Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härefter framstäldes propos. å bifall till Utskits hemställan i afseende ä de två första ofvanberörde anslagsbeloppen, samt besvarades med ja; hvarefter propos. gjordes derå, att R. o. Ad., med afslag å Utskits tillstyrkan att den 3:dje anslagssumman å 3000 Rdr till resestipendier ej skulle beviljas, måtte bifalla hvad K. M. I>en 11 April f. tu. 87 i afseende derå föreslagit; och då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. G:te punkten, Topografiska korpsen Mom. litt. A. Frih. Åkerhjelm: Som StatsUtsk:t här endast yttrat, att det anser någon nedsättning af denna lön vara påkallad, utan att derföre anföra ett enda motiv, hvilket icke eller i verkligheten förefinnes, tar jag mig friheten hemställa, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts framställning i denna del, måtte bestämma Chefens för Topografiska korpsens lön till enahanda belopp, sorn uuv:de Riksstat uptager, eller 6,000 rdr, derå jag anhåller om Hr Grins och Laudtm:s propos. Hr Björnstjerna: Chefen för Topografiska korpsen har otvifvelaktig! med skäl blifvit vid sisth Riksdag upförd till ett belopp af 6,000 rdr. Han är nemi. Chef för Geniekorpsen, hvilkens arbeten äro af synnerlig vigt. Den berättelse om dessa arbeten, som i åtskilliga exemplar blifvit R. St:r företedd, ådagalägger, huru väl desamma blifvit utförda, och det är att antaga, att så äfven framdeles skall blifva förhållandet. Jag får således förena mig i Frih. Akerhjelms yrkande att Chefens för Topografiska korpsen lön må bestämmas till hvad nuv:de RiksStat uptager, eller 6,000 Rdr.
Men jag vågar ännu en gång uprepa hvad jag nyss nämnde, eller att jag för min del icke kan inse, att det på något sätt kan inverka på Bankens realisations-förmåga att på ett LåneKontor anvisa en viss bestämd fond, antingen sammanslagen eller delad i flere delar. För att en dylik åtgärd skall kunna ega något inflytande på Bankens förmåga att uprätthålla myntvärdet och dess egenskap af ltealisationsBank, måste det vara någonting annat än sjelfva sammanslagningen, och jag ser icke huru jag på något annat sätt skall kunna möta den härutinnan gjorda invändningen, allrahelst som Gr. Frölich sjelf icke gifvit något skäl för sitt påstående, att den ifrågasatta sammanslagningen skulle inverka på Bankens förmåga att uprätthålla myntvärdet. Det återstår en annan del af frågan, som jag uraktlåt att besvara, nemi. om den verkan sammanslagningen kan hafva på de särskilda industrigrenar, som hittills hvar och en haft siri särskilda fond. Man kan säga, att de som härintills haft rättighet att låna på jern, på enskilda papper o. s. v. kunna 1>en 11 Juli f. m. 233 blifva förorättade genom en sådan sammanslagning; men jag tror, att, äfven om man i fordna tider velat på detta sätt utminutera Bankens medel särskildt till den klassen af industriidkare och särskildt till en annan, så skall det dock vara fördelaktigare både för rörelsen i landet oell för industri-idknine sjelfva att få anmäla sig på en gång. och få sina ansökningar pröfvade inför en lånebeviljande Styrelse. Och om det är en fördel ieke blott för de lånesökande utan äfven för den, som beviljar lånen, så måste det vara fördelaktigt äfven för landet i allmänhet. Af dessa skäl kan jag icke annat lin vidblifva mitt förra yrkande om bifall till ifrngavide punkt. Gr. Frölich: De värde ledamöter, som sist yttrat sig, hafva gifvit mig anledn. till den tron, att jag ännu icke blifvit rätt förstådd, och jag skall derföre söka att gifva en annan form åt min framställning om den våda, som jag befarar af denna punkts antagande.
Förvaltningen af Sjöärenderna och Sjöförsvars-departementets Kommando-expedition gemensamt hafva ä anslaget till skrifmaterialier och expenser samt 8P fl&A®» ils* 1845'. ved och ljus m. m. anordnats 4,696: 3. 9. 4,382: 14. 9. hvarförutan af de till oförutsedda utgifter anslagna medel blifvit lill Kommando-expeditionen lefvererade samt för dess, med expenser likartade, så kallade extra utgifter använda och uti särskild räkenskap redovisade 900: 1,000: Sammanlagda utgifterna för skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus m. m 5,596: 3. 9. 5,382: 14. 9. hafva således betydligt öfverskridit det härför beviljade årliga anslag, 2,500 Rdr. Della förhållande härrör, till en del, deraf, alt af berörde anslag blifvit bestridda åtskilliga, för detsamma främmande, utgifter, såsom: för ett bombmätnings-instrument, för stanser till kask-vapenplåtar, till mäklare-courtage å köpta vexlar m. 111. I sammanhang härmed, få Revisorerne anmäla, att vid Kongl. Under år 1847 äro af Kongl. Förvaltningens expensmedel utbetalda 200 Rdr, såsom arfvode för ordnandet af Förvaltningens arkif; men då eli sådant göromål synes hafva bordt af någon Verkets tjensteman, utan särskild ersättning, bestridas, få Revisorerne å berörde förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. jq — 98 — § 7. Vid inköp af Stats-kalendrar för Kongl. Förvaltningens behof hade, i Revisorernes tanke, bättre hushållning kunnat iakttagas, i afseende å så väl antalet som priset, enär för hvartdera revisionsåret 13 Kalendrar blifvit anskaffade efter 3 Rdr 24 sk. stycket. Likaledes har hvartdera året prenumeration skett å 7 exemplar af Postoch inrikes-tidningar; i hvilket antal någon minskning synes kunna äga rum. § 8. Under titel: ”Rikets Ständers
Men, då Utskottet delar den glada öfvertygelsen, att Sveriges och Norriges förening skall blifva lika beständig, som dessa Länders tillvarelse, är det med sann tillfredsställelse, som Utskottet linner sigega skäl, att bestrida rigtigheten af den tydning, man sålunda Velat gifva åt 2 §. i 1789 års Koaunga-försäkran, hvars rätta tolkning, i Utskottets tanka, icke kan blifva annan, an att, enär orsakerna till ProductPlacatets inställande äro öfvergående, bör det åter sättas i full verkan, så snart de upphört, men att förbudet för andra nationer, att drifva fri frakthandel på Sverige äfven må förfalla, om än de omständigheter, som fordra sådant, skulle vara oföränderliga. Det vöre i annat fall i detta Lagbud en oförklarlig motsägelse, innefattande ett stadgande, att man skulle begagna en fördel eller undvika en förlust, om den vore tillfällig, men deremot åsidosätta fördelen, eller frivilligt un - Besv, och Ekon, tjtsh. Betankanclch, 4gg derkasta sig förlusten, om den funnes vara fortfarande. Så orimmeliga grundsatser kan icke lagen godkänna och aldraminst bör man, genom osäkra slutföljder, söka, i uttryckets mindre tydlighet, framleta föreskrifter, dem förnuftst icke gillar. Om slutligen skulle antagas för säkert, hvad Utskottet likväl icke är i tillfälle bedöma, ' att da i Sveriges Handels-, Sjöfartsoch Tull-författningar, ensamt till fördel för Norrige, redan gjorda ändringar äro af större vigt för Norrska Sjöfarten, än de Förmåner, som Sverige, i egenskap af privilegierad Nation, åtnjuter i Norrige, så Sjevisar sådant endast, att Svenska Handelssystemet år mera prohibitivt än det Norrska och således fordrar betydligare jemkningar, för att vinna likhet i ömsesidiga rättigheter, ty, oaktadt de förmenta större uppoffringar å Svenska sidan, är denna jemnlikhet ännu icke vunnen.
Föreställ dig hennes ångest att finna sitt älskade barn nu nästan sanslöst; med ytterligare inkallad hjelp, hastade vi att föra henne i säng, der hon under beständig yrsel tillbringade hela den återstående aftonen. Genom ett bud, afsändt till Friherrinnan, erhöll jag tillåtelse att hos Rosa få öfvervara natten. Gud! huru förfärlige voro ej dessa timmar, hvarunder hon oupphörligt fantiserade om sin R., hans oskuld och det grymma sätt, hvarigenom man ville skilja henne ifrån honom. Ingen af de närvarande, hvarken föräldrar eller syskon, voro af henne igenkände. Följande dag emot afton hade det ändtligen lyckats den tillkallade Läkarn, att genom någon använd medicin, bringa henne till någorlunda sans; hon namngaf nu den ena, efter den andra, af sin bedröfvade omgifning, och hade äfven genast efterfrågat mig, hvilken hon saknade, och som redan straxt på morgonen lemnat henne. Ett förnyadt bud, delgaf mig hennes innerliga önskan att få se mig, hvarefter jag åter med Friherrinnans tillstånd att hos henne få qvardröja, så länge hon det sjelf skulle påyrka, hastade att uppfylla hennes önskan. Hennes blick, och den hjertlighet, hvarmed hon vid mitt inträde räckte mig sin hand, var obeskriflig. Det var, som hade hon med min ankomst återfått sitt själslugn. Men ack! denna höjd varade ej länge; emot morgonen efter en utvakad natt, ty ingen enda blund kom härunder att stärka hennes utmattade krafter, infann sig åter den förfärlige febern, hvilken oafbrutit fortfarit under fulla sex dygn, och hvarvid hon under växlande feberfantasier, tillkännagifvit nästan ingen enda fullkomligt redig minut. Under denna sist passerade dag, tycker jag likvisst hon varit någorlunda lugn, ehuru den bekymrade Läkaren, i anseende till det ovanligt snabba aftynandet, betänkligt skakar på hufvudet. O! kunde blott den verkande orsaken till hennes lidande förgöras; Men, ack den står med alltför lifliga färgor upptecknad i hennes ömma och vektkänsliga själ. Den arma Hofrådinnan är otröstlig; ännu känner hon ej anledningen till sitt barns smärta emedan den olyckliga Rosa sjelf ej kunnat, och jag ej haft hjerta meddela henne densamma.
Jag har för min person visserligen ingeuting emot, om den summa, som i bevillning erfordras, med tillämpning af de grundsatser Utsk. föreslagit, kan utgå utan denna afgift, emedan jag anser, att, då det är fråga om en ojemn beskattning, det kan vara likgilltigt, hvilkendera ojemnhelen kastas bort; de andra ojemnheterna stå i alla fall qvar, och så länge de stå qvar, må man förgäfves försöka begagnandet af andra medel för att förekomma fattigdomen, ehuru jag skulle förmoda att det är dit man egentligen borde syfta. Jag har velat begagna tillfället att jemväl yttra några ord öfver hvad som blifvit sagdt af en ledamot, sedan jag fått tillfälle att framställa denna öfvertygelse. Det har blifvit yttradt, att pauperisrnen inom Sverige skulle vara en följd af en öfverdrifven beskattning. Detta är alldeles stridande emot verkliga förhållandet. Om man deremot säger, att den är uppkommen till en stor del icke ensamt genom en ojemnt fördelad bevillning, utan ock genom närings-författningar, som hindra arbetskrafternas användande; då säger man sanningen, annars icke. Om man kan utgöra den extraordinarie bevillningen med en tredjedels proc. af inkomsten för året, frågar jag hvad det är för en stat, som kan utgöra den med en så obetydlig penning. Deremot då en person tager en bevilln.förordn. och börjar med alla dessa classificationer, alla dessa minimi-afgifter, hvilka man ovillkorligen till siffran är pligtig att utgöra; så är det icke underligt, om han anser, att det måtte vara en ryslig beskattning, som drabbar Svea land. Jag hoppas, att den siste talaren, med hvilken jag fullkomligen instämmer i dess yttrande om afsigten att borttaga beskattningen från de fattiga och lägga den på de rika, måtte fullfölja denna ide'e med conseqvens, Oen aij Maj. 4^3 dä betänk, återkommer till Utsk., och földen ända derhän, alt det blir en sanning, alt den rike får betala lika med den fattiga i proportion, och ändå något mera, men icke mindre. I sådant fall lär betänk, utan alla reglementeringar och i ganska kort gestalt kunna återkomma till Ständernes afgörande.
Län, hvilka i hufvudsaklig öfverensstämmelse ansett, att, då ej allenast vid laga afoch Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 33. 3 tillträdes husesyner, utan jemväl vid ekonomiska besigtningar, stridigheter ofta uppstode emellan församlingen och afträdaren eller bosta lisli af va ren, angående den byggnads-skyldighet, som dem hvardera tillkommer, och Syne-Rätterna, efter olika åsigter, afgjorde dylika frågor, än till den enes, än till den andres förmon, det vore nödigt att härutinnan meddela tydliga och bestämda föreskrifter, helst genom den tolkning, Domstolarne och Syne-Rätterne gifvit ifrågavarande 26 Cap. 2 §. Byggninga-Balken, att hvarje takdropp, hvarje skadad taksten, hvarje bortfallet stycke af rappning, tillfällig skada på en eller annan stock, eller bristfällighet å brädfodring m. m., skulle kunna anses såsom församlingens pligt alt afhjelpa, Prestgårdarnes underhåll på landet blifvit em bland de mest betungande af Svenska allmogens indirecta påiagor, hvars obehag vore så allmänt öfverklagadt, att motionärerne trott sig endast behöfva fästa uppmärksamheten på olagligheten af omförmälda tolkning, för att vinna ett allmänt erkännande af behofvet att densamma för framtiden förekomma. Då nemligen ifrågavarande §. innehåller, att socknemän ega de uppräknade husen, och ej flere, med tak och innanredet Kyrkoherden färdiga antvarda, men han sedan vare skyldig hålla dem vid magt med egen kostnad; och socknemän skola dem bygga och bättra på deras kostnad, närde af ålder och bruk, och ej af Prestens vanrykt förfalla, syntes deraf klart, alt ordet: ”bättra” endast Ivar afseende på det fall, då husen af ålder och bruk, men ej af vanrykt, förfallit, samt att, då Presten är skyldig ”hälla husen vid magt_, med egen kostnad,” derunder måste förstås alla sådana reparationer och allt sådant underhåll, som är nödigt, intilldess husens ålder och bruk göra nybyggnad eller större reparationer nödiga.
Jag har redan på förmiddagen yttrat, att då man vill göra Styrelsen ansvarslös derför, att formerna äro ofullkomliga, har man förbisett, att, då Styrelsen ej söker någon förändring i de ofullkomliga formerna, hon måste anses interesserad af att bibehålla dessa, för att, i skygd af dem, kunna försäkra sig om strafflöshet. Gr. Cronhjelm har på förmiddagen framlagt en skildring af Styrelsens handlingssätt, deruti jag anhåller att uti de flesta fall få instämma. Denne värde ledamot har visserligen icke, enligt hvad man här sagt, uti skarpa ordalag gjort denna framställning; den kunde icke göras i lindrigare. Han har t. o. m. förbigått åtskilliga, efter mitt omdöme, anmärkningsvärda förhållanden, af hvilka Hr Tham omnämnt några, såsom frågan om Styrelsens behandling af handelsoch näringsfriheten, m. m. Hr Gr. har tillika underlåtit att fästa uppmärksamhet vid beskaffenheten af de förslag till författningar, som af Styrelsen blifvit för R. St. framlagda, äfvensom af de författningar, Styrelsen sjelf utfärdat. För min del tror jag, att beskaffenheten af dessa acter, hvilka likväl i många afseenden skola documentera Styrelsens duglighet, är ganska tvetydig. Jag har åtminstone det stöd för ett sådant omdöme, att jag hört ganska competenta domare klandra både innehållet och uppställningen af dessa acter. Den förnämsta egenskapen hos en Styrelse, näst den att vara redligt och ärligt sinnad, är att vara duglig, och äfven der ärlighet finnes, men duglighet saknas, kommer man föga långt såsom statsman. Jag har icke hört någon försöka att frånkänna Styrelsen välvilliga afsigter; tvärtom har man erkänt Styrelsens goda vilja; men jag bekänner uppriktigt, att då jag följer det system från botten, som Styrelsen i de sednare ro åren utvecklat, då jag stadnar vid resultaterna, och från dem vill sluta till principerna, finner jag det ganska vådligt och bedröfligt, om Styrelsens principer verkligen skulle vara sådana, som dess yttre handlingar visa.
Öfverskott å i riks-staten påräknad inkomst af båkoch lots-medlen Båtsmans-beklädnads-medel Ersättningsoch försäljnings-medel 135,754: 20. 4. Influtna medel till uppköp af spanmål Diverse inkomster Från 4: de hufvud-titeln: Till Carlshamns kastell „ durchmarsch-kostnader „ Bevärings-manskapets vapenöfningar „ Kungsholms befästnings-arbeten och försänkningar i Djupasund Från Kongl. General-krigs-kommissariatet: kreditiv-medel för upprätthållande af rikets neutralitet s Kongl. General-poststyrelsen „ Kongl. Karantäns-kommissionen i Stockholm och Malmö Arrrende-medel för Hof-jaktvarfvet Omförda medel Restit uerade medel Från Kongl. Konvoy-kommissariatet: Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: I — 118 — Utgifter: Aflöning: Till Departement s-chefon jj Departementets Kansli-expedition r Dito Kommandodito .. » Kongl. Förvaltningen af sjöärendena samt Kongl. Flottans stationer Indelningar och spanmål in natura Materielen: Kongl. Flottans underhåll Dito dito nybyggnad Båtsmäns förseende nied kojer och täcken Båtsmäns beklädnad Beklädnad åt mariner, kanonierer, matroser och skeppsgossar Spanmål in natura Exercis med Flottans bemanning Spanmåls-upphandling och bageri-kostnader ... Durchmarsch-kostnader Sjukvård Diverse behof Reseoch traktaments-penningar Skrifmaterialier och expenser till Förvaltningen af sjöärendena samt Departementets Kommando-expedition Dito dito till dito Kansli-expedition Dito dito för Kongl. Flottans stationer Extra utgifter Lotserioch fyrings-staterna samt Sjökarte kontoret Indelta räntor Extra stats-anslag för Sjöförsvaret, 1844 och 1845 årens: Till en hydraulisk sträcknings-machin 1847 och 1848 årens: Ii. 1850 och 1851 årens: För 4:de hufvud-titeln:
— Om någon, af hvad jag yttrat om våra qvinnor med afs. ä deras upfostran, skulle draga den slutsats, alt jag missakta!- det täcka könet i allmänhet, så protesterar jag högtidligt emot en sådan tydning, och förklarar bestämdt, alt jag känner ganska många qvinnor, som förena alla de goda,egenskaper man rimligtvis kan vänta hos en fulländad qvinlighet, och för dessa hugar jag mig i djup vördnad, men vågar påstå att, om deras upfostran icke varit bättre än den vanliga, så hafva de blifvit hvad de äro icke genom utan oaktadt deras upfostran; och anser jag dessa ädla qvinnor sorn lefvande bevis derpå, att den gudagnista, som otv ifvelaktigt finnes i hvarje menniskobröst och som gör menniskan till Guds beläte på jorden, icke kan alldeles foiqväfvas samt förmår stundom tillvägabringa den inre menniskans utveckling och lyftning, oberoende af yttre förhållanden. Man invänder vidare mot det nya Lagförslaget, att om qvinnan blir myndig vid 25 års ålder, och än mer — om hennes upfostran får en så allvarlig riktning sorn jag förutsätter, så skall hon förlora mycket af sina egendomligt qvinliga behag, sin huslighet, sin godhet, det finaste af sin blygsamhet o. s. v. — genom den nödvändighet hvaruti hon försättes, att deltaga i affärer, och att vända sin upmärksamhet från hemmet åt det yttre lif»et, samt att hon blir ett otrefligt mellanting mellan qvinna och man. Må vara, att det kommer att visa sig så för deni, som sälla värde på den s. k. naiva okunnigheten och som i siri föreställning nedsätta qvinnan till en ro-docka, ämnad endast alt leka med på lediga stunder, och att med joller och meningstom! prat förkorta en sysslolös mans trögt gående tid, och derjemte besörja kökels och bordets angelägenheter.
Då de från Fabriks-föreningen till Öfver-Ståthållare-Embetet meddelade uppgifter icke haft den uppställning, som formuläret för denna tabell brafver, har, för vinnande af likformighet med öf rige Konungens Befallningshafvandes femårsberättelser, blifvit nödigt att, med anlitande af de årligen till Kongl. Commerse-Collegium ingående hithörande uppgifter, utarbeta ofvanstående tabell. Dervid hafva ej få skiljaktigheter uppdagats mellan de vid olika tidpunkter och till olika myndigheter meddelade uppgifterna. För de hufvudsakliga lemnäs här nedan redogörelse. a) I uppgiften för fem årsberättelsen upptages arbetarnes antal för alla åren något lägre. b) Antalet färgerier är till femårsberättelsen uppgifvet lägre, nemligen för 1856: 18, för 1857: 19, för 1858: 20, för 1859: 21 och för 1860: 20. c) Uti uppgifterna till femårsberättelsen förekomma för 1856: 5 fabrikanter med 84 arbetare, för 1857: 3 fabrikanter med 84 arbetare, för 1858: 2 fabrikanter med 61 arbetare, för 1859: samma antal och för 1860: 3 fabrikanter med 62 arbetare. d) Till femårsberättelsen äro uppgifne 1856: 5 fabrikanter med 38 arbetare, 1857: 4 fabrikanter med 34 arbetare, 1858: 4 fabrikanter med 19 arbetare, 1859: 4 fabrikanter med 18 arbetare, 1860: 5 fabrikanter med 25 arbetare. e) Till femårsberättelsen äro uppgifne för 1856: 7 fabrikanter med 78 arbetare, för 1857: 6 fabrikanter med 56 arbetare, för 1858: 6 fabrikanter med 60 arbetare, för 1859: 5 fabrikanter med 228 arbetare, och för 1860: 5 fabrikanter med 321 arbetare. Carlsviks
På en katafalk stod kistan öppen, och det dystra, fladdrande skenet från mängden af kandelabrar med vaxljus, hvilka omgåfvo densamma, kastade sina strålar öfver det bleka anletet, den skönaste bild af lugn och frid. Från ett med smak och konst anbragt altare i bakgrunden ljödo i högtidliga toner en klagande sorgmusik. Intrycket af det hela var djupt rörande. Sällan kan en alldeles fremmande stå vid ingången till ett tempel, som lifvet invigt åt döden, utan att skakas af hemlighetsfulla aningar och dystra känslor; huru mycket mera skola då ej dessa inverka på dem, som med jordens heligaste band voro förenade med den, hvars stoft de betrakta! ”Barn,” sade brukspatronen med ovanligt högtidlig ton, och förde dem upp på hvardera sidan om kistan, ”min vän och er far hade i dödsstunden fast förenat edra händer. Jag nödgades då skilja dem; men här skola de åter förenas.” Han upptog tvenne ringar, dem han i tysthet beställt, räckte dem hvardera en, och besvor dem, vid minnet af den öfver hvars stoft de nu vexlades, att ständigt älska hvarandra; men då Julie skulle räcka Waldemar ringen, halkade den ur hennes hand, och föll med ett olycksbådande, hemskt ljud ned mot sjelfva handtaget på kistan. Waldemar ville gripa den; men vid det lätta vidrörandet for den från handtaget ned på golfvet, hvarifrån han med en ovilkorlig rysning upptog densamma och satte den på sitt finger. Den dystra ceremonien var slutad, och förlofvade utgingo de från de faderliga qvarlefvornas dystra hvilorum till verldens vexlande skiften. Vid dörren vände Waldemar ännu en gång tillbaka, och vinkade att han ville vara ensam. Han knäföll vid hufvudgärden, och bad innerligt. Styrkt uppreste han sig och tryckte för sista gången till sina läppar den vissnade hand, som med faderlig huldhet ledt hans första steg på lifvets slippriga bana; tog sedan med manlig styrka det bredvid liggande locket, och lade det sakta öfver den älskade bortgångnes hvilosäng.
Genom den, på sätt Rikets Ständer föreskrifvit, under Juni—Oktober månader 1854 af Riksgälds-kontoret verkställda upplåning af de medel, som utöfver Kontorets härtill disponibla kontanta tillgång erfordrades för ofvannämnde kreditiv-utbetalningar, anskaffades den summa af En Million Riksdaler, hvilken Fullmäktige, med tillämpning af Rikets Ständers i sådant afseende fattade beslut, ansågo sig, för nyssnämnde utbetalningars verkställande, behöfva upplåna. Utaf denna lånesumma upptogs ett belopp af 750,000 R:dr emot obligationer, löpande med 4 procent ränta och förfallande till betalning sex månader efter föregången uppsägning, samt 250,000 R:dr, emot 5 procent-obligationer, hvilka skola inffih. lill R. St. Prol. 1836 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 1 Bäfl. 5 Hiksgälds^konlorets Berättelse läiäti. lösas fjorton dagar sedan de blifvit uppsagde, hvarvid dock stadgades, att någon uppsägning af sistnämnde obligationer icke finge ske förr än efter ingången af September månad 1834, samt att i afseende på 4 procent-obligationerna Riksgälds-kontoret, först efter den 1 Juni 4837, skulle ega begagna sin uppsägningsrätt. På sätt Fullmäktige i början af denna berättelse anmält, äro efter å innehafvarens sida skedd uppsägning under dels sistlidet och dels innevarande år meranämnde obligationer redan infriade å ett kapitalbelopp af 212,300 R:dr, nemligen 4 procent-obligationer å 70,000 R:dr och 5 procent-obligationer å 142,300 R:dr.