Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta förslag skulle förekomma ett slikt förfarande, och vore således, enl. min tanke, ganska tjenligt, men då jag finner att, så snart Utsk. tillstyrkt något af motionärens förslag i väsendtligare delar, så vinner det icke bifall inom detta Stånd, hvars lid dessutom redan genom detta Betänk, blifvit nog anlitad, så vill jag, för att icke onödigtvis förlänga diskussionen, inskränka mig till att anhålla om bifall till denna punkt, ehuru jag kan förmoda alt det icke beviljas. i Hr von Hartmansdorff: Om kontrakt mellan mästare och lärlingar skola bibehållas, så är jag visserligen af samma mening, sora den Utsk. framställt och Frih. Rehbinder nyss försvarat. Den 27 September e m. Men jag anser del vara eli misstag, en oklokhet, att någonsin fordra sädane. Om man ville begära skriftligt kontrakt mellan hvarje husbonde och hans tjenstehjon, sä skulle förmodligen hela Sveriges allmänhet skralta deråt. Efter som man icke kan »prälla sådana öfverenskommelse!' mellan husbönder och tjenstehjon, så har Konungen utfärdat en tjenstehjonsstadga, som är allmänt kontrakt mellan husbönder och tjenare. Sådan skrå-ordningen tillförene var, gällde hon, på samma sätt, för mästare, gesäller och lärlingar i allmänhet. Nu bar man borttagit henne och infört kontrakt, hvilka, såsom Frih. Rehbinder nyss nämnde, merändels uraktlåtas. Lärlingarne kunna icke sjelfva uprätla ett sådant, och om de hafva mödrar eller ändra personer, hvilka om dem draga försorg, så kunna dessa, hvilka vanligtvis äro fattiga och okunniga, icke heller göra del. De äro belåtna blott de få gossarne försörjda och fästa sig föga vid vilkoren. ' Delta är således ett misslyckadt stadgande, och bevisar med huru liten omtanke man upgjort denna Förfalln. och huru overkställbar hon i vissa delar år. Hr Munck, Carl: Afven jag anhåller om afslag å denna del af Betänk., dels på grund af de skäl Gr. Lagerbjelke redan anfört, och dels äfven på grund utaf några andra. Haudtverksföreningen sammanträder, såsom kändt är, blott en gång i månaden.
Men han sade: Si, med din ögon skall du se det, och intet äta deraf. Och det gick honom ock så; ty folket förtrampade honom i portenom, så att han blef död. Elisa talade med den qvinnone, hvilkens son han hade lefvande gjort, och sade: Statt upp och gack dina färde med ditt hus, och var främmande hvar du kan; ty Herren varder kallandes en hunger, och han skall komma öfver landet i sju år. Qvinnan stod upp, och gjorde såsom Guds mannen sade: och drog åstad med sitt hus, och var främmande uti de Philisteers land i sju år. Då de sju åren förlidne voro, kom qvinnan åter utu de Philisteers land; och hon gick ut till att ropa till Konungen om sitt hus och åker. Då talade Konungen med Gehasi, den Guds mansens tjenare, och sade: Förtälj mig all de stora ting, som Elisa gjort hafver. Och som han förtäljde Konungenom, huru han hade gjort en dödan lefvande, si, i det samma kom qvinnan dertill, hvilkens son han hade lefvande gjort, och ropade till Konungen om sitt hus och åker. Då sade Gehasi: Min herre Konung, detta är qvinnan, och detta är hennes son, som Elisa hafver lefvande gjort. Och Konungen frågade qvinnona, och hon förtäljde honom det. Då fick Konungen henne en kamererare, och sade: Fly henne igen allt det hennes är; dertill allt afgället af åkrenom, ifrå den tid hon öfvergaf landet intill nu. Och Elisa kom till Damascon; då låg Benhadad, Konungen i Syrien, krank; och honom vardt bådadt och sagdt: Den Guds mannen är kommen här. Då sade Konungen till Hasael: Tag skänker med dig, och gack emot den Guds mannen, och fråga genom honom Herran, och säg: Månn jag vederfås af denna krankheten? Hasael gick emot honom, och tog skänker med sig, och allahanda ägodelar i Damascon, fyratio camelers bördor.
Afveii andra iiiedlemrnar af det hijgvörcliga prästerskapet tia i verse.r tillliihnagifvi ' t sitt v&amp;lbe.hag med detta kviiiliga snilleprof Eli pr~stinaii n t l o f k ~ r, a t t hennes rykte skall l e h a)) sh laiige bönder iipplöja åkrars: mark », och en annan, s&amp; liil~ge tid ä r till, och glittrande stjärnor trifvas p&amp; h i.mlarriiden Idar,. Genom a t t po] ~~~l.aa: ~ .. ser 1dass.iska vekk arbetade Giistizfva G.yll.enstiernn i tideh17a: rfvets itnclfi. An mera var detta fallet iditniecl ile clai11e.1-, soiii ii.1 tresserec ' le s.i.g f ö r natiiïveteilsI&lt;: ~~~l.iga tagelsei:. CI !~rm ' Z / c~ Bjelke och CJ / CII ?OI~LI, Iii7) 7) 1: I~ (j, BBcla gifta med b~rroiier de Geer, ocli E !.is.abct D~ctba-g, iilala till 1i; yrlioliexleil Olof I) eckbeuy, experi.rnen terade i meclicii~ och med den ny a I; ol1~3~; 1iipniiigeii; aiiclra folj de drottningeiis exempel och. anlaclkoi.isteller m tiiral.j.esaiiiliilgar. den Ekehlaclska fnmiljeïis medlei~inim i allmäiihet genom sin brefviixling äro väl bekanta., sk 1~8nna vi dock ej mer d denna dain am. det ii1~rkliga.f&amp;triiii, a t t Iion vid 24 Brs ålder (1748) blef ledamot af Koiigl.
C. Tunelius, Den 7 Juli, 767 välborne Herr Friherre Gustaf af Wetterstedts Embets-Memorial af den 13 i denna månad, hvaruti anmältes Riksens Ständers Stats-TJtskotts åstundan att erhålla upplysning, huruvida, i anledning af Riksens Ständers Beslut och Kongl, Majus Nådiga Förordning af den 4 Februari 1811, angående användandet af de till Bruken och Berg-Verken upplåtna recognitions-skogar , redan någon del af desamma blifvit till skatte inköpte , till huru många hemmantal de blifvit skattlagde och hvad årlig renta hvarje sådant hemman blifvit åsatt, samt huru många tunnland blifvit på hemmanet beräknade , huru stor Skatteköps-skilling derföre blifvit erlagd, och i hvad räkenskaper den är upptagen och redovist, samt sluteligen om på auction till den mestbjudande någon af dessa skogar blifvit försåld; och. beslöt Kongl, Collegiurn att häruppå genom Utdrag af Protocollet vänligen lemna Riksens Ständers Stats Utskott den underrättelse , att, sedan Kongl. Majus ofvan högstberörde Kungörelse hunnit utkomma , väl åtskilliga undersökningar öfver recognitions skogar till Kongl. Kammaroch Bergs - Collegierna under åren 1813 och 1814, och jemväl innevarande år inkommit, men att de dels blifvit af ägare till angränsande och på skogarne belägna hemman öfverklagade, dels af Kammar-Advocat-Fiscals-Embetet klandrade , såsom ofullständiga och i flere delar felaktiga till Kronans nachdel! Att dessa besvär och anmärkningar måst utställas till vederbörandes hörande i Orterna: Att uti vissa äfven förekommit tvistar af dan beskaffenhet att de mast till Dom * s,o]- 765 Den 7 Juli. stol i orten förvisas: Att, genom den omgång dessa således fält, icke ännu något hunnit blifva färdigt till Kongl. Collegiernas slutliga pröfning och afgörande i den ordning, som Kongl. Kungörelsen föreskrifver , utom ett och annat, sorn, angått skogar under ädlare Verk, för hvilka recognitions afgift icke äger rum :
Directions vård och förvaltning tills vidare helt och hållet och i framtiden» så vidt de erfordras, disponeras och förräntas till understöd för Blekingska båtsmanhållet. I sammanhang härmed bade Kongl. Maj;t äfven underrättat Rikets Ständer, att Kongl. Maj;t funnit förhöjning uti vscu-nee-afgiften i Blekinge för ledige båtsmansnuramer af gamla stammen, utöfver de 8 R:dr, hvarmed sådan afgift dittills utgått, icke lämplig, minst innan de rustande kommit af tillskotts-räntornas förhöjning i åtnjutande. Enligt underdånig skrifvelse af den 29 December 1834, hade Rikets Ständer gillat; de af Kong1. Majit, sålunda föreslagna åtgärder lill jemkning af indelni.ng«besväret i Blekinge, endast med den förändring, ali anstånds - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N.o 228, 613 tiden för öfverskottsgifvarne att erlägga räntorne efter markegångsförvandling, skulle inskränkas lill tio år; och hade Kongl. Maj;t, med bifall till denna förändring, i Nådigt bref af den 14 Juli 1835 till Förvaltningen af Sjö-Ärendena, Kammar-Collegium och Stats-Contoret, anbefallt verkställighet af hvad Kongl. Maj:t och Rikets Ständer i ämnet beslutal.
Att inga öfwerläggningar eller beslut r Stockholm mä äga rum. 2:0 Att Riksdags Beflutet mä här i Orebro före afresan justeras. z:o Att HoS Kongl. Maj:t i underdänighet anhälla, att Riksdagen mä räcka till den dagen, dä Riksens Ständer fä aflägga deras Hyllnings Ed till Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, och straxt derefter afflutas, dä blott denna handling mä igenom särskild §. tilläggas det här i alt öfrigt justerade RrkSdags-Deflutet. 4:0 Att dagen dä Riksdags. Beslutet ofelbart skall wara justeradt, mä utsättatill den 18 i denna mänad. Or rvprs. Lx krotaeollo I. O. Hlwgvitr. Utdrag Den 6 October. 291 Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. wördige Preste; Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den 6 Octo. ber l8io. S. D. föredrogs ä nyo och bifölls Lag. Utskottets ven 2 denneS pä bordet lagda Memo. rial, rörande Herr T. M. Wängs Motion, stt Manufacturister och Handtwerkare lika med Handlande mä fä med Ed gifwa sin fordran fullt witSord, m. m. Orsupr». kr ?rotoco!lc» O. älmqvist. Utdrag af Protokollet, hältet HoS Hög. wördige Prefte-Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den 6 Octo. ber i8lv. S. D. I-Iti Hederwärda Bonde-Ständets ige. nom Deputation meddelte beslut, att till ämin, nelse af det lyckligen anställda enhälliga Thron. följare-Walet en Medaille bör pä Riksens Stän. ders Banques bekostnad präglas, instämde PresteStändet. Or «upr». klx ?rotocollo I. O. Almgvist. Utdrag Den 6 October.
Revisorerne hafva väl erinrat, att de i Riks-Hufvudboken upptagna fastigheter och inventarier utgöra blott en obetydlig del af hvad Svenska Stats-Verkel äger (t. ex. kronolägenheter, förråder, skepp m. m.), och att det mest rikliga och konseqventa i detta hänseende vore, alt antingen allt eller intet af det allmännas så beskaffade tillhörigbeter uti Riks-Hufvudboken upplages, samt att, om det förra alternativet vinner bifall, fasligheters och inventariers värden böra föras inom linien, till skillnad från den del af reservfonden, som utgör ett verkligt förlagskapilal (l. ex. spanmålsförskolter o. s. v.) samt alltså måste uti räkenskaperna i vanlig ordning redovisas; men Revisorerne halva, det oaktadt, uti sin utredning, såsom reservfondens tillgångar upptagit fastighetsoch inventarie-värden, hvilka derifrån bordt uteslutas. Enligt gäl 5 - _ 34 — lande föreskrifter, böra väl värden å de under hvarje Verks vård hörande fastigheter och inventarier uti dess räkenskaper upptagas; dock som en mängd af sådana Kronans tillhörigheter finnas (t. ex. skepp, ekevirkes-förråder, be väringsoch utredningspersedlar o. s. v.), å hvilka värdena, med deras förändring genom afgång och tillkomst, svårligen kunna med någon tillförlitlighet årligen redovisas, får Siats-Kontoret, i denna del instämmande i Revisorernes yttrade mening, i underdånighet hemställa, att sådana värden, der de förekomma, må i special-räkenskaperna få föras inom linien och ej upptagas i Riks-Hufvudboken. Men, utom fastighetsoch inventarievärden , finnas äfven i Riks-Hufvudboken andra balanserade behållningar, som ej kunna såsom tillgångar räknas höra till reservfonden. Sådana äro lån af för detta 9:de, numera 6:te Hufvudtitelns anslag för jordoch bergsbruket samt handeln och näringarne, förskotter från Hufvudtitlarnes anslag, utgångna och till ytterligare redovisning återdebiterade, samt behållningar hos de förvaltande Verken.
Uti den nu aflåtna Nådiga propositionen har Kongl. Majit lillkännagifvit, att, på grund af hvad af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i de af Rikets Ständer uppgifne omständigheter blifvit utredt samt Kongl. Kammarkollegium uti dess underdåniga utlåtande anfört, Kongl. Maj:t redan i Nåder meddelat sådana föreskrifter, hvarigenom befrielse åstadkommits ej mindre lör allmogen inom Höks härad af Hallands län från den bemälde allmoge Stats-Utskottett Utlåtande, N:o 93. 19 förut åliggande arbetsskyldighet till två under Laholms Kungsgård hörandefisken, än äfven för allmogen inom Åhrstads och Faurås härader af samma län från den af dem tillförene utgående årliga afgift till staden Falkenberg, såsom innehafvare under perpetuelt arrende afdervarande Kungslaxfiske; hvilket Utskottet får till Rikets Ständers kännedom anmäla. Kongl. Maj:t har vidare täckts förklara, alt då det om Ridö Hofstalläng i Nyköpings län nu gällande arrende år 1870 tilländaginge, Kongl. Maj:t ville, uppå derom af Kongl.
Det finns tre bestraffningsgrader vid alla elementarläroverk. 1: o bestraffningar som varje lärare kan utfärda utan anmälan eller vidare påföljd. 2: o bestraffning som beslutas och utdelas av rektor inför hela läroverkets ungdom. 3: o bestraffningar som kollegiet utfärdar och upptas i protokoll. Den ledande rannsakningen kungöres och verkställs i kollegiet inför hela skolan. Vid alla dessa tillfällen i elementarläroverk är varning den lindrigaste formen. Svårare förbrytelser straffas med nedflyttning av lärare med en timme, av rektor med en vecka eller av kollegiet för hela eller delar av terminen. Vid skolorna är lindrig aga av läraren tillåten för mindre förseelser. Strängare aga beslutar rektor och kollegiet om. Vid gymnasierna kan läraren bortvisa eleven för timmen och anteckna honom som frånvarande. Vid större förseelser fråntas eleven förtroendeoch företrädesrättigheter och kan förklaras som ovärdig att komma ifråga vid permiernas utdelande. Han skall också be målsägaren om tillgift. Skulle elev vid upprepade tillfällen genom osedlighet eller svår förbrytelse visa sig inte blott ovärdig att njuta undervisning vid läroverket utan även vara farlig eller skadlig för sina medlärjungar döms han till förvisning från läroverket, utan annat betyg än domens avskrift och ynglingen mottas därefter inte vid något i stiftet beläget läroverk. § 5 1: o ungdomen brister aldrig i vördnad för något av det som hör till en sann gudsfruktan, allmän lag och fastställd ordning eller i aktning för lärare, världsliga ämbetsmän och ålderdomen. 2: o ungdomen visar ovillkorlig lydnad för sina lärare och mottar utan motstånd deras föreskrifter, varningar och aga. 3: o djärves någon lärjunge att med ord eller gärningar förolämpa sin lärare, straffas skolpilt med strängare skolaga och gymnasist med nedflyttning för återstoden av terminen och förklaras ovärdig att komma ifråga vid premiernas utdelning samt göra offentlig avbön. Gör någon det av ont uppsåt eller är flera inblandade skall ledaren förvisas och de övriga straffas. Brister någon av obetänksamhet eller lättsinnighet gör han avbön och straffas av läraren. 4: o lärjunge skall infinna sig när terminen börjar, annars blir han nedflyttad för hela terminen, om han inte kan bevisa laga förfall. Blir han borta hela terminen anmäls det hos rektor.
Nlij t Kädigst gillade generella siener, »t»» ock att, jemlikt af Hans Longi. Ilogliet Lronprinsen, i Dess egeitskap ät' Leneral-^ält-ibygmästars, upprättade sonlag, V/axbolms fästning, med dertill bärande detaebersde Verk, boi de birses meri bestickning ocli erfor<le> liga projectiler, bär bong!. Naj:t, under den 2 l5birs sistnärnude är, lill berörde lorsvars-anstaller ocb de dermed förenade arbeten8 bedrifvande under arén i838 ocb , 83c), i brist as andrs tillgängar, upps mindre Llreditivet i Kader anvisat: till koisänkningar i Ordjupet ocb lillsundet ll:dr 200,000: till uppförande till Adelar as en Donjonb^ggnad ä ^Vaxbolmen „ 83,333: 16. — till sprängning ocb andra förberedande arlieten tor en tornb/ggnad ä bind» kulle .. „ 66,666: Zz. — lbco ll:dr 355,ooo: samt till anskaffning at" besl^cknings-pjeser ocb pl 0- jectiler tor ^Vaxbolms lastning med detaelisrade Verk, ester den uppgift dera, som, etter tillgängen lämpad, Kans Longi, ldögbet Oenerul-bält V^gmastaren komme att Lrigs-tlollegium meddela „ i^5,ooo: . tillsammans L:co lbdr öoo^voo: -iH för bvilka anslag, dem Ltats-Lontoiret anbefalldes att, i mon af bebofvet, till biugs-Lollegium utbetala, serskild räkenskap borde, utan sammanbland - ,/V.-o gZ. Oä emedle, lid sos Xonzl.
Det är gifvet, att om en myndighet tillkännagifver någon tvekan, , huruvida en sökande innehafver ifrågavar:de färdighet, så kan denne åstadkomma ett erforderligt bevis. Hvaremot, om stadgandet uti ifrågavar:de punkt antages, en person, hvilken ovedersägligen är alldeles utmärkt skicklig i dessa stycken, blir tvungen att aflägga examen inför en examens-kommission, samt genom betyg af lärare vid allmänt läroverk och fullmäglig vid handelsförening visa, att han besitter ifrågavar:de kunskaper. Ingen lärer väl vilja betvifla, att icke officerare äro i besittning af ifrågavarrde kunskaper, men icke desto mindre och oaktadt dessa personer genom högre läroverks exaraens-betyg visat sig innehafva större skicklighet, än som för förandet af dessa räkningar erfordras, är sådant, ifall någon af denna klass öfvergår till handelsyrket (hvarpå icke saknas exempel), enl. Utsk:s förslag icke fullt tillräckligt, så vida icke fullmäglig från handelsföreningen gifvit sitt videtur. Sådant kan jag icke anse för tjenlig!, utan fortfar i min vördsamma anhållan om afslag. Frih. Rehbinder: I afseende på Frih. Raabs yttrande vill jag nämna, att jag alldeles icke förbisett den omständighet, att handlande böra kunna föra bok och räkning. Om man jemförer nu gällande författning med Utsk:s förslag, som, endast i vissa delar åberopande förfallntn, stadgar, attén handlande bör ”hafva begått Herrans heliga nattvard, råda öfver sig sjelf och sin egendom, ega god frejd, samt, vid undergånget prof inför lärare yid allmänt läroverk och fullmäglig från handelsförening, hafva visat sig kunna Den 27 September f. m. 329 skrifva läsligt och räkna öfliga sätt,” så skall man finna, att Utsk. äfven bibehåller det nn gällande stadgandet, alt handlande bör Itunna föra bok och räkning. Då det nu endast är fråga om en kontroll, som visat sig högst behöflig, kan jag icke inse, hvarföre man skall motsätta sig densamma. Det af Gr. Lagerbjelke omnämnda undantag kan icke rubba min öfvertygelse, ty om en officer vill drifva en handelsrörelse, måste han underkasta sig de derför bestämda prof.
^Till pttermera rnifo, att Cföi allt betta, forn 0«r fond fFrifmet flår, befTufit, foraffPebat odO bemiljat, Onfme 2Bi, ©mengel ptiFeé famtelige ©tanber, melat, meb ^5Båre namnå od) infegelå unberfåttanbe, fåbant fForFa ocO beFråfta, forn fFebbe i ©focFOolm ben 0?iftonbe bagen i å^artii inånab, året efter €Oriffi borb bet <5ttufenbe SttfaOunbrabe ocO på bet ^rettionbe. «på 9?tt)i?erfFape(0 $beln£ reagnar: Carl De Geer. h. t. £anbtmarjFalF, L, s. Nio i. Nio 2. G. Lewenhaupt. Nio 3 Jacob DelaGardie. L. S. * L. S. L. S. Carl Clas Piper. Otto Aug. Cronhjelm till Hakunge, L. S. " L. N:o 84- Lowén. No 94. A. II. v. Schwerin. Fullia. O. W. Stael v. Holstein. L. S. L. S. N:o 9g, Otto R, Wrangel. L. S. No. 100. Gust. af t L. S. N:q 107. Klingspor. 'Fullm. Ph. Schwerin» L. S. N:o 114.. Thott. Fullm. A. G. Gyldenstolpe. L. S» No. 123. Rosenblad. L. S. N:o j38. E. R.. Adelsvärd. L. S. N:o 5q. C. Rålamb. L. S. No ioo. Stackelberg. Fullmåglig Ulr. Gyldenstolpe. L, S. N:o 106. H. F. Strömfelt. L. S. N:o 110. v. Lantingshausen.
Hvad beträffar andra hjertesorger — vållade af det täcka könet — så hade Andersen äfven sådana, ehuru han aldrig gerna ville direkt tala derom. Tiga dermed för sina vänner kunde han dock icke, och han kunde icke heller låta verkten vara alldeles ovetande derom (det kunna ju skalderna aldrig!). En och annan antydning derom finner man alltså redan tidigt (Mit livs eventyr s. 90^91), men han är likväl diskret — hvilket skalderna annars icke alltid äro. Bland hans efterlemnade papper ha dock påträffats &lt; både bref, känsloutbrott och namn, vitnande om hans ömma * Lærred Dessa sorger tyckas icke hafva slagit djup rot hos skalden, men de visa åtminstone att han var lätt an-täridlig. ' Knapt någon af Andersens menskliga svagheter föll så mycket i ögonen och var så allmänt bekant, som hans fåfänga, men man har dock icke haft riktiga föreställningar om dess beskaffenhet. Den Gollinska boken framlägger flera lustiga drag. Vi utvälja blott ett: Han var icke stolt öfver sitt utseende. Han fick under sin uppväxt Köra många hånande anmärkningar derom; äfven sedermera, då han med tilltagande andlig mognad äfven i kroppsligt afseende rörde sig med större frihet, gjorde han sig dock inga illusioner i denna sak. Emellertid hade han en vacker hårväxt, och det kände han till; han tyckte om att hafva håret i ordning och lät sig ofta “ krölle ". Utan att vara grann, var han mycket noga med sin toalett. Men hvad man ofta fäste sig vid var, att han icke kunde gå förbi en spegel, utan att betrakta sig deri. Gollin, som känt honom mycket noga, är öfvertygad att han icke gjorde detta i förväntan att fmna någonting vackert, utan såsom ett försök att genom grimaser frambringa någonting genialiskt i uttrycket. Med älskvärd öppenhet tillstod han sjelf, att han bemödade sig om att se genialisk ut; derför kunde hans vänner vid hvarje ny fotografi af honom se, att han wsat et genialt ansigt op “.
Så länge Banken, som har detta åliggande, utgifver förbindelser, vid anfordran med silfver betalbara, d. v. s. sedlar, utöfver det belopp, som motsvaras af metallisk valuta, och så länge denna sedelutgifningsrätt icke är, genom orubblig lag, begränsad inom en summa, hvilken aldrig låter befara den metalliska kassans uttömmande, kan allmänheten icke vara förvissad om den stadga i myntvärdet, som utgör ett oeftergilligt vilkor för landets utveckling i industrielt och kommercielt afseende. Men, om antingen Bankens sedelstock, genom förminskning af lånerörelsen, inskränktes inom beloppet af hvad som eger motsvarighet i metallisk valuta, eller den derutöfver varande summan icke äfventyrade Bankens säkerhet, i hans egenskap af realisationsbank, och om denna summa dessutom till siffran begränsades genom en lag, hvars förändring vore beroende af begge statsmakternas begifvande; synes för vinnande af det ändamål, som motionären, enligt Utskottets uppfattning, åsyftat, särskild åtgärd icke vara erforderlig. Utskottet måste emellertid erkänna, att nu gällande lagstiftning för Rikets Ständers Bank icke ovilkorligen betryggar realisationens framtida bestånd; hvadan och enär antagandet af det förra alternativet skulle, åtminstone för Banko-Utskottets Utlåtande M 17. 17 för närvarande och intilldess det enskilda banksystemet vunnit större utveckling medföra skadlig inverkan på enskildes förhållande till Banken, och det andra alternativet åter förutsätter en förändrad lagstiftning, hvarom fråga ej är väckt och som för öfrigt möjligen skulle med missbelåtenhet anses, Utskottet trott sig böra undersöka, huruvida grefve Frölich* förslag må vara bygdt på sådana grunder, att detsamma, utan att störande inverka på penninge-ställningen, skall, för all framtid, bereda full stadga i myntvärdet. Motionären synes antaga att den föränderlighet i tillgången på Riksbanks-sedlar, som uppkommer dels af den fria inoch utvexlingen af sådana sedlar mot metallisk valuta och dels af Bankens köp och försäljning af utländska vexlar, föranleder penninge-förlägenhet vid tillfällen, då sedlar i större mängd till Banken ingå för uttagandet af silfver oller för köp af vexlar, betalbara å utrikes ort.