Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är icke så underligt, om icke alla R. o. Ad:s ledamöter öro beredde att, såsom sig bör, deltaga i en diskussion af den allvarliga art som denna. Det är lätt att slå omkring sig med fraser och klandra Den 18 Februari f. m. 565 det som finnes, men det är icke så lätt att framställa något bättre, och då detta bör vara en pligt för den 9om klandrar, är det ej så underligt, om man först, innan man deltager i diskussionen, vill höra hvad de hafva att säga, som gjort det till föremål för sitt lifs sträfvande och arbete att begrunda dessa vigtiga ämnen. Jag kan sålunda icke inse med hvad skäl man vill förebrå R, o. Ad., om de djupa theologiska diskussionerna icke kunna af alla här så omfattas, som en mängd offentliga ämnen, hvilka ligga oss närmare. Hvad sjelfva saken beträffar, så sönderfaller Bctänk:t äfvensom motionen i 2:ne delar. Jag förenar mig med Utsk:t deri att icke anslå några premier för läroskrifter i denna väg. Oaktadt hvad den siste talaren anfört, anser jag ändå att en lärobok för folket, omfattande hela vår religion, och som skulle uttränga Martin Luthers katekes icke kan framkallas af en större eller mindre prisbelöning. Den som icke är dertill intalad och upvärmd af Guds ande, den skrifver icke bättre än Luther. Jag tror sålunda att motionen i denna del bör lemnäs å sido, ty det är utom all fråga, att när ett verkligt behof framställer sig, och blir allmänt erkändt, af en, jag säger icke bättre, men mera passande lärobok, så skall den ock framkomma i sin tid utan belöning. Denna belöning ligger i alla fall icke blott i den egna tillfredsställelsen, utan äfven deri, att en sådan lärobok skulle få den rikaste afsättning. Hvad beträffar andra delen af frågan, nemligen det sätt, hvarpå den första religionsundervisningen hittills i våra skolor bedrifvits, så kan jag icke annat än nästan helt och hållet instämma med dem, som anse att detta sätt varit fullkomligt olämpligt. Af frukten bedömer man trädet. Den frukt, som denna vår undervisning hittills haft, framställer sig tyvärr mer än tvifvelaktig.
Bifölls; S. D. Föredrogs ånyo Banko-utskottets memorial N:o 19, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1845 års början upplupna bankovinst erfordras för bankens konsoliderande. Med ändring af Utskottets i detta memorial framställda fö.slag, beslöt ståndet, att den ifrån 1845 års början upplupna bankovinst, beräknad på sätt i detta memorial är uppgifvet, till 2,862,000 r:dr b:ko, må för innevarande år genast, samt för åren 1849 och 1850, vid hvartdera årets början, med en tredjedel eller niohundra femtiofyra tusen r:dr årligen, ifrån banken i och för statens allmänna behof till riksgälds-kontoret aflemnas. S. D. Föredrogos ånyo Banko-utskottets följande memorialer: N:o 11, med hemställan om afskrifning af ett af grosshandlaren A. Broberg Andersson i lifstiden i banken upptaget lån; Bifölls-, N:o 12^ i anledning af väckt motion om skyldighet för bankens tjenstemän att afsäga sig tjenstebefattningar i andra verk; Bifölls; N:o 13, i anledning af väckt motion om ersättning af banken för 3:ne falska banko-sedlar; Bifölls; N:o 15, med hemställan om förhöjning i de åt kommissarien vid pantlåne-expeditionen anslagna missräknings-penningar; Bifölls; 58 Prot.-utdrag den 42 Februari 484-8. N:o 16, i anledning af kammereraren A. W. PVäsströms ansökning att komma i åtnjutande af kamrerare-lön efter nya aflönings-staten, samt att derå undfå fullmakt; Bifölls; N:o 18, i anledning af kammardrängarnes i banken ansökningar om löne-förhöjning.
I detta hänseende vill jag föreslå ett tillägg till Kongl. Maj:ts nådiga Skiftcsstadga af den 4 Maj 1827, att då ett skifteslag redan undergått skiftning enligt, åberopade stadga det må tillåtas att efter vederbörlig egodelningsrätts ompröfning det egorna beq värn are och med större fördel kunna skiftas, delegare i skifteslaget obetaget, må tillåtas att få begära ny skiftesförrättning, och att egorna då icke skiftas efter s. k. innehaf, utan efter de grunder som för hvarje ort äro eller framdeles stadgas kunna och att, i händelse egodelmngsrätten icke tillstyrker ny skiftning, omkostnaderna vid nämnda Rätt skulle betalas af den eller dem sorn ansökan gjordt, men i annat fall af skifteslaget gemensamt. Dock må en tid af minst tjugo år varda förfluten sedan laga skiftet blef stadfäst. Såsom stöd till denna min motion vill jag anföra: l:o) att vid skiftesstadgans första tillämpning såväl landtmätare som gode män och skiftesdelegarne voro mindre erfarna, och i följd deraf icke begagnade sig af alla" de fördelar, hvilka nu genom erfarenheten gör sig gällande; 2:o) att egorna till ett skifteslag undergå förändringar, hvilka komma enskilde till godo, hvaremot andra åter icke äro i åtnjutande deraf; 3:o) att utflyttning icke är så vidtagen som sig bort, utan fastän skiftning är ölvergången, byar ändå äro nästan lika trassligt sammanpackade, Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 207 hvilket i många hänseenden medför stora vådor jemte andra olägenheter. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 13 November 1865. Gustaf Ohlsson, från Westmanlands län. iVo 144. Af Gustaf Ohlsson från Westmanlands län, om ändring af Kongl. Förordningen den SI Mars 186S, angående kommunalstyrelse jod landet, i afseende a uttaxering af kommunala utskylder.
Jag öfverlemna!- till R. o. Ad. att bestämma, huruvida orten kan vara i behof af anslag; delta är en sak, sorn jag ej vill yttra mig om; men att der finnas stora och vidsträckta lägenheter lill odlingsföretag, är ett förhållande, hvarom jag nu ansett mig böra lemna upplysning. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskrs förslag i mom a). Ropades nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Frih. Sprengtporten föreslagit och flere ledamöter jemväl understöd!, ansåg att det af StatsUtsk. i det föredragna mom. a) föreslagna anslag af 100,000 rtdr borde ökas till 120,000 r:dr, och att deri trakt, hvaruti detta anslag finge användas, såsom Utsk. föreslagit, skulle blifva Norrbottens, Wester - Den 29 Mars f. ra. bottens, Westernorrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs samt norra delarna af Wermlands län, eller öfre och nedre Elfdals, öfre och nedre Fryksdals samt Jösse härader. Hopades ja. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla mom. b) i Utskts förslag. Ropades ja och nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja. Hr Landtm, yttrade, att den mening, som afvikande från Utsk:s blifvit yttrad, bade, om Hr Landtm, rikligt fattat den, varit, att den af Ulsk. föreslagna summa af 100,000 r:dr skulle användas för den återstående delen af Wermlands samt öfriga Rikets södra län, emot samma villkor som under mom. a) blifvit bestämda för de norra; hemställande Hr Landtm, om R. o Ad. behagade bifalla denna mening. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att 2, 3 och 4 punkterna voro af Ulsk. sammanförda i ett yttrande.
F ö r ensidigt användande af det ena eller det andra slaget är alltid olämpligt och i längden skadligt för hälsan. I Stockholm, åtminstone inom de burgna klasserna, ätes enligt min erfarenhet allt för mycket kött. Dietföreskrifter, som följts af personer behäftade med magsjukdomar, bestå vanligen uti att äta kött, fisk och ägg, undvika salt, sur och fet mat, möjligen med tillägg att ej äta soppa, inga såser till köttet o. s. v. Så- danaj förhållningsregler, de må ha gifvits af läkare eller kanske oftare af » goda vänner », äro ej tillfyllestgörande, ofta olämpliga. Mången sjuk, som pröfvat gagnlösheten häraf, har bragts till förtvinan och råkat i händerna på kvacksalvare oeh charlataner. E n annan lika skadlig öfverdrift har nu begåtts, att vilja uteslutande lefva af vegetabiliska ämnen, den s. k. vegetarianismen. Lyckligtvis endast till namnet, ty våra vegetarianer äro oftast af det beskedliga slaget och förtära ej så litet animaliska ämnen, såsom ägg, mjölk, smör och ost, för att ej tala om buljong, fisk, kalfbräss och hvitt kött, som äfven ingår i deras diet någon dag i veckan. Vi se alltså, att det ej är så strängt med vegetarian-dieten, som namnet angifver. Vegetarianismen h a r jämte sina många missgrepp dock haft det goda med sig att rikta uppmärksamheten på det olämpliga i ett allt för ensidigt köttätande. Den enda förståndiga och i längden passande dieten för människan * är dock en väl afvägd blandning af vegetabiliska och animaliska födoämnen. Härtill är hon anvisad genom den anatomiska byggnaden af sina matsmältningsorgan, och tusenårig erfarenhet samt en oförvillad smak ha ledt henne att välja en blandad kost såsom den lämpligaste, långt innan tanken på vegetarianismen ännu uppsprungit i någon mer eller mindre klyftig fanatikers hjärna. Måltiderna böra vara regelbundna, till antalet 3 eller 4 på dagen allt efter olika vanor och lefnadsförhållanden. D e t är olämpligt att flere timmar gå fastande om morgonen eller att arbeta strängt, innan man intagit någon föda. Tiderna mellan måltiderna böra ock vara afpassade efter måltidens storlek.
För uppfyllandet af dessa fordringar anse Utskotten det uti en icke obetydlig mon bidraga, om qvinnan eger den bildning, att hon kan medhjelpa till barnens undervisning, serdeles då hemläsning begagnas. Dessutom torde all den frihet, som är nödig i detta hänseende, vara medgifven uti stadgandet, att SkoUStyrelsen eger bestämma den skillnad, som uti kunskapsfordringarne lämpligast bör göras emellan gossar och flickor. Utskotten få i följd häraf afstyrka förslaget om utsättandet af något mindre kunskapsmått för flickan, än gossen. §• 8; Uti stadgandena i denna § hafva förändringar blifvit yrkade: af Herr Doctor Sandberg, som ansett, att åtminstone de ”strängare föreskrifterne” uti §:s 4:de och 5;te morn. måtte förändras; af Nils P. Pettersson, som yrkat, att ”inga barn, som njuta underhåll af Skolinrättning eller allmänna medel, böra längre gratis underhållas, än till dess de hunnit inhemta färdighet uti innanläsning och christendomskunskap; af Niclas Nilsson, hvilken för den händelse, att hans förslag om en centraleller öfverskolas inrättande i hvarje församling vunne bifall, önskat, att de fattiges barn ej må vara underkastade nödvändigheten att besöka samma skola, utan undervisningen i de lägre flyttande skolorne anses för dem tillräcklig; och af Olaus Ericsson, som yrkat upphäfvande af 8:de §;s 5:te morn., såsom innefattande en allt för hård tvångsåtgärd. Omförmälda af Nils P. Pettersson samt Niclas Nilsson väckta förslag gå hufvudsakligen ut deruppå, att för de barn, som njuta underhåll af församlingarne, ett så högt kunskapsmått icke borde vara bestämdt, som för de öfriga barnen, för hvilka föräldrar eller målsmän erlade skolafgift. Men emot bifall till ett sådant förslag, hvilket Utskotten ej kunna annat än ogilla, förekomma ganska många talande och vigtiga skäl. Om Staten är skyl. dig att befrämja folkundervisningen, och om den har motsvarande rättighet att af hvar och en bland sina medlemmar fordra de kunskaper, förutan Statssamt Ålim.
Att, vid öfvervägande af sednast församlade Rikets Ständers hemställan om upprättande af särskilda conti öfver kostnaderna, särskilt för myntning af hvarje metall och för hvarje olika myntsort, Kongl. Majit, under den 28 Augusti 1841, i betraktande af de fyrfaldiga hinder, som, efter Kongl. Mjmtstyrelsens vid flera Statsrevisioner derom afgifna upplysningar, förekomma emot en så beskaffad räkenskapsföring, i nåder pröfvat Kongl. Mvntels Hufvudböcker böra i denna del förblifva oförändrade. 3:o. (Lit. h-) Alt, för fullständighet i öfversigten af Kongl. Myntverkets ställning och för möjligast aproximativ beräkning af hvarje särskildtårs myntningskostnader, oundgängligt är, att i balansräkningen upptagas ej allenast Kongl. Myntverkets kontanta tillgångar å kassaräkningen - 49 gen och å så kallade Öfver-Direktörs-Embetels deposilions-räkning i Banken, utan ock Kongl. Myntverkets fordringar, likasom värdet i Bankomynt af behållningarne i ved och kol m. m.; deraf alls icke kan föranledas minsta anledning till förvillelse eller ovisshet om Kongl. Myntverkets egentliga kontanta tillgångar, enär de speciella räkningarne i Hufvudboken, hvilka ligga till grund för balansräkningen och deruti anvisas, fullständigt upplysa, antingen beloppet utgöres af medel i kontant eller af fordringar, eller af vissa partier förbrukningseffekter till utförd t värde i Bankomynt. Stockholm den 29 Februari 1844. J. A. Gr an dinson. A. G. B errid e s. 50 • • Kongl. Ofver-Post-Direktörs-Embetets underd. Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers anmärkningar vid granskningen af Postverkets förvaltning och räkenskaper. Underdånigste Utlåtande. Enligt erhållen nådig Remiss af den del utaf Rikets Ständers sednast församlade Revisorers Berättelse, som rörer Postverkets förvaltning och räkenskaper för åren 1840 och 1841, får Öfver-Post-DirektörsEmbetet nu deröfver afgifva underdånigst Utlåtande.
Hvad under då, o m äfven kvinnorna nu åter höjde sina rop på frihet och jämlikhet med äfvensom svart, hvitt och kulört Henneberg-Siden från 65 5re " till kr. 16: 45 pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. (cirka 240 olika kvalitéer och 2,000 olika färger, mönster m. m.). Sparkasseräkning När det Räntegodtgörelse 5 proc. blir kyligt smakar en god kopp kaffe bättre än eljest, synnerligast om Edert kaffe är blandadt med S t o c k h o l m s KaffeA k t i e b o l a g s berömda Intubikaffe, som af de mest framstående professorer och läkare erkännes att som tillsats göra kaffet h ä l s o s a m t, billigt, drygt och välsmakande, och skyddar man sig äfven därigenom mot kaffeförgiftning, som uppstår vid bruk af kaffe enbart. Detta Iutnbikaffe säljes i hvarje välordnad specerioch diversehandel i paketer å 25 och å 10 öre, men bör man akta sig för alla värdelösa efterapningar, som gå under namn af äkta, prima eller andra benämningar, hvarför man bör efterse att å hvarje paket är tryckt firmans namn, S t o c k h o l m s Kaffe-Aktiebolag, samt dess fabriksmärke med ordet » Patent », ty endast dessa äro verkligt äkta och garanterade att innehålla den hälsosammaste och bästa kaffetillsättning. Men en reaktion mot den grekisk-romerska kulturströmmen, hvilken inleddes med humanismen och slutligen domnade bort i denna äckliga rörelse, som inom ästetiken är känd under namn af pseudo-klassiciteten, inträffade i början af 18:de århundradet, och liksom förra gången utgick denna reaktion, särskildt inom kvinnofrigörelsens område, från England, där den store engelske filosofen Locke framträdde som målsman för den germanska individualismen. Det var förnämligast denne filosofs idéer, som i Frankrike utvecklades och populariserades af en Voltaire och Rousseau och medförde de genomgripande förändringarna på det sociala området, hvilka slutligen koncentrerades i detta storartade, men hemska drama, som vi alla j u känna till under namn af » Franska revolutionen ». log omgående.
Om jag vore som du, skulle jag ändå gå med. TORSTEN. Men nu är du inte som jag. (Går bortåt.) för sig själf). GROT (skakar på hufvudet; som Alltid lika blinda! FRU VINGE. Hvad är det nu du har för dig? GROT. hvad vissa andra ha för sig. Jag tycker, det vore mera skäl att fråga, FRU VINGE. Hvad menar du? GROT. just annars inte vara bortkommen i sådana saker. FRU VINGE. Hvad för saker? GROT. akt på Richard något de här dagarne? Hvad för saker? Hör på, har du gifvit Och hvar har du dina ögon? Du brukar 116 FRU VINGE (orolig). Hvad är det med Richard? GROT. vore något särskildt med honom. Jo, det förefaller mig nästan, som om det FRU VINGE. Hvad vet du om det? GROT. ung och (Helena, Richard och Sten komma från följt dem med blickarne, ser på henne och fortsätter, då de äro borta) och kär. FRU VINGE. Richard? Du är tokig! GROT. i släkten! (Torsten kommer tillbaka.) Nå, vill du höra nu, sedan ungdomen har gått? TORSTEN (sätter sig). Läs du! GROT. ungdomen åt i ditt ställe? Eller kanske du hellre vill, att jag skall följa Ja ja, det måtte vara någon galenskap Herre gud, jag har också en gång varit vänster och gå öfver trädgården ut till vägen. Grot, som 117 TORSTEN. Som du behagar. GROT (ser på dem, stiger upp). vanligt. Na, jag får väl uppoffra mig då, som (Går till höger.) FRU VINGE (ser spörjande på Torhon skriker till). Torsten! Tror du också? TORSTEN (kallt). Hvad då? FRU VINGE. Och ändå, i går, det kunde ju förklara! TORSTEN. Jag tror ingenting, men allt är ju möjligt. FRU VINGE. inte gjort något för att förhindra det? TORSTEN. på, det är så godt, att vi tala rent ut. Vi äro ju fördomsfria båda två, i det fallet åtHvad skulle jag ha förhindrat?
Pen sionS - 94 Den 29 September, sions.grunderne skulle taga sin början meds:dra Qwartalet innewarande är, hemställer dock St ts. Utskottet, om icke dermed mä anstä till detta Srs flut, sä att en hwar ditintill mä uppbära det, hwartill han pä Allmänna Indragnings. Staten finnes uppförd, pä det de, som dä Sta. terne för nästa är regleras, komma i mistning af nägot päräknadt, mäge tidigt derom blifwa underrättade. Detta allt öfwerlemnas till Riksens Högloft. Ständers pröfning »vördsammeligen. Orebro den 29 September 1310. I»e6amotörs vägnar: 6. bismilton. ^br. Lozsl. k.» ?reAe-8tIa tlerr l-e^smöters vägnar: 'kb. WeiämLli. Ue^ei-vZr-lr Lr>n6e-§t!a« <1err I^e^LMoters r ^oäers ^obsll58oa. l-uoaLor. Den 29 September. 95 Utdrag af Protokollet öfwer Handels och FrnanceÄrenden, hällit inför Hans Majestät Konungen pä Orebro Slott, den zo Augusti r8io. Närwarande: Deras Excellencer: IustitieStats.MinisternHerrGrefwe Gyllenborg och StatS-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre von Engeström: Stats.Rädet Friherre Rosenblad. Hof. Cancelleren Friherre af Wetterstedt. Stats-Secreteraren Järta. - — Stats-Secreteraren upläste i underdänig. het till justering ett underdänigt förslag till Kongl. Majestäts Nädiga Proposition till Rik. sens Ständers Stats. Utskott, angäende de pä Allmänna Indragnings. Staten uppförde Extra Löner och Pensioner m. m., hwilket underdänige förslag Kongl. Maj-t, uppä Stats.
Hvarföre Just.Statsministern är uppförd till ett högre lönebelopp, än de öfrige depart.cheferne, har jag icke kunnat inse, då för min uppfattning den oriktigt nog qvarstående s. k. högre värdigheten, i min tanke, på ingen grund Lör belasta Staten med en högre utgift; hvarföre jag anser det af StatsUtsk. för Just.Statsministern föreslagna lönebelopp böra nedsättas till fullkomlig likhet med hvad för de öfriga depart.cheferna blifvit föreslaget, och hvarföre äfven jag nödgas begära Sterremiss af StatsUtskrs betänk., hvaruti jag för öfrigt, i afseende å depart.chefs och Statsråds-lönerna instämmer. Vidkommande den uti K. M:s propos. för blifvande exped. cbeferna i sex af de nya stats-departementen antydda, och af StatsUtsk. nu föreslagna, lönereglering, anser jag mig böra begära StatsUtskrs ytterligare uppmärksamhet på förhållandet med dessa nya cbefs-platser. Jag kan, för min del, icke tillstyrka något löneanslag för platser, hvilkas införandeinom statsbestyx-et, under sådan form, hvartill den K. proposm lemnar förmodan, ännu icke utgjort föremål för någon R. Strs öfverläggning. Den nakna framställning, som j detta hänseende i K. M:s propos. ägt rum, framstår säkerligen såsom en följd af det utaf R. St. x-edan antagna förslaget, såsom anledn. till den föreställning, — utan att meningen ifrån någondera sidan varit sådan, — alt afsigten möjligen skulle vara, alt desse högt lönade depart.chefer hufvudsakligen skulle vara afsedde till ett slags höga och förnäma paradpersonager, under ledning af en afsättlig men oansvarig exped.chef, hvilket skulle vara att blott under en ännu sämre och nära underordnad skepnad åter införa den gamla statssecret.befattningen, blott med den förändring, att ansvarigheten blifvit öfverflyttad på en mera inflytelseägande afledare, eller till ett förnämare och högre patronat.
Och hvad först nngär Ola Lassons yrkande, alt stralfet för lurcndrejeri mätte inskränkas till den lurendrejade varans förlust, sä enär, pä siitt motionären antydt, lurendrejarne sällan äro sjelfva egare till de varor, de söka ololligen insmugla, skulle, genom bifall till motionärens förslag, de personer, hvilka lånade sig till verktyg ät den ifrågavarande förbrytelsen och utan hvilkas medverkan den i de flesta fall ej skulle blifva begängen, undgå allt stralT, hvilket innefattnde en uppenbar orättvisa; hvadan Ut skottet hemställer, att berörde motion måtte lemnäs utan afseende. Hvad derefter angår såväl Ola Jönssons och C. G. Cederskogs yrkande om skärpta kontroller och straff till förekommande af lurendrejeri i allmänhet, som Cart Ifvnrssons yrkande om skärpning i straffet för lurendrejeri med spirituosa, så synes sådana åtgärder, som de af motionärerne föreslagna, för närvarande så mycket mindre af behofvet påkallade, som frestelsen till tullförsnillning numera, sedan importförbuden blifvit upphäfda och ett tullsystem med lägre tullsatser antagits, är betydligt mindre än förr; hvadan Utskottet, som dessutom inhemtat, att en Tullstadga, innefattande, bland annat, föreskrifter rörande ifrågavarande ämne, efter att redan hafva undergått granskning i Högsta Domstolen, snarligen torde vara att från Kongl. Maj;t förvänta, hemställer, att ifrågavarande motioner måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 8 Augusti ffttiO. Stockholm, tryckt hos Sam. Rumstedt, 1860, #■ Sammansatta Bevilln:s-, Lagsamt Allm. Beseo. Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 15. 1 Jl:o 15. Ank. till Exp.-Ulsk. den 14 Aug. 1800, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckta motioner angående tobaksskatt.
Härigenom äger Postväsendets bedrifvande af Regeringen sjelf ett företräde, som omtankan hos den enskilte näringsidkaren icke förmår ersätta, under det att å en annan sida den stora omfattningen af dess rörelse — sträckande sig öfver ett helt Rike, —• icke tillåter den enskilte entreprenören den omedelbara uppsigt, sorn eljest lemnar honom så stora företräden framför en Regerings näringsföretag. En Postinrättning är således bland de få näringar, som en Regering företrädesvis kan bedrifva. Den lemnar henne ett tillfälle att på en gång i omedelbar industriel väg gagna deL land, hon styrer, och att tillika derigenom anskaffa icke obetydliga tillgångar för Statens utgifter, utan att omedelbart behöfva beskatta näringarne. Ett villkor för den vackra ställning, en Regering här såsom producent intager, är dock undvikandet af att tillintetgöra ofvannämnda företräden, antingen genom afgifler, så öfverstigande fördelen af Postväsendels bedrifvande af Staten, att deraf endast det förhatliga af ett mouopolium Lomme att återslå, eller ock genom ingrepp •— för sä kallade police-ändamål — i deri säkerhet för brefvexlingens helgd, som utgör en af fordriugarne för dess allmänna Den 21 Ja n u a r i i. nytta. Med tillfredsställelse och tacksamhet, erinra vi Svenskar oss, alt det endast är utländsk erfarenhet, sorn ingifver dessa farhågor, Redan i de äldsta tider saknar man i Sverige icke spår af anstalter för resandes befordrande, lämpade efter dåvarande iinga rörelse. Från de gamla Landskapslagarne öfvergick i K. Christoffers Allmänna Landslag, skyldigheten att lenina dem, som foro i Kronans ärenden, fri skjuts och fri gästning, och Nordens af ålder kända gästfrihet utsträckte denna frihet äfven till de få resande, som foro i enskilta angelägenheter. Dock tidigt uppstodo klagomål öfver missbruk af denna förfädrens godvilliga hjelpsamhet, och redan K. Magnus Erikson fann nödigt, för alt förekomma den så öfverklagade våld-gästningen , att jemte stränga förhud deremot inrätta ta'verner eller gästgifverier för enskilta resandes befordrande och härbergerande, ett stadgande, som sedermera upptogs i Allmänna Landslagen.