Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
•— Nu är likväl 6g §:s ordalydelse klar deri, att för den händelse, Rikets Ständer eller minst trenne Riks-Slånd ej kunna förena sig om enahanda beslut i Statsreglerings-frågcr, utan tvänne Stånd stanna emot 2, så måste voteras, — ej om hvarje serskildt Stånds beslut — utan lill ovillkorligt antagande eller förkastande af hvad Utskottet tillstyrkt. Då detta likväl blifvit förbisedt, och man ansett både beqvämare samt mera förenligt med samteliga Riks-Ståndens önskningar att anställa votering emellan de olika beslut, som blifvit fattade, oagladt desamma helt och hållet strida emot hvad Utskottet tillstyrkt — kan man ej vidare finna någon ledning för uppställande af voterings-propositioner i dylika frågor, endast af 6g §. Regerings-formen, emedan den' stadgat ett helt olika sätt för ärendenas behandling; man måste derföre söka sig om annorstädes, och då finnes ingen annan §. än ~]Z §. Riksdags-Ordningen, sorn hit är lämplig. — Denna §. innehåller bland annat, att, om Utskottets förslag till att sammanjemka Riks-Ståndens beslut, frugtlöst aflöper, så utvälja Sländerne i deras serskilda plena, genom allmän omröstning, till en Nämnd, hvilken samfäldt och med Rikets Ständers rätt öfver den t vistiga frågan skall rösta på sätt 53 §. föreskrifver — alla frågor, hvarom på detta vis röstas, äro likväl, enligt 87 §. Regerings-formen och 70 §. Riksdags-Ordningen, af den beskaffenhet, att, om två Stånd antaget och två Stånd afslagit hvad Utskottet tillstyrkt, så förfalla desamma ; det är blott de fiågor, Iivari Riks-Slånden stannat i hufvudsakligen skiljde beslut och hvilka ej kunna förfalla, som omröstning enligt 73 §. kommer i fråga.
Hvad baden beträffar kommer en senare artikelseric (af d:r Levertin) att närmare afhandla badens verkningar i andra afseenden än de nyss nämnda, äfvensom deras olika användningsformer. Här må blott nämnas, att, om man har till syftemål med baden blott att rena huden, så är det varma (34° — 36 ' G.) karbadet eller helbadet den lämpligaste badformen; kroppen bör då i badet rengöras med tvåltvättninger med svamp, fiber eller ej för skarpa borstar. Dylika renlighetsbad böra tagas åtminstone ett par gånger i månaden; kunna bad ej erhållas, måste de ersättas med motsvarande tvättningar af hela kroppen. Hvad beträffar de dagliga tvättningarna, så böra dessa i regeln göras med tvål. Enligt min tanke begagna isynnerhet fruntimmcrna tvål alldeles för litet till de dagliga tvättningarna; många mödrar rent af varna sina döttrar för bruket af tvål i ansiktet. Och dock är detta för de flesta människor absolut nödvändigt, isynnerhet om de hafva mer eller mindre stark fettafsöndring med benägenhet för pormaskbildning i ansiktet (de s. k. pormaskarna äro ej annat än abnormt stark afsöndring af hudfett i hudporerna), och vi veta ju alla, att man förgäfves söker tvätta bort fett blott med vatten; därtill behöfves såpa, tvål eller sprithaltiga tvättmedel. Ar huden mycket fet och rik på pormaskar, böra dessa tvättningar göras mycket grundligt och helst ett par, tre gånger dagligen, och man bör därvid använda tvålsorter, som bilda rikligt med lödder. Är åter huden mycket torr och fattig på fett, böra tvättningarna vara mildare, emedan huden eljes blir än mera torr, spröd och fjällig. 1 dylika fall bör man välja en mindre skarp tvål, s. k. öfverfet tvål (äfven barntvål kallad), och i så fall bör man äfven använda ljumt vatten (c:a 30 G.) till tvättningarna.
Landtm, propos. på detsamroas antagande och, då dertill svarades många ja, jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 17:de punkten, om ändring i 14:de §:n 5:te mom. R. O., ang. bruksegares representationsrätt; och 18:de punkten, om ändring i 15:de §-.n R. O., ang. hemmansegares representationsrätt. Dessa förslag blefvo af R. o. Ad. antagna. 19:de punkten, om ändring i 17:de §:n 2 mom. R. O. ang. bestämmande af arfvode för Bonde-St:s Riksdags-fullmägtige. Frih. von Paykull: Det har förut ej varit bestämdt ang. den aflöning, som borde tillkomma Bonde-St:s Riksdags-fullmägtige, men då Bonde-St. sjelft yrkat derpå, har det blifvit föreslaget. H. I. 27 418 Den 10 December f. m. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef det i denna punkt framställda förslag af R. o. Ad. antaget. 20:de punkten, om den ändring i 18:de §:n R. O., att Mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i Riksdagsmannaval. Hr Ehrenborg, Richard: Det tillhör vår tid och dess lynne att icke blott i allmänhet och inom det rent borgerliga området föreslå raska och genomgripande förändringar uti historiskt häfdvunna förhållanden, utan det röjer sig äfven en tendens att steg för steg lossa på de kristliga grundsatser, hvarpå vår samhällsförfattning blifvit byggd. Vare det dock långt ifrån mig att vilja påstå att detta varit den medvetna afsigten hos de aktade män, genom hvilkas vota det nu föredragna förslaget till grundlagsförändring blifvit vid sednaste riksdag förklaradt hvilande. Utan tvifvel har detta förslag härrört från en välvillig fördragsamhet och haft billighet och nytta till sitt syfte.
Maj:ts och KammarRättens utslag”, Dubbe med berörde, likasom med det förutnämnde uttrycket, icke haft för afsigt att skymfa taxeringsmännen, utan blott velat med dessa ord yttra, att taxeringsmännen, vid utöfningen af deras befattning, icke attenderat till omförmälda utslag; dels ock sedermera sökt ådagalägga, att de anmärkte uttryckens begagnande icke innefattade någon brottslighet, vid det förhållande, att, på sätt Dubbe jemväl med ett företedt protokollsutdrag styrkt, Taxeringskommittéens öfverklagade åtgärd, att påföra Dubbe ifrågavarande afgift, blifvit, såsom ansedd hafva af misstag tillkommit, utaf Pröfningskommittéen ogillad och undanröjd; hvarefter och sedan KämnersRätten, medelst beslut den 3 Maj 1841, af anförda skäl, samt under åberopande af 8 Kap. 2 § och 10 Kap. 25 § Rättegångs - 119 balken, förklarat sig icke äga alt döma öfver så beskaffade förbrytelser, som de emot Dubbe angifne, ulan insändt protokollen och handlingarne i målet lill Kongl. Svea HofRätt, för den vidare åtgärd Kongl. IlofRätten funne skäligt vidtaga, men Kongl. IlofRätten, hvarest parterna å ömse sidor häröfver anfört besvär, genom utslag den 25 derpåföljde Oktober, med undanrödjande af KämnersRättens omförmälda beslut, visat målet åter till bemälde Rätt, för alt detsamma ånyo förelaga och dermed lag och sakens beskaffenhet likmätigt förfara, assessoren Dubbe, vid målets ytterligare handläggning af KämnersRätten, slutligen föregifvit bland annat, att den person, som på anmodan renskrifvit bans meranämnde besvärsskrift, dervid kommen till den punkt i samma skrift, som börjades med de här ofvan citerade orden: ”Hrr taxeringsman hafva med dyr ed förpligtat sig”, etc. i stället för att troget afskrifva slutmeningen, så lydande: ”för att tillse i hvad mån
Derför voro också väggarne här inne täckta med vapen och jagtredskap, medan skrifbordet, som tyngdes af riksdagsprotokoll, stadsfullmäktige-betänkanden, arbeten i nationalekonomi, talade om, att den, som lefde i rummet, dock ej tog lifvet blott »til lyst». Och de många derliggande telegrammen, den stora högen med bref, som regelbundet började med ett kuvert med mexikanska frimärken, vittnande om firmans vidsträckta förbindelser, gåfvo alltid grosshandlarn anledning till en vältalig utläggning om, huru hårdt det var för en affärsman att aldrig få vara sin egen herre ... Grosshandlar Ture Alm hörde för öfrigt till en af det offentliga Stockholmslifvets prydnader. Det var icke en lifsfråga för landet och staden, som icke förtydligades genom hans ytterst sakrika utredningar. Och detta förekom så mycket mirakulösare, som man visste, att Alm börjat bilda sig som handelsresande, och det var oförklarligt, huru han sedan kunnat tillegna sig alla dessa omfattande kunskaper, han som icke en dag lemnat ifrån sig chefskapet för den stora firma, som han fått öfvertaga efter sin svärfars död. Men hemligheten låg – uppriktigt sagdt – deri, att han på ett genomgående vis begagnade sig af den stora, moderna teorin om arbetets fördelning. Ifrågavarande heta, solklara juliförmiddag satt just den person, som hade på sin lott, att författa de kommunala anförandena, med hvilka grosshandlaren väckte sådant bifall, vid skrifbordet i hans arbetsrum, i färd med att göra några noter åt sin husbonde angående en expropriationsfråga. Men arbetet tycktes icke roa honom synnerligen, eller också var det den qvalmiga hettan, som tryckte honom, ty, der han satt, föll han långa stunder i tankspridda grubblerier, medan hans grunda, litet trötta, melankoliska, grå ögon stirrade ut genom fönstret, på parken, på fjärden, som frisk men spegelblank i sin glatta blånad lyste fram mellan de strandkantande aldungarnes blankgröna löf ...
AoEen e n maj.cp&gt;ål !l! SaCat ocn, v å t t e g n på 6tan6, t gtonA&amp;an; J-otg StomjW!!! t Hågen oj; ta p å Så-tanSe ögon tän&amp;t. Namn och adress torde alltid noga angifvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. der uppe, min känsla till en tacksamhetssuck för att jag icke har någon af mina egna kära statens tjenst. inom de mörka murarne. En dag fästes min uppmärksamhet vid en Den ansedda tidningen Economiste frangais medhögrest qvinna — af drägt och hållning att delar i ett af sina senaste nummer en mängd intressanta uppgifter om qvinnans anställning inom döma tillhörande borgarklassen — som långolika grenar af den franska förvaltningen. samt gick framåt mot den manliga afdelningen. Postministeriet försökte 1877 för första gången att Midt för den väldiga portalen stannade hon använda fruntimmer såsom skrifbiträden vid postett ögonblick, men gick förbi, vände så om kontoren i Paris. Försöket lyckades förträffligt. Sedan postoch telegrafverken sammanslagits, har anmed snabba steg, tvekade ännu en sekund och talet qvinliga biträden betydligt ökats. Som företryckte handen häftigt mot sitt bröst. Så förståndare och biträden vid mindre postoch telegrafsvann hon i det höga hvalfvet. stationer hafva sedan 1870 flere fruntimmer varit anstälda. För närvarande uppgår antalet qvinnor, Hvem gick hon att träffa, en far, en bror anstälda i franska postoch telegrafverken, till öfver eller kanske en ännu kärare? Hvarför tve5,000. Den lägsta lönen är 800 francs och den högkade hon att gå in? Väntade hon att möjligen sta 4,000 francs. I Paris äro 900 qvinnor anstälda mötas af den hemska helsningen: » Det är förbi. » vid nämda verk; deraf äro 278 sysselsatta vid postsparkassorna, 1 i4 vid räkenskapsföringen, 450 vid Stackars qvinna! expedierande af postförsändelser och telegram och Medan jag gick i dessa tankar, stannade 30 vid kassorna.
Men så ofta denna billiga fordran af Folkets Ombud irambäres, mötes man med oroande insinuatio - 1 Den 10 fulu f. nu 219 ner om vådor, som från alla sidor hota Staten (till hvilkas afvärjande man synes mera påräkna Statens vanmagt än dess naturliga styrka). Man talar om främmande inflytelse, om afundsamma utlänningars uppmärksamhet, om brännbara ämnen inom främmande Nationer m. m., troligen för att bemantla de rätta orsakerna till en visad farhåga för vår sjelfständighet, samma stund man likväl så högljudt prisar dess tryggade tillvaro genom förfäder* bedrifter, att man tycker sig höra gensvaren från de sköldar, som bekläda dessa murar. Allt detta synes mer bevisa en låtsad , än en verklig farhåga för yttre faror , hvilken politique sä ofta tjent till slöja för äregiriga och landsförödande afsigter, hvarom våra häfder nogsamt vittna.
N:o 173. 27 så framt icke han sjelf, utan vederbörandes vetskap och samtycke, sig i den tvisten invecklat , samt 2 §. 16 Capitlet af Kongl. SkiftesStadgan den 4 Maji 1827, att, vid skifte eller annan Landtmäteriförrätining å Preste-Boställen, innehafvaren skall, för Boställets andel, bestå Landtmätaren kost, husrum och nödig handtlangning, hvaremot resekostnaden och arvodet af Kyrkans eller Församlingens medel erläggas, finner Utskottet icke skäl att tillstyrka någon förändring i dessa föreskrifter för ifrågavarande kostnaders fördelning och utgörande, helst besparde Pastoralier, för att dertill användas, skulle dragas från andra angelägna ändamål, såsom Läroverkens byggnader , Pensioner åt åldrige, förtjenstfulle Schollärare m. m., hvartill de redan inom hvarje Stift äro anslagne; hvarföre Utskottet anser denna motion äfven böra förfalla. Beträdande åter de af ofvanstående motioner, hvilka åsyfta den privilegierade jordens deltagande i vissa skatter, besvär och skyldigheter, hvarifrån den nu är befriad; så, enär dessa motioner stå i oskiljaktigt sam - Sti Allm. JBesv. v, Oec. UisJ. Uti. N:o 172. manhang med Friherre CederstrÖms, uti dess Förslag till ett förändradt Statshushållningssystem, gjorda (ratnställning oin a!I jords lika beskattning, och, genom irenne af de respective Riks-Ståndens bifall till sammansätta Stats-, Beviltnings-, Lagoch Oeconomie-Utskottens häröfver afgifna Betänkan, do N o 89, all fråga härom för det närvarande förfallit, anser Utskottet lika öfverflödigt sorn onyttigt att nämnde motioner nu serskildt upptaga och besvara, enär de i allt fall, vid berörde för» hållande, icke kunna annat än likaledes förfalla.
Lika högt uppskattad af den dåvarande ”stora” allmänheten, utbasunad i hof, hufvudstad, alla landsändar såsom ett non plus ultra af sund förståndighet och glimmande qvickhet, blef denna strid sedermera, efter Kellgrens död, lofsjungen af Leopold – ex auditis et visis, och sist af Tegnér – enligt tradition174. Betraktas den af en opartisk efterverld med granskning af sjelfva urkunderna, och således ånyo på nära håll, eller sådan den i verkligheten var: så kan den dock föga berömmas för annat, än den goda afsigt och det medborgerliga mod, som dess hufvudmän, i sin ställning till åtskilliga af den tidens sociala och politiska företeelser, onekligen ådagalade. Ett samfund, som kallade sig det Exegetiska och Philanthropiska Sällskapet, bestående af Swedenborgianer och andra med dem (mer eller mindre) beslägtade Mystici, hade, med Silfverhjelm och Nordensköld i spetsen, constituerat sig och var i full verksamhet. Det öfversatte och commenterade Swedenborgs skrifter; det sökte äfven genom egna utsprida Nya Jerusalems lära; det vågade inbjuda berömda utlänningar, att deltaga i sina förehafvanden. Men ej nog härmed: det tycktes ock stå i förbund med den theurgiska magi, hvars phantasmagoriska ringar närmast omslingade sjelfve Monarken och hans äldre Broder; och samtliga dessa bemödanden gynnades af personer, tillhöriga dels bådas enskildaste umgänge, dels i allmänhet de förnämes och mäktiges krets; Hertig Carl sjelf hade i det nyssnämnda Sällskapet ingått såsom ledamot, hållit tal, och förklarat sig för dess beskyddare. Att göra ett dylikt samfund till föremål för det allmänna åtlöjet, var fördenskull ej så alldeles en lek blott. Och detta är, å Kellgrens sida, den ifrågavarande stridens subjectiva värde; hvilket den aldrig kommer att förlora. Af dess objectiva värde deremot återstå, i sjelfva verket, blott några enstaka träffande omdömen och ett något större antal af qvicka infall.
Nu frågar jag, om icke, i följd häraf, åtminstone 1810 års Instruction, som stadgat grundsatserne, om icke 1812 års Ständer, som utfärdat denna Instruction, om icke Konungen, som promulgerat den, och hans dåvarande rådgifvare, som befordrat detta promulgerande, voro öfvertygade, att Revisorernes rätt i granskningsväg borde vara lika bestämdt och tydligt uttryckt, som i 42 §• Riksdagsordningen. Jag vet ej hvad det blir för analogie, att, då Revisorerne väl ej stå nämnde i 42 §. Riksdagsordningen, men det deremot i 2 §. af Instructionen hänvisas till 42 §. Riksdagsordningen, man än - Den 9 Februarii f. m. 55 då vill påslå, alt någon otydlighet äger runi, och göra skilnad emellan StatsUlskotlet och Revisorerne. Herr Hjerta har yltrat sin förundran, att ett sådant förslag blifvit framstäldt lill Rikets Ständer. Jag måste tillägga min bedröfvelse, att vi alltid från Styrelsen få emottaga tvetydiga begrepp om Grundlagarnes ordförstånd, der tydligheten är bestämdt gifven. Jag täger mig friheten hemställa till Eder, Mine Herrar! om Ni tron, det Svenska Folkets mening är, att förvaltningsåtgärderne så länge som möjligt, skola kunna undandöljas; och att sådant genom ett lagstadgande skall tillvägabringas. Jag föreställer mig, att i orden Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning ligger så bestämdt uttryckt, att fullkomligheten af denna granskning endast måtte bestå deruti, att man kan komina, så nära möjligt är, den tid, då verkställigheten ägt rum, och ursprunget till möjliga anmärkningar. Vi måste komma öfverens derom, att afslutade räkenskaper ej äro annat än zifferresultater. Vådan ligger ej i ziffran, utan i orsaken dertill; ziffran är blott en följd; men vådan af Grundlagsvidriga anordningar, af Gundlagsvidriga beslut, ligger i sjelfva beslutet, och rättelsen ligger deruti, att man kan komma dem så nära på spåren, som möjligt.
Genom nådig resolution den 18 Mars 1845 förklarade Kongl. Majit en utaf arrendatorn af Kungsbergs kungsgård, i Fogdö socken och Nyköpings län, Anders Söderholtz, i underdånighet gjord ansökning, dels om ersättning för vid hans tillträde till arrendet år 1837 befunnen husröta, och dels om nedsättning i den bestämda arrendeafgiften, icke kunna i nåder bifallas; sökanden likväl obetaget, att, i fall han förmenade sig ega i lag grundade anspråk på tillgodonjutande af desse förmåner, sin talan derom på ort och ställe, som vederborde, efter befogenhet utföra. Med anledning häraf instämde Söderholtz Kongl. Majit och Kronan till Akers Ilärads-rätt, under yrkande, att, enär det blifvit så väl vid arrende-auktionen å förenämnde kungsgård tillkiinnagifvet, som ock sedermera uti det af Kongl. Majit och Rikets Kammar-kollegium den 16 Februari 1857 för Söderholtz utfärdade arrende-kontrakt, stadgadt såsom en bestämd rättighet för arrendatorn, att om ersättning för den husröta, som vid hans tillträde till arrendet kunde i kungsgården lörefinnas, söka såväl den afträdande arrendatorn, Inspektoren Zacharias Boman, som hans löftesmän, men sedermera sig visat, icke allenast att Boman, oaktadt emot honom vidtagne utmätningsoch bysättnings-utgärder, ej kunnat göra den s Kongl. Nåd. Proposition, JY£ 14. ringaste afbetalning ä husröte—beloppet, utan äfven att han icke ens haft någre löftesman, då arrendet af Söderholtz ölvertogs, utan just i följd af sin underlåtenhet att anskaffa föreskrifven borgen blifvit från arrendet skiljd; Söderholtz, hvilken sålunda gått i mistning af den honom i kontraktet anvisade utväg, att i händelse af brist hos Boman, utsöka husröte-ersättningen hos hans löftesmän, måtte förklaras berättigad, att antingen af allmänna medel utbekomma samma ersättning, utgörande ett genom Kongl.
De, roib fiftférflutne Svi^mote, i betta hånfeenPe gdllanbe åfig# JJ ter, famt, i fol/ö beraf, meb anfaganbe oc^> tiKdmpanbe af ben gtunbfafS, att en allman frihet må ega tum att, emot en i affeenbe på fFpbb för inlänbjJa näringar famt confumtionen afpajjab tull, ej minbre i Dvifet infora alla ut* länbjTa maror, än ocf till främmanbe (Stater utföra od) afyttra alla in^emffa probueter cd) tillmerfniitgar, gillat odf> fafdfdällt en ^apa för ifrågamaranbe 35emillning; od) SCBi Ijflfme funnit/ att be härigenom uppiemmanbe tillgån* gar för ofabe (Statsbehof, fåfom utgåenbe af confumentcn, blifmtt berebbe genom ben mell rättmifa od) linbriga utmäg. Snfeenbe npttan beraf, att be foränbringar, forn i färemaranbe affeenbe bomma att ega rum, blifma fänbe, någon tio före oben npa ^ull^apanS tillämpning, fmfme <2Bi 1)0$ Ä'ongl. SDJaj.t i unberbånig^et anhållit, att famina §:apa måtte, få fort lämpligen fFe funbe, blifma allmängjorb, jemte bet fdabganbe, att ben famina, från od) meb ben 31 Sanuarii 183*, fTall tjena till meberborlig efterrättelfe; od) hän* mifa £Bi berjemte få mål till nämnbe ^opa, font till ^Bår i ämnet, unber ben 19 fijblibne gtbruarii, aflåtne unberbåniga ffrifmelfe, 5- 36.
R:dr, har utgjort under åren 1850—1S54 i medeltal 304,184 R;dr hanko eller 546,270 R:dr R:mt; och har E. K. M:t, med afseende å denna stats-inkomsts årliga tillväxt, i följd af ökad befolkning, ansett densamma för nu ingångna stalsregleringsperiod, äfven med afdrag af 10,000 R:dr banko för de vid förra riksdagen från mantalspenningar helriade backstugusittare med deras hustrur och enkor, samt inhyseshjon, kunna antagas till 360,000 R:dr banko eller 540,000 R:dr R:mt, samt, med tillägg af de på denna titel beräknade restantier 5,000 R;dr, till 545,000 Ralr R:mt. Enär den tillökning i mantals-penningarne, sorn årligen uppkommer genom folkmängdens tillväxt, uppgått till öfver 2,000 Ralr banko nnder hvart och ett af åren 1850—1854, anse Rikets Ständer det af E. K. M:l för mantals-penningarne, utom restantier, beräknade belopp 540.000
Frih. Tersmeden, "Wilh. Fredr.: Som förstärkta StatsUtsk. lärer sammanträda nästa onsdag, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes inhemta, huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja besluta, att detta betänk., sorn innehåller voterrsproposrr i frågan om anslag till Kungsholms fästning, får uppföras först på nästa föredragnrslista. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Enahanda tror jag förhållandet vara med ett betänk. ang:de markegångssättningen, och de torde derföre båda få blifva de tvenne första målen i nästa plenum. R. o. Ad. beslöt, att StatsUtskrs meraor. Nrris 461 och 457 skulle blifva de första målen på nästa plenidags föredragnrslista. H. K. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe, Tisdagen den 5 Maj i835. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 9 prot.utdr. för d. 4 dennes e. m. Vid förnyad föredragning af StatsUtskrs förlidna gårdag på bordet lagda memor. Nro 461 i anledn. af RiksStrns skiljaktiga beslut, rörrde Frih. Franc Sparres motion om medels anvisande å 8:de hufvudtiteln såväl för underhållet af arbetscompagnierna på Kungsholmen som för dessas sysselsättande med fästningsbyggnadsarbetet vid Carlskrona, godkände R. o. Ad. den föreslagna voterrsproposrn. Ånyo föredrogs StatsUtskrs förliden gårdag på bordet lagda memor. Nro 457 i anledn. af RiksStrns olika beslut i frågan om grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling m. m. Uppå särskildt framställda proposrr godkände R. o. Ad. de föreslagna voterrsproposma samt medgaf det af Utsk. föreslagna alternativa tillägg af ordet district uti mom. c af 3:dje punkten. Föredrogs ånyo LagUtskrs den 3o sisth April på bordet lagda utlåt.
Slaten, hade jag önflkat en närmare up ile pä de personer hwilka dela den för detta Sik och Dess utblottade tillstånd >i mur tycke sg ö >w rdriftvik betydande summa af nära iZg ooo R:or sou dea utgör; Jag bär förffaffat Mig personale listan och nied förundran deribland sun, nit persin ers na nn hwiikas wilkor ej endast wida öfwer behofwet, till och med anses wara af de förmögnaste häri landet, blandade med andre, hwilka wid Sst indragning skulle sak.ia det nödwändigaste och se ar - Dm 12 December. 5§Z ormodet sinka ett lif, hwars ungdom, hwars mannar ar offrades till Fosterlandets förswar, till lagan,es pipande, kill Mrddorqares wäl, och hwtlkaS omtanka rikligen killlvunnit Fäderneslandet en mångdubbel winst för den rinna skarf med hwilken rätkwisan och tack f. mhetni nu lättar bekymren och behofwet af dcraS alvens aston; att fråntaga Veste snart sagt deras enda stod tv-re en lika obillighet som att lämna de sörre medel t.il e'k ökadk öswerflöd. Jag kanner flere hwilka n! ta pensioner och de!g ernart dels as Kanal. Majus nöd ensamt dels salom en ratt för deras förra tjenst ost) hMi.ka yckliaa nog akt ej bchöswa dem kil! sitt lippeball-' säkert med nöje ffola dem lämna, säkert in, se vbiliigbeten as en sa utsträckt Pensions, Stat.