Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
23 genom den af motionären ifrågasatta befrielsen skulle tillskyndas lättnad framför jordegarne i omförmälde socknar samt dessutom, så vidt jordeboken och öfrige från Kongl. Kammar-kollegium erhållne upplysningar utvisa, den i motionen omförmälde byggnadsoch hägnads-skyldighet till Hushagen, som uppgifvits skola Ofvanbro-delen, utöfver berörde ett antal af 668 ^ utgörande dagsverken, åligga, är uti dessa dagsverken inbegripen, hemställer Utskottet, alt Erik Janssons ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande åter de af Kongl. Maj:t framställda förslag i och för upphörande af den nuvarande arbelsskyldigheten till nyssornförmälde krono-äng, Hushagen, i Stora Kopparbergs län, Öfverste-bostället Lilla Bjurum i Skaraborgs län samt åtskilliga, såsom boställen åt embetsman och det högre mililär-befälet anslagné kungsgårdar i Christianstads och Malmöhus län; så och enär förbindelsen att utgöra ifrågavarande onus in natura otvifvelaktig! måste menligt inverka på de dagsverks-skyldige hemmanens jordbruk, och lindring förut medgifvits i dagsverks-skyidigheten till Kronans behållna egendomar samt Rikets Ständer redan vid 1840 och 1841 årens riksdag, med förklarande, att de ansågo rättvisa och billighet fordra, det enahanda lättnad bereddes den del af allmogen, som var underkastad dagsverks-skyldighet till boställen och löningshemman, för deras del beslutat, att åliggandet att denna skyldighet in natura utgöra skulle för framtiden upphöra; och härtill kommer, att för åvägabringande af förändringen med arbelsskyldigheten till Hushagen, enligt Kongl. Majrts nådiga förslag, någon uppoffring å Statens sida icke blifvit ifrågaställd; att den för upphörande af dagsverks-skyidigheten till Lilla Bjurum föreslagna ersättningen icke blifvit beräknad högre än lill dagsverkenas uppskattade värde, med olvannämnde afdrag, samt i den nådiga Propositionen Kongl.
Fem Procents ränta är i Stadens närvarande förlägenhet för hög, och återbetalnings-tiden alltför oviss då den af kommande Ständer skall bestämmas. Villkoret äf Magistratens och Borgerskapets borgen en för alla och alla för en, är, med sådane ovisse afbetalnings-tider afskräckande, och. om Rikets-Högloft. Ständer icke skulle täckas, att, jemte beviljandet af Dånet, lämpa vilkoren för Ränta och återbetalnings-sättet efter Kongl. Maj.-ts Nådiga Förslag, inser jag alldeles icke, att det af Staden kan begagnas, och då lärer ingen räddning gifvas för dess fullkomliga undergång. Hvad andra Orter skola erfara såsom följd af detta olyckliga Samhälles upplösning borde efter min tanka icke glömmas i beräkningen, och den tid torde komma då man skall finna det af ett allmänt interesse, att upprätthålla denna Stad, men då det är för s’ent. Denna min Reservation anhåller jag måtte få åtfölja Betänkandet till Respeetive Riks-Stånden. Riksens Högloft. Stunders Banko - Utskotts Betänkande, i anledning af StatsUtskottets Förslag, rörande Förskott 654 BankoUtskottets Betänkandenl frän Banken till inlösen af KrigsCommittéens Invisningar. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln, Hög-vördige Preste-Står)det samt Hedervärde BondeStåndet liar, under den 3:dje och 5:te innevaran* de Månad, blifvit till Banco - Utskottet remitteradt, Högloft.
Saltpetter-anstalteme höra vara sorn de nu äro, böra de allt framgent så förblifva, utan all ändring, på det art till Saltpetters-Närmgens förkofran , dp Gärdsky Idige, som loaala förhållanden och saknad tillgång till Saltpefter-Sjudare, hindra att sjelfve tillverka Saltpetter, må kunna tvingas 3tt betala dubbelt mera än Saltpetter i andra Länder kostar, för hvilket stora föremål alltså aila, emot tvångs-lagar, varande principer af billighet och rättvisa böra gifva vika. Utskottet hade deremot, utan att rubba den grundsats , jag godkänner, att nemligen Salrpetter-tillverknirgen bör uppmuntras, kunnat förklara, att, sedan på Saltpetters-gärdskyldi» ges bekostnad, en Fond af emellan 3 3400,000 R;dr blifvit samlad , var det så mycket mera billigt att de blifva i sådana utgifter lindrade, sorn de i flere år betalt en alldeles oväntad hög Saltpetrers-afgifr, nästan till dubbelt belopp än andra Länders S.ålfp. tfer-pris och mera än fyra gånger högre än Saitpertcr gällde, dä Riksens Ständer densamma afgjften vid *000 ätS Riksdag såsom obetydelig sig åtogo; och hada ett sådant medgifvande af Utskottet alldeles icke Städt 1 stridighet med ändamålet af Saltpetteis* Ränngétis uppmuntran, hdist Saltpettvts-Fon» 202 Den 4 April. dens tillgångar rikeligcn medgifva inköp af Salpetter till skäligt'pris af dem, som kunde äga sadan att afsätta och hvilken Fond blott i detta afseende i förening med de Gärdskyldiges föreslagne lindring, bör kunna användas.
Till stor öfverraskning för många mottog Kronberg den erbjudna utmärkelsen och lade sålunda sitt berömda namn i vågskålen till akademiens förmån, på samma gång han betog opponenterna allt hopp om någon medverkan i den strid, de — det blef allt mera uppenbart — skulle blifva nödsakade att föra. Efter denna vunna förstärkning kände sig akademien antagligen lättare till sinnes och kunde nu gripa sig an med att besvara opponenternas skrifvelse, och besvara den nekande. Akademien begagnade sig härvid hufvudsakligen af formela skäl, de i akademiens stadgar befintliga föreskrifter: att förelag om ändring i akademiens stadgar skall behandlas af en utaf akademien utsedd komité; samt att, derest inom akademien förslag väckes om ändring i stadgarne för akademiens läroverk, detta först skall behandlas af akademiens läroverksnämnd. På grund af dessa stadganden förklarade sig akademien hindrad att tillmötesgå opponenternas anhållan. Dessutom förklarade sig akademien icke gilla vissa punkter i den ofvannämnda promemorian och anmärkte ett par föga vigtiga oriktigheter i opponenternas skrifvelse. Uppenbart är emellertid, att om akademien velat visa tillmötesgående, hade den ingalunda behöft finna sig hindrad af dessa stadganden. Akademien kunde exempelvis hafva förklarat, att den sjelf vore benägen att tillsätta en komité af hälften akademici, hälften opponenter, och begärt att under hand få veta, af hvilka opponenterna önskade att der företrädas. Det lider föga tvifvel, att opponenterna gema skulle accepterat ett sådant förmedlingsförslag. Eller akademien kunde erbjudit sig att jemte opponenterna tillsätta en icke offkiel komité, hvarsförslag sedan iinge genomgå den reglementerade behandlingen. Så formalistiska hafva ej opponenterna * visat sig, att de icke skulle ansett äfven detta förslag tillfyllestgörande. Det vore lätt att iinna ännu andra sätt, hvarpå det hinder, stadgame före-gåfvos lägga i vägen för ett tillmötesgående, kunnat häfvas, men de anförda exemplen torde vara tillräckliga. Att akademien sjelf ej betraktade de formela hindren som afgörande synes dessutom framgå äfven deraf, att den — tant bien que mal — dessutom ansåg sig böra bifoga ett par realitetsskäl.
Jag är öf - Den 3 November e. m. vertygad, att nied den varma känsla, jag äger för fosterlandet och dess väl, beredde jag folket väsendtligare fördelar; tv det ur af mera vigt för fosterlandet att äga dem, som försvara folket mot ökade skatter, bekymmer och omsorg för sin utkomst, än dem, som vilja fylla förråden med gevär utan afseende på, om de göra folket belåtet med sin Styrelse och Representation. Jag kan icke dölja för oss sjelfva, att det endast är den moraliska kraften, som verkar, men att, der den saknas, ingenting skal1 kunna uträttas, man må äga förråden fyllda med huru mångå gevär som helst, elfer kläda soldaterna i de vackraste uniformer, ja, göra dem till Ryssar från topp till tå. llr af Dalström har förebrått mig, att jag icke nitälskar för landets försvar, att jag nemi. icke nitälskar för, att beväringen och armeen förses med gevär. Jag har sjelf yäckt den motion, att de medel, som finnas på ordinarie stat, framför allt måtte användas för gevären. Jag frågar då, om förebråelsen är rättvis. Då man besinnar, att genom indragning af hälften af Gardet till häst en tillgång beredes af 200,000 r:dr årligen, frågar jag, om det är rättvist att beskylla dem att icke nitälska för landets försvar, hvilka klandra Regeringens hushålluingssätt med de tillgångar, hon äger. Men det är den tactik, som här brukas och som Gen.adjutanten för Armeen äfven ganska skickligt använder, att man icke svarar på talet och icke bevisar, hvad man icke kan bevisa, nemi. att Regeringen hushållar, utan blott söker att slå omkring sig med vackra phraser öfver den rubrik, hvarom fråga är, utan alt svara på argumenterna i sjelfva saken. Jag fortfar att tillstyrka afslag till ifrågavar. anslag. Hr Crusenstolpe, Magn. Jac.: Jag har redanför ett par dagar sedan yttrat mig öfver frågan i sin helhet och skall derföre icke förlänga discussionen.
Slutligen, sedan General-majoren af Kléen, genom underdånigt memorial den 11 näsllidne Maj, hvilket blifvit till trycket befordradt för att Rikets Ständer tillställas, anmält det honom anförtrodda uppdrag i afseende på Musei-byggnaden vara fullgjordt och Kongl. Majit den 15 i samma månad i nåder anbefallt Ölverintendents-embetet att byggnaden, med hvad dertill hörer, i befintligt skick emottaga för att besörja vården och tillsynen deröfver, äfvensom utförandet af de arbeten för byggnadens vidare fullbordande, hvartill medel framdeles blefve anvisade, har bemälda Embete, efter anställd besigtning å byggnaden för utrönande, huruvida några ytterligare åtgärder för densammas slutliga fulländning kunde utöfver de redan verkställda eller af Komitéen föreslagna, vara af behofvet påkallade, inkommit till Kongl. Maj:t med underdånigt memorial af den 16 i denna månad, innefattande hemställan, att, i sammanhang med beredandet af anslag för de af Komiterade föreslagna inredningsmed flera åtgärder, erforderliga medel måtte i nåder anvisas för bekostande jemväl af följande arbeten och utgifter, nemligen: A. Byggnadsarbeten, såsom stensättning af källargolf, skiljcmurar och jerndörrar mellan källare, afsedda för olika behof, afputsning af stora vestibulens väggar, vindarnes förseende med golf och inre tak, två spiraltrappors uppdragande, på derför afsedda ställen, från källaren upp till vinden, terrasstrappor vid östra porten, rökför brännares anbringande på värme-apparaten och ombyggnad of dess pannmurar, provisionela betäckningar ä marmoroch paiketlgolfven samt marmortrapporna, putsningsoch slipningsarbeten å pelare med mera, tillsammans upptaget till en kostnad af R:dr 45,465: — B.
Denna Högsta Domstol tillkommer det äfven att upptaga och afgöra alla Ansökningar, alt Konungen må hryta Dom åter, som vunnit laga kraft, eller återställa laga tid, sora försuten är. §. 19. Inkomma till Konungen ifrån Domstolar och Embetsman förfrågningar om Lagens rätta mening i sådana fall, sorn till Domares åtgärd höra, äge ock Högsta Domstolen att de sålunda sökta förklaringar gifva. Uti fredstider skola de mai, som från Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning, uti Högsta Domstolen företagas och afgöras. Tvänne Mililär-personer af högre grad, dem Konungen härtill utser och förordnar, höra med Domare-jäf och ansvar, och utan särskildt arfvode, sådana mål i Högsta Domstolen öfvervara och deröfver rösta, dock må Domarenas antal icke öfverstiga Alta. Under krig förhålles härmed efter Krigs-Artik larne. hvilka fullgjort hvad Författningarne föreskrifva dem, som uli Domare-embeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. De kallas Juslitie-Råd och utgöra Konungens Högsta Domstol. §. 18. Denna Högsta Domstol tillkommer det äfven att upptaga och afgöra alla ansökningar, att Konungen må bryta dom åter, som vunnit laga kraft, eller återställa laga tid, som försuten är. §. 19. Inkomma till Konungen ifrån Domstolar och Einbetsmän förfrågningar om lagens rätta mening i sådana fall, som till Domares åtgärd höra, ege ock Högsta Domstolen att de sålunda sökta förklaringar gifva, §• 20- Uti fredstider skola de mål, som från Krigsdomstolarne dragas under Konungens pröfning, uti Högsta Domstolen företagas och afgöras. Tvänne militärpersoner af högre grad, dem Konungen härtill utser och förordnar, böra med Domarejäf och ansvar, och utan serskildt arfvode, sådana mål i Högsta Domstolen öfvervara och deröfver rösta, dock må Domarenas antal icke öfverstiga åtta. Under krig förhålles härmed efter Krigs-artiklarne. p o> X/ku •
Föredrogs ett Utdrag af det Hederwärda Bonde-Ständets Prot coll, innefattande Ständets beslut, att den af Riksdagsmannen soneson frän Blekinge wid förra Riksdagen wäckta, till Allmänna Be'wärsoch Oeconomirc-Utffottet remitterade,samt genom Riksens Ständers dä gifna bifall, titt Utffottets utlätande afgjorda, men i Riksdags-bestutet ej införda fräga, om stadfästelse ä Skattemäns genom 1789 ärs Kongl. Förordning om Skatteköp, wundne fria dispositions-rätt öfwer sina Hemmans stoa m. m., att delta mäl ffulle till Expeditons-Utffottet Lfwerlcinnas, för alt ra rum i beslutet för denna Riksdag; i lnvilket beslut Bonde-Ständct wönligen inbjuder de öfrige Ständen att deltaga. Efter inbemtade upplysningar att denna fräga wid sistledne Riksväg werkeligen warit af samtlige Riks-Ständen bifallen, ehuru den, förmodligen af förgätenhet, under den stora mängden af päffyndade expeditioner, icke kommit att i RiksdagS-beflutet införas, biträdde Högloflige Ridderskapet och Adeln uppå Herr Baron och Landt-Marskalkens proposition detta det Hederwärda Bonde-Ständets beflut. Upplästes det Hederwärda Bonde-Ständets Protocolls-Utdrag, af den 14 dennes, hwaruti, i anledning af Protocollet ballet wid sammanträdet af den Nämnd, som ägde att dömma huruwida Högste Domstolens samtelige Ledamöter gjort sig förtjente att i deras kall bibehällas, och hwaraf befunnits med 28 röster emot 19 wara afgjort det samtelige Ledamöterna ägde Riksens iständers förtroende, tillkännaglfweS Bonde-Ständets beflut, det skulle ExpeditionöU. skottet anmodas, att om samtelige bemälte Ledamöters bibehällande wid förtroendet, författa en underdänig anmälan t:ll Kongl. Maj:t.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det visserligen syntes nödigt, att punktvis företaga detta Betänk, till afgörande och att, i sammanhang med Utskis yttranden angide §§, äfven motsvarande förslag till förändrad redaktion pröfvades, men att dervid likväl torde vara nödvändigt att göra 2:ne särskildta förbehåll, nemi. att om Utskis första hemställan, pag. 5, som angick grunderna för bevillningen i dess helhet, återremitterades, icke de öfriga punkterna be liöfde - D eu 26 Mai s. 417 hofde punktvis förekomma, emedan, i sådant fall, återremiss måste beslutas vid hvarje punkt, och att i afseende på §§ 116 och 119, hvaröfver Utsk. yttrat sig på 2:ne ställen, propos. till bifall å redaktionen icke kunde framställas innan Utsk:s begge yttranden öfver dessa §§ blifvit af lt. o. Ad. pröfvade, hvadan Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om lt. o. Ad. bifölle att Utslcs Betänk., med dessa förbehåll, blefve punktvis till afgörande företaget. Ropades Ja. Härefter förekom: 1:sta punkten, innehållande hemställan, all de i åtskilliga motioner väckta förslag, om uphäfvandc af bevillning enl. t:sta och %:dra arlilclarne, [. n. må lemnäs utan afseende. Ilr Bildt, Knut: Jag har uti min Betänk, åtföljande reservation, hvilken igenfinnes pag. 1—4, yttrat, att, enl. mitt förmenande, Hr Stolpes motion ieke blifvit inom Utsk. behandlad med tillbörlig upmärksamhet. Då jag icke vill uppehålla discussionen med att uprepa de skäl, som här äro anförda, så inskränker jag mig till att begära återremiss i den syftning, som Hr Stolpes motion innehåller. Hr Adelborg, Anders Otto: Innan jag yttrar mig om det nu föredragna Betänk., torde det tillåtas mig att upläsa en reservation af Hr J.
9. i medel-tal årligen, anvisats på Besparingarne å anslaget för ArhReg:lene, och har äfven från Kronprinsens Hussar-Reg:te anspråk på dylikt understöd blifvit väckt och, med afseende pä derför anförde giltiga skäl, mäst från Reserverade Besparingar å 4:de HufvudTiteln beviljas. Af de anförde ziffer-upgifterne visar sig icke blott, alt i följd af de alltjemt stegrade prisen å lifs-förnödenheter, bidragen till Värfvade Arméens underhåll efter nu gällande, — men otillräckliga — spis-ordningar år efter år alltmer stigit, hvilket i ännu högre grad är förhållandet innevar:de år, utan ock, alt alla befintliga tillgångar, deribland anslaget lill Extra utgifter är den enda, egentligen ständiga, redan blifvit för ifrågavar:de ändamål så strängt anlitade, att de svårligen i längden blifva tillräckliga för uprätthållande af Reg:tenes mat-inrättningar enl. hittills följda utspisnings-grunder, — och således än mindre lill att uti dessa åstadkomma någon lill förbättring ledande ändring, som dock vore i alla hänseenden lika önskvärd som billig. Alt detta sistnämnde mål icke kan vinnas med nu af Utsk. föreslagne 10,000 H:dr årligen, är bäst och lättast insedt, om denna summa fördelas på Värfvade Arméens manskaps-styrka, som jag lill den ändan blott vill uplaga till 5,000 man, då det visar sig, ali 2 R:dr b:ko per man om året, är det som bestås till så väl jemnande af nuvande olika mat-portioner inom serskilta Reg:ten, som till dessas förbättiande i allmänhet till större qvantitet. Jag hemställer då, huru långt dessa 2 R.dr om året, eller något öfver 3 rst. om dagen, kunna förslå till sådant ändamål, enär vida större belopp kan komma att utgå endast i och för de vexlande års-prisen å de olika proviant-artiklarne.
Lagsamt Allm. llesv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande JW 14. 21 Delägare, som vid afgörande af de uti 1 .sta, 2:dra, 3:dje, 7:de, 9:de, IO:de, 1 lie och 12:16 punkterna i samma § uppräknade frågor etc. etc» I närmaste öfverensstämmelse härmed har Lars Guslaf Andersson föreslagit, »att, öfver hela riket, skogsmark, afmätt eller icke, må kunna vid delning af öfriga ägor uteslutas, såvida de flesta delägarne, hvilka områda hälften eller mera af sådan mark, derom öfverenskomma, eller, der tvist uppstår, vid pröfning i behörig ordning befinnes, att sådant ske kan, utan lidande för någon och utan hinder ellet mehn för skifte å öfriga ägor.» Vid den pröfning Utskottet egnat detta förslag, har Utskottet kommit till visshet derom, att den af motionärerne åsyftade förändring — den må nu till vägabringas på det af Herr Wahlbom föreslagna eller något annat sätt — i alla de fall, der delägare i ett skifte icke kunna enhälligt öfverenskomma, icke låter förena sig med den grundsatts, som icke allenast i skiftesförfattningarne utan äfven annorstädes i allmänna lagen ansetts böra göras gällande: att den bör hafva vitsord, som skifta vill. Att ingå i någon bevisning för riktigheten af denna satts torde vara alldeles öfverflödigt. Men Utskottet är äfven af olika mening med motionärerne i fråga derom, huruvida hushållning med skog bättre befrämjas derigenom, att densamma fördelas på lottägarne, än om han får förblifva samfälld.
Efter en kort indelning till - 508 Den 10 Oktober. styrker Utsk. derefter ”att indelta räntorna och tiondespannmålen må i den blifvande nya riksstaten, så till inkomster som utgifter upptagas i enlighet med hittills gällande grunder och till enahanda belopp, hvartill de vid 1845 års Statsreglering blifvit beräknade.” Med ett lätt hopp gä Utsk. dymedelst förbi det förut af tre Stånd fattade beslutet ang:de fastställandet af Statsregleringen först sedan skatteförenklingsfrågan blifvit afgjord. Jag vill icke nu uppehålla Ståndet med något mitt yttrande häröfver isynnerhet som jag icke deltagit i den föregående behandlingen af dessa ärender. Jag begagnar blott tillfället att öppet förklara, att hvad jag för min del åstnndar, är icke blott skatteförenkling, utan äfven skattejemkning, d. v. s. skatteminskning, enär jag såsom ägare af såväl säteri och frälse som kronoskattehemman vunnit den öfverlygelsen att en sådan åtgärd skulle vara ett af de kraftigaste medel till höjande af Svenska allmogens välstånd. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att få fästa den siste värde talarens uppmärksamhet vid 20 § Riksd.-ordn. hvilken lyder som följer: ”Den riksdagsman, som till riksdagen och de dervid förefallande rådslag sig i råttan tid ej inställer, äge ingen makt att tala ä de förut närvandes beslut. Gr. Mörner: Jag hemställer till Ståndet huruvida den upplästa §:n är tillämplig pä detta fall. De frågor jag vidrört stå i det närmaste sammanhang med de betänkm, som nu äro föredragne. Mitt förra yttrande gick ut på att visa, att dä StatsUtsk. aflåtit förberörde båda mein. i välment afsigt att reda den trassliga riksdagshärvan om skatteförenkling, och alt derigenom få slut på riksdagen, sä är följden dock att saken icke blifvit afgjord, utan frågan derom för denna riksdag tvärt afklippt. Dessa mem:r skola för en framtid qvarstå såsom bevis derom huru klena de skäl stundom äro, hvarigenom män med hufvud och förstånd låta öfvertyga sig.
Man tvistar om, huruvida den är att anse såsom en grundränta eller icke. Mig synes benämningen alldeles likgiltig, enär det ej kan bestridas att ifrågavrde onus hvilat på jordbruket sedan urminnes tid. Jag kan icke neka, så jordbrukare jag är, att jag anser jordbrukarens anspråk börjat stiga nog mycket på sednare tider; särskildt i afseende på förminskning af grundräntorne bör man ej förgäta att den så blygsamt ber amnda skatteförenklingen derjemte var en verklig nedsättning i grundräntan, hvilken, efter hvad gjorda uträkningar föranleda, torde belöpa sig till 20 å 25 rdr per mantal, eller ännu mera. der dagsverken till större mängd ingår i räntan Vid hvarje riksdag har under en följd af år jordbruket blifvit befriadt från någon tunga, och sednast vid förra riksdagen från soldatbeklädnaden och från fouragepnssevolancen. Man säger att det är ganska naturligt, att den resande betalar sin fortkomst. Om denna sats ock kan tillämpas i andra länder der större konkurrens är möjlig, måste den likväl anses grundfalsk uti vårt vidsträckta och folkfattiga fosterland, och vore det för öfrigt så, att samhället i sin mån icke hade någon olägenhet deraf att skjutslegan updrifves till ett oerhördt högt belopp, De ii H Juni f. bq. 15? skulle jag hafva vida mindre att deremot invända; men då'uppenbart är, att samhällets välbefinnande i väsendtlig mån heror deraf, att kommunikationsmedlen underlättas, så måste det äfven för delta samhälle vara af vigt att fortkomstsättet ej blir för dyrt. En talare har här yttrat, att Stockholm är ett ställe, der skjut* sen verkligen betalas af den resande till rätta värdet; men om man frågar åkaren, går han ej in derpå, och berodde det på honom att befria sig från denna skyldighet, skulle han icke underlåta att göra det. Skjutslega!) är dock 1 rdr 69 öre milen och ersättningen för ett par hästar, begagnade till exempel för 2 mil, gör verkligen alltså ett litet kapital.
Hvad angår Botgare-Ståndets beslut om beskrifningen af 2;dra, 3;dje och 4:de Classens redskap; så enär de trenne öfrige Stånden gillat Utskottens förslag i denna del, finna Utskotten Borgare-Ståndets serskilda mening härutinnan böra förfalla. Då samtlige Riks-Ståndens beslut sammanstämma deruti, att lösa balsar icke böra till någon redskap få begagnas, och Utskotten icke anse otjenlig!, att någon control emot missbruk deraf eger rum, hemställa Utskotten, om icke Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet skulle finna för godt att biträda de tvänne öfrige Ståndens beslut derom; men som Utskotten anse olämpligt att stadga ett ovillkorligt förbud emot lösa halsars innehafvande, föreslå Utskotten, att sista momentet af denna §. må erhålla följande lydelse: ”lösa halsar må icke lill någon redskap begagnas, och i följd deraf icke heller oförseglade innehafvas.” „4 §. Högv. Preste-Ståndet har gillat denna §., med det tillägg, att kopparslagare i köping bör åläggas samma skyldighet som för desse handtverkare i stad eger rum; och har Vällofl. Borgare-Ståndet beswtit den föreskrift böra iakttagas, att den, som tillverkar, reparerar eller förändrar bränvins - Bevilla.- Lagsamt Allm. Desv.- och Oreon.-Utsi Memorial N.-o i3. 9 brSnvinsredskap, skall derå utsätta sill namn och årtalet, när tillverkningen, reparationen eller förändringen skett; hvaremot de tvänne öfrige Stånden, utan förändring, antagit Utskottens förslag.