Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär meranämnda understöd, hvarigenom denna kassa, utan någon för dess framtida bestånd äfventyrlig minskning af det samlade kapitalet, kunnat hittills fullgöra sin pensionerings-skyldighet, synes för densamma behöfligt äfven under den närmaste framtiden, så vida icke en, för samtlige delegarne bekymmerfull, minskning af kassans kapital-behållning derunder skall vara att motse, till följd af den ansenliga skillnad, som vanligen visat sig mellan kassans årliga inkomster och utgifter, och då de förhållanden, hvilka föranled! ifrågavarande understöds beviljande af Rikets vid föregående Riksdagar församlade Ständer, enligt hvad Fullmäktige vitsordat, fortfara oförändrade, anser sig Utskottet böra förorda Fullmäktiges gjorda framställning om detta årliga understöds utgående, under tiden intill nästa Riksdags slut, med samma belopp och under samma vilkor, som hittills varit stadgade; och får Utskottet, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad sålunda föreslagits, hemställa, att den 258 § i Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente mätte varda med nedanstående, endast i afseende på mynt-beräkningen förändrade, lydelse intagen i det reglemente, som vid slutet, af innevarande Riksdag kommer att för detta verk utfärdas: Derest Enkeoch Pupill-kassans vid Riksgälds-kontoret af.slu tade och vederbörligen granskade räkenskaper för innevarande och påföljande år intill slutet af nästa Riksdag skulle visa, att kassans inkomster under året understigit de utbetalningar, som under samma år kassan ålegat, må den sålunda uppkomna bristen, inom ett belopp af högst Tvåtusen Tvåhundrafemtio Riksdaler (Riksmynt) årligen, af Riksgälds-kontorets medel godtgöras, under förbehåll likväl, att hvad utaf denna anslags-sumrna för ett år ej behöft användas, icke får för ett annat år af kassan tillgodonjutas; varande härvid Stats-Ulskotlels Memorial JYi 244. 7 dessutom det vilkor fästad!, att ej mindre delegarnes bidrag, än pensionerna skola under tiden utgå utan förändring af deras uti det för kassan nu gällande reglemente bestämda belopp. Arik. till Ejtp.-Utsk. d. 29 Jan. 1858, kl. 2 e. m.
KammarRätten directeöfverlemnastili Justitias-Cancelleren, hvilket öfverlemnande, enligt min öfvertygelse, alldeles' - Lag-sami Allm, Besv. o. Oec, Utsk.TJtl. N:o 45. 17 deles icke lika med en frän Kongl. Maj:t aflåten Remiss, innebär något bestämdt åliggande för Justitis.Cancelleren att tilltala eller låta tilltala den, på hvilken anmärkningen har afseende, utan sådant helt och hållet ankommer på Justitias-Cancellerens egen ompröfning, hvaraf följer, att frågan kan, genom af honom möjligen uraktlåten Emhetspligt eller origtigt fattadt begrepp om anmärkningens beskaffenhet, alldeles få förfalla; att då Kammar-Rätten, genom ofvan' anförde Stadganden, blifvit i visSa fall beröfvad rättigheten att i pröfningsväg handlägga frågor,som i anmärkningsväg derstädes gjorts anhängige, dei-af är en gifven följd, att Söndring uti anmärkningsmålen uppkommit, och att således erforderlig enhet uti dessa ärendens behandling alldeles icke eger rum; c) att ehuru, enligt Utskottens yttrande, Rikets Ständer äro berättigade att, genom deras Revisorer och StatsUtskott; utöfva den mest noggranna controll å Statsmedlens användande, filfa, till Riks. St. Prot., 1828, 1829. jide Sajal. 2;dra Afi1; iö-‘öe Haft; 3 ig Bilj. Lagsamt Allm.
Plenum kl. 10 f. rri. Justerades 4 prot.-utdrag för den 28 dennes. Upplästes och godkändes följ:de, från Exped.-Utsk:t inkomna förslag till R. Sl:rs underd. skrifvelser till K. M., nemi.: N:o 18, ang:de verkstäld omröstning öfver högsta domstolens ledamöter; N:o 19, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de afskrifning af statsverkets äldre undsättningsfordringar inom Vesterbottens och Norrbottens län; N:o 20, i ani. af Iv. M:s Nåd. Propos. ang:de begärdt anstånd med föreskrifna kapitaloch ränte-inbetalningar å de till Norbergs jernvägsbolag af allmänna medel anvisade lån; N:o 21. i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de en med konungariket Honnover afslutad traktat örn upphörande af Stadeeller Brunshauser-tullen; N:o 22, ang:de riktningen af södra stambanan samt anvisande af en lörskottssumma utaf två millioner rdr till arbetenas fortskyndande å densamma; N:o 23, ang:de upphäfvande af föreskrifterna om den s. k. fattig-procentens utgående från sterbhus; samt N:o 24, ang:de utarbetande af förslag till förändrade instruktioner för direktioner och tjenstemän vid läns-lasaretter och kurhus. Upplästes följ:de protokoll: »Ar 1863 d. 29 Januari sammanträdde Rikets Höglofl. Ständers elektorer för val af kommitterade till tryckfrihetens vård; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande, dertill hafva blifvit utsedde följ:de: Riks-antiquarien och K. af K. N. O. Bror Emil Hildebrand. Hofrätts-assessoren Erih. Carl Gustaf Leijonhufvud. Professoren och R. af K. N. O. Lars Magnus Enberg.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. fiillet befintliga, o lo/ligen tillverkade, bränvin, jemte de kuril, hvari del förvaras, skola vara förbrutne. I)ct förra stadgandet kan möjligen hafva den följd, att en person, hvilken biträdes med oloflig bränvinsbränning och vid heslagstillfallet förvarar i sitt bränneri lofligen tillverkadt bränvin, blir fråndömd så väl detta, som det olofligen tillverkade. Det sednare stadgandet skulle åter hafva till följd att, i anseende till svårigheten för en åklagare att visa huru stor del af det bränvin, som vid heslagstillfallet anträdas å det ställe, der oloflig bränvinsbränning äger rum, är olofligen tillverkadt, förbrytaren i dé flesta fall skulle komma att lå behålla en stor del af den påräknade vinsten af sin förseelse, och vid betraktande häraf linner jag mig ieke kunna instämma i Utskottens mening i denna del, ulan hemställer, att det nu gällande stadgandet må förblifva oförändradt. Då den af Utskotten föreslagna ändring i 45 § uppliäfver, för ett speciell fall, allmänna -lagens stadgande i 3 Kap. ö § Missgernings-Balken om ansvaret för sabbatsbrott, anser jag, för min del, en sådan ändring böra förkastas, och på enahanda grund samt dä jag icke linner giltiga skäl att lägga större binder i vägen för partihandel af bränvin, än för annan partihandel, får jag äfven hemställa, alt 47 § må erhålla följande lydelse A gästgifvaregårdar och andra hildina minuteringsslällen indi, under sönoch helgedagar, bränvin icke försäljas annorlunda än vid maltider, och böra alla minuteringssläUen under guds tj en sterne vara tillstängde.
Enahanda fråga var vid förra riksdagen väckt och blef dä af sammansatta Lagoch Ekonomi-Utskottet afstyrkt, under uttalande af den öfvertygelse, att kyrkoherdar i allmänhet, inseende vigten och betydelsen af det embete de om händer hafva, sorgfälligt och samvetsgrannt komme att iakttaga den förbindelse dem, enligt så väl omförmälde moment, som 28 Kap. 4 § Kyrkolagen, åligger att verksamt vårda sig om församlingens fattige. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet anser sig icke ega anledning frångå den åsigt, som sålunda vid förra riksmötet gjort sig gällande, helst kyrkoherden, i händelse han är lämplig att deltaga i fattigvårdsbestyret och nitälskande för dess framgång, lärer sjelfmant dermed taga befattning. Utskottet tillstyrker således att motionen i denna del ej må till någon åtgärd föranleda. Af samme motionär, beträffande 3 morn., att icke blott i de fall, då fattigvårds-samhälle fördelas i kretsar eller rotar, på sätt nämnde lagrum omtalar, borde, inom hvarje sådan, en af Fattigvårds-styrelsens ledamöter vara ordningsman, med åliggande att å fattigvården derstädes hafva närmare uppsigt och verkställighets-åtgärderna besörja; utan sådan pligt borde allestädes Styrelsens medlemmar åligga; men då, uti Författningens 2 §, hvarje fattigvårds-samhälle fått sig öppet lemnadt att ordna fattigvården på sätt efter ortens beskaffenhet och särskilda förhållanden lämpligast finnes och äfven att fördela samhället i kretsar, samt det i alla händelser, enligt 4 g, tillkommer Fattigvårds-styrelsen att handhafva förvaltningen af alla fatligvårds-angelägenheter, anser Utskottet, i likhet med hvad sammansatta Lagoch Ekonomi-Utskottet vid förra riksdagen yttrat i anledning af enahanda då framställda förslag, något ytterligare stadgande i berörde afseende icke erforderligt. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:0 SS. 5 6 §•
Utskottets åsigt af behofvet att tillvägabringa förändrade skjutsnings-anstalter, dels emot den i detta afseende föreslagna entreprenad-inrättningen och de förslag, sorn för öfrigt äro i Betänkandet framställde. Den penninge-inkomst, som nu beredes genom skjutsnings-bestyret, skall på de fleste ställen vara af serdeles vigt för allmogen, som ofta skall sakna tillfälle att på annat sätt förskaffa sig utvägar att bestrida sina contanta utgifter. Derföre skall det icke vara ovanligt att finna allmogen ganska benägen till skjutsning, äfven för den hittills fastställde legan, och den i 2:dra punkten af grunderna för skjuts-entreprenadernes tillvägabringande intagna föreskriften om skjutsbestyrels ovilkorliga öfverlåtande till entrepreneurer har ansetts innebära en kränkning af de hemmanen lagligen tillkommande rättigheter, och leda till ett obehörigt förmynderskap öfver hemmanens innehafvare. Den föreslagna stegringen af skjuts-legan skulle på ett äfventyrligt sätt verka menligt på alla, som behöfva anlita skjuts-anstalten, öka Stats-utgifterne för embetsmäns resor och serdeles för fångforsiing, medtaga en stor del af de löne-inkomster, som embetsmännen bordt få påräkna för sin bergning, derföre också en motsvarande förhöjning af lönerne blifvit yrkad, för den händelse, att skjuts-legan höjes, och den ökade skjuts-kostnaden skulle slutligen falla allmogen sjelf till last, genom ökade skatter och stegrade kostnader för embetsoch tjenstemäns biträden, som allmogen måste ersätta, och äfven genom stegrade pri - 12 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollets Utlåtande, N.o roj. ser å förnödenhetsvaror, sora allmogen måste inköpa. Derföre borde det bero på de skjutsskyldiges fria val att öfverlemna skjutsbestyret åt entrepreneurer, och skjuts-legan icke förhöjas, utan entrepreneurens godtgörelse beredas genom tillskott af de skjutsskyldige, der så kunde finnas nödigt.
Hennes fråga till dem var icke blott den mera ytliga: Hvad ämnar du bli? utan den mera i djupgående: Hvad ämnar du uträtta och verka i lif vet? Och snart nog lärde äfven den tanklösaste elev förstå, att lifvet hade ett kraf äfven på henne, och att det gällde att fylla den för en livar bestämda lifsuppgiften. Ännu hade dock icke miss Willard funnit sin rätta kallelse, Skolstudierna, den långa resan och en tolfårig praktisk verksamhet som lärarinna hade blott, så att säga, varit förberedelser för det kall, som väntade henne. I Amerika hade en mäktig rörelse begynt under namn af » kvinnornas korståg ». De starka dryckerna hade där, måhända mer än annorstädes, framkallat en förhärjande ödeläggelse af hem och familjelycka. En moder greps så af förtviflan, då hennes mest älskade och förhoppningsfulle son första gången visade sig drucken, att hon sammankallade en hop lika förtviflade mödrar för att med dem råda bot för det öfverhandtagande onda. Och resultatet blef, att mödrarna själfva drogo ut från den ena krogen till den andra, uppmanande 1894 Ej sämre vägkost Man bär på resan Än dryckenskap mycken. Havamal. ägarne att upphöra med den olycksbringande handeln. Då uppmaningen ej hade åsyftad verkan, stannade de kvar på utskänkningsstället under bön och sång natt och dag, tills värden gaf med sig. Rörelsen grep omkring sig, som en präriebrand. Den pågick omkring två månader, och krogar och värdshus stängdes i omkring två hundra femtio städer och byar, under det kyrkor och söndagsskolor fylldes till trängsel och brott och oordningar minskades till förvå- nansvärd grad på alla orter, dit den nya rörelsen framträngde. Då det emellertid låg mycken öfverdrift och öfverspändhet i denna rörelse, dog den småningom bort, och behofvet af en ordnad verksamhet gjorde sig alltmer gällande. Med djupaste intresse hade Frances Willard i tidningarna följt med alla berättelser om denna märkvärdiga rörelse. Med värme uppträdde hon äfven och talade på de möten, som med anledning häraf höllos i Chicago. Hennes första uppträdande som offentlig talarinna var glänsande och hade till följd att hon öfverhopades med inbjudningar att tala.
Ehuru kort tid de på grund af sistlidne riksdags beslut tillsatte folkskoleinspektörer varit i verksamhet, kunde det dock med skäl sägas, att denna deras verksamhet varit till stort gagn. Men denna institution måste, om den skulle kunna rätt kraftigt motsvara sin uppgift, med ledning af den vunna erfarenheten vidare utvecklas. De områden, som varit anvisade åt hvar och en af dessa i allmänhet af andra tjenstebelätlningar upptagne inspektörer, hade, lill följd af anslagets otillräcklighet, varit allt för stora, för att de skulle kunnat mera jemnt följa undervisningens gång. För afbjelpandet al denna olägenhet vore tvänne utvägar all välja; den ena att så rikligen aflöna dessa inspektörer, alt de skulle kunna åt delta uppdrag egna hel sin tid och krall; den andra att dela distriklerna så, alt hvarje inspektör kunde med mindre svårighet och flera gånger besöka hvar och en derinom belägen skola. Då upprättandet af särskilda nya tjenster, hvilket skulle blifva en följd, om man valde den förra utvägen, syntes innebära flera betydliga olägenheter, så kunde deremot den sednare, endast anslaget blelve något större, med fördel användas. På det en så beskaffad delning måtto kunna ske, och inspektörerne derjemte i någon mån åtnjuta en lämplig ersättning för sin använda möda, ansåge motionären det nuvarande anslaget böra höjas så, att det bestämdes åtminstone till 50,000 R:dr. En icke ringa olägenhet låge deri, alt del vackra statsanslag, som vid de sednaste riksdagarne afsetls för folkundervisningen, varit beviljadt och utgått endast för en statsregleringsperiod i sender. Betydlig omgång och skriftvexling förorsakades derigenom, alt hvarje församling måste för hvart år, eller åtminstone för hvar ny statsregleringsperiod, göra ny ansökning för fyllande af ett behof, som redan blifvit erkändt. Än menligare vore den osäkerhet, i hvilken skolstyrelserna och lärarne måste befinna sig, om för undervisningen framgent skulle kunna påräknas det understöd, som blifvit beviljadt.
Maj hvarje år efter gällande markegångspris till boställshafvaren utgöra, dervid Chefs-embetet vid bemälde regemente, enligt afgifvet och tillika i underdånighet insändt yttUih. lill 71. St. Prot. 1853 åt 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 30 Iläft. 1 (I. A.) 2 Stats-l tskottcts Utlåtande, iV.o 203. rande i ämnet, icke haft något att erinra, så framt bostället, betryggades i afseende å den erbjudna afgäldens ständiga fortfarande och församlingen ensam komme att vidkännas kostnaden för ifrågavarande jordstyckes mätning äfvensom dess afstängning från boställets öfriga plan; så hade Kongl. Majits och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier, häröfver hörde, med öfverlemnande af från vederbörande myndigheter infordrade underdåniga yttranden, deruti något hinder emot den ifrågaställda jordafsöndringen ansetts icke förekomma, sig i underdånighet utlåtit och dervid, jemte erinran, hurusom, enligt författningarne, församlingen ålåge såväl att betala kostnaden för landtmäteri-förrättningen, derför den ock redan blifvit debiterad, som äfven att bygga och fortfarande underhålla kyrkogårdsmuren eller stängseln emot boställets egor, ansett behofvet af kyrkogårdens utvidgande in på boställets ego-område likasom tillräckligheten af den i sådant afseende föreslagna afgäld vara genom handlingarne fulleligen ådagalagde, hvadan Kollegierne i underdånighet på det sätt tillstyrkte Nådigt bifall till ofvannämnde ansökning, att afgälden blefve, genom upphöjande af bråket till helt, fastställd till jemnt en tunna, hälften råg och hälften korn, samt derjemte, såsom i likartade läll tillförene stadgats, förklarades böra icke in natura, utan med penningar efter årligt markegångspris, för Kongl. Majit och Kronan af församlingen erläggas vid den tid, då uppbördsstämman i orten egde rum. I betraktande af hvad sålunda i ämnet förekommit, har Kongl.
Diskont-utredningens räkning derstädes öfverflyttade behållning 7,947 20 9 — _•— Behållning å Diskont-utredningens räkning i Banken 1,572 31 1 Diskonten tillhöriga Götha kanal-aktier 8,448 För mycket godtgjord ränta för de, vid förra Diskontkontoret i Götheborg, uti lånliqvider influtne 3 proc. reverser 1,020 25 4 Förre Kamererarens vid nyssnämnde kontor kassabrist 40,7S8 39 Förskott till lagsökningskostnader och expenser Genom den af Rikets Ständer vid 1817 och 1818 års riksdag beviljade afskrifning af Diskontverkets hos Götha kanals arbetskassa ägande fordran, har, enligt räkenskaperne, en denna fordran motsvarande brist uppkommit af R:dr 1,083,877: 38. 2. hvilken brist likväl minskats genom l:o det af förra Diskontdirektioneu afskrifna, men sedermera uti låneräkningcn upptagne belopp R:dr 11,781:12.7. 2:o inbalanscrad, behållen vinst, då Diskontens utredning öfvertogs af Riksgäldskontoret 158,147:31.4. och 3:o de under utredningstiden eiler från d. 1 Okt. 1818 till d. 31 Dec. 1847 afskrifna skulder samt influtne räntor och tillfälliga inkomster, sedan derifrån afdragits utgifterna 1 och för Diskontens utredning, äfvensom beloppet af de under samma tid afskrifna fordringar och tillgångar 62,750: 47.8. 232 fi79; 43 7 R:dr 851,197:42.7. Stockholm den 5 Juli 1848. C. G. Stuart. Stats-L(skottets Memorial, N:ris 246 och 247.. \ \:o 246.
För tillförordnade bergs-fogden G. A. /Viberg, som först den 17 November sistlidet år förordnats att sysslan till innevarande års slut förrätta, lärer, såsom Bergs-kollegium rätteligen anmärkt, någon löne-ersättning skäligen icke böra ifrågakomma. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd weh ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. O S C A R. F. Fåhraus. Kongl. Majit* Nåd. Proposition, N:o Sfi. 7 t /dra»' af Protokollet ofver Civil-ärender, hållet Inför Hans Maj:! Honungen i S tals-fl adel å Stochholms Slott den I I Juli 1854. Närvaran ti e: Hans Excellens. Justitiae-Statsministem, Herr Grefve Sparre, StatsHarlen: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhraeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. Sedan — —- föredrog Departements-eliefen. Stats-rådet Fåhreeus i underdånighet: Derefter uppläste Departements-chefen till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga proposition till Rikets Ständer, i anledning af bergs-fogdarnes underdåniga ansökning örn ersättning för förlorade löne-inkomster; Och täcktes Kongl. Majit, enligt Stats-Rådets underdåniga hemställan, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, saint förordna att, i enlighet dermed. Nådig proposition skalle till Rikets Ständer afgå. Ex. Protocollo. C. J. Oscar Ahlströmer. 5 Mongl. Maj:h Nåd. Proposition, N.e 87. Anti. tili Exp.-Utsk. den 3 Äng. 1854, kl. 5 e. m.
Utskottet har ej förbisett den invändning emot tillåtelsen att förena RiddarhusSecreterare-tjensten med ett Statens Embete, som torde liemtas från det beroende, uti hvilket en sådan tillåtelse möjligen kunde försätta denna Tjensteman; men som, i Utskottets tanka, detta beroende omöjligen kan grundas på något annat, än ett af de båda förhållanden, att RiddarliusSecreteraren söker antingen bibehålla en i Statens Tjenst redan vunnen befordran, eller ock erhålla en ny, anser Utskottet detta beroende, i förra afseende!, vara fullkomligen undanröjdt derigenom, att RiddarhusSecreterare-tjensten ej får förenas med andra Embeten än dem, från hvilka innehafvaren ej kan emot sin vilja, utan föregången ransakning och dom, skiljas; samt finnér, i sednare afseendet, då RiddarliusSecreteraren icke kan mer än någon annan medborgare utestängas från utsig - Den g Junii e. ra. 347 ten af att söka sin befordran på den offentliga Tjenstemanna-banan, farhågan för hans förmenta beroende i detta fall icke genom bans utestängande från all annan tjenstbefattning upphöra. Hvad vidare beträffar sjelfständigheten hos Ridderskapets och Adelns ifrågavarande Tjensteman, så vidt denna sjelfständighet af hans åtnjutande inkomster kan bero; har det förefallit Utskottet påtagligen gifvit, att, enär RiddarhusSecreterare-tjensten endast åtfölja 640 R:dr B:co i Lön, jemte Ved och Boningsrum, hvartill torde kunna räknas 200 å 3oo R:dr årlig inkomst af Introductions-afgifter, så bör ett Embete i Statens Tjenst, sorni någon mån förökar dessa nog knappa utvägar för en tarflig, men anständig och bekymmerfri, bergning, snarare anses såsom ett nytt värn mot de försök af otillbörlig inverkan på denna Tjenstemans handlingssätt, hvilka, utan en sådan förökad inkomst, nöden, långt ifrån att motverka, tvertom skulle göra sannolika och farliga.
För den, som slår eller smädar sina föräldrar; Kongl. Brefvet den 28 Februari 1793; liro För kona, hvilken, för vållande till sitt fosters död, dömes till straff efter sednare momentet i 16 Kap. 1 § Missgerningsbalken; såsom Kongl. Reskriptet till Götha HofRätt den 12 Oktober 1787 sedermera blifvit tillämpadt; 12;o För den, som dömes till hel mansbot; Kongl. Brefvet den 14 November 1746; och 13;o För Apothekare, som i annan, än tillåten ordning utlemnar Arsenik, och såmedelst vållar någons död; Kongl. Förordningen den 15 Juni 1787, § 6. Pet är nogsamt bekant, alt uppenbar kyrkoplikt leder sitt ursprung från kristendomens första tidehvarf, då ett offentligt erkännande och afbedjande inför Gud och församlingen af begångna synder var ett oeftergifligt vilkor för affällingens eller brottslingens återupptagande i kyrkans gemenskap, derifrån laster eller brott honom utestängt. Småningom och allt efter som kyrkostyrelsens makt tillväxte, öfvergick vilkoret till bestämda lagbud, som, till befrämjande af den så kallade kyrkotukten, genom kanoniska lagen fastställdes, och sedermera i flera länder och jemväl hos oss, under olika modifikationer, bibehållit sig intill närvarande tid. Oaktadt århundradens häfd således kan åberopas för helgden af en inrättning, som i början medförde omisskännliga fördelar, hafva tankarne om dess verkningsförmåga och nytta, i sednare tider, varit delade. Redan år 1734 utlalades den mening, som utan tvifvel på vigtiga skäl föranledde uteslutande från lagen af hvarje stadgande om kyrkoplikt, med undantag af det, sorn i 1 Kap. 1 § Missgerningsbalken förekommer. Då emedlertid allmänna tänkesättet, mäktigare än Lagstiftarens fördragsamma vishet, kort derefter, på sätt Kongl. Brefvet till alla HofRätterna af den 20 December 1735 visar, utverkade ett särskildt, genom Kongl. Brefvet B. St. Just. Ombudsm.
75 § Riksdagsordningen, tre Stånds mening i frågor af förevarande beskaffenhet utgör Rikets Ständers Beslut, kan aterremissen fran Vällofliga Borgare-Ståndet icke till någon åtgärd af Utskotten föranleda; hvilket Utskotten härmed skolat hos Rikets Ständer vördsamt tillkännagifva. Stockholm den 2 September 1851. Bilt. till B. St. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Belänkande, J\1 49. I M 49. Ank. till Exp.-Utsk. d. a Sept. ISSI. kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckta frågor om ändring af nu gällande stadganden rörande Stängselskyldigheten.