar af Ebba Carlin. Fritzes förlag. Sedan flera år tillbaka liar ett duktigt reforinarbete pigått inom den kvinliga slöjdundervisiiingen i Stocklioli~ls folkskolor. Arbetet - har krönts med ovanlig frarngiing. X a n liar nämligen kommit diishan, att undervisningen icke blott ä r inös stergill, ii taii liimna~ de biista möjliga resultat. Själen i detta reformarbete a r slöjdinspektrisen vid näniiida skolor, fröken Hzdt7n Lundin.
efter 20 R:dr för hvardera, böta 3,180 R:dr, en tredjedel till Kronan och två tredjedelar till Klein; äfvensom Lagmannen, för det han å ett lill Canzlisten Sjökrona utlemnadt Utslag, som, jemte tillhörande afskrift, bordt lösas såsom ett ark med 36 sk., påtecknat och uppburit lösen med En R:dr 6 sk., fälldes till 20 R:dr böter, att fördelas, såsom nyss nämndt är, emellan Kronan och Canzlisten Sjökronas rätts innehafvare; Och, jemte det Lagmannen ålades att återbära den obehörigen uppburna lösen och Sigill-afgift för de af ofvanberörda expeditioner, hvilka Kull, Klein och Sjökrona, i egenskap af parter, utlöst, samt ersätta afbörda vittnen för deras inställelse vid Domstolen; förordnades slutligen, det Lagmannen, vid saknad tillgång till de honom ådömda böter, utgö - ( 7 ) rande tillhopa Åttatusenfyrahundra Riksdaler Banco, i stället skulle, enligt' 5 Cap. 4 § StraffBalken, undergå Tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd i Malmö Länshäckte. Dock är detta mål, i följd af Lagmannen Hoffmans underdåniga besvär öfver HofRättens Utslag, ännu beroende på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning. Uti en den 1 April i833 till Justitise-Ombudsmannen ingifven skrift, hade åtskillige fordringsägare uti aflidne Handlanden J. Deckers vid RådstufvuRätten i Hernösand då anliängiga Konkurssak klagat deröfver, att detta mål, uti hvilket inställelsedagen infallit redan den 7 Februari 1831 , sedermera, ehuru något hinder, klaganderne veterligen, för Domstolen ej mött, icke blifvit med slut afhulpet, samt derjemte anhållit, det RådstufvuRätten måtte antydas, att skyndsamligen företaga berörde mål till afgörande.
Fem tjenstemän uti den föreslagna nya Aflönings-Staten äro uppförde lill lägre lönebelopp, än de, på grund af innehafvande Con slitulorial, ega att åtnjuta, har Utskottet ansett billigheten fordra, att desse tjenstemän på Indragnings-Staten få uppbära löne-skillnaden, intilldess de varda befordrade eller på annat sätt afgå, då ofvan upptagne belopp genast komma att för Banken besparas; Och får Utskottet i afseende på Kamereraren Wäsström hänvisa lill det af Utskottet under N:o 41 af" 16 Banco-Utskollets Betänkande, N.-o 44. gifna Utlåtande, deruti Utskottet tillstyrkt, att bemälde Wäsström måtte, intill befordran eller afgång, få på Indragnings-Stat uppbära berörde löneskillnad 38o R:dr 13:co. Öfrige på nyssberörde Stat upptagne Ordinarie och Extra Ordinarie tjenstemän hafva ännu icke kunnat i uppkomne ledigheter användas. Bokhållarne Schös och Fahnehjelm samt Actuarien Schröderheim, hvilkas befattningar, till följd af den nya organisationen, blifvit indragne, äro alla försedde med Fullmagter å de af dem innehafde tjenster, hvadan ock desse personer icke lära kunna, emot deras vilja, tvingas att emottaga någon af nuvarande tjenste-befattningar, såvida icke denna befattning, i afseende på göromålens omfång och beskaffenhet, motsvarar den, hvarå de ega fallmagt. Och äro bemälde öfvertalige tjenstemän emedlertid eller intilldess de på annat sätt afgå, på Indragnings-Staten upptagne till den lön å Stat, som de på grund af innehafvande Fullmagter uppbära. Under förutsättning, att Rikets Ständer bifalla, hvad Utskottet uti Utlåtandet N:o 42, i anledning af Revisoren C. G.
Stiaj:t berent aftåtna ttnberbåniga ffrifmetfe Btifmit aitförbt. § 63. 3 fråga om fåttct för ftåmniitgö belgifmattbe åt Byalag, flifteStag etter annan biitif famfåltigtjct tjafme Söi, för Söår bet, Beftntat en författning af ben tpbetfe, font företontmer i Söår, tneb anmåtatt Båront, bett 26 fifttibne Stngnfti titt Jvongt. 9Jtaj:t aftåtna ttnberbåniga ffrifmetfe. § 64. Söi B af me, för Söår bet, tneb upptjåfmanbe af Äottgl. Sorefmet beit 2 Stovern* Ber 1759, Beftntat ben förtäring af 16 taft. 4 § 9iåttegång§*S3atfen, att part, font unbertåtit att för bomaren gtfma tittfånna mifjnöje öfmer befi Beftut i an* 72 tftif öbagb-33eflut 1863. Xebittng af någon fåbatt intoänbnittg, font t famnta § fägb, ide berigenom är Be Majit t unberbånigBet anmält. § 65. Söt Bnftoe, för 2öår bet, Beffutat en författning af nebatt anförba innehåll: Majit i uttberbå* nigBet anrnätt. § 66. ©eban fongt. Majit tädtb titt £)fj öftoertentna förftag titt ttt) ©jötag, men SBi funnit betta förftag ide funna af £)fj oföränbrabt atttagab, Bnftoe 3®t, för SBår bet, Beffutat en Sjötåg af fåbatt tiibetfe, forn förefomttter i bet förftag bertitt, t;loit* fet åtfötjt 5Sår ben 20 9toöemBer inneioaranbe år i betta ättttte titt fongt.
Eller bokens final, det i natt och mörker frambrusande tåget, hvars förare i vansinnig strid ramlat af och krossats under hjulen och hvars vagnar äro fyllda med soldater, som druckna och sjungande draga till kriget — är det icke snarare ett präktigt poem, än den anständiga prosaiska afslutningen af en naturalistisk roman? Utan förare, framdrifven af en mekanisk kraft brusar det fram i mörkret — station efter station passeras i vanvettig fart — telegrafen är i vildt brådskande verksamhet — tjenstemännen äro vilsna och villrådiga — ingen mensklig makt kan stoppa den rasande fantomen — framåt går det, evigt framåt med alltjämt stigande hastighet — mot det obekanta, allt under, det de druckna soldaterna i sin slöa lustighet glädja sig åt farten och sjunga patriotiska sånger. Det är kejsardömets Frankrike som oemotståndligt, värnlöst ocli □tan ledare framdrifves mot obekanta öden i den nyss började kampen för sin tillvaro och det är prologen till Zolas nästa roman, hvilken som man vet skall ha kriget till ämne. Det är ståtligt och gripande skildradt — ett verkligt poem, fullt af lyrisk kraft och dramatisk åskådlighet. Men skall detta, skall öfverhufvud hela denna bok vara naturalism, sannerligen då äro också Victor Hugos » Notre Dame », HoiTmans » Teufels-elexir », då är » A stränge story » af Lytton Buhver ren oförfalskad naturalism. Det är icke på slump jag gripit dessa verk ur högen af romantiska diktningar. De föllo mig sjelfmant i tankarna under låsningen af Zolas bok. Detta må förefalla dem sällsamt, hvilka vant sig att betrakta naturalismens stormästare som romantikensargaste fiende. Hans frändskap med romantiken år ju annars, om ock med beklagande, erkänd af honom sjelf samt som jag tror stundom framhållen af kommentatorer och jag vill genom några jämförelser söka visa att jag haft rätt att nämna de ofvan anförda författarne. Frändskapen med Viktor Hugo är så i ögonen fallande, att den knappt behöfver påpekas.
Den har funnits äfven i öfriga Europeiska länder, grundad hufvudsakligen på det föreställningssätt om judarne, som deras ställning till den kristna trosläran och dess stiftare naturligt nog skulle hos de kristna väcka och underhålla, så länge känslan al den egna religionens värde och helgden af dess sanning sökte ett uttryck i det tillbakasättande eller det förtryck, som man kunde bringa öfver dem, hvilka nekade att erkänna samma läras sanning och att på samma trosväg söka saligheten. En renare uppfattning af den kristna lärans anda, en mera upphöjd åsigt om den väg, hvarpå denna lärn bör framgå och vinna utbredning, har det varit förbehållet att äfven åt judarne bereda inom den kristna verlden erkännande af deras menniskovärde och ett mer eller mindre fullständigt upptagande såsom medborgare i de särskilda samhällen de tillhöra. Den första författning, som här i landet gal judarne rätt till besättning och en tryggad tillvaro är samtidig med den friare religions-utöfning, som under konung Gustaf III:s regering blef främmande religions-förvandter medgifven. Under den lid, som derefter förflutit, hafva i de flesta Europeiska stater judarne antingen fått intaga samma ställning, som öfrige infödde, eller åtminstone sett sina rättigheter väsendt - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande X:o 117. 3 hgt förökade. Dessa förändringar hafva stalt i sammanhang med de politiska rörelser, hvilka under nämnda lid i Europa inträffat och med yrkandet på religiös frihet, som under samma tid i (lera Europas länder vunnit mer och mer afseende. Då erfarenheten i de länder, der större rättigheter blifvit judarne medgifne, icke lemnat fog till missnöje med den gjorda förändringen, synes nu, dä större religiös frihet äfven af Sveriges lagstiftande myndigheter blifvit medgifven, tiden vara inne att utvidga de alltför trånga gränser, inom hvilka de Svenska mosaiske trosbekännarne hittills sett sin verksamhet stängd.
Och skall öfvergifva Israel, för Jerobeams synds skull, hvilken syndat hafver och kommit Israel till att synda. Och Jerobeams hustru stod upp, gick, och kom till Thirza; och då hon kom till tröskelen åt huset, blef pilten död. Och de begrofvo honom, och hele Israel begreto honom, efter Herrans ord, som han genom sin tjenare Propheten Ahia talat hade. Hvad mer om Jerobeam sägandes är, huru han stridde och regerade, si, det är skrifvet i Israels Konungars Chrönico. Tiden, som Jerobeam regerade, var tu och tjugu år; och han af somnade med sina fäder. Och hans son Nadab vardt Konung i hans stad. Så var nu Rehabeam, Salomos son, Konung i Juda; ett och fyratio år gammal var Rehabeam, då han vardt Konung; och regerade i sjutton år i Jerusalem, i dem stadenom, som Herren utvalt hade utur alla Israels slägter, att han skulle sätta der sitt Namn uti. Hans moder het Naama, en Ammonitiska. Och Juda gjorde det ondt var för Herranom, och rette honom mera, än allt det deras fäder gjort hade, med deras synder som de gjorde. Ty de byggde sig också höjder, stodar och lundar, på alla höga backar, och under all grön trä. Och voro desslikes roffare i landena; och de gjorde all Hedningarnas styggelse, som Herren för Israels barn fördrifvit hade. Men i femte Konung Rehabeams åre drog Sisak, Konungen i Egypten, uppemot Jerusalem; Och tog ut de håfvor utu Herrans hus, och utu Konungshuset, och allt det som der tagas kunde; och tog alla gyldene sköldar, som Salomo hade göra låtit; I hvilkas stad Konung Rehabeam lät göra kopparsköldar, och befallde dem under de öfversta drabanternas hand, som dörrena vaktade för Konungshuset. Och så ofta Konungen gick in uti Herrans hus, båro drabanterna dem; och hade dem åter uti drabantakammaren igen.
Motsvara 47 och 48 §§ i Kommilterades förslag. § 48- Denna § innehåller samma stadganden som 49 § i Kommilterades förslag, endast, med den olikhet, att i afseende å sättet för anställande af val till leda möter af Taxerings-kommilté i städerne, utom Stockholm, enahanda stadgande införts, som för val af Berednings-ledarnöler blifvit föreslaget, alt nemligen dessa val skola ske inför Magistraten af de på sockenstämma röstberättigade och efter samma grund för rösträttens beräknande, som der är bestämd. § 46. Motsvarar § 30 i Kommilterades förslag, endast med den olikhet, att de i sista momentet omnämnde elektorer icke ovilkorligen behöfva utses på sockenstämma, hvadan nämnde ord i Utskottets förslag äro uteslutne. % 47. Med bibehållande i öfrigt af de uti 51 § af Kommilterades förslag intagna föreskrifter, har i denna g blifvit stadgadt, dels att för valbarhet att vara leda mot i Taxerings-kommilté blott erfordras ali inom taxerings-distriktet hafva un - Rem l In in f/s-Ut skot tels Betänkande. M 20. 57 der nästföregångna Sr utiijort allman bevillning efter 2:dra artikeln, d>‘ls att vid valet bör tillses, att, så vidt möjligt är, sS väl fastighetsegare som näringsidkare oell löntagare komma att i Kommittéen ega säte och stämma. Motsvarar § 52 i Kommitlerades förslag. § 49. Af de vid Taxerings-förrätlningarne biträdande tjenstemän har endast kronoombudet ansetts böra tilläggas anmärknings-skvldighet i de fall Taxerings-kommittéen skulle finnas icke iakttaga Bevillnings-stadgans föreskrifter eller verkställa taxeringen i öfverensstämmelse med upplysta och bestyrkta förhällanden. 1 öfrigt är § hufvudsakligen lika med 55 § i Kommitterades förslag. §§ SO—63 äro lika med §§ 54—67 uti Kommitlerades förslag, endast med ett par mindre viisendtliga tillägg vid slutet af 55 och 63 §§ i Utskottets förslag.