Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå ytterligare anförda skäl , har kammarrätts-rådet Sylvander sedermera hos Kongl. MajU i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t måtte hos Rikets näslsamraanträdande Ständer föreslå hans befiielse från den honom påförda ersättningen, samt i nåder tillåta, att summan, intilldes frågan blir slutligen afgjord, måtte få i räkenskaperna balanceras; och har Kongl. MajU, sedan Dess förvaltning af sjöärenderna samt Dess och rikets kammar-rätt under 30 December 1846 underdånigt utlåtande i ämnet afgifvit, i öfverensstämmelse med hvad dessa embetsverk i undeidånighet föreslagit och hemställt, samt uppå flera i den underdåniga ansökningen förekommande Ömande omständigheter, den 9 Februari innevarande år, i nåder bifallit, att, i likhet med hvad andra sökande någongång vederfarits, handlingarna i målet till Rikets Ständer öfverlemnas, för att om det kammarrådet Sylvander ådömda beloppets afskrifning sig yttra, hvaremedlerlid samma belopp tillsvidare kommer att uti kronans räkenskaper balanceras; och lemnar Kong!.’ MajU härmedelst nu verkställighet åt förenämnda Dess nådiga beslut, jemte det de ifrågavarande Kongl, Maj.Is Nid. Skrifvelse, N.o 27. 3 handlingarna härhos meddelas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. A. Gyllengranat. Stormägtigstej Allernddigste Konung! Hos Eders Kongl. Maj:t har förre landskamereraren, kammarrätls-rådet G. Sylvander, uti iogifven ansökning, underdånigst anhållit, att, ehuru Edets Kongl. Maj:t, under den 1 Oktober 184-5, i Nåder förklarat
Företogs till pröfning BancoUtskottets den 1 dennes under N:o 52 afgifne, samt den i3 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående Bankens till utlåning i discontväg anslagne fonder, och deras disposition intill nästa Riksdag. Herr Tham, Wolrath: Under åberopande af hvad jag på förmiddagen anfört, får jag nu först anmärka, såsom oriktigt, alt BancoUtskottet borttagit den halfva mil - Den 27 Julii e. rrc lion, som vid i8a3 års Riksdag anslogs till beläning af allmänna papper och documenter. Det skäl, Utskottet i Betänkandet N:o 53 anfört, att Canal-actier skulle vara mindre säkra, kan jag icke godkänna; ty om med hypotheket förenas personel borgen, måste dessa papper blifva lika säkra, som alla reverser på namn. Jag finner det obilligt, att icke tillåta innehafvarne af dylika actier, att göra åtminstone en sjettedel af sina deri nedlagda capitaler användbar; och jag finner detta så mycket obilligare, som BancoFullmägtige, då 1827 års Revisorer gjorde anmärkning emot Canal-actierncs beläning, upplyste, att Disconten derpå icke gjort någon förlust. Då således personel borgen tillika erbjudes, anser jag det både obilligt och orättvist att beröfva dem, som i dessa actier nedlagt 3 å 4 millioner, tillfälle att på något sätt begagna dem. Jag tror icke, alt någon medborgare bör uteslutas från lånerättigheten, utan att alla böra behandlas lika. — För öfrigt bestrider jag förslaget, att höja Discont-räntan från 5 till 6 procent. Ty jag ser icke uti räntans nedsättning orsaken till det större tilloppet; kanske har detta lockat till ett och annat procentare-lån i Stockholm, men icke i landsorterna.
Kungörelsen den 4 Maj 1827 i förevarande ämne gifria bestämmelser, vill i stället härmed föreslå Rikets Ständer, att de kostnader, som fordras för verkställighet af laga skifte å boställen och af sådant skifte blifva en följd samt nu åligga boställenas innehafvare och enligt ofvanåberopade Kungörelse på tjugu års tid fördelas, ma utgå af statsmedel i hvad civila och militära boställen angår, samt i afseende å ecklesiastika boställen gäldas af vederbörande kyrkor eller församlingar, äfvensom att såväl dessa kostnader, sorn de, hvilka redan nu 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 36. åligga statsverket för landtmäteriförrättningar, må, enär sammanlagda beloppet icke på förband kan bestämmas, utgå från förslagsanslagen till reseoch traktamentspenningar och anordnas å samma anslag till den hufvudtitel, hvarunder det boställe, som undergår skifte, anses böra. De frågan rörande handlingar komma att tillhandahållas vederbörande Utskott; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd oph ynnest städse välbevågen. C AIIL. G. Lagerstråle. Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 10 November 1865, Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden : Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle, uppläste till justering följande i enlighet med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut uppsatta förslag till nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen : l:o angående förändring i gällande bestämmelser om godtgörandet af kostnader vid laga skifte å boställe; Och behagade Kongl.
Ingen kan väl förneka olägenheten deraf, att en lärare omgifves af en allt för talrik lärjungekrets, och om man vill stadga en begränsning i detta afseende, så förefaller det mig, att man, vid densammas bestämmande, icke kan få någon bättre ledning, än den Utskrt haft, enär inom Utsk:t funnos flera utmärkta lärareförmågor, icke allenast motionären sjelf, utan äfven åtskilliga andra, och dessa hafva ansett, att 30 vore det högsta antal, som en lärare kunde sköta. Gr. Mörner torde märka, att älven i denna punkt förekommer i (Jtsk:ts hemställan orden: »i allmänhet. Man kan visserligen, på sätt Gr. Mörner yttrat, tvista om den af Utsk:t uppställda sillra, men, om man vill bestämma en siffra, så tror jag, att den af ötsk:t föreslagna är den lämpligaste, och, när ett sådant stadgande, som det ifrågav:de, skulle vara mera betryggande, för att ett normalt förhållande iakttages, än den nu gällande föreskriften, som Gr. Mörner åberopat, så vågar jag tro, att Utsk:ts förslag har företrädet. Att döma af alla de motioner, som vid riksdagens början väcktes i detta ämne, och af alla de klagomål, som lålit höra sig öfver olägenheter vid våra läroverk, torde det väl vara skäl att man gjorde någonting för dessas afhjelpande. Jag tror, att Utsk:t gatt mycket moderat till väga med tillstyrkande af förändringar i detta afseende, och anhåller om bifall till denna punkt af Betänk:t. Gr. Sparre: Den siste värde talaren har sagt, att man visserligen kan tvista om siffran, men att, om man ville bestämma en siffra, 30 vore den rätta. Frågan är just, om man bör besluta sig för en siffra. Jag för min del instämmer med Gr. Mörner deruti, alt det icke tillkommer R. Sl:r att reglementera. Enligt min tanke bör man i allmänhet i fråga om undervisning reglementera så litet som möjligt.
De hästar med hvilka skjutsen från dem utgöres, tillhöra dels gästgifvarne sjelfve och dels de gäslgifvaregårdarne underlagde reservskjuts-hemman; sammanräknade hästantalet vid alla gästgifverierne uppgår till 2,662. Efter approximativ beräkning kan antagas, att minst 60,000 hästar från alla gästgifvaregårdarne årligen uppbådas till skjutsning, och om afståndet emellan skjutsstationerne öfver hufvud taget, anses vara en och en half mil, så skulle, efter nu gällande taxa, den hästlega, som inflyter till gästgifverioch reserv-skjulslagen, årligen utgöra omkring 3o,ooo R:dr Banko, hvilket blefve för hvarje skjutshäst omkring 1 1 R:dr 32 sk. Men härmed är förhållandet likväl mycket olika vid ena eller andra gästgifveriet, ty sådane finnas, der trafiken af resande understundom är så stark, att 200 hästar och derutöfver månatligen utgå, hvaremot på andra gäslgifvaregårdar, belägne vid mindre befarna vägar, icke sällan handt, att under loppet af en månad ingen enda eller blott några få hästar begagnats. Det kunde väl lyckas, att, i förra fallet, eller der skjutshästarne ofta uppbådas, de skjutsande skulle i den dymedelst för dem uppkommande större inkomst af skjutsningen, finna en någorlunda motsvarande ersättning för hästunderhållet och besväret; men så är i allmänhet icke förhållandet, utan skjutsningsbesväret anses på de flesta ställen betungande i samma mån, som det oftare påkommer, och gästgifvaregårdar finnas, der reservskjuts-skjddige hemmansinnehafvare gerna lösa sig från detta åliggande, genom att till andra personer, som i stället åtaga sig skjutsningen, utbetala ända lill 16 R:dr 3a sk. R:gs för hvarje häst. Allmogens hästar äro i allmänhet små, och just i de trakter, der vägarne äro mäst backiga, händer oftast, att skjutshästarne äro magra och klena, lill följd af brist på tillräckligt foder.
Sorn tjenstgörings-ordningarna hafva till föremål att utstaka de bestämmande!], hvilka omförmälas i början af 166 §:n mom. lil. d.; har redaktionen blifvit förändrad, såsom al mom. 2 här ofvan inhemtas. Med fästadt afseende derå, dels alt Utskottet föreslagit förminskning af förlaget för belåning af jern, koppar m. fl. vågförda effekter samt tackjern lill Två millioner B:dr, och dels att beloppet af utestående lån i om förmälde låne-rörelse vid Låne-kontoret i Götheborg, under de sednare tio åren, mera sällan uppgått till 600,000 R:dr; har Utskottet till nämnde summa nedsatt det ät bemälde Låne-kontor anvisade kreditiv. Med allenast den förändring uti Mom. 1 af 167 §., att orden: »på säll 4 §., / morn. af Kongl. Maj:Is den 77 Maj 1814 utfärdade Nådiga Förordning, angående jernvräkeriel i Riket, föres kr ifv er,» utbytas mot orden: »i enlighet med gällande författningar, » hemställer Utskottet, att 167 och 168 §§. må bibehållas, af denna lydelse: 19:o. Morn. I. Tackjern, som, i enlighet med gällande författningar, är behörigen stämpladt och märkt samt upplagdt antingen å Stockholms tackjernsvåg, å vågen i Götheborg, eller öfriga inom riket befintliga jernvägar, hvilka äro försedda med vågmästare samt Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. 19 stå under tillsyn och ansvarighet af städernas magistrater, men ingalunda sådant tackjern, sorn förvaras i enskilde personers utom stadens våg befintliga bodar, må jemväl, mot aflemnande af behörig våg-attest, belånas af Banken i Stockholm och af Låne-kontoret i Götheborg, enligt den för hvardera utstakade distriktsfördelning.
Creutz gjorda framställ»ning». Betraktar man närmare dessa förslag, finner man dock att Läroverkskomitéens förslag afser införande vid undervisningen, icke allenast af väl valda psalmer, utan af ett alldeles nytt system. — Komitéen har nemi. i dess förslag omfattat den åsigten, att kristendomsundervisningen bör ställas hufvudsakligen på historisk grund. Derföre har den ock i de 3 första klasserna hänvisat på studium af Biblisk historia, Luthers lilla katekes uti smärre 168 Den 18 Augusti. afdelningar och nied mundtliga förklaringar, samt slutligen inlärande af valda bibelspråk och psalmer. Här är egentligen icke fråga om en inskränkning af den undervisning, som skall meddelas. — Detta synes dock Utsk:t hafva lagt till grund för sin argumentation. — Hvad man hufvudsakligen vill, är en förändring af det nuvule systemet att sätta i barnets hand en lärobok, upställd i frågor och svar, hvaraf följden icke kan blifva annat än en utanläxa. Då jag vid förra riksdagen väckte en motion i ämnet, afsåg jag och de som delade mina åsigter, till hvilkas antal jag kan räkna en stor del af Sveriges folkskolelärare, att på ett mera lefvande sätt än genom utanläsningen bibringa barnet kristendomskunskapen. En reservant, Hr D:r Rundgren, har, bland annat, anmärkt att han nu velat föreslå »såsom lag hvad som hitintills endast gällt »såsom praxis». Låtom oss tillse, huru det förhåller sig med den åsigten, äfvensom med den upgift, att Lindblomska katekesen icke skulle vara anbefalld, utan att dess bruk endast skulle vara beroende på praxis. K, M:s Nåd. Br. af d. 21 Juni 1810 meddelar dock om Lindbloms katekes följande föreskrift: »Denna förklaring »må till allmänt bruk hädanefter, såsom egentlig lärobok såväl vid »skolorna som i församlingarne, antagas och nyttjas» Ofvergår man derefter till K.
Konstitutions-Utskottet, som, i betraktande af hvad i frågan blifvit framstäldt, för sin del godkänt motionärens förslag, får på anförda skäl alltså till Rikets Höglofl. Ständers grundlagsenliga behandling öfverlemna följande förändråde lydelse af Riksdags-Ordningens 14 § lista mom. Hufvudstaden Stockholm välje tio riksdagsmän bland stadens borgare eller magistrats-personer. Valen böra förrättas af femtio elektorer, utsedde bland borgerskapet efter samma grunder, som stadens femtio äldste. Valbar till elektor eller riksdagsman af borgerskapet för Stockholm är den, som minst trenne år derstädes borgare varit och i årliga utskylder till staden minst fem riksdaler erlägger. Anm. Blifver det af Konstitutions-Utskottet uti dess Memorial N:o 7, jemnfördt med Memorialet N:o 10, framlagda förslag till åtskilliga ändringar i grundlagarne å nästföljande riksdag slutligen antaget, kommer ofvanstående förslag att förfalla. Stockholm den 25 Juli 1851. Ank. till Exp. Utsk. den 26 Juli 1851, kl. half 12 f. m. Memorial till Rikets Ständer, i anledning af äterremisserna af de uti Memorialet N:o 9 afgifna förslag till ändringar och tillägg i 28 § R. F. Konstitutions-Utskottet har, genom protokollsutdrag för den 12 och 15 Juli, erhållit del af Riks-ståndens beslut angående de af Utskottet uti Me - 4 Konstilutions-Utskotlets Memorial, Ni o 20. morialet N:o 9 afgifna förslag till åtskilliga ändringar och tillägg uti 28 § Regeringsformen, rörande dels behörigheten att i vissa embeten och tjenster anställa utländska män, dels naturalisation af utländningar. Utskottet har deraf inhemtat, att Ridderskapet och Adeln till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag bordlagt nämnda förslag; att Högvördige
Rörande vidare yrkandet, att ifrågavarande medel icke böra hos enskilde förvaras, utan i Läns-ränteriet deponeras, så, ehuru Konsistorium icke kan inse någon fara dervid att medel, då de icke uppgå till betydligare belopp, än ofvannämnde kontanta behållningar, förvaras af kassaförvaltaren, som ställt godkänd borgen för alla de medel, han om händér har, anser Konsistorium sin egen kassa-kista af smidt jern med 3 lås lemna lika säkert förvaringsrum för inneliggande medel som någonsin Läns-ränterierna, hvarest, såsom man stundom förspörjer, allmänna medel genom inbrott m. m. kunna gå förlorade, hvilket åter, Konsistorium veterligt, icke hittills inträffat med de uti Konsistoriernas vård varande allmänna medel. 40 — 314 — I anledning af anmärkningen rörande Nyköpings skolkassa, har Konsistorium infordrat Rektor Mag. J. F. Kjellborgs underdåniga förklaring i ämnet, och får densamma härjemte underdånigst bifoga. Med djupaste undersåtliga vördnad, nit och trohet framhärda att vara, Stormäktigste, Alle rn ådig ste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, JOH. GEZELIUS. LARS BROMAN. L. F. KUMLIN. C. F. LINDMAN. H. AMINSON. A. L. NORDWALL. Strengnäs Dom-kapitel den 25 Nov. 1857. J. E. Flodberg. Stormäktigste, Allernådigste Konung! I anledning af mig meddeladt transsumt af 1857 års Revisorers berättelse, angående granskning af stats-verkets och dertill hörande fonders förvaltning, samt Revisorernes i samma berättelse uttalade åsigt, att hvad af allmänna medel, till betydliga belopp, icke för nödvändiga utgifter erfordras måtte förräntas eller i Länsränteriet levereras, får jag, såsom förvaltare af Nyköpings Elementar-skolas kassor, härmed i underdånighet afgifva följande förklaring:
Föredrogs å nyo Stats-Utskottets Memorial, N:o 3<J2, i anledning af skiljaktig ga beslut inom Riks-Stlnden, i fråga om. förlängning af Arrende-Contractet på Starby Kungsgård för Majoren Vult von Steyern i och fann Preste-Ståndet, som vidblef sitt i ämnet redan fattade beslut, skäl att de föreslagna Voterings-propositionerna gilla. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats, samt Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N;o 94, i anledning af yrkad jemkning i den Provincen Skåne ålagda Ordinarie Rotering, blef detsamma, på grund af dervid gjorda an* märkningar, återremitteradt. Från Välloflige BorgareStåndet* S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, N o 65, rörande den så kallade Näringsfriheten, fann Borgare-Ståndet, som förut bifallit Utskottens Betänkande, N o 01, hvaruti underdånig Skrifyelse, angående utfärdande af de vid sista Riks-; PrQtUtdrag den 15 Pep ernber |829* $9 Riksdagen afgifna förslag till nya HandelsOch Handtverks-Ordningar blifvit afslyrkt, |nu godt att ifrågavarande Utlåtande afslå. S. D. Föredrogs å nyo följande Lagr samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut: skottens Utlåtanden: N:o C6j innehålland» förslag till jemkning uti Riks-Ståndens beslut ofver anmärkningarne vid Kongl. Maj.ts Nådiga Stadga om Skiftes-Verket i Riket af den 4 Maji ^827: Detta förslag blef af Ståndet för dess del godkändtj N:o 671 Jfted förslag till jemkning uti Riks-Ståndens beslut, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med Öfverlemnande af förslag till ny Prestvals-Förordning, godkändes; N Bih, till Rihs-St. ' Betänkandei
Domstol blifvit pröfvade vara föranledde genom Lotsens bristande skicklighet eller ock dess vårdslöshet, full ersättning bör tillkomma Godseller Fartygs-ägare af de medel, som inflyta i Lots-, Bäk-och Fyr-afgifter, eller dermed gemenskap egande fonder; vederbörande sedan obetaget, att hälla sig till den eller de, som till skadan vållande varit; i hvilket yttrande, flere af Vällofl. BorgareStåndets Ledamöter sig förenat. 2:0 Af Herr J. J. Kleman; deruti, med instämmande af Herr Ekerraans åsigter, föreslås det alternativa stadgande, att antingen den ovilkorliga förbindelsen för Skeppare att vid inoch utgående i hamn begagna Lots måtte upphöra, och Skepparen, då han med kännedom af farvattnet anser sig af Lotsmannabiträde ej vara i behof, berättigas att slikt biträde på eget ansvar och äfventyr sig afsäga, eller ock, derest 220 Stats -U tskottets skyldigheten att begagna Lots skulle qvarstå, att antingen vederbörande LotsDistrictsChefer, hvilkas vårdnad det tillhör, att inga andra än duglige, nycklre och pålitlige Lotsar anställas, eller ock Båk-ochLotsfonden måtte ställas i ansvarighet för gäldandet af all den förlust, som, genom felaktig och vårdslös lotsning, Skeppsoch Godsägare tillskyndas, så vidt Lotsens egendom till densammas gäldande ej förslår. 3:o Af Herr Jan Lamberg som, under förmodan, att många af de genom Lotsarnes vårdslöshet inträffande skeppsbrott förorsakas deraf, att Lotsarne äro illa löuta och att Lots-inrättningen ej lemnar någon uppmuntran för de Lotsar, som utmärka sig, hemställt att, till dess Lotsverket i det hela kunde förbättras, eller inrättas på ett sätt, som någorlunda nalkades likheten med den Norrska Lots-inrättningen, som vore af fördelaktigare beskaffenhet, sådane säkre och däckade båtar, som de Norrska Lotsarne begagna, måtte af Staten anskaffas, och, med straff för de försummelige Lotsarne, de åter af dem, som sina skyldigheter fullgöra, erhålla uppmuntran.
Några kände medlidande, andra vrede, andra åter sade sedan, att de i detta ögonblick varit till mods, som när en döende skall undfå den sista smörjeisen. Stefano kunde knappast andas. Han kände med ens, att han handlat mycket lättsinnigt och infört något i sitt hus, som aldrig skulle kunna utplånas, och att, om han hvarje vecka skulle hafva en sådan scen, skulle han i sin egen själ få ett helvete och blifva till åtlöje för hela staden. Han reste sig derför hastigt, och i det han enligt aftal följde Paolo ut, sade han: » Om I åter sätten eder fot öfver min trö- skel eller klappen på min dörr eller endast gån förbi mitt hus, skall jag låta piska eder af mitt folk, eller skall jag döda eder som en hund. » Ännu bäfvande och bländad utbrast Paolo: » Bryten I edert löfte? Tagen i lifvets ord åter? Akten eder! Då skall anblicken af henne ej bli eder förunnad; men jag skall se henne! » Stefano drog sin dolk och kastade den efter Paolo, dock utan att träffa honom. Då Stefano kom till baka in i rummet, hade qvinnorna lemnat det, och han återsåg ej sin hustru, förr än hon kom beslöjad ut för att med honom gå till kyrkan till vespern, aftonen före S:t Cecilias dag. Hon låg länge knä- böjande, så att de fleste lemnat kyrkan, innan hon slutat sin andakt. Men då gick hon raskt upp emot högaltaret, kastade sig ned på trappsteget och sade till den andlige, att hon vigde sig till Kristi brud. Stefano kunde intet uträtta häremot, utan måste gå ensam hem. Denna händelse omtalades mycket i Padua. Några sade, att Giovanna fattat sitt beslut, af harm öfver Stefano, som, genom att på sådana vilkor införa en främling i huset, visat, att han ej älskade henne högt nog eller på rätt sätt. Andra menade, att Giovanna alltid älskat Paolo och nu, då hon såg, att han älskade henne, ej ansåg det passande att längre vara en annan mans hustru. Vid den tid, då detta skedde, var Giovanna aderton år.
Afven har det blifvit yttradt , att Ridderskapet och Adeln härigenom skulle vara hindrad, att göra sådane ändringar uti Riddarhusordningens 51 §. som Ståndet skulle åstunda, och att de andra Stånden inblandat sig uti ett ämne, uti hvilket Ridderskapet och Adeln samt Konungen ensamme äga att besluta. Dervid får jag fästa uppmärksamheten på det skiljaktiga fortsättande i denna sak, att i allt, hvad som rörer Adelskap, tillhörer det alla 4 Stånden att tillse, det Riksdagsordningen ej ötverskrides, och då Grundlagen innehåller, att RiddarhusOidningen Den 27 October e, »A 411 lika med andra StåndsOrdningar skall vara i öfverensstämmelse med Grundlagen , sä lärer ingen förändring deruti kunna ske, som är i strid med Grundlagen, Jag har redan förut yttrat mig i detta ämne, och anser det således nu vara öfverflödigt. Jag får blott fästa uppmärksamheten deruppå, att något beslut öfver Utskottets Betan» kand® eller dess slutmening ej kan lagligen äga rum, ty det är Ständers beslut; rnen alldenstund frågan om tillägget ej innefattas i det svar ConstitutionsUtskottet gifvit på frågan, så anser jag att, om Ridderskapet och Adeln lägger Betänkandet till Handlingarne , förfaller all fråga om verkan af tillägget. Hans Excellence Herr Grefve af Pietter i stedt, Gustaf; Jag tror, att för bedömmande af ConstitutionsUtskottets Betänkande bör man något återgå till frågan, som föranledt detsamma, En värd Ledamot i detta Stånd väckte fråga om förändring i sättet för introduetioners beviljande. RiddarhusUtskottet yttrade sig , och ansåg att introduetioner, som förut skett mellan Riksdagar, nu borde ske endaät vid Riksdagar, och att denna förändring blott behöfde införas i instruetionen för RiddarhusDirectionen. Derpå yrkades proposition. LandtMarskalken ansåg, utan att bedömma saken, att förändringen borde i RiddarhusOrdningen införas.
N:o 8, om upphäfvande af Nedre och Öfre BorgRåtterne samt upphörande af RiksMarskalksEmbetets befattning med skuldfordringsmål. Af den 7 sistlidne Martil: N:o 10, angående väckt fråga om upphåf-j jg2 Den 7 April e. m. vande af de uti Kongl. Förordningen den 4 Maj 1778 stadgade böter för Rusthållares försummelse att, inom frenne månader från tillträdandet af en Rusthållsdel, erlägga den fastställda afgiften till Wadstena KrigsmanshusCassa. N;o 11, angående upphäfvande af förbudet uti i5 Cap. 2 §. Kyrkolagen, emot Kyrkomusiks begagnande under Fastelags-tiden. Af den 10 sistlidne Mars: * N:o 12, angående upphörande af stadgandet uti 4 Cap. 2 §. JordaRalken om handsträckning vid fastighets köp i Staden. N:o i5, angående förändring af tiden för SommarTingens förrättande. Frän Allmänna Besvärsoch OeconomiUtskottet: Af den 8 sistlidne Mars: N:o 5, angående upphörande af den anstalt, att i officiella Tidningen införa kungörelser om ledige Kyrkovaktare-tjenster. N:o 6, angående tidens förlängande för de allmänna utskyldernes erläggande. Af den 10 sistlidne Mars: N:o 7, angående yrkad befrielse för en del af Lindes Bergslag ifrån skyldigheten att ute - Deri 7 April e. ni, jcp Ideslutande afy ttra dess kohl-tillverkning till Vell ev ags Manu fact ur'Verk. N:o 8, om ändring i Kongl. KammarCollegii Circxdnir af den 51 Julii i8o:> i de delar, sorn angå FrälseBondes befrielse från skyldigIi otén att tour vis bestrida Fjerdingsmans-beFattningen. Nrö g, om utvidgad frihet till YäderJV^öiqvarnars uppbyggande m. nr. N;d lö, förande väckt