Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 26, med hemställan om årligt löne-anslag för en Formbinderska vid Bankens pappersbruk Tumba, samt angående en Elevs inöfvande i formbindning. Bifölls. N:o 27, i anledning af vackt fråga om förändring i föreskri fler ne, angående förslitne småsedlars utbyte i landsorterne. Bifölls. N:o 29, Berättelse om Banco-Fullmägtiges åtgärder och förvaltning på det hela efter näst förflutne Riksdag. Ståndet, som godkände Betänkandet, med undantag af hvad under Litt. D. med låne-rörelsen samband egande ämnen innehålles under 2:o, angående ersättning af Bankens förlust genom uragtlåten bevakning i Concurs, af ett i Banken upptaget lån emot pant af jern-effecter, hvilken punkt återremitterades, beviljade ock den af Utskottet för Fullmägtige tillstyrkta decharge, samt instämde i det för Bankens understyrelse meddelade hedrande vittnesbörd. N:o 30, i anledning af väckt fråga, att icke någon Commissarie-beslällning i Banken må tillsättas, utan i närvaro af minst 2:ne ordinarie ledamöter bland Banco-Fullraägtige af hvarje Riks-Stånd. Bifölls. N:o 31, med anmälan af en rättelse i Utskottets Betänkande N:o 20. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet* följande Betänkanden: N:o 32, i anledning af väckte motioner örn ändring i Författningarne, angående allmänna vägars underhållande vintertiden. Återremitterades. N:o 33, i anledning af vackt motion, angående föreskrifter om sättet att mäta salt och spanmål. Bifölls, Fröt. TJulr d. 10 Juni 1S40. N:o 34, i anledning af väckt motion om skyldighet för Säterier och Boställen att fortskaffa kronobref. Bifölls. N:o 86, i anledning af väckt motion om inskränkning af Nämndemännens befrielse från skjutsnings-besvär. Bifölls.
Dessutom hafva bergsmännen, med få undantag, måst köpa malmen till höga priser och icke förmått drifva sin handtering utan kostsamma förlag, hvarföre densamma för dem varit mindre lönande än som kunnat förväntas, i anseende till de höga tackjernspriser, hvilka under sednast förflutne 20 åren varit gällande. Härigenom har ock skuldsättning tillkommit, som bidragit till bergsmans-egendomarnes öfverlålande till ståndspersoner; och då ägarne af bruk för stångjernssmide allt mer och mer inse behofvet af egen tackjerns-tijlgång, som sätter dera i tillfälle att icke allenast lemna sin produkt lill lägsta pris, utan äfven till en bestämd och likartad qvalitet, hvilket allt är omöjligt med ett köpe-tackjern, upphandladt på sätt som nu sker, så förete sig alla anledningar att bergsmans-ståndet med tiden kommer här i provinsen att försvinna» Stångoch ämnesjerns-smiclet, hvaruppå nu mera någon åtskillnad icke göres, idkas inom Länet vid 242 härdar, hvarförutan 22 härdar, med ett smides-belopp af 10,900 Sk#, äro inom provinsen privilegierade, men för hvilka anstånd med uppbyggandet blifvit på längre eller kortare tid af Eders Kongl. Maj:t i Nåder beviljad. Det privilegierade slångoch iimnetjerns-smidet och det tillverkade så beskaffade jernet utgjorde här i Länet Femårs-Berättelse Jr. Wermlands Län. 3 18 Privilegierade Smides-beloppet, Hammarskatten inberäknad. Och bestiger sig hammarskatten för alla dessa fem årens effektiva smidera till sammanräknade 7,674 Sk# 9 L# 1 #. Tillverkningen har sålunda under berörde år blifvit oafbrutet ökad , ända dertill att den det sista året utgjorde 28,470 Sk# mer än det första, hvilket ägt rum, oaktadt stångjernet sedan 1889 alltjemt fallit i pris och afsättningen blifvit med hvarje år trögare.
Uppå derefter af Herr Grefven oell Ordföranden framställd proposition bl ef SlatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande af Riddelskapet och Adeln gilladt. Då nu å nyo föredrogs StatsUtskoltets den 16 sistlidne Januarii under N:o 32 afgifne, samt den 21 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af BnncoUtskottets framställning, att aflöningen för Utskottets Sekreterare, Notarier och Canzlister jemte Yaktbetjeningen, måtte ifrån nuvarande Riksdag anordnas utaf de för Riksdagskostnaderne anslagne allmänna medel; fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Herr Grefven och Ordföranden gjord proposition, att, enär Ridderskapet och Adeln redan dea l sistlidne December gillat BancoUtskoltets framställning, i enlighet med hvad StatsUtskottet uti ifrågavarande Utlåtande tillstyrkt, StatsUtskoltets berörde Utlåtande borde läggas till handlingarne. H H. 10* i43 Den 3 Februarii e. ra. Föredrogos ånyo och gillades följande StatsUtskottets den 16 och 19 sistlidne Januarii afgifne, samt den 21 derpåföljde på bordet lagde Utlåtanden: N:o 33. Angående väckt förslag, att hvarje Utskott måtte undfå några tryckta exemplar af de till dess handläggning remitterade motioner. Rörande verkställigheten af den beslutade tryckningen af Landshöfdingarnes sednast inkomne så kallade FemårsBerättelser. Till pröfning företogs StatsUtskottets, den 19 i nästlidne månad under N:o4i aflåtne, och den 21 derpåföljde på bordet lagde, Betänkande, i anledning af ett utaf Herr JjandtMarskalken samt Herrar Talmän upprättadt, och till Utskottet ingifvet, förslag lill så väl Herr LandtMarskalkens och Herrar Talmäns representationskostnad, sorn till utgifter för RiksStåndens Canzlier och Klubbar. Friherre An char swärd, Carl Henrik:
Krono-utlagornas utgörande i contant blefve mindre känbart förde förre, än för de senare, — föreslagit, att ett serskildt markegångspris sattes för Sollentuna, Wallentuna, Långhundra, Erlinghundra, Färentuna, Sotholms, Svartlösa och Oknebo Härader, samt Danderyds, Akers och Wermdö Skeppslager, inom hvilket distriet varuprisen merendels äro grundade på de i hufvudstaden gällande värden; och ett annat markegångspris åter för Seminghundra, Närdinghundra, Frösåkers, Lyhundra och Sjuhundra Härader, samt Frötuna, Bro, Wätö, Wäddö och Häfverö Skeppslager, derinom varu-värdena hufvudsakligen bestämmas efter de pris, som, vid köp ortens invånare emellan, vanligtvis der äro gällande. Vid pröfningen af hvad sålunda förekommit, har Utskottet i främsta rummet fästat sig vid den omständighet, att från Rikets Ständers sida ännu icke blifvit fattadt något hufvudsaklig! beslut öfver den fråga, sora gif - Allm, Besvoch Ekon,-Utskottets Utlåtande, N'.o 136. 13 vit anledning: till motionärens förevarande förslag; oell då i allt fall, efter Utskottets förmenande, det i motionen åsyftade ändamål med mera fog kan heredas å annan väg, än den, hvarigenom frågan nu blifvit gjord anhängig, finnér Utskottet sig höra tillstyrka, att Eric Janssons omförmälde förslag icke må till någon Rikets Ilöglofl. Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 25 Februari 1841. N: o 136. Ank. till Exp. Utsk. Hen 1 Mars 1841, kl. 1 «. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga or: vidtagande af åtgärder, i afseende på Rikets Sjömagt till handelns trygg-ande.
Denna amalgamation är dessutom öfverensstämmande med den rotehållarne förut beviljade rättigheten att under krig icke behöfva recrulera på annat sätt, än genom allmänna beväringen. Hvarföre skulle denna rättighet, med vida mera skäl, icke kunna utsträckas äfven till fredstider? Isynnerhet som derigenom både för jordbrukaren och Statscassan skulle uppstå en gemensam fördel: för jordbrukaren, alt icke behöfva lega någon annan soldat, då han insatte i nummer, på fem år, en till hans rote hörande beväringsyngling, att icke behöfva lemna soldattorpet ifrån sig, icke sköta, reparera och underhålla detsamma, utan i stället sjelf draga nyttan deraf; emot hvilka förmåner roten borde erlägga en årlig, medelmåttig contant afgift eller vissa tunnor spannmål, att uppbäras lika med kronobonden: för Statscassan, att få sig tillgodo beräknad denna inkomst, som, hvad en — till vederbörande aflemnande, af mig utarbetad — tabellarisk calcul utvisar, inom en icke alltför lång tid skulle stiga till många millioner, hvaraf krigsmaterielen och nödiga vapenöfningar skulle bekostas, samt en genom utlåning ärligen stigande fond för framtida krigsbeliof förberedas. Dä denna amalgamation icke annorlunda hvarken kan * eller bör ske, än småningom, i' mån af sig yppande vacan cer och i öfverensstämmelse med roteoch rusthållares fria vilja; så kan den icke väcka någons missnöje, icke våldföra någons rättigheter, icke pålägga någon nya skyldigheter, och icke heller kan den händelsen blifva ens tänkbar, att hela Arme'en, eller någon större del deraf, på engång skulle blifva recruter. Förhållandet i detta fall blefve, att börja med, detsamma som nu äger rum; och framdeles, i hän - \ Den i Mars f. ra. *9 delse anbudet i allmänhet antogs, skulle afgången och ersättningen komma att stå i bestämdt och lätt beräknelig! förhållande till hvars och ens olika, men alltid högst femåriga tjenstetid, som naturligtvis icke inträffade på samma årtal för flera än dem, hvilka, tillfälligtvis, på samma gång ingått i nummer.
Friherrinnan von Schwerin, som hel oc !i liållen tillhör den akademiskt-Brinckmanska karakteren, sanit Fredrika Bremer, livilIien lika afgjordt i inuerlighet soin i djup tillhör den nya skolan med Geijer i spetsen. Frili: iian v. Scliwerins brefstil kHiiner iiutideil, s&amp; vidt jag vet, endast genom den 1883 utgifna sainlingen af bref till Tegnér; Fredrilra Bremers genon-i hennes bref till Brinklpan 1830 - 43 samt till en väninna sista aret af hennes lefnad, n~edclelade i Tidskrift för Hemmet, ' " livarjainte den af hennes syster ntgifna biografien åtföljes af flera utdrag ur hennes brefvasliug. De arbeten Fredrika Breiner iitgifvit i breflorm liwfva för min lilla öfversikt endast den betydelse, som formen gifve.r dem. Hennes resebief äro skiifna eller omskrifria med tanke att publiceras och falla således utanför ramen af inin fi.amstallning. Brefstilen i m Grniiiiariiaw, ypperlig i sitt slag och för tiden betecknande, är dock diktad. För mitt. lilla försök a t t utleta Fredrika Breiners egen personliga karakter s %som brefskrifverska Iiafva de ingen betydelse ocli ina alltså .liar lämnas asido. " Se h g. ' .Jag ar däremot i besittning af kalior till studium af Fredrika Bremers brefkonst, livilka ännu icke rarit för någon annan tillgangliga. Till mig liar nämligen blifvit sasom ett dyrbart lån anförtrodd hela Fredrika Bremers mer än trettioåriga brefväxling med sin lärare och van, rektorn, sedermera kyrkoherden Röklin. E t t uttömmande studium af denna ytterst innehållsrika brefsamling kan liar ej komma ifråga; jag liar blott sökt uppleta några af grunddragen i den karakter, som tillkommer Fredrika Bremer som brefskrifverska och belysa dem med utdrag af den nämnda brefsainlingen.
Jag finnér lin* att jag det gjort, och att särskilt bordt väckas frågan om Kungsgårdarnes och den till Boställen ej disponerade Kronojordens försäljande till Skatte, efter nuvarande Arrendens upphörande; men min afsigt var äfven, att, då tillgängliga contanta medel så lätt disponeras, man bär finge säkert och nyttigt nedlagt hvad som för en slik för* säljning inflöt. Och då man så gerna tager andra Länder till eftersyn, får jag i detta fall åberopa Danmarks exempel, der man redan för 60 år sedan, under en enväldig Regering, vidtog den anstalt, att till hern* fnan försälja de så kallade Kongliga God* sen, och hvilka välgörande följder hafva icke visat sig deraf! Tusende hushåll äro 1111 spridda der, hvarest man förr skådade obebodda fält; trefnaden och välmågan haf* Va trädt i feodalismens ställe. Föredrogos å nyo och bi föllos StatsUt* skottets den 22 sistlidne October afgifne, och den i3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 309. Angående förhöjning i Krono* skjutslegan m. rri. N:o Den 18 November e. m. • 45 N:o 312. Angående betalningen för smärre förslitne Creditsedlars slutliga granskning och annullering i RiksgäldsContoret. Föredrogs å nyo och lades till Handlingarne StatsUtskottets den 22 sistlidne October, under Nio 311 afgifne, och den i3 dennes e. m. på bordet lagde, Berättelse, om verkställd granskning af CivilStatens Pensionslnrättnings Förvaltning och Räkenskaper för år 1826. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 3i sistlidne October under N:o 318 afgifne, samt den i3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af verkställd Revision af StatsVerkets Räkenskaper och Förvaltning för år 1826.
Ständers åsigt om sjelfva principen för den ifrågavarande reformen, eller nyttan af rättegångsinstansernes reducerande till blott trenne, samt Utskottet derjemte tror, att den tillökning i statsutgifter, som för reformens utförande på ett ändamålsenligt sätt efter all sannolikhet kommer att erfordras i och för de nuvarande Hof-Rätternes förstärkaiyde till antal eller personal, ingalunda bör utgöra ett hinder för utförandet, så framt ej dessa utgifter skulle finnas blifva för statsverket alltför betungande, men Utskottet å andra sidan jemväl är af den tanke, alt saken ar af för mycken vigt, för att annorlunda, än i sammanhang med alla nödiga garantier mot möjligen uppkommande olägenheter, böra beslutas och verkställas, snart sagdt på försök; anser Utskottet sig endast i så måtto kunna biträda de nu väckta motionerna i ämnet, att Utskottet tillstyiker, det Rikets Ständer måtte besluta en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj.t, deruti Rikets Ständer, med åberopande af de skäl, Rikets Ständer tillförene yttrat för Kämnersoch Lagmans-Rätternes samt, i sammanhang med dessa sistnämnde, Riddare Syne Rätternes afskaffande och rättegångsinstansernes inskränkning till blott trenne, i underdånighet anhålla, att, derest berörde Domstolars indragning finnes kunna på ett ändamålsenligt sätt verkställas, utan att å ena sidan rättegångsordningen i öfrigt behöfver undergå sådan förändring, hvarigenom utvägarne till ändringssökande för parter i allmänhet för mycket försvåras, eller å andra sidan statsverket alltför mycket betungas med ökade utgifter för de nuvarande Hof-Rätternes förstärkande till antal eller personal, Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och, efter vederbörandes hörande, i Nådig Proposition vid nästa Riksdag, eller sä fort ske kan, för Rikets Ständer framlägga ett fullständigt förslag, e] mindre till alla de förändringar i allmänna lagen eller serskildt utfärdade författningar, hvartill den ifrågasatta indragningen föranleder, än äfven till den förändrade organisation af de öfrige all männa Domstolarne, som i sammanhang härmed kan finnas af behof vet påkallad.
Fru Palman var outtröttlig i dagens värf och Leonna delade sin tid bland nyttiga och behagliga sysselsättningar; ibland annat hade hon tagit en egen vård om trädgården. Läsaren bör dock icke tro, att hon gick der från morgon till qväll med mulliga händer och brynte sig i solen. Nej, dertill använde hon morgonstunderna. Den uppfriskande morgonluften har ju i alla tider varit ett skönhetsmedel, obekant eller ringa aktadt af salongens bleka sylfider. Utvandringar gjorde hon äfven i det gröna, merendels med en bok till sällskap, sedan hennes öfriga göromål tilläto sådant. En söndag i medlet af Juli, reste hon med sin far till kyrkan, för att sedan äta middag på prestgården. Som följderna af denna lilla utflygt, och de personer, med hvilka hon nu gör bekantskap, i betydlig mån komma att inverka på riktningen af hennes karakter och framtid, utbedja vi oss läsarens tålamod och sluta här första delen af vår skildring. LEONNA. ANDRA DELEN. Illustration Leonna lär sig känna en fru med verldston och en annan af värde. Omkring tre mil från kyrkbyn, i en annan trakt af socknen, låg en herrgård med vidsträckta ägor, från långliga tider ett fideikommiss för Bärendorfska familjen. Egendomen var på sednare tider ganska vanvårdad, ty nuvarande ägaren, lagman Bärendorf, bodde i hufvudstaden, der han innehade tjenst; han hade efter sin faders död arrenderat bort den åt en man, som endast sökte ögonblickets nytta, utan att bry sig om framtiden eller vårda de fordna anläggningarna. Undertiden lefde lagmannen med sin familj på stor fot i Åbo, och ansåg det småaktigt att revidera utgifter och inkomster, förrän de förra togo öfverhanden. Han uppsade då arrendatoren. Fru och barn skulle bo på godset; sjelf tog han sig tjenstledighet denna sommar, för att se till egendomen, som han endast trenne gånger besökt under tjugu år. Andra gången detta skedde, medföljde hans fru på besöket. Ehuru de varit gifta i flera år, gjorde hon nu först personlig bekantskap med sin svärfar. Sedan dess hade hon hvarken återsett honom eller Johanneshof förrän nu.
Påståendet alt allenastyrandet är eli ord, herntadt ur Svenska folkets hjerton, och alt del äfven ifrån alder varit nationens lösen och Jöreningsord , ljuder alltför vackert för dem, sorn möjligen göra devouementet eller underdånigheten till sitt förnämsta åliggande; men för dem, som afse sanningen företrädesvis för smickret, så vill påståendet icke uthålla pröfningen, då det jufvas af historiens vittnesbörd om tilldragelserna, ända ifrån Lagman Thorgnys tal, till Olof Skötkonung; och till och med 180g års revolution, som lemnade ett temmeligen nära för handen varande exempel på allenastyrandets verkningar å folkets hjel tan , äfvensom å den föreningspunkt och lösen, hvartill Svenska folket genom allenastyrandet äfven i sednare tider blifvit fördt. Den episcopale talarens förmenande , att den kungliga personligheten nödvändigt måste öfva ett märkbart inflytande på de constitutionella rådgif värne , utgör en särdeles uppfattning af det constitutionella statsskickets grundide'e, och af de garantier det constitutionella rådgifvare-kallet är bestämdt att föreställa. Vare långt ifrån mig att på något vis vilja underkänna de lysande egenskaper, hvilka den episcopale talaren tillägger EJ.
I Memorialet N:o 38 och der intagne val-lag: i;o i §. i mom. Utsträckning *f valrätt å land till egare af jord, bergsbruk eller annan lägenhet, uppgående till ett uppskattadt värde af io> R:dr (se förändr. val-lagens 2 §. 1 morn.), hvaremot det förut fastställda minimum utgjorde 25o R:dr. Hedervärda Bonde-Ståndet har visserligen yijkat, att valrätt borde tillerkännas hvarje hemmansegare eller krono-åbo, ehuru ringa jordlott han innehade, och de öfriga Riks-Ståndens yttraden kunna jemväl anses härmed öfverensstämma. Men just derigenom, att samtlige Stånden sålunda fästat valrätt vid besittning af hemman, hafva de uppenbarligen, enligt gällande författningar om hemmansklyfning, betraktat besutenhet såsom ett oundgängligt vilkor derför; hvaremot Utskottet alldeles aflägsnat sig från detta vigliga råmärke, enär det medgifvit röstterökning lior till Cons t it utio n.*-Ut skottets Memorial, N:o SS. 43 För den minsta jordafsöndring, som sannolikt ej understiger ofvanberörda värde. 2:0 1 §. 1 mom. En lika utsträckning af valt ätt i stad till egare af hus, tomt, jord eller annan lägenhet, af ett värde, stort to R:dr, hvartill det nu (se förändr. val-lagens 2 §. t morn.) blifvit nedsatt från förut före*, slagna 5oo R:dr. — Härvid må märkas, att Bonde-Ståndet väl för sin del medgifvit rösträttighet åt egare af den minsta stadsfastighet; men då de öfrige 3me Riks-Slånden, som omisskänligen ansett husegare i städerna berättigade att i Representationen ingå, icke gjort ringaste anmärkning vid den af Utskottet i sådant afseende tillstyrkta bestämningsgrund, måste jag betvifla behörigheten af denna sammanjemkning. 3:o 1 §. 2 mom.
I stället för att ingå i någon vetenskaplig pröfning af denna §. vill jag blott påminna, det man hittills förstått den så, att deruti vore förbehållit Rikets Ständer allena att förvalta Banken, stifta dess lagar, och bestämma våra myntförhållanden, såsom ett slags integrerande del af deras rätt att allena beskatta Svenska Folket. Att §:n blifvit så förstådd, icke blott af Rikets Ständer, utan äfven af Konungen, ber jag att få visa, med åberopande af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 19 Februarii 1823, der Konungen, med öfverlemnande af FinanceCommitteens arbete, säger: ”Encir Re”geringsFormen åt Rikets Ständer förbe’ hållit att utan något Kongl. Maj:ts delta”gande besluta i ett ämnesom så högeli”gen rörer Nationens väl, sä af häller Kongl. ”Majit sig ifrån alla anmärkningar om de Den G Julli e. m. åtgärder, som i detta afseende böra vid”tagas;’ och lill slut: ”Kongl. Maj.t skall ”anse för ett nöje och en pligt, att med ”Rikets Ständer medverka till dessa ända”mål, vid alla tillfällen, då Rikets Stän”der af Kongl. Majrt begära råd eller bi”träde. Man ser således tydligt, huru 72 §. hittills blifvit förstådd. Helt annat år, huruvida förhållandet borde vara sådant. Jag tror för min del, alt det vore ganska nyttigt, att Konungen hade del i den financiella lagstiftningen; så att Ständerna åtminstone kunde slippa att ensamt uppbära otack för hvad sorn blifvit gjordt. Men detta kan icke ske blott genom det beslut Rikets Ständer nu kunna fatta i form af civil-lag; ty kommande Ständer äro deraf lika litet bundne, som det utaf ConstitutionsUtskottet med Rikets Ständers rätt nu fattade beslut, hvarigenom en uppenbar öfverträdelse af tryckfrihetslagen blifvit gillad, kan upphäfva bemälte lagbud, eller hindra kommande Ständer att göra det gällande.
Då Utsk:t anmärker såsom ett fel, att man icke skiljt på CivilRätt och HaudelsRätt och att bibehållandet af detta system skulle utvisa vår sjelfständighet, fruktar jag att Utsk:t gått för långt. Om konkursrättens plats i rättssystemet äro delade åsigter. Hos oss har man hittills betraktat konkursrätten såsom en del af civilrätten; enligt min åsigt är den att anse såsom egentligen utgörande blott ett bihang dertill; andra åter hänföra konkursrätten till processrätten. Utsk:t, i likhet med de komiterade, vill deremot upfatta konkurslagstiftningen såsom en del af Handelsrätten, — ett hos oss ganska obestämdt begrepp. Vore här fråga om en konkurslag uteslutande för köpmän eller affärsmän, skulle jag genast erkänna riktigheten af denna upfattning. Men då frågan angår en konkurslag, sorn skall gälla för alla medborgare i samhället, torde man kunna draga i tvifvelsmål giltigheten af Utskits påstående att konkurslagstiftningen allena tillhör Handelsrätten. I Frankrike är förhållandet helt olika; ty der finnas Handelsdomstolar med sin särskilda jurisdiction, hvilka döma blott 36 Den II Juli e. m. köpmännen. Skulle man hos oss vilja établera handelsrätten, torde man förut såsom princip böra antaga, att blott köpmän kunna göra konkurs och att deras konkurser höra till Handelsdomstolarne. Det är på dessa skäl jag icke kunnat biträda den del af motivernn i Betänk:t, sorn innehålla klander mot våra förra konkurslagar, och på den grund, jag vid början af mitt anförande uppgåf i alside på den bristande granskningen af förslaget, innan det kommer till 11. St., vågar jag yrka afslag å denna första §. Hr Dalman, Wilh. Fredr., anförde dels skriftligen dels mundtligen: Då jag vid motionstidens sista timma föreslog R. St. att taga under pröfning det lörslag till konkurslag och öfriga författningar rörande kriditlagstiftningen, hvilka blifvit utarbetade af en, enligt R. Stirs vid förra riksdagen derom gjorda begäran, af K.