Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ansökningar, Besvärsoch Förk/arings-skrifler, som inlemnas lill de under andra och tredje Afdelningarne upptagna Verk och Myndigheter, för hvarje ark Deremot äro bilagor från stämpel-afgift Likaså äro alla andra handlingar, som inlemnas lill embetsverk och Myndigheter, tillhörande första Afdelningen, från stämpel l:sta Afdel ningen. E:dr fria fria 2:dra Afdel ningen. B: dr - 1*25 fria 3:dje Afdel ningen. Om stämpel till åtskilliga skrifter och handlingar, som dermed skola förses, utan förändring af beloppet, hvar helst de företes eller utgifvas. Följande handlingar förses med stämpel till nedanstående belopp: K:dr dre. Arrende-konlrakter; se Kontrakler. Assi.gnationer; se Skuldebref. Bevis af Justitie Stats-minislern på anmälan om tidningars ut gifvande 5: — Bilbref — 75. Bytesbref å fast egendom och fartyg; se Köpebref. ExpeditionsUiskotta Is Förslag lill underd. Skrifvelse, I\:o '135. 23 Bnrgavebre/: I Stockholm och Göteb ors'■ O lör Grosshandlare , andre Handlande och Fabrikörer . „ Sjökapilener „ Handtverkare „ andre Borgare I lörsta klassens städer: för Grosshandlare „ andre Handlande och Fabrikörer .. Sjökapilener , Handtverkare „ andre Borgare / andra klassens städer: för Grosshandlare andre Handlande och Fabrikörer Sjökapilener „ Handtverkare „ andre Borgare / tredje klassens stader: för Grosshandlare , andre Handlande och Fabrikörer Sjökapilener , Handtverkare , andre Borgare I fjerde klassens släder: för dem, sorn vinna burskap på utrikes handel , andre Handlande och Fabrikörer Sjökapilener , Handverkare , andre Borgare / femte klassens städer: för deni, sorn vinna burskap på utrikes handel „ andre Handlande och Fabrikörer Sjökapilener . Skrifvelse, N:o 135. R:dr öre.
Ehuru Hr Westfelt, utgående ifrån den bekanta grundsatsen—”aut Gassar, aut nihil,” synes tro, att det tjenar till ingenting att anslå medel åt adjungerade ledamöter i Hofrätterna, och att bäst vore, antingen att låta ärendena ligga nere tills vidare, eller ock tvinga embetsmän att uppoffra tid och möda för intet, intilldess vid en blifvande riksdag beslutas kan att inrätta nya divisioner af ordinarie ledamöter, så får jag dock upplysa Hr Westfelt, att som adjungerade ledamöter för det närvarande verkligen begagnas, har ett anslag af medel till deras afIönande den fördelen med sig, alt man ej använder personer att uppoffra tid, krafter och måhända helsa, utan att derför gifva dem någon ersättning; ty jag räknar för rakt ingenting den lumpna penning, som adjungerade ledamöter nu åtnjuta. Det är ej Staten värdigt att så behandla sina tjenare, och då man ej begär mera, än att en adjungerad ledamot måtte få hälften emot en ordinarie ledamot, så måste det icke vara för mycket tilltaget. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Ibland de mångå föremål 25 H. 3. 13 « u 19 M » j e. in. till klander, som äga rum i vårt land, är en stående artikel den, att rättvisan skipas långsamt. Man har upphört att som allmän sats säga att hon skipas illa, ty man har blifvit vederlagd i det hänseendet; men man påstår desto mera att lagskipningen går långsamt. När nu det äskas, att utvägar må beredas, hvarigenom lagskipningen må kunna gå fortare, så lägger sig samma sida, att jag så må säga, som klagar öfver rättvisans senfärdiga gång, emot äfven de minsta tillökningar i anslag, som fordras för att bereda ett skyndsammare for tgående. Jag hemställer om det är conseqvent handladt, såvida ej något annat dermed afses, än sjelfva den sak som är i fråga, hvilket jag älskar att tro. Kan man väl föreställa sig att en sak, sådan som denna, så ifrigt skulle framhafvas, om ej behofvet högt påkallade hvad som äskas?
Familjens underhall, jemförd med Riksens Ständers beslut wid sistnämnde ars Urtima Riksdag, lärer Riksens Sränders Stats, Utstött nogsamt hämta tillräckliga grunder för beredandet af närwarande staga; och om äfwen den fyllnad, som blifwit f. d. Konungen anslagen med 10,000 R:dlr ärligen, ffulle tills widare innehallas af det stät att han derom, wid öfwerlatandet af Sin enskifta Förmögenhet i Swerige till f. d. Drottningen och de Kongl. Barnen, icke meddelt näaot förordnande, torde StatS, Utskottet deremot ock sinna med Riksens afsigt wid första Riksdagen fullkomli. gen förenligt, att hela återstoden hålles f. d. Kongl. Familjen tillhanda i godt Mynt, anwandbatt. utan devalvation pa Desi wistelseort. Till Riksens Ständers och deras Stats-Utstötts upplysning, anser Kongl. Maj-t nödigt härwid anmärka, att, oaktadt f. d. Konungens frfwilliga öfwerlatelse af all Desi enskifta Egendom, åtgärder dock widtagits, som i närmaste öswercnsstämmelse med hwad Riksens Ständer Mtat, försäkra f. d. Konungen, en, med hänsigt tist Desi underhall, oberoende existence. För öfrigt och som wid ofwan berörde, pä de af Riksens Ständer fastställda grunder till afsimande Ilquid emellan Stals-Merkel och f. d. Kongl. Familjen, förekommer, a ena sidan att de wid Haga Kongl. Lust-Slott befintlige f. d. Kongl. Fa nrillea - Den r Augusti. milen tillhörande Möbler, kunna för Dej? rökning afl)'nilas och försälias, och att således, i händelse Kongl. Majit och det Kongl.
Det förra af dessa Systemer synes vara bygdt på den grundsats, att menskliga passioner kunna bast igenom deras inbördes motvigt upvåga hvarannan, och att det år den Class af Medborgare, som genom sin stallning och sin förmögenhet har det närmaste interesse i bibehållande af sakernas närvarande ordning, som bör utgöra en särskilt del af Lagstiftande Magten, och tjena till motvigt emellan denna och den Verkställande. Detta, sorn man kallat Jemn vigts-Systemet, har igenom sin varaktighet i flere tidehvarf, och igenom Engelska Folkets välstånd och anseende, vunnit en rättvis upmåvksamhet. Det andra , som ännu icke af erfarenheten kunnat så noga bedömmas, år grundat på en i abstraölion sinnrik jemnförelse emellan Samhålls-styrelsen och menskliga själens förrättningar, och har till grundsats, att det år ett misstag, att för ett och samma göromål tillsätta flere Corpsers Befullmågtigade, eller, som år detsamma, att gifva åt en eller flere af dem enahanda rättigheter och göromål; men att det år igenom ett noga åtskiljande af deras olika befattning, som man kan ernå det ändamål, hvilket Sieyes anser för hufvud-problemet för ali Lagstiftning, det, att förena Enhet i verkan med Delning i magt. Sieyes har kallat detta: le Systeme du concours, Förenings-Systemet, i motsats emot det Engelska, som han kallar: le Systeme des equilibres Systenus, och har trott, att då man inskränker den befattning, som tillhör hvarje del af den Lagstiftande Magten till en viss af de åtgärder. som fordras till Lagens tillskapande, skulle man också förekomma all inbördes strid, och att då hvar och en af de medverkande Corpser endast under I 22 en viss förm kan bidraga till Lagens daning, skulle man derigenom så mycket båttre försäkra >■ möjligheten af ett bestämdt resultat.
N:o 27, 12:te punkten anföres susom grund för indragning till Statsverket af de Lycksele Skola anslagne 54} l;r spanmäl, att numera endast detta spanmåls-anslag utgår af de 174 t:r, hvilka, enl. K. M:s nåd. beslut d. 28 Nov. 1835, skulle fortfarande bibehållas till disposition in natura; men då Hr Doktorn ansett en irring härvid hafva förelupit i så måtto, som dessa 174 t:r verkligen intill närvar, tid in natura utgått, har Hr Doktorn trott R. St. böra hos K. M. göra anhållan om rättelse i den indragning af nyssnämnde 541 t.-r, som af denna irring förmenats vara föranledd. Det är likväl en irring af reservanten, att nämnde förhållande var den rätta grunden till indragningen. Propos:n börjar nemi. i denna del med förklarande, alt sedan R. St. vid 1834 års riksdag beslutat, att Lappmarks ecklesiastik-verks inkomster skulle ingå bland Statsverkets inkomster och utgifterne bestridas af dertill å Stat upfördt förslagsanslag, samt Riks-Staten numera icke för detta ändamål uptager något spanmåls-anslag, men, enl. Special-staten, ofvannämnde 54 t:r spanmäl ännu utginge, K. M., vid sådant förhållande och då numera endast nämnde spanmålsanslag utgå af de 174 l:r, hvilka enl. K. M:s förutnämnde beslut skulle bibehållas till disposition in natura, fann godt att, lill fullföljd af R. St:s redan fattade beslut om indragning af ofta berörde 54} t:r förordna. Grunden för beslutet var således hemtad från R. St:rs förutgångne beslut och den omständigheten, att Riks-Staten, med hvilken specialstaterne måste instämma, icke vidare för Lappmarks ecklesiaslikverk anvisade något spanmåls-anslag; men icke af det serskildt anförde förhållandet, alt blott dessa 54} l:r qvarstodo.
En reform i våra Grundlagar kan ej ske annorlunda än successive, om icke vid en ny revolution, och hvem bäfvar icke vid blotta namnet på detta medel och ber Försynen derföre bevara Sverige och dess innebyggare? Den som således lika med mig anser ändamålet med våra Riksdagar vara: att nationens Representanter ej allenast skola äga tillfälle inhämta, uppfattaoch discutera allt hvad som rörer Statens angelägenheter, utan äfven att resultatet deraf skall blifva beslut, som bero mera på pluralitetens öfvertygelse och mindre på slumpen, samt huru många af Representanterne kunna uthärda till slutet af en långvarig Riksdag; den som tillika är öfvertygad, att detta ändamål förfelas ge. nom vårt odrägligt vidlyftiga arbetssätt, att föra till Protocolls allt hvad som talas i och utom ämnet, justera, remittera och communicera hvaraf följden blir, att i samma mån de skrifna luntorne växa i voiume, aftager, dignande under onödiga formaliteter, det öfverhopade minnet, och det förslappade interesset hos representanterne, när den afgörande stunden kommit och beslutet skall fattas; den, säger jag, som med mig önskar en slutligen i alla fall oundgänglig reform häruti, den lärer äfven omfatta hvarje medel, som i någon män med verkar till ändamålet. Utom den reela, fastän ännu kanske aflägsna fördel jag har i sigte, torde det äfven finnas en annan, och jag vädjar till hvarje örn och tänkande Husfader, om Den 17 Murtu, han icke skulle önska ett tillfälle för sin sos, att tidigare än eljest är tillåtet, få tillträde till ett rum, der undersökningar i alfvarsamma och nyttiga ämnen skola upplysa och mogna hans omdöme och afvända hans håg från lättsinnig, heter, der ädla minnen skola upphöja hans tänkesätt och uppelda hans nit, och der, med ett ord, den seger, som förnuftet och-sanningen omsider tillkämpa sig, skall stadga hans öfvertygelse, det sann patriotism består icke allenast i frimodighet, utan lika mycket i moderation och en afsigtsmässig ihärdighet.
Proposition, om Bidrag till, rem. till Stats-Utsk. ;3oo, i3qi, i3o4, i3o6, — Götha, om, s. 780, 732, om anslag till fullbordandet af Kongl, Proposition, jemte Motion, rem. till Stats-, och Banco-Utsk. 1252, 1256, 1270, 1270. 1278, 1281, —- — om en detaillerad Calcul öfver hvad Staten påkostat; Motion, rem, till Stats-» TJtsk. s. i323, — Södertelje, om, s. 782, 733. •—■ —1 om anslag till; remitt, lill Banco-, Utsk. s. 1837, Cancelliernes, om Ståndsoch Utskotts-, aflöt ning; Motion, rem. lill Stats-Utsk. s. 1138, Cancelli-Rätten Se Rödin, Nils. Cancelli-styrelsen, örn upplösning af; Motioner 1387 vern, till Statsoch särskilde Utskotten, s. 1271, 1299. Capital, m. m. för en Riksens Ständers fordna Discont-Verks skuld. s. 432> 435. Capitaler, om inskränkning af Förmånsrätt för Ränta å intecknade; Motion» rem. till Lag-Utsk, s, 118i. Caplanstionden, om jemnare fördelning af; Motion, rem. till Ekonomi-Utsk. s. 1290. Cart, XIII:s, Kon. Hemgifts-Capital. s. 381, 383. Begrafningskostnad, m. m, s. 536 - 537, Cassa, Skånska Ilingst-Premie-. s. 422- >— Kongl. Bergs-Collegii f. d. s. 422* Cassernbyggnad, om Statens öfvertagande af Götheborgs; Motion, rem. till Stats-Utsk. s. 1226.
St:s åren i835, 1837 och i83g församlade revisorers berättelser om granskningen af Riksg.- verket och deri åt Riksg.contorets styrelse uppdragna utred - 348 D e u 22 Apri I. ning af Götba-canal-bolagsoch Malmö f. d. discont-inrättningar; N:o 46) • anledn. af väckt fråga, om förändring uti några stadganden, rörzde uppbördssättet inom Stockholms stad; N;o 47) i anledn. af sökt afskrifning utaf det Carl Johans församling i Götheborgs och Bohus län af choleracrediliv-medlen beviljade lån; N:o 48, i anledn. af väckt motion om införandet i Sverige af ett ordnadt statsskulds-systeme; N:o 49> ang:de den vid sisla riksdag föreskrifna upplåning till anskaffande af erforderliga medel för fyroch båk-inrättningarnas upphjelpande; N:o 5o, ang;de väckt fråga om kronoparken Wahraskogens upplåtande till lastageplats; N:o 5r, i anledn. af Hr N. W. Stråles förslag till bildandet af en krigsfond genom upplånade medels insättande i enskilda banker och hypotheks-inrättningar; BevillningsUtskottet: N:o 9, i anledn. af åtskilliga motioner, dels 0111 stämmoböters upphörande eller förminskning, dels om samma böters bestämmande, i anseende till skattebeloppet; Bevillningssamt Allm. Besvärsoch Ekon,- Utskotten: N:o 1, ang:de Hr Cedercronas, Johan Ulrik, motion, om årlig bevillning af en hvar, som vill utöfva jagt och djurfångst, för beredande af medel till praemier för . rofdjurs dödande; BancoU tskottet:
svår h u f v u d v ä r k långt d e r f ö r dörren, s o m att dagar, ord tens grosshandlaren svär sig våning, men hejdades morgonen väl p y s, ett riktigt efter vänliga moderns skull närmade fruns Men ning, att h o n derföre s k u l l e b e m ö t a alla hans till. till förståndig skap. r Sylta till smörgåsbordet. \ i d oxslagt tages hufvudet och kokas tills köttet släpper benen. Allt rent kött åtskiljes och bultas och hackas mycket fint. Fläsktärningar, hälften mot köttet iknå- das mycket väl. Allt sammans stoppas i ett af de störste och starkaste fjelstren (» botten ») fast och hårdt. Derefter kokas den som sylta och pressas hårdt samt lägges i lake. Saltlake. 4 lod salpeter, 1 J skalp, socker, 4 skalp, salt kokas i 3 | kannor vatten öfver sakta eld i sju minuter. Då laken blifvit kall, hälles den öfver köttet. Till sylta uteslutes salpetern. God senap. Till 3 skalp, finmalen brun senap tages J stop soja, 1 qvarter lökättika, 2 teskedar flädersirap (fås på apotek) och så mycket vinättika, som behöfs för att göra den lagom lös. Konservering ". Man rensar väl halfstora champignoner, dessa läggas i en burk | stop vatten och 3 matskedar ättiksprit kokas tillsammans med litet muskotblomma, starkpeppar och ingefära. Då detta är kokhett, hälles det öfver svamparne, och burken öfvertäckes. Före användandet läggas de i vatten öfver en natt. Dill bevaras bäst på följande sätt: ej tvättad eller våt färsk dill nedlägges hvarftals med smörsalt med press öfver. Saltet afsköljes före användandet, och dillen är som färsk. Bakning ". Kokta kringlor. 4 hela ägg, 6 lod socker, 3 matskedar söt grädde, 1 skalp, hvetemjöl och \ tesked hjorthomsalt. Aggen och sockret vispas en stund, hvarefter det öfriga iröres.
Maj under N;o 98 afgifne samt den 27 i aamma månad eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande, angående användandet af den till Städerne donerade jord. Grefve Hård, Cort Gurtaf, hade inlemnat ett Memorial^ hvilket upplästes, så lydande: (Se Bilagan N:o 3.) Friherre Boije t Ludvig: Om det vöre möjligt, att återföra alla förhållanden till hvad de fordom varit så skulle påminnelsen om första bestämmelsen af Städernas jord vara nyttig; men nu ser jag rätt ingen nytta dermed. I tidens lopp har äganderätten öfvergått till helt andre personer, än Borgare; och i många Städer äges jorden af Enkor efter Adelsmän och Ståndspersoner. Dessa hafva aldrig afvetat, att deras jord i forntiden varit donerad, eller med hvad vilkor det skedt. De veta blott, att de betalt deras jord , som de naturligtvis anse för deras välfångna egendom, att använda på det för dem mäst tjenliga sätt. Att nu deri, emot dem göra en rubbning, vore efter min tanka icke rätt, och följden vore då, att Stadsjordeos användande skulle blifva olika i deras ägo, och olika i Borgarnes; hvilket också vore betinkeligt. Jag anhåller alltså om återremiss. Herr Berghman, Amiroiim Magnus: Redan Den 3 Junii e. m, I ( vid 1809 2rs Riksdag hade jag äran vacka motion derom, att den jord. som af åtskilige framfarne Konungar blifvit till Släderne donerad, skulle efter dess destination användas till plantering af Tobak, Lin och Medicinalväxter. Men saken kom aldrig fram. Jag yrkade densamme vid J815 års Riksdag med lika liten succés. Nu hör jag att frågan åter är å bane. Jag kan icke förmå mig med Friherre Boije derom, att något undantag i afseende på Stadsjordens begagnande skulle äga rum, för de i Städerne inflyttade Ståndspersoner, ty den som bosätter sig i en Stad bör, som jag förmodar, veta, hvilka förmoner och onera medfölja hans egendom.
61 Nå, trädgårdsmästare, den der ställningen ser rätt bra ut. Trädgårdsmästaren (till venster om Kammarherren) . Åh ja, det är rätt grannt att stå i Kammarh. Hör, Trädgårdsmästare, stig dit opp, så att jag får se hur det tar sig ut. Trädgårdsmäst. Ska' jag? åh, det behöfs väl inte, det blir så mycket bråk att komma ner igen. Kammarh. Nåh, gör som jag säger (För sig, gnuggar händerna.) Det var ändå en charmant historia. Baronen blef så förbluffad öfver sin söte Willner, att han knappt kunde svara mig. Ovädret bryter snart löst. Jag står i den saken ren och fläckfri som ett helgon. (Högt.) Nåh? Trädgårdsmäst. Ja, må göra då. (Går (Högt.) bort och klifver med möda upp bredvid tunnan. jag? Kammarherren lorgnerar.) Ska' Kammarh. Ja visst, stig på och stå inte på kanten. Nåh, skynda er! Trädgårdsmäst. Nåh så i Guds namn! (till folket) husch, gossar! (hoppar ned i tunnan, som döljer honom.) Hvad var det? Gick botten ur? Trädgårdsmäst. (i tunnan) . Nej, Gudbevars, han håller allt. Kammarh. (ond). Hvad är det der för dumheter; ha ni ställt tunnan på botten och inte vändt henne upp och ned? Hur kan man vara så öfvermenskligt dum? Maken till åsna har jag aldrig sett. Trädgårdsmäst. (i tunnan) . Men jag ser Kammarherren genom sprundet, jag, hi, hi, hi. Kammarh. Stig genast ur, ditt dumhufve! Trädgårdsmäst. Ja, det är lättare sagdt än gjordt. Hör hit, gossar, vänd på tunnan, så jag kan få krypa ut! (kryper ur tunnan med folkets tillhjelp.) Kammarh. Ni ä' då sjelfva dumheten personificrad. Hur' ni fått titel af trädgårdsmästare, begriper jag inte. Trädgårdsmäst. Ja, så ä' det med de der titlarna, herr Kammarherre! Jag begriper det inte heller. Kammarh. Vänd tunnan med botten uppåt. Klädseln får vara som den är nu;
På dessa skäl vågar jag tillstyrka återremiss af denna punkt, anhållandes att StatsUtsk. måtte bevilja den för aflidne Collega Scholae Ekelunds enka begärda pensionen. Ilr Printzensköld: Bland de förtjenster, som en medborgare kan ådagalägga mot sitt fädernesland, är val den en af de vigtigaste, då han författar läroböcker, sorn äro tjenliga och lämpliga för skolundervisningen, på hvilken fäderneslandets väl i så väsendtligt mån beror. Det är allmänt bekant, att Collega-Scholae Ekelund var en man, som ådagalagt dylika tjenster emot fäderneslandet. Månne det då icke är med rättvisa och billighet förenligt, att hans i nöd och betryck efterlefvande enka erhåller något vedermäle af den tacksamhet, som fäderneslandet är skyldig den bortgångne. Jag skulle tro att så är förhållandet, och den summa, som skulle komma i fråga att henne tilläggas, är verkligen alltför obetydlig, för att den skulle kunna tynga hardt på indragningsstaten. Jag tillstyrker således lika med Hr von Knorring återremiss af denna punkt, med anhållan hos StatsUtsk., att det vid frågans förnyade handläggning ville taga i betraktande icke blott den nödställda belägenhet hvaruti enkan sig befinner, utan jemväl de stora förtjenster den bortgångne visat fäderneslandet. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s yttrande i denna puukt, ropades ja och nej: hvarefter II. Ex. förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Hr Printzensköld begärde votering. Uplästes till justering samt godkändes följande votens-propos.: Den, som bifaller StalsTJtsk:s i 35:te punkten af dess utlåt. N:o 90 afgifua yttrande, voterar Ja: den det ei vill voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de emot denna punkt gjorde anmärkn:r föranleda till densammas återremitterande. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer:
I Stockholm har man t. ex. utrönt, ali i dess allmänna skol-lokaler per medium icke finnes tillgång på mera än SO å 120 kubikfot luft för hvarje skolbarn, och dervid har man ändå inberäknat den del af skolrummet, som under barnens vistande derstädes af deras kroppar upfylles, hvilket gör en betydlig förminskning i det kubikraålt luft, som hvarje barn åtnjuter. Deremot har man, vid våra nya cellfängelse-byggnaders upförande, funnit skäligt, att i afseende å fångarnes helsovård iakttaga mera försigtighet och har dervid beräknat 1,000 å 1,100 kubikfot luft för hvarje fånge, Detta sednare utvisar att man nu mera kommit alt länka på den vigtiga medicin, som består uti frisk lufi, och med hvilken ensam betydliga kurer skulle kunna göras inom eli samhälle, hvars helsovård är af så usel och dålig beskaffenhet som vårt; men att man ej i rågadt och behöfligt mått vill bestå samma qvantum af denna för lifvet behöfliga vara åt sina egna barn, bevisar åter att eftertanken, sora vanligt, ej trängt mycket djupt in i ämnet. Det är väl sant, att förhållandet med skol-lokalerna å landet kan vara något bättre, dels derföre, att de skolor, som der finnas, icke äro så talrikt besökta som i städerna, dels ock emedan skolrummen å landet vanligtvis ej äro med en sådan omsorg tilltäppta emot luftens inverkan, som skolsalarne i släderne, dock återstår äfven här ej obetydligt, som påkallar en högst behöflig upmärksamhet. Uti skolrummen i släderne äro deremot om vintren alla fönster och dörrar noga tilltäppta och tillstängda, hvarjemte man i dessa tura plägar elda starkt, och följden häraf blifver naturligtvis, att den upiieltade luften, som icke genom någon luftvexlingsanstalt omsälles, 358 Den 24 April. blifver i högsta grad qvalmig och tryckande.
Dessa föreskrifter syna3 Herr Ekstrand, åtminstone vid den tid brännvinsbränning är tillåten, ganska umbärliga och i allt fall för stränga att bibehålla, annorlunda än med nedsättande af böterna, och utan åtföljande förlust af redskapen. Dessutom, och då Herr Ekstrand förmärkt, att det i 3 art. 9 §. af författningen utsatte ansvar för vägrad visitation ansetts för strängt att tillämpas, hemställer han 3:0 Att detta ansvar antingen måtté minskas eller ock alldeles upphöra. Ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet. Nleviorial af David Rasmundsson från Malmohus Län, som yrkar upphörande af Krono-brännerierne och af Städernes bran vinsbrännings-rättighet. Städernas jord har egentligen blifvit dem donerad i afseende på deras öfriga näringar. Genom stads-bränning och krono-brännerierna lider jordbruket och boskapsskötseln, hvilka i närvarande tid fordra all den hjelp och understöd, som kan påräknas genom förädlandet af den säd och potatoes, landtmannen producerar, men ntl ser sig tvungen försälja tili ofta mindre ari Besv. och Ekon, (Jtsk, Betänkanden, 607 hälften af dess verkliga värde. Genom bränn vins-bränn ingen sig ensam förbehållen, skulle landtmannen räddas frän den penninge*föilägenhet, han iråkat, genom hämmad afsättning och låg försäljning af sin spannmål. Af Pehr Andersson från Södermanlands Län, som yrkar en oinskränkt rättighet för Näringsidkare* att sälja brännvin, och påstår derföre, att förordningen af den 4 Juli 1817, jemte alla derutaf härrörande författningar i ämnet, såsom olämpelige för allmän trefnad och skadliga för samhället, måtte uppbäfvas. Af Anders Andersson från Skaraborgs Län, sorn påstår indragning af brännvinsfiscaler och byordningsmän, de förre, såsom öfverflödige, emedan brännvinsmål kunna åtalas af Länsmän. De sednare såsom onyltige.