Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom sammanhängande med den motion jag sednast haft äran väcka, anser jag mig äfven böra framställa en annan, emedan genom den af mig först föreslagna förändring en olägenhet uppstår, att då så stort antal nämndemän som nu erfordras vid 312 D k n 22 December f. m. hvarje broltmåls-ransakning, genom deras inkallande ali öfvervara de på länshäktena förelagne undersökningar och domslut en kostnad uppslår, som i någon mån motverkar den besparing jag åsyf-' tat. 1 cap. 1 § Rätteg.balken stadgar, alt jemte domaren 12 bönder som i häradet bo skola döma vid häradsl öt terne och genom ett annat laurinn stadgas, att domstolen, för att vara domför, skall bestå af domaren och 7 nämndemän; men då m il i tie-hostä I Is-ordningen af d. 23 Januari 3830 och K. brefvet af d. 10 Juni 1841 innefatta ali vid syner ä militieoclr presle-boställen äro 2:ne nämndemän lillfyllestgörande, och jag anser en domare fullt så mycket vid dessa tillfällen vara i behof af nämndens upplysningar som vid en broltmåls-ransakning, anser jag att antalet af nämndemän vid denna sistnämnde kunde minskas och föreslår derföre en förändring i de förstnämnde lagrummen; men sjelf ej jurist vågar jag ej lill siffran föreslå denna nedsättning ulan under vördsam anhållan alt denna min motion matte till LagUlsk. remitteras får jag hos nämnde Ulsk. begära, att denna min framställning må tagas i öfvervägande och om Utsk. finner skäl på min föreslagne förändring fästa afseende, det må bestämma hvad minskning i nämndemännens antal som bör föreslås. Gr. Horn, Claes Fredrik; Till Gr.
Vid voteringens slut befanns att rösterna hade utfallit sorn följer: Ja — 23. Nej — 35. 44:do punkten, ang:de statsbidrag lill sänkningen af Storån samt några sjöar inom Tjellmo tingslag af Östergöthland. X H. ' 8 114 Don 5 December e. m. Gr. Sparre: Hvad jag förut yttrat derom, att sådana af enskilda motionärer framställda förslag som detta och det föregående \anligtvis följd hvaraf koslnaderne ej kunna med någon visshet beräknas och således R. St:r vid en konimande Riksdag besväras med ansökningar 0111 ytterligare understöd, emedan de först gifna ej befunnits tillräckliga, — bevisas bäst af denna punkt i Utsk:s Utlåt., enl. hvilken Anders Peter Andersson för ett sjösänknings-arbete först begärt ett statsbidrag af 00,000 lidr, och sedermera förklarat, att dertill erfordrades en långt större summa, nemi. 249,196 Rdr. Då det således icko kan antagas vara styrkt, att ens detta sista kostnadsförslag är ti Iför I it ligt, och då detta ärende ej blifvit pröfvadt i den af K. M. för sådana mål stadgade ordning, hoppas jag att R. o. Ad. i konseqvens med sitt nyss fattade beslut måtte afslå äfven denna hemställan af Ulsk. Gr. Hamilton: På grund af de skäl jag anfört vid föreg:de punkt, anhåller jag alt äfven denna måtte alslås. Här tillkommer dessutom den omständigheten, att landvinningen blir betydligt dyrare, då nemi. tunnlandet komuier att kosta 119 lldr, förutsatt alt kostnadsförslaget ej öfverskrides. Hr Bildt: Då jag af det nyss fattade beslutet funnit, att R. o. Ad. ej anser lämpligt att understödja dessa för landets utveckling vigtiga företag, såvida de ej blifvit af K. M. föreslagna, tjenar det till intet att hår förorda det nu ifrågavrde, som dock ansetts vara ett af de vackraste företag bland alla dem, som blifvit satta i fråga. Jag anhåller dock att få besvara en anmärkn. af Gr. Sparre, nemi. att förslaget ej skulle vara tillförlitligt.
Den 28 Junii e. m. 687 Det kan icke betviflas, att sådana förbudna varor som Hofvets exempel, modet, vanan och älven till en del verkligt behof, göra nödvändiga, samt serdeles i Hufvudstaden och andra större Städer, allmänt och uppenbart nyttjas, i Landet införas till ett belopp af 1,000,000 R:dr HamburgerBanco, i synnerhet när dertill räknas, hvad af lofgifna varor införsnillas; om härå nu endast inflöt 15 procents tull, vore Statens rena inkomst 400,000 R;dr Svenskt mynt. Jag tror dock att Utskottet, om äfven Riksens Ständer antaga de föreslagna Tullbevillningsgrunderna, icke för närvarande bör föreslå, att på Tullinkomsten beräkna betydligt större Statsanslag än förr; ty utom det, att försigtigheten bjuder, att aldrig anslå större inkomst än erfarenheten styrkt vara säker, så skall det till förslagets fullkomnande oum-i gängeliga creditupplaget, de första 3 eller 4 månader, minska inkomsten, till dess varornas försäljning försäkrar förtullningen, och Ständerna kunna i alla fall förordna om blifvande öfverskottets uppbärande, förvarande och användande till Landets fördel; kunnande öfverskott af Tullinkomsten blifva en lycklig tillgång till fond, om Statsobligationer behöfva införas. Jag anhåller sluteligen att få tillägga, att intet af hvad i dag blifvit anmärkt, rubbat miq öfvertygelse, att ju Utskottets förslag, om det antages, skall medföra den nytta dermed «88 Den 28 Junii &, vi, åsyftas, cå vida* vid verkställigheten af alli dertill hörande detailler, allvar får råda , och alla enskildta interessen Vika för det allmännas; detta har lika säkert ingått uti Utsköttet* beräkning, sorn det aldrig varit dess tankå; att intränga i andras rättigheter och det alltid hyst den öfvertygelse, att Konungen vid tillämpningen häraf, äger både magt och Vilja t att vid beredande af allmänt väl skydda deri enskiltes billiga anspråk. Herr Silfverberg, Mognus Didrici Hide inlirtidat ett så lydande Memorial:
”Nåja, du skall följa din natur, och framför allt icke låta dig öfvertalas.” Jag darrade för, att nu skulle ovänligheten komma. Men den kom icke ännu. Han lyfte upp mitt nedböjda hufvud och såg mig skälmskt in i ansigtet. ”Se dog ikke saa höjtidelig ud.” ”Jag är inte högtidlig.” ”Er du vred paa mig; sig! – er du vred?” Han vände åter mitt ansigte och såg in i det med detta underligt på en gång skarpa och bekymrade uttryck, som är honom så eget. ”Nej, jag är inte ond.” ”Er du bange for mig?” ”Ja jag känner mig så underligt skygg.” Han sade ingenting och så satt hon en stund med näsan mot hans rock. Sakta och tyst lyfte han upp hennes ansigte mot sitt, och så sutto de tysta länge, länge. Hon tänkte vid sig sjelf: ”är jag lycklig nu?” Det skymtade för hennes blick en af närheten förstorad panna, svart hår och svarta ögonhår. Hon blef skrämd, men slöt sina ögon, och nu svarade det inom henne: ”Ja jag är lycklig – för ett ögonblick, af en dröm, – drömmen att vara älskad. – Hon satt i ett skrufstäd, om hon ville eller ej, hon skulle icke kunnat göra sig lös, om hon velat. Och när hon blef lös vågade hon icke se upp, hon tordes icke möta denna liksom sugande blick, hon hade endast blixtsnabbt lyft sina ögon och så slagit ned dem igen. ”Hvorfor saa höjtidelig? – Ja – det är lätt att fråga, för den som njuter en kärlekshistoria med samma bekymmerslöshet som andra. Det är svårare att svara, för den som står med hela sitt kommande lif i sina händer. Men hon log emot honom. Han var henne kär, och hon visste att nu skulle hon stöta bort honom med sina egna händer. Några ögonblick till, blott, – några ögonblick att vara lycklig. Och när hon log hviskade han ännu en gång i det han drog henne intill sig: ”skal vi såå slukke de lys og lukke den dör?” Det var som om han skurit i hennes hjerta med långsamma knifdrag, Skilsmessa kyla Men det måste komma. ”Du vill ikke?”
Där dansades vals, polka, hambo så civiliseradt som helst och allmänt dansade både masar och kullor ovanligt bra, kanske ej alltid så lätt, men taktfast och säkert. Vi flickor dansade med en mängd masar och hade gränslöst roligt och skrattade åt deras torra humor då de sprakade. Så svarade till exempel en mas på min fråga, om det ej hände att de dansade ner i sjön på den af regnet hala bryggan: Jo det hände nock, men di kommer fäll oftast upp i igen! Presentation sker ibland under dansen och tillgår ofta sålunda; » Jag heter Matts, hvad heter du? » (Forts.) * Stt minne. Skisseradt för Idun af Ellen Bergström. f å sin torftiga vindskammare i ett af de ålderstigna husen vid Klara kyrkogård sitter gamla mamsell A l m vid fönstret och stickar. Som i dans fångar stickorna maska efter maska, skötande sig genom mångårig vana helt flinkt utan uppsikt och lämnande den gamla mamsellen frihet att med ögonen följa de förbigående på gatan och kyrkogården. I dag ser det mera rörligt och folkrikt ut än vanligt. Något särskildt måtte vara på färde. Så småningom fylles hela den vidd, hon kan öfverskåda, med en väntande skara. Och i allas ansikten står att läsa högtidligt allvar! Nu öppnas kyrkdörrarna, och en del af den väntande skaran strömmar in. Samtidigt förkunna klockorna. i Sankta Klaras torn, att åter en själ gått till det stora okända, därifrån ingen vänder tillbaka. Det är således en begrafningsakt som firas. Men b vem är han, som nu skattat åt förgängelsen? Hvem ringa klockorna i dag till ro? För hvem tyckes man i hufvudstaden hafva gått man ur huse för att följa på den sista färden? Det har gumman på sin kammare ingen aning o m. Tyckte hon sig ej rent af se kungens högresta gestalt försvinna inom tempelporten? Icke kunde hon väl se fel. Hans drag äro henne j u så bekanta genom träsnittet öfver soffan, hvilket hon klippt ur en gammal illustrerad tidning. Begrafningar såg hon ej så sällan, men att kungen själf vid någon af dem varit närvarande, det kunde hon ej erinra sig. Och så denna allt tätare och tätare människoskara!
Genom nådig remiss den 24 sistlidne November har Eders Kongl. Maj:t anbefallt Fångvårds-styrelsen att afgifva underdånigt utlåtande i anledning af hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, vid granskning af Styrelsens räkenskaper för år 1861, anmärkt; och får Styrelsen, med remisshandlingens återställande, sådant utlåtande härmed underdånigst afgifva. Uti 4 § af det Styrelsen nådigst meddelade utdrag af bemälte Revisorers berättelse omförmäles, att den kostnad, hvartill fånges och kronoarbetskarl förplägning under revisionsåret uppgått, betydligt varierar, hvarå såsom exempel blifvit anfördt, att berörde kostnad för Norrbottens och Wermlands länsfängelsetutgjort, för det förra 120 R:dr 88 öre och för det sednare 120 R:dr 16 öre, under det densamma för Blekinge länsfängele icke uppgått till mera än 73 R:dr 16 öre. Detta förhållande hafva Retisorerne funnit i väsendtlig mån härleda sig från de betydligt olika pris, hvartill bröd för de särskilda fängelserna blifvit upphandladt, hvilka pris å särskilda uppgifne orter varierat från 5 till 12 öre per skålpund, ett förhållande, som icke syntes kunna tillskrifvas ensamt de särskilda länens olika förmåga att producera spanmål; och hafva Revisorerne, som icke vore i tillfälle att tillförlitligt kunna bedöma om bristande eller ringa täflan i åtskilliga län medverkat till brödprisernas höjande utöfver det vanliga, ansett sig böra å detta förhållande fästa uppmärksamheten.
från utskottets medlemmar en vacker minnesgåva. Det dyrbara konstverket vill — enligt de ord, med hvilka bankofullmäktigen R. Almström öfverbragte hedersgäfvan — • utgöra » en sinnebild » af den allom minnesvärda Stockholmsutställningen, och vi tro att den afbildning, vi genom välvilligt tillmö- A U G U S T STRINDBERG, vårt lands kanske mest geniale samtida författare, fyller den 22 dennes 50 år. På denna märkesdag nar äfven Idun velat i sina spalter meddela hans bild och har då nöjet att kunna återgifva ett synnerligen vällyckadt porträtt efter en unik amatörfotografi, som ur en känd författares samlingar välvilligt ställts till vårt förfogande Det är sant, att August Strindbergs författarskap alltid väckt strid omkring sig och en motsägelse, som ofta varit berättigad. Ej minst hans åsikter o m kvinnan ha varit ägnade att skaffa honom flere motståndare än anhängare inom hennes kön. Men han har dock äfven skänkt sitt fosterland diktverk, hvilkas fullgjutna konstnärlighet beredt oss alla odelad njutning. » Mäster Olofs », &gt;Svenska öden och äfventyrs », » Hemsöbornas » diktare är nog ej glömd i svenska hem på sin halfsekeldag. Afresan från Stockholm skedde landvägen till Dalarö, där de båda furstliga personerna gingo ombord på fregatten. Redan från första stunden visade prins Oscar ett för hans ålder ovanligt starkt intresse för allt, som rörde sjö- mansyrket. På fartyget fanns en liten extra kadett, till hvilken prinsen — förmodligen i anledning af hans ungdom och spensliga växt — kände sig särskildt dragen, och hvilken han ifrigt sporde o m hvarje tackels och tågs användning å fregatten. Hvad som mycket bekymrade prinsen var, att han själf var så liten till växten, att han ej räckte upp och kunde » titta » öfver relingen och se så mycket som han önskade af hafvet. Till hans stora glädje fann man en pall, och på denna ställde han sig, stödd af exbrakadetten, hvilken han utfrågade om hvarje seglare, som de mötte under färden.
I afseende på dessa handlingar, blefve intet annat att göra, än att deröfver upprätta ett inventarium och låta dem hvila i de hvalf, der de finnas. Hvad åter angår de handlingar, som hafva någon historisk vigt eller diplomatiskt intresse, så torde det vara kändt, huru mycket en bundt papper blir smalare, när den inbindes. Således om de uppställas såsom i bibliotheker är vanligt, och man väl använder utrymmet, torde det blifva möjligt att för Riksarchivet begagna en mycket mindre local, än som hittills ansetts behöflig. Det är af denna anleda., som jag ej kan öfvertyga mig om, att alla de åtgärder, sorn skulle vidtagas förr, än antingen hvad Ständerne hos Konungen framställt blifvit godkändt, eller ock contrapropos. i ämnet af Konungen kan blifva afgifven, kunde blifva annat än obehöfliga; och då för vidblifvandet af min mening förekommer, dels att ändamålet ej annorlunda står att vinna, dels att, om skäl äro för handen att bevilja tillökadt löneanslag åt Riksarchivcts embetsoch tjenstemän, dessa skäl blifva ännu större, derest fråga blir om att ändamålsenligt ordna detta archiv: så må det ursägtas mig, om jag upptagit R. o. Ad:s tid, helst jag hyser den förhoppning, att den framställning R. St. härom gjort hos Konungen, måtte Ilo Den 2 Maj c. m. få den påföljd, sora enligt min öfvertygelse af hela Representationen önskas. 5:te punkten, b) K. Bibliotheket. 5: t e punkten c). Hr Riben: Jag finner att jag först nu bort afgifva det yttrande, hvarmed jag tillåtit mig att besvära R. o. Ad. Jag ber otn ursägt för milt misstag, som härledde sig deraf, att jag ej observerade, alt icke hela den nu förevar, punkten, utan endast en del deraf var uppläst för att discuteras. Hr von Hartmansdorff: Utsk. afstyrker K.
Under förutsättning af bifall till denna hemställan, upptagas här för år 1858 R:dr 1,166.666: y3. för år 1859 » 1,166,666: y3. för år 1860 » 1,166,666: ya eller tillsammans för dessa 3:ne år R:dr 3,500,000. — Efter att hafva uppgifvit hufvudsummorna af de Riksgälds-kontoret under nu ingångna statsregleringsperiod åliggande utgifter äfvensom de utdrag af Riksgäldskontorets reglemente och räkenskaper, hvarpå Utskottets beräkningar blifvit grundade, har Utskottet ansett sig böra på ett ställe här nedan upptaga och sammanföra dessa utbetalningars af Utskottet beräknade belopp: Under innevarande riksdag beviljade och till utgående från Riksgälds-kontoret före 1860 års slut anvisade anslagslaneoch kreditiv-summor, undantagande anslagen till Statens jernvägsbyggnader samt de kreditiver, som af uppgifna skäl ansetts böra från förevarande beräkning uteslutas, Under föregångna riksdagar å Riksgälds-kontoret anvisade, fastän före innevarande års början icke verkställda utbetalningar, hvilka detta Verk fortfarande har sig ålagdt att i stadgad ordning fullgöra 2,165,439: 49. Kapital-af betalningar och räntor å Riksgälds-kontorets skulder, riksdagsoch revisions-kostnader, de från detta Verk utgående löner och pensioner, äfvensom förvaltningsoch upp bördskostnader 3,018,950: — Ränteoch kapital-amorterings anslag i anledning af statslånet för jernvägs-anläggningarne 3,500,000: — Summa R:dr R.mt 25,252,931: 51. Då till denna summa lägges beloppet af de till
Visserligen är den, som derigenom orsakar skada, skyldig att densamma godtgöra, men den kan mången gång ej till fullo ådagaläggas; och den frestelse till öfverträdelse af lagens föreskrift härutinnan, som ligger i den fördel, hvilken dymedelst kan vinnas, motverkas ej genom den obetydliga bötes-påföljd, som derför är bestämd. För att i någon mån gifva kraft åt lagen i denna del, har Utskottet derföre ansett an - 4 Lag-Utskottets Betänkande N:o 23. svaret böra, på sätt motionären yrkat, höjas till 20 daler första och 40 daler öfriga gånger, någon underlåter att å föreskrifven tid öppna dammlucka. Men som Utskottet anser det vara betänkligt, att öfverlemna åt domaren att öka ansvaret, derest han i något fall skulle finna det otillräckligt, är Utskottet af Riksdags-fullmäktigen Smedbergs framställning blott föranlåtet till det vördsamma tillstyrkande: att Rikets Ständer mätte besluta en författning, hvarigenom, med ändring af 20 Kap. 0 § Byggninga-Ralben, stadgas, alt den, som underläter honom åligga/ide skyldighet i afseende pä dammluckas öppnande å lid, som genom lag och författningar bestämmes, skall böta första gängen tjugu daler och sedan hvarje gäng dubbelt. Stockholm den 10 Mars 1857. Ånk. lill Exp.-Utsk. den 16 Mars 1S57, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om införande af en så kallad summa appellabilis. Med summa appellabilis förstås det belopp, hvartill en af domstol bedömd sak måste uppgå, derest talan emot domen må i högre Rätt fullföljas. För närvarande är emellertid hos oss parters rätt i omförmälda hänseende ej på något sätt bunden. De föreskrifter, som i sådant afseende funnits, försvunno i sammanhang med instantiernas minskning från fyra till tre, eller då Rådhus-Rätten nedflyttades från andra till första domstol i stad och andra instantien å landet eller Lagmans-Rätten upphörde, samt den instantie, som låg emellan första domstolen, såväl i stad som å land, och Hof-Rätt följaktligen bortföll.
Det var hans aristokrati, och att Lucidor egt en sådan af egen art midt ibland sitt simplare umgänge, är obestridligt. Han är ingen beundrare af tidens adel, men hans hjerna sysselsätter sig med tankar derom. Han stiger med sina verser inom dess krets och trotsar den genom ett med flit sjelfsvåldigare och friskare språk. Han vet sig vara af skaldernas adel. För öfrigt var då hela det svenska samhället en enda aristokrati, liksom dess historia ser ut som ett epos. Om någonsin allmänandan fått besegra materiens knapphändighet hos ett folk, var det i Gustafvernas och Karlarnes Sverige. »Verket» hemma hotar att falla i spilror, men man står som en stormakt inför Europa. Landet är fattigt och ödsligt, men man bygger trappuppgångar som Drottningholms eller för ett hof som de la Gardies och Per Brahes. Det är endast ett nytt uttryck af samma segervana och hugstora ande, då Lucidor i detta tidehvarf vågade lefva som en poet. Han måste misslyckas, men det, att han ej genom svaghet och laster långsamt nedglidit, utan fullt medvetet valt sin ställning, räddar honom från det miskundsamma medlidandet och gör honom till en sant tragisk person. Vi hafva sagt, att han försmådde sin lefnads lycka. Dock är ej detta den värsta uraktlåtenheten i hans lif. Han har begått en synd, som kastar ett egendomligt ljus öfver likgiltigheten och vårdslösheten i hans karakter och som, mindre ögonskenlig för hans applåderande samtid, hotar att beröfva honom efterverldens aktning. Han har försummat sina manuskript och utan granskning ut kastat dem åt allmänheten och efterverldens kritik. Det var att brista i hänsyn till sig sjelf, sitt rykte och framför allt till poesins genius. Och det låter ej ensamt förklara sig af hans tidehvarfs för oss obegripliga sorglöshet att utan nödig sjelfkritik och utstyrsel utgifva sina dikter. Ty hans mål, det enda som stod honom öfrigt, var just poesin, hvilken han i sina tillfällighetspoem lika mycket försummat som sin öfriga framtid. Hvilken olika väg gick ej Columbus!
Herr Gyllensvahn, Henrik, förenade sig med Herr Munck af Rosenschöld. Den 23 December f. m. 235 I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att berörde Utlåtande skulle, enligt 49 §• Riksdagsordningen, ytterligare hvila på bordet. Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 16 sistlidne November under N:o 106 afgifne, och den 20 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af yrkadt upphäfvande af den, vid fördelningen af utmarken på Öland, samma utmark åsatte ränta. Herr Rosenblad j Bernhard: På de grundade skäl Friherre Cederströms reservation upptager, yrkar jag, att Betänkandet mätte a is lås. Herr Ribbingj Arvid: På de grundade skäl Utskottet anfört yrkar jag deremot bifall å Betänkandet. Herr Nordenanckarj Gustaf: Jag anhåller få vela, huru ärendet är afgjordt hos de öfrige RiksStånden. Undertecknad Riddarhus-Secreterare upplyste, att de öfrige trenne RiksStånden bifallit Utskottens ifrågavarande Betänkande. Herr Rosenblad: Då afslag icke tjenar till något, skall jag ej vara envis i yrkande 236 Den 23 December f. m. derpå, utan åtnöjer mig med alt för min räkning i Protocollet få antecknadt, att jag anser Friherre Cederströms mening vara rigtigast, samt högeligen påkallad af billighet och rättvisa. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Om Hemmansägarne vilja vidkännas kostnaden för undersökningen, är det ock billigt, att den sker; och som Utskotten noga öfvervägt detta, tillstyrker jag bifall A Betänkandet. Herr Nordenanckar: Den, sorn med mig känner förhållandet, skall lätt begripa, att om Ölänningen icke finner någon fördel af undersökningen, underkastar han sig ej eller kostnaden derföre. Något skäl till afslag å Betänkandet förefinnes icke. Måtte det alltså bifallas. Uppå derefter gjord proposition blef Utskottens Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Stad hafva sådan handtering och rörelse, att de i anseende dertill kunna räknas bland Grosseller andra Handlande och Idkare af Borgerlig näring, ehuru de Burskap icke antagit, skola, ehvad de äro Löntagare eller ej, särskildt taxeras, i förhållande till deras rörelse, lika med Borgerskapet. Öfrige till Städerna hörande personer erlägga: Advocater och alla som med laglig rätt biträda Parter i rättegångar, i Fem Classer: Första Classen R;dr 75 : —_ Andra dito 50: Tredje dito ■» - « 30: — Fjerde dito g0! Femte dito 10: — Acteurer och Actriser, Musicanter, Sångare, Sångerskor, Dansmästare m. fl., sorn tillhöra antingen de Kongl. Spectaclemas Stat eller öfriga Spectacle-Troupper, taxeras , då de njuta inkomst af Information, i Fyra Classer: Den t Juli. Första Classen - * 2 § Andra dito *5 Tredje dito , * 8 Fjerde dito • 5; och för Löneförmoner särskildt, efter förut stadgad grund. Arbetsfolk i Städerna, som icke äro lagstadde, och ej eller njuta ständig årslön, utan arbeta för Dagspenning eller efter särskild öfverenskommelse och beting: Mankön: 1 Stockholm och Götheborg.- Ogifte och Enkl ingar samt gifte utan minderåriga Barn R:dr i: 24.. Gifte samt Enklingar med minderåriga Barn - * - 24* 1 de öfriga StädernaDe förre 1: 8- De sednare 16. Qvinkön: Ogifta eller Enkor utan minderåriga Barn: 1 Stockholm och Götheborg - 24. I de öfriga Städerna 16. Artister som icke äro Borgare, i sju Classer: Första Classen 50: Sjunde dito 4: Auctions Betjente: Se Städernas Betjente Betjenter eller Lakejer i Lagstadd Tjenst: För Den a Juli. För en eller Två, hvardera R.dr a:„