Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den fråga, som blifvit väckt , genom Hr Biskop Franze'ns motion, bör, enligt min tanisa, sönderfalla i tvänne, hvilka serskildt, och oberoende af hvarandra, böra behandlas: nemi. 1:0 huruvida de så kallade domkyrkotunnor, som ifrån en del af ett Stift blifvit anslagna lill underhåll af Stiflets Domkyrka, ovilkorligen böra, i händelse af denna dels afskiljande, tillfalla det nya Stiftets Stiftskyrka; och 2io en speciel undersökning, huruvida Upsala Domkyrka eger större anslag, och Hernösands mindre, än sorn af behofvet påkallas. Besvarandet af den första frågan beror på huruvida domkyrko-lunrome böra betraktas såsom en slifts—afgift, eller såsom ett. slals-anslagFör min del tror jag det senare vara det rätta, och nödgas derföre reservera mig emot Utskottets afgifna yttrande, för hvilket den förra åsigten ligger lill grund. Då Konung Guslaf T år 1527, med Ständernas begifvande, indrog till slaten | af lionden, åtog sig Kronan, altför framtiden besörja Domkyrkornas underhåll. Underhålls-kostnaderna utgingo äfven i början directe ifrån staten, hvaremot krono-tionden då för statens räkning intogs i så kallade tionde-bodar. Först senare, och endast i afsigt alt undgå onödiga omvägar, anordnades kronotionden att utgå omedelbarligen ifrån tionde-gifvaren lill anviste ändamål, hvaribland domkyrkomes underhåll ibland annat räknades. Då de så kallade domkyrko-lunnorne på delta sätt uppkommit, förefaller det mig vara obestridligt, att de, likasom alla andra utgifter, som genom kronolionden bestridas, böra såsom statsanslag betraktas , och jag starkes ytterligare i denna förmodan derutaf, att, nrig veterligen, ingen annan allmänföreskrift rörande de nämnde domkyrko-lunnorne finnes, än den, alt de böra utgå ifrån kyrkoherbergena, på sätt serskildt för hvarje fall finnes vara förordnadt.
Själfva scenen är så godt som helt och hållet nydanad och, ehuru åtskilligt mindre än gamla operans, försatt i ett ganska lämpligt skick. Elektriskt ljus är infördt, så att salongen nu är betydligt ljusare och i alla afseenden hemtrefligare än förut. Parkettlogerna å vänstra sidan hafva omdanats till kungl. loge. Hvad de akustiska förhållandena beträffar, så äro de visserligen ingalunda så goda som i det gamla operahuset, men dock i alla händelser bättre, än man haft skäl förmoda. Den provisoriska operan öppnades annandag jul på middagen med det traditionella uppförandet af » Värmländingarne ». Egendomligt nog skedde detta endast inför hälft hus. De närvarande tycktes emellertid så mycket mera belåtna. I Annas roll fortsatte fröken Thulin med framgång sin debut och hr Lundmark var som vanligt en i alla hänseenden bra Erik. För öfrigt förtjäna hrr Holmqvist och Henriksson att framhållas som resp. Löparnisse och Anders. På aftonen samma dag lyckades emellertid » Wilhelm Tell » samla fullt hus. Operan gick på det hela taget bra, om man ock kunde märka, att såväl solister som kör ännu ej hunnit vänja sig vid de nya lokalförhållandena. Sven Svensson. Den rätta. Berättelse från af landsbygden Fanny Chrysander. Prisbelönad vid Iduns stora pristäfling. udstjänsten var slutad. Prästen stod på predikstolen o c h läste kungörelser, till hvilka många af hans åhörare lyssnade med vaknare intresse än till hans predikan nyss. Auktionskungörelserna afhördes isynnerhet uppmärksamt af kvinnorna, som därvid i hufvudet uppgjorde en förteckniug på, hvad som kunde vara bra att ropa in, under det pålysningen o m stämmor o c h meddelanden från k. befallningsh. fann största anklang bland männen. Därefter kommo de mindre viktiga kungörelserna, under hvilkas upplä- sande kyrkvaktaren gick omkring, utdelande bref och tidningar. I Valbybänken satt den förmögne hemmansägaren Jan Ersson och lyssnade med stilla allvar till beskrifningen af en bortsprungen gumse, då kyrkovaktaren med sin brefoch tidningspacke nalkades och lemnade honom » Svenska veckobladet » samt ett bref.
KOSTAR MED POSTPORTO, FRAKTSEDEL OCH INPACKNING M. KR. Talrika attester till förfogande. " VS JAG VARNAR MOT INKÖP AF VÄRDELÖSA FÖRFALSKNINGAR OCH BER ATT NOGA IAKTTAGES ATT PÅ HVARJE DEGEL MÅSTE OFVANSTÅENDE SKYDDSMÄRKE OCH FIRMA » Schutzengel-Apotheke des A. Tfderry In Pregrada » VARA INBRÄNDT. Pnrlo inbnncctällo• Schutzengel-Apothelie des A. Thierry E.IIUd IIIKU|JSSldliC. i,. Pregrada bei Rohitsch-Sauerbrann. Depöter å de flesta apotek. Bluslif, Skärp, Kragar, Manschetter, Halsdukar Hattar, Damasker, JParasoller, Baraplyer, Schalar SVERIGES ÄLDSTA HÄLSOBRUNN, BELÄGEN VID SJÖN VETTERN, 18 KILOMETER NORR OM MOTALA. m. m. INTENDENT: DOCENTEN D:r A. Levertin, NYINKOMMET LAGER TILL ytterst billiga MEN BESTÄMDA PRISER. STOCKHOLM. SJUKGYMNAST: Direktör A. Wigert, GEFLE. PROSPEKT MED FULLSTÄNDIGA UPPLYSNINGAR ERHÅLLAS FRANKO FRÅN BrunnsKONTORET, Medevi. RIKSTELEFON. 1YBR0 ™, WIILT &amp; SLÖISSAIATORI. Allm. D A L A R Ö &amp; samt i förhållande till elegans &amp; hållbarhet den prisbilligaste. The Rauen åkes af de flesta förnämsta professionister i såväl England som Amerika. Gör ett besök och bese maskinerna innan köp af velociped göres. Obs.! Stort lager af såväl herr Santalmissionens Tedepot, I SMAK SOM FINASTE BORDSSMÖR. TILLVERKAD UNDER STATSLIG KONTROLL. PASTEURISERAD GRÄDDE OCH MJÖLK.
Ingen dödlig har kunnat uppföra sig mera oklokt, mera dåraktigt än du, och likväl är du i detta ögonblick den mest ärade undersåte i hela konungariket. Du har tvenne gånger retat Schahens vrede: i denna stund är han på dig förbittrad och ändock öfverlåter han dig den andra skönheten i sitt harem, hvilken han sjelf ännu tyckes älska. I sanning kände jag ej dig, så skulle jag anse honom för den besynnerligaste menniska under solen. Har då verlden ändrat sin gång, medan mitt skägg hvittnat? Har då mennisko-hjertat blifvit annorlunda sedan femtio år, då mitt var ungt? Eller hafva vi hunnit till verldens yttersta tid, då tjenare börja anse sig jemnlike med sine herrar, och då furstar slösa sin nåd på personer, som de sett för första gången och aldrig visat dem den ringaste tjenst, skänka sitt förtroende åt skägglösa ynglingar, och öfverhopa med välgerningar dem som emottaga dem med köld, stolthet och trots. I sanning gamle Ibrahims bufvud svindlar, eller ock har verlden blifvit vansinnig! Med dessa och många andra betraktelser gaf Ibrahim luft åt sitt elaka lynne, till dess han åter började erinra sig bådas vår otroliga lycka, hvaröfver han åter vidlöftigt utbredde sig. – Ditt oförmodade giftermål och den slägtskap, som nu äger rum mellan dig och din herre ... – Ack, min far, nämn aldrig denna slägtskap, som vanärar mig! – ... skall, fortfor han utan att låtsa höra mitt inkast, så mycket möjligt är, skydda dig för alla lyckans skiften, helst om din hustru qvarlemnar många mäktiga vänner i harem och med dem äfven sedermera fortfar att underhålla förbindelse. Mellertid måste man tillstå, att ett äktenskap med en prinsessa, så mycket anseende det än skänker, dock medför några små obehagligheter. Du blir nu egenteligen din furstliga gemåls slaf: hennes vilja blir din lag. Så länge hon lefver, måste du afsäga dig rättigheten, att taga någon annan hustru, och om din förlorade flicka nu skulle återfinnas, så förlorar du henne ännu engång. Detta allt oaktadt, vinner du en riklig ersättning. Dock, du bör dock trösta dig!
Lång var han till växten och bredaxlad. Näsan, djerft krökt, liknade ett roffågelsnäbb. Ögonen voro stora och stålgrå, men saknade glans och uttryck, läpparna fylliga, friskt röda, halföppna. Den öfra beskuggades af fina, ljusa skäggfjun. Tänderna hade ej blifvit förstörda af tobak eller snus, utan skimrade glänsande hvita i det blekröda tandköttet. Pannan var snöhvit, men hyn i öfrigt starkt brynt. # Håret var stridt som en man och linfärgadt. — God morgon, Sven Jonsson, sade Lundström. — God morgon, Lundström, sade Sven Jonsson och nickade. — Till salu? sporde Lundström och pekade med tummen på tjärtunnorna. — Ja! — Hvad begärs? — Vet inte, hva ’ den gäller. — Gäller blott tio riksdaler, men jag (stark tonvigt på jag) ger ändå elfva. — För hvem köper Lundström? — För konsul Dahlén! — Jaså, för konsul Dahlén! — Nåh, ska ’ vi slå till? Schangtilt anbud, hva ’! — Hm — vill först känna mej för. Di säger, att konsul Kihlberg ger högsta priset i år. — Konsul Kihlberg! Nej, det ä ’. då en evig lögn. Under utbytet af dessa repliker hade de hunnit fram till Markmans garfveri.Kyrktornet och klockstapeln i X. syntes nu tydligt till höger om Systerbergen. — Ptro! skrek Sven Jonsson och ryckte så häftigt i tömmame, att hästen stannade. — Nåh, ska * vi inte besluta oss för kommersen, hva ’ P sporde Lundström. — Tolf riksdaler ä ’ då det minsta, jag vill ha, sade Sven Jonsson. — Tolf riksdaler? Har inte rättighet att ge så mycket, men vi kan ju följas åt till patronen — han knusslar min själ inte — det vet Sven Jonsson lika bra som jag. — Hvarthän ska ’ det bära? frågade karlen, som körde andra lasset. — Ni får hålla här så länge! skrek Sven Jonsson. Karlen stannade lasset, och det samma gjorde hvar
Beträffande sedermera frågan om controll derå, att influtna medel af uppbördsmannen i stadgad ordning levereras, så, enär, i följd af förr omförmälde förändring, Häradsskrifvarne icke vidare blefvo i tillfälle att jemlikt nu gällande stadganden, på grund af annotation vid uppbördsstämma, uppgifva beloppet af influtna medel, bär i sammanhang med ofvanomförmälda förslag blifvit framstuldt, att Häradsskrifvaren borde efter stämmans slut infinna sig hos Kronofogden för att inventera obegagnade blanketter och beloppet deraf lill Konungens Befallningshafvande anmäla. Detta förslag, som grundats på förutsättningen, att Häradsskrifvarebefattningarne skulle blifva oförändrade, som hittils, kan likväl, så framt den framställning, Comiterade i sistnämnde afseende gjort, varder bifallen, icke tillämpas. Om det skulle anses ligga någon synnerlig vigt på beredandet af en noggrann controll å det belopp, som vid sjelfva stämmorna inflyter, kunde den vinnas derigenom, att Kronofogdarne ålades att efter hvarje stämmas slut vid leverering af dervid uppburna medel hos Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förete de obegagnade blanketterne, men sådant skulle likväl förorsaka dem icke ringa besvär och svårigheter, äfvensom i någon mån hindra restantiernes skyndsamma indrifning. Berörde controll är dock, efter Comiterades åsigt, icke så magtpåliggande, att dylika olägenheter dervid i allmänhet böra äfventyras, helst ifrån stämmornas slut och tilldess, på sätt Comiterade här efteråt föreslå, redovisning för medlen bör alläggas, tiden blifver så kort, att det svårligen torde behöfva befaras, att uppbördsmännen derunder åsamka sig balans, så vida controllerne vid sistnämnde tidpunkt äro fullt säkra, hvarpå Comiterade anse största vigten ligga.
Betankanåen< mensamme för alia rotehållare och genom en dylik åtgärd det ändamål kan vinnas, att göra roteringsskyldigheten i det närmaste lika för alla, hvilket, vid alla statsbördors fördelning af billigheten påkaliadt, medför den goda verkan, att tyngden deraf synes min* dre svår. Väl har Utskottet sig bekant, att utbyte af Rotar till ömsesidig beqvämlighet redan är i författningarne medgifvet, samt Kongl. Cammarcollegium uppdraget att ansökningar derom upptaga och afgöra; men den utväg, sorn således blifvit öppnad tilt närmare sammandragande af Rotar, hvilkas delar finnas spridde på längre afstånd från hvarandra, kan i Utskottens tanka dock endast ofullkomligen uppfylla det härmed afsedde ändamål. Den omgång och de kostnader, som från begagnandet af berörde utväg äro oskiljaktige, kunna e; annat än afskräcka från dess bruk; men äfven ett stort hinder för verksamheten af det medel, hvarigenom man velat bereda tillfälle till rättande af den ifrågavarande felaktigheten 1 roteringsverket torde igenfinnas deruti, att den ämbetsmyndighet, som öfver sådane ämnen skall döma, är afstängd från den local kännedom och bekantskap med många speciella förhållanden, som härvid äro oundgängligen nödiga, och hvilkas saknad ofta kan blifva ea orsak till afslag å ansöknin - BtsV. och Ekon, tjtsk. Ertänkanden. 1275 gar om utbyte, hvilka af giltiga skäl understödjas. Det är vid betraktande af dessa omständigheter, som Utskottet ansett en mera bsqväm och mera säker utväg böra uppsökas till befordrande af det ändamål, sorn genom de väckte motionerna åsyftas; och får Utskottet nu i sådant afseende vördsamt föreslå Riksens Högloft. Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl.
R:dr ärligen för tiden intill 1854 års utgång i Nåder beviljats, måtte erhålla samma belopp på ordinarie stal; att de till Agronoinerne, Direktören Johnsson, Kempff, Akerman och Alfred Nathorst, jemte 3:no elever åt de förstnämnde, anslagne ariodesoch resekostnadsersättniugar m. m., måtte fortfarande, enligt samma grunder som hittills, få utgå, samt på ordinarie stat uppföras; och att, då anställandet af flere Agronomer, för alt fylla det emotsedda behofvet af dylikt biträde, vid sistlidne Riksdag af Rikets Ständer yrkats, och Kongl. Maj:t af sådan anledning beviljat understöd åt unge män, som önskat i denna väg sig utbilda, anslag måtte beredas för antagande af ett ökadl antal Agronomer, helst numera, genom de för sådant ändamål vidtagna åtgärder, tillgång på dertill skicklige personer icke saknades; varande i sammanhang härmed framställning gjord dels om fortfarande anslag till allmänna landtbruksmöte!], dels ock om anvisande af medel för att, vare sig genom premier eller på annat mera direkt sätt, söka tillvägabringa nyttiga landtbruks-skrifteys utgifvande till lågt pris. 2:o. Kongl. Maj:ts Refallningshafvandes i Blekinge län underdåniga memorial af den 2 sistlidne Augusti, innefattande hemställan om Nådigt bifall å en vid memorialet bifogad underdånig ansökning af Ordföranden i styrelsen öfver ofvanomförmälde, vid Gungvala i Asarums socken af nämnde län inrättade och såsom fullt ändamålsenlig befunna lägre Landtbruksskola, angående bibehållande för framliden af det genom Kongl, Brefvet den 13 Oktober 1852 intill 1854 års slut för skolan nådigst beviljade årliga anslag af 2,000 R:dr. 3:o. Stockholms läns Hushållnings-Sällskaps, den 8 innevarande månad ingifna, underdåniga ansökning, att då den å egendomen Edeby i Lofö socken af nämnde län, jemlikt Kongl. Brefvet af den 8 Maj 1852, inrättade lägre
I anledning häraf torde få anmärkas; 1:0 Att det hvarken synes mig instämmande med Lageller billighetsprinciper, att un-: der san ma categori innefatta tvänne Discont ter, af hvilka den enas obestånd redan är gifvet och den andras ännu beroende af omständigheter, hvilka hvila på utgången af den vigtiga frågan om Götha Canal-arbetets fortsättande. Till styrka för detta påstående får jag åberopa ej allenast hvad en värd Ledamot af detta Stånd, Herr Grefve Spens, i sitt Memorial vid början af Riksdagen anfört, utan ock de serskildta meningar härom, som åtfölja Höglofl. Utskottets Betänkande. Jag medgifver dock, att genom arbitrage på billighetsgruni der denna anmärkning kunde till en del förfalla, då det säkert lärer svaras mig , att ver - 232 Den 17 Mirtii , e. m. kan af Malmö och Götha Canal Disconters nästan på sam na gång in tällda betalningar, var för ögonblicket och är ännu densamma. Men så vida torde dock denna anmärkning blifva gällande, som det beror af Riksens Höglofl. Ständer att för det tillkommande bestämma Fordringsägarnes rätt efter nämnde Disconters olika tillgångar. 2:0 Kan jag ej heller fatta, atf dpt företräde till betalning o.h de bättre villkor Höglofl. Utskottet föreslagit för Innehafvarneaf Disconteranes Assignationer än för Innehafvarne af deras Obligationer eller Fordringsägare på Afskrif»ingsRäkning, står att förena med den principe hvarpå allmänna Lagen i dylika fall sig grundar. Men jag låter så mycket hellie denna anmärkning alldeles falla, som Utskottets Förslag i den delen synes fullkomligt öfverensstämmande med Allmänhetens ömkan, och dessutom har sin upprinnelse från en biliighetsgrund, hvilken är mängden af Fordringsägare och sannolikt de minst förmögne, till största fördel.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndets protokollsutdrag, JM 528, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Prot.-Utdrag den 11 November 1863. 725 Bonde-Ståndets beslut öfver Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVS 39, i anledning af motioner om förändrade stadganden i afseende å frejdebetyg, ansågs denna inbjudning ej böra föranleda till någon annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Efter föredragning af Lag-Utskottets Betänkande, JVS 79, i anledning af motion om förändring i lagstiftningen rörande äktenskapsförord samt mannens målsmansrätt för hustrun, blef detta betänkande af Ridderskapet och Adeln afslaget. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Memorial, JVS 219, med förslag till voteringspropositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Kongl, Majrts nådiga framställning om Krigs-kollegii ombildning till en Arméförvaltning, blefvo de af Utskottet föreslagna voteringspropositionerns af Ridderskapet och Adeln godkända. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorialer: JVS 82, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JVS 73, öfver motion angående giltigheten af Kongl. Brefven den 7 Juni 1753 och den 24 Januari 1740, i fråga om handräcknings meddelande för barns befordrande till dopet; och JVS 83, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JVS 72, öfver motion om ändring af 2 och 3 §<§ i 3 Kap. Kyrkolagen. Från flög v. Prcste-Slåndet. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets följande Utlåtanden och Memorial: JVS 79, i anledning af motion om förändring i lagstiftningen rörande äktenskapsförord samt mannens målsmansrätt för hustrun. Af slogs.
Capitaine Grimberg oell Fält - Commissarien Ekström skola likväl vara betänkte att för vissa socknar saltpeter - sjudning verkställa, Tio sjudningspannor äro af Landshöfdingen begärde och genom Cornmitterades föranstaltande redan levererade, Committerade utbedja sig Nådigt tillstånd, att i särskildt underdånigt Memorial få föreslå ce Utvägar, Committerade anse kunna leda till stör e håg och verksamhet vid saltpeter 7 näringens id, ka tule i Elfsborgs Län. Ska - Den xg April, Skaraborgs Län. Flere socknar hafva vid de hallna sammantraden förkiarat sig vara sinnade att ingå bolag om saltpeter - till verkning; och af landshöfdingen Embetes Berättelse inhämtas, att verkställighet deraf icke yteblifvit, Ofverste Lieuténanten och Riddaren Friherre Avon Knorring på Börstorp har förlidet år anlagt en plantlada af 6q aln. längd, och arnar innevarande år uppföra en nästan dylik, att efter Österbottniska methoden, hvartill inrättningar för urinsamling efter 130 ä 14O boskapskreatur blifvit gjorde, och accord med omkring 100 hemman afslutade. Af Öfverste-jLieutenanten och Riddaren Friherre Sture på Hallemosberg, såsom föreståndare för Fägreds saltpeterholag, äro ?;ne plantlador anlagde och anstalt fogad om 6 andra sådana ladors uppförande. Af Prosten Carlander i Hofva är en plantlada uppbyggd, af Bruks - Inspectoren N. Sundell och Bonden Eric Moberg i Finnerödja en, samt af Bruks - Förvaltaren Jacob Dyrén på Åsen en , för Björsäters Bolag, hvilket så inrättat sina anstalter, att 6q
På sätt Ridderskapet och Adeln af Utlåtandet N:o \f\i inhämtat, erfares, att det anslag af 34oo R:dr, som för Elementareller ProfSkolan i Stockholm är föreslagit af StatsUtskottet, icke angår den StatsReglering, hvilken skall börja den i Januarii nästa år, och gälla till nästa Riksdag, utan angår anslaget från den i Julli innevarande år till årets slut, emed an ide förut af Kongl. Maj:t beviljade medlen ej räcka längre än till den i Julii. Om Ridderskapet och Adeln skulle täckas bifalla detta Utlåtande serskildt, sker ändå ingen Den 27 Maji. i5 rubbning i den allmänna regleringen, emedan Tillarne angå förhållandet frän den i Januarii i83o, men icke färe samma dag, hvarom här är fråga. Hans ExceUence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde serskildte propositioner till bifall å StatsUtskottets under N:ris 134, 135, 137, i/\o, 141 och 142 meddeldle Utlåtanden, vid hvilka några anmärkningar icke blifvit framställde; hvilka alla Propositioner biföllos. Hvarefter uppå derom af Hans ExcelJence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde serskildte Propositioner StatsUtskottets under N:ris 133, i36, i38 och i3t) afgifne Utlåtanden, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, lill Utskottet återremitterades. Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 18 sisllidne April under N:o 143 afgifne, samt den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående RiksStatens Femte HufvudTitel. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Om man betraktar anslagen på denna Titel endast till beloppet, så äro de af ringa betydenhet. I sjelfva principen deremot, till en del af stor vigt. I sjunde punkten före^ kommer ett anslag till invexling af silfverjeltoner, jemte underrättelse, att utdelning i6
Enligt de statistiska Tabeller öfver de döfstummas antal i Riket, sorn af Tabell-Kommissionens Sekreterare blifvit uppgjorda, uppgår dessa olyckliges antal i hela Riket, med undantag af Stockholm, till 1.999, °ch enligt den beräkning Institutets Föreståndare uppgjort öfver huru många elever, som vid Institutet borde vårdas, på det alla döfstumma måtte kunna här erhålla uppfostran och bildning, ifrån 10 till i5> års, ålder, hvilken tid är den kortaste, sorn åtgår för en fullstän - — 323 — dig kurs i liär meddelade läroämnen, så befinn es det, att nära nog dubbla antalet, eller omkring i^o elever, här borde årligen vårdas» For hvar och en, som ser huru dessa, genom sitt lyte, förut så olyckliga och blottställde varelser, vid denna Inrättning, inom få år blifva förvandlade, ej endast till nyttiga och tänkande menniskor, de der erhålla nödig kännedom så väl i Religionen, som i öfriga allmänna kunskaper samt i något handtverk för deras framtida bergning, titan äfven kunna vinna en höjd af själsbildning, sorn är alldeles förvånande, — såsom exempel hvarpå, må anföras, att en af eleverne, blott 16 år gammal, har en högst ovanlig kännedom i Astronomien, — måste den önskan lifligt framstå, alt Statens tillgångar framdeles måtte medgifva en så stor förhöjning i det härtill bestämda anslaget, att ofvannämnde antal elever här må kunna intagas, och dymedelst alla sålunda vanlottade olyckliga personer åtnjuta en uppfostran, som ifrån ett nära 110g djurlikt tillstånd upphöjer dem till bildade och nyttiga medlemmar i samhället. Det återstår sedan alltid att bilda en Inrättning äfven för blinda, ty dertill passar hvarken denna samma lokal, ej heller förslå medlen i någon mån dertill.
Det är icke alla föräldrar, som vilja släppa ut sina unga döttrar i världen för att söka arbete, sivida det ej är absoliit nödvändigt för utkomstens skull eller såvida det ej gäller utpräglade anlag för nligot särskildt slag af arbete, det är icke heller alla unga flickor, som vilja lemna hemmets skydd, afven om de längta efter en sysselsiittning, som kan upptaga deras tid och deras intresse. Men gif dem möjligheten att fA lara ett arbete, som tillåter dem a t t stanna i hemmet och likviil innebär en bhde sjalfständig och intressant verksamltet., ett arbete, &gt;varmed de kunna göra sitt hem bhde gagn och glädje, och jag är säker om att många med ifver skola omfatta tillf ' ället till en slidan undervisning och sedan göra den fruktbärande. Och dubbel tillfredsställelse skall man hafva af hvad man lart, om med vården af egen tradghrd förenas en verksamhet för andra, om man å t torparhustrurna och statgummorna kan gifva några goda råd med afseende p&amp; skötseln af deras sma tiippor, om man kan vfvertyga dem om det ekonomiskt fördelaktiga i att harat egna wigot af sin tid, och om man kan förma dem att tillhålla sina minderårige barn, hvilka oftast alltför mycket springa omkring utan tillsyn och utan sysselsättning, att hjälpa till med ett arbete, som för dem borde blifva ett verkligt nöje. Och låter man de uppmuntrande råden Atföljas af nQgra sticklingar, några plantor och en och annan ympkvist, så kan man vara viss om att på detta sätt utratta mycket och varaktigt godt. Den icke minst vigtiga sidan af denna fråga ar emellertid, att den öppnar utsigt till en ny vag till utkomst för mången kvinna, som finnande alla banor till trängsel uppfyllda, frågar sig b a r t hon skall vända sig för att förvärfva sig sitt lifsuppeliii,lle.