Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag var så glad, jag kände ingen ängslan öfver vår djerfhet. Jag kände mig trygg som om jag på detta sätt tagit afsked af en bror eller en syster. Så kom mitt ressällskap, och så gåfvo vi oss åstad. Den unga flickan grät när hon skildes från de sina. Jag hade ingenting att gråta för, ingenting att sakna. Jag satt och såg ut öfver Sjellands släta åkrar, med sinnet fyldt af lycka. Det föreföll mig som om han höll af mig, som om han alltid skulle göra det, lugnt och svalt, utan fåfänga, och för min egen skull. Jag hade icke en tanke för det narraktiga, ytliga hos honom. Vi två höllo af hvarandra, det hade gjort honom godt att få vara vänlig, det hade varit honom kärt att jag stod der – den sista att säga honom farväl, – det var allt hvad jag kände. Det fans ingen saknad i mitt sinne öfver skilsmessan, ingen längtan efter återseendet. Känslan af att han höll af mig, och att vi skiljts åt så lugnt och så gladt, var mer än tillräcklig att uppfylla hela min varelse.241 Det var storm. I Korsör sågo vi två stora ångfärjor, men vi skulle icke gå med någon af dem, vi stego i stället ombord på vår tyska ångare och gjorde i ordning åt oss nere i damsalongen. Passagerarne voro icke många, vi voro inalles 4 damer dernere. Vi läto servera oss porter och smörgåsar med ost. Vi ämnade också äta middag. Jo, pytt! Det blef annat af. Tre af oss voro sjösjuka som jag vet inte hvad. Jag trodde mitt inre skulle vändas ut och in. I Kiel hade vi att vänta en timma. Det blef att reda sig med tyska så godt man kunde. Vi skulle äta. Andra klassens väntsal såg ut som en krogstuga och der rökades derinne. Jag kunde reda mig bättre med tyska än min unga reskamrat. I Hamburg skulle våra ressaker tullvisiteras. Jag glömmer aldrig tösens förstenade min när hon med den mest onaturligt lugna förtviflanKonstnärsfrukostar och -middagar som denna, målad av Hugo Birger 1886, deltog Victoria Benedictsson ofta i under sina Paris-vistelser. (Göteborgs konstmuseum) I Luxembourgträdgården i Paris.
Har finnas de öfverdiidigaste irländska, pointer)) anda till 45 pund (omkring 800 kronor) pr fot, med 4 fots bredd; detta är naturligtvis u points ii l ' aigiiille 2, och sadana iiicta irl&amp;nciska spetsar äro mycket viil representerade, jamte ininga slag af giiipiirer och dessas virkade iinitationer, samt %f ven u appliqué, B a tmbour » m. m. från Irland. Prisen variera i öfrigt imllan ett lialft till 20 A 30 piiiid pr engelsk yard ( Från Biickiiighamshire ha vi uOld Rucksu i mechelnoch brysselstil i förtrtiffliga moderna reproduktioner; från Devonshire den elegantaste &gt;honiton; u från Bedford och Nortliamptonshire synnerligen vackra wtorclioii w, malteseroch spanska spetsar, det senare slaget infördt af Katarina af Arragonien, som själf undervisade däri. Blaiid enskilda spetssamlingar marka vi framst Mrs Hajlstone ' s, son1 iitställer en synnerligen intressant inönsterbok af engelska spetsar med dato 1640, mönsterdukar - afven från medlet af 1600-talet - iitinarkt vackra stycken. af gaininalengelsk r~reticella 8 o. s. v., allt visande, att detta lands spetskonst, d&amp; liksom för narvarande, p % intet satt stod efter audra länders. I en annan saniling, Miss Hartliorne ' s, lir en ofantlig mönsterbok med de i Nottingliainshire under de sista 150 &amp; ren använda knyppelmönstren. Vi se Iisr Iiiir i England liksom i Sverige, knypplerskorna gifva sina mönster namn, såsom: %The Slieep ' s Heart u, s The Spectacles, ul~ittle Pliiin C a k e, ~ a Eittle Riidu o. s. v. I samma samling finnas ganila knyppelpinnar, iitskiirnw samt ornerade med parior, mynt, in. in.
Jernvägen med Hofvetorps-kanalen fordrar deremot endast 2:ne års byggnadstid och kostar med räntor under byggnadstiden 590,000 R:dr, hvilket gifver en skilnad af 930,000 R:dr eller efter 5 procents ränta en årlig ränteförlust af 46,500 R:dr om kanal anlägges i stället för jernväg. Yid jemförelse med trafikoch underhållskostnader på åtskilliga korta Svenska jernvägar, som trafikeras endast - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. 81 dast under sommarmånaderna med fullt lastade tåg i ena rigtniugen utan att gå med regu liera tåg (t. ex. Norbergs jernväg, med vida större trafik än här är att förvänta, uppgingo dessa kostnader år 1860 för ungefär samma väglängd till 17,000 R:dr), kunna omkostnaderna för omlastning, underhåll och trafik å en jernväg emellan Rengen och Linköping under flera årtionden antagas icke öfverstiga 21,500 R:dr årligen, hvilken summa fråndragen 46,500 R:dr lemnar en rest af 25,000 R:dr årligen, som alltså skulle tillika med den summa, hvartill kostnaden för underhåll, betjening och frakt på kanalen i andra fället uppginge och som jag uppskattar till minst 15,000 R:dr årligen eller tillsammans 40,000 R:dr årligen blifva vinsten af att anlägga jernväg i stället för kanal. Oaktadt dessa siffror icke kunna göra anspråk på att vara utan fel, torde de dock utvisa hvaråt sanningen ligger. Dessutom får jag anmärka att de fartyg, som skulle begagnas å den ifrågavarande kanalen, äro för små för att till lika låg frakt som do större Götakanal-fartygen, gå på de stora insjöarne, hafvet eller annars långa sträckor, hvarföre i de flesta fall för sådana transporter en omlastning ändock komme att ega rum, samt att å Hattefura—Lee-kanalen för undvikande af en vida mindre kostnad, än här är i fråga, föreslagits och godkännts att afbryta den direkta vattenkommunikationen med en jernväg.
Från Ridderskapet och Adeln har Utskottet erhållit återremiss å 13:de punkten, angående ett anslag till kanals öppnande genom Tjufholms-sundet i farleden till Luleå; men då de 3:ne öfrige Riks-Stånden bifallit denna punkt, hvadan, jemlikt 75 g Riksdagsordningen, ärendet är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. 15:de punkten, deruti Utskottet afstyrkt Rikets Ständers bifall till gjord framställning om ett anslag af 13,200 R:dr till hamnens förbättring vid Westerås stad, Slals-Utskotlels Memorial, JM 226. ii är från Presteoch Borgare-Stånden återremitterad. Till stöd för återremisserna bar hufvudsakligen blifvit anfördt, att på ifrågavarande vigtiga hamnbyggnadsarbete redan blifvit nedlagde 40,000 R:dr; alt stora summor ännu erfordrades, innan hamnen, efter en nu mera förändrad plan kunde blifva fullbordad, hvilka summor svårligen kunde utur stadens egna tillgångar beredas, samt att, vid sådant förhållande och då något anslag af statsmedel för den kostsamma hamnbyggnaden förut icke blifvit lemnadt, det vore billigt att det nu ifrågaställde beloppet finge för ändamålet utgå. Då emellertid Ridderskapct och Adeln samt Bonde-Ståndet bifallit utlåtandet i denna punkt och Utskottet icke finner skäl anförde, som kunna föranleda ändring deri, får Utskottet sitt afgifna utlåtande vidblifva.
Borgmästaren i Eskilstuna har sig ålagdt det särskilda uppdrag alt vaka öfver smidesmanufakturens fortgång och tillse, att de Eskilstuna Stad tillhörande vattenverk behörigen vårdas och få af era och hvar manufakturist, sem deraf är i behof, anlitas emot skäliga afgifter, samt att billigheten kräfde, att Borgmästaren åtnjöt af Staten saågoa ersättning för det besvär honom tillskyndades genom polisoch ordningsmål, som rörde Carl Gustafs, utom Stadens område belägna, Krono-Gevärsfaktori;— Eders Kongl. Maj:t skulle i nåder finna skäl förklara, att den del af borgmästare-lönen i Eskilstuna, sorn nu är anvisad å Extra Lieentmedlen eller, om dessa ej dertill förslå, af Manufakturmedlen, må, tills vidare och intilldess Eders Kongl. Maj:t annorlunda förordnar, från och med 1842 års början, förhöjas från 25o R:dr till 583 R:dr 16 sk, i hvilket fall borgmästarelönen i Eskilstuna blefve 1000 R:dr Banko, Härtill täcktes Eders Kongl. Ma j:t den 29 September 1 84t lemna nådigt bi fa k!; och då det förut ansetts lämpligt, att åt tjenstemän, som hade sig ålagdt närmaste vården och inseendet öfver smidesmanufakturens fortgång i Eskilstuna, anvisa löner å Extra Licentfonden och , i händelse dessa ej dertill lemaade tillgång, å Manufakturmedlen, ville det synas , sora iben åt Borgmästaren Hallström anslagna löneförbättring å berörde medel, icke bör betraktas såsom för desamma främmande, helst bern ä I d e Borgmästare nu mera, i afseende på smidesmanu fak turen derstädes, har sig ålagda enahanda skyldigheter, som förut tillhörde Direktören och Ordningsmannen i Fi istaden. — 60 —• Ben till Kolleginm i nåder remitterade Revisions-Berättelsen återställes i underdånighet, och Kollegium framhärdar med djupaste •vördnad, % Stormäfctigste Allernådigste Konung!
Svårligen skulle vi likväl kunna undgå att erfara verkan af samma olyckliga tillstånd, genom pappers-myntets fallande värde, derest nu gällande förhållande med sedlarne fortforo: och inflytandet på rörelsen blefve snart enahanda, om dess capital förminskades genom det metalliska myntets partiella utvandring, eller de standigt qvarblifvande sedlarnes försämring. Ehuru Statslåne-systemet i sin öfverdrift kan medföra vådliga följder för all redbar industri , är det dock troligt, att man längre emotstår dess menliga verkningar, med ett stadgadt mynt-väsende, än om man fortfar med ett vacklande. Om Engelska Eanquens öppnande till utvexling af metalliskt mynt i större eller mindre mån bidragit till den förlägenhet, ' hvari Engelske jodbrukaren sig befinner , hvilket nekas af dern som tillskrifva samma förlägenhet åt en dryg beskattning och öfverdrifna i pennin, gar utgående arrenden, bestämda efter höga epanmåls-pris under kriget; så härrörde det icke af Betänkande om Rikets Penninge-Verk. 381 Stgärden att vidtaga utvexlingen, utan deraf, att sedlarne, med mindre afseende på deras dåvarande värde, på en gång förbättrades till det ursprungliga, hvilket dock till en del var en följd af den minskning i utgifter och det hopp om framgent lyckliga förhållanden, som allmänna freden medförde. Emot ofvannämnda inkast må för öfrigt i allmänhet anmärkas, att flera af dem egenteligen angå rörelse-capitalets qvantitet, för att vara tillräckligt för producternas omsättning och skatternes betalning; men frågan om ett stort eller litet rörelse-capital intager ett inskränkt rum till afseende i jemförelse med angelägenheten deraf, att allmän och enskild credit hafva ett säkert stöd och alla varubyten en i möjligaste måtto orubbelig gemensam mätare, för hvilka bägge ändamål något fullkomligare medel icke finnes, än det metalliska myntet, som ock derföre hos alla upplysta nationer blifvit dertill antaget.
Summa 190,000: 190,000: Dock har Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref den 10 Maj 1814, bifallit, att när några besparingar-å en elier annan titel kunna uppkomma, desamma må tili bestridande af behof under andra titlar, hvartill de upptagna summorna blifvit otillräckliga, få användas, likväl så att hvarje stats-anslag i det hela ej öfverskrides. §• i Till betäckande af den i 1843 års Revisions-beruttélse omnämnda skuld, hvarför Mariebergs egendom häftade, hafva, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, 33,893 R:dr 39 sk. 7 rst blifvit från Riksgälds-Kontoret till Militie-Boställs-Kassan, der lånet upptagits, anordnade; hvarförutan afskrifning af samma egendoms skuld till Riksgälds - 11 Kontoret, 14,000 R:dr, medgifvits, så att Mariebergs egendom kommer att hädanefter vara från ali gäld befriad. §• 2. Utöfver den årliga staten för Mariebergs Läroverk, har, enligt Kongl. Brefvet den 4 Mars 1817, en Kapitens-lön från hvartdera al de Irenne Artilleri-Regementerna utgått och af Kongl. Stats-Kontoret anordnats till Informations-Kapitens-löner vid nämnde Läroverk; utgörande detta tillskott för hvartdera af revisions-åren 2,740 R:dr. Då anslaget för Mariebergs Läroverk sålunda torde vara otillräckligt, synes det Revisorerne, som borde förhöjning deruti hellre lill\ägabringas, än att, på sätt sorn skett, genom anvisningar å löner, sorn för andra ändamål blifvit af Rikets Ständer bestämda, bereda tillgångar för undervisningens bestridande vid Läroverket.. §. 3. Kronans behållning af krut vid 1843 års slut utgjorde: vid Husby Klosters bruk 3,265, 26. centner. „ „ Torsebro 815, 72.
Höäekvsrcks Lon6e§rZ,r2- ders I.e637N§ceps vä^nLr ftonss HaäersLLON. ftoksa l-!o!mb»erz88on.° pyxUg kor c>cs> x<!e!n 6cn ty 8c^t. !§ioi Prr0e - 8rZnäer äsn ry . - 8or»cre-8r»n>1sr Zen r Ock. ^> 8»ni!e. 5rsu<icr 6en 'ry 5spr. Wördsamt Memorial. b anledning af Riksens Högloft'. Ständers a sist öfwerständna Riksdag andragna underdäaii. ga anhällan om Kongl. Majus Nådiga sane. tion ä den af dem förestagne Förklaring k siver 7. Cap. 1. Z. Rättegängs Balken, att fastön, ester sökt Jntekning och sedan Domaren utsatt Lag till Galdenärens hörande deröfwer, denne Rulle, innan samma dag inträffat, sökt alträ» des förmon, sädant icke mä betaga en r alla andra afseenLen fullgilltig lnteknmg den werkan att medföra förmvnsrätt, har Kongl. Maj:t till Den 15 September. 599 till Rikets nlk församlade Ständer i Räder proponera!, alt sä wäl till beMadran af säker och stadgad lagstipning, som till förekommande af möjcliga misibruk, en särstild författning mätte Utfärdas L wiste smständkgheter angående intekning fast egendom: r hwilkek afseende Kongl.
Jag medger visserligen, att genom den hittills följda tolkningen af grundlagen, i Konungens händer är lemnad en stor makt, som skulle kunna missbrukas till ett verkligt förryckande H. II. 32 498 Den 9 Februari. af Ständernas beskattningsrätt. Grundlagen tyckes icke hafva ansett det vara synnerligen att helara, det regeringen skulle obetänkt förminska statsverkets inkomster genom att nedsätta skatten på ett håll, då den icke egde att derför bereda ersättning på ett annat. Emot ett missbruk i detta afseende gifvas ock andra konstitutionella garantier, t. ex. i 107 § R. F. Det är först, om dessa visa sig vanmäktiga, som det torde vara nödigt att tänka på en förändring af grundlagen. Men förr än man ifrågasätter, att fråntaga Konungen den makt, han hittills obestridt utöfvat, borde man åtminstone vara ense om, att samma makt kunde i stället af Ständerna, eller af Konung och Ständer gemensamt, utöfvas. Ty icke kan det vara välbetänkt att uppställa nya grundlagstolkningar endast för att vi dermed skulle lyckas binda händerna på oss sjelfva, så att vi icke på något sätt skulle kunna, i likhet med alla andra civiliserade nationer i veriden, sluta ett aftal meden främmande makt för längre tid än ett år, om det än vore aldrig så nyttigt eller nödvändigt. Hr Bohnstedt, Theodor Ludvig, anförde skriftligen: Hen lifliga diskussion och den ristning, denna tagit, bevisa, att den nu behandlade frågan är af största vigt; den omfattar äfven dels en grundlagstolkning, dels en princip, som djupt ingriper i landets vällärd, nemi. om våra inhemska näringar skola uppehållas, eller om de skola uppoffras för den kosmopolitiska yttre handelns intressen. Kan det vara rätt att man ensamt och uteslutande vill lyssna till detta handelsintresse, som, föga bekymradt om landets, tänker blott på egen vinst, som derföre exporterar pitprops, råa malmer, kreatursben och hafre, hvilka borde inom riket förädlas, och som, sedan det sålunda bidragit alt sköfla våra naturtillgångar och afkläda vårt kära fosterland dess välstånd och dess trefnad, med samlade millioner köper en villa vid Comosjön eller ett hotell i Paris?
Mits nådiga bepröfvande om icke Sterbhuset efter aflidne ÖfverJägmästaren Munthe af medel, som i sådant fall framdeles vid StatsRegleringen anvisas, kunde utbekomma ifrågavarande Böter 2^4 Ridr 16 sk. banco, som Utskottet, lika med hvad KammarCollegium i målet anfört, härvid anser det serskildta förhållande sig förete, att örn den händelse inträffat, att Böterne hos de pliktfällde uttagits, för att efter uppgjord fördelning i Saköres-Längden genom KronoFogden tillställas ÖfverJägmästaren, såsom ett honom tillkommande Löneanslag, men desse hvarken blifvit ÖfverJägmästaren godtgjorde eller i Landt-Ränteriet insatte, så hade Sterbhuset obestrideligen varit berättigad!, att för de samma nu hålla sig till Uppbördsmannen; hvilket dock vördsamt öfverlemnas till R. Stirs pröfning. N:o 5. ♦ Betänkande, i anledning af Herr TVollr. Thams hos H. R. 0. A. gjorda Motion, att Kongl. Majits Befallningshafvandes senast afgifne så ao Stats-Utskottets kallade Fem Års Berättelse måtte skyndsamligen, på Statens bekostnad, varda tili trycket befordrade. (Rgs-A.) Vid öfvervägande af de uti Motionen anförde skäl, liar Utskottet ansett angeläget, att dessa Berättelser, hvilka innefatta vigtiga Statistiska upplysningar, varda till trycket befordrade samt att kostnaden härtill nnvises, att utgå utaf de medel, som till Riksdagsutgifterne anslås. Och då härvid erhållits den upplysning, att utaf de Tabeller, hvilka äro nämnde Berättelser bifogade, ett Sammandrag blifvit hos General-LandtmäterfContoiret upprättadt, så har Utskottet, till besparing af de drygare kostnader, som tryckningen af hvarje Speciel Tabell skulle medföra, ansett sig böra tillstyrka, att, för denna gången, endast detta Sammandrag tryckes.
Men fruntimren hafva så mycken täckhet, att jag af villrådighet kommit liksom i en paus af känsla. Som en lycksalig narr, går jag här allmänneligen charmerad. Likväl tycker jag ännu, att Svenskarne, med all sin oäfvenhet, hafva i nationella karakteren en viss renhet och felfrihet, en hemlig eld och innerlig känsla, öfver Engländarne. Här äro några Fransoser. När jag råkar dem, är det som råka Landsmän. Så mera like äro vi dem; i fel åtminstone. Det, som allmänt misshagar mig här, är öfverdådet i lefva. Allt, i karlsällskap, är – Dricka och Debattera. Gud! detta omogna slägtet lefver i galopp och tänker i lunk. Innan det hunnit besinna resan, har det hunnit stupa halfvägs. Den 2 October. Jag reser härifrån landvägen till London, med en Gentleman, om ett par dagar. Det kostar: men helsa och lif hafva intet pris. Mina kläder äro bortskämda af hafvet. Jag fruktar att skatta till Highwaymen, som man säger är ofta oundvikligt. Med ett ord: jag kan komma en ganska fattig riddare till London. Väl! jag har glädje och mod. – Också jag har min politik och min plan140. Till London ankom han i godt behåll. Hittills alltså (med undantag af sjösjukan) hade allt gått efter önskan. Man må ej föreställa sig, att han utan smärtor vändt ryggen till sitt fädernesland. Hans nyss anförda biljett till Heurlin, skrifven i dagarna före afresan, slutar tvärtom sålunda: ”Förunderlig är min rörelse öfver alla dessa mig tillgifna, så ömma, och så otillräckliga hjertan; som ljuft såra mig, som jag melankoliskt älskar, och ändå vill lemna! Känsla! Känsla, som jag har för hvar dödelig; genom hvilken jag ville med hvar öm qvinna sucka i alla dalar, och med hvar hög hjelte uppstiga på all äras solhöjd; oändliga, djupa! du är min varelses afgrund; i dig förloras jag Rädda mig, o Julie! o ideal af skönhet! o min Julie! Hvar är du? Hvar söker jag dig?
Gyldenstolpe nu gjort till voter:s-propos:n, hvarigenom saken icke behöfde återremitteras; men då torde det oek vara nödigt att om ett sådant beslut underrätta de öfrige Stånden. Uppå härefter framstsäld propos. godkändes den i förevar, punkt föreslagna votens-propos., med den rättelse, att uti nej-propos:n efter orden: ”1,400 r:dr” tillädes: ”hvarjemte för 12 äldre Kaptener, som ej äro Batterieller Kompani-chefer, i ersättning för korapani-reveny 400 r:dr hvardera”. 8:de punkten, ang:de ersättning till 4 ordinerade Skollärare. | som afstå från sin förhöjda tjenstår sk er åkning. R. o. Ad. godkände den i denna punkt föreslagna votenspropos. 9:de punkten, ang:de anslag till Stockholms Navigationsskola. I sammanhang med denna punkt föredrogs ett från Vallöf]. BorgareSt. ankommet prot-uldr. af d. 5 dennes, innehållande inbjudning lill Medstånden att instämma i Borgareds rörande ifrågavar. anslag fattade beslut. Frih. Palmstjerna: Jag kan ej finna det vara tjenligt att R. o. Ad. förenar sig med BorgareSt. i dess beslut och derigenom Den 9 Juli e. m. 377 åstadkommer ali en rättegång mot Rydbergska testamentets exekutorerne af R. St. anställes. R. o. Ad. har eDgång fatlat sitt beslut; ooh jag tillstyrker att R. o. Ad. måtte vidblifva detsamma, icke anlagande BorgareSl:s inbjudning. R. o. Ad. beslöt, att icke antaga BorgareSt:s ifrågavar. inbjudning, samt godkände den i denna punkt föreslagna votens-propos. 10:de punkten, ang:de anslag för inrättande af en Navigationsskola i Westervik.
, om minskning i Canzlioch Vaktbetje ningeu 7:o Expeditions-Utskottet, om ökadt Canzli biträdc Svar på återremiss „ om förhöjdt arfvode ät Föreståndaren på Tryckeri-Aldelningeu „ om rättighet för Utskottets Canzlipersonal, att uppbära aflöning någon tid efter Riksdagens slut Canzlibetjening, Riks-Ståndens och Utskottens, angående dess aflöning. Se Riksdagskostnaderne; Canzlistl/enst vid Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret Expedition, indragen, ang:de Canzli-Stjre isens Hand-Cassa, ang:de dess öfverlemnande till Riksgälds-Contoret I anledning af skiljaktiga beslut . Carlbergs Kungsgård, angide en derunder lydande jordrymds upplåtande till Solna församling. Se Solna, Carl XIV Johan, begrafning*- och öfrige kostnader i anledning af hans dödliga frånfälle Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori, om förändrad form för x-äkenskaperne. Se Anmälan 51. „ om försäljning af icke approberade gevär. Se Anmälan 52, N:o ~ r a> N:o | Sid. Piiks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. Preste Ståndet. Borgai'e Ståndet. Institutet om arfvode för en ny Professor. Se Hufvudtitel S:de. Carlsborgs befästning. Se Hufvudtitel 4:de. Carlshamns hamn, örn anslag till. Se Anslagför allmänna arbeten. Carlskrona befästning. Se Hufvudtitel 4:de. „ fortsättningen af dockbyggnaden. Se Hufvudtitel 5;te, „ Skeppbyggeri-Institutet derstädes Se Hufvudtitel 6:te, „ om utvidgande af läroanstalten för Sjö-Cadetter. Se Hufvudtitel 5:te. ., Läro-Verk, om anslag till utvidgning deraf. Svar på återremiss ♦♦ Carlstens fästnings bestyckning m. m. Se Hufvudtitel 4:de. Casernbyggnader, Lif-Gardets till
1869 gjordt anmärknings - mål, hvaraf beskaffenheten vöre den, att, sedan andra Afdelningen af berörde Departement, som den 13 Januarii 1813 fått emottaga General - Krigs'- Gommissat iatets vid f. d. Vestra Arméens Venstra Flygel Räkenskaper, den 8 derpåföljande Februarn i anledning deraf författat anmärkning mot Möller pl ett belopp af 10,346 R:dr B,co, samt Handlarne Beckman och Söllscher, sorn uppgifvit sig vara Gode Män i Möllers Concours, uti till Kongl. Kammar-Rätten tid efter annan ingifne skrifter anhållit om anstånd med förklaringen deröfver, hade likväl, ehuru Kongl. Kammar-Rätten beviljat sådant anstånd, först på 2:ne och sedan på gine månader samt oaktadt förnyade påminnelser och vitén någon förklaring icke inkom'mit förr än den 2 April 1814, då desse utredningsmän endast andragit, att, sorn icke anmärkningen blifvit bevakad å den efter Möller utverkade Års-Prodama-dag d. 1 November 1813, skulle Kongl. Maj.ts och Kronans Talan, jemlikt Rådstufvu-Rattens i Wennersborg nteddelte Utlåtande, vara försuten. Men, som, oberäknadt öfrige omständigheter, förenämnde Utredningsmän, på sätt Concours-Stadgan förmår, icke uppgifvit ersättnings-krafvel till vederbörande Domstol, som då bort lemna Kronans Ombud serskild notiiication om Proclaman, utan genom sin förtigenhet synas ådagalagt en öfverlagd plan till Kongl.