Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han tror icke, att den är lyckligast som har det dyrbaraste möbeltyget, men derför är hans hem alldeles icke smaklöst; dagligstugan med de hvitstrukna, panelade väggarna utan taflor, det renskurade golfvet utan matta, det låga taket utan ljuskrona är genom sin enkelhet full af behag. Det praktfulla är, som vi alla veta, icke alltid det smakfulla – ehuru vi kunde lockas att tro det, då vi läsa någon pariserfarares beskrifning på de rum, hvilka framför alla andra borde tjusa genom verklig smak, nemligen framstående målares atelierer. Med en varuhandlares intresse talar skildraren om stoffens dyrbarhet, med en barbars glädje om rummets prakt. Enkelheten är mycket gammalmodig; men ännu mera gammalmodig är praktlystnaden, ty den är nedärfd från vilden. Många nya menniskor finna till och med en ändamålsenlig byggnad af glas och jern vacker och stämningsfull. Förtjenar Parthenon att kallas frusen musik, så förtjenar den spindelväflika hängbro som sväfvar öfver Niagara att kallas frusen tanke. Antikens klumpiga men utsirade char är smaklös och ful jemförd med den prydnadslösa men smäckra och smidiga bicykeln. Det ligger stundom en rent af raffinerad smak i det utstuderadt enkla och prydnadslösa och just denna smak är det som karaktäriserar dessa ordentliga, putsade, tarfliga och, om jag så får uttrycka mig, kyskt vackra schweizerhus och hem. Det som emellertid gör de tyska kantonernas hem1 så tilldragande är främst af allt den huslighet som möter oss derinne, och det som möjliggör denna huslighet är – kakelugnen och dubbelfönstret. En bostad der man icke kan göra sig oberoende af temperaturen utomhus förtjenar ej namn af hem. Hvem undrar på att fransmannen och italienaren ej känner trefnad i ett rum, der det drar från fönstret och der det blir källaraktigt kallt så snart veden brunnit ned i cheminéen! Att vara »chez soi» betyder för fransmannen på sin höjd att vara på ett ställe der man är obesvärad, der man kan kasta af sig rocken och lägga upp fötterna i soffan samt somna från den nyss tända cigarren.
de tider, då Idun ännu icke blifvit född r till världen och du själf endast var en lofvande husmodersmöjlighet med kriabläck på det framtida ringfingret och en liten lustig råttsvans till hårpiska utåt ryggen — i dessa idylliskt vanlottade tider, säger jag, bragtes det sedermera så ifrigt omskrifna M a n d e t först å bane. Mångenstädes hälsades det med hänförelse — och det torde väl också vara kvistigt nog att tänka sig någon så kallad reform af hvad slag det nu vara månde, hvilken vid sitt yrvakna framträdande i ljuset ett större eller mindre flertal icke skulle omfatta och kela med som med sin förstfödde, gallskrikande och intellektuelt märkvärdiga afkomling. De bägge bokstäfverna stirrade hypnotiserande mot oss från herrarnes halsduksnålar och damernas broscher, de användes med fördel att fylla de tråkiga luckorna i tidningar med » ledig annonsplats », Ni-klubbar stiftades och försågos med stadgar, lika grundligt genomtänkta som villkoren i Westfaliska freden, och man kände sig skaparestolt öfver att hafva lagt ett nytt ord till » vårt stackars fattiga språk » — • minst lika stolt som den herostratiskt ryktbare franske lexikograf, hvilken riktade Ciceros och Seneeas järnhårda tungomål med det mera naiva än strängt filologiskt riktiga adjektivet agreaoilis. På andra håll mottogs emellertid det nya tilltalsordet med en köld, som, trots allt, aldrig riktigt tinats upp af bevågenhetens sol, ty man tyckte att det låg nå- got närgånget, något framfusigt och vördnad svidrigt häri, och mången obetänksam extra ordinarie eller tankspridd guvernant, hvilka blifvit andligen yra i mössan vid det välkomstöl, hvarmed det invigdes, och som djärfts undfägna chefen eller frun i huset därmed, hafva ofta fått vidkännas obehaget att ej blifva uppmuntrade till att fortsätta i samma riktning.
B. 2o5. XLVIII. A. 33. 54o StatsUtskottets, det Förstärkta, Memorialer angående verkställd votering i åtskilliga frågor rörande StatsRegleringen. XLVIII. B. 120. A. 228. — angående anställd omröstning i någre till StatsRegleringen hörande frågor. XLIX. B. 52. A. 142. — angående anställd omröstning i 2:11c frågor hörande till StatsRegleringen. L. B. 282. Lill. A. 235. — i fråga om förlängning af ArrendeContractet på Starby Kungsgård för Majoren Vult von Steijern. LIV. B. i65. A. 213. — angående Bevillning af KronoLolsar. LIV. B. i65. A. 214. — angående grunderne för BränvinsBrännings-rättighetens beskattning. LIV. B. i65. A. 2>4- — angående Stora SjöTulls-Bevillningen. LVIII. B. 55. LX. A. 3o. 1— angående verkställd votering i vissa frågor hörande till Stora SjöTulls-Bevillningen. LXI. B. 115. LXII. A. 62. — angående Slädernes Salu-Accis. LXI. B. 115. LXII. A. 62. •— angående Bevillningsfrihet för Vaktare vid Flygsandsfälten i Halland. LXI. B. 115. LXII. A. 62. .— angående Porto-afgiften för Inrikes Brefvexlingen. LXI. B. 115. LXII. A. 62. — angående verkställd omröstning i frågan om Tull å Spannemål. LXI. B. 115. LXII. A. 62. 54t StatsUtskottets, det Förstärkta, Memorialer angående verkställd omröstning i frågan angående försäljningen af de 2:ne Kronan tillhörige Krigsskeppen Tapperheten och af Chapman. LXI. B. 358.
Man bar sagt, att liknöjdhet skulle möjligen finnas bos hufvudmäunen att välja; att de skulle halva svårt att förena sig om en och samma person; att man skulle hafva svårt att veta, till hvad afdelning man hörde m. m. På allt detta svarar jag blott, alt man icke får döma från hvad Riddarhuset nu är, då slumpen fyller detta rum, till hvad det kan blifva, då Nationens förtroende dilkallar kärnan af Fosterlandets Patrioter. Jag förnyar min anhållan, att om icke mitt förslag får ingå i contra-propositionen, hela RiddarhusOrdnings-förslaget må uppskjutas, intilldess min Motion blifvit af RiddarhusUtskottet behandlad. Grefve Frölich: Min mening har ej varit att ingå på Herr Bråkenhjelms förslag, ej eller att tillstyrka uppskjutandet med RiddarhusUtskottets nu under öfverläggning varande förslag; men jag ansåg nödvändigt alt Herr Grefven och LandtMarskalken framställde en sådan proposition, och jag hemtade dertill anledning af Herr Grefvens och LandlMarskalkens eget förklarande. Jag befarar visserligen ej, att Ståndet, genom det svar det på en sådan proposition afgaf, hvarken skulle blifva öfverrumpladt utaf förslaget, eller uppskjuta med den nu varande öfverläggningen. Tvertom tror jag, att Ridderskapet och Adeln skulle gifva till svar, att ett sådant uppskof ej yrkades, 54 Den 3 Augusti f. ra. men det är i sin ordning, att en sadan framställning göres, och jag är nu så mycket mera föranlåten att yrka en dylik proposition, som en annan Ledamot har påstått, alt saken hör till ConstitutionsUtskottet, hvaremot jag på det högsta protesterar. Herr Riben: Jag har redan uttalat min öfvertygelse, att Herr Bråkenhjelms förslag är olagligt i den form det framkommit; att ingå i någon granskning af detsamma anser jag derföre alldeles öfverflödigt; men här har nu blifvit yrkadt, att Utskottets hela förslag måtte hvila , intilldess denna fråga blifvit afgjord.
Sådant kan icke vara önskvärdt; hvaremot, genom antagande af komiterades och ötskts förslag, den fördel vinnes, att tjenstemannen vet hvad han för året har att påräkna i inkomster, och att de utgå på bestämda tider. Jag kan dessutom icke finna hvarföre, då pluraliteten af landets embetsman åtnjuta 14 Den 1 Augusti. kontanta löner, icke samma aflöningssått skulle med skäl kunna införas för hela tjensiemanakorpsen. Den kan naturligtvis icke ega några giltiga anspråk på bibehållande af ett löningssätt, sorn Ständerne icke längre finna förenligt med Statens fördelar och de skattdragandes rätt och bästa. Alt komiterade icke velat kränka någon enskilds rätt, torde bland annat bevisas af deras förfarande i afseende å indelta armeens anslag. Betänk, upplyser nemi. alt sedan år 1828 förslag blifvit framstäldt om ny lönereglering för indelta armeen, grundad på de indeldta räntornas indragning, hade fråga uppstått huruvida någon reglering af aromens löner skulle kunna ega rum förr än förslaget om de indelta räntornas indragning blifvit afgjord, i anledn. hvaraf K. M. uti nådigt bref af d. 2 Febr. 1833 förklarade något hinder icke möta af den omständigheten, ”att R. M. med K. St. kunde framdeles förordna om indragning lill Statsverket af de armeen anslagna indelta hemmansränlor med kronotionde afrads-spannmäl, samt anslåendet af kontanta löner i stället, enär å ena sidan ett sådant beslut icke kan fattas, utan att lönerne bestämmas till belopp, fullt motsvarande det hvartill räntorna af spannmål vid löneregleringen blifvit beräknade, och å andra sidan vederbör:de embetsoch tjenstemän vid ett sådant förhållande skola sakna allt skäl till klagan öfver en så beskaffad förändring.” Efter tillämpningen af detta K.
Att ullproductionen på allt sätt bör upphjelpas, derom är jag öfvertygad; och det är med verklig glädje, som hvarje redlig Svensk sett den framgång, ullproductionen rönt af de åtgärder, som derför i sednare tider vidtagits. Men då af Utsk:s utlåt, upplyses, att af de såsom fond för ulldiscont anslagna 200,000 r:dr endast blifvit lyftade, år i832, 10,000 r:dr och sisth år 3g,000 r:dr, eller mindre än ^ af creditivet, så skulle jag förmoda, att någon återremiss icke är behöflig, då Utsk. tillstyrkt, alt det vid sisth riksdag till ulldiscontfondens försträckning beviljade creditiv af 200,000 r:dr b:co må intill nästa riksdag ytterligare få begagnas. Jag tror icke, att denna näring endast bör uppkomma genom lån och försträckningar; tvärtom är det min öfvertygelse, att, om den skall bära sig och blifva nationel, den till det mesta bör hjelpa sig sjelf genom sina förlag, genom egen styrka och omsorg; men då den i allt fall har ett anslag, hvaraf endast £ hittills varit begagnad, anser jag någon tillökning deruti intill nästa riksdag vara alldeles obehöflig och tillstyrker således bifall å utlåt. Gr. von Fersen: För att besvara några yttranden af åtskilliga talare, hvilka bestridt den af mig yrkade återremissen, har jag nu begärt ordet. Till en del är jag förekommen af Gr. Horn, som besvarat åtskilliga Gr. Frölichs anmärkningar. Gr. Frölich utgår från den synpunkt, att ullproductionen icke är i behof af ett ökadt creditiv, och Hr Tham synes mig hafva instämt i samma åsigt, emedan Den i Augusti e. ni. 61 han ansett denna näring kunna hjelpa sig med det föreslagna creditivet, eftersom förlidet år derpå ieke lyftats mer än 39.000 r:dr, och året förut blott 10,000 r:dr. Mig synes likväl progressionen vara ganska stark, då creditivet det ena året blifvit anlitadt till inemot fyrdubbla beloppet mot föregående året.
Proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvext-år. 12. dito angående »ftergift, till förmån för Carlstads stads-försainling, af Kronans rätt till dana-arf efter J. E. Hollander. 13. dito angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter enkar» B. H. Sandelin. 14. dito angående eftergift till arrendatorn af Strömsholms Kungsladugård, E. Lundblad, af halfva spanmåls-arrende-beloppet för år 1852. 15. dito angående upplåtelse på viss tid åt enskild man af en intill Kongl. Operahuset gränsande tomt. 16. dito angående kansli-rådet J. D. Walerii enkas och barns befriande från. honom ådömdt ersättnings-ansvar, i målet rö- rande den efter aflidne uppbörds-tull-förvaltaren M. F. Finér yppade balans. 17. dito angående anslag af medel för nybyggande af ett landshöfdinge-residens i Christianstad. 18. dito angående nedsättning i det årliga ackords-amorterings-bidraget för landshöfdinge-tjensten i Kalmar län. 19. dito angående pension för krigs-rådet S. G. Ehrenstams enka. 20. dito angående understöd till hospitals-fonden. 21. dito angående den s. k. kurhus-afgiften. 22. Skrifvelse, angående folkskole-lärares pensionering. 23. Proposition, angående grunderna för rättigheten att tillverka bränvin samt beskattningen derför. 24. Skrifvelse, angående åtskilliga af Rikets Ständer vid sistförflutna Riksmöte föreslagna lag-förändringar. 3 N:o 25. Skrifvelse, med förslag till ändring af 7 och 17 §§ i 30 kapitlet Rättegångs-balken. 20.
Om så sker, blifver det omöjligt att tillfredsställa alla; hvadan jag, lika med Frih. Raab, skulle tro, det man hufvudsakligen bör tillse, att åtminstone ett landtbruksinstitut måtte finnas och väl underhållas. Kan man sträcka sig längre, så önskar jag, alt de tvänne institut, som blifvit ifrågastälIda och befinnas i granskapet af Rikets båda universiteter, måtte framför andra med anslag ihågkommas. Jag menar det, som Frih. von Kraemer förordat vid Ulltuna, och det som Hr R.osen omförmält vara anlagdt i granskapet af Lund. Degeberg befinner sig ungefärligen'uti midten af södra Sverige; men sorn det ligger på slättlandet, torde det jordbruk, sorn der bedrifves, icke kunna tjena till mönster för skogsbygden. För jordbruket i sådana oiv Den 29 Februari e. m. 43, ter finnes intet institut. Det vore derföre Önskligt, att R. St. ville bevilja anslag till ett sådant för de jordarter* sorn vanligen finnas i våra skogstrakter. Hr von Rosen, Georg: Med anledn. of hvad Hr von Hartmansdorff aiifö-t, får jag upplysningsvis nämna, alt Ornp egentligen ar beläget i skogstrakten med en jord, sorn svarar ungefärligen emot deri, sorn finnes j Skånes skogsbygder. Afstfindel från Lund ar mellan 6 och 7 fjerdingsväg eller omkring 2 mil. Gr. Frölich, Gustaf Erik: Det är endast i afseende pä några yttranden af Hr von Hartmansdorff, jag ber att få upptaga tiden med några tillägg lill min motion. Då det blir fraga orm hvilka instituter lämpligen böra. anläggas och njuta understöd, är detta en helt annan fråga. Jag har begärt anslag till Södermanlands institut nå det skäl, att det redan är beslutadt att ett praktiskt sföjdeoch jnrdbruksinstitut skall inrättas med medel, som äro tillkomna af enskild stiftelse, och hvilka icke böra anses obetydliga, enär de uppgå til! få,000 r:dr b:co. För ait fullkomna institutet och få det, till deri omfattning, sorn det bör erhålla, har jag önskat det allmänna anslaget.
Utskottet har derföre, för alla andra städer, än Stockholm, föreslagit förbud mot sådan klyfning, och i stället föreslagit det stadgande, att, der så behöfves, med stad, hvars valanspråk öfverstiger det, som motsvarar en Riksdagsman, likväl utan att jemnt motsvara ett helt tal af sådana, må för Riksdagsmannaval förenas en eller flera andra städer, eller större köpingar. 10 §. Utskottet har här i i, i och 3 mom. upptagit, dels de förut i io § befintliga föreskrifter, dels de förut i 28, 29 och 3i §§ spridda stadganden, så vida desse angå Riksdagsmannaval. De i de förra 28, 29 och 31 §§ innehållna stadganden om Valmannaval, hvilka nu mera endast ega tillämpning på landet, finnas på vederbörliga ställen upptagna. 11 §. n —18 §§ angå städers och större köpingars val. I följd af den föreslagna skilnaden mellan valsättet i städer och på landet, har Utskottet serskildt nödgats framställa regiorna för det enas och de andras val. 12 §. Ulskottet har valt benämningen Stads-Rätt af samma skäl, som foten dylik benämning i Tryekfrihets-Lagen är anfördt i Memorialet N:o 7-7. §■ Utskottet har ansett sig för Städerna, der, enligt Utskottets förslag, inga Valmannaval hållas, kunna och böra nedsätta den i förslaget i Memorialet N:o 38, 27 §, utsatta tid mellan kungörelsen t>m Riksdagsmannavalet och verkställigheten af samma val. i5 §• Utskottet har trott det böra tillåtas för den, som styrker laga förfall eller utom staden eller köpingen bor, att till direct Riksdagsmannaval insända förseglade röstsedlar. Bih. till Ii. St. Utskottet har ansett sig i detta afseende böra ställa direct Riksdagsmannaval i likhet med Valmannaval. ‘7 §•
Utskottet får alltså tillstyrka: att den aflöning, hvilken under nuvarande Riksdag tillkommer Riks-Slåndeos och Utskottens Sekreterare äfvensom den öfriga hos Stånden och Utskotten anställde Kansli-personalen samt Vaktbetjeningen mätte af Rikets Ständer bestämmas och fastställas att utgå med följande, för hvarje särskild tjensteman och vaktbetjent i R:dr R:mt utsatta, belopp samt få beräknas från här nedan uppgifna dagar, nemligen: hos Ridderskapct och Adeln för Riddarhus-Sekreteraren, i egenskap af detta Stånds Sekreterare, arfvode i månaden R:dr 550: — , Nio Notarier, hvardera, dagtraktamente , 8:25. Sex Kanslister d:o d:o , 5:50. Sex Vaktmästare d:o d:o , 2:50; varande vid denna, likasom vid sednast förlidne Riksdagar, ej mindre Riddarhus-Sekreteraren än 7 Notarier jemte Kanslisterne och Vaktmästarno, hvilka före Riksdagens början af Riddarhus-Direktionen anlogos och i tjenstgöring inträdde, berättigade att beräkna sin aflöning från och med fjerde dagen (öre den, lill hvilken Rikets Ständer sammankallats, eller från och med den 11:te Oktober nästlidet år. De 2:ne öfrige Notarierne blefvo försl antagne enligt Ridderskapels och Adelns beslut den 3 Januari detta år. hos Prestc-S lindet: för Sekreteraren, arfvode i månaden R:dr 550: — „ Fyra Notarier, hvardera, dagtraktamente , 8: 25.
Hvad angår anmärkningen att landstingen numera skola underhålla lasarettsvården, får jag upplysa den värde talaren, att detta sker på det sätt att öfverskoltet å kurhus-medlen anslås till lasaretten, och hvad som derefter brister för lasaretlsunderhållet skall af de skattdragande uttaxeras, eller ock indragas antalet sjukplalser i förhållande till de nämnde öfverskottsmedlens belopp. Den sednare utvägen tillgripes, tror jag, vanligast, emedan landstingen ej gerna besluta om påläggandet af nya skatter. Jag tror derföre att de ifrågav.de insamlingarne kunna i sin mån, i några län mer, i andra mindre, bidraga att minska länets utgifter för lasarettets underhåll. Då jag således icke kan finna, att något af de af Hr von Ehrenheim anförda motskäl är ölvertygande, anhåller jag fortfarande om propos. på afslag å Utskits hemställan. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag vill icke ingå i någon pröfning huruvida dessa insamlingar, såsom Hr Huss yttrat, innebära något så särdeles vackert, derföre att de försiggå vid tillfällen, då menniskan bör glädjas; jag skulle dock tro, att sådana barmhertighetsverk, som ske på befallning, icke ur moralisk synpunkt kunna hafva något stort värde. Jag lemnar detta att afgöras enligt hvars och ens egen uppfattning och läster mig blott vid det enligt min åsigt olämpliga i att bibehålla lagstadganden, som fallit i glömska och icke vidare iakttagas. 1 många delar af landet tillämpas aldrig föreskrifterna om penningeinsamlingar vid bröllop och barndop, ja liera af Bonde-St:ts ledamöter i Ekon.-Utsk:t upplyste vid frågans behandling derstädes, att de aldrig ens hört talas derom. När nämnde författning sålunda upphört att efterlefvas, torde den äfven böra upphäfvas, ty att åter upplifva den på de orter, der den fallit i glömska, skulle säkerligen, såsom Hr von Ehrenheim redan erinrat, uppväcka allt för stort missnöje.
Maj:ts Sundliets-kollegiutn, General-Direktören m. m. M. Huss fästat uppmärksamheten på det förhållande, att nämnda Kollegium, ehuru dess verksamhet, till följd af de i sednare tider stegrade fordringarne på allmänna helsö- och sjukvården, fått en allt större utsträckning och numera vore både till omfång och vigt fulit jemförlig med de öfriga förvaltande embetsverkens i riket, dock i afseende på ledamöternas och tjenstemännens aflöning icke är med dessa embetsverk likstäldt. Anledningen, hvarföre lönerna för Sundliets-kollegii ledamöter blifvit bestämda lägre äii för ledamöterna i andra Kollegier, vore att söka deri, att de förres embetsgöromål ansetts lemna dem tid öfrig för enskild utöfning af läkarens yrke, hvarigenom de skulle kunna utom tjensten förvärfva en inkomst, motsvarande skilnaden mellan de löneförmåner, som blifvit dom och deras bemälde vederlikar tilldelade. Men om tillförene, då Sundhets-kollegii verksamhet var mindre vidsträckt, tillfälle till sådant särskildt förvärf kunnat finnas, hade det deremot numera, sedan kretsen för denna verksamhet blifvit så betydligt utvidgad, helt och hållet upphört. Någon billig grund funnes således icke vidare att för medicinalråden bibehålla lönerna vid lägre belopp än för motsvarande ledamöter i andra Statens embetsverk, och en löneförhöjning vore oundgängligen nödig, om personer med erforderlig skicklighet skulle finnas hugade att, vid inträffade ledigheter, bland Sundhets-kollegii ledamöter inträda. Beträffande
Nu händer ofta, att lastade fartyg derstädes, då nordliga, nordostliga eller ostliga vindar uppdrifva Östersjön, i sjelfva hamnen förolyckas, till allmän och enskild skada och stora förluster, då de deremot, om en förbättrad hamn der atilades, skulle ligga säkra, till allmän och enskild båtnad och nytta. Jag tror att SlatsUlsk. dervid äfven bör fästa afseende på att ortens innevånare sjelfve vilja bidraga till det begärda anslaget med 7,700 r:dr, och vill då hoppas, att, när Utsk. ytterligare kan komma att disponera ett större belopp af medel, än förut varit beräknade, i följd af det nu tillåtna användandet af bancovinsten till större eller mindre belopp, Utsk. kan finna skäligt att tillstyrka anslag för så väl Cimbritshamn som Christianstad. I afseende på nödvändigheten och angelägenheten af en förbättrad hamn vid Höganäs, får jag till alla delar förena mig i Hr af Uhrs framställning. Skulle åter StatsUtsk. upptaga en sådan classification af anslagen, som Hr Nordenanckar riu här har föreslagit, nemi. att i första rummet må beviljas anslag till sådana företag, vid hvilka enskildta acliebolag lemna bidrag, så anser jag hamnanläggningen vid Cimbritshamn, hvilken dervid icke af Hr Nordenanckar upptogs, jemväl böra hänföras till i:sta classen, emedan äfven der ett bidrag af 7,700 r:dr blifvit erbjudet. Jag får anhålla, att dessa anmärkntr måtte vid återremissen få åtfölja betänkandet. Den 25 November e. m. 383 Hr af Uhr: Jag hade anmält mig, medan discussionen om Strömsholms canal fortgick, och får i sammanhang dermed yttra, att jag med fullkomlig kännedom både om denna canals bristfälliga tillstånd och dess oumbärlighet för rörelsen i de bergslager, som å densamma afsända och uppheinta olla sina producter, hvilken förutan detta transportmedel omöjligen skulle kunna åstadkommas, förenar mig uti den af Frih.
Afgift af Handel, Fabriks öch annan rörelse. 'B fu Oj ^ sr -*> 3 « Q** CD co O: W ^ cd to 2 n 2. 2 5* era Afeift af W rt> CD •3 3 OQ ffi P 3 5* < CD O a ET p W 3 w 2 e3. CD 3 cx CD fl3 CD •n to O 3 CD fl CD -•»Ö 3 CD (D *-! cn * 2 Cfc: 3 3 2 .CD -« eo O 3 . P: *-» O Q p co to CD 3 Cfc C S 3 :w Taxerings Committéens Anteckningar. 3 99 lB: A n m a r k n i n I ofris, >w Fornmlairen för Land», u,i de delar, mmför SM är. läapelige, ijena lill ef,emilei,e och läkt,gande. tilt,' t Hörer till Bey. Utjk. ietänk. K:d 4$. r<.;Vd'i SAMMANDRAG 'öfver '• - v • » 18 ÅRS BEVILLNING ’ I I ' t Tariff öfver värdet å Hemman sorn innehafves unde* Egande-rätt, samt de i 2 Art* 3 §* 2 Mom* af BevillningsFörordningen omförmäldte Hemman, hvilket värde hvarje år intill nästa Riksdag, icke får för något Län uppskattas lägre än .här utsättes. Upsala Län , i 'Stockholms dito Södermanlands dito . Östergöthlands dito . Gottlands dito . Calmar dito * * Öland dito . : Blekinge dito . , .. ; Jonköpings dito i Kronobergs dito Christianstads dito | Malmöhus dito j Hallands dito . * Götheborgs dito E lsborgs dito : Skaraborgs dito i Nerikes dito Wermelands Westmanlands dito . Kopparberg» dito Gefleborgs dito WesterNorrlands dito Westerbottens dito > Jemtlands dito „ Norrbottens 4iu>> Summa Minsta värdet efter 1818 års Tariff. Summarisk Uträkning öfver personlig afgift efter lista Art. af 18 25 års