Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pennissionssedlar, som af Officerare utgifvas för Korporaler samt Soldater och Båtsmän, när de i sina angelägenheter ej resa utom Länet; börande de i annat fall vara lörsedde med vederbörligt Resepass, cbarteradt på sätt 4 § ‘2 mom. utvisar; /' olitiÄr enden ; se Ansökningar; Prest-altesler, då de icke såsom bilagor äro chartering underkastade; Prest-rältigheter, frågor derom ; Prestval, Fullmakter och Voteringssedlar dervid; men i mål, angående öfverklagade olagligheler vid prestval, då desamma icke innefatta någon förbrytelse, utan mera för civila än kriminella äro att anse, nyttjas stämpladt papper, såsom vid andra rättegångar stadgadt är; Protokoll, inneliggande, äfvensom dylika handlingar; — vid grufve-, hylteoch hammarsmeds-stämmor, der Bergmästare, Geschvorner och Bergsfogde föra ordet, så vida Bergmästaren icke för tillfället gifver Ernbets-utslag, eller protokollet sedermera vid Domstol företes; Qvittencer för omyndiga harns medel; Ransakningar ; Redogörelse för disponerade medel; Registraturer, inneliggande rn. rn.; Resepass till och ifrån Riksdagar, så väl sorn till resor i Rmbets-ärenden; Resolutioner, kommunikationsoch inhibitions-, då de ej a särskildt blad skrifvas; Revisionssaker, handlingar deri, som för parts räkning från Hof-Rätt lill Kongl. Maj :t insändas; Riddare och Commendeursbref, som i följd af under fälttåg skedd utnämning meddelas; Riksgäldskontoret i dess egenskap af uppbördsverk; Roleringsoch Rustnings-skyldigheters utgörande, frågor derom; Räntor, Kronans, ransakningar, observationer och förklaringar, som angå dessa, och uppbördsrnäns i samma mål anförde besvär; Salpeter-SjuderiVerket, allt hvad som rörer detsamma enskildt eller i allmänhet, jemte handlingar, som angå dervid anställde Tjenstemäns och manskaps förrättningar vid Sjuderier, ehvad de innefatta redogörelse, handräcknings-sökande bos Domare och Exsekulorer eller annan åtgärd, eller åtal af fel och försummelser; Sjömän, Antagningsoch Edgängsbevis, som för dem af Sjömanshus utfärdas; Skallgång, frågor derom; Skogs-afvittrings -mål; Bil.'till Jfcvilln.-Utskottets Betänkande M <!. 23 Sockenstämma-, Kyrkorådsoch Sockennämnds-Protokoll samt utdrag derutur; Stadsvakter; se Brandvakter; Stiftelser, fromma; Sundhetsbevis, som i följd af Svenska Quarantaines-Författuingarne utfärdas; Suppliker, som i Konungens egne liander aflernnas; testamente lill maka och skyldeman i rall uppoch nedstigande led, syskon och deras afkotnlingar samt (ill allmänna Undervisningsoch Skole-inrältningar,
Sfter roerfjiäUD taxering roarDe få roäl protocollet, forn Den af äpäraDö* ffrifroaren förDe SaperingödängD jufleraDe, och örn ftftnäntnDe af honom upp* 7i funtmeraD, famt Derefter af DrDförattDen och Sroå SommttteenS SeDcunöter unDertecfnaD. 0m £apevmg i ©tåöevne. §. lil. £Defa Saperingar förrätta^ i ©toefholm inför Dfroer*©tåthållaren eller Den hän Dertill i fitt jiälle förorDnar, och i De öfrige ©täberne inför ^onun* genö ^3efalIningéf>af\t>anDe eller Dej? OmbttD, meD rättighet för Dem att, utan DeltaganDe i omröfiningarne, roara Sommitteerneö OrDföranDe. <£j må Of* roer*0tåthållare eller konungens $5efallnings?hafroanbe till Saperingöman roäl* jaö, ej eller Den, forn ferjfilbt roarDer till OrDföranDe utfeDD. §• 112.
Uti de serskildte yttranden hos det Heder wärda Bonde-Ständet, som, jemte Oxelbergs motion, blifwit till Utskottet genom Protocolis Utdrag öfwerlemnade, har Ullkottet med serdki tes tillfredsställelse trott sig finna de anledniw gar, som kunde tjena bäde till att utreda hwad som, i anseende till Utskottets med allmänhe. tens instämmande önskan för Riksdagens möjli gaste fortskyndande, kunde göras, och hwassen wore Riksens Ständers pligt att innan de ätftiljdes hafwa med tillförlitlig wisihet och pä oswikliga uppgifter, bestämt och afgjort. I enlighet härmed fär nu Utskottet förklara, att oaktadt Utskottet med hwarje wältän kan - Dcn 8 September. 355 kande delar önskningarne för undwikande af alla onödiga kostnader eller tids utdrägt, har Utskottet likwäl ej kunnat annat än anse all fräga om Riksdagens upphörande förr, än ett bestämdt sivar isrän dea utkorade Ahronföljaren med desi förklarade bifall till emottagande af Riksens Sränders kallelse ankommit, wara för trdig och stridande emot ändamälet af Riksens Ständers närwarande sammankomst, och deras dermed förenade förbindelser emot Fäderneslan. det, att genom en bestämd Thronföljd försäkra den oafbrutna fortsättningen af Regeringens ,verksamhet och derigenom lugnets och Samhällsordningens beständ. Ehwad ösivertygelse om ett, i enlighet med Ständeri.es önskan öfwerensstäm. mande, sivar isrän Prinsen af Ponte Corvo af en eller flere Riksdagsmän enskildt mä bysas, sä är det redan af det Hederwärda Bonde.
17 att i första instans beslut om kyrkors sammanbyggnad, när a) bägge kyrkorna äro förfallna och behöfva ombyggas, eller också äro för trånga ; b) Kyrkovägen härigenom ej förlänges mer än § eller | mil lör någon by; c) Folkmängden i bägge församlingarne ej öfverstiger i5 å 1600 personer; d) Församlingarne dertill hvar för sig lemna sitt bifall genom pluralitet , utrönt genom serskild votering inom hvarje serskild församling ; e) Sådane beslut böra , innan de till verkställighet befordras , underställas Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, med 3:ne månaders besvärstid för den missnöjde. Hvad begrafningsplatsen angar: att den Socken, hvars kyrka efter sammanbyggnaden försvinner, må till Bih. lill Riks-St. Prat. I8i8 »c* «8ig, 8 Sami. 1 Afi. %. t:dra B:L 5 :te H;t, lS Allm. Besv, o.OecUtsk. Uti. N:o i5g. bibehållande af gamla begrafningsplatsen ega rättighet, om den af Socknen yrkas , dock med skyldighet att begrafningsplatsen på egen bekostnad underhålla. Hvad indragning af Presterlig tjenst angår.- alt vederbörande Consistorium, i hvarje serskildt fall, efter föregången pröfning af local och öfrige omständigheter och församJingarnes hörande, yttrar sig öfver indragningen , hvarefter Konungen fattar Sitt Nådiga beslut. Hvad fördelning af den lediga lönen angar', att Consistorium likaledes för hvarje serskildt fall löreslår fördelningen , med billigt afseende så på Scholans som Pastors behof, hvilket förslag öfverlemnas till Kongl. Maj:ts pröfning och fastställelse. Hvad Öfrige reglementariska frågor, t. ex. om Kyrko Cassonias jemning efter hemmantalet o, s. v. angarl att Consistorium äfven här uppgif-' ver förslag, som på samma sått af Kongl. Maj:t granskas och afgöres / Bil. t.
Allt har i båda hänseenden ankommit på de agerande personerna, ej på Ständerna. När denna ståndsförfattning deremot ej mera har någon rot i allmänna öfvertygelsen; då är dess tid kommen, och — då faller den äfven af sig sjelf. Att denna tid var kommen, trodde förmodligen Utsk, åtminstone vid dess första förslag, och med öfvertygelse om de goda afsigter, som ledde Utsk. vid utarbetandet -deraf, var man då skyldig det tacksamhet för dess osparda möda och ihärdiga nit. Men vid den utgång, som förslaget fick hos Ständerna, borde Utsk. funnit, att det misstagit sig om allmänna tänkesättet och ej längre envist vidhållit sitt förra förslag. Det är sannt, man kan säga, att Utsk:s grundprincip segrade i förstärkta Const.- Utsk., och att TJlsk. derigenom beröfvades möjligheten att göra ståndsideen fullt gällande. Men både klokheten, såvida man åt ett nytt förslag ville bereda verkställighet, och rättvisan, såvida man i grundlagsenlig väg ville framgå, hade fordrat, att, om också samfällda valen lades till grund för det nya förslaget, man hade inskränkt valbarheten och bundit den inom de 5 Stånden i enlighet t. ex. med det af Hr Prosten Ödmann uppgifna förslag. Då hade RiksSttn sett, att Utsk. verkligen haft någon mening med sitt tal om saminanjemkning, hvilket nu förekommer, lindrigast sagdt, rätt underligt, och synes Utsk. snarare aldrig haft blicken riktad på 56 §:n af Reg.Ftn, än alltid, som Utsk. i sitt mern. påstår. Till råga härpå har Utsk., sedan det nu ånyo ganska opraktiskt och ganska olagligt sagt, att all lanke på ståndside'ens bibehållande bör försvinna, medgifvit åt städerna en egen representationsrätt och sålunda gått från sin egen princip, endast härigenom uppoffrande all tanke på R. o. Ad:s samt PresteSt:s fördel.
I det afseende, att Utskottet vid meddelande till Hrr Fullmägtige i R. Strrs R:g:sContor af R. H. I St:rs Beslut tillagt något, som ej fanns uti detta Beslut, nemi. att Hrr Fullmägtige för de af R. H. St:r beviljade 100,000 Rtdr, skola emottaga förbindelse, som innehåller de af R. H. St:r föreskrifne vilkor. Denna nya föreskrift är det otvifvelaktigt, som ingifvit R:g:sContorets Fullmägtige tvekan, om förbindelse borde utfärdas af blott Directionen, eller af både Bolaget och Directionen; ty hvarföre skulle icke annars Hrr Fullmägtige, nu så väl som vid förra Riksdagar hafva godkänt Directionens bevis eller qvitto, under de föreskrifne vilkor och ansvarighets-förbindelser? 1:0 Att, då StatsUtskottet en gång beslutat, och till Hrr Fullmägtige expedierat, anmodan att utlemna de 100,000 R:dr emot ofvannämnde förbindelse; men Hrr Fullmägtige, af anledning att Direc - 138 Stats-Utskottets tionens afgifna Förslag dertill ej innefattade derjemte en af Bolaget, följaktligen 2tne förbindelser ansett sig hindrade att verkställa Beslutet, — Utskottet ej vidhållit dess en gång lemnade föreskrift, att Fullmagt blott hade att emottaga en förbindelse med hvilken då naturligtvis ej kunde menas annan än Directionens, dels för dess egna ansvarighet att använda medlen till Canalbyggnadcn, dels å Bolagets vägnar för återbetalning af de 100,000 R:dr, om R. St:r så fordrade, och på sätt de derom framdeles beslutade; — och att Utskottet ej godkänt det till en sådan förbindelse af Directionen ingifna formulär, ehuru detsamma derutöfver innefattade Directionens särskilda åtagande, att anskaffa Bolagets förbindelse efter erforderlig tid till dess sammankallande. 3:o Att Utskottet ej uti dess nu till RiksStånden afgående Betänkande intagit erbjudne, på autentike handlingar grundade upplysningar derom, att ifrån och med R. II.
Dessutom äro ju enskilda creditanstalter dels redan bildade, och dels under vidare utbildning, mer än någonsin. ”Nekas,” fortfar den värde motionären, ”kan det ej, att ”det varit Biksg.contts och Bankens sedelemissioner efter ”1789 och 1809 årens krig, som Jyftat vårt lands jordbruk ”och näringar till den ståndpunkt, de nu innehafva, från ”en ännu lägre; men denna lyftning har skett på bekostnad ”af myntets värde och följaktligen äfven på deras, hvilkas ”förmögenhet bestått i samlade capitaler.” Härvid får jag först anmärka, att det icke var endast sedelutsläppningarna, sornlifvade jordbruket och näringarna, utan att detta var till en stor del en verkan af krigens upphörande. Man ser nemi. alltid och i alla länder de productiva ansträngningarna ökas, då krig nyss blifvit öfverståndna, och det utan allt afseende på rörelsecapitalets förhållande. Detta inträffade hos oss till och med efter CarlXIDs långa, ytterst olyckliga krig, oaktadt rörelsecapitalet då blef så ofantligt föiminskadt genom 24 millioner daler myntteckens devalvering till lika inånga ören. Dernäst torde jag få erinra, att den lyftning, som de omnämnda sedelutsläppningarna åstadkomma i näringarna, var icke och kunde icke vara af lång varaktighet. Som nemi. storleken af ett lands rörelsecapital endast heror på landets behof deraf, kan ingen varaktig tillökning deruti genom konst åstadkommas. Om sålunda landet har metalliskt mynt, måste det strömma ut och in, allt efter som landets behof af rörelsecapital minskas eller ökas; och om myntet endast är representativt, samt följaktligen icke kan vara underkastadt någon ut-, och inströmning, måste de motsvarande verkningarna yttra sig blott genom förändringarna af dess silfvervärde. En hastig och med konst tillvägabragt förökning af myntstocken kan derföre icke medföra någon verklig tillvext i rörelsecapitalets silfvervärde för längre tid, än till dess det öfverflödiga silfret hunnit utströmma eller, i händelse landets mynt är representativt, sedlarnas silfvervärde hunnit nedsjunka i jemnt förhållande till landets behof af rörelsecapital.
Inkon1 sterne, med Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens gåfva, en influten donation af 3,ooo Ridr, samt Räntemedel och vanliga afgifter, utgjorde under år* inalles 4,3q5 Ridr 4o sk.; och utbetaltes 1,294 Ridr såsom uppmuntran ocjj belöning eller understöd till f>7 tjenare, af hvilka 44 erhöllo hvardera & Ridr, och de öfriga ifrån 10 lill och med 24 R*.dr. XVI. Den sä kallade Nödhjelps-Cassan, stiftad år iy5g och försedd med Kongl. Majits Nådiga Stadfästelse den 7 Juni 1768, har under loppet *f år i832 till 202 personer utbetalt ett pensions-belopp af 4,901 Ridr 5 *k. 3 rist. — Genom donationsmedel och nyligen influtne 60,000 Ridr äfen noder Direetionens förvaltning med serskilte vilkor och föreskrifter ställd testamentsfond, uppgick Cassans räntegifvande Capital vid samma år« ci„r till 151,827 Ridt37 sk. 4 rist. , XVII. Soopiska Fattighuset egde år 1828 en Capital-Fond af 8,285 s \2 /k' l° r'St‘ nc^ Uto/Orde “tgift«rne för 12 underhållstagare 390 Ridr 18 sk. 4 rist. — I brist al Räkningar kan härom för de sednare åren nåeon närmare underrättelse icke meddelas. 6 XVIII. Ulrica; Eleonora; Hospital eller Drottninghuset, hade år 1882 utom ett Fastighetsvärde af 25,000 Ridr, en behållen Capital-Fond af 89,750 R:dr 6 sk. 11 rist.
Rikets Ständers Justitiae-Ombudsmans vid denna Riksdag afgifna, lill Lag-Utskottet öfverlemnade Embetsberättelse innehåller, hurusom, af den anledning, att inom kort lid flere brottmål hos Kongl. Majit förekommit, angående frälsebönder, torpare och drängar, som, i uppsåt att hämnas förmenta oförrätter, eller att stjäla, i försåt sökt afhända sina husbönder lifvet, en Kongl. Förordning under den 16' Juli 1776 utfärdats, hvarigenom är vordet stadgadt: ”Att då enskildte tjenare, bönder eller torpare, ”hvilka betjena med arbete eller dagsverken, sätta sig för husbondefolket "i försåt, ehvar det helst är, att dem skada göra till lif eller lem och sar - 4 Lag-Utskollets Betänkande, N-o 3~. ”gar dem eller slår hlånad eller blodvite, sådane böra straffas, mannen ”med 32 par spö och qvinnan med 24 pär ris, try slag af paret, samt ”derjemte mista äran och arbeta ett eller flere år på*någon fästning, allt ”efter brottets grofhet och den brottsliges arghet; börandes han sedermera ”under arbetstiden på fästning en gång hvarje år undergå samma straff af ”spö eller ris, och det på samma dag, som han forsla gången det utstått.’' I afseende härpå yttrar Justitiae-Ombudsmannen vidare, att, om man än ville förutsätta, alt denna Förordning, såsom dess inledning antydde, tillkommit endast för att skydda allmän säkerhet, måste det icke desto mindre medgifvas, alt syftemålet ernåtls pä bekostnad af allmän rättvisa och medelst en rubbning i gällande rättsgrunder, hvilken ändamålet, ehuru i och för sig sjelf berömvärdi, ingalunda kunde rättfärdiga. Begreppen husbonde och tjenstehjon bade nemligen i berörde författning fått en utsträckning, som belt och hållet vore oförenlig med de derom i lag och legostadga gifna bestämmelser, enär till tjenstehjonsclassen blifvit hänförde bönder och torpare, som betjena med arbete.
Friherre Ridderstolpe j Fredrik: Vid i8a3 års Riksdag hörde jag till den Minoritet, som ifrade emot delning. Med mycken tillfredsställelse har jag funnit opinionen inom Westmanlands Län vara densamma, nemligen emot delning. Jag säger med tillfredsställelse, derföre att detta är ett Län, hvars betydenhet grundal'sig på jerntillverkningen; hvars förnämsta grund åter är skogarnes vård. När man önskade, att se dem vårdade bättre än hittills, men likväl under Konungens Befallningshafvandeä inseende, så var det derföre att man ville, att alla skulle deraf blifva delaktige, och man trodde sig firma orättvisa deruti, att den, som vårdat sin skog väl, skulle förlora sin andel. När nu en ny ordning kommer att inträda, hoppas man, att en dubbel afkastning skall vara följden, och att således ingen bör blifva förnärmad, i en 4t H. 10* i4S Ben io September e. m. ligh et med hvad Herr Falkman uti dess af Utskotten omförmäldte yttrande anfört, att dessa skogars framtida gagnelighet bäst befrämjades , om de förblefvo under allmän mårdj och förvaltades efter vetenskapliga grunderj hvartill kostnaden borde ersättas genom en billig afgift å utsyningen. Denna afgift borde således äga rum för så väl skogsägare, som de, hvilka ej äga skog. I afseende på hvad Herr Danckwardt anfört om skogsägarnes omkostnader, vet jag ej, att några sådana ägt rum. I stöd af dessa skäl hoppas jag, alt Utskottens Utlåtande måtte bifallas. * ' Grefve Posse: Jag är skyldig att börja med vitsordande af hvad Herr Danckwardt sagt, alt icke Häradsallmänningar, utan endast Kronoparker i Skaraborgs Län, varit under reglering, men det måste vara honom bekant, att vid dessa regleringar frågor förekommit, hvilka äro fullkomligt likartade med dem, som kunna uppstå i följd af serskilta Domar och Resolutioner angående Allmänningarne, hvarom här blifvit taladt.
Af riksdagsfullmäktige Nils Strindlund från Westernorrlands län, Carl Ersson från Westerås län, Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus län, David Andersson från Hallands län, Måns Månsson från Calmar län, Per Persson från Wermlands län samt Per Persson från Örebro län, af innehåll: „Emot det af Utskottet fattade beslut att tillstyr ka 600,000 r:dr för flottans underhåll får jag mig reservera på den grund, att d niia summa med 124,000 r:dr öfversliger hvad Kongl. Majit uti Dess nådiga proposition äskat.® STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1851. Stals-Utskoltets Utlåtande, N:o 163. Arik. till Exp. Utsk. d. 7 Juni 1851, kl. 4 e. m. Utlåtande, angående ifrågaslällde extra statsanslag till föremål, tillhörande Civil-departemenlels handläggning. (U. A.) Utom de uti Kongl. Majrts vid innevarande riksdag aflåtna nådiga proposition om statsverkets tillstånd oell behof äskade anslag Tor sjette hufvudtitelns fortgående statsbehof, bär, efter pröfning af frågor, som vid statsregleringen i öfrigt förekommit om anvisande af medel, dels för vissa år eller tills vidare, dels flir en gång till föremål, som på Civil-deparlementets handläggning bero, Kongl. Majit behagat, under nådigt åberopande, hvad allmänna arbeten anginge, af det förslag, som styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, jemte berättelse om användandet af förut till sådane arbeten afsatte medel, under den 19 Oktober förlidet år i underdånighet afgifvit, bos Rikets Ständer göra framställning rörande de anslag, hvilka Kongl. Majit i berörde hänseende ansett böra beviljas j hvarjemte Riks-stånden till Stats-utskottets behandling remitterat ett betydligt antal motioner, rörande anvisande af stats-bidrag till likartade föremål: och får Utskottet öfver dessa frågor sig härmed utlåta.
Än varnade han Siri för att icke stiga på en sten, än på ett löst bräde, eller något dylikt, räckte henne handen vid hvarje litet ojemnt ställe, och förde henne sirligt deröfver och frågade henne stundom med artigt småleende, när fru Ebba ej kunde höra det, "om det icke fanns någon småsven i huset, som i dag kunnat följa fru Ebba", eller något dylikt. Sigrid var tacksam för hans uppmärksamhet och vård om henne. Någon gång hände, att hon i sin själ tänkte, det han ansåg henne allt för hjelplös och dålig, då han kunde tro henne behöfva all denna hjelp och uppmärksamhet; men den tanken förjagade hon genast, såsom otacksam och ovänlig. Så började hon allt mer att nästan känna ett behof af dessa Enevalds uppmärksamheter och denna hans vård om henne, och hade väl troligen småningom blifvit så ovan att sörja för sig sjelf, att hon verkeligen blifvit beroende af hans hjelp, för att kunna röras omkring, om icke inträffande händelser gjort, att hon blef tvungen att lita på egna krafter. Det led mot hösten. Allt tryggare började man känna sig på Åbo slott för något anfall af hertigen. En större del af besättningen var förlagd i staden, men vakthållningen på slottet bestreds med noggrannhet, och de dertill använda troppar ombyttes ofta. En dag sutto i vaktstugan vid ett bord, hvarpå stod en ölstånka, några man af de för dagen vakthafvande, men hvilka ännu ej hade sin vakt. En skotte, en välväxt, spenslig polack och en finne, hvars knutna, muskelstarka växt antydde en björnnatur, drucko här i god sämja och syntes ha ganska roligt, ehuru de föga förstodo hvarandra. Men polacken pratade och sjöng, skotten berättade sägner från sitt land, dem kamraterne ej förstodo, och Matts Koskipää nickade jakande till de andra, så snart han blott råkade begripa ett enda ord af hvad kamraterne hade att anföra. "För f n, sådan kall smörja", skrek polacken, sedan han tagit sig en dugtig klunk. Svordomen uttalades på svenska, men fortsättningen af talet blef en blandning af finska, polska, tyska och svenska.
St:s föreskrift, bort göra försök att erhålla lån till lägre ränta än den, som nu blifvit bestämd. I anledning häraf får jag förklara, att då, för betäckande af en större del af de utbetalningar, som Puksg.- cont. skulle bestrida, några anslag vid sista riksdag icke blefvo beräknade, utan R. St. i stället anvisade låns upptagande, såsom t. ex. för de tilt städer och corporationer beviljade lånen samt de särskilda creditivanslagen, med de flera utgifter för hvarjehanda särskilda föremål, hvarom 54 , 55, 56, 57, 58, 5g, 60, 62, 63, 64, 65 , 66, 67, 68, 69 och 70 §§. af det för Riksg.cont. utfärdade reglemente omförmäla, stadgades tillika, att lånen skulle upptagas emot den lägsta vänta, som vore möjlig att betinga; och ingenting skulle hafva, Deli 5 Juni e. m. varit mera tillfredsställande för Fullmägtige, likasom det vid hvarje låneoperation utgjort ett grannlaga föremål för deras öfverläggningar, än om, med något hopp örn framgång, försök, kunnat göras att erhålla lån emot ännu lägre ränta under den lagliga, än som nu till 5 och 4 proc. ägt rum. Men för att ens kunna våga ett sådant försök, utan att äfventyra Contts hi nills bevarade credit inom landet, hade såsom ett hufvudsakligt vilkor erfordrats, att behofven någon längre tid förut kunnat underkastas en någorlunda säker berikning.
Jag får ytterligare förklara, att, då hvad jag anfört blifvit uppgifvet såsom anecdoter och man omtalat protection, jag måste beklaga, om det skulle så vara, att de uppgifter, jag lemnat, ej skulle finnas i KrigsExpeditionen. Reslutet är nemligen dateradt trenne dagar innan Strandberg inlemnat sin ansökning; men detta anför jag blott såsom ett medlidsamhetsskäl, ej såsom något klander. På det man ej må tro, att jag åsyftar, det Representationen skall tillvälla sig någon domsrätt öfver Administrationen, instämmer jag deruti, att saken slutligen må bero på Konungen. Om R. St. vilja bifalla Strandbergs ansökan, med vilkor, att det skall bero på Konungen att bestämma, örn det skall tilldelas honom eller ej, är jag säker, att Konungen och Hans Rådgifvare gerna skola omfatta tillfället alt godtgöra ett lidande eller en oförrätt, som de troligen förut ej afvetat. Hvad protection beträffar, får jag nämna, alt jag alldeles icke känner Tit. Strandberg; men af motionen känner jag saken. Anmäldes och emottogs K. M:s HofCanceller, hvilken, å K. M:s höga vägnar, allemnade 2:ne Dess Nåd. Skrifvelser till R. St. Hr Höökenberg, Carl Åke: Då jag begärde att få yttra mig, talade ännu Hr Rosenblad. Jag har blifvit förekommen af Frih. Boye, och får derföre endast tillägga, att afsigt.cn att klandra ålgärderna, ehuru jag ansett nödvändigt, att det species facti jag inlemnat måtte begagnas, på det R. St. måtte känna den persons omständigheter, för hvilken jag talar. Afsigten är ej att klandra. Frih. Boye: Jag tackar en värd ledamot, Hr Lefren, för den erinran han gjorde. Jag förenar mig med honom; detta satt leder säkrast till ändamålet. Hr Höökenbergs motion, jemte de i anledning deraf afgifna yttranden, remitterades till StatsUtskottet. H. Ex. Hr Gr. Mörner, Adolph Göran: