Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill derföre ej säga, att de öfriges grundskatt skulle komma i jemförelse med de eröfrade Provinsernes, Men hvad jag med visshet kan säga är, att om man vill komma till det resultat, att ålägga alla dessa hemman grundskattens erläggande i silfver, så skulle Rikets Ständer ej mera beliöfvas för alt åtaga sig någon Bevillning; och jag lemnar till en hvar, att bedömma följderna deraf. Den r April e. m. Herr Ribbing: Jag får gifva tillkänna, att jag ej talat, för att få räntorne förvandlade till silfver, utan för att få saken utedd, och för att få veta, hvad sanning och rätt är? Herr Hjerta: Jag vill visserligen ej vålla votering, om flere skulle önska återremiss, emedan mig nu lemnats enskild underrättelse om hvad jag ej kunde förmoda nemligen, att PresteStåndet äfven afslagit Utlåtandet. Då finnes redan tre Stånds heslut, och då är mitt ändamål vunnit, att dessa orter icke skola utsättas för en olaglig och förstörande beskattning. Hans E.TCellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition till bifall af StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att afslå StatsUtskottets berörde Utlåtande. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Ribbing begärde votering. Grefve von Schwerin; Kanske Herr Ribbing afstår från votering, om återremiss beviljas. t Den t April e. ra. 109 Herr Ribbing förklarade sig villig att afstå från den begärdta voteringen, i händelse återremiss beviljades, samt anhöll om proposition derå.
Beträffande sambandet mellan de särskilda afdelningarne, då hvardera af de tre, afdelningarne, inom hvilka Cheferne hafva beslutande rätt, endast har till uppdrag att använda de medel och anslag, sorn för afdelningens särskilda ändamål blifvit anvisade, kan, med anledning af dessa förvaltningsbestyr, någon gemensamhet mellan sagda afdelningar icke i allmänhet vara nödvändig. De ärenden, som skulle anvisas åt dessa afdelningar, behandlas icke heller nu inom Krigs-kollegium vid plenisammanträden, utan besörjas helt och hållet, inom afdelningarne, ehuru dessa i vissa fall med hvarandra samråda. Såsom undantag, och såsom en för alla afdelningarne gemensam angelägenhet, har blifvit framställd frågan om uppgörandet af statsförslaget rörande 4:de Hufvudtiteln, men utom det att en hvar af afdelningarne äfven nu anser det för sin pligt att uppgifva alla behof, spm enligt afdelningens åsigt förefinnes, och att således, någon jemkning i anspråk icke heller för det närvarande på förhand mellan afdelningarne eger rum, synes det icke ens böra tillkomma afdelningarne eller Arméförvaltningen gemensamt att annorlunda förfara, eller att jemka fordringarne efter för handen varande tillgångar. Sådant tillhör deremot Chefen för Landtförsvars-departementet och han bör dervid icke vara bunden af några gifter. från Armé-förvaltningen, utan tvärtom känna alla behof både mera och mindre angelägna, samt derefter bedöma hvad sorn mäste göras och hvad sorn kan sättas tillbaka. Några gemensamma öfverläggningar för förenämnde ändamål synas sålunda icke vara erforderliga; deremot torde, i öfverensstämmelse med Krigskollegii åsigt, alla frågor om tjenste-,tillsättningar, transporter och afsked, samt åtal rörande fel eller försummelser i tjensten, för så vidt Krigs-förvaltningens egna tjenstemän angår, böra af embeten» vid gemensamma sammanträden afgöras.
Fullmägtige njuta, i och för deras befattning med Riksgälds-Verket, enahanda skydd och säkerhet, som uti Rikets Grundlagar är Riksdagsmän tillerkänd; och äro Fullmägtige denna deras befattning Rikets Ständer och deras emellan Riksdagarne tillförordnade Revisorer allena redo skyldige, §• 74- Rikets Ständer och deras Revisorer skall del ock allena tillkomma, att låta i laghg ordning ställa Fullmägtige till ansvar, i händelse af oriktigt förhållande i deras förvaltning af Riksgälds-Verket; men skulle, emot hvad förmodas bör, Fullmägtig beträdas med annan förbrytelse, eller hvad i allmänhet med lagbrott förstås, vare han i sådant fall underkastad tilltal och ansvar, enligt Lag och Författningar. §. 75. Befallningar, angående dispositionen af Riksgälds-Gontorets medel eller hushållningen med Verket, gifne af någon annan, än Rikets Ständer, få icke af Fullmägtige åtlydas och efterkommas. Och, i afseende på de föreskrifter Rikets Ständers Revisorer kunna meddela, kommer härmed att förhållas, enligt den för Revisorerne gällande Instruction. Egande Fullmägtige rättighet att, vid de emellan Riksdagarne infallande Revisioner, begära råd af Revisorerne uti sådane mål, för hvilka ovilkorliga och bestämda föreskrifter saknas. Fullmägtige böra till verkställighet befordra hvad Revisorerne ega att, enligt deras erhållna Instruction, uti en eller annan måtto föreskrifva. Bil. till Stals-Uiskottets Memorial N.o 4l°* 31 §• 76- Fullmägtige vare det förbjudet, att, genom underdåniga tillstyrkanden, bereda bifall till sådant, som strider emot de uti detta Reglemente stadgade allmänna grunder för Riksgälds-Contorets inrättning, eller ock på något sätt skulle leda till inskränkning af Rikets Ständers rättighet, att sjelfve om Verket förordna. §• 77• Accord om Riksgälds-Contorets Fordringar få icke af Fullmägtige be* viljss utan Rikets Ständers serskilda föreskrift. §. 78.
En hvar, som, efter hvad ofvan är sagdt, eger eller innehar jordegendom, hvars värde, beräknadt efter bevillnings-taxering, uppgår till minst sex hundra R:dr, eller, efter särskild värdering, till minst ett tusen R:dr R:ml, vare till inträde i Hypotheks-förening berättigad, der ej andra omständigheter det inträde skulle hindra. § 6. Delegare i vederbörligen stadfästad Hypotheks-förening vare berättigad att, i den mån tillgångar dertill kunna beredas eller förefinnas, från föreningen erhålla lån till högst det belopp, för hvilket han till delaktighet i föreningen, enligt ofvan bestämda grunder, blifvit antagen, såvida han uti den såsom grund för delaktigheten godkända egendom vederbörlig inteckning af det sökta lånet, och andra erforderliga bevis, efter hvad derom i § 10 sägs, företer. § 7- Det delak t ighets-belopp, för hvilket delegare i Hypotheksförening vid sitt inträde deruti antagen blifvit, må sedermera kunna, efter Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande M 24. 23 efter behörig jtterligare utredning angående egendomsvärdet, i mån deraf antingen höjas eller minskas, och belånings-rätten derefter lämpas; egande Hypotheks-förening de närmare grunderna härför uti sitt reglemente bestämma. § 8. På (lera under särskildt bruk varande, för delaktighet i Hvpotheks-förening godkända, samma lånsökande tillhörande jordegendomar, må antingen ett samfäldt eller särskilda lån kunna beviljas. Sökes samfäldt lån, varde likväl i skuldebrefvet och teckningshandlingen utsatt det belopp, för hvilket hvarje sådan egendom eller lägenhet särskildt skall häfta. § 9. Lån till delegare i Hypotheks-förening må ej till det i § 6 bestämda belopp, utan mot första inteckning i uppgifven egendom, kunna beviljas. Derest egendomen förut är med laga inteckning lill säkerhet för annans fordran behäftad, och sådan inteckning ej på föreningen i vederbörlig ordning öfverllyltas, eller till förmånsrätt efter det hos föreningen sökta lånet tillbakasättes; varde det lånebelopp, som eljest hade kunnat på samma egendom beviljas, med så stor del minskadt, som motsvarar hufvudstol med derå beräknad tre års ränta af den äldre intecknade gälden. § io.
Sä finner jag för min del, ofwan anförda betänklighet, sä mycket mindre urgörande nägot gällande skäl, till förändring uti sörberörde min yttrade tanka, om hus, behofsbräningenS oinskränkta tillätelse under de i fräga warande älta manader, nämligen: Januarii, Februarii, Mars, April och Maj, samt Oktober, Nowember och December, sorn dä lönnbränning enligt hwad ännu mäste wara i minnet, icke kunde förekommaö de tider, dä Nlkets alla inbyggares pannor wörö dels uti publique förwaringsrum oflämnade, dels under förseg» ling stalde, en flik öfwcrrrädelfe desto omöjligare nu kan hämmas, dä kanske nära wid 100,200 Vrän» winspannor finnas i Landet, samt dertill med winsten hade för lömibrämiareli, och drn genom fingren seende ' -Ve - LZ8 Dm 4 December. Vesiagaren, nu mera är större, än den samma uägon lid tillförene warit; warandeS för öfrigt otwifwelagtigt, atk i samma mohn, söm bia!'.wms,ri?!werk!ungen, under ofwannäwnde akka killakne mänadcr, bliswer öfwerstigande werkeliga cousitmrmn deraf, den kill befarande öswersiödiga bränningen mäste af sig sislf Uphöra; ty det bliswer, sä om vfwannämntk är, säkert, alt bränwinsbränninaen rättar sig efter bchofwet deraf, antingen den werkställes pä tilläieligt elier oriliäteligk sätt.
Det visar sig förutom i de otaliga offren till denna hans sångmö, hvars namn var honom för heligt att icke iklädas pseudonymens slöja (Hilma) utan ock deri att i hans plånbok, vid hans egen död, fanns, utom respenningar till Stockholm, dit han ärnat sig, en gulnad papperslapp, mycket nött genom de otaliga gånger den varit öppnad och hoplagd. Denna papperslapp var en dyrbar relik – den innehöll fyra rader, en poetisk strof skrifven af hennes hand. Arme Braun! Hans hjerta var så vekt, så rikt. Lifvet klädde sig aldrig mer i rödt för honom. Men han påklädde det sjelf en röd mask, och gjorde sig lustig öfver allt som han då kunde nå, men sedan tog han åter på den svarta masken, derom vittnar hans »konterfej», som han sjelf ibland åberopade. Sedan sorgposten träffat honom – han hade nyss förut träffats af en annan sorgpost, han hade förlorat sin dyrbaraste ungdomsvän – skref han till en förtrogen: »Du, som vet att mitt hjerta af naturen är varmt och trofast, kan tänka dig djupet af min rättvisa sorg. Gud i himlen – ett sådant slut tog då min ungdomskärlek, den renaste och ädlaste känsla jag någonsin hyst! Full af ungdom, helsa, skönhet och kraft, bortrycktes hon inom fyra dagar. Grymma äro ödets slag. Du kan icke föreställa dig hvad dessa fjorton dagar, som passerat sedan jag fick denna olyckstidning, hafva varit rysliga för mig! Mitt hjerta är tomt som en graf. Med alla mina i ögonen fallande fel älskade hon mig varmt och innerligt, ehuru hon, liksom jag, insåg att en hård nödvändighet hindrade vår förening. Ack, tanken just på denna omöjlighet, att få ega föremålet för min första och enda kärlek, gjorde att jag kastade mig in i nöjenas hvirfvel för att kunna glömma. Men fåfängt: i djupet af min själ bodde alltid hennes bild, och straffet för mitt ovärdiga försök att förgäta den oförgätliga blef en ruinerad helsa. Jag lefver dock, då hon, den rena, oskyldiga och englagoda, ligger i den kalla jorden ... Första maj såg jag henne sista gången. Hon grät då vi togo afsked, grät öfver mig.
Vid öfvervägande af de grunder, hvarpå en omarbetad lagstiftning i detta ämne kunde anses böra byggas, och hvarvid det af LagBeredningen utarbetade förslag till Utsöknings-Balk kommit i betraktande, hafva Rikets Ständer funnit det med skäl kunna ifrågasättas, huruvida nämnde förslag till utsök - 124 Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 194. ningslag på ett fullt tillfredsställande sätt uppfyller affärslifvets behof af enkelhet i former och skyndsamhet i lagtillämpning. Om det än icke kan försvaras, att, på sätt i nu gällande Utsökningslagar är stadgadt, sjelfva den yttre formen eller beviset för en fordran gifver densamma en mer eller mindre sträng exsekutiv kraft, då fordringen eljesf är lagligen styrkt, torde dock sjelfva aftalet eiler fordringens verkliga beskaffenhet och de omständigheter, under hvilka den tillkommit, icke få af lagstiftaren lemnäs ur sigte. Och att handelsfordringar, framför andra, kräfva en snabb exsekution, torde vara obestridligt. Punktlighet i uppfyllande af ingångna aftal är det första vilkoret för affärsrörelsens lif, och för den är exsekutionen af lika mycken vigt i afseende å tiden, då den sker, som i afseende å sjelfva beloppet, som ulsökes. Köpmannens vanvård af krediten är ofta för hela samhällslifvet lika vådlig, som icke-köpmannens ofta nog är för det hela utan betydelse. Deraf följer behofvet af enklare former för afgörande af handelstvister och en snabbare lagtillämpning i dessa fall. Handelsdomstolar hafva ock för ofvanantydda ändamål alltmer börjat införas i de Europeiska länderna.
Vill någon under den lid, då han till bränvins tillverkning i större bränneri är berättigad, destillera bränvin med den redskap, han för bränvins-tillverkningen uppgifvit, må det, utan särskild afgift, ske, dock under tillsyn af kontrollör och endast under de 4 sista dygnen af den lid, under hvi ken han, på grund af skedd anmä - Prot.-Utdrag den 15 Juli 1854. Ian, är berättigad att tillverka bränvin. Begagnandet af denna destillerings-rätt berättigar icke till återfående af eller nedsättning i den för bränvins-tillverkningen förskottsvis erlagda eller bestämda afgift; samt ansågs 8 20 böra erhålla följande lydelse: Bränvins destillering må äfven under den tid, då bränvins tillverkning icke är tillåten, kunna i stad, såsom särskild näring, utöfvas med enkel redskap, sådan den i 6 § (?) beskrifven är, af minst 21 kannors rymd och mot afgifts erläggande efter samma grund, hvarefter afgiften för enkel redskaps begagnande vid bränvins tillverkning i 44 § (40) bestämd är. Ansökan om sådan destillerings-rätt göres hos Magistraten, som, då tillstånd dertill meddelas, skall hos Konungens Befallningshafvande derom genast göra anmälan.
St:r med samma förmån. Thulstrup, en utmärkt skollärare, fick äfven pension med enahanda vilkor; likasom vid förra Riksdagen en Notarie Förberg. Jag är icke så bevandrad i vår lagfarenhet, att jag kan bedöma, huruvida ett sådant vilkor, utgörande ett uttryck af R. Stms personliga erkänsla för dem, som tillerkännas pension af R. St:r, eger bestånd inför domstol, ifall fordiingsegare väcka anspråk på sådana pensioner; men det förefaller mig, att då R. St:r förut utan anmärkn. så förfarit, samma förfaringssätt jemväl nu vore lämpligt. Jag anhåller således vördsamt om bifall till Betänk. Hr von Hartmansdorff, Hr Bildt tyckes antaga, att det år Gr. von Rosen, som uplyst oss derom, att vårt land är ett slättland och icke eger så stora höjder, som finnas i andra länder, der jernvägar äro anlagda. Jag dermot tror, att en hvar, som satt foten pä främmande mark, funnit den skillnaden emellan andra länder och vårt land, alt här äro mindre svårigheter att öfvervinna än på andra ställen, hvarest markens vågor, om jag så må säga, äro betydligare än bär. Beträffande den undervisning i jernvägs-anläggningar, hvilken Gr. von Rosen skall hafva lemnat oss, vet jag icke att den består i något annat än Köping-Hults-banan. Hurudan denna är, 'liar Hr Bildt en gång förut bär omtalat, ehuru han nu tyckes hafva glömt det. Hr Bildt påstår, att Hr Owen fått pension med samma vilkor, som nu är föreslaget åt Gr. von Rosen. Jag har i dag genomläst det StatsUtsk.-s Betänk., hvari pension åt Hr Owen tillstyrktes, men icke funnit något ord, som häntyder på ett sådant vilkor. För mig är det alldeles likgiltigt, om vilkoret finnes eller icke, ty det har ej någon laglig verkan, ålen jag anser det vara mindre passande för R. Sl:r att stadga ett vilkor, som är ogiltigt.
FRÅN EPIDEMISJUKHUSET: HOFBOKTRYCKERI. m. undergå analys. HELLSTRÖM. A. Edlund föto. ' EPIDEMISJUKHUS. STOCKHOLM, LÖSNUMMERPRIS: HEM. TECKNING FRÅN FRITHIOF HVARJE IDUNS M O D E T I D N. MED PLANSCHER O C H HANDARB. OCH 24 MAJ ANTAGAS K R. 5: — IDUNS REDAKTÖR UTGIFNINGSDAGAR: ÅR: DEN FÖRVALTNINGSRYGGNADEN. s. v. Kaijser. E. A l l a hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. — FÖRÄLDRAFÅFÄNGA. BARBRO. ATT FRÅGA OCH ATT SVARA. N I S K A L L EJ förfasas öfver, att det finnes oerfarna, anspråkslösa, rådbehöfvande, enfaldiga, värnlösa små kvinnor, s o m känna sig i behof af en m o d e r s eller systers råd. D e lefva i saknad af bådadera, eller äro de för långt borta, eller fattas där intresse eller sympati, eller kan man förut gissa sig till svaret, s o m kanske ej brakar utfalla vare sig så klyftigt eller så vänligt, att det inger förtroende. T y den, s o m väntar råd af en egoist, en likgiltig eller en oerfaren, den lurar sig grundligt. Pris vare därför vår ovärderliga, vänliga kloka Idun, s o m förstår tidens kraf o c h vinkar fram äfven de små, okunniga, rädda, blyga, ouppfostrade. Tro ej — ehuru äfven det kan vara möjligt, ty dumheten o c h enfalden ha representanter i alla klasser — att alla de frågor o c h svar, ni m e d ogillande citerar, k o m m a från ungdomar, s o m genomgått — » stora seminarium ». Då skulle ert öfvermodiga uppträdande vara förklaradt: » På sin h ö j d förtjänar det en axelryckning, » behagar ni tillägga! » Jag tror icke det, ty det v o r e hvarken rätt eller vackert.
Hvad beträffar yrkandet, framstäldt inom Borgareståndet, om uteslutande af det tillägg, att, när med serskildt tillstånd bränvinsbränning idkas i förening med pressjästberedning, pannerymds-afgiften skall för bränvinsbränningen under tid af Aret, då sådan eljest icke är tillåten, höjas med 50 procent; så har väl till stöd för ett sådant yrkande blifvit anfördt, att det tillstånd till begagnande af bränvinspanna vid pressjäst-beredning , som af Kongl. Maj:t i serskilda fall meddelas, Bevilln.-. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 3.
Fonden för Lappmarks Ecklesiaslik-verk, har, enligt hvad Revisorerne meddela!, uppkommit på det sätt, att sedan Rikets Ständer vid 1834—1835 årens riksdag, i enlighet med E, K. Majits derom gjorda nådiga framställning, beslutat, att de till Ecklesiaslik-verket i Lappland anslagna, förr under Kansli-styrelsens disposition ställda inkomster, bestående af landt-räntor, arrenden, kollekt-inedei m. in., skulle till Statsverket indragas och den samlade fonden lill Riksgälds-kontoret, emot en viss årlig ränta, öfverlemnas, och, i följd häraf, de förut af Eckiesiastik-verkels medel bestridda aflöningar blifvit å Riks-staten uppförda med ett motsvarande kontant förslags-anslag, så bar E. K. Majit genom nådigt Bref af den 14 April 1846 förordnat, att reservationerna å anslaget skulle för samma anslags räkning af Stats-kontoret göras fruktbärande; och Revisorerne hafva af samma skäl, som i afseende å f. d. Kansli-stvrelsens handkassa blifvit anförda, hemställt, att, då äfven för det ändamål, hvartill fonden för Lappmarks Ecklesiaslik-verk är alsedd, ett särskildt anslag å Riks-staten finnes uppförd!, ifrågavarande fond måtte till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, samt all Rikets Ständer, så framt E. K. Majit dertill lemnar nådigt bifall, bevilja en mot fondens ränte-afkaslning svarande förhöjning i 8:de Hufvudtitelns anslag till Lappmarks Ecklesiastik-verk; hvarjemte Revisorerne fästat uppmärksamheten på det, enligt deras tanka, oegentliga förhållandet, att nyssnämnde anslag är i Riks-staten upptaget både som reservationsoch förslags-anslag. Expeditions-Utskottets Förslag lill under<1. Skrifvelse, N:o 8. 15 Slals-konloret har förmält sig icke kunna bestrida, att detta lill ordning och enkelhet ledande förslag vore förtjent af Rikets Ständers bifall och E. K. Maj-.ts nådiga gillande.
Slutligen har ett rykte kommit från den dejeunér som von Platen gav för kronprinsen i Hälsingborg. Där bjöds på sparris, en raritet som endast serverades till prinsen. Det har dock framkommit att även hertig Fredrich ätit utan att känna någon åverkan på hälsan. Kapten Jägarhorn och löjtnant Hästesko från Åbo berättar att innan de lämnade Åbo ett rykte var i svang att kronprinsen avlidit under en resa till Skåne. Han hade dock inte påbörjat sin resa vid den tiden. Även i Stockholm hade man farhågor att prinsen inte skulle återkomma med livet, vilket kan ha spritt sig till Finland. Varifrån dessa rykten kom är det omöjligt för mig att veta. Andra upplysningar om händelser finns att läsa i protokollen. Oriktigheten av vad som blivit uppgivet och spritt genom detta rykte är uppenbar. Det tillhör blott en högre makt att se vad som är fördolt. Axel von Fersen bror, Fabian, har hos Konungen begärt att broderns papper och handlingar skall gås igenom och granskas, för att kunna utröna om hans broder vore brottsling eller oskyldig. De blev genast efter Fersens död förseglade. Misstanke har även yttrats mot Fersen syster grevinnan E S Piper. Justitiekanslersämbetet har inte funnit hinder för att ärendet kommer under laga domstol. Därför är handlingarna remitterade till advokatfiskalämbetet och Svea Hovrätt, där de personer som redan är förhörda under ed får styrka sin berättelse Med den noggrannhet som tillhör ämnets vikt och sanningens krav, skall den således nödvändiga rannsakningen äga rum. Livmedikus Rossis felaktiga förfarande vid öppningen av prinsen lik är redan åtalat. Ledamöterna av medicinska fakultetens i Lund meddelade förklaring i samband med obduktionen har blivit lämnade till Kollegii Medici och så snart som justitiekanslersämbetet fått befälhavarens rapporter över upploppet i Stockholm den 20 juni skall ämbetet noga tillse om det kan finnas anledning till laga åtal Stockholm den 2 juli 1810 På Justitiekanslersämbetet vägnar, efter nådigt förordnande. V af Klintberg. Förordning om vad i anseende till Regeringsärendenas jämna och obehindrade gång under Kongl Maj: ts vistande vid Riksdagen i Örebro iakttagas bör. Stockholm den 2 juli 1810.
Då fråga icke är eller kan vara om borttagande af den särskilda revisionen af Låne-konlorens räkenskaper, komme från nu gällande instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-diskontverket samt Låne-kontoren att uteslutas endast de lör förstnämnda Verk ensamt gällande föreskrifter, af hvilka till Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-diskontverket skulle öfverflyltas bestämmelsen derom, hvilka län skola, såsom osäkra, inom linien föras. På grund af hvad ofvan blifvit anfördt, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att granskningen af Diskont-kontorets i Rikets Ständers Bank förvaltning och räkenskaper för nästinstundande och derpåföljande år, må, intilldess annorlunda kan varda förordnad!, verkställas af Rikets Ständers år 1865 och följande åren sammanträdande Revisorer öfver Stats-, Bankooch Riksgälds-verken; skolande Utskottet, i händelse af bifall härtill, hos Rikets Ständer föreslå ändringar i såväl ofvan åberopade instruktioner, som i Banko-reglementet, hvilka må anses erforderliga; hvarförutan och som de respektive Riks-Stånden redan torde hafva för Kongl. Majit i underdånighet uppgifvit antingen grunderna för val af de särskilda RiksStåndens Revisorer för granskning af Banko-diskontverkets räkenskaper och förvaltning för detta och kommande år intill nästa riksdag eller ock de dertill inom Riksstånd omedelbart valde personer, på det att två Revisorer för hvartdera Riks-Ståndet må, i enlighet med berörda grunder, blifva till förrättningen utsedde och kallade, Utskottet skolat hemställa, att Riks-Stånden, hvar för sig, måtte hos Kongl. Majit göra den underdåniga anmälan, hvartill Rikets Ständers beslut i anledning af Utskottets föregående framställning må föranleda. Stockholm den 3 Augusti 1863. Rese r va ti o n: af Herr J. Lindström. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. BankoUtskottets Utlåtande N:o 52. 1 H:o 59. Utlåtande, i anledning aj Kamer er ar en G. P.