Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Terpentinfabrik Lackfabriker Tändsticksfabrik Snusooh Tobaksfabriker Kimröksfabrikör Kakelugnsfabrik Klädesfabrik Bagerier Skeppsvarf Kronopark om 10,500 tunnlands vidd Härads-allmänningar om 2,069^ d:o d:o Diverse personer, som ej höra till viss näring Summa Mantal. Län för åren 1851—1855. Calmar Lan oell Oland. Stats - Bidrag. Bevillning. Efter l:sta Art. Efter 2:dra Art. Efter 3:dje Art. Bränvins brännings afgift. Klerecisfca te Krono-tionde. Afrad. Mantalspenningar. Tionde och Räntor af Bruk, Bergverk samt andre Verk o. Inrättn:r. Summa. Arrendemedel. Kostnad för Rustning o och Rotering. Pastorers. Kapella ners. U:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. R:dr sk. r. R:dr sk. r. Summa. Skjuts Utsäde af Medelafkastning, sedan utsädet är aldraget. Underhållna Kreatur. Uppskattadt värde. Hä o 3 3 “:re ST P* ss 2 ~ so re ovr re —5 s OQ CD V? o 09 O O IT* cr cd sr ca 5 0? -I pr CD C 3 5 09 H c 3 fia 3 Cl \ ~ CD 3 3 fia 3 EL tc ■< re O Q3o cn o 3 33 oa —i ■ P 2 fia 3 CL CA so: Cl -j c 09 re (B X < re re SC 093 CP o re p X fia —i fia 2 09 3 Cl CA fia: CL -i CD ra 0 ST re" 00 33 ss: CA fia n O * 09 re W 0 p C3 3 aa cr 0 M9 KV 09 7 cn 3' Q re e-t* •CD p Hus och , Tomter. Jord. Bruk, Manufakturier, Qvarnar, Fabriker m. rn. Summa. St.
Vid förevarande förslag har Kongl. Maj:t velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, genom detsammas antagande, å ena sidan kan uppkomma minskning i statsutgifterna för beväringsmanskapets vapenöfningar och beklädnadsunderhåll, i följd af det ringare antal af årligen exercerande, som emotses af den för de bevärings-skyldige föreslagna rättighet att medelst en afgift befria sig från vapenöfningarna i fredstid, och hvilken rättighet, då legningsrälten i fredstid skulle upphöra, torde komma alt af icke så få bland dem begagnas; hvaremot å andra sidan kan uppstå tillökning i statsutgifterna, dels för bevärings-eliternas mötesBih. till R. St. Proposition M 67. underhåll, dels för deras beklädnad, under den för dem ifrågaställa utsträckta exercistid. Beloppen af dessa minskade eller ökade utgifter, som skulle tillgodokomma eller betunga statsanslagen till beväringsmanskapets vapenöfningar och beklädnad, kunna visserligen icke nu på förhand noggrannt bestämmas, helst de äro beroende af blifvande antal så väl af dem, hvilka årligen kunna anmäla sig till be frielse från vapenöfningarna, som ock af eliter ne; men om såsom sannolikt förutsattes, att ett vida större antal bevärings-skyldige komma att betjena sig af tillfället alt genom afgifts erläggande befria sig från vapenöfningarne, i jemförelse med dem, som äro att påräkna såsom eliter, samt dä för öfrigt eliternas mängd icke kan blifva större, än hvad bevärings-fondens tillgångar, hvilka åter bero af vapenöfningsfrihets-afgifterna, medgifva till bestridande af de utgifter, som, enligt hvad förut finnes omförmäldt, äro beräknade att från denna fond godtgöras, synes åtminstone någon tillökning i statsutgifterna icke vara att befara, utan tvärtom en icke obetydlig minskning deruti kunna till följd häraf emotses, enligt hvad bifogade approximativa beräkning utvisar.
Hans barndoms minnen återkommo: han tillät, att man kallade honom grefve, och han fick alltmera utseende af en gammal tysk röfvarbaron, med sin stora örnnäsa, sina barska ögonbryn, sitt helskägg, som var spetsigt under hakan och morskt uppvridet öfver läpparna. Han blef då kavaljer bland kavaljererna och var ej bättre än någon annan i den hopen, som folk trodde, att majorskan lagade i ordning åt den lede fienden. Hans hår grånade, och hans hjärna sof. Så gammal var han, att han ej mer kunde tro på sin ungdoms bragder. Han var ej mannen med underverkskrafterna. Det var ej han, som gjort den själfgående vagnen och flygmaskinen. Åh nej, sagor, sagor! Men då hände sig, att majorskan blef fördrifven från Ekeby, och kavaljererna blefvo herrar på den stora gården. Då börjades där ett lif, som aldrig varit värre. Det gick en storm öfver landet; all gammal dårskap bröt upp i ungdomsyra, allt ondt kom i rörelse, allt godt bäfvade – människorna kämpade på jorden och andarna i himmelen. Vargar kommo från Dovre med trollkäringar på ryggen, naturmakterna gåfvos fria, och skogsfrun kom till Ekeby. Kavaljererna kände henne ej. De trodde, att hon var en fattig och nödställd kvinna, som en grym svärmor jagat till förtviflan. Så gåfvo de henne skydd, vördade henne som en drottning, älskade henne som ett barn och kallade henne grefvinna. Kevenhüller ensam såg, hvem hon var. Till en början var nog han bländad som alla andra. Men en dag hade patron Julius och Örneclou, som ej blygdes att betjäna henne som skräddare, sömmat henne en klädning af grönt, skiftande siden, och när hon fick den på, kände Kevenhüller igen henne. Där satt hon, bäddad på siden, på den bästa soffan på Ekeby, och alla de gamle männen gjorde sig till narrar för att tjäna henne. Kock var en och kammartjänare en annan, en föreläsare, en hofmusikant, en skomakare: alla hade de tagit sin syssla.
Det visste äfven berätta att herr Erik Liljeholm var fängslad. Fru Metta blef utom sig. Hon ville gerad resa in till Åbo, för att läsa lagen för hertigen. Sigrid föreställde henne mildt och sagtligt, att det endast skulle förbittra honom. Hon försökte att lugna sin mor med hoppet, att herr Erik ju dock icke varit af de förnämste och mest kände motståndarne mot hertigens välde, och att de således hörde kunna hoppas, det fursten skulle förfara skonsamt; men just då hon sade detta, svek henne rösten, och hon brast i gråt. Fru Metta tog, som vanligt, raskt sitt beslut, och innan dagen var slut, var hon redan på väg till Åbo. På vägen möttes hon af en af delning af hertigens soldater, som utgått för att plundra hos konungens anhängare. Med knapp nöd undgick hon att af dem bli ihjälslagen, och måste vända om hem, dit hon återkom än mera uppretad och skrämd, än förut. Sigrid, som icke väntat sig något tillfredsställande resultat af fru Mettas färd, hade under modrens frånvaro ej haft styrka att i stillhet bära på sin sorg, och fru Metta fick nu, genom det lugn, hon sökte att intala sin dotter, sjelf erfara en känsla af förtröstan, och började småningom fatta hopp. Sigrid åter, förlorade allt mer sina förhoppningar, ehuru hon bjöd till att lugna sin mor, genom det hon visade sig sjelf lugn. Om dagarna syntes hon sig temmeligen lik, som förr, endast blekare och ännu stillare och tystare; men om nätterna, då hon ej behöfde kufva sig för att icke oroa sin mor, då grep henne oron så mycket djupare. Hon hade sett hertigens blick, hon hade hört hans röst, då han talat om hennes far, och hon kunde icke hysa något hopp. Lade hon sig ned för att hvila, så tyckte hon sig se sin fars blodiga hufvud bredvid sig på dynan. Slöt hon sina ögon till sömn, så förföljdes hon af drömmar, så blodiga och förfärliga, att hon vaknade af fasa och bjöd till att icke slumra mera. Få dagar efter olycksbudets ankomst, infann sig lilla mor Annika på Wiken. Fru Metta lät hemta henne in till sig och sade: "Nå, mor Annika, huru har ni hittat hit?
Landtförsvais-departementets Kansli-expedition den 21 Oktober 1847. M. G. von Schantz. Förteckning på de af Rikets Ständer vid 1844 och 1845 årens Riksdag till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse!1, hvilka röra Kongl. Sjöförsvars-deparlementet; upptagande jemväl de åtgärder, hvilka i anledning af dessa skrifvelse!1 vidtagits. 8©:o af den 11 Januari 1845, angående förbättring af Lotsstatens lön vilkor (65). 1845 den 24 Januari i underdånighet anmäld och remitterad till Förvaltningens af sjöärendena underdåniga utlåtande. 1846 den 29 December underdånigt utlåtande afgifvet, deruti föreslagits, att den af behof vet påkallade lönförhöjningen må åstadkommas medelst 25 procents förhöjning i Lotstaxorna. 1847 den 28 Februari i underdånighet föredragen. Kongl. Majit förklarade i nåder, att förhöjning i Lotstaxorna för närvarande icke borde bestämmas, utan ville Kongl. Majit i sammanhang med pröfningen af frågan angående Femte Hufvudtitelns statsbehof taga i öfvervägande, om och till hvad belopp särskildt anslag må hos Rikets näst sammanträdande Ständer begäras för åstadkommande af ifrågavarande, af så väl Konung som Ständer nödiga ansedda a flöni ngsför hÖ jn i ng. Slio af den 30 Januari 1845, angående Femte Hufvudtitelns reglering (85). 1845 den 10 Februari i underdånighet anmäld och delgifven vederbörande; varande i anledning deraf sedermera utfärdade stater, arbetsplaner och föreskrifter så väl för ordinarie statsanslagen, som för de medel, hvilka för tillfälliga behof blifvit anvisade. 16 Bil. till R. St.
Regerings-Formen, att, sedan allmänna grunderna för den blifvande Bevillningens fördelning blifvit uppgifne och summans belopp fastställdt, skall, med tillämpning af dessa grunder, förslag till Bevillningens utgörande af Bevillnings-Utskottet författas och Piikets Ständer underställas, kan icke stå tillsammans en så begränsad eller inskränkt Lagstiftningsrätt i berörde hänseende, som med anmärkningen velat åsyftas. — Grunderna., fördelningen och tillämpningen kunna icke uppfattas med blotta zilfror, under vissa bestämda titlar, utan måste, för att 4 Bevillnings-Ut skottets Utlåtande, N;o 37. gords gällande, åtföljas af reglernentariska föreskrifter, som verkställas af Rikets Ständers egna ombud, med biträde af Statens embetsoell tjenstemän, hvilka senare dertill äro förpligtade, äfven i följd af deras allmänna tjensteåligganden. — Rikets Ständers uteslutande Lagstiftningsrätt, i afseende på allmänna Beviliningen, ligger således icke blott förvarad uti Grundlagens luid, utan är jemväl en ovilkorlig följd af sjelfva sakens natur och beskaffenhet, enär beskattnings-grunderna ega omedelbart sammanhang med föreskrifterna för tillämpningen, och således alltid blifva i hufvudsaklig nion beroende af de senare. i. §. pag. i. Inom Högloft. Ridderskapet ock Adeln, Högvörd. Preste-Ståndet samt Välloft.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg den emot StatsUtsk:s meni. gjorde anmärkn. föranleda till detsammas återremitterande. Ropades ja och nej. H. Ex. framställde sedermera propos. å bifall lill detta mern. Ropades äfven ja och nej. HrHjärne, Harald: I anledn. af Frih. Tersmedens yttrande får jag äran nämna, att det förefaller mig nödvändigt, alt delta betänk, återremitteras till StatsUtsk., för att der ändras; ty om samma princip, som Frih. Tersmeden ansett böra ligga till grund för R. o. Ad:s beslut, äfven följdes i Presteoch BorgareSl:n, sä skulle betänk, genom 3 Stånds beslut blifva antaget, och således BondeSt:s återremiss icke föranleda någon Den 20 Augusti. 327 ändring af det inllutua skrilfelet. På grund häraf anhåller jag om återremiss af betänk. Frih. Tersmeden: Det är visserligen för resultatet likgiltigt om betänk, återremitteras eller icke, och jag har för min del afstyrkt återremissen egentligen på det skäl, att jag ansåg, att densamma onödigtvis skulle förorsaka mera omgång och skrifveri. I afseende deremot på Hr Hjärnes yttrande, att, om 3 Ständ bifölle Utsk:s betänk., skrilfelet icke kunde blifva rättadt, i enlighet med BoudeSl:s önskan; så är det klart, att bifall till detta betänk, icke kunde hindra StatsUtsk. alt inkomma med ett ytterligare betänk, och deruti föreslå, att BondeSt. erhölle fyra cancellister till; och således återremissen öfverflödig. Gr. Löwenhjelm, Carl Gustaf: Då tiden alltid är dyrbar och i form intet hinder synes mig kunna uppstå, så till styrker jag det beslut, som Frih. Tersmeden yrkat. En återremiss skulle föranleda mycket skrifveri; hvaremot en förändring af 8 till 12 vöre enkel och lätt verkställbar. Jag tillstyrker bifall till utlåt, och att skrilfelet må rättas på det sätt, som Utsk. linner lämpligt.
Sockenmagasin, om reglementen derför — 8 — 7 — a. 25 Jan. b. 29 Jan. a. 29 Jan. b. 25 Jan. CD 3. ?§ 03 cn • - 5 cn c? 3 ► SJ 1 1 B a TO 2 ” SS Riks-Ståndens Beslut. cn n ^ G. CD < O. pr SS 3 3 a. O. TO TO * SL cT° CD — • 03 C3 CD C/i C • Ridd. o. PresteBorgareStåndet. Bonde* N:o iX:o | Sid. Adeln. Slåndet. ståndet. N:o T Sockenstämma, om rösträtts beräkning derstädes — 7 o 59 b. 50 Aug. a. 29 Aug. b. 28 Aug. b. 29 Aug. 229 55 Sockenstämmor i Stockholms stad, ändring i förordningen derom af den 16 Maj 1647 . — 8 — 68 a. 9 April b. 9 April a. 9 April a. 9 April j> i riket, ändring och förklaring af förordningen derom af den 29 Äng. 1843 — 8 — 69 b. 9 April b. 9 April 9 April 9 April Svar pä återremiss — 8 — 100 a. a. 13 Juni a. a. 28 Maj a. a. 28 Maj 1. b. 28 Maj Socker, raffineradt och'Sockersirap, se Tullbevillningen. Soldat - beklädnaden, Rotehållares befrielse från bekostandet deraf — 4 0 29 b. 26 Juli b. 29 Juli b. 30 Juli 1. b. 30 Juli Soldater, förhöjning i pensioner för — 4 1 90 26 b. 26 April b. 50 April b. 5 Maj b. 3 Maj Soldal-Roteringen i Riket, den tillökade ordinarie 74 4 2 48 — 18 Aug. b. 18 Aug, b. 16 Aug. b. 18 Aug. 195 Solidarisk förbindelse, se Borgen.
Från början var liberalismen en literär makt, och i literaturen har den alltjämt sitt egentliga stamgods, hvilket den väl alltid skall behålla, äfven om den skulle blifva undanträngd från politikens odlingsfält. I detta stamgods kände sig Ahnfelt mest hemma, och på dess fält nedlade han sitt flitigaste arbete. Som literaturforskare, literär samlare och bearbetare har han utfört ett verk, åt hvilket äfven hans vedersakare ej kunna undgå att gifva ett erkännande. Och detta arbete gjordes ej blott med friskt mod, utan äfven med gladt mod. Sjelf egande en rik fond af humor, hade han öga för sitt ämnes » pikanta » sidor, ja uppsökte företrädesvis dem. I sitt literära skriftställeri kunde han sålunda förliknas vid kung Halfdan, som skämtade jämt och log, men lika fullt som en man han slog. I vexlande lifsglädjes ljus och ändå i strängt, allvarligt arbete har hans lefnad mestadels gått fram. Som hvarje dugande man hade han sina ovänner och motståndare; men han samlade också omkring sig en talrik vänkrets, som länge skall sakna honom. Af sin skånska hembygds lynne bar han igenkänliga drag; med en lindrig helsingborgsk uttalsbrytning förenade han skåningens trygga godmodighet och lugna uthållighet samt äfven det lifligare väsen, som plägar utmärka Helsingborgs befolkning. Ej långt från nämnda stad låg Farhults prestgård, där han framlefde sin barndom; liksom så många andra af vår literaturs notabiliteter var han prestson, och han tillhörde dessutom en prestslägt med literära anor. Hans fader var prosten P. G. Ahnfelt, känd som » Studentminnenas » utgifvare, och äfven farbrodern, Nils Otto A., egde ett aktadt literärt namn. Prosten P. G. Ahnfelt var väl en af » stiftets pelare », men gentemot det högkyrkliga presterskapet hörde han ändå till den liberala oppositionen.
I ena fallet skulle nödvändigt den årliga afgiften ökas , alldenstund slitningen är större under krigoch vidmagthållandet af munderingen, således dyrare, hvilken nu åliggande de rustande ensamme, då skulle blifva en ny börda får öjrigc shattfkyldige■ ä andra sidan bör allt göras iör att afhjelpa det arbitraira och tryckande i nuvarande beklädnadssätt för RusthållsRegementen, och skulle en lika afgift så väl under krig sorn fred serdeles dertill bidraga. Såsom Föredragande i kommandomål , tror jag mig ^kunna anmäla, att hvilkendera af dessa tankar Riksens Ständer behaga yttra , den troligen skall vinna Konungens sanction. Herr Rothlieb, Axel', Jag har blott begärt ordet, för att yrka det BeklädnadsDireclioner iör Cavallerie-Regementen måtte upprättas i likhet med hvad som skett vid JnfanterieRegementerne; jag är öfvertygad att det skulle hafva en välgörande följd iör de rustande. Jag förenar mig således i begäran örn åtcrremiss , och tror att meningarne då kunna blifva jemkade. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg OeconomieUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisas. Ropades Ja. Den 6 Juni i e, m, Företogs till pröfning RiddarhusUtskottets den 9 sistledne Maji aflåtne samt den 3 dennes på bordet lagde Memorial, angående åtskilliga föreslagne ändringar i Riddarhus-Ordningen. Grefve De La Gardie, Jacob: Då jag an ger den författning, som gäller för Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, vara ett ämne af största vigt, då jag icke finner nyttigt att vid hvarje Riksdag förändringar ske deruti och vid förra Riksdagen en ny stadfästa, des, 6amt då nu icke mångå af Ridderskapet och Adeln äro samlade, får jag till Herr Grefven och LandtMarskalken 6amt Höglofl. Ridderrkapet och Adeln hemställa om icke Riddarhus-Utskottets
Skulle nu de särskilda fartygs konti upptaga summor, som tillhöra andra tidsperioder eller andra anslag än de, för hvilka sjelfva hufvudboken redovisar, så komme i afseende å de ifrågasatta konti att följas en annan grund, än för uppställningen af öfriga hufvudboken tillhörande konti; — ett förhållande, som möjligen kunde åstadkomma oreda i räkenskapen. Hvad underhållet beträffar, har redan genom Kongl. Förvaltningens skrifvelse den 27 Mars 1863 föreskrift blifvit meddelad om insändande af uppgifter å årliga underhållseller reparationskostnaden för hvarje viss cert eller klass tillhörande fartyg, med inventarier m. m., hvilken föreskrift jemväl blifvit iakttagen. Vidkommande framställningen om tryckning af blanketter till hufvudbok och kassaräkning. sä synes den af en sådan åtgärd förmodade lättnad i göromålen blifva af ringa betydenhet, enär det mesta skrifniugsarbetet, synnerligast i kassaräkningen, består af sådant, som ej förut kan bestämmas, hvilket inhemtas vid en jemförelse emellan olika års kassaräkningar, hvaraf visar sig, att uti utgiftsförteckningarue, som erfordra det drygaste arbetet, föränderliga benämningar städse förekomma Lägges härtill att, åtminstone vid härvarande station, ofta förefalla oförutsedda utgifter, att framdeles af främmande verk eller inrättningar ersättas, hvilka utgifter erfordra särskilda titlar, sä skulle följden af den föreslagna tryckningen blifva, att i samina räkenskap förekomme en del rubriker tryckta och en annan del skrifna, hvilket icke skulle bidraga hvarken till prydlighet eller redighet.
Jag tror vågat säga det till någon inte ens till mig själf. förstår, hvad det är jag tänker. Och hon hon låter mig tro det! KATRINE. Jag vet det är förskräckligt af mig. Jag skäms det värsta. (Katrine reser sig upp.) Jag har inte heller Men Leonora förstod det. Jag kan märka, att hon Men hvad har du då för grund...? EMILIE. på sista tiden. Den hemlighetsfullhet, hon omger sig med, hennes besynnerliga utflykter på tider, då hon det är ibland, som om hon hade ondt samvete gent KATRINE (ångestfullt). Å, om du bara riktigt hade gifvit akt på Leonora annars brukar vara hemma. Hennes sätt mot Hans emot honom ... Jag har sett det länge och så i dag ... Nå 96 EMILIE. Max Bruun bor också i Sölvgade och där, två steg Jag skulle gå upp till Karin Vang du vet från hans hus, där möter jag Leonora som gick svart flor för ansiktet. Hon såg mig icke. inåt staden nästan oigenkännlig, med ett tjockt KATRINE. Inte annat för det du möter henne. EMILIE. Men du måste medge Leonora beslöjad på det Å, tror du inte, jag sagt detsamma till mig själf? viset valdagen och med främmande till middagen. Strax jag såg henne, så slog det mig som en KATRINE. blixt jag kom ihåg allt hvad jag har hört och läst. Du har läst för mycket. EMILIE. hemma Ni tror heller aldrig, att något kan passera här KATRINE. vudet på Hans också? Du har då väl aldrig gått och satt myror i hufEMILIE. det han tror. Det behöfdes inte, att jag gjorde. Hans tror KATRINE (efter en paus). Låt oss inte tala mer om detta det... 97 EMILIE (afbryter henne häftigt). insolenta sätt att öppet föredraga Max framför alla andra, när helst hon kan komma åt, sätter hennes rykte i fara... KATRINE. Ett måste du åtminstone ge mig rätt i... hennes i fred. Han tycks aldrig taga hänsyn till att hon är Det är hans skull han låter henne aldrig vara en gift hustru. Jag har ofta förargat mig öfver det, det är Max' skull!
Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. 1855 den 8 juli, vid allmän sockenstämma, upplästes, godkändes och underskrefvos kyrkooch fattig-cassornas räkenskaper för förflutna året. §2 Tilldeltes af fattig-cassan, till socknens utfattige, följande belopp nemligen Måns Qvick i Österåsen r.d:r 3 16 Brita Jonsd:r i Kougsta 2 samt 4 k:pr korn af Joh. Anderss. i Munkflohögen 163 Alexander Knis i Huse Gunnil Olsd:r i Långkälen Brita Nathanaelsd:r i Prestbordet Ingeborg Pärsd:r i Storgård Kjerstin Pärsd:r i Kougsta Summa In fidem Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. År 1855 den 12 augusti valdes i Häggenås sockenstuga, till följe af pastors embetets i Liths pålysning, nämndemannen Nils Svensson i Häggesta och fjerdingsmannen Jonas Jonsson i Österåsen, att, vid gällstämma i Liths sockenstuga den 19:de uti innevarande månad, tillika med öfrige tingslagets socknemän, rådgöra och besluta rörande Hårkbrons reparerande samt om Kyrkåsvägens reparerande och underhållande; hållande Häggenås socknemän för godt, vad desse dess deputerade dervid lagligen göra och låta. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet i Häggenås sockenstuga den 23 september 1855. Till följe af Konungens befallningshafvandes allmänna kungörelse, af den 5:te innevarande september, rörande markegångssättningen, valdes såsom ombud för Häggenås socken, nämndemannen Nils Svensson i Häggesta, att, på dag och ställe som herr kronofogden bestämmer och på dess kallelse med fögderiets öfrige deputerade, sammanträda för att uppgöra priscouranten för innevarande år, hållande socknemännen för godt, hvad ombudet dervid gör och låter. In fidem N. S. Edlund
Dessa kreditiv voro dock icke mer än 300,000 r:dr för hvarje Hypotheks-förening; denna kreditiv-rält begagnades, så vidt jag minnes, blott af en enda Hypotheks-förening, och likväl har denna paragraf i reglementet, ty jag kan icke kalla det annai, då den derigenom lemuade rättighet så litet begagnades, vållat en skuldsättning af många mill. I sanning en stor följd af en ringa orsak, men kanske ali så är. Jag vill icke ingå i undersökning om följderna af denna utrikes skuldsättning, det säkra är dock, alt del blir bekymmersamt att liqvidera densamma. En värd talare, som hade ordet näst före mig, yltrade att det icke vore så farligt, och åberopade såsom exempel Belgien, hvars jord skulle vara belastad med en gäld af 800 mill. Franc. Detta är visserligen en stor summa, men jag tror att, om vi kunde sätta vårt jordbruk och vart land i samma belägenhet som Belgien och dess jordbruk så skulle vi icke förlora på bytet, ty Belgien har icke sina 800 mill. placerade hos utlänniugen, utan det är skuldsättning inom landet, och räntan är visserligen icke 5 proc. ulan kanske 3 proc., eller derunder, och delta oaktadt Belgien har så stora fördelar vid bedrifvandet af sitt jordbruk, som vi icke hafva, med vår långa vinter, och deraf följande korta arbetstid, vår hårdbrukade jord och så vidare. Jag har emedlertid velat uplysa R. o. Ad. om anledn. till Utsk:s beslut för att ådagalägga skälen för min förmodan all en återremiss icke skulle tjena till något. Jag tror derföre att om R. o. Ad. icke ålnöjes med Ulskts förslag sådant som det är, så vore det bäst att afstå detsamma. Hr Lefrén: Jag ber om ursäkt att jag än en gång begär ordet. Det är för att uptaga några punkter af den talares yttrande, sora näst före den sista hade ordet, nemi. Frih. Raab. Han ingick i ett sörsvar af Hypotheks-föreningarna i allmänhet, och riktade åtskilligt deraf, som det ville synas, emot min framställning i början åtminstone.