Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom föräldrarnes och brödernes onåd, som i liknande fall ej var af mildaste art, fick hon mottaga budskapet, att sämjan grannarne emellan tack vare hennes obetänksamhet blifvit bruten och det var fara värdt, att hon blef en visa i hela socknen. Sedan tinget på en ort afslutats afreste man omedelbart till den tingsstad, som var närmast i ordningen, och så fortgick det, tils rättvisan i det åt lagmannen anvisade området var till fullo skipad. Ting höllos, som redan antydts, tre gånger om året, nämligen vinter, sommar och höst. Huru pass samvetsgrant man vid dessa gick till väga är ej svårt att sluta till under tider, då upplysning och bildning ännu ej slagit djupare rötter. Att egoismen mången gång spelade en ansenlig roll vid nämdens vittnesmål och ransakningar förtiga ej häfderna. Försmådd. Kirstis lynne var mer än vresigt i dag. Hon hade farit fram som en furie öfver hela Laukko. En hvar hade fått sin beskärda del. Och sedan hon rasat ut hade hon stängt in sig på sitt rum. Där satt hon nu och snyftade högljudt, medan en stor tår då och då rullade nedför hennes kinder. Men dessa tårar voro framsprungna hvarken af ånger öfver hennes onda sinnelag eller minnet af något bittert framfaret, som nu rann henne i hågen, de voro tvärtom ett utbrott af den vrede som rasade inom henne och ömsom färgade hennes kinder röda som rosor, ömsom åter hvita som snö. Plötsligt rusade hon upp från den stol hon suttit på och med de knutna händerna lyfta högt mot taket och ansiktet förvridet af ilska utbrast hon: Den slynan skall ej blifva gammal här. Hon skall aldrig i lifvet det, om man sedan också stekte mig till döds. Detta känsloutbrott måste emellertid alt för starkt utmattat henne, ty hon sjönk viljelöst ned tillbaka på stolen och satt där länge alldeles tillintetgjord, medan blicken irrade utan något bestämdt mål. Sedan hon dock hämtat sig från den första öfverilningen och dess följder började hon något mera sansadt reflektera öfver den situation, som så drifvit henne ur sinnets jämvikt. Och detta skall blifva lönen för mitt årslånga släp här på Laukko. Det är nedrigt handladt.
Universiteternes förflyttning till hufvudstaden skulle nemligen hafva till följd, ej allenast att de i Upsala och Lund för Universiteternas räkning, till en icke obetydlig del på sednare tider, anlagda, dyrbara byggnader och inrättningar af Hera slag, skulle, såsom varande af jemförelsevis ringa nytta för andra ändamål, blifva till största delen af värdet uppoffrade, utan äfven att nya sådane mäste med betydlig kostnad i hufvudstaden tillvägabringas, helst, såvidt Utskottet har sig bekant, några .»fullständiga anstalter för de verldslig» fakultertornes emottagande» der ej finnas inrättade. Vid detta förhållande anser Utskottet sig, utan att ingå i undersökning derom, huruvida (len föreslagna förflyttningen skulle för Universiteternas ändamål hafva fördelaktig elier menlig verkan, böra, på grund af förenämnde ekonomiska skäl, hemställa, att någon åtgärd, i anledning af motionen, ej må af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 7 Februari 1854. Bih. till Ii. St. Ålim. JBesv. och Ekon.-Utsk. Memorial och Uti., N:is 46 och 47. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Febr. 1854, kl. 2 e. m. Memorial till Hedervärda Bonde-Ståndet, i anledning af åter remiss af Betänkandet N:o 16, rörande väckt motion, att sökande till klockareg enst mätte befrias frän undergående af examen inför kyrkoherden. Detta Betänkande, hvilket Hedervärda Bonde-Ståndet återremitterat, är af de öfriga Riks-Stånden bifallet; och sorn beslut sålunda redan är fattadt, anser Utskottet återremissen icke föranleda till någon vidare åtgärd. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Febr. 1854, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 8, i fråga om anläggande af nya sjömärken i Bottniska viken. Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, i ofvannämnda betänkande, afstjrkt Herr E.
SD. Remitterades Till Allmänna Beswärsoch L^konomieiitstottctl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om en Allmän Passevolans-inrättning för indelta Infanteri-Regementernas underhällande wid mören och Marscher. Till Stats-Utskottet! Ett Memorial af Professor Forsell, angående tillökning uti den Carlbergs Krigs, Academie anslagne Statsamt mwidgande af berörde inrättning. Till LagUtskottet; ^ Ekt Memorial af Doctor Renström, rörande Stängsel - skyldigheten. k!x krotocollo, I. H. ^lm^ujft. Utdrag af Mällös!. Borgare-Ständets protoeoll, hället wid Urtima Riksdagen i Örebro den 2z Maji 1812. S. Dbifölls Ståts-Utskottets Utlåtande af den 4:de i denne mäuad, angående sättet till RikSSlälvswerkets fötwaltning under detta Riksmöte - mär de flästa bland Fullmägtlge i Rtksgälts-Con, kvirct, i egenssap af Riksdagsmän, sig härstädes Uppehålla. M Ux k> j. ). kerfström zis Den äz Maji. Utdrag afwällofl. Borgare-Ständets prötocollhillet wid Urtinia Riksdagen i Orebro den sz Maji t8l2. S. D9^.mitterades till Stats, och BewillningsUtstvtcen Herr Borgmästaren C. U. EggeS Me, moria!, om utwäg till utgående Sjö-Tullens liqviLerande i Stapelstäderne pa annat sätt, än wid 182Y och lijis ärens Riksdag blifwit faststäldt. Ht k!x krotocollo, stst. Lerjström; Utdrag af Vställsfl. Bsrgare - Ståndets Hrs> tocoll, hållet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 23 Maji 1812; S. D. Remitterades till Stats'Utstottei, Herr Commerce-Rådet I. trulls Motion om tillökiM lill 100.000
Innan Utskottet ansett sig kunna fullgöra denna remiss, har Utskottet af vederbörande infordrat en specifique uppgift så väl på RiddaihusCassans inkomster och utgifter, som ock på beloppet af Riddarhus* Canzliets Tjenstemäns Löner samt de förmoner som de i och för deras tjenster vid Riddarhuset åtnjuta; och får Utskottet till vidare upplysning vördsamt till Höglofl. Ridderskapet och Adeln öfverlemna närlag - 1302 Den 27 Juli e. m. de, af RiddarhusCamereraren i dessa ämnen författade 2:ne särskilda uträkningar. Utaf den första eller N:o 1. täcktes Ridderskapet och Adeln inhämta, alt Rid* darhusCassans inkomster tillsammans utgöra 4553 R:d, 32 sk. 10 rst. Banco, men deremot att utgifterna, med afkortning af innehållen Bevillning för utestående Capitaler, tillhopa bestiger sig till 4901 Rid. 20 sk. 4 rst., hvarigenom en brist uppkommer i tillgängarna af 367 R:d, 55 sk. 6 rst, som likväl förmodas kunna fyllas och till äfveutvrs lemna något öfverskott genom Extra inkomster, såsom för Introductioner och afgifter för Concerter, ehuru dessa inkomster icke kunna bestämt beräknas. Af den andra uträkningen eller N:o 2 finnes att för närvarande Riddarhus Secreterarens Lön utgör 600 R:d«. utom fria husrum och ved. Att Riddarhus Camereraren, har i Lön af RiddarhusCassan R:d. 45°* samt af Adliga JungfruStifts-Cassan. — 133; 16. 5Ö3- iö. hvarförutan denna Tjensteman åtnjuter hushyresmedcl samt särskildta arfvoden till ett i5Q; — Den 27 Juli e. m.
Landtm, anmodade Hr Electorer, att ulse en ledamot i LagUtsk. efter Hr Munck af Rosenschöld samt en ledamot i Allm. Besv.-o. Ekon.Ulsk. efter Hr Lagerheim, Lars Magnus, som förut i detta plenum afsagl sig uppdraget att vara Utsk:s-ledamot. H. R. o. Ad. åtskildes kl. -f till 3 e. m. In ödem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 14 Juni 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.-utdr. för denna dag f. m. Upplästes till justering Exp.Utsk:s under N:o 110 afgifna förslag till R. St:s underd. skrifvelse till K. M., ang:de iståndsättande af publika byggnader å ön St. Barthelemy samt förhöjning i dervarande tjenstemäns aflöningsstat. Hr Gr. o. Landtm, anmärkte, att detta förslag förmodligen innehölle en misskrifning, då deri influtit, att guvernören föreslagit aflöningsstatens förhöjning ”med 5,282 spanska daler eller till 12,798 spanska daler;” hvilken sistnämnde summa torde utgöra värdet i svenska r:dr. Den 14 Juni e. m. 73 Hr Prim zensköld, Carl; Jag skulle icke tro, att det är någon misskrifning uti Utsk:s betänk.; ty, så vidt mig är bekant, beräknas dessa aflöningar i Spanska daler. Pä gouvernörens serskildta begäran har en tillökning i den nuvande aflöningen blifvit beviljad med 400 daler och hela afiöningsbeloppet skulle sålunda utgöra 12,000 och några hundra spanska daler. Exp.Utsk:s ifrågavar. skrifvelseförslag blef, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Frih. Cederström, Claes Rud., lagdt pä bordet. Upplästes till justering och godkändes Exp.Utsk:s nedannämnde förslag till R. St:s underd. skrifvelser till K. M.:
Hvad först beträffar den ifrågasatta löne-förbättringen för personalen i Generallandtmäteri-kontoret, kan i ke förnekas, att i allmänhet en förhöjning af de aflöningsbelopp, som den nuvarande staten upptager och hvarom upplysning vinnes af tabellen, är, med hänsigt till den ökade lefnadskostnaden samt de maktpåliggande och trägna göromålen, både af behof och billighet påkallad; och har Utskottet, vid granskning af de föreslagna tillöknings-beloppen, icke funnit skäl till någon erinran; hvadan Utskottet tillstyrker beviljandet af den för General-landtmäteri-kontoret äskade anslags-förhöjning af 7,657 R:dr 50 öre R:mt att, såsom föreslaget är, utgå, 14 Stats-Utslcottets Utlåtande M 122. Vidkommande Landtmäteri-staten i liinen är upplyst, att antalet af dem, som söka anställning vid landtmäteriet, under de sednare åren varit i betydligt aftagande, hvilket utan tvifvel måste tillskrifvas den omständighet, att de, till följd af den ökade lefnadskostnaden, i allt känbarare mån otillräckliga inkomsterna icke stå i ett billigt förhållande till de med tjensterna förenade maktpåliggande och ansträngande göromål. Det är således af vigt, att åtgärder vidtagas till förbättring af Landtmäteristatens ställning, såvida staten skall kunna af denna korps fortfarande hafva det gagn, som med densammas organisation varit afsedd. Och ehuru, efter hvad Utskottet inhemtat, en ny Landtmäteri-taxa under den 12 Maj innevarande år blifvit utfärdad, hvarigenom
Då härtill kom, att farvattnet längre mot norr och öster var spärradt af täta ismassor, beslöto kaptenerna, efter rådplägning med underbefälet, att vända. Äfven under återfärden hade man att kämpa med svåra ishinder, ända tills man den 25/15 augusti vid 69° 49′ n. bredd nära sydöstra udden af Waigatsch mötte isfritt vatten. Återvägen togs förbi Waigatsch-öns ostkust genom Kariska Porten, som passerades den 27/17 augusti. Härifrån stäldes kursen på Kolgujew-ön, vid hvars sandbankar båda fartygen stannade på grund; de kommo dock snart åter loss. Sandbankarnes polhöjd bestämdes riktigt till 68°48′. Den 1 sept./22 aug. förlorades »William» åter ur sigte.132 Den 8 sept./29 aug. kastade »Georg» ankar i Tana-fjorden, vid hvilken fans en stad som kallades »Hungon».133 Två dagar derefter seglade Georg förbi Nordkap och ankrade den 5 nov./26 okt. åter i Ratcliffe. Pet och Jackman voro de första nordostfarare, som på allvar vågade sig in bland drifisen. De skötte sig der med rådighet och omtanke, och i sjöfartens historia tillkommer dem den äran att hafva fört de första fartyg från vestra Europa, hvilka trängt in i Kara-hafvet. Det är derför med orätt, som Barrow (A. chronological history of voyages into the arctic regions, London 1818, s. 99) säger om dem, att de voro klena sjömän. Med Pets och Jackmans resa afslötos de engelska nordostfärderna för en lång tid. Men frågan upptogs i stället med stor ifver i Holland. Genom den lyckliga utgången af frihetskriget med Spanien och den väckelse till företagsamhet, som borgerlig frihet alltid medför, hade Holland, redan förut en storartad industrioch handelsstat, mot slutet af sextonhundratalet börjat att utveckla sig äfven till en sjömakt af första ordningen.
§ För öfrigt böra Revisorerne, under utförandet af revisions-förrättningen, noggrannt iakttaga, ej mindre hvad Riksdags-ordningen, i afseende på dem, innehåller, än hvad den för Fullmägtige utfärdade ansvarighetslag, uti der Förutsatta fall, stadgar. § 4. Med undantag af här nedan omförmälda arfvoden och ersättningar, må Revisorerne icke ingå i något slags disposition af Riksgälds-koritorets medel, under hvilken titel eller till hvad behof det vara må; ej heller ega Revisorerne att på annat sätt, än i 2 § stadgadt är, befatta sig med befordringar eller löneoch pensionsfrågor. § S Efter fulländad revisions-förrättning böra Revisorerne, öfver hvad dervid förekommit, till Rikets Ständer afgifva utförlig berättelse, som tillika skall innehålla upplysning om Riksgälds-kontorets ställning, samt huruvida något emot detta Verks förvaltning varit att erinra; börande denna berättelse, sedan den blifvit af Revisorerne underskrifven, tillställas Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, hvilka ofördröjligen låta till trycket befordra och sedermera med allmänna tidningarne utdela densamma, jemte de upplysningar, som af deruti anmärkta förhållanden möjligtvis kunna påkallas; hvarefter berättelsen, med tillhörande bilagor, skall af Fullmägtige till Rikets Ständer öfverlemnas, äfvensom tryckta exemplar deraf Rikets Ständers uästsammanträdande Revisorer tilldelas. .§ 6. Jemte det hvarje Revisor bestås skjuts efter två hästar från sitt hemvist till Stockholm samt tillbaka, ega Revisorerne att uppbära traktamenten af Sex Riksdaler Riksmynt om dagen, så väl under sjelfva revisionsförrättningen, som under framoch återresan, efter beräkning af åtta mil för hvarje resedag och med iakttagande, att, derest miltalet icke jerant 12 Stats-Utskottels Memorial N:o i62. motsvarar resedagarne, må för öfverskotta, såvida det uppgår tili minst en mil, ytterligare beräknas en dags traktamente; kommande hädanefter, likasom hittills, halfva beloppet af dessa traktamenten och resekostnader att af Riksgälds-kontoret godtgöras.
Jag skulle kunna namna M: e Puaux et &amp; t e Seegfrid, maka och syster till den i Stockholm allmant varderade pastor Puaux. Det var filantropiska frkgor, som var fbremzil för deras liksom för de fleste föredrag under denna kongress. M: e Koechlin-Schwartz, presidenten i den stora föreningen för sjukvard i falt: " L ' Union des femmes de Francen, en vacker, livithirig aldre dame, W e Bogelot, en liten liflig energisk kvinna, som sköter ett hem for frigifna &amp; ngar, - m. fl. alskvarda, tilltalande protestanter bildade den franska publiken p l den andra kongressen. Der funnos dock tnhnga, som ej tillhbrde denna société, s % t. ex. M: e Kergomard, dotter till den bekanta Elisés Reclias, den första fransyska, som varit invald i skolrad, M: e de Bsiuréal, en frisinnad för allt IramIltskridande lifligt intresserad kvinna, M: e de Vernueil, en yngre, blond dame med ett vackert aristokratiskt utseende. Det &amp; r hon som jamte en polska, M: lle de Wolska, grundlagt ett initernationelt kvinnobibliotek, hvilket dock ännu befinner sig i sin linda. Kongressens sekreterare var Bke de A !oasie~ *, schweiziska till barden, blond, fet med fina drag och sml kloko, ogon. Hon hade snart sagdt ensam och under stora svhigheter anordnat kongressen. Det I r en kvinno med ett starkt minne, stor vlltalighet och ovanlig energi, med andra ord ett hbgst framsthende fruntimmer. Hon egnar sig &amp; t lantropiska företag, sarskildt ar hon en ifrig vani af federationen. Men hvem &amp; r denna vackra dam med det silherhvitra h&amp;ret och de stora glansande ögonen? Jag hade iakttagit detta stAtliga utseende, denna imponerande hkllning redan fran fbrra kongressen.
Till den befattning, Utskotten förenade utöfBliang liU Riks. St, Fröt. sfih owe Sami, No; 45, loo JBanfO' UtiHotttts Btt&nlend*»- Ta, hörer ingalunda, hvarken beräkningen a t Statsbehofven, eller föreslåendet af utvagarne att dem fylla, med minsta börda för den Skattdragande och den billigaste fördelning emellan dessa. Till Utskottens utredande har således icke helier kunnat höra frågan, hvar] som mest öfverensstämmer med en sträng rättvisa och en klok statshushållning, antingen att, endast efter Folkets förmåga att utskylderne utgöra t låta med sträng noggrannhet bestämmas de bi* drag, hvilka till alin.anna statsändamål högst kunna lemnäs, och således inställa alla andra utgifter för allmän räkning, än dem ögonblickets trängande behof direct påkalla; eller ock att af den närvarande generationens tillgångar utkräfva skatter för användande äfven för kommande slägters bästa , och till befästande af Samhälls - skicket emot alla möjliga framtida rubbningar; eller slutligen att låta Statslånen få verka såsom Liqvidations-mede. I emellan generationerne, efter en värd Talares uttryck uti dess Utskotten meddelade yttrande. Väl inuehöllo åtskillige af de till Utskottens samfälda behandling först remitterade handlingar, framställningar, syftande att ådagalägga det Statens utlåningar möjligen skulle kunna hafva annat föremål , och medföra något annat gagn för det Allmänna, än det att bereda en utväg till penningars anskaffande, der sådane saknas. Men Utskotten ansågo sig icke kunna fästa något afseende på dessa framställningar, hvilka uti ain allmänna hufvudsakliga syftning icke har Banco Utskottets Bttiinkanden. 8Q* de något gemensamt med regleringen af allmänna Penninge - väsendet, som utgjorde e* gentliga föremålet för Utskottens samfälda handläggning, förr än , äfven under behandlingen af detta föremål, en brist af tillgång förekom , sorn icke annorledes än genom Dån kunde fyllas.
Bref sålunda tillämpats, att ifrågavarande helgonskyld väl skulle uteslutande återgå till den församling, som förut levererat densamma till stadsskolorna, men med full frihet att använda Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskollels Betänkande N:o SG. 7 den till hvilket som helst af sina behof. Genom denna tolkning skall, enligt motionärens åsigt, det orättvisa förhållande hafva inträffat, att då tvänne församlingar, hörande till samma pastorat och med gemensam klockare, återvunnit helgonskyld, samt annexförsamlingen anslagit hvad den sålunda erhållit till församlingens gemensamma klockares aflöning, sä hade moderförsamlingen deremot anvisat sin helgonskyld till andra, sistnämnda församling enskildt gagnande inrättningar, hvarigenom annexförsamlingen ensam aflönade pastoratets klockare. För rättelses vinnande uti sådana, efter motionärens uppfattning, skedda misstag, samt för deras förekommande i framtiden, liar motionären föreslagit, att orden ■»återställas till församlingarne» i ofvanberörda nådiga Bref måtte erhålla den tolkning, att ifrågavarande helgonskyld skall återställas till de församlingar, hvilkas klockarelön den fordom utgjort, och att, der två eller flera församlingar i ett pastorat gemensamt bidraga till klockarens aflönande, densamma fördelas dessa församlingar emellan i förhållande till deras bidrag i helgonskyld.» Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, till hvars behandling denna motion blifvit öfverleinnad, har icke kunnat finna, att någon större rättvisa skulle utöfvas derigenom att återvunnen helgonskyld, i stället att, på sätt Kongl. Brefvet till Kammar-kollegium den 17 September 1856 stadgar och hittills tillämpats, återgå till den församling, hvarifrån helgonskylden utgjorts, komme, på sätt motionären föreslagit, att fördelas emellan denna och öfriga till samma pastorat hörande församlingar, hvilka hafva gemensam klockare. För Utskottet synes det, som sistnämnda tolkning af berörda Kongl. Bref deremot innebär en orättvisa, enär derigenom möjligen kan inträffa, att i pastorat, bestående af flera församlingar, af hvilka blott en återvunnit helgonskyld, denna församling ensam finge aflöna en för hela pastoratet gemensam kyrkobetjent.
Majit, uti Desi Nådiga proposi, tion, föreslagit Riksens Ständer, en allmän patzevolance inrättning för indelta armsen rörande soldatens stjutsande och 'mötes kost, för att befordra armeens rörlighet och större tjenstbarhet, samt lemnande af Noichallarnes åliggande, och wanliga kostnader, sä torde det tjena till samma ändamäl, ym naaon pasievslance inrättning äfwen kunde blifwa upgjord med Rorchällarne om fläpmunderingar»a, som de stola bestä sina soldater, efter särstildta eornracier med Kongl. Majrt och Kronan, och att de i desi ställe finge erlägga någon deremot swarande ärlig afgift. MHärigenom stulle den gemensamma fördel winnås, att beklädnaden i allmänhet, pa sätt Konungen i näder funne för godt, kunde lämpas efter behofwet, sedan en säker fond dertill more att påräkna, och att de olikheter, sorn pä manga ställen gifwa anledning till lwister och ett stridigt begrepp om ömsesidiga fordringar och styldigheter, derigenom kunde förswinna. Det more säkerligen öfwerflödigt att, inför Högloft. Den 9 Iunii549 Högloft. Ridderftapet och Adeln, upgifwa flera skäl för denna sak, dä olägenheterna af detta be« kladnadssärt, aro sä allmänt kände, och ehuru det endast är en Rorhällare, som wacker denna fräga» sker det likwäl med det afseende pä gemensamt och allmänt wäl, som alud bör wara oskiljagtigt frän wära öswerläggningar, och dä jag nu förflagswis fär upgifwa en ärlig afgift af 6 R:dr lnco för de Rsthällare som äroZskyldige att hwarl z:dje är för. se sina soldater med fläpmunderinq, och ett sädank contract stäldes pä io är, har jag all anledning förmoda, art Vesta nu stridiga inreresten, närmast skulle förenas till allmän och enhild fördel.
Betänkande N:o 2. samma, samt att, då Norges läge i många fall gjorde en Norsk hamn till den beqvamaste utskeppningsorten för Svenska produkter, stadgandet om tullfrihet, såsom regel, för Svenska och Norska produkter, som fördes öfver gränsen, kunde vid en motsatt tolkning af mellanrikslagen i sina verkningar få en utsträckning, hvars omfång i framtiden, under utvecklade och förbättrade landkommunikationer mellan rikena, svårligen läte sig beräknas; men att icke destomindre, enär dels den dittills i Norge följda regeln icke öfverensstämde med, utan vore stridande mot den, efter mellanrikslagens utfärdande, vidtagna förändring i Norska tullagstiftningens stadganden om inrikesförseln af utländska varor, hvilka kunde från hvarje tullstation eller lastageplats, hvarest tullbevakning funnes, såsom frigjorda afsändas, utan att bevis om varornas förtullning erfordrades, dels ock denna regel i sin tillämpning ledde till sådana svårigheter, att den utan öfverdrift kunde förklaras vara opraktisk, samt dels slutligen intet annat stadgande angående handelsoch sjöfarts-förhållandena mellan de förenade rikena gifvit anledning till så högljudda klagomål i Norge, som denna regel, hvilken lagt ett tryckande och, efter den allmänna föreställningen, onaturligt band på samhandeln med Sverige, de Norske komiterade funno sig, i öfverensstämmelse med hvad redan de Svenske ledamöterne i 1846 års tullkomité föreslagit och uti 1855— 1856 års komité blifvit, af de Svenske ledamöterne yrkadt, böra tillstyrka, att för framtiden den motsatta regeln i detta hänseende skulle i Norge följas; och har i detta afseende sistbemälda komité i sitt förslag till förnyad förordning angående Sveriges och Norges ömsesidiga handelsoch sjöfartsförhållanden intagit uttryckligt stadgande derom, att Svenska eller Norska varor, hvilka antingen tullfritt eller mot half tull blifvit fråd det ena riket landvägen införda till det andra, skola så väl vid vidare försändning sjö- eller landvägen, som vid handel och köpenskap anses såsom inhemska.