Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man kan taga för temligen afgjordt all den förhärdade brottslingen, den sora upphört att hafva någon slags blygsel, skulle lättare uthärda spöstraffet för att derigenom blifva sä mycket hastigare lös och ledig till begående af nya brott. Deremot skulle den, hvilken lista gången hade felat, och hvilken sjelf vore bekymrad öfver sin ställning, säkert undvika att blottställa sig för det humilierande skamstraffet och hellre underkasta sig cellfängelse. Men i allt fall kunde man icke med någon säkerhet döma om bestraffningens resultater, jemförde med spöstraffens, förr än flera år förflutit under hvilka brottslingar flere resor återkommit; d. v. s. flere decennier härefter. Jag tror emellertid att det förhållande, hvaröfver jag antydde mina bekymmer, nemi. att brottens antal verkligen är i tilltagande, påkallar någon skyndsammare åtgärd än den, som det i sista punkten gjorda förslaget åsyftar, — påkallar att vi snart måtte få en ordentlig brottmålslag antagen — och ur sådan synpunkt är det, som jag äfven motsätter mig detsamma. Hr Akerman, Fredr.: Efter den temligen vidlyftiga och fullständiga diskussion, sorn under förra riksdagen ägde rum i Den 29 December e. m. fråga om antagande af nya kriminallagens princip, hade jag trott att man nu skulle gifva sig tålamod intill dess förslaget blifvit bearbetadt af LagUtsk. innan man vidtog några åtgärder för att hindra eller motsätta sig detta förslags antagande. Jag hade också trott att hvad raan i motsats häremot skulle företaga sig, skulle komma att inskränka sig till det vältaliga anförande, som hölls i förra veckan af Hr Rääf; men jag har funnit mig bedragen häruti, då Hr von Hartmansdorff i sista plenum uppträdt med en ny motion för att förskottsvis söka förebygga lagens antagande. I anledn. af denna motion, ber jag att få göra några få anmärkmr. Hr von Hartmansdorff har sagt, att det i allmänhet är svårt alt föreslå nya straff, som äro opröfvade.
Härå vill jag endast svara, att den, som ej lika med mig tror', att Lagstiftaren med vigtigare mål afsett endast sådane, som gå å lif eller ära, likväl synas böra åt samma personer, som afdömma sjelfva bufvudsaken, medgifva rättigheten att förut äfven bedömma dess mer eller mindre vigtiga beskaffenhet, och detta så mycket hellre, som de redan lagligen utöfva en sådan rättighet. Den anmärkning, som Herr Friherre And. Cederström, vid min motions remitterande, deremot framställt, eller att Högsta Domstolens fördelning på Divisioner skulle medföra den skadliga följd af olikhet uti Lagtolkning i högsta Instancen, torde så mycket mindre förtjena någon uppmärksamhet, som hvar och en lätlligen lärer inse, att det närvarande förhållandet i detta afseende genom mitt förslags antagande ingalunda skul - 8 Lag-TJtskottets Betänkande, N:o 67. le blifva förändradt. Det måste nemligen vara klart, att, i fall 5 af Högsta Domstolens 12 Ledamöter i dag afgjort ett mål efter sin åsigt om det rätta, så kunna de 7 återstående Ledamöterne, eller 5 utaf deni afdömma en lika beskaffad sak efter en alldeles motsatt åsigt, lika obehindradt en eller annan månad härefter, som om de i dag varit tjenstgörande på en annan Division. Att så beskaffade, hvarandra motsatta, domslut uti alldeles likartade mål äfven verkligen ifrån högsta Instancen utgått, derom torde förflutna årens erfarenhet bära det bästa vittnesbörd. Detta missförhållande, så mycket mer beklagansvärdt, som detsamma, der det inträffar, lättligen kan hos mindre upplyste rättsökande alstra föreställningen om. bristande förmåga eller brist på vilja hos rättvisans skipare i högsta Instancen, att rigiigt tolka Lagens föreskrifter och såmedelst betaga Domstolen den agtning, sora derifrån bör vara oski 1 jagtig, skall icke upphöra förr, än Högsta Domstolen fördelas på arne Divisioner, med föreskrit! för hvardera alt uteslutande handlägga vissa slag af mål, så alt t. ex. alla brottmål afdömmas å den ena och alla civila mål å den andra Divisionen.
E t t godt stöd för sköterskorna är den kontroll, soin byrån, efter hvad i dess förrnhga sthr, söker utöfva öfver dem, samt den jämnare fördelning af arbetet mellan de verliligt dugli a privatsköterskorna, som genom byr&amp;n kan aga rum. 13et.n8emstzcdieko~nite ' n bar liksom föregkende &amp; r utgjorts af stndiernt~ fröknarna E. Fries, G. Elfving, M. Forsell, L. Granbom och S. Leijonhufvud. Expeditionen p&amp; förbundets byr&amp; har handhafts af fröken Forsell, och d&amp; hon n %gon kortare tid varit förhindrad, af fröken Elfviug. Af s. k. fortsatt rad och ledning för studier hafva under. Aret 18 elever begagnat sig. Bokrad hafva lämnats för studium af tyska, franska, engelska och italienska spraken samt för allmän historia och hushiiliskemi. Genom välvilligt tillniiStesg&amp;ende af en likrarinila; har kom i t h blifvit satt i s t h d att liimna ledning för en kurs kostnadsfritt. Rörande räkenskaperna för hemstudieafdelningen hänvisas. till. bil. Liksom föreghende &amp; r har bokkoinitin haft till medlemmar fruarna E. Ankarsvärd, S. Almquist, B. Nordenson, fröknarna L. Engström, M. Forsell, G. Hjelmerus samt bokhandlaren H. Sandberg, hvarjämte fru H. Anderson slsom adjungerad ledamot vid julen välvilligt deltog i det da syilnerligen brhdskande komitkarbetet. Granskningen af för barn och ungdom afsedda böcker har oafbrutet fortgltt. De omdömen kornitén afgifvit, sarskildt öfver till julen utkomna barnoch ungdomsböcker, hafva afven i &amp; r offentliggjorts ss&amp; väl i Dagnys sista häfte för hret, som i separataftryck.
Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städsejVälbavågen. Datum ut supra. OSCAR, S. A. Munthe. Utdrag af protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-rädet d Stockholms Slolt den y December 1847. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Stalsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden : Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, IVceni, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Munthe, uppläste lill justering ett, i enlighet med Kongl. Majlis förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majits nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angåend» bestämmande af ersättning till de personer, snm i behörig ordning förord - Kongl. Majlis Nåd. Proposition N:o 63- 7 nas att, i egenskap af krono-ombud, vara närvarande vid bevillningsstämplingen af spelkort. Kongl. Majit behagade, jemlikt Slats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protocoll bilagdt, samt befalla, ali nådig skrifvelse, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Prolocollo C. A. Westerstrand. Ank. till Exp. Utsk. den 11 Jan., kl. 1 e, m. Kongl. Maf-.ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående eftergift af kronans rätt till dana-arf efter aflidne collega scholae, J. Ekelund, till förmån för Ekelunds i behöfvande omständigheter efterlemnade enka-, gifven Stockholms Slott den y December i8fy.
Enär jag, efter en noggrann genomläsning af Justiliae-omhudsmannens lärorika embets-berältelser för åren 1851—53, äfvensom af Embels-diarierna och Registraturen, icke kan undgå att skänka mitt odelade bifall åt det outtröttliga nit och den rastlösa verksamhet, hvarmed Justitiae-ombudsmannen uppfyllt sitt maktpåliggande väktarekall, så blir deraf en nödvändig följd, att jag i allmänhet icke kan instämma i de ogillande omdömen öfver hans embets-föi vallning, hvilka här och der i Lag-Utskottets utlåtande, ehuru mer och mindre tydligt, framskymta. Särskildt måste jag dock framhålla den nog stränga tillrättavisning han fått uppbära för det sätt, hvarpå han gått tillväga vid granskningen af Högsta Domstolens beslut; denna tillrättavisning synes mig nemligen denna gäng vara så mycket mera oförtjent, som de omdömen, hvilka uti ifrågavarande embets-berältelser förekomma öfver högsta domaremaktens åtgärder, onekligen äro långt skonsammare än uti de föregående berättelserna, hvaröfver dock Lag-Utskottet vid sistlidne riksdag uttryckte sitt ogillande i vida mildare ordalag. På grund af dessa nu i korthet uttryckta åsigter anser jag mig fullt befogad till det allmänna omdöme, att Riksens Ständers nuvarande Justitiae-ombudsman fortfarande gjort sig förtjent af det vigliga förtroende honom varit lemnadt. Af Herr Proston Euren, sorn biträdde Herr Prosten /Helanders mening. Af Herr Doktor Säve. 'Under mili frånvaro såsom tillika ledamot i annat Utskott har Höglofl. Lag-Utskottet med en eller två rösters pluralitet beslutat några anmärkningar mot den nuvarande Jusliliae-ombudsmannens verksamhet, hvilka jag för min del icke godkänner. Den första anmärkningen rörer ulöfningen af hans åklagarekall. Utål' de utförda åtalen mot Domare och Tjenstemän skall ”ett och annat sakna den lagliga anledning, att det kunnat gillas.” Jag anser Justitiae-ombudsmannen ej Lag-Utskottet» Utlåtande, ]$:o 4.
Ja det har till och med förekommit att arbetare eller drängar, som hafva lång väg till kyrkan, påkallat skjuts för återfärden derifrån, ifall deras ben af någon anledning råkat komma i ett mindre tjenstbart skick. Nu frågas: är det verkligen med lag öfverensstämmande att jordbrukarens hästar skola stå till förfogande åt personer under förhållanden sådana som de här ofvan uppgifna? Som lagen på denna fråga icke gifver något klart och bestämdt svar — den säger just ej mycket mer härom, än att “lärodrängar och båtsmän, som ej genom särskilda pass ega tillstånd att taga skjuts, skola söka sig fort genom beting; börandes häktmakare, månglare etc. etc. ej förpassas till sådan fortkomst1', — men, enligt min åsigt, en fullständig utredning häraf vore behöflig, antingen den enskilde hädanefter som hittills kommer att bestrida skjutsningen, eller densamma öfvertages af Staten, vågar jag föreslå: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om ut färdande af bestämda föreskrifter rörande rättigheten till erhållande af och skyldigheten att fullgöra gästgifveri-, hålloch reservskjuts vid samtliga skjutsstationer i riket, så att något missförstånd härutinnan ej må, kunna uppkomma. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 14 November 1865. P. Engman, från Wester-Norrlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 170. 241 N:o HO. Af Carl Isak Bengtsson från Kronobergs län, att för folkundervisningens befrämjande den s. 1c. personliga sky ddsafgiften må till hela sitt belopp komma hvarje församling till godo, m. m. För hvarje folkundervisningens vän är det glädjefullt, att folkskolan i vårt kära fädernesland har blifvit en verklighet, att den vunnit stor framgång och att den omfattas med stort deltagande af alla sanna fosterlandsvänner. Men en from önskan återstår, att folkskolan icke allenast må existera, utan äfven blifva en sanning. Detta mål har den icke kunnat hinna, oaktadt det stora intresset för dess framgång och Rikets Ständers högst berömvärda välmening och välvilja.
Dcrr 24 Zlprik. i grunderne för hela Saltpcter-inrättningenZ bcständ samt der genom de bifogade förslagen uppgifne fakt, att medelst ' vä Allmän bekostnad ivid de större Staderne anställande "tilliverkningar förse Kronan med behöfwelig Saltpeter, har wäl, i anseende till saknad af de närmare och egenteligen Chemiffe kunskaper, som för bedsmmandet af förstasets anwändbarhet erfordras, icke kunnat i nägon fullständig pröfning deraf inga; men anser betänkligt, att, pä satt i Memorlalcrne yrkas, pä kronans bekostnad tillstyrka en inrättning, hmars fördelaktighet ännu icke ar bestyrkt och till hwars anläggning kostnaden icke ens i lyinsta matto bliftvit uppgiswen, dä dcrigcnem Kronan i och med der samma skulle frankännas iren rättighet hon nu äger till SaltpeterUppbörd af alla hemman i Riket, för de» blott till äfwentyrs lyckliga utaäng af ett ännu ej pä erfaren! ctcns sakra grunder fotadt företag; Och det ur af sadan anledning Utskottet ej eller anser sig kunna till det upglfna fösflagct tillstyrka bifall, dä dessutom, efter Utskottets tanka, den af Kongl. Mast i likhet mech Riksens Högloft. Ständers tvid 1800 ärs Riksdag afgifne önskan, är rgoi den 26 October utfärdade Nådiga Förordning, rörande Saltpeter-tillwerknmgen i Riker, i allo är grundad vä bäde billighet och rattwisaUtffottet kan harwid dock icke dölja sin önskan, att fä se det uppgifna förslaget af nägre enffilte satt i wcrkftallighet, dä den, efter de gjorde uppgifterne, deraf till ättvciityrs hlifwande fördel kunde beräknas, och dessutom den private som dermed kom titlwäga, om det samma werkcligen more fördelaktigt, lätt kunde förse bäde Kronan och dess Leverenteu» rcr med Saltpeter till ett drageligt pris.
A r i f Hwarefter Bewillning pä förmögenhet utgär. - L* kroLent i.R:d. ZOO. - z 4* > - 2t 12. st. 400. — A„ märkning. 44l 2ln märkning. i:o För cili Inkomst, som öswcrsijger 8020 N:d. erlägges 12 proLeur. 2:0 Uppå all Inkomst, som vfiverskiuter et giswlt iOo:de.tal, men ej hinner lil 2; fullt beräknas ingen k-nOnr, cil undwjkande af brak. Såsom til ex. 222 R:d. gilwa eimer än 2OO men 225 giswa 1 R:d. 6 st. 248 giswa ej mer än 225, men 2;o giswa 1 R.d. 12 st. och sa widare. k>l:o g. IH r m n I a i re r kil Förteckningar, som ingifwaö wid laxerinZLln,. F ö r t e ck n i n g som utwisar undertecknads bohällna Inkomst, hwarester den af Riksens Höglofliga Ständer fastställda Bewillning pä förmögenhet kommer at utgå. N:o i. viverls Inkomster R:d. 2202» k! klan ca Lspiralsr Til kel. 1O22 R:d. ranta ä 6 proL. » 62. kcl. ;o2 R:d. ränta ä x äiio - 2e. i>I. 5222 R:d. cliro ä 6 äiro - Z22. Summa R:d. 2585. 1202 R:d. emot ränta ä 4 prnL. 42. Summa 162. hwilka afföras med 162. Diverse Inkomster « R:d. rooo. Skyldig Til K. 40O0. R:v. emot ränta a 6 ^>rvL. 240. hwilka afföras med 240.
Ait Stars ^ Rådets Ledamöter likasonr astftat att trorrsir Loikfaltigdomen efter ert förödande krig, och d n allinäinta rösten om hwad som ar rätt och fant i denna nöd; att De, med en sällftnr men beräknad enighet, liknelsewis alt kala med en magisk trollkraft i frue rädstag, troligen sökc mildra och icke framdraga dcc rätta tillståndet i Lander,- akt mistttoender fäsom en wänlig slutföljd skall troligen blifwa den stänk, de af Nationens största antal skola störda Dm 4 December. 267 skärda 0. s. w. Sädan.e äro de uttryck som Herr Aftverster Lieurnaiiten'', utan att dervä grunda någon motion, lUiälit sig emot Män, hwilka äg» Konungens nåd, hwilka emotragir flere oflenieliga wedermalen af Nationens och äfwen detta Stånds förtroende. Da Herr Oswerste Lieutnanten, icke bewP sine beskylllungar, äga de enidast någon kraft igenom det personna» anseende har kunnat sig tillmulna. Jag kanner icke Herr Ofw,-> ste Lieucnantens anspråk pä ett sä ividsträckt förtroende, men -äg känner Deras rätt tillagt ning tom han augnpik. De fläste as Deni haswa öfwsrgilwik den enskilda lcsnadens lugn och trygghet/ för akk i Faderneslandcrs wada deltaga uci desi angelägenheter. Detta förhållande allena, bör förwärfwa DeM en allmän wälwilja, sä länge man intet anser d l förl.enstsulll, att solja de Patrioters efterdöme», som fordom i farans stund, lämnade Rikets faror för att spela Hjcltar inom sina Familier. Srars-Raden ba'wa icke framdragit der rätta tillständer inom Lander sager Herr Öfwerster Liemnanken.
Banco-Utskottet, som vid öfvervägande häraf ansett den uti Banco-Reglementet gifne tillåtelse för utvexling af Siifver-Speciemynt, mot lika numeraire i Banco-Sedlar, hafva upphört med 1111 påstående Riksdags början, så att något anslag i dylikt ändamål för innevarande år ej kan disponeras, utan serskildt samtycke och begifvande af Rikets Ständer, har emedlertid, enär samma skäl, sorn år i8a3 föranledde beviljandet af en sådan förmon, ännu äro lika gällande, funnit sig böra hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka: Baiico-Vtskottets Memorial N:o 3a, 3 Att äfven för det nu löpande året, Silfvermynt, mot lika numeraire i Banco-Sedlar, mätte få utvexlas, nemligen : Till Svenska Academien — Kgl. Vetenskaps-Academien - 44- Vitterhets-å eademien - 5oo. -rr — Landtbruks-Academien - 700. — Acad. för fria konsterna - 60. — Musicaliska Academien 100. — Bergs-Collegium - 10. — Sundhets-Collegium • - 84. T— Patriotiska Sällskapet - 25, v-: — Sällskapet Pro Patria «s» 37. Tillsammans R:dr SiliV. 2,240. Hvad sedermera härutinnan må stadgas, anser Utskottet böra bero af de beslut, som angående Myntoch Benninge-Väsendet i allmänhet vid denna Riksdag blifva vidtagne, och förbehåller sig att, i sammanhang med öfrige Reglemenlariska Föreskrifter, derom göra vördsam anmälan. Stockholm den 3 l Mars 1829. 4 Jianco-Ut skot tets Memorial. Nio 33 N:o 33, Ankom till Fxp. Utsk. d. 1 April 1829. Memorial, om antagande af en i Byggnads-yrket erfaren person, för Banco-Husens underhåll och vård m. m., emot å Stat upp* fördt årligt arfvode.
Reservation: af Friherre Leijonhufvud, B. A.: ”Ehuru jag ej velat motsätta mig aflå tande af den föreslagna underdåniga skrifvelsen, så får jag dock reservera mig mot de motiver, Utskottet anför, såsom i hufvudsaklig mån stridande mot min uppfattning.» STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1803. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon. Ut sk. Betänkande M 9. 1 N:o 9. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Febr. 1863, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af de, genom Kongl. Förordningen den 17 September 1783, lotshemman förunnade friheter. Motion härom är, inom Hedervärda Bonde-Ståndet, väckt af Matts Pehrsson från Stockholms län (M 247), hvilken grundat sitt yrkande derpå, att lotshemmannens åboer ej nu, såsom då ifrågavarande förordning utkom, ansvarade för lotsningen, utan tillsattes nu mera lotsarne af Lotsstyrelsen och vore hemmansåboerne befriade från så väl sjelfva lotsningen, som all ansvarsskyldighet om något dervid försummades. Nödiga platser till bostäder åt lotsarne måste visserligen upplåtas från lotshemmanen, men dessas innehafvare erhölle derför ersättning af Kronan enligt gällande expropriationslag, hvadan billigheten fordrade att lotshemman finge vidkännas samma skatt och tunga, som vanliga kronoskatte-hemman. Ifrågavarande förmåner, som tillkomma lagligen erkände lotshemman, äro befrielse från inqvartering, vägrödjning, bro, gästgifverioch tingshusbygnad, krono-, gästgifverioch fångskjuts samt skallgång. Motionärens förslag synes vara framkalladt af ett missförstånd. Visserligen finnas många lotsar, som fullgöra berörde skyldighet mot lön och utan att vara innehafvare af lotshemman; men åboerne å dessa sednare hemman äro ingalunda derföre befriade från den dem åliggande lotsningsskyldigbet, sådan densamma sednast genom Kongl.
Att Utskit icke heller misstagit sig om Borgare-Ståndets mening, synes deraf, att S åndet godkännt delta Betänk.; och om det Ståndet behagade granska Utsk:ts framställning, torde det finna att Utskit gått R. o. Ad:s önskningar till mötes. Då två Stånd godkännt Utskits åsigt, måste väl Utskit stadna dervid och icke fästa sig vid det 3:dje Ståndet; men då R. o. Ad. gjort anmärkningar öfver otydlighet, har detta blifvit ändradt så att misstag icke kunna komma alt ega rum. Alt enligt R. o. Adis förslag ingå till K. M:t med anhållan om att särskilda läroinrättningar skulle upprättas för qvinnan, ansåg Utskit för tidigt, och hoppades att K. M:t sjelf skulle föreslå de nödiga anordningarne härvidlag. Men till dess detta kunde ske, borde de lå tillfälle att förskaffa sig nödiga kunskaper, såsom t. ex. i läkarekonsten, telegrafering m. m. Derföre har också lltskit tillstyrkt att qvinna skulle få aflägga examen vid elementarläroverken och universiteten. Det må vara att man ansett olämpligt att qvinnan uppträder på samma ställe som karlar, men jag tror att man kan öfverlemna detta åt hvarje fruntimmers eget afgörande. Vill hon underkasta sig att under en filosofisk föreläsning sitta på samma bänk sorn en karl, så är ju detta icke så farligt, och hvad läkarekonsten beträffar, får jag fästa uppmärksamheten på att med den tillgång på lärare, som nu finnes, synnerligen vid Carolinska Institutet, torde det icke möta någon svårighet att bereda särskilda lärotimmar. För min del vill jag icke längre upptaga tiden. Jag är ölvertygad om sakens både rättvisa och billighet, samt att det såväl för qvinnan som menskligheten vore nyttigt, om ett sådant beslut här fattades, äfvensom alt ett sådant skulle lända Svenska folket till stor heder. Hr Olivecrona, Knut: För min del har jag icke kun nat instämma i det slut hvartill Ekon.-Utskit kommit, ty mig synes att det beslut R. o. Ad. vid föregående tillfälle fattade, var mycket bättre. Utskit har uttalat en allmän sats, då det säger, »att It.
Lika fri från anspråk på ofelbarhet i eget omdöme, som på annan förtjenst, än att i denna fråga hafva förenat thina svaga bemödanden med en annan Medborgares kraftfullare, har jag dock ansett för min pligt, att i ett ämne, som innefattar i sig sjelft en af de dyrbaraste rättigheter, som ägas i ett Land, der ej en från National viljan afskiljd magt arbitrairt bjuder, utan ett fritt och sjelfständigt Folk, gen#m sina Ombud, beviljar skatt till Statens underhåll, oförstäldt följa, och , med agtning för andras meningar, frimodigt yttra min egen, om den än, som nu, vore stridande emot en Opinion, kraftig och öfverlägsen, genom antalet af sina bekännare. Om det är en sanning, att ett Lands styrka beror af dess bördighet, af Folkets idoghet och välmagt, så är det ock lika obestrideligt, 352 D n 24 Martii, /. nt. att denna styrka måste , för utvecklingen af d.ss gällande kraft, underhållas af Lagar, som hvila pä de fa ca grunder, hvarje Lag behofver ’5r sitt bestånd . Frihet, beskydd och säkerhet, Då Folket, i stöd af SambällsFördraget, genom nödvändiga .tillskott, måste bidraga till Samhällets upprätthållande, bör ock den Lag, sorn bestämmer fördelningen af dessa bidrag, vara grundad på den naturliga billighet , hvarigenom Statsbofgaren träffas endast i den mohn lian har förmögenhet, som behötver skyddas, som i möjligaste måtto underlättar Jordbruket och andra Näringar , i stället för att dem ur4 dergräfva, som har Folkets tretnad och välmåga till ett högre föremål, än utpiässandet af en skatt, hvilken trycker och utmärglar Landet , som fördelar Statsbördan, ej där hon har sitt säkraste läste, utan där största törmägan finnes att den bära , och som, under den förutsatta fordran af Enskildes uppoffringar för det Allmännas väl, icke medgifver någon enskild Medborgares föi fördelande för andra Enskildes eller det Allmännas verkliga eller inbillade förmåner.
Bakoch Lotsmedel, beräknade vid förra Stats regleringen till 95,000 R:dr B:ko, hafva utgått: år 1850 med 99,089 R:dr samma mynt » 1851 ». 115,157 » » 1852 » 119,473 ». 5’ 1853 » 116,560 n » 1854 » 152,076 » hvaraf medeltalet är 120,471 R:dr B:ko eller 180,706 R:dr Riksmynt. Denna Statsinkomst, hvilken synes vara i betydligt stigande, upptages till ett jemnt årsbelopp af 22:o. Danska FyringsmedleT), 10,000 R:dr Hamb. B:ko, hafva i Svenskt mynt under de sednare åren lemnat ett medelbelopp obetydligt öfverskjutande förslagssumman 26,630 R:dr B:ko, men skulle upphöra, i händelse de med Konungariket Danmark nu pågående underhandlingar om Öresundstullens utlösande komme att leda till det åsyftade ändamålet. Så länge detta likväl icke är afgjordt, kan inkomsten fortfarande uppskattas till Riksmynt 23:o. Konvoj-Kommissariatets bidrag till Turkiska Beskickningens aflöning beräknades vid förra Statsregleringen till 14,800 R:dr B:ko, men har i medeltal utgjort blott 14,741 7,626,250: 58.000: 210,000: 20,000: 180,000: 40,000: Transport *8,134,250; 12 Kongl. Majts Nåd. l}rop. N-o i, om Statsverket 1836. — R:dr samina mynt och synes Kongl. Majit böra, under den riktigare benämningen »Konvoj-Kominissariatets bidrag till aflöning åt Svenska Beskickningen i Turkiet», upptagas till 14,666 R:dr 32 sk. Banko, eller Riksmynt 24:o.