Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Femte Hufvud-Titel: V. 227, A. 227. — att förena sig uti Ridderskapets och Adelns beslut, rörande gemensamma öfverläggningar öfver Lag-Utskottets Betänkande N:o 21, angående religions-väsendet: V. 289, A. 290. — till Presteoch Borgare-Stånden, att instämma uti Ridderskapets och Adelns beslut om godkännande af Lag-Utskottets uti Betan - — I — 97 Betänkandet N:o 25, angående förändring i Kongl. Eörordnifigen den 4 Maj 1855 rörande handels-böeker öch handels-räkuingar, framlagda författhings-förslag: VI. 522, A. 522. Inbjudningar till Med-Ståndén från Höglofliga Kidderskapet och Adeln: — att förena sig i den af Ridderskapet oell Adelil beslutade redaklions-förändring af 2:dra momentet i Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 8, angående förändrad grund för uppskattning af bfänvins värde vid partihandel: VI. 523, A. 523. •— till Borgareoch Bonde-Stånden, att ihstliirirflä uti Ritldérskapets och Adelns beslut rörande lydelsen af §§:na 1, 2, 3, 4, 5, 20 och 30 af det i Lag-Utskottets Utlåtande N:o 39 intagna författningsförslag, angående mord, dråp och annan misshandel: VIII. 189, 190, 204. — att instämma i de från Utskottets förslag afvikande beslut, som Ridderskapet och Adeln fattat vid behandling af Sammansatta Bevillnirigs-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 11, ahgående vilkoren för försäljning af bränvin etc.
Tvertom nödgas jag, innan jag öfvergår till behandlingen af sak, i afseende på det formella ytterligare vördsamt förklara, att, med de åsigter om tillämpningen af 107 §:n hvarföre jag nu redogjort, jag ingalunda kan förena begreppet om nödvändigheten att observera en absolut demarcations-linie emellan ämnen för Riksrätts actioner enligt io6 5:0 och för tillämpning af 107 §:n Reg F:n , på sätt en och annan reservant inom Const.Utsk. gjort, och jag särskildt hört förfäktas i ett annat RiksStånd. Yäl är det sanni, att icke alla eller flera anmärkntr kunna blifva föremål för Riksrätls-actioner, än der bestämd öfverträdelse af lag ägt rum; men deraf följer icke, hvarken att de till Riksrätt hänskjutna ämnen äro undandragna RiksStms uppmärksamhet såsom motiver för deras beslut enligt 107 §:n, ej heller att någon anmärkn. skulle vara till sin natur så beskaffad, att den antingen bort föranleda till Riksrätt eller alldeles förfalla från uppmärksamhet enligt 107 §:n. Sådana meningar härflyta uppenbarligen från hvad jag anser en missuppfattning af grundlagens mening med 107 §:n, hvilken liar absolut ingenting att skaffa med juridiska qvalificationer, och derföre icke ens bestämdt leder till något aflägstiande från rådgifvare-embetét, emedan det alltid beror på Konungen, äfven efter Ständernes tind. anmälan, att, om han så tjenligt anser, bibehålla den eller dem, mot hvilka anmälan blifvit riktad. Då resultatet af 107 §:ns tillämpning icke kan anses vidare sträckt, än till en politisk protest mot Regerings-systfemet, derigenom uttalad att und. anmälan göres emot dess handhafvare — lemnande i öfrigt åt sin gilla ID c n i Juli c. ta. gäng det ansvar och stundom den ersättning, som vid juridisk behandling inför Riksrätt kan ådömmas; sä synes det väl föga rimligt att påstå, det beslutade laga åtal inför Riksrätt eller rättare de anmärkntr och upplysningar ur Statsråds-protocollerna, som föranledt dem, icke skulle vara goda skäl att considerera i afseende på bestämning af R.
Skulle likväl detta icke bifallas, samt sistnämnde 2:ne Riks-Stånd ej eller finna lämpligt förena sig med Ridderskapet och Adelil, torde Utskottet serskildt få afgifva det förslag till sammanjemkning eller votering, hvartill de ytterligare meddelande besluten kunna föranleda. Utskottets för öfrigt uti Utlåtandet Litt. C. uti efterföljande puncter afgifne yttranden och förslag, nemligen: a') Valten-communicationer: angående anslag till en Lärare vid Marieberg; usta, 2:dra och 3:dje puncterne, om anslag till upprensning af Råneå, Luleå och Piteå elfvar; 4:de puncten om dito af Umeå dito; 5:te — om dito till färga vid Weda; Bih. till R. St.
St. så glömske af sin pligt, så, jag vill icke säga äreförgätne, men förgätne af fäderneslandets lagar, af dess val och sina medborgares belägenhet och tillstånd, att de skulle erkänna denna skuld för Rikets, att de utan att det ringaste, långt mindre rätt, veta huru den tillkommit, skulle lättsinnigt bifalla dess afhetalande, att de, genom att boitkasta de tillgångar, som finnas, skulle vilja betunga sina medborgare med nya bördor utan all fäderneslandets väl det fordrade, att de skulle vilja rycka brödet från barnen och kasta del för hundarna; med lika rätt skulle han hafva kunnat pantsätta land och rike, en djerfhet, sorn, ifall den förra ej misslyckats, vi kanske hade snart fått erfara. Gr. Horn har uti sin reservation ansett, att så snart R. St. fått kunskap derom, att genom en ministers oredliga förvållande län blifvit upptagna och skulder gjoida uti den under hans förvaltning stående cassas namn, eller, såsom han uttrycker sig, ''StatsUtsk. kommit i tillfälle att för R. St. uppgifva beloppet af cabinettscassans brist, så borde R. St. erkänna dessa skulder såsom Rikets och anordna deras afbe talande, såvida icke Rikets värdighet, credit och trygghet skola äfventyras.” Mine herrar! jag vill ånyo erinra eder, att denna skuld är icke en gång med Ständernes vetskap, långt mindre med deras samtycke, tillkommen. Jag hemställer, om icke följden af ett erkännande af denna skuld skulle medföra motsatsen af hvad Gr. Horn säger sig åsyfta. R. St. skul le genom detta erkännande på en gång äfventyra Rikets credit och trygghet, Rikets och sin egen värdighet. Stadgandet uti 76 §:n Reg.Fin är enda villkoret för bibehållan - Den 27 Februari f. m. 6G7 det af Rikets credit. Nar detta stadgande öfverträdes, när det har blifvit af noll och intet välde, kan Riket icke mer aga någon credit. Det är just derigenom, att inga af Rikets skulder få undandragas offentligheten, som Rikets credit bibehålles.
N:o 4-5. öfver Riksd.fullm. från Örebro län Peter Pehrsons motion, att för de orter, der verkställigheten af utmätningar nu vore delad emellan kronofogde och bergsfogde, ändring häruti måtte förordnas, så att omförmälda befattning blott endera tillkommer; N:o 46. öfver väckta motioner, ang:de rättighet för Iäns »6 II. )3 g8 Den 5 November. män, nämndemän och fjerdingsman, eller den person, fordringsägaren eljest har förtroende till, att verkställa utmätningar ; N:o 47- öfver Puksd.fullm. Olof Olofssons från Östergöthland motion, ang:de vilkorliga utmätningsresolutioner; N:o 4^- öfver Hr G. A. Bruncronas motion om vissa lagbestämmelser, för att förekomma utmätningsmans tillgrepp och förskingring af utmätta medel; N:o 49- öfver Riksd.fullm. från Elfsborgs län, Anders Danielssons motion om annan fördelning än den, som nu äger rum, af försäljningsprovision för utmätt fastighet; N:o 5o. öfver Riksd.fullm. J. J. Rutbergs från Norrbottens län motion, att för kronoutskylder af fastighet, den ägaren till utskyldernas godtgörande afstår, vidare betalningsansvar icke må honom åligga; N:o 5i. öfver Riksd.fullm. från Calmar län, Nils Magnussons motion om bestämmande af viss tid för fullföljd af hos K. M:s Bef:h:de skedd lagsökning emot löftesman som borgat såsom för egen skuld; N:o 5i. öfver Riksd.fullm. från Skaraborgs län, Lars Larssons förslag till stadganden, rör:de tiden, inom hvilken utmätning bör verkställas, m. fl. hithörande frågor; N:o 55. öfver motioner om stadgande af skyldighet för gäldenär att, i brist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld; Dessa g betänktn blefvo af R. o. Ad. bifallna. Vidare föredrogs äfven LagUtskts betänk.
Frölich i afseende pä fördelningen af Representationen i tvenne kamrar, och vi skilja oss åt endast derutinnan, att Hr Gr. vill bibehålla både valrätten och valbarheten inom corporationerna, men jag endast den sednare. Hr v. Troil har emot principen af allmän valrätt erinrat, att om man skulle gå consequent till väga, kunde slutligen både qvinnor och inhyseshjon komma att välja folkombud. Detta är visserligen sannt; men jag förmodar, att hvarken den värde talaren sjelf, eller någon annan, skulle vilja utsträcka principen längre, än vårt samhällsskick och flera looo-åriga seder kunde medgifva. Alla dessa bestämmelser höra dessutom till förslaget i detail och kunna då först komma under öfverläggning. Jag upprepar, att frågan nu är om ingenting annat, än att emancipera folket undan coporatio nernas tvång och erkänna medborgares rätt att välja representant, utan det orimliga vilkor att tillhöra något visst Stånd. Om vi erkände detta, hade vi åtminstone gjort något för att tillfredsställa folkets fordringar. Om åter R. o. Ad., på sätt Gr. Frölich föreslagit, endast inskränkte sin egen representationsrätt genom val inom Ståndet, hade R. o. Ad. väl afsagt sig ett personligt prerogativ, men icke till förmån för folket, utan till förmån sannolikt för Regeringens inflytelser vid valen, att kunna från Ståndet utesluta afven de få ledamöter, som någon gång, ännu åtminstone, kunna inom dessa murar höja deras röster mot magtmissbruken och för folkets rättigheter. Mig förefaller det säled högst be synnerligt, om R. o. Ad. hellre skulle vilja göra denna concession, än att öfverlemna åt folket att sjelfständigt välja sådana riddersmän, hvilka satte sin ara uti att värdigt uppfylla ett allmänt förtroende. En Den i3 Octobcr f. m. En talare, Gr. Horn, har, om jag rätt fnttat lians yttrande i anledn. af de här framställda förslagen om allm. valrätt, förespeglat vådan af republikanska statsformer och synts föreställa sig, att de allm. valen slutligen skulle leda till detta mål. För min del får jag likväl på del högsta reservera mig emot en sådan åsyflning, emedan jag icke anser Europa, kanske på sekler, moget för en republikansk statsform.
I, anseende kil flera betänkligheter, som wid 15., §. ansagoS kunna upsla, skulle densamma hel och: hällen Kongl. Maj:k i underdånighet hemställas» 19. tz. asflogS. 21. H skulle kil Kongl. Mask i underdäsnighet hän skjutas, äfwensom hos Kongl. Maj:t i underdånighet skulle anmälas, ak, med undantAg för hwad i 2z. §. stadgas, ak förbud sjelf bör betala Skjulspenningarna, Ridderskaper och Zldeln til denna §. icke kunnat lemna sik tflstyrkande. H. an säg Höglofl. Ridderskapet och )ideln nödigt, ar för den skjutsande, som, längre än wederbör, uppehåller resande päwägen, m lika plikt af Z R:d. utsattes, ssm utt sam-. -429- Mia §. stadgas siv resande, hwikken körer fortare, ä„ efter hwatz nu söieffr.fwer är. 26. §.. biföll Högloft, Midderskapet och Adeln pä dek satt, ak ingen kar kaga skjuts längre än lil Gästgifware-garden, sa wida derom ej annorlunda öswerenskominaS 'kan; men c.c i widrigt fall Gästgifware är skyldig ar anchaffa >V»uis ti! de inom nästa hall b-lagua ställen. Dek öfriga i denna Z. skulle Kongl. Mains Rädiga omprSfwands underställas, ytterligare gjordes witz 27. §, den a»' märkning, ak alla de i Städerna wistande, som skttfkeligen reguirers hästar ti! nästa Gästgifware» d, höra niidfa skjuts ; och ändteligen orkades wid 2A. 8-, ar Gästgifware, om han ej äger Wägg-ur, d« han. likwäl bör stg förskaffa, är skyldig ak rätta sig efter henHresavdes klocka. Hwarjämke Högloft.
Ropades ja. +8 i) e ii 10 Ma rs f. ni. Anmäldes och bordlädes: StatsTJtsk:ts Utlåt. N:o 7 5, i anledn. af väckt fråga om anslags beviljande åt Adjunkten Magister O. Torell för en vetenskaplig resa till Norra Ishafvet; BankoUtsk:ts Memorial N:o 18, med förslag till vissa förändrade föreskrifter ang:de förvaltningen och utlåningen af Statslånefondens medel; samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts Betänk. N:o 37, i anledn. af väckta motioner rörande Sveriges och Noriges ömsesidiga förhållanden. Härefter anmälde sig och yttrade Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Då redan flere betänkanden, alla i och för sig vidlyftiga och berörande ämnen, hvilka torde behöfva genom längre diskussioner behandlas, finnas på föredragningslistan upförde, och man sål. icke kan veta, huruvida Ekon.Utsktts Utlåt, i den s. k. Norska frågan kan komma att bibehålla det rum på nämnde lista, som det nu kan få, får jag vördsamt anhålla att detta Utlåt, måtte sättas främst på föredragningslistan till nästa plenum. Detta förslag blef, uppå framställd propos., utaf R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Konst.Utsk:ts den 3 och 7 dennes bordlagde Memorial N:o 5, ang:de fullbordad grankning af de i StatsRådet förda Protokoll. Hr Gripenstedt, J o h. A u g.: Konst.Utsk:t har, efter granskning af de i StatsRådet förda protokoll under de sednast förflutna trenne åren, funnit Regeringens åtgärder i vissa upgifna fall, fyra till antalet, vara af den natur, att de böra för R. St:r anmälas.
Min mening varatt begära frågan hvilande, 02 D e u 4 April. intilldess LngUtsk:s betänk, lörtde lotterierna inkommit. Det är för alt slippa alt 2tne gånger få afhandla ungefär samma ämne, som jag gör denna framställning. Frih. Cederström: Jag får alldeles bestrida den af Hr Roos nu gjorda begäran att detta utlåt, skulle hvila, intilldess LagUtsk:s betänk., lörtde försäljning af utländska lottsedlar, inkommer. Det är visserligen icke för sjelfva saken, hvarom utlåt, egentligen handlar, som jag önskar, att det i nästa plenum matté till afgörande förekomma, utan .för den princip StalsUtskts majoritet framställt, att lotteriet, såsom varande för det närvar, att anse såsom en ordin, statsinkomst, skulle kunna borttagas endast genom Ständernes beslut, utan Konungens sanction. Ilr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i den af Ilr Roos gjorda framställning. Piopades nej. Vidare föredrogs SlatsUtskts den 28 sisth Mars e. m. på bordet lagda mern. JN':o 29, i anleda, af väckta motioner om rättighet för Hernösands stift alt för framtiden komma i åtnjutande af de 124 tunnor domkyrko-spanmål, som hitintills från nämnda stift till Upsala domkyrka utgått. Hr Dahlfelt, Cari Ludv.: Bå denna motion blifvit återlemnad, anhåller jag, att den malte remitteras till Ekon.- Ulsk., hvartill den egentligen hörer, och hvilket Ulsk. vid sisth riksdag frågan behandlat. StatsUtsk:* utlåtande K:o 29 blef af R. o. Ad. gilladt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag har ingen erinran alt göra mot det beslut R. o. Ad. fattat; men jag nödgas nu, såsom en gång förut, yttra den önskan, att del H. StatsUtsk. måtte uppställa sina propostr så, att man derpå kan svara ja eller nej. Sådan är icke denna framställning.
Kronohäktet i Alingsås: Genom Kongl. Majits den 13 April i8a5 i Nåder vidtagna Författning, att det i Alingsås varande transportfängelset skulle såsom allmänt Kronohäkte varda ansedt, hade ej allenast vunnits en stor besparing i kostnaden, som annars skolat åtgå för extra transporter emellan det afsides belägna Länshäktet i Wenersborg, till och ifrån Häradsfängelsena i flere Domsagor, af de fångar, som måst framoch återsändas, att undergå ransakningar eller ådömde straff, utan äfven uppkommit en betjrdlig lindring i de skjutsandes med fångtransporten förenade besvär. Men dessa fördelar, för det allmänna af högt värde, hade deremot ådragit fångarne enskildt lidande. Fånghusbyggnaden, afpassad och lämplig för ändamålet af blott transportfängelse vore, i sitt nuvarande skick, alldeles icke tillräcklig för den. beständiga och jemförelsevis större fångpersonalen, som afbidar ransakning eller dom, eller undergår ådömda fängelsestraff. Vid undersökning af denna byggnad, (hvilken till dimension och indelning beskrifves), hade visat sig, att det så kallade vattudrickningsrummet i öfra våningen är gemensamt för fångar af begge könen; att förhållandet är enahanda med det så kallade eldrummet i nedra våningen, såsom varande det enda hvarest ådömdt enkelt fängelsestraff lämpligen kunde verkställas, och blifver verkställdt; att de öfrige rummen N:s i, 2 oell 3, äro till areal oeh antal så ringa, att transportfångar och de, Som afbida ransakning eller dom, och hvilkas personal stundom uppgått till mera än iooo om året, icke kunna inrymmas utan mycken trängsel, men alldeles icke classificeras, och att de för fångarnes helsa menliga följder af denna trängsel ökas deraf, att rummen ej ega nödig höjd.
Uti föreslående yrkande och hufvudsakligen hvad angår upphöran - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 124. clet af Kammav-Collegii rätt att ändra markegångs-taxorne, hafva flere Ståndets ledamöter sig förenat; i sammanhang hvarmed föreslagits: af Petter Pehrsson från Jönköpings Län : att, då, vid markegångssättning, votering skall ega runi, sådan måtte ske i samma ordning som vid Riksdagar inom Rikets Ständers Utskott iagttages, eller så alt deputerade af Ridderskapet och Adelli rösta först, och Bonde-Ståndets deputerade sist. af G. Pettersson från Östergöthlands Län, alt då åtskilliga olägenheter vore förenade med liu gällande omröslningssält uti markegångssättningscomiteerne, effei* att Bonde-Ståndets Ledamöter rösta först, Utskottet måtte förslag till ett förändrad t omröstningssätt afgifva; och af Bengt Gudmundsson från Hallands Län: att, med upphäfvande af Kammar-Collegii rätt att ändra markegångs-prisen, ett annat forum måtte bestämmas, hos hvilket ändring kunde sökas uti deputerades för markegångssältningen beslut; varande, enligt Bengt Gudmundssons tanke, pröfnings-comitéerne härtill mest lämplige. Slutligen har motionären Anders Nilsson till sin motion gjort det tillägg och förtydligande, att afsigten med densamma vore den, att Kammar-Collegii rättighet, alt, utan klagan från räntegifvarnes sida, ändra markegångs-taxan, måtte upphöra; men att räntegifvarne ändock skulle ega, alt, om de dertill funne sig befogade, söka ändring uti den markegångssättning, som af Länens deputerade förrättas.
Det är af sådant skäl jag yrkar ett större belopp, och tror att det dubbla, långt ifrån att gifva något öfverskott, ej skulle räcka till att med de stipendier, som äro beslutade, förse ens en fjerdedel af D c n 18 Februari f. m. 379 de lärare-elever, hvilka under denna tid måste begagna undervisningen i seminarierna, i händelse R. o. Ad:s beslut skall gå i fullbordan. Under sådant förhållande vet jag ej om det kan vara skäl att på Riksstat uppföra detta anslag; det har tvertom synts mig mera lämpligt alt en summa af 18,000 r:dr blefve uppförd att utgå ifrån Riksg.cont., eller om summan likväl skulle uppföras i riksstat, densamma då åtminstone måtte bestämmas till 18,000 r:dr om året intill nasta riksdag, då det kommer att visa sig, huruvida summan för framtiden kan nedsättas. Hufvudsaken är, att ett tillräckligt antal skollärare må kunna danas, på det att R. St:s beslut ej må vara illusoriskt, utan alt det verkligen må ligga någon mening deruti. Hr Lefirén, Joh. Pehr: Jag har med mycken upp märksamhet följt Hr von Hohenhausens framställning, och önskar samma mål, som han, men af alla förslag att befordra det ändamål han åsyftar, finnes det, efter mitt förmenande, intet, som säkrare och på ett ordentligare sätt förer dit, än det, som Frih. Sprengtporten nyss framställt. Hr von Hohenhausen bar ej någon bättre allierad för att befordra detta mål, än Frih. Sprengtporten. Jag tillstyrker således bifall till Frih. Sprengtporten förslag, som i min tanke är det enklaste, och i alla afseenden lämpligaste sältet att anslå medel till sådana utgifter, hvilkas belopp ej kan på förhand b/sstämmas. Ilr von Hartmansdorff: Jag är förekommen af Hr Lefrén, och instämmer med honom, Jag vill dertill blott lägga, att sedan R. o. Ad. afslagit mitt förslag att höja stipendierna ända t. o. m. 100 r:dr, så äro de nu ej större, än Utskrn hemställt.
Denna opåkallade ömhet, hos Utsk., om varenskilta ekonomi tror jag icke behöfva besvaras på annat sätt, än redan blifvit gjordt i Frih. Paykulls reservation, hvartill kan läggas det yttrande i Hr Carlesons reservation, som rörer Adelns beskattning af egna ledamöter för detta ändamål, hvilken beskattning, icke allenast grundlagsvidrig till sin natur, äfven, genom sin ojemna fördelning, skulle blifva högst orättvis och betungande, enl. upgjorda beräkningar, Derefter säger Utsk., satt som de allrafleste medlemmarne af Adeln genom art' erhållit Adelskapet, kan det icke vara möjligt att alla bland så många besitta de egenskaper, som representant-kallet fordrar». Nå väl, detta är ju efter Utsk:s egen åsigt en fördel så tillvida, att derigenom säte oell stämma beredes dels för ättemän, dels för fullmägtige, hvilka möjligen kunna vara endera mera lämplige, eller ock mera intresserade, än en och annan hufvudman, uti att bevista Riksdagarne; och huru Utsk. på grund häraf kunnat komma till den märkvärdiga conclusion, att just genom denna frihet det måste inträffa, »att ej alla de, hvilka utöfva Adelig Riksdagsmannarätt, äro för densamma väl skickade», kan jag åtminstone icke begripa, lika litet, sorn jag erkänner uttrycket. Derefter uttalar Utsk. Den 16 Januari. 17 följ mide hårda förkastelsedom öfver de adelsmän, som f. n. infinna sig vid Riksdagarne: »Men då, å andra sidan, full frihet att bevista Riksmötet, eller icke, för en hvar eger rum, hander icke sällan, alt just de, som genom lyckliga själsegenskaper, sjelfständiga tänkesätt, erfarenhet och insigter företrädesvis skulle såsom representanter gagna, vid Riksdagarne saknas.» — D. v. s. i omvänd mening, att de ledamöter, som här infinna sig. elter Ut.skrs förmenande »icke sällan» skulle varn i saknad både af lyckliga själsegenskaper, i saknad af sjelfständiga tänkesätt, af erfarenhet och af insigter.
Stat tvid Kongl. Fanificarion mell innehafwer detzutom Befallningsmans Lönen ä Upsala Slott, som nu ej mer behöfwes, sä tycks venna senare lö. nen indragas till Staten nu genast. 4:0 Redan pä 1696 ärs Stat fanns Generali» tets Skaten, den har nu pä nägra är warit under indragning, i mohn af vacancen, sä att veras äro blott z:ne, som nu mera njuta lön ä densamma.—. Men som veste Herrar nu innehafwa wiva betydeligare löner ä andra Stater, sä torde denna besparing bchöfmas till lättnad af den cj obetydeliga Mtliiaira Indragnings Staren. Z:o Af Fortificarion, åtminstone hela Finska Brigaden och äfwen den Pommerske i fall Venna Province ej wid Freden skulle akerwinnas. Derigenom kunde uran Statens berydeliga gradation en liten Vel af Fällmätnings Corpsen bibehallaS, för ait wid framtida lyckligare tider kunna efter fullt behof förökas. j Alt mycket kunde tilläggas twlflar jag wist ej, men jag framför endast det, , som med full witzhet är i4zo Den 22 November. är mig bekant. Stockholm den iz November 1829. ^f. kl. O. lillieström. Lika lydande med dek af Herr Tapitainen och Riddaren /. klD. lilljeström lill Högloft. Slars Urslkottels Protocoll afgifne diciamcn, betygar >1. kröstelius. Under läsningen häraf tillkänna gaf Herr Landt» Marskalken, derhän wore kallad att upwagta Kongl. Main i anledning hwaraf han anförtrodde klubban ät Hans Excellence Herr Grefwe Lrabe. Sedan läsningen af Stats - Ulskottets Memorial blifwit fulländad, blef detsamma begärde pä bordel.