Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den berättelse, som, jemlikt nådig föreskrift, Öfver-direktören tor Myntoch Kontroll-verken före denna stats-revision till Kongl. Maj;t afgifvit, inhemtas, bland annat, att under år 1857 blifvit tillverkade och utlemnade 763 stycken dubbla och 27,200 stycken enkla, eller tillsammans 27,963 dukater, 3,348,113 stycken diverse silfvermynt, motsvarande 902,215 specier, samt 4,749,860 stycken kopparmynt, i prägelvärde upp4 - — 26 — gående till 54,598 Riksdaler 16 sk., eller tillsammans 8,125,936 myntstycken af alla slag, att i oell för denna myntning blifvit använde 229 $E. 88 ort fint guld, 54,055 'tb. 56 ort 36 korn fint silfver samt 448 centner 95 U. koppar, utom 159 centner 37 ffi. 8 ort af sistnämnde metall, som begagnats vid logering af utmyntadt guld och silfver; samt att kostnaden härför, jemte utgifterna för inköp af maskiner och materialier samt till underhåll och reparationer å Mynt-verkets byggnader m. m, för året utgjort 87,424 Riksdaler 44 sk. 1 rst. Banko. Beträffande de vid Kongl.
Banken under någon föregående tidpunkt haft utelöpande, så framt man vid en sådan jemnförelse tager i hetragtande så väl de i Finland förut cirkulerande, men nu mera inlöste 4,000,000 Riksdaler Banko-sedlar, som den sedelstockens tillökning, hvilken Privat-Bankernes sedel-emissioner medfört, och som kan anses uppgå till 5,000,000 R:dr Banko. Om således det förra af dessa förhållanden ännu fortfore och det sednare icke tillkommit, borde, efter samma grunder, som nu bestämt Utskottets tillstyrkanden, sedelstocken uppgå, eller bestämmas till icke min > dre än 39,000,000 Riksdaler Banko. Men jag måste icke allenast reservera mig emot det betydliga belopp, hvartill sedelstocken efter Utskottets förslag skulle komma att uppgå, utan ännu mer emot den hastiga och betydliga förhöjning, som sedelstocken efter samma förslag skulle erhålla, och det oaktadt den allmänt och äfven af Utskottet erkända sanning att stora och hastiga fluetuationer i ett lands penningestock, synnerligen der sedelmynt ensamt är gångbart, böra såsom skadliga undvikas. Såsom fullständigande af den uppställning och jemnförelse emellan sedelstockens närvarande och blifvande förhållanden, som Utskottet, på grund af 1843 års bokslut, framlagt, får jag tillika här uppgifva, att den cirkulerande sedelstocken, sådan den befanns den 10 November 1844, utgjorde . 19,177,810: 25. 11. och beräknad efter Banko-Reglementet uppgick för samma dag till .. 23,148,819: 11. 4.
Hon som alltid så ängsligt dolde sina hjärtesår till och med för sina närmaste hade låtit denne främling se sin förtviflan. Det var henne en lättnad då hon märkte, att han åtminstone ej hade den ringaste aning om, hvem hon var. Af det samtal, som nu uppstod mellan dem, framgick, att han tog henne för en liten guvernant, som skulle till utlandet för att förtjäna sitt bröd i en främmande familj, och hon understödde genast denna föreställning, glad att på detta sätt rädda sitt inkognito och äfven road af att spela denna lilla komedi, som förströdde henne. Det var ej svårt för henne att sätta sig in i rollen så fullständigt, att hon snart i sina tankar identifierade sig med den stackars lilla guvernanten, och med blygsamt nedslagna ögon emottog hon de råd och tröstegrunder, som hennes reskamrat utdelade, och så starkt var det fantastiska elementet hos henne, att hon trots sin djupa hjärtesorg begynte blifva ganska road af denna mystifikation. Då reskamraten föreslog henne att tillsammans bese en stad som de passerade på vägen, samtyckte hon därtill och tillbragte två dagar där tillsammans med honom. Så skildes de igen utan att någonsin ha meddelat hvarandra namn och samhällsställning. Denna lilla episod är ganska betecknande för Sonjas experimenteringslystna natur. Främlingen var henne sympatisk, hans vänliga deltagande rörde henne, hon kände sig ensam utkastad i världen. Hvarför ej taga den lilla glädjeglimt på hennes väg, som slumpen tillfört henne. En annan kvinna skulle naturligtvis ohjälpligt komprometterat sig i en mans ögon genom att tillåta sig något sådant. Två dagars samvaro från morgon till kväll med en man, som icke ens visste hvem hon var. Men för Sonja, som i så många år lefvat detta egendomliga kamratlif med sin egen make utan att tillhöra honom, syntes saken mycket enkel, och hon visste mycket väl att hon förmådde draga upp gränserna för sitt umgänge med män, hvar hon själf ville. Det föll aldrig någon man in att missförstå henne i detta hänseende. Ännu egendomligare och mer tillspetsadt utvecklade sig ett dylikt förhållande senare, under hennes vistelse i Paris.
Tiden hade ännu icke tillkännagifva, att man kunde bilda sådana föreningar i provinserna. Jag vågar tro, att förhållandena nu nästan tvinga oss dertill. Jag tvekar ej att gifva min röst för en realisation; men lika öppet, som jag förklarar, att jag skall gifva denna röst för realisationens fullbordan efter de emellan Konung och Ständer bestämda grunder, lika öppet vågar jag från detta rum förklara, att realisationen skall komma att medföra de största olyckor, om den ej kommer alt gå i bredd med sådana creditanstalter, sorn göra det möjligt för den skuldsatte alt kunna bära sina räntor och för skattdragaren att afbörda sig sina skattebidrag. För detta ändamål framställa sig i främsta rummet hypotheksinrättningarna; och jag tror, att jag icke säger för mycket, då jag påstår, att den allmänna andan i provinserna, sorn lifvat hågen för dessa inrättningar, är ett talande bevis för den mening, att tiden nu är inne att utbilda dessa creditanstalter. Man kan framställa den anmärkning, att dessa inrättningar kunna uppkomma och bestå utan något bidrag af Slaten. Jag vill icke bestrida detta påstående; men lika med motionären vågar jag påstå, att Statens mellankomst skall åt desamma gifva mera styrka och säkerhet. JernContbret njuter understöd afBanken; Manufacturdisconten lemnar bidrag åt näringarna; jordbruket är det enda, sorn ej bär någon bestämd hjelp, med undantag af baneolånen. Dessa lån, sorn redan stå i hypotheksform, kunna anses såsom en typ för den stora planen. Jag äger icke förmåga att i dela i I uppgifva, huru denna statscredit skall komma föreningarna lill godo; men jag gör mig försäkrad, ij 6 De* 3 Mars c. m. att då BancoUtsk., dit memorialet lärer blifva remitteradt, tager i öfvervägande det nyttiga inflytande, dessa inrättningar skola hafva på vårt jordbruk och våra näringar, och huru sålunda realisationen garanteras genom ökad varuproduction, den enda säkra af alla garantier, skall Utsk. icke tveka att bidraga till förslagets antagande i den mån det blir möjligt, utan att på något vis inverka på myntvärdets bestånd.
Sedan förbemälde herr lands-secreterare, som nu var i sockenstämman närvarande, tydligen visat nyttan och förmonen af en lättad communication på Norige, hvarigenom nödvändighets varor, såsom sill, fisk, salt, spannmål, m.m. för ojämförligt bättre pris, än vanligt, skulle kunna erhållas, samt till slut uppläst ett sockenstämmo protocoll i Rödön, förklarade här varande socknemän enhälligt sig villige och benägne, att för ifrågavarande ändamål, bidraget erlägga till samma belopp, hvartill Rödöns hemmansegare och boställsinnehafvare sig förbundit, nemligen att, såvida ett bolag verkligen kommer till stånd, som i hufvudsaklig öfverensstämmelse, med det uti oftanämnde herr lands secreterare uppgjorda förslag, utförer planen, för den lättade communicationen, af hvarje hemmansegare och boställs innehafvare, årligen, under tio års tid, för hvarje tunnlands skatte, erlägga trettiotvå skillingar b:co, antingen i contanter eller spannmål, efter gångbart pris, dock att bidraget icke finge understiga sexton sk:r, huru litet skattetal röken än vore åsatt, och ej heller öfverstiga en r.d:r 32 sk. allt b:co, äfven om hemmanets skattetal vore mer än 2½ tunneland. På den skattskyldige sjelf finge det bero, om han ville bidraget erlägga i penningar eller spannmål, och skulle uppbörden deraf verkställas af bolaget vid den årliga intägten eller uppbörden af kronans medel, sedan kungörelse derom någon tid förut skett. Med erläggande af detta bidrag skulle början ske, från och med det år, arbetet med communicationens underlättande påbörjats, och sedermera oafbrutet, under de bestämda 10 åren fortgå, om med arbetet fullföljes.
Nämnd ”i andre fall, än det, sorn i 10 Cap. 4 §- sägs, ”kalle Härads-Höfding eller Lagman af de Bön”der, som närmast bo, en eller flere efter thy, ”som behofvet fordrar.” Riksens Ständer hafva ansett E. K. M.-ts Nådiga Proposition i frågan om val af Nämndemän vara stödd på den rättvisa grundsatts, att, då Nämnden utgör Folkets del i Lagskipningen, det äfven på dess fria val bör ankomma, att Nämndemän tilsätta, utan att Härads-Rätten sig dermed må befatta i andre, än de uti E, K. M:ts Nådiga Proposition anmärkte fall, då antingen fråga uppstår om den persons behörighet, som blifvit vald, eller ock klagan föres, att vid valet oordentligen tillgått. I öfrigt och då detta val beror på personligt förtroende, anse Riksens Ständer, i enlighet med hvad E. K. Mus Nådiga Proposition äfven innehåller, personligheten äfven böra blifva rätta grunden för rost beräkningen emellan de valbara. Andra delen af E. K, M:ts Nådiga Proposition, rörande Extra Nämndemäns tillkallande, dä behof deraf inträffar , finna Riksens Ständer jfernväl uppfylla ändamålet, att nemligen, vid sådane tillfallen, undanrödja hinder och omgång. 311 Underddniga Skrifvelser. Riksens Ständer hafva alltså för sin del aru tagit det af E. K. M. i Nåder gjorde förslag till en förbättrad lydelse af i och io §§. uti i Cap. Rättegångs-Balken , att, såsom gällande Lag, till framdeles efterrättelse, utfärdas; Hvarjemte Riksens Ständer, i anledning af anmärkt nödvändighet, att hvarje Härad borde i vissa Nämndemans-District indelas, trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, i sammanhang med påbjudandet af den nu föreslagne Lägförändringen , E. K.
Der - Den 9 Julii. »269 — Deremot framställes fran de fleste Canzli, Departementen nödwändigheten af en talrikare Betjening, och hac tillförordnade Skars - Secrckeraren Wirsen föreflagit, att Handels - och Fmance-Expeditionens Ordinarie Stat matte ökas med en Expeditions - Secreterare. Lrigs. Lollegium har förmalt sig icke hafwa något att i detta ämne anmäla, sedan Kongl. Majit den -9 Martti förledit ar meddslt Collcgium ny Jnstruction och Stat, som nu mera tjenar Collegiuin till efterrättelse; Men tillförordnade Presidenten, General-Majoren och Commendeuren Friherre Sandels har hos Commitlen sedermera anmält, alt han, efter inhämtad närmare kännedom af Ärendernes gang inom Collegium, funnit sig wara i tillfälle, att i detta ämne afgifwa ett »utförligt utlåtande, hwaruti andrages, huru hos.KonglMajit äk i underdånighet föreflagit, att en Civil Ledamot matte tillförordnas uti Collega Artillerieoch GeneralKrigs - Commissarie-Departement med Säte och Stämma i Collegio, dock med bibehållande af förut innehafwande Löner till framdeles ledighet; Hwarefter till Commiileens bepröfwande blifwit aflcmnadt ett Förflag till förflyttning af Ärenderne, tillhörande Krigö'Collegii Civile
Hr Gustafsskjöld, fullm. Gr. De la Gardie, Robert; hvardera med 8 röster. 23:dje Bänkm:s Afd:n: JU 2147. Hr af Christiernin, fullm. Gr. von Rosen, Axel Gustaf August, med 6 röster, och » 2221. Hr af Wirsén, Thure, med 7 röster. 24:de Bänkm:s-Afd:n: JU 2231. Hr af Burén, Didrik Pontus, med 14 röster, och » 2271. Hr von Feilitzen, Johan August Carl Alexander, med 9 röster. 25:te Bänkm:s-Afd:n: JU 2317. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel, med 10 röster, och » 2327. Hr Huss. Magnus, med 11 iöster. Hr Gr. o. Landtm, anmodade de valde Bänkmännen att, enligt i går utfärdadt anslag, i dag kl. 6 e. m. sammanträda för val af R. o. Ad:ns Elektorer. Föredrogs och lades till handlingarne K. M:s sisth dag å Rikssalen upplästa Berättelse om hvad i Riket och dess Styrelse sig tilldragit sedan sista Riksdag, af hvilken berättelse ett tryckt exemplar blifvit till Hr Gr. o. Landtm, öfverlemnadt. Hr von Francken, Georg Wolfgang; Jag får till Hr Gr. o. Landtm, hemställa, huruvida han icke godhetsfullt skulle vilja uppläsa de tal, han hållit, dels vid Ståndets uppvaktningar hos Deras Majestäter äfvensom Deras svar å dem, dels ock å Rikssalen; äfven får jag hemställa till Gr. Posse, att han mätte uppläsa de tal, han, såsom Ordf. för Ståndets helsningsdeputation, hållit hos Med-Stånden, på det att samtliga dessa tal måtte erhålla plats i R. o. Ad:ns protokoll. H. I. 2 18 Den 26 Oktober. Sedan öfverläggningen förklarats slutad, gjordes propos. på bifall till detta förslag och besvarades med ja; hvarefter Hr Gr. o.
Hvilket allt vördsameligen öfverlétnnas till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm den 4 Mars 18 t S. Vördsamt Memorial! Genom Protokolls-Utdrag af den 9 sisth Februarii har Vällofl. Borgare-Ståndet till StatsUtskottet återremitterat den hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckte frågan om förhöjning uti Post-skjutsnings-legan , hvarom Utskottet den 31 sisth Januari sia yttrat. Men de öfrige Stdts-Utslottets Bettini an deni 439 Stånden, nemligen Höglofl. Ridderskapet och A; deln den 17, Högvördig » Prest-Sfåndet den g och Hedervärda Bonde-Ståndet den 7 i nästlid. ne månad, bifallit Utlåtandet, får Stats-,Utskottet, till svar på återrernisseri sådant vordsarnligen anmäla, sedan frågan alltså likmätigt Gg §. i Regerings-formen är afgjord. Vördsamt Memorial! Sedan Stats-Utskottet under den 4 nästlidné Februari afgifvit yttrande öfver Herr Gripensvärds M., Motion, angående Segelleden genom Raggenssundet och Södra Stäket, har väl Högl. Ridderskapet och Adeln, i anledning af dervid gjorde anmärkningar utaf Herr Gripensvärd, återremitterat frågan till Stats-Utskotteis åtgärd. Men som de Trenne öfrige Riks-Stånden bifallit berörde Utlåtande, nemligen Hugvördige Prest-Ståndet den 13, Vällofl. Borgare-Ståndet den 17, och Hedervärda Bonde-Ståndet den 13 sistlidne Februarii, hvarigenom ärendet alltså, likmätigt Gg §. i Regerings-formen, är afgjordt; så får Utskottet sådant, till svar på berörde återremiss vördsamligen anmäla. Stockholm den 4 Martil a8i8. Vördsamt Memorial!
I DU N Jag vill Jacgers ej föreslå eder att normalskodon eller uppträda m e d den i d:r traditiotill sammans nella engelskans klaeklösa, triangelformade fotmed ständigt beklädnad, gor ty då vore jag för grym både m o t eder sjelfva, amatörer I observationer skola ' aktansvärda. begagna o. s. v. men följande må hända synas vara b e - O m er fot chausseras 35,3 eller 3 6, 1. ännu mindre ut, af 3 5, 1, så Tron mig, foten ser er gång blifver ännu mera lätt och graciös, det melankoliska draget skall svinna frän föredert anlete, inga plågor i fötterna m e d dig genomlefva just det lif j a g önskat mig bland intelligenta personer o c h tillfälle att och njuta olyckliga och dig att bana. V i d min befans ju som afbröt samtidigt annan inträffade död förmögenhet så ringa, att j a g mig nödsakad sjelf arbeta hälle studierna kasta dig in på en fars hans K o m så din för mitt uppeo c h gick derför in vid telegrafen. denna sysselsättning har jag funnit skola förstöra edert sinneslugn och ett allmänt och, som du ser, skapat välbefinnande angenämt h e m. D u, å din sida, tyckes också helt hafva skall belöna eder för detta lilla offer. Promenadskodon bör man aldrig köpa färoch hållet verksamhet, diga, utan måste dessa tillverkas efter noggrann skilda, måttagning, med skilnad på höger o c h venster hänseende fot. möda Skall det nu pågående modet följas, o c h vi äro j u alla dess ok, så mer eller mindre böjda böra under de spetsiga skodonen vara betydligt längre till foten än de bredare. Klacoch förändrat till kan Harald. mig ett litet lugnt o c h satt under dig den dig in i din nya alla såväl grad, var och älskvärd, och skönt år, yttre stort är du en man, livars enda karne böra äfven vara rätt breda och af ringa intresse tyckes vara kreatur o c h landtbruk och böjd.
Om kamrern också talade i ett anfall af vansinne, så var det han sade nog värdt att tänka på. Han behöfde någon, som såg om sig och lagade mat åt sig — det var hvad hon bäst förstod. Hon skulle hålla sig i rummet innanför salen och i köket — det var som sig borde, han var en förnäm man, hon en fattig, ringa kvinna. Hon skulle få det bra och aldrig lida nöd mera — det var hufvudsaken för henne — få det godt till döddagar och efter kamrerns död pension liksom vaktmästaränkan. Det ' föll henne inte längre in att förundra sig, hon satt och såg på julljusen, som snart skulle vara utbrunna, och blinkade med ögonen, som voro fuktiga af lycka öfver de härliga framtidsutsikterna. Bara inte kamrern ångrade sig, när » an fallet » gått öfver! Hon såg förstulet på honom från sidan. Han hade åter satt gungstolen i gång och satt med hufvudet tillbakalutadt och elt förnöjdt uttryck i ansiktet. » Nå, madam, » sade han, utan att se på henne, » skall jag taga ut lysning om söndag — alla tre gångerna på en söndag, så är det gjordt, eller hva '? » » Som kamrern vill — och stor tack för all kamrerns godhet ... » » Stidder sladder ... » Kamrern gick fram till granen och släckte det ena ljuset efter, det andra. De hade nu brunnit ner, och barren osade från flere ställen. Så blef det åter mörkt, och endast gaslyktornas ostadiga sken gaf ett svagt ljus i rummet, så att de dunkelt kunde urskilja hvarandras gestalter. Då hördes en snyftning från stolen, där madamen satt. » Hvad är det? » frågade kamrern. » Att Gud skulle låta mig få en sådan lycka på gamla d a g a r. och jag får väl heta fru, fru Salbom? » Kamrern gick ett par slag af och an och stannade sedan framför madamen. » Det får hon, » sade han, » det blir hennes rätt, som ingen kan fråntaga henne, lika litet som pensionerna. Det där om pensionerna skall jag förklara för madam en annan dag, för det är ändå hufvudsaken.
— I anledning häraf och i öfverensstämmelse med den åsigt, Utskottet i fråga om nya läroverks inrättande eller utvidgning af nu befintliga redan tillkännagifvit, att nemligen endast do mest angelägna behof kunna vid denna riksdag afhjelpas, har Utskottet funnit sig ej höra till bifall hos Rikets Ständer förorda ofvanberörda motioner. 53:o. Sedan Kougl. Majit den 28 Maj nästlidet år i nåder faststäldt
Och om man detta gör, skall man öfverallt finna, — så mycket tydligare markeradt, ju mera reguliert kuperadt landet är — att trafiken, likt vattnet, i tusende tillflöden från landthöjderna letar sig ner till hufvuddalgångarne, för att sedan troget följa dessa till hafvet. Vattendelarne äro således äfven trafikdelare. Så tillgår också nu i Norrlands stora floddalar och skall alltid komma att så tillgå, enär dessa dalsträckningar, åtskiljda genom mera sterila högland, utgöra den egentligen odlingsbara delen af landet och i allmänhet ega fullkomligt enahanda produkter att exportera och behöfva samma förnödenhetsartiklar att importera, så att något utbyte dem emellan ej gerna kan komma att ega rum. Bottniska viken är således Norrlands rätta stambana, till hvilken förbättrade kommunikationer måste ledas efter floddalarne, likasom i södra Sverige bibanor till de stora stråkvägarne för trafiken. Vid en blick på kartan visar sig genast att dessa sidolinier öfver hela landet komma att blifva af kortare längder, eller under 10 mil och, om man närmare tänker sig in uti förhållandena, ej gerna annat än undantagsvis kunna få så stor trafik, som, efter hvad ofta anförda tabell utvisar, utan svårighet kan föras å en mindre och billigare jernväg, äfvensom att denna trafik nästan alltid frén bibanan öfvergår till hufvudbanan för att derpå föras till sin destinationsort, vanligen hufvudledens ändpunkt vid hafvet, samt tvärtom, och endast mera sällan kan komma att öfvergå från den ena grenlinien till den andra.
S. D. Med tillämpning af de grunder, som blifvit af Borgare-Ståndet antagna vid riksdagarna åren 1823, 183-i—1833 samt 1844—1845 beslöt BorgareStåndet, att följande städer och bergsbruksvaldistrikt skola sända revisorer, hvardera en, till en hvar utaf nedannäranda revisioner af Stats-, Bankooch Riksgäldsverken, nemligen: till den revision, som begynnes den 15 Augusti 1863: Stockholm, Gefle, Westerås, bergsbrukens andra valdistrikt, Lidköping och Mariefred; till den revision, som tager sin början den 15 Augusti 1864: Stockholm, Göteborg, Carlskrona, bergsbrukens tredje valdistrikt, Eksjö och Falköping; och till den revision, som börjas den 15 Augusti 1865: Stockholm, bergsbrukens första valdistrikt, Upsala, Westervik, Sölvesborg och Alingsås; varande, enligt Borgare-Ståndets beslut den 5 Maj 1845, städerna i fjerde och femte klasserna berättigade att, i läll de icke sjelfva vilja sända revisorer, i Stockholm eller annan stad dertill utse och förordna någon af sådan egenskap, som 70 § Riksdags-ordningen föreskrifver, med iakttagande af hvad i 14 § af samma grundlag stadgas; och erinras, att, efter hvad öfligt varit, vederbörande ega att för vald revisor jemväl utse en suppleant. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, *43 41, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående statspension åt Öfversten m. m., Friherre Nils Ericson. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts nådiga Svar af den 30 sistlidne Januari uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående riksdagens förlängning. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JVI 44: i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande med afseende å grindars uppförande öfver allmänna vägar.
Och vi hvirfla om, till dess hufvudet blir yrt och vi utmattade sjunka ned i den mjuka länstolen, ålderdomens vän. En sådan syn, en sådan lek göra våra sinnen godt och verlden förefaller oss skön, vi glömma pessimismens läror, och tron på ungdomen och lifvets glädje smyger sig som frisk luft in i våra hjertan. Men hvad som icke är gladt, det är att stå som åskådare i ett hörn vid en af våra nutida, litet förnämare barnbaler. Tänker man till baka på sin egen ungdom och jemför förr och nu, så blir man kanske litet häpen och känner sig litet oeiviliserad. Och när man ser denna samling af brådmogen ungdom, så tänker man må hända: » Hvad månde blifva af alla dessa små underdjur? » Men vi äro blott tysta åskådare. Låtom oss hållas i vårt hörn, se och reflektera. V i känna till förhållandena litet på förhand och teckna derför » barnbalen » från början. Mamma och pappa — det fins ibland orsaker, hvarför man måste ställa kontrahenterna i denna ordning — har upplåtit hela sin vå- ning åt sin unga tolfåriga dotter, som ämnar ge stor bal för vänner och väninnor. Hon är redan ärelysten, den unga damen, och när hon ger en fest, en bal, så måste den öfverglänsa alla hon sjelf på nyåret bevistat. Hon känner sitt värde, och hon har en aning om sin pappas penningevärde — alltså måste man vara i » stil » med sin ställning. Derför stråla också rummen i ljus, inte blott hvardagsrummen, utan äfven salongen och förmaket. Öfverdragen äro tagna af möblerna, gångmattorna borta — man ser, att det är stor bjudning. En vaktmästare i frack sysslar i buffeten, och ute i köket är kokfrun fullt sysselsatt. Den unga värdinnan — det kan ju hända hon är en tolf eller fjorton år — träder ut och tager en öfversigt öfver det hela. Hon låter sin blick ila ganska pröfvande öfver hvarje föremål, försummar icke att göra en anmärkning här och der och blir ganska misslynt, när hon får veta, att den ena fiolen skickat återbud. Bara piano och en fiol — det är ju riktigt tarfligt. För öfrigt ser hon redan något trött ut.