Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åtager sig någon att, till drifvande af bergverk, fabrik eller annan inrättning för råa ämnens förädling gifva förlag i penningar eller varor mot underpant i de råa ämnen, som frambragte eller för tillverkningen anskaffade varda, i det som tillverkas ocii i annan lös egendom, sora till verket, fabriken eller inrättningen hörer, eller åtager man sig att, till saltsjöfiskes idkande, gifva fiskare sådant förlag mot underpant i fångst, fartyg och fiskredskap; då skall om det förlag afhandling med pantförskrifning af sagde egendom upprättas, med dag, årtal och vittnen under. Kap. 1*7. § 7. 3:dje momentet erhåller följande lydelse; 320 Motioner 'i B or gare-Ståndet 1865. Har någon gifvit förlag, som i 10 Kapitlet 14 § är sagdt, och låtit förlagshandlingen intecknas på sätt i 7 § Rättegångs-Balken sägs, njute i den pantförskrifne egendomen för sin förlagsfordran förmånsrätt från inteckningsdagen: äro flere förlagsafhandlingar i samma egendom intecknade; håfve den företräde, som förr intecknad blifvit: äro de intecknade samma dag, hafva de lika rätt. R iittegåugs-Bal keil. Om inteckning af handling om nyttjanderätt till fast egendom är särskildt stadgadt. § 27. Vill den, som åtagit sig att gifva förlag som i 10 Kapitlet 14 § Handels-Balken är sagdt, låta förlagsafhandlingen intecknas, lemne den in till Rätten i den ort, der verk, fabrik eller inrättning till hvars drifvande förlaget utfått är, finnes, eller der fiskare, med hvilken afhandlingen är gjord, har sitt hemvist, och varde afhandlingen offentligen uppläst och i protokollet intagen samt bevis om inteckningen å afhandlingen meddeladt. Ej må inteckning af förlagsafhandling på landet beviljas utom å lagtima ting. § 28.
Vidare befiunes att ofvanberörde af Professoren Kolderup Rosenvinge år 1840 utgifne bevis, der det omtalas, att de hemman, af hvilka kyrkorna egde landtgille, blifvit bortstadde af Konungens »lehnsmand», icke innehåller de i K. M:ts Befhdes Utlåt, begagnade orden »för kronans räkning», äfvensom att den uti intyget förekommande mening, hvaraf synes, att denna »lehnsmand» i sin egenskap af kyrkans försvarare bortfästade kyrkans gårdar, helt och hållet uteslutits etc. etc. » Jag vädjar nu till R. o. Ad., om väl, efter att hafva hört detta å andra sidan, det ej skulle innefatta den uppenbaraste orättvisa att nu besluta att kyrkan skall förlora sin dispositionsrätt öfver ifrågav:de hemman, och det på vilkor, som äro till den grad fördelaktiga för hemmanens åboer, att det vore som att rent af till dem bortskänka desamma. Förmena åboerna sig hafva dispositionsrätt till nämnde hemman, må de då anställa rättegång och såmedelst få sig dylik rätt tillförsäkrad, men må icke staten ingripa i kyrkans rättigheter och söka fråntaga densamma på sekelgammal häfd grundad dispositionsrätt öfver egendom af hvad slag som helst. Jag hade trott att, så länge vi lefde i ett lagbuudet samhälle, kyrkans rätt borde hållas lika helig som den enskildes, men tyvärr! ser jag bevis på motsatsen i detta Utskrts Betänk. För min del har jag ansett föreg:de riksdagars StatsUtsk., med den oväld, sakkännedom, klokhet och försigtighet, som höfves ett R. Stms Utsk., gått tillväga vid behandlingen af förev:de fråga, men då jag genomläser detta sorn jag nu håller i min hand, kan jag ej komma Dan 15 Ok to b ar. 243 till annat resultat än att det måtte hafva varit personliga skäl och intressen, som drifvit Utsk:t att på sätt, som nu skett, förfara. Jag yrkar fortfarande afslag å Utsk:ts Betänk. Gr. Liljencrants:
Den 11 April, af denna §:s föreskrift, afgifne Råd och Me. ningar. Grefve Mörner: Jag skulle för min del hrmstä la, om icke §:s lydelse hlefve tydligare, d-rest i sis'a Momentet, näst efter orden: ”För Hu.d~.la Herr Cederskjöld.• Då i 9 §. fråga endast tyckes vara om uppenbara öf verträdelser af Grundlagarne eller andra Rikets gällande Lagar; synes också ansvarigheten endast kunna bestämmas elter 106 §., som just handlar om samma slags fel, nemligen uppenbara Lagbrott. Utskortet synes-mig således ej haft någon skälig anledning att tillägga citationen af 107 §.» 60m blott handlar om ej lagstridig försummelse af Rikets sanskyldjga nytta samt brist på nit , drift och skicklighet. Friherre Cederström: Jag har redan yttrat att sådan § n nu är, 107 §. icke deri kan åberopas; men förändring i 9 <$. tror jag vara nyttig: Det är egenteligen i denna <$. som ifrågavarande Embetsmäns skyldigheter äro utstakade. 106 och 107 § §. bestämma endast Formen för ansvar då dessa skyldigheter blifvit åsidosatte. De skyldigheter, hvilkas uragtlåtenhet kan föranleda till det ansvar, som i 107 §. stadgas, böra derföre i denna 9 §. inforas. Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig'. Det synes 'on man allmänt vore af den lankan, att ändring i denna §, vöre nyttig, och Den 11 April. den kan lätteligen vinnas genom bättre Redaction; ty frågan kan aldrig blifva , att ju icke enligt denna Stats-Rådets Ledamöter kun. na göras ansvarige både efter 106 och 107 §.§. I grund af 1 Momentet kan visserligen StatsRadets Ledamöter blifva ansvarige enligt 106 som 107 §.§. Om detta då nämndes, innan senare Momentet kommer, som innehåller ansvarighet för Rådslag emot Grundlagen och andra Rikets Lagar, hvilket bör anses efter 106 §•» så tror jag att tydeligbet i föreskriften är vunnen.
De växte och buro hundrafaldt frukt, sedan egen eftertanke och erfarenhet utvecklat dem. Sammaledes var det först sedan Fryxell mognat till man, som han vann klar insigt, om hvilken betydelse tillkommer folkets lägre lager, hvilka vid århundradets beygynnelse och ännu senare så fullständigt föraktades. Men en fast grundval var redan i barndomen lagd till hans kommande ståndpunkt i och genom den åskådning, som Fryxell erhöll under uppväxten, i nära samlif med det fagra Vermlands natur och folk. Redan såsom barn blef han bekant med allmogen, lefvande till stor del dess lif, och såsom prest införlifvades han än närmare i dess andliga verld. Sålunda blef han äfven i ovanlig grad en folkets man. Men vi böra ej heller glömma en annan frukt af hemmets och hembygdens enkla seder. Ända ifrån barndomen var Fryxell t. ex. så van vid att gå barfota, att han om hösten utan olägenhet kunde springa öfver en nyss skuren rågåker. I Vermland voro vid denna tid äfven på herregårdarne innanfönster en okänd lyx, och kakelugnarne hade ej ännu hunnit från boningsrummen uttränga spislarne. Genom ett sådant lefuadssätt växte och stärktes en kropp, som ända till höga ålderdomen bevarade en ovanlig styrka och härdighet. # Fryxell blef redan i ungdomen en mästare i alla kropps-öfningar, jagt, simning, skridskoåkning och dans; han var sedermera en af Sveriges första simlärare, och såsom 72-årig förskräckte han en gång sin omgifning med att begifva på skridskor ut på isen. Ett godt arf hade således Fry-xell erhållit från hemmet och hembygden, då han med toma händer men gladt sinne begaf sig ut i verlden för att bana sig väg med egna krafter. Utmärkt helsa, små behof, varm gudsfruktan, okuflig arbetslust och ett barnsligt rent sinne voro hans hemgift. Sålunda kom han till Upsala universitet, hvarest han i anseende till sin fattigdom först ärnade på kortaste vägen sträfva till prest.
11. 5 att vara underkastad Reglementets föreskrifter: att Konungens Befallningshafvande bör bestämma lämplig afgift för det bolagsmännen ej tillhörande timmer, som af dem tillvaratages och till ägaren öfverlemnas, samt att bolagsmännen må vidtaga anstalter till flottningens underlättande, m. m. — Om ansvar för spåns utkastande i Ljunga eif har emot derför angifne personer undersökning vid vederbörande Häradsrätt förevarit, likasom undersökning i väckt fråga om fri flottning i Moelfven vid domstol försiggått. Ägaren af Husoms såg har genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes utslag den 26 April 1854 erhållit tillstånd att anlägga en ny flottningskanal emellan Gideå och Husoms elfvar, hvilket beslut dock i besvärsväg är understäldt Kongl. Kammar-kollegii pröfning. Kommunikationsmedel. Enligt hvad jag i min sista underdåniga femårs-berät telse specifikt uppgifvit *), voro ifrån år 1842 till 1850 års slut af den för tolf särskilda vägför^giiiådt försteg. Beviljadi statsanslag, bättringar inom Länet beräknade kostnad . 76,482: 23. 2. statsanslag bifallna till ett sammanräknadt belopp af 35,096: 14. 6. Under nu sistförflulna qvinqvennium äro följande vägförbättringar med anslag ytterligare understödda: l:o Till omläggning af vägen emellan Hernö sand och Nässlands gästgifvaregård, enligt Kongl, brefvet den 28:de November 1851 8,891: 29; 8. 4,500: 2:o Vägomläggning inom Tuna socken i Me delpad, enligt Kongl, brefven den 28 November 1851 och den 15 Juli 1852 2,417: 39. — 1,813: 16. — 3:o Vägomläggning inom Stöde socken, enligt sistnämnde begge Kongl, bref 10,477: 26. — 7,860: 4:o
Orthofiedisna institutet. 76:o. Enär detta institut fortfarande vore i behof af det vid nästlidna riksdag institutet beviljade årliga anslag å 8,250 R:dr samt de dervid fästade vilkor blifvit af institutet behörigen uppfyllda, har Kongl. Majit, i enlighet med Sundhetskollegii underdåniga hemställan, begärt, att samma anslag måtte på enahanda vilkor som hitintills få fortfarande utgå; — till hvilken nådiga framställning Utskottet jemväl tillstyrker Rikets Ständers bifall. Vctcrinär-itiriittiiiiigarne i riket. 77:o. Uppå af Direktionen för Veterinär-inrättningen i Stockholm gjord underdånig anhållan, det Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig framställning om ny stat för nämnde inrättning, har Kongl. Majit, efter infordrande af Dess Sundhets-kollegii underdåniga utlåtande öfver det af bemälde Direktion i sådant hänseende tillika afgifna underdåniga förslag, i nåder äskat, att för samma inrättning måtte beviljas följande dels förhöjningar i redan befintliga, dels nya anslag, nemligen: föy tre professorer, lönförhöjninng från 2,400 till 3,200 Ridr hvardera Ruut Ridr för en adjunkt, förhöjning från 1,200 Ridr till 1,500 Ridr . för räkenskapsföraren, arfvodes-tillökning från 200 till 500 Ridr för protokollsföraren, nytt anslag för instruktionssmeden, förhöjning från 900 till 1,200 Ridr för två drängar, förhöjning från 300 till 450 Ridr, eller 150 Ridr för hvardera för byggnadernas underhåll, nytt anslag till diverse utgifter såsom böcker, instruinonter, arbetshästars och inventariers anskaffande och underhåll, ved, ljus, skrifmaterialier, djur för undervisningen, m. m. förhöjning från 2,170 Ridr till 4,000 Ridr eller tillhopa Rimt 129 som sålunda skulle utgöra deu ai' Kongl. Majit nödig ansedda tillökningen uti inrättningens nuvarande stat.
I sin reservation liar Hr Mannerskantz utförligt utvecklat nödvändigheten häraf, oell i det Utlåt. BankoFullmäktige afgifvit till Utsk. framställdes behofvet af ett sådant ombud, helst hela ansvaret, enligt Utskis förslag, hvilar på Fullmäktige, som icke kunna vara utsedde med hufvudsaklig! alside på de egenskaper, hvilka erfordras i oell för fördelningen af länet, nemi. kännedom om de särskilda orternes affärsförhållanden och näringarnes större eller mindre behof af understöd. Ont en fördelning af lånet skall kunna på ett tillfredsställande sätt lö-as, måste sakkunniga och opartiska personer inflyttas i DiskoutDirektionerne. Dessa Direktioner hafva väl erhållit rättighet att förstärka sig med personer, kände för redbarhet och för kunskap om orternes affärsförhållanden; men det är icke nog, att denna förstärkning sker med persöner, som känna förhållandet inom de orter, der DiskontDirektionerne verka, utan det fordras äfven personer, sorn kunna bedöma den stora fördelningen af hela lånet. Allt detta har Hr Mannerskantz i sin reservation utvecklat och föreslagit. »Att K. M. må berättigas, att för hvarje DiskontDirektion tillsätta ett ombud, som skall ega deltaga i Direktionens bestyr med utlåningen af Stats-lånefondens medel; börande det för .BankoDiskontverket i Stockholm af K. M. sålunda tillsatta ombud jemväl erhålla rätt att yttra sig i fråga om Stats-lånefondens fördelning, samt beredas tillfälle att inhemta kännedom om de beslut och åtgärder, som vidtagas, med afs:de å sättet för medlens användande till näringarnes understödjande, inom alla delar af landet.» Om detta förslag antages, skulle det af K. M. utsedda ombud i Diskontverket i Stockholm ega den vidsträckta affärskännedom, som erfordras för beviljande af de olika låne-ansökningarne, och dessutom deltaga i den Komités arbeten, sorn enligt förslaget skall bereda ärendet, innan detsamma af Fullmäktige afgöres. Gr.
Under sistlidne Riksdag har Bonde-Ståndet, uti underdånig skrifvelse af den 1 Maj 1835, hos Kongl. Maj:t anmält klagan Öfver den för jordbruket tryckande pålaga, som allmogens skyldighet att, utom de ordinarie och i hemmanens skatt iubegripne dagsverken, utgöra såkallade hofverier eller hjelpe-dagsverken, så väl vid Kungsoch Hof-sialls-ängars afbergande, som tili Kungsgårdar och Kronolägenheter samt vissa militära och civila boställen, äfvensom till hägnads-skyldighet vid sådana lägenheter skall medföra, och med anmälan, att olägenheterne af detta besvär icke skola blifvit afhjelpte, hvarken genom det enligt Regerings och Ständers år 1810 hyllade grundsats om jordbrukeis befriande från dylika tjenslbarheter i Kongl. Brefvel den 3 Dee. 1812 meddeldte allmänna förordnande, eller medelst Rikets Ständers vid senare Riksdagar fattade beslut, eller Kongl. Maj:ts i serskilde åberopade fall utfärdade Utslag, utan skulle ännu en olika tillämpning vid Domstolarne ega rum, så atl den partiella rät - St ali-Utskottets Utlåtande, N 0 288. telse, som man velat åstadkomma, .snarare ökat, än minskat olägenhelerne; i anseende hvartill Bonde-Ståndet, med förnyande af sina i detta ämne vid 1828 - 1830 årens Riksdag anförde underdåniga besvär, i underdånighet anhållit, att en allmän rättelse i förhållandet kunde meddelas genom utfärdandet af den Nådiga förklaring, att skyldigheten för hemmans-egare och innehafvare att utgöra hjelpe-dagsverken till Kungsgårdar, boställen m m., genast borde upphöra, då denna skyldighet icke egde sin grund i hemmanens skattläggning eller indelnings-verket, samt att, hvad de Skånska arbets-hemmanen serskildt beträffade, åboerne å de samma, i hvad händelse som helst, må blifva berättigade att med penningar eller säd lösa de dagsverken, sorn dem, till följd af Kongl.
Ad uti ett föregående plenum beslutat, att nästa Lördag anställa val af suppleanter för ledamöter i förstärkta BankoUtskoltet, samt att sådane val vanligen skett i början af plenum; men att då det nu vore angeläget, att begagna tiden så väl som möjligt, Hr Landtm., med afseende derpå att valförrättningen erfordrade en längre tid, hvarunder mänga ledamöter bortgå, hade ansett bättre, att valet icke företogs förr än då plenum på e. m. fortsattes, och trodde sig böra derom nu på förhand underrätta. Anmäldes och lades på bordet följande från BankoUtsk. inkomne utlåtrn: Nro 63, öfver väckt motion om beredande af tillgångar å banken för det till rustnings-kostnader beviljade serskildta kreditiv; N;o 64, i anledn. af väckt motion om förändrad prägel i silfvermyntet m. m.; Nro 65, öfver väckt motion om en lämplig vedergällning åt Gravören J. E. Akerberg för aflemnadt prof på ett förbättradt sedelmynt m. m.; samt Den 29 Joni. 359 N:o 66, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de tillåtelse för Banken och riksg:s-konloret att, i utbyte mot nu innehafvande obligationer af arméens accords-amarleringsfond, emottaga nya sådane, ställde på förlängd inläsningstid. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 10 e. m. In fidem prolocolli, silbert Manck. Lörilagcn den 1 Juli 1848. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 3 prot.utdr. för d. 29, samt plcni-prot. för d. 5 Juni e. m. Upplästes följande af Gr. Wirsén, Axel Emil, inlemnade mein.: Då jag redan har den hedern alt vara ledamot i Coust.Utsk' samt supleant i förstärkt StatsUtsk. vågar jag, såsom icke i hufvudstaden bosatt, vördsammeligen afsäga mig förtroendet att under permitterad ledamots frånvaro, inträda i BankoUtsk.
Finner man åter, att en sådan conseqvent tillämpning af principen skulle leda till alltför dryga utgifter för Slats-verket, så måste man efter min åsigt afstå ifrån grundsatsen i sin helhet, men icke, med antagande af principen, göra en godtycklig och inconseqvent tillämpning deraf. — Hvad rättsgrund eller annat giltigt skäl kan väl anföras till ett sådant stadgande, att vittne i gröfre brottmål skall erhålla ersättning för sin inställelse, men icke i mindre betydliga mål? Har icke samhället samma förbindelse att ersätta hvar och en, som bidrager till bevisningen om en Lag-öfverträdelse, den samhället anser sig böra beifra? och är icke den enskilde snarare beredd att utan ersättning underkasta sig besväret af inställelsen, om dermed vinnes upplysning, rörande ett för den allmänna säkerheten vådligt brolt än angående ett mindre? De flere distinctioner, Utskotten föreslagit, skola, efter mitt förmenande i sådana ersättningsfrågor leda till utslag, som relativt till andra skola synas högst obilliga, och måhända jemväl till hittills ovanliga, om icke oerhörda, klagomål och besvär öfver dessa utslag.” Häruti instämde Herr Biskopen Doctor Hedren. Statsoch Lag-l-tskottens Betänkande, N:o 108. Ank. till Exp.-Utsk. d. g April, kl. 6 e. no. Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för den, som upptäcker och åtalar gröfre brott, att fä derå använde kostnader af allmänna medel ersatte, då den brottslige till gäldande af säclane kostnader saknar tillgång. Uli en lios Hederv. Bonde-Ståndet väckt samt till Statsoch LagUtskotten remitterad motion har Olof Jansson från Stockholms Län, i anledning af Nils Strindlunds från Wester-Norrlands Län förut väckte förslag om ersättning af allmänna medel till vilLnen i brottmål, andragit, hurusom den, hvilken beifrar och angifver brott, enligt motionärens förmenande, i första rummet vore berättigad till godtgörelse för den kostnad och tidspillan samt det besvär, som vore förenadt med brottets angifvande och åtalets fullföljd.
I följd häraf får Utskottet först, lör bestämmande af kontra-proposition vid hufvndvoleringen, förslå följande proposition: ”Den, som vill, att lill kontraproposition i hufvudvoteringen antages Ridderskapet och Adelns beslut, alt Rikets Ständer för en gång anvisa en summa af 30,000 u:dr R:mt att från Riksgälds-kontoret utgå till inköp af hingstar utaf utmäktare racer, röstar: Ja; den det ej vill, röstar: Nej; 4 Stals-Utskottets Memorial N:o 173. vinner nej, antages tilt kontraproposition Borgareoch Bonde-ståndens beslut att ifrågavarande anslag icke beviljas.“ För hufvudvoteringen föreslås följande proposistion: ”Den, som vill, all Bikets Ständer för en gång anvisa en summa af 30,000 R:dr Runt att från Riksgälds-kontoret utgå, till inköp af hingstar utaf utmärktare racer, med särskildt fästad! afseende ä sådane. som äro passande för jordbrukets behof, röstar: Ja; den det ej vill, röstar: Nej; vinner nej, anlages (l.a alternativet) Ridderskapet och Adelns heslut. (2:a alternativet) Borgareoch Bonde-ståndens beslut.’' 7:o. Uti 31 :a punkten, l mom. är af Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Majrts Nådiga framställ ning, mätte för uppförande å lämpligt ställe af en ny byggnad för Teknologiska Institutet anslå, jemte köpeskillingen för del äldre huset, en summa al 390,000 R:dr och för Institutets aplering i den nya lokalen anvisa ett belopp al 30,000 R:dr eller tillsammans 420,000 R:dr alt, i mån af behof, med årligen under nästkommande tre år från Riksgälds-kontoret utgå, häruti jemväl inberäknad kostnaden lör erforderlig tomt, i händelse någon kronan tillhörig sådan af tjenlig beskaffenhet icke kail för ändamålet blifva tillgänglig.
Hvad dernäst vidkommer frågan om rotenumren vid Jemtlands fältjägarekorps och riksdagsfulIrnäkligen Nils Larssons gjorda framställning, att Rikets Ständer jemväl matte bereda rotehållarne vid så väl denna som Jemtlands häsljägarekorps befrielse från dem åliggande skyldighet att bidraga till beklädnadens och sadelmunderingens anskaffning och underhåll, så har Utskottet före afgifvandet af sitt utlåtande i denna fråga trott sig i korthet~höra redogöra för uppkomsten af rustnings och roteringsveiket i Jemtland samt de åtgärder, som af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer till beredande af lättnad i detta besvär tid efter annan blifvit vidtagna, på det alt Rikets Ständer derigenom må blifva i tillfälle att lättare bedöma, huruvida den nu ifrågaställa eftergiften må vara behöflig eller icke. Bill. lill fl. St. 9 Haft. 2 tö ^luls (jlskottcts tlllålandi■ Al SÖ. Innan provinsurna Jemtland neli Herjeådalen, genom freden i Brömsebro år 1645 samt fredslraklaten i Roeskild år 1658, kommo under Sveriges krona, var derstädes inrättadt lia.le ryttare-, dragonoch knektehåll, som för landet var särdeles betungande. Efter flera förändringar i afseende härå och emedan bönderna uti Jemtland, genom afläll från Sveriges krona, aosågos bafva förverkat den skatterättighet, som de Hesla af dem påslodo sig ega till de hemman, hvilka de innehade, förordnades, alt de ryttare, som blefvo värfde, skulle sättas i besittning och bruk af hemmanen, lill en gård på hvar häst, så framt bönderna icke ville ånyo städja dessa hemman och derom med ryttarne sig förena, hvarjemte för utrönande aT den skatt, livart och eli hemman borde draga, en allmän skattläggning anbefalldes.
Den mest bekanta § af nämnde reglemente vore den enda i tryck utkomna, nemligen den 3:dje, som genom Kongl. Brefvet den 4 November 1822 meddelades Konsistorierne till vederbörande läroverks kollegiers efterrättelse, och hade följande lydelse; »ingen må till offentlig lärare i gymnastiken antagas, utan att vara försedd med ett af Central-institutets Föreståndare utfärdadt betyg, så val om sm skicklighet i alla till gymnastiken hörande delar, hvarunder fäktning med sabel och värja, voitigering pä lefvande häst samt simning äfven inbegripas, som om en bepröfvad sedlighet, samt utan att derjemte på offentliga öfningsställen hafva undergått theoretisk och praktisk examen.» Huruvida under institutets äldre tider betyg blifvit utfärdade, hvilka berättigade sina innehafvare att enligt denna § till lärareplats komma i åtanke, hade Sammans. Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Ut skot tets Utlåtande M 36. 3 motionären sig icke bekant. Denna § utgjorde dock den pedagogiska gymnastikens grundlag inom fäderneslandet, och af egen erfarenhet vore det motionären bekant, i hvilken ohjelplig villrådighet ett kollegium, åt hvilket besättandet af dessa lärareplatser blifvit anförtrodt, måste råka i afseende på den hufvudfrågan, om en sökande vore kompetent eller icke, när denne sökande företedde ett betyg, visserligen utfärdadt af Gymnastiska Central-institutets Föreståndare och innehållande en mängd specialvitsord om diverse theoretiska och praktiska ämnen, men utan uppgift om dessa ämnen äro alla till gymnastiken hörande delar eller ej, om betygs-innehafvaren är kompetent till en lärare-syssla eller ej. Hvarken af läroverks-kollegier, Konsistorier eller Diskopar, hvilka, enligt sist utgifna Kongl.