Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
eller åren 1824 och 1828; 2:0 specifikt förslag, innefattande en jemförelse emellan inqvarterings-tolagens belopp, å ena, och de i och för inqvarteringen bestridde utgifter, å den andra sidan, så väl för hvartdera af berörde fern är serskildt, som i medeltal för dem alla; och 3:o bestyrkte afskriften af sådane, ännu gällande contract eller öfverenskommelse!', som emellan hvarje stad och dess. garnison blifvit träffade, om sättet och vilkoren för inq varter ingens utgörande i penningar; att vidare Kongl. Majit ville, genom vederbörande Dess Befallningshafvande och Magisttaterne, låta undersöka, huruvida icke en eller annan stad, i äldre elier senare Lider, fått, utom den så kallade tillöknings-tolagen, några inkomster, donationer af jord eller andra förmoner sig tillagdt, till lindring uti inqvarterings-besväret; samt ändtligen att specifika uppgifter matte upprättas å garnisonens styrka till befäl och manskap inom hvarje stad, derjemte upplysande sättet, huru garnisonen nu vore inqvarterad; hvilka Kronan tillhörige byggnader inom hvarje garnisons-ort redan finnas alt tillgå, eller oundvikligen derutöfver erfordras för inrymmande af garnisonen tillhörige och till inqvartering berättigade personer af alla grader m, m. Och hafva slutligen, i anledning af Fullmägtiges för städerne Götheborg, Malmö och Ystad vid. Riksdagen gjorda anbud till Stats-Verket af de uppå dessestäders enskilda bekostnad uppförde caserner, stallbyggnader och magasins-hus, Rikets. Ständer, jemte anmälan 0111 hvad af dem beslutadt blifvit, rörande befrielse tills vidare för Malmö och Ystad från capital-afbetalning och räntas erläggande å ännu oguldne summor af lån, som desse städer för omförmälde byggnaders uppförande uppburit, i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit täcktes låta i laglig ordning besigtiga ifrågavarande byggnader och i sammanhang dermed från vederbörande
Jag får påminna, att den största Minister, som verhlen kanske ägt, inträdde i sitt Embete vid några och tjugu års ålder i ett ganska folkrikt land, och likväl fans ingen , sorn klandrade detta. Hans administration är tillräckligt känd för verlden. » Rörande den af Utskottet föreslagne Ministervärdigheten måste man ihogkomma , att, om det är likgiltigt, hvad rang Embetsman ega , der ingen rang finnes , så är förhållandet likväl nu annorlunda i Sverige och hvarje annan Europeisk Stat. Sverige är en Monarchi , en constitutionell Monarchi , och der måste nödvändigt en Aristokrati finnas. Deraf är äfven en gifven följd, att en viss ordning i rangen måste vara stadgad, jag kan derföre icke lUcld. o. Adi Blot. XI. Band. 2 i8 Den 1 December f. m. finna annat, än att, då Konungen har den högsta rangen , hans organer böra stå näst efter honom. Jag kan icke finna, att detta är nödvändigt endast i Militairen, men icke för Civila. Jag tror tvertom oåterkalleligen , att en rang , äfven i Civil väg, är nödvändig för dem, som, i Konungens närvaro, äro Dess första organer, och i Dess frånvaro styra Riket. Jag tror detta vara rätt i theoden , och vissa händelser i det praktiska lifvet äro ej så aflägse, att vi ju kunna minnas , det denna theorie blifvit deraf besannad. Det är väl sagdt, att Rangordningen endast tillämpas vid begrafningar, mendet har äfven funnits vissa tillfallen , då Konungens dörrar varit stängda för Konungens organer, men upplåtits för andra, som icke tnecl Styrelsen haft någon befattning. Jag tror det vara bäst, att de, som äro närmast att utföra Konungens vilja , äfven äro närmast hans person , och att, om de vid begrafningar eiler andra tillfällen råka tillsammans med andra personer, någonting finnes, som visar dem och alla andra, att de böra stå Konungen närmast. Jag instämmer således uti allt, som angår desse Embetsmäns värdighet och rang , med Herr Cederschjöld.
Vill man åter, inom eller utom oss sjelfva, hämta styrka för detta omdöme ifrån Historiens vittnesbörd; så, hvad säger i det förra hänseendet, Gustaf Adolf åen stores och de derpå följande store Carlars tid? Jo, att Sverige då icke ägde någon KrigsAkademi; men när hafva vi väl ägt namnkunnigare Härförare, större Generaler, skickligare Officerare? Hvarom upplyser oss, i det sednare fallet, franska revolutionen, och den derpå följande verldskunnige, oförliknelige, Napoleonska krigsepoken? Väl om Härförare, Generaler, Officerare af alla grader, hvilka, genom stora förvånande bragder, lysande kunskaper, utmärkta talanger, mod och skicklighet, gjort sig förtjente af samtidens och den sednaste efterverlds bifall, kanske beundran; men icke derom, att Den 29 December e. m. alt dessa Furstliga Hjeltar, Marskalkar, Generaler och Officerare hafva blifvit uppfostrade och bildade vid någon KrigsAkademi. Tvärtom ha de flesta utgått från folkets sköte och de läroanstalter, som ägt den stora, allmänna bildningen till föremål, icke den cnskildta, som åstadkommer en ensidig uppfostran, afser blott ett ståndsintresse, delar i stället att förena alla medborgare i samma känslor och tänkesätt, och, stående enstaka och för sig sjelf utan bestämdt samband med ett lands öfriga Gymnasier och Universiteter, aflägsnar ifrån sig den gemensamma, medborgerliga och vetenskapliga upplysningen, hvilka, i synnerhet i Constitutionella samfund , ovilkorligen böra räcka hvarandra handen, om eljest bildningen skall bli ändamålsenlig och oensidig. På så många oomkullstölliga grunder, tror jag således, alt Kongl. Krigs Akademien på Carlberg, såsom en elementär läroanstalt, icke är nyttig, icke nödvändig, utan tvärtom, i det hela, skadlig; hvadan densamma bör upplösas. Att denna upplösning kan åstadkommas, utan rubbning af militär-uppfostringens nyttiga beståndsdelar, då de förenas med de allmänna bildningsanstalternc, derom har jag äfven tillförene sökt öfvertyga. 8 H. >3 ig4 Den 29 December e. m.
Detta slags fiske har innevarande år gifvit god afkastning, men säges i allmänhet hafva varit vida ymnigare fordom, hvilket man lillskrifver dels obehöriga, ofta öfverklagade tilltag af en del närmare elfvarnes utlopp boende fiskeegare eller arrendatorer att inrätta deras fiskebragder så, alt laven hindras gå längre upp i elfvarne för att der lägga sin rom, och dels försumligheter vid de många i sednare tider tillkomna sågverken, att förhindra sågspåns nedflytande i elfvarne, derigenom elfsbotten småningom beläckes sä, att derpå befinteliga vegetabiliska ämnen blifva för fisken oåtkomliga. 1 ändamål att förekomma dessa å laxfisket inverkande omständigheter, äro väl författningar emanerade, stadgande förbud och böter, men svårigheten att deråt bereda efterlefnad har länge varit erkänd och redan år 1836 föranledt Eders Kongl. Maj:t, ali, på sätt i förra femårs-berättelsen omnämnes, anbefalla undersökningar och förhör med fiskeegare och arrendatorer vid Härads-Rätterne i ändamål att bereda frivilliga öfverenskommelser, förenade med utsatta vitén, lill hindrens undanrödjande. Dessa undersökningar hafva dock först innevarande år kommit att äga rum, så att verkningarne deraf ännu ej kunna bedömas. Utöfver den lax, sorn inom Länet konsumeras, dels färsk och dels saltad, afsätles icke obetydligt årligen till lnifvudstaden och inkomsten häraf har ökats, sedan, genom den tillvägabragte ångbåtskommunikationen emellan Stockholm och flere hamnar i Länet, tillfälle yppats att få försälja fisken genast efter fångsten. Ännu mer än sjelfva fisket hafva de inkomster, Kronan deraf dragit, under sednare - 40 na re åren förminskats, dels i följd deraf alt en del laxfisken, som förr alla ansetts vara regala, lid efter annan blifvit genom rättegångar fråndömde Kronan och tillerkände strandegande Skatteman, oell dels, fastän i ringare män, deraf alt vid auktioner å kronofisken spekulanterne ej sällan för arrendets nedsättande påhitta den väl beräknade utvägen, att heldre förena sig i bolag om arrendet, än att öfverbjuda hvarandra.
Dervid bar likväl hemställan, alt, för skyndsammare uppnående af det ändamål, som Rikets Sländer, med deras vid sista Riksdagen fattade beslut att lill nya löner elier lönetillökningar, spanmåi icke måtte anslås, åsyftade, eller att all spanmåls-beräkning under lönerne borde upphöra, lönerne för de embetsoch tjenstemän, som efter vidtagandet af nya Slats-regleringen tillsättas, måtte utföras endast i penningar till deras nuvarande belopp, med tillägg, för den under lönerne uppförde spanmåi, af skillnaden emellan det hittills antagne pris af 6 R:dr och det pris af 7 R:dr, hvartill Utskottet ansett detsamma, efter medium af Riksmålkegångeu, kunna beräknas, eller 1 R:dr för hvarje tunna, endast föranledt den uti BJrgare-Ståndet framställde anmärkning, att derigenom skulle för embetsoch tjenstemännen uppkomma en icke förut afsedd löneförbättring, hvarföre, utan den af Utskottet föreslagna contanta ersättning, spanmåls-beräkning för de embetsoch tjenstemän, som hädanefter utnämnas, borde upphöra.
Tands - Contoiret åligger, att öfver dessa Förteckningar författa ett sammandrag och dervid fega alla från Prosterierna inkomne Förtecknings* - 492 Den 5 Juli. gar, Eysningssedlar och bevis, samt dessa Handlingar med möjligaste skyndsamhet till KainmarCollegium insända; hvarefter, sedan remiss deraf skett till Ghartas-Sigillatte Contoret och Hufvudbok der blifvit upprättad, densamrfia, jemte Handlingarne, varder till Kongl. Kammar-Kattens granskning öfverlemnad. §• 2 3- I den nu fastställda stämplade Pappers-afgiften lindras Allmogen, Kyttare, Dragoner, Soldater, Kronans Båtsmän samt Enrolleringsoch Förduhblings-manskap med de flera af Gemenskapen vid Militairen , i så måtto att Rättegångsoch Besvärs-Handlingar med Förklaring deröfver, så väl som Domares och Executorers Utslag i mål , som deni inbördes röra , endast skrifvas på q skillingars stämpladt Papper, der för andra är utsatt 334 skillingar, på 3 skillingars i stället för 5 ä 6; på 4 skillingars der andra nyttja 7 ä 3, och vidare i enahanda proportion; skolandes, enär brutna eller ojemna skillingtal härigenom uppkomma, nyttjas sådan Charta, som ej understiger femtio procent af fullt skillingtal.
Kommitterade hafva sedermera inkommit med förslag, hvilket den i5 Juni i836 blifvit remitteradt till Högsta Domstolens utlåtande. 50:0 Utvidgad sågnings-rätt å Skattlagde Sågqvarnar, samt hemställan om undersökningar i detta afseende. 48 Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1S40. 1835 den 27 Februari i underdånighet anmäld och remitterad till Kammar-Kollegium att deröfver inhämta samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes yttranden; Och hvilka jemte Kammar-Kollegii Utlåtande till Kongl. Maj:t sedermera inkommit. 51:0 Arfvode åt den person, hvilken, såsom adjungerad Ledamot, biträder Svea Hof-Rätt i Justilie-Ombudsmanen Landins ställe. Uti Nådigt Bref den 7 Mars i835 har Kongl. Maj:l, vederbörande till efterrättelse, meddelat hvad Rikets Ständer härutinnan beslulit. 52:0 Angående det till ny Stängsel-Förordning framställda förslag. i835 den 28 Mars i underdånighet anmäld, då förslaget, i följd af Rikets Ständers beslut, förföll. 53:o Ändring i Författningarne om Bergsoch Jernhandteringen i Riket. Under den 26 October i838 har Kongl. Majrt utfärdat Nådig Kungörelse, angående vissa förändringar uti författningarne rörande Stångjernssmidet och den gröfre jernförädlingen i Riket. 54:0 Förändring i Skjutsväsendet samt befordrande af Diligenceoch Forvagns-Inrättningar. Frågan om forvagns-inrättningar är öfverlemnad till Handelsoch Finans-Expeditionens underdåniga föredragning. 55:o Utfärdande af Förordning i afseende på fardags åtnjutande å Embetsjord i Städerne.
Iio Ett Memorial af Herr C. F. Norström, angående yrkad förhöjning uti betalningen till Städernes inqvarterings - gifvande Innevånare, under DurchMarcher och tåg , utaf Manskapets Dagportioner, jemte Herrar C. IF. Nybergs och J. P. Hellströms skriftliga Dictamina i samina ämne. 2:0 Ett Memorial af Herr F. T. Eneroth, innehållande yrkande , att uppmätning och stämpling af BränvinsRedskap måtte uti de Städer, hvarest ej någon Landtmätare är boende, få förrättas af Stadens Magistrat. 3:0 Ett Memorial af Herr H. H. Laurell angående BränvinsBränningen. 4:0 Ett Memorial af Herr E, M. Leffler uti samma ämne, samt derjemte innefattande tillägg lill hans den 2 December uppläste och förut remitterade skriftliga anförande. S. D, Uti hvad Herr Borgmästaren Holm, gensm dess denne dag ingifne Memorial hemstält, om skyndsam tryckning af Konungens Befalltiingshafvandes ingifvande ArsBerättelser angående tillståndet med årsvexten m. m. innom deras i Nåder anförtrodde Höfdingedöme 428 ProtokollsUtdrag d. g Dec. 1817> men, fann Vallöf!. BorgareStåndet för godt, att till alla delar instämma, hvilket Beslut således skulle Bespective MedStånden vördsamt och vänligen medclelas ; Och ansåg BorgareStåndet derjämte, att frågan om tryckningskostnaden borde till Högh StatslJlskottet remitteras. Frän Hedervärda BondeStändet. S. D. Vid föredragning af Höglofl.
Vid sednaste Riksdag aflat Kongl. Majit till Rikets Stander nådig proposition om antagandet af en så lydande lag: »Embeteeller tjensteman, hvilken, i följd af vansinne, blindhet eller lamhet, under tre på hvarandra följande år, oafbrutet varit urståndsatt att sin tjenst förrätta, utan att anledning vidare är för handen att han kan återvinna tjenstbarhet, må, sedan detta förhållande blifvit genom föregången ransakning behörigen utredt och styrkt, kunna äfven utan ansökning från tjensten afskedas, med vilkor dock: a) att, derest han då, enligt författningarne.jär berättigad till pension från allmänna indragnings-staten eller allmän pensions-inrättning, sådan pension honom för hans återstående lifstid, genom Kongl. Maj:ts förordnande, tillägges; b) att, om han icke är sålunda till pension berättigad, eller den honom från allmän pensions-inrättning tillkommande pension är så ringa, att han för egen, eller hustrus eller omyndiga barns försörjning, hade behof af ytterligare understöd, ett efter behofvet lämpadt årligt bidrag må å allmänna indragnings-staten honom af Kongl. Majit tillerkännas, dock icke, utan Rikets Ständers särskilda medgifvande, till högre belopp, än som motsvarar hälften af hans lön, med afräkning likväl af det pensions-belopp, som från allmän pensions-inrättning kan honom tillfalla. lith. till R. St. 4 Sami. 2 Åfd. 23 Häft. 1 2 Sammansatta Statsoch Lag-Utskottets Betänkande M 51. c) att han, för det fall, att han möjligen framdeles kan blifva i stånd att i tjenst åter inträda, må vid derom skeende ansökning tillgodonjuta den tur och befordringsrätt, som han före afskedet innehaft, men med skyldighet vid åter ingående i tjenst, hvarmed lön åtföljer, att frånträda pension, som honom i följd af afskedet tillerkänts.
Vexlade för-; hållanden under tidernas lopp, ombytta förmer hafva inträdt, utmärkniogen och belöningen hafva gäldats af strängare fordringar, ökade mödor och bekymmer. Under vår lyckliga Statsförfattning måtte ej samtidens ojäfaktig ga företräden och framtida förhoppningar någonsin skuggas af den tanken, att en gång blott den arbetsamme medellöse ynglingen skall af böjelse och ädel kraft hänföras på en verkningsbana för Statens tjenst, der 6nillet och förtjensten kunde umbäras, eller obemärkte borttvina! Den sednast af Kongl. Maj:t för Dess och 651 Rikets Canzli utfärdade ordning, jemte Kongl* Majus vid Riksdagarne till Rikets Ständer meddelte berättelser om styrelsen, angifva och upp-i lysa till en väsendtlig del de magtpåliggande, flerartade och ökade befattningar expeditionerne af Canzliet åligga och tillhöra; deribland torde såsom en allmän öfversigt få nämnas och åberopas att uti detta embetsverk alla Kongl. Majus egna bud och befallningar, Riksens Ständers beslut och hemstälianden handläggas och till behörig verkställighet befordras, jemte alla Konungens Beslut, hvilka ytterst bestäm - ma hvarje medborgsres pligt och rätt; att det mål i sista instancen ingå och till pröfning upptagas, hvilka af alla vederbörande Domstolar, Verk eller Embetsmän blifvit behandlade, samt tillämpning derstädes göres af lagar och författningar i alla grenar af Riksstyrelsen under ompröfning af andras åtgärder j att der Författningar och allmänna föreskrifter skola utarbetas, stiftelser och publike inrättningar till beskaffenhet och nytta skärskådas och sanctioperas, äfvensom deras egenskaper och förtjenster jemföras och pröfvas, hvilka till Rikets sysslor eller till särskilta vedermälen af Kongl, nåd kunna komma i fråga Religionens fordringar, en stigande upplysning, vidgade Statsintressen och behof, nya inrättningar och industri-grenar, tillkomne lagar och författningar, hafva i den mån de för-, anledt ökade
Halländska Kyrkohemmanen finnas ingenstädes, hvarken i äldre Jordeböcker eller i£an» 44 Bihl.St., Log-s.slllin.Besv.o. Oie,*Utsk.Bet.N.$(>. tira fornhandlingar upptagne under benämning af Kronohemman; men deremot allestädes såsom Kyrkohemman. Under denna benämning, hvilken på en gång antyder och bestämmer Kyrkornes rätt, förekomma de uti de äldsta till vår tid förvarade Jordeböcker, ibland hvilka jag i förbigående får hänvisa till de för åren 1648, 1655, 166S, 16891 1708 och 1725. De äldsta ännu förvarade Kyrkoräkenskaper för 1657 upplysa, att Kyrkorne, vid yppade åboledigheter, till nya åboer bortstadde hemmanen, och att desse buro namn af Kyrkohemman. Enahanda förhållande bevittnas äfven af yngre Kyrkoräkenskaper. Efter den, för ändamål af en mera förenklad räkenskaps* method, år 1725, skedda allmänna Jordeboksförändring, försvann väl den hit» Intills uti Halländska Jordeboken befintliga serskilda column, Geistlige Linien kallad, och Kyrkohemmanen inflyttades i den allmänna Kronog columnen, likväl stadgades med högtidliga försäkringar, att Kyrkornas hemman icke derigenom skulle anses hafva förlorat deras natur. Kongl, liesol. den 7 Julii 17521 den 8 October 1823» Aldre i Halländska Kyrko-Archiverne ännu förvarade Kyrkoräkenskaper ifrån i6go»talet bevisa, att Kyrkorne äfven då borrtstadde sina hemman, i följd hvaraf åboerne der äfven be-» nämnas Kyrkobönder.
Cåucfätten/ font erbjttba för* månen af en lägre ränta. 3 walet emellan be a:ne alternativen, att antingen upptaga £ån mot Obligationer, att betalats wib anforbrait, eller efter ttppfäguing, f)afwa ferrat Sullmäftige, i betraftanbe af ©ontoiretö flällning, anfett mibtaganbet af bet förflitäntnbe upplåningöfättet, fafont förfnippabt nteb tttpcfet äfwentpr för Son? toiretö ©rebit, böra tills mibare uppflfjutaö; hwarettiot och i änbamål att erhålla Sålt mot lägre än 5 procent ränta, Jperrar ^ulfmäftige, meb anlebnittg af be af Dtifetö ©tänber, i affeettbe på 9tifögälbö©ontoiretö upplåning, flabgabe ali* mäntta grttnber, låtit futtgöra upplåning mot 3, 4 cd) 4 i procent ränta och öntfeftbig vtppfägning, hwilfett lifmäl icfe bomme att ega rum förr än 2ånet en wifj bejiätttb tib warit ittneflåenbe. 5Jlett enär befja tiga itpplåningöfätt befttn^ nitö ega ringa framgång, få h»fwa 4?errar Sulltttäftige funnit ftg föranlåtne att tib efter annan uppbraga åt ©omntifjariatet, att tidö wibare emottaga be £ån
Depositioner, titgörsnöe i Lanco 8e8Iar . 2,842,97g: 46- 4> (förutan Ducater 2766 ock 8!Ilver H:8r 27,640) keräknas ej mera uti 8eclelstocken än kvaö öenna öepositions-sun-ma öfverstiger rneöeltalet af De^ positionskelo^pet unöer föregaenös arén, sorn var.it wittsa klott 8uinins 4- kvarikräu örsges öetta ars anslag till Hilfverköp. — Där närvarande kan alltsä Leäelstocken antagas Vara D:8r Härifrån aklrages 8et kelopp 8e8Iar, sorn motsvarar Känen pä lern ock Aletaller', pi Däne-Lankens Okligatiouer, ock pä Oulcl oek 8ilfver, tillsammans . ^ierstoöen utgör slitsa D:8r kvilka ä 128 sk. motsvarar . Hillver 4- Xop^ai flätar i Nvntet kös 266: i. — lill ock med denna dag i ar inköpt Hillver mot Hedian §07,460: 2. — Dordras alitsa att anskslka ... Hillver R:dr Därtill parsknas: 1826—7 arens HpanmalsOreditiv-belopp i million R:dr Hedlar, gör ä 128 sk i83o ocb 18Z1 arens inslag till Hilkverkäp ak arliga utak bankens vinst 266,666: 32. — ak HlatsVerket likaledes 66,666: 32. — ocb ak Dastigbets-8ilkver-Danen i3,3Z3: r6. — 8umma Hedian 346,666: 32. — eller kär ar Hillver i3o,ooo. Oär kär 2!ne sr
Mål angående öfverträdelse af denna Förordning skola upptagas och afdömas af allmän Under-Rätt, hvars utslag, der den för brott mot 1 eller 2 § tilltalade varder ät saken fälld, underställes Hof-Rälts pröfning. § 7. För villfarande lärosatsers utspridande, efter ty i 1 § sägs, må ej åtal ega rum med mindre Domkapitlet, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, förklarat skäl till åtalets anställande vara för handen. 2:o. Förordning, angående främmande trosbekännare och deras religionsöfning. Med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 och med ändring af hvad för öfrigt i strid mot nedan nämnde bestämmelser finnes stadgadt; varder förordnad! som följer: § 1. Vilja Christna trosbekännare af annan lära, än den rena evangeliska, förena sig i församling; gore derom hos Konungen ansökning och uppgifve dervid sin trosbekännelse och församlings-ordning. Finner Konungen, efter vederbörandes börande, skäl att ansökningen bifalla, ege sålunda tillätet främmande tros-samfund rätt till fri religionsöfning inom de af lag Escy e d ili o n s - UIs kottets Förslog till underd. Skrifvelse N:o 70. 151 och sedlighet bestämda gränser ; dock må offentliga kyrkobruk och andaklsöfningar endast inom dylik församlings kyrka, bönehus eller kyrkogård förrättas. Enahanda rätt tillkomme ock de på grund af hittills gällande författningar redan bildade församlingar af främmande trosbekännare. § 2. Församling, som i 1 § sägs, vare oförhindrad att sjelf kalla prest eller lärare. Hvarje församling anställa såsom föreståndare en välfrejdad person, hvars vård hennes angelägenheter anförtros kunna, och göle derom anmälan i Stockholm hos Öfverstälhållare-Embetet, och annorstädes i riket hos Konungens Befallningshafvande. § 3. Varder rättigheten lill fri religionsöfning missbrukad, eller underlåter församlingen att iakttaga hvad i afseende å föreståndaren är i 2 § stadgadt: då må, efter Konungens förordnande, församlingen upplösas. § 4.
Verkan af en predikan. Vi hafva antydt att kapellanen Ortman var en predikant af det slag, som förstår göra intryck på sina åhörare. Och detta intryck var icke ett flyktigt känslosvall, eller ett sådant som uppkommer genom den fruktan för afgrundens straff vissa dundrande lagpredikanter lyckas injaga i känsliga sinnen, utan han förstod att underordna fruktan för straff under kärleken till Gud, såsom vår yttersta bevekelsegrund. Och han skrek icke och lamenterade på prediksstolen, han slog icke sin knytnäfve eller hade för sig andra opresterliga fukter, utan lugnt ehuru förnimligt, kraftigt ehuru utan pathos utlade han för sina åhörare evangelium, utan att allt för långt afvika derifrån eller allt för slafviskt hålla sig dertill. Hans föredöme i detta fall var just vår store reformator, Luther, och det kan väl hända, att om Ortman predikat för en stadsförsamling, så skulle större delen kallat honom – pietist. Hans text för dagen var om Konungsmannens räkenskap och fast ämnet icke är rikare än andra texters, (hvilka i det hela äro rika alla, kanske lika rika) torde han dock denna gång anslagit mera än vanligt, om vi skola tro kyrkfolkets votum. Kyrkvärden gick ifrån kyrkan åtföljd af sin gumma och sin unga dotter Anni. Nära till dem gick en annan familj, bestående af nämndemannen och dess hustru, deras dotter och en hennes blifvande man, äldsta sonen till en rik rusthållare. Läsaren finner således, att han har att göra med noblessen af det hedervärda bondeståndet. Ty äfven der råder en rangskillnad kanske lika vidsträckt, som bland oss i de högre regionerna. Närmast kyrkan tillät troligen etiketten icke de olika slägtkotterierne att, på grund af bekantskapen, bilda ett helt, men längre fram, då lederna glesnat och man var närmare hemmet, nåddes nämndemannens grupp af kyrkvärdens. – Nå hvad tyckte du om predikan, bror nämndeman? – När vår pastor predikar, så är det alltid bra. Men hvad tyckte du sjelf, bror kyrkvärd, efter du frågar? – Jag tyckte, att han i dag predikade så att han kunnat röra stenar. – Pastorn var i dag strängare än han brukar vara – menade kyrkvärdens hustru.