Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S§0 en 1-stist öfwerwlgt uti dest pemstngestäls-ina med andrs^ La. der , får en sä jöraraiUlg <ck»ucs, ul Lp.aie myntet stavnar q ivar inom Riker. 4:1 Ar Rcksgälds-sedelstocken wrd iZor ärS skut f. stst alle» tik i;st nttlliviier Lecksdalcr, hwarostver dom sedan icke sar öc..s. ;n 2tlikaledes Rikets Nörelst. Lapikal bibehalles trud -m jämn höjd af 12 ä rz millioner Riksdaler uti peimingewärde. 6:0 At knf.ittnlnqnr af Werkstlfmer kil sonö förLan^uens Sedelstock jcke, medelst öonade 8udler jprionoreMor ; prveaaks ä'el!g ränta och ^ilfceis äkerfäende lil, Ii anea »värde om 10 ar. 7:0 Ar hwad som kan härutinnan snista, nptaqeg, dels igenom stående inrikes R-, af karcjuen och dels, igenom en allmän, i egenskap af Län upragen BewillIN a, ywarfvre Langusu erlägger s prnesms ränta och. atcljck.Mr L^ iraier om IQ ar. 8:a ?lr 8neois konst alltid bör utgöra mindst twärredjedelar eniok den Sedelstock, stom deruvxä utgstwes j >uen Diic mrsrugn sörlag, jämure lanerpä meta! lar och waror, såsom iLMporai.L och ägande motswarande ' kerhet, icke derunder begripas.
Bränna af ljusen! Jaha, genast. Phu, hvad i dörren till höger 1). (Kastar sig i en stol). Oj-oj-oj! (Det ringer). Tyst! Hvem kan det vara? Tänk, om det vore Olof! (Tittar försigtigt i fonddörren). Ja, det var han. Söta Olof lilla, kom in. OLOF (bärande en liten handnattsäck). Hvad vill moster? ljusen. Jo, att du ska' hjelpa mig att bränna af OLOF. LISEN. Ljusen? hufvudet är så tungt: (Sätter sig). OLOF. I lampetterna, vet jag. Jag når inte, och LISEN. Jaså, här ska' verkligen bli fest. Usch, ja. Så'na dumheter att ställa till fest, LISEN. när det är så varmt! Tycker du inte, att det är varmt? Hela huset är som på en gunga, och jag med. Oj-oj-oj, hvad jag är trött! Jag har spruneljest får jag bannor. git hela dagen. Men, söta Olof, bränn af ljusen, OLOF. sar mig just. (Tänder ljusen). Nå ja, hvarför inte. Vaktmästarsysslan pasLISEN. ten, gubevars. Men hon narras jemt. Nej, inte narras! Söta Olof, kom i håg att jag sagt, att sig ibland. Nu ska' det bli' öfver fyratio personer. OLOF. LISEN (listigt). hon aldrig narras, nej aldrig! Hon bara ändrar Först sa' Hilma, att det bara skulle bli släg Jaså. Olof, du! Hvad är det om? OLOF. Det står inte riktigt rätt till, här i huset. Hvad vill det säga? OLOF. LISEN (hviskar). dom tror. är tokig? Hysch! Moster Lisen är inte så dum, som Ja, Hilma sa' ju till och med nyss LISEN (tystar honom). att jag var... Söta Olof, du tror väl inte, att jag OLOF. mången. Nej, kära lilla moster; moster är klokare än LISEN (belåtet). annat, som är galet. Hvad då?
Pachtussow kunde ej framtränga i Kara-hafvet, men han öfvervintrade första gången vid södra Novaja Semlja på 70° 36′ n. br. och 50° 32′ o. l. från Greenwich i ett gammalt, der påträffadt hus, som enligt inskrift på ett vid detsamma befintligt kors var uppfördt år 1759. Det murkna huset iståndsattes med driftimmer, som fans i trakten i riklig mängd. En särskild badstuga bygdes och blef förbunden med boningshuset medelst en gång, uppförd af tomtunnor och täckt med segelduk. Elfva dagar åtgingo för att ställa det gamla huset så i ordning, att man kunde flytta in deruti. Det kunde sedermera hållas så varmt, att man kunde uppehålla sig der i skjortärmarna utan att frysa. Den insigtfulle och för sitt värf synnerligen lämplige befälhafvaren lät ej manskapet förfalla till sysslolöshet, osnygghet och lätja, utan höll dem till regelbundet arbete, badning och ömsning af linne två gånger i veckan. Hvarannan timme gjordes meteorologiska iakttagelser. Hela vintern förblef manskapet friskt, men på våren (i mars) utbröt, oaktadt de vidtagna försigtighetsmåtten, skörbjugg, af hvilken sjukdom två man dogo i maj. Många gånger under vintern bröt isen upp, och Kara-hafvet blef ett stycke från stranden isfritt så långt ögat kunde nå. En renhjord om 500 stycken sågs i slutet af september, en mängd räfvar fångades i fällor, och två isbjörnar dödades. Gäss visade sig första gången om våren den 27/15 maj. Nästföljande sommar rodde Pachtussow upp längs ostkusten till 71° 38′ n. br. Vid venstra stranden af en flod, som kallades Sawina, träffade han en mycket god hamn. Lemningarna af en der belägen stuga, vid hvilken ett kors fans upprest med inskrift »Sawwa Th–anow 9 juni 1742», ansåg han härröra från Sawwa Loschkins färd.
Det första är den lättnad för förmyndaren och de i följd deraf minskade kostnader för myndlingen, som uppkomma, derest förmyndaren eger lemna sin räkning till gode männen i den ort, der han sjelf bor, i stället att göra en resa eller anskaffa kommissionär i den måhända långt aflägsna, för förmyndaren obekanta ort, der myndlingens fader aflidit; — och att lätta förmyndarens besvär och minska kostnaderna för den omyndige, synas, i sanning, vara mål, så eftersträfvansvärda, att en teoretisk betänklighet af ringa eller ingen vigt derför måste vika. Det andra, kanske än vigligare, skälet är den närmare känne - 14 Lag-Utskottets Betänkande M 32. dom af förmyndarens vederhäftighet, som måste förutsättas hos gode männen i den ort, der förmyndaren bor. än hos granskningsmän, hvilka om förmyndaren måhända icke känna annat än namnet. Och det är dock på förmyndarens vederhäftighet, som skyddet för myndlingens rätt ytterst hvilar. Ar denna vederhäftighet gifven, betyda felen i förmyndareräkningen jemförelsevis föga; ty någon décharge för förmyndareförvaltningen vinnes ej genom gode männens godkännande af redogörelsen. Det är på dessa grunder, som Utskottets förslag bestämmer förmyndarens boningsort till kontrolleringsforum, och för tillämpningen af denna princip är i öfrigt af Utskottet föreslaget: att Rätten eller domaren skall låta uppgifterna på entledigade och förordnade förmyndare tillställas gode männen i den ort, der förmyndaren bor; att alla gode män väl skola insända sina förteckningar och göra sina anmälanden hos Rätten eller domaren i den ort, der gode männen sjelfva blifvit valda, men att, om anmärkning göres mot någon förmyndare, som har sitt hemvist utom den Rätts domvärjo, hvarunder förmynderskapet lyder, Rätten eller domaren skall låta samma anmälan delgifvas den Rätt, under hvars vårdnad förmynderskapet står, likasom, för den händelse att förmyndaren ombyter vistelseort, underrättelse derom i enahanda ordning meddelas den Rätt, som har inseende öfver förmynderskapet och hvilken
Har du kanske flere sagor att berätta? RICHARD. Torsten! Därför att jag vill tala med dig, och när Nej, Helena, jag vill tala med dig om HELENA (kort). Tala då hellre om sagor. 132 RICHARD. ning däri. Det du sade mig i går, det fanns en sanHELENA. Hur går det med sagorna? RICHARD. ännu icke förstod själf. Du såg klarare än jag, du förstod, hvad jag HELENA (håller händerna för Sagor! Sagor! RICHARD (ser förvånad på henne). Helena? HELENA. på predikningar i kväll, jag vill höra äfventyr, vilda, fria äfventyr! talade om frihet? Ja, det är jag! Jag är inte i lynne att höra Var det inte du, som öronen, stampar i marken). RICHARD. Jo, det var jag. HELENA. Men du talade kanske bara om det? RICHARD. om friheten, som om de ägde den, och alla Det är nästan komiskt, du, alla tala de 133 mena de något olika med den, blott inte det rätta. HELENA. Hvad är det rätta då? RICHARD. som man älskar. Den rätta friheten, det är att lefva för något, HELENA. Något? RICHARD. Ja, en uppgift, ett mål. HELENA (ser på honom). Är det då inte uppgift nog att älska? RICHARD. tysta en stund, så säger han plötsligt med ansträngning.) Men det var om Torsten vi skulle tala! HELENA. Hvad har det varit med Elisa i dag? RICHARD. har visst blifvit litet ond på mig. Åh, ingenting, bara barnsligheter! Hon HELENA. på mig. På dig? Det ser snarare ut, som det vore Hvad menar du? (Deras blickar mötas; de äro 134 RICHARD. Hvarför skulle hon vara ond på dig? HELENA. ond på dig? Hvad vet jag. Hvarför tror du, att hon är RICHARD (ser på henne, hon småler, tankspridt). Hvad jag nu skulle säga dig HELENA. Du skulle berätta äfventyr.
Det hade varit härligt att vandra vid hans sida öfver detta samma torg, då månen sköt upp bakom gaflarna och belyste Visby glans. Stolt hade hon varit öfver honom, stolt öfver sin fader, stolt öfver sin stad. Och nu ligger hon där, bruten af jämmer. Oskyldig och dock skyldig! Han, som sitter kall och grym på tronen och dragit all denna förhärjelse öfver staden, är han densamme, som hviskat ömma ord till henne? Var det till hans möte hon smög sig, då hon förra natten stal sin fars nycklar och öppnade stadsporten? Och då hon fann sin guldsmedsgesäll som en väpnad herre med en stålklädd här bakom sig, hvad tänkte hon? Blef hon ej vansinnig vid att se stålfloden vältra sig in genom den port, som hon öppnat? För sent att klaga, jungfru! Hvarför älskade du din stads fiende? Fallet är Visby, dess glans skall förgå. Hvarför kastade du dig ej midt i porten och lät järnhälarna trampa dig till döds? Ville du lefva för att se himlens blixtar drabba förbrytaren? O jungfru, vid hans sida står våldet och skyddar honom. På heligare saker än en lättrogen ungmö förgriper han sig. Ej ens Guds eget tempel skonar han. De lysande karbunklarna bryter han ut ur kyrkväggen för att fylla det sista bryggkaret. Alla taflans figurer ändra hållning. Blind fasa slår allt lefvande. Den vildaste krigsknekt bleknar, borgarena vända sina blickar mot himlen, alla vänta Guds straff, alla bäfva utom våldet vid tronens trappa och kungen, som är dess tjänare. Jag önskar, att konstnären hade fått lefva, så att han kunnat föra mig ned till Visby hamn och låtit mig se dessa samma borgare, då de med blickarna följde den bortseglande flottan. De ropa förbannelser ut öfver vågorna. »Förstör dem!» ropa de. »Förstör dem! O, haf, du vår vän, tag åter våra skatter! Öppna ditt kväfvande djup under de gudlöse, under de trolöse!» Och hafvet mullrar ett doft bifall, och våldet, som står på kungaskeppet, nickar gillande. »Detta är godt,» säger det. »Förfölja och förföljas, så är min lag.
Maj:ts nådiga förordnande, utan äfven anbefallt samtliga Kronofogdarne att skyndsamligen inkomma med uppgift på de dagar posterne af dem på brefbäringen expedierades, så att Konungens Befallningshafvande derefter måtte komma i tillfälle att ärendet vidare handlägga, men vid genomseende af alla de kungörelser, som jemlikt Kongl. Brefvet den 16 September 1830 från Konungens Befallningshafvande till Justitiä-Ombudsmans-Expeditionen inkommit, utom den förutnämnda, icke kunnat upptäckas någon rörande detta ärende, och Konungens Befallningshafvande i utlåtandet endast tillkännagifvit, att då, enligt de af Kronofogdarna afgifna rapporter, kronobrefbäring blifvit på lämpligt sätt ordnad, Konungens Befallningshafvande låtit vid den af Kronofogdarna bestämda ordning bero, Justitiä-Ombudsmannen funnit sig föranlåten att uti skrifvelse den 28 Februari 1845 begära ytterligare underrättelse, om och huruledes Konungens Befallningshafvande, på sätt i dess kungörelse vore antydt, vidare handlagt ärendet medelst vederbörandes hörande och utsättande derefter af de dagar, högst två gånger i veckan, då den vanliga kronobrefbäriligen måtte äga rum, och hvaraf äfven följde, att detta bestämmande, orri ock Konungens Befallningshafvande funnit skäligt att låta bero vid Kronofogdarnes uppgifter och förslag, hade bordt i behörig ordning blifva de brefbäringsskyldiga kungjordt; hvarefter Landshöfdingeembetet i skrifvelse den 12 Augusti 1845 meddelat det svar, att så vidt af derstädes befintliga handlingar kunde inhämtas, någon vidare handläggning af ärendet icke ägt rum, till följd af Kongl. Brefvet den 4 December 1830, än den som uppgifvits uti Konungens Befallningshafvandes utlåtande, men att Konungens Befallningshafvande då mera anbefallt
Jag har fördenskull endast föreslagit de mest maktpåliggande, dem, som, eldigt min uppfattning, icke rimligen och utan att gå tillbaka, kunna uppskjutas och hvilkas fördröjande otvifvelaktig! skulle förorsaka skada och förlust; men dessa har»jag ej eller tvekat att förorda, troende mig derigenom främja god hushållning, helst det är klart, att, om det nödvändiga förhålles, om personalen saknar tillfälle till öfning och derigenom blir oskicklig att väl sköta sin tjenst, eller genom för knappa lefnadsvilkor urståndsältes att fullt egna sig åt yrket, tvungen att äfven på annat håll söka bidraga till sitt uppehälle, eller måhända att renlaf utbyta krigstjensten emot lönande enskild sysselsättning; om materielen tillätes förfalla; om fartygen til! följd af bristande reparationer fä ruttna ned eller icke i tid ersättas af nya; om hus och byggnader icke vederbörligen underhållas, établissementerna i sin helhet försummas och icke någotnära få följa tidens fordringar, det måste förr eller sednare inträffa, att Eders Kongl. Maj:ts Flotta, efter ett fortgående aftynande, upphör att vara till. De stora summor, som redan äro nedlagda på denna vigtiga del af försvarsverket, vore då utgifne förgäfves; Sverige skulle utan svärdsslag hafva förlorat ett angeläget vapen, som i farans stund måste ersättas till hvad pris som helst, och när en dag nödvändighetens jernhand utkräfde en mångdubbel gärd och tvunge till 14 Ilil. M 3 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1. uppoffringar, som icke kunna beräknas, då finge man erfara, om än för sent, att alltför sträng sparsamhet ledt lill misshushållning och, lik all öfverdrift, förfelat målet.» »Om för Eders Kongl. Maj:ts Flotta, under den långa tidrymd Riket åtnjutit en välsignelserik fred, beviljats större anslag, än som varit fallet, skulle hon rela tivt hafva kostat mindre, än nu för henne utgifvits.
Skall kapitalet beskattas, så måste detta ske efter rättvisa grunder, der det användes, samt alltså den, som använder kapitalet, ega rättighet att, på sätt uti viss grad hittills egt rum, återfå den bevillning, han erlägger, utaf den, som försträcker honom penningarne. Den 12 Maj e. m. 107 På dessa skäl får jag anhålla^ om propos. på återremiss af denna fråga i den syftning, att den direkta beskattningen måtte förkastas; och hemställer jag, i sammanhang härmed, att möjligen äfven Bevilln:sTJtsk:t måtte inkomma med förslag till en indirekt beskattning, i ungefärlig likhet med hvad hittills härutinnan egt rum. Hr Palmcrantz: Jag har endast begärt ordet med an ledning af Gr. Lagerbjelkes argumentation, att här icke skulle vara fråga om annat, än att förkasta förslaget eller att antaga detsamma, samt att man icke borde fördjupa sig i några bestämmelser utöfver detta ämne. Med afseende härå ber jag dock att få fästa uppmärksamheten deruppå, att, uti sednare mom:na af den nu föredranga §:n finnas förklaringar gifna rör:de livad man med inkomst, dels af kapital, dels af arbete, bör förstå. Detta har gifvit anledning till att dessa frågor nu under K. o. Ad:ns öfverläggningar hafva afhandlats; och är orsaken, att det varit en omöjlighet att åtskilja dessa momenter ifrån hvarandra. Man har väl icke kunnat annat, än på en och samma gång ingå uti undersökning af dem. Hvad den första delen af mom:t beträffar, ber jag att få förena mig uti det af flera talare framställda yrkandet om återremiss; äfvensom att, hvad inkomsten af arbete beträffar, särskildt fa yttra mig vid efterföljande mom. Det synes mig dock ■— jag kan icke neka derför —• bra hårdt att man vill beskatta till och med undantagsförmåner.
Repslagare Sadelmakare Silfvergrufva Skifferbrott Skomakare Skorstensfejare Skräddare Slagtare Smeder Snickare Sockerbagare Spegelmakare Stampar Stångjernsbruk Svarfvare Sömmerskor Tapetfabrik Tegelbruk Teknisk fabrik Tobaksfabriken .. Tabb. Längd i mil Kostnader för > Ti EL Antal utgängne hästar p p i-*i i-b < 3 & af i med stati< sedd ° 5. 4 gCD »tiP O. Q ^ vägar förbättrade vägar CD S.aq O p: rE'- SOq to 2 po cd CD CD Cfq ndelade, skjutsmer före vägar p! b oq 3 cu P p cT pu ® CD omlagde betydligt jättrade rägar p Hts CO e-tP co g t* CD P l-j i-b CD CO o B 1 p i-h co co B B CD P •“j l-b e cd Pr1 CO O B | 3 cs. » SL 5. 5+ *■* po J-S O w? So för gäst veri-, 1 och res skjut vid periodens slut. under perioden. CD PL, CD CD p fr & CD. 1 CD PM CD Sm | CD | pi “ g Oq O co • 3 ***$. 1 VT» Allmänna landsvägar 11U1 116f 7 u K.: dr R:mt. S j ö f a r t. H a n d e 1. Fartyg och båtar begagnade Grosshandlare. Minuthandlare. H a n d 1 a n 1 e till inrikes sjöfart. till utrikes sjöfart. idka »ä'3S, CO CD 1 1 enligt § 3 mom. 1 af Handelsordningen. qvinnor enligt 4 § Handelsordningen. med inoch utländska varor. med landtmannavaror. med egna tillverkningar. Antal. | Lästetal. Besättning. Antal. Lästetal. Besättning. Antal. och ir han Skeppare. Sjöfolk. Skeppare. Sjöfolk. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening.
Om uti kesie anförde reflexioner naqott 'strljaktlghet stulle Uptäckas emellan H.rrar FullMagtiges och Revisorernes sätt att se och betrakta CoNtoitels wexel-upköp jämt grunderne hwarefter dek bör manie, ras; sä har vet ingalunda kunnat wara NkeVisorerNeS Mening, atr häiiZenom klandra Herrar Fnllnwgtiges ätgärd, i afseende pä det framsanna, sä Nivcket mindre, som stafwa sakeN ar af sadan beskaffenhet, »tt den af Utgällg^n nu mera med nägon säkerhet icke lätek Den i8 November. y?7 täter sig bedömas, utan hafwa Revisorerne welat bereda sig en anledning, att yttra den, ehuru till afwenlyrs öfwerflödiga önskan, dä Conloitet siyres af mriste och upmärksamme Förwaltare, att nemligen Herrar Fullmägtige i möjligaste matto wille söka, akt anmanda Contoirets Bancomynts Fonder till Utrikes gäldens'förminskning Rätteligen krattslimerad, betygar krociolius. Mrlst. Lit. L. Utdrag af Herrar Fullmägtiges till rogx ärs Revisorer aflatne Skrifwelse af d. 16 Nov. sackma är, angående Riksgalds-Contoirecs Wexel-upköp. Högwälborne em.
Uti särskilda motioner, hvilka blifvit väckta inom Ridderskapet och Adeln af Herr Reutersvärd, Palrik 0. (motion N:o 117) samt hos Borgare-Ståndet af Herr 0. Schenström (motion N:o 149) hafva framställningar blifvit gjorda derom att Rikets Ständer måtte bevilja Köping-Ultersbergs jernvägs-akliebolag, för tillvägabringande af en för lokomotiv afsedd jernväg, som, utgående från hamnen vid Köping, skulle sträcka sig lill Uttersberg med en grenbana till sjön Lillsvan, ett mot § af anläggningskostnaden svarande amorteringslån af 500,000 Riksdaler, emot så billig ränta, sorn Rikets Ständer finna för godt lemna, dervid Herr Reutersvärd tillkännagifvit alt, för den händelse lånevilkorcn för bolaget derigenom kunde blifva billigare, bolaget ville förbinda sig alt på omkring 20 år verkställa lånets amortering.
Utan att derför vilja bestrida, att boställenas afkastning på det hela kan lemna något öfverskott utöfver den summa, hvartill den blifvit uppskattad, äro Utskotten likväl fullt öfvertygade, att densamma ingalunda kan beräknas till det af motionären antagna belopp 190,147 itdr. Genom indeida arméens ställande på vakans har motionären beräknat en inkomst af 22,299 rothållsnummer ä 30 i:dr 668,970 samt af 7005 rusthållsnummer, å 133 r:dr 16 sk 934,000 och har såsom grund för denna beräkning blifvit anförd!, att, enligt från samtlige Konungens befallningshafvande meddelade upplysningar, medel-beloppet af de utgifter, som i och för roterings-skyldighelens fullgörande drabba rolehållarne, utgör 53 r:dr 29 sk. och medium af samma utgifter för ett rusthåll 157 r:dr 44 sk. Härvid är likväl att anmärka, att de ifrågavarande uppgifterne synas vara uppgjorda efter högst olika grunder, då roteringsbördan för ett län kan upptagas till 102 r:dr och för ett annat till 31 r:dr 2g sk. 7 rst per rote, samt rustningsskyldigheten på det ena stället till 237 r:dr och på det andra till 97 i:dr. Men om äfven dessa medel-belopp voro rikligt beräknade, torde det likväl ej kunna tagas för afgjordt, att alla roteoch rusthållare skulle vilja, äfven mot de af motionären] beräknade nedsatta belopp, med Stats»arnt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande, W:o 23. 11 Amiant afbörda sig den nuvarande natura-prsestationen. På ganska mångå slåilen är nemligen soldat-torpet beläget å utmarken, så aflägset från stammen, att någon synnerlig inkomst deraf ej blelve att påräkna, i händelse af nummei ns ställande på vakans.
Den innebär deremot i sig sjelf en nödvändighet, som ingen lagstiftning kan afböja, ty en lag, som påbjuder det omöjliga, upphäfver sig sjelf; men att denna nödvändighet skall vara förenad med den påföljd, att jordegaren anses förlustig sin väl förvärfvade besittning, detta vågar jag fortfarande anse för en orättvisa , som icke kan stå tillsammans med ett väl ordnadt samhällsskick, derföre jag nödgas reservera mig emot Utskottens Betänkande, under åberopande för öfrigt af min i ämnet väckte motion.’’ 14 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotteiis Utlåtande, W.-o i$8. Ånk. till Exp. Utsk, den 3i Mars 1841, kl. n f. ris. Utlåtande, i anledning af väckt motion om rättighet för vissa Häraders inom Skaraborgs Län invånare ätt till kneckte-stugors uppförande taga timmer å Kr ono-parker ne Råda åsar, Ledsjömo, m. fl. Uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till sammansatta Utskotten remitterad, motion, har Riksdagsfullmägtigen Johannes Andersson från Skaraborgs Län anmärkt, att, genom 17 §. uti det med rotehållarne inom Skaraborgs Län den 20 October 1684 upprättade och den 16 Mars i685 af Kongl. Maj:t fastställda Kneckte-Contract, Kongl.
Att, då regementena icke få behålla sina timmermän under fälttågen, sådane soldater komma att der»till företrädesvis utses, som regementena helst vilja skilja sig vid; och att följaktligen den sålunda uppsatta in»geniör-truppen, som borde ega aktning och anseende, för att vid arbetena kunna ställas såsom passande föresyn »och ledare för andra trupper, blir ett föremål för missaktning inom hela arméen, som deri endast ser samlingen »af de soldater den ratat och utgallrat.» »4. Att, om det äfven skulle lyckas förmå regementena att till timmermän utse fullkomligen dugligt folk, »hvilket emot deras eget intresse icke torde vara lätt, måste dock en, från alla landskap och regementen med »olika anda och vanor, under ett för och med dem obekant befäl, så sammankommen trupp, sorn derjemte är »medveten om sin mindre färdighet i det nya yrket, befinnas i rekryttillstånd och fordra en längre tid att erhålla »den sammanhållighet och fasthet, som den såväl hade behöft ega genast, både för att fullgöra den mångsidiga »tjenst, den åligger, och för att deri kunna nöjaktigt föregå och bilda den beväring, som ovillkorligen måste anslås »till antalets fyllande äfven i detta truppslag, isynnerhet när en större del af svenska hären sättes på krigsfot; »ty om ock hvarje infanteribataljon afgifver till och med 8 timmermän, så lemna 41 bataljoner (och flera få väl »ej beräknas, emedan Jemtlands. Norroch Westerbottens samt Wermlands fältjägare torde böra uteslutas, samt »de svaga Nerikes och Skånska regementena blott såsom enkla bataljoner upptagas) endast 328 man, hvilken styrka »icke är tillräcklig för krigsrörelserna i vidsträcktare och frånskiljda landskap, utan fordrar till handlangare, kuskar »och tross-soldater en tillökning af 50 — 100 procent. »5. Då, på grund af ofvan anförda skäl, svårligen kan bestridas, att regementenas timmermän, äfven om »de