Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom har husbehofsbränning en — en rättighet, som endast åtföljer hemmantal i sednare tider i betydande mån bidragit till klyfningar och styckningar. Hvar och en, sorn vill idka denna rörelse, är nödsakad äga en hemmansdel. Sådana exempel äro ej sällsynta, att jordlotter inköpts för att genast plundra skogen och torfmåssen och medelst brännvinsbränning godtgöra sig för inköpssumman. När nu dessa hemmansdelar äro så små, att på dem ej någon ladugård kan finnas, att ej en gång nödige dragare till jordens skötsel kunna födas, och biförtjenster saknas; så står beviset fast, att productionen i samma mån måste minskas, hemmansdelarne till sina verkliga värden slutligen aftaga och de fattiges antal deremot okas. Sådant är förhållandet i en stor del af Skåne genom den öfverdrifna hemmansklyfningen. Hr Ribbing, Arvid: Jag skulle också vilja anföra något i anleda, af detta betänk., men då jag, lika med Hr von Rosen, är ledamot af ett utaf de Utsk., som afgifvit betänk., och således har tillfälle att inom Utskm ej allenast göra de åsigter gällande,' som skulle kunna innefatta anmärkntr emot Utskms betänk, utan äfven besvara de anmärkn:r, som af andra talare här blifvit gjorda; så anser jag mig ej behöfva så tillställa att Utsk:n skriftligen skulle få sig t i 11- stäldt det myckna, som jag skulle hafva alt andraga, då jag har tillfälle att derstädes muntligen framställa det. Hr Munck af Rosenschöld: I afseende på den re troactiva verkan en blifvande lagstiftning för hemmansklyfningen skulle komma ali hafva på redan skedda hemmansklyfningar, förenar jag mig helt och hållet i den åsigt Gr. Frölich och Frih. Cederström yttrat. Jag anser i högsta grad orättvist, om en blifvande lag kunde fråndömma den som redan köpt och äger sin jord densamma, endast derföre att han, på grund af denna lag, ansågs ej vara besutten.
Hr von Hartmansdorff dervid gjort något serskildt yrkande; hvarefter propos. till bifall å förevaride § blef framstäld och besvarad med starka Nej blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemslälde om R. o. Ad. ansåge de i afseende på denna punkt gjorda anmärknir föranleda lill densammas återremitterande, samt efter denna proposins besvarande med Ja, blandade med Nej, förklarade ali han härvid funnit Ja öfvervägande. §§ 11 och 12. Dessa §§ blefvo af R. o. Ad. bifallne. § 13. Hr Gyllenram, Henr.: Den uti nu föredragne § bestämda lid af 6 veckor, hvarförinnan man skall till bränvinstillverkning i större bränneri sig anmäla, är enl. min tanke något för långt utsträckt. Man skall nemi. redan i början af Sept. månad besluta sig, huruvida man vill bränna bränvin eller icke, men vårsäden är vid denna tidpunkt under vanliga förhållanden ännu icke inbergad, sä att det kan hända, att den på något sätt under tiden förderfvas. Då landtmannen således vid anmälningstiden ännu icke med full säkerhet kan beräkna sin skörd, hvilket ej kan ske förr än i slutet af nämde månad, anhåller jag, att orden G veckor måtte utbytas mot 44 dagar. Frih. Raab: Utsk. har noga öfvervägt, huru lång tiden emellan anmälningen och tillverkningens företagande skäligen bör vara, oell dä man tager i betraktande, att Landshöfd:n efter anmälningsskrifternas emottagande måste gå i författning om att kontrollörer anställas vid hvarje bränneri, så torde man finna nödvändigheten deraf, att anmälningarne ske i så god lid, så att den skriftvexling, som erfordras för kontrollörernas anskaffande, medhinnes. Hvad potalesskörden beträffar, sä har man i början af Sept. redan kännedom om huru den utfaller. Vid denna tid kan man äfven bestämma qvantiteten af den vårsädes-gröda, man hoppas erhålla. Återstår således endast densammas inbergande och skulle någon olycka dervid inträffa, så har man ännu tid alt anmäla sig till den andra höstmånaden. Jag yrkar således bifall till §:n.
Stad Donerade lto särskilt under bruk skatte köpte, jy åboerne äga besittnings rätt 'lilo,v* n Recognitions Skogs Hemman rf!®? Ställen Skatt]a„j,lflue Boställen obebygde Torp, Utjordar, Ur fjällar utan j, .utål, murslotter, m. fl. lägenheter, som ej abegripas under något hemmans ränta; Skatte Dito Dito Dito Krono 6 5 derå au3 ä 5 34|0 ? rS8 J [ Iskattlagde bebygde, deribland 1600 åt Soldater och Båtsmän å lifstid ur hemman un - j Dito jBackstug! 4 Bebygde lägen der ständig ägande rätt Dito Dito på viss tid eller lifstid Skattlagde Fisken och Fiskelägenheter af särskilta slag, som ej under något hemmans räntor inbegripas : Skatte Dito, dels skattlagdt, dels bortarrenderade: Krono Tullmjölqvarnar med tillsammans 147 par Stenar Tullsågq varnar; Grofbladige Dito Finbladige Husbehofs Mjölqvarnar Dito Sågqrarnar Stampar Stångjernsverk med 81 hammare och 150 härdar Ämneshammare med Irenne härdar _ . Masugnar, deribland en hytta, inbegripa i brukens värden ...«••• Jernmanufakturverk af särskilte slag med 59 harn nidre ••••• ••• dito Grufvor i Gestrikland och Södra Helsingland Pappersbruk . Tegelbruk, deraf tvenne till husbehof . Linoljeslagerier hvaraf ett anlagt år 1832 Garfverier, deraf trenne äro taxerade i Gefle Färgeriet aölagde 1831 och 1832, ännu ej uppskattade .. Rödfärgsverk i Södra Helsingland Linnefabrik dito Ättickefabrik i Gestrikland Tröskverk, brandförsäkradt i dito . ... Kohlugn i Norra Helsingland, innefattad i brukets värde ...
Spånadslönen den billigaste i Stockholm. Beredningen af filtar oöfverträffad. 5 s » iö " rknäppen, d:o d:o kr. 2: — 6-knapps Mousquetaires.„ kr. 2: — Billigaste priser å alla sig g af Vinter handskar. BUTIKEE: 5 Otto Elmgren, Vesterlånggatan 66. [293] ^ Goda » pDSKAR till billiga priser hos K. F.) 9g Å L U N D, Stockholm. lager af Svarta äkta Lyoner-Sidentyger och äkta Schalar. o (O [162] 3 PARAPZrjSIt &lt;o och JPAMASOZZEB. I-H W W V © R A. af alla slags 1 p I a nts k o 1 ar artiklar Silfver-, GranatFantasi-arbeten. Stort lager. s&gt; e+ 8 » t julklappar! Priskurant pr omg. franko. Obs.! Beskow har aldrig något till försäljning i butik, utan utför endast arbeten på beställning. A. B., Gbg, 2427x2) jj &lt;n i 5 ENGELSKA ö ••S O c * rt13 H öre!!! k r. p r å r; för deo. HO öre; för månad éO öre! OBS. 20 öre pr år. (Under 1890 Moseböckerna.) [620] Bedaktör: Karl Petter Rosén. mottager, adress Göteborg, beställC ningar å finare stålarbeten från 8 de billigaste priser. Borttvättar med lätthet allt, färg, bläck e t c, skyddar mot frost, sprickor, vårtor m. m. samt gör genom dagligt begagnande till och med ganska grofva händer vackra, hvita och mjuka. ' Försök blott! Fås i eleganta spegéldosor å 35 öre hos parfymhandlare m. fl. samt i parti från Generaldepoten, M a r i a g a t a n 1 7, Stockholm, Telefon 33 59. [262] 26 S T Å L E T S A R E N 5, Södermalmstorg Handskar hemsändas vid [557] B. att Drottninggatan 1 O m.
Delta skulle endast föranleda, att R. o. Ad:s ledamöter blefvo uppledsnade med dubbla diseussioner i nära nog samma ämne, enär mången, i allt fall, torde vilja yttra sig öfver dea K. propos:n. Jag gör denna hemställan lill den värde motionären; men för den händelse, att han ej skulle vilja afstå från motionens remitterande, får jag vördsamt lill H. Ståndet hemställa, huruvida icke all discussion i ämnet likväl kunde uppskjutas, intilldess Konungens propos. ankommer, då alla de ledamöter, som i frågan vilja yttra sig, och bland hvilka äfven jag räknar mig, få tillfälle att derom framställa sina åsigter Frih. Raab, Adam Christian: Utgående just från den synpunkt Frih. Cederström uti dess i dag afgifne anförande antydt, kan jag icke komma till samina resultat, som den värde Frihjn, då han, under förutsättning att nu gällande tjenstehjonsstadga skall, i afseende på föreskrifterna 0111 laga försvar, äga bestånd, ansett andra förändringar deri böra uppskjutas; men då Hr Hjerta hemställt, om Frill. Cederström ville låta sin motion hvila, afvaktar jag motionärens svar, innan jag vill ingå i vidare yttrande öfver ämnet. Frih. Cederström: Jag har ingenting emot, att denna min motion må hvila tills K. M:s propos. i ämnet kan ankomma. Jag afstår således ifrån alt, för närvar, få den remitterad till Utsk., såvida det är öfverensstämmande med Ståndets vilja. Uppå derefter framställd propos. beslöts, att Frih. Cederströms nu föredragna motion finge hvila. Till remiss föredrogs Hr Hammarskölds, Carl Wilh., den i5 Febr. e. m. på bordet lagda motion om förhöjning i gästgifveri-skjutslegan. Frih. Boye, Ludv.: Jag anhåller vördsamt, att det Utsk., sorn kommer att handlägga den förevar, motionen, ville eftersinna några omständigheter, som efter mitt omdöme synas förtjena alt öfvervägas.
Visserligen hafva lönerne hittills varit tillräckliga för den dagliga utkomsten, men då man besinnar att få tjenstemän äro så bundne och så inskränkte till sin verksamhet utom tjensten, samt hafva så många och vigtiga förtroenden om händer, som telegrafens tjenstemän, så torde det höra till framtidens kraf att lönerna så ökades, att åtminstone stationsföreståndarne kunde lefva som gifte och hafva sin vederbörliga utkomst. Jag anhåller vördsamt att denna motion får komma under Högh Ståndets pröfning. Lades på bordet. Den 23 November e. m. Hr Skjöldebrand, C a r 1 F red r i k, upläste följande motion: Inom Svenska Arméen hafva åtskilliga händelser inträffat hvilka, ehuru temligen allmänt kända, ej här kunna anföras, och hvilka gifva mig ani. att föreslå att Heders-domatolar vid Arméen i skola införas. En sådan domstol, sammansatt af en Regementsofficer, 3 Kaptener, 2 Löjtnanter och 2 UnderLöjtnanter, valde hvar och en inom sin grad, och för längre tid, så att ej inflytelsen af en gjord anklagelse kunde inverka på valet, skulle, sedan den aflagt domareoch tysthetsed, ransaka och domina hvar och en officer, som vore anklagad för vanhederligt upförande, hvilket ej borde offentliggöras. Den enda dom, som af denna domstol kunde fällas, skulle vara tjenstens förlust. Ehuru jag hoppas att en sådan domstol verkade mera som afskräckande fin som dömmande, så bör likväl allting göras för att förekomma väld vid en dom, så sträng som denna, och der ransakningen vöre hemlig. Derföre anser jag att vad bör kunna ske till en Militär-distrikts Hedersdomstol, sammansatt, af 2:ne från hvart och ett af de öfriga regementerne inom distriktet valde officerare. Om remiss till LagUtsk:t af ofvannämnde motion får jag ödmjukast anhålla. Afven denna motion bordlädes. Vidare upläste Hr Skjöldebrand en motion af detta innehåll:
Väl kan icke nekas, det tillfället att kunna på räkning erhålla köp» manna-varor och hvarjehanda tillverkningar erbjuder en stor beqvämlighet så väl för de förmögnare, som för de mindre bemedlade, då det i allmänhet är med svårighet och omak förenadt, att alltid behöfva hafva penningar till hands för hvarje dagligen förekommande inköp. Denna beqvämlighet har ock i all minut-rörelse infört en vidsträckt utborgning, hvilken, sedan den allt mer o b mer blifvit en vana att fordra och erhålla, en handlande icke kan, utan skada för sin afsättning och rörelse, förvägra, men också icke skulle så obegräusadt, som nu sker, kunna bevilja, derest lagen icke tillerkände honom den egna bevisningsförmån, hvarom här är fråga. Emedlertid öfverväges denna beqvämlighet nu af mångfalldiga och bekymmersamma olägenheter, hvilka deraf uppkommit. Hit hörer i första rummet klagan öfver opålitlighet i utborgningars bokföring, hvilken klagan, ehuru den oftast torde kunna antagas sakna grund, likväl eger rimlig förklaring deruti, att gäldenärerne vanligen icke hafva annat medel att controllera sina bokskulder, än ett osäkert minne, och att dessutom utborgningar ofta måste beviljas tjenstefolk å husbondens vägnar, och således göras äfven till andre, än gäldenärerne sjelfve. Det rådande utborgningsväsendet underhåller således i allmänhet ett mer eller mindre öppet misstroende ernellan de handlande och deras kunder, samt föranleder tillvitelser, tvister och rättegångar, hvilka ej sällan lända till men för den allmänna moraliteten och förtroendet samt medborgarens goda namn och rykte. Vidare torde det ej kunna bestridas, att den beqvämlighet för den dagliga rörelsen och konsumtionen, som lagen genom handelsboks bevisningskraft åsyftat, under dess allmänna begagnande grundlagt, befordrat och utvecklat mycken lättsinnighet, så väl i utborgning, som i skuldsättning, deraf eftertänkliga följder ofta låtit sig förspörja.
Ibland de få artiklar, för hvilka koinniitterade bibehållit utförselstull, förekomma rå och garad koppar samt kopparskrot, alla slag, äfvensom kopparaska. Kom mitterade hafva likväl härvid alternativt ifrågasatt, om icke den betydliga afrad, kopparverken till kronan utgifva, kunde föranleda till lindring eller borttagande af den ytterligare skatt på den inhemska produktionen, som utförselstullen innebure. Genom upphäfvande af all utförselstull å garad koppar samt kopparskrot (rå koppar har hittills icke blifvit utförd) skulle uppkomma en minskning i Statsinkomsten utöfver hvad kommitterades förslag redan föranleder, med omkring 13,300 R.dr Banko, då 1834 års utförsel (ages till grund för beräkningen; och ehuru jag fullkomligt instämmer i den åsigt, kommitterade anfört emot bibehållandet al ulförselsafgifler i allmänhet, samt ett särskilt skäl för den inhemska koppartillverkningens befrielse från denna afgift kunde hemtas ifrån den tullfrihet vid införsel af ifrågavarande artiklar, som jag, i öfverensstämmelse med kommilterades förslag, i underdånighet tillstyrkt, anser jag dock betänkligt att för närvarande eftergifva den icke obetydliga tullinkomst, som ulförselsafgiften för koppar inbringar; hvarföre jag också underdånigst hemställer, att den af kommitterade i första alternativet föreslagna afgift tills vidare mätte varda bibehållen. Varande Eders Maj:t alltid i tillfälle att, derest tillgångarne sådant medgifva och den lyckliga konjunktur, hvaraf koppartillverkningen för närvarande är gynnad, skulle undergå sådan förändring, att lindring i dess beskattning klefve af behof påkallad, vidtaga den af kommitterade i sednare alternativet ifrågasatta åtgärd. Med anledning af den ovisshet, som visat sig ega rum angående rätta tullbehandlingen vid utförseln af telegraf-stolpar, och då jag anser detta slags trävaror närmast kunna jemföras med master, bogspröt och spiror, hemställer jag underdånigst, att i den rubrik, der nyssnämnda artiklar äro upptagna, ett tillägg måtte göras för artikeln telegraf-stolpar.
Vid undersökning om orsakerne till den så betydliga tillökningen i dessa utgifter, hafva Riksens Ständer funnit, att, oberäknad aflöningen åt Fång-Gevaldigerne, densamma egentligen uppkommit å de, till transporter och extra bevakningar uppgående kostnader, som, vid jemnförelse med förhållandet de föregående åren, stigit till 36,591 R:dr 3 sk, 5 rst. högre belopp, äfvensom Underhålls - utgifterne i Fängelserne ökat sig med 14,644. R:dr 20 sk. 8 rst.
Det förundrar mig icke heller, alt denne talare bland de cathegorier han framställt såsom villkor för den politiska makten hos folket, glömt alt nämna en af högsta vigt, nemi en politisk dygd hos nationen, som visserligen alstras genom upplysning; men man bör ihågkomma, att det gifves en sann och en falsk upplysning; hände det då att den politiska upplysningen hos nationen toge en falsk riktning, så fruktar jag, att äfven den politiska dygden icke blefve af den beskaffenhet, att nationens kraft deruti kunde äga en säker grundval för utveckling af nationens politiska sjelfständighet; men Hr Lefrén har äfven i omfattandet af det monarkiskt constitutionella systemets begrepp riktat, om jag ej misstagit mig, directe mot mig en angifvelse för ett omoraliskt kringgående af våra lagar. Jag vågar taga åt mig denna angifvelse, enär den värde talaren citerat uttryck af mig, som jag igenkänner att jag fällt, nemi.: Kronans ministrar och Kongl. Maj:ts regering. Jag ber den värde talaren om tillstånd att sjelf få tyda mina uttryck. Med Kronans ministrar har jag menat Svenska Kronans ministrar, och jag förmodar, att talaren vili medgifva mig att jag haft rätt, då jag med Kronan Sverige icke kati mena annat, än det constitutionella systeme, hvarunder Konungen representerar Kronans makt. Icke heller begriper jag, huru man skulle kunna misstyda begreppet K. M:s regering ända derhän, som skulle dermed menas någonting annat än Konungens regering. Att denna Konungens regering verkar genom organer förutsätter det constitutionella systemet; och jag får ytterligare förklara hvad jag långt för detta inom detta Hus yttrat, att derest det constitutionelt monarkiska systemet icke rätt förstås och utvecklas, så anser jag det vara det olyckligaste af alla reger:ssätt. Olyckligtvis hafva vi tills dato verkligen missförstått detta regertssät t.
Seer nu noghon hwadan iagh faar Eller hwart iagh mitt ärende haar? För migh är ingen, thz seer iagh wist. Ingen är effter, thz är nu ingen brist. På sidorna iagh ingen warse kan wara. Nu will iagh ey haffwa frögdan sparda. Hwadh är thz tu frögdar tigh, Westu ey huru tu nu står tigh? Judas. Tack haff käringh för titt goda rådh, Thz iagh strax fulfölgde medh dådh. Hillatus. Hwad skall thz wara för snack han haffwer, Jagh rädz hwad för ända thz tagher. Judas. Så snart iagh kom på slotet igen Wore herren och frwen intet seen. The satte upp ett sådant taal Ther aff iagh fick mykit qwaal. Jagh skulle then fåfenga tancka ey bära Att iagh wore therass son käre, Wthan för sanning ett almose baarn Thz the hade uptaghit aff skarn. Hillatus. Så får tu ey meer herre heeta När hwar man får thetta weeta. Judas. Doch effter the hadhe hållit migh wäl Skulle iagh nu ey warda till trääl, Vthan iagh skulle theras son achta. Hillatus. Jagh rädz som vlffwen pläghar fåret wachta. Judas. Strax thz war sagdt tackade iagh Medh falskt hierta effter mitt lagh Och togh vnge herran i mitt förswar, En annor meningh iagh i hiertat baar. Strax wille then lille printzen uthgå 77 Effter fölia måste iagh tå, Herren och frwen ginge effter oss Ått trägården genast sin kooss. När the komme in iagh talade them till, Badh them wara migh gunstigh och mild Att iagh måtte få litett förloff Att gå till baaka in på theras hooff. Ther wille iagh, lätz iagh, tagha en båll Och spela mz herren på then wåll.
7. hvaraf tills vidare förräntade medel, genom dels uppköpta dels belånade hypotheksförenings obligationer 1,108,776 R:dr 32 sk. å dessa fordringar förslagsvis beräknade räntor » 64,074: — 1. fordringar, som framdeles, efter viss tids förlopp, blifva räntebärande » 1,050,881: 16. — dito, för hvilka någon ränta hvarken nu erlägges eller framdeles behöfver utgöras » 14,118,227: 24. — hvaruti dock inbegripas utbetalde kredi - Transport. R:dr 17,718,845: 13. 8. tivoch förskottsmedel, hvarför någon ersättning ej är att påräkna 4,684,436: 3. samt för jernvägs-anläggningar förskjutne belopp '. Tillgångarne skulle således vid sagde tidpunkt öfverstiga skulderna med R:dr 8,626,646: 6. 11. Under hänvisning till de upplysningar om Riksgäids-kontorets samtlige inkumster och utgifter under åren 1855 och 1856, som innefattas i bilagde ur räkenskaperne för samma år sarnmandragne tabell, hafva Revisorerne, för att underlätta jemförelsen emellan inkomsternes och utgifterries belopp under hvartdera af dessa år, ansett sig böra meddela nedanstående summariska uppgift, hvilken till sin uppställning öfverensstämmer med de i enahanda hänseende vid föregående revisioner meddelade enahanda uppgifter: Kiksyälds-kontorets inkomster: Allmän bevillning samt kortoch tidningsstämpel-afgifter, jemte observations-medel Skatte-köpeskillingar och ekeskogslösen Kapital-afbetalningar och räntor å de för vissa föremål eller under längre tid beviljade lån , Återbetalningar af lyltade kreditivmedel samt räntor derå Dito af tills vidare förräntade medel, jemte derå upplupna och godtgjorda räntor Äterlevereririgar å utaf Enligt Rikets Ständers beslut, till Riksgäldskontoret, för dess utgifter, öfverlemnade särskilda tillgångar 1,421,179: 34. 3. 1,895,711: 38. 2.
Stjernstedt afgifvit emot Utsk:s betänk, och hvilken Hr Cederstråle jemväl biträdt. Jag tror, alt denna reservation på det fullständigaste vederlägger alla de anmärkmr emot K. M:s nåd. propos. dem Utsk. anfört uti de moliver, som äro införda i betänk. och ligga till grund för det förslag, som Utsk. afgifvit. Jag anhåller således nu blott att få tillägga några ord till denna reservation. De orden som förekomma uti den K. propos., nemi. ”att deraf skönjas må huru han” (förmyndaren)” den omyndiges egendom förvaltat”, innefatta, efter min öfvertygelse, allt hvad Utsk, i denna del kunnat åsyfta. Om förmyndaren aflemnat ordentligen afslutad räkning öfver allt det han om händer häfver, sä ligger det i sakens natur, att denna räkning muste innefatta alla de upplysningar, som Utsk. ansett nödige. Skulle dessa upplysningar i mer eller miudre mån saknas, så äga ju vederbör, ostridig rättighet att affordra förmyndaren hvad i detta hänseende möjligen må kunna brista. Likaså är det ju vederbör, öppet, att hos förmyndare granska den säkerhet, som för omyndigs medel blifvit ställd. Lagbudet i den K. propos. lägger deremot icke ringaste hinder. Utsk. har ansett beliofvet påkalla ett stadgande, som sätter Den 20 O c t o b e r. 355 domaren i tillfälle att controllera om förmyndaren fullgjort den honom ålagda 3-åriga redogörelsen. Jag vågar påstå, att det nära nog ligger utom möjlighetens gräns för en underdomare på landet alt fullständigt utöfva en sådan controll. Skyldigheten i detta afseende är lagd på fränderne och de gode männen; och just derföre behöfvas dessa af communerna utsedde gode män. Utsk. har anmärkt, att rättens pligt att tillse, att den omyndige rätt sker, har blifvit förändrad lill en blott skyldighet att pröfva, huruvida en annan förmyndare förordnas bör.
Äfven mormodern tog förmedlarens rol och uppträdde slutligen afgjordt som vän till Johan och bad mången gång stormen lägga sig. Men ett fatalt öde kom honom att förlora denna vän också. Fastern hade icke tyckt om det nya giftermålet, och brytning med brodern hade inträdt. Detta var en stor sorg för gubben. Umgänget upphörde, och man såg hvarann icke mer. Det var högfärd naturligtvis. Men en dag möter Johan kusinen, då en äldre flicka, mycket fint klädd, på gatan. Hon var nyfiken höra om det nya giftermålet och promenerar med Johan på Drottninggatan. Hemkommen träffar han mormor, som i hvassa ordalag förehåller honom att han icke helsat på henne i Kungsbacken, men hon förstod nog att han var i för fint sällskap för att vilja helsa på gumman. Han bedyrade sin oskuld, men förgäfves. Som han icke hade många vänner var denna förlust smärtsam. Emellertid följde äfven umgänge med andra unga flickor af styfmoderns bekantskaper. Det lektes lekar, pantlekar efter tidens enkla seder, och man kysste flickorna och tog dem om lifvet. Och en vacker dag hade han lärt sig dansa samt blef en ifrig valsör. Detta blef en mycket god uppfostran för ynglingen, ty derigenom vandes han att se och vidröra qvinnokroppen utan att hans lidelser väcktes. Första gången han skulle kyssas, darrade han, men snart var han lugn. Elektriciteten fördelades, fantasierna fingo fast form, och drömmarne blefvo mera ostörda. Men elden brann, och djerfheten trädde fram ett par gånger. Vid en pantlösning i ett mörkt rum tog han en ung, vacker, svarthårig flicka på brösten, som endast doldes af en tunn garibaldiskjorta. Hon fräste. Han skämdes efteråt, men kunde icke underlåta tycka sig manlig. Om hon inte hade fräst, bara! En sommar vistades han med styfmodern hos en af hennes slägtingar, en landtbrukare i Östergötland. Der blef han behandlad som gentleman och blef ganska god vän med styfmodern. Men det räckte inte länge, och snart stod striden i ljusan låga. Så gick det upp och ner, fram och åter.