Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att få uplysning om, huruvida något prot.-utdr., innehållande PresteSt:s beslut i ämnet, hunnit anlända, samt att jag derefter mätte återfå ordet. I anledn. häraf lillkännagaf underl. Riddarh.-S ekret., att prot.-utdr. i dag ankommit, som utvisade, att, vid föredragningen af StatsUtsk:s förevande Utlåt, och BorgareSt:s inbjudning i ämnet, PresteSt., i likhet med BorgareSt, för sin del beslutat, att, med ogillande af Utsk:s yttranden och i öfverensstämmelse med den i ämnet väckta motionen, 5,000 R:dr b:ko årligen under nästa Statsregleringsperiod må beviljas till en teknisk skola i staden Borås med enahanda vilkor, som vid anslag för dylika skolor förut äro bestämda; samt, under sådant förhållande, ansett inbjudningen ej påkalla annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Hr Tersmeden: Enl. nu lemnade uplysningar, har motionen blifvit bifallen af 2:ne Stånd, af hvilka det ena lärer vara bäst i tillfälle att bedöma de arbetande klassernas behof af undervisning, det andra åter industriens intressen, och jag är förvissad derom, att detta behof, dessa intressen ej heller kunna vara likgiltiga för detta Högh Stånd; att de fleste af Eder, Mine Hrr, i likhet med mig, hysa det lifligaste intresse för industrien, hvilken i våra dagar, näst nätionalupfostran och medborgares yttranderätt, utgör framåtskridandets mäktigaste häfstång. De skäl, som StatsUtsk. i Betänk. N:o 262 lagt till grund för sitt afstyrkande, äro först och främst, ”att erfarenheten ådagalagt, hurusom borttagandet af införselsförbud icke medfört de menliga följder, motionären befarat”. Tillämpligheten af denna i allmänhet riktiga sats beror likväl derpå, om och när en näring vunnit den styrka i sin utveckling, att den kan uthärda konkurrens med utifrån kommande produkter, och huru kan en sådan utveckling säkrare vinnas, än just genom inrättandet af tekniska undervisnings-anstalter?
Denna ömmande omständighet, som aldrig bör af Regering och Ständer förbises och icke heller här har blifvit förbisedd, var också anlednm hvarföre StatsUtsk. ansåg sig icke böra göra något annat än framställa förhållandet och uttrycka den underd. anhållan att för framliden utgifter icke måtte anvisas å andra titlar, än dem från hvilka de skola tagas. Här har vidare yttrats, att man icke borde ingå med skrifvelse i detta afseende, emedan frågan vore utan vigt. Det var just derföre att StatsUtsk. ansåg frågan äga vigt, som dess majoritet röstade för en sådan skrifvelse. Det kan icke vara annat än af stor vigt om Ständerna letnnade ett sådant prmjudicat oanmärkt. Det skulle ju kunna hända att vid ett annat tillfälle ömmande omständigheter upstodo, och att Regeringen då log penningar från ett håll, derifrån man icke en gång äger så mycket skäl som nu alt åberopa, för att visa behörigheten af dispositionen. Dessutom uplystes inom Utsk. ännu en omständighet hvarföre frågan icke kunde förbises, den nemi. alt Stats-kont., vid det tillfälle då denna utgift anordnades, ägde besparingar å 6:te hufvudtiteln, med hvilka det stod i K. M:s. skön, alt göra huru Han behagade. Då Stats-kont. icke var hördt öfver frågan, så ansåg Utsk. det vara så mycket mindre skäl att lemna frågan å sido, hvarföre äfven nu jag, som för min del instämt i Utsk:s här uplästa utlåt., får hos Hr Frih:n o. Landtm, anhålla om propos. på bifall lill detsamma. Hr Fähraeus: Till hvad jag förut haft äran anföra, anhåller jag alt få göra följande korta tillägg med anledn. af hvad 2:ne talare sedan dess yttrat till försvar för ifrågavar. utlåt. Det har blifvit sagdt att det tillstyrkande, som StatsUtsk. afgifvit, vore grundadt deruppå, att den Utgiftstitel, som vore uptagen såsom den, hvarifrån anslaget blifvit beviljadt, hade lill rubrik ”jordbruk, handel och näringar.”
För min del skulle jag helst önska att de föreslagne 600,000 R:dr måtte uppbäras efter gammal sedvana genom Bröllopsgärd. Gamla va? nor äro gamla band; tyngderne kännas ejnar det är kärleken, som hjelper bära dem. Det utgör en fägnad för den ringa arbetaren att veta sig hafva lågt sin skärf till offret, hvars föremål är att befordra Konungahusets höga nöje. Nekar man honom denna glädje, då först kan. han komma i frestelse att beräkna hvad högd tiden kostar. Den 2r Maji f. nu Men skulle raan anse Jordbrukaren icke kunna bära några ökade skatter, så torde följande förslag bli det rättaste, att nemligen: Sedan summan af 600,000 R:dr blifvit fördelad efter Bevillningens 2:dra artikel, så komma de af Saltpetterfonden disponerade 300,000 R:dr, att räknas landets 65,305, samt städernas 722 Hemman tillgodo, hvilket gör på hvarje helt Hemman omkring 4J R;dr. Herr To//, Florus: Då i anledning af Höglofl. ConstitutlonsUtskottets Betänkande, Tryckfrihetens gränsar än vidare skola utvidgas, anser jag för en helig pligt, att fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns hela uppmärksamhet på följderna af detta farliga företag. Så välgörande verkningar för hela meBsk? ligheten, tryckfriheten än medför, så farlig anser jag den vara, då man äger rätt att missbruka densamma, hvilket sker, då det öfrige af barrieren sänkes, som ännu omgifver den. Vi böra betänka det förhållande uti hvilket vi stå till nästan hela det öfriga Europa; med begärlighet läses våra öfversätta blad på alla orter och likt en smitta sprider sig våc lyckliga Constitution småningom till hvarje vri Den g I Majt f m. af vår verldsdel. Genom missbruket af Tfyckfriheten hindras dessa välgörande verkningar och följden blifver kanhända alt densamma alldeles undertryckes, ty vi Veta, att utan lörsigtighetens iakttagande
Därpå blef han blodsprängd i ögonen och började tugga, så här! (Tuggar och imiteras af Adolf.) Saliven rosslade i hans strupe, bröstkorgen skrufvades ihop som i en hyfvelbänk; pupillerna flämtade som en gaslåga, fradgan vispades af tungan och han sjönk sakta ner bakåt i stolen, som om han drunknade! Därpå... ADOLF (hviskande). Sluta nu! GUSTAF. Därpå... Är du sjuk? FORDRINGSEGARE. 29 ADOLF. Ja! GUSTAF (upp efter ett glas vatten). Så, drick nu, ska vi tala om något annat! ADOLF (matt). Tack! Men fortsätt! GUSTAF. Ja! När han vaknade, så mindes han ingenting af hvad som händt; han hade helt enkelt varit medvetslös! Har du varit det? ADOLF. Ja, jag har haft svindelanfall ibland, men läkaren säger att det är anemi. GUSTAF. Ja, det är början det, ser du! Men du må tro mig, det blir fallandesot, om du icke tar vara på dig! ADOLF. Hvad ska jag då göra? GUSTAF. Du ska iakttaga absolut återhållsamhet till att börja med! ADOLF. Hur länge ska det vara? GUSTAF. Ett halft år allra minst. ADOLF. Det kan jag inte! Det skulle störa vårt samlif! FORDRINGSEGARE. 30 GUSTAF. Farväl med dig, då! ADOLF (lägger duken öfver vaxbilden). Jag kan det inte! GUSTAF. Kan du inte rädda ditt lif! Men säg mig, efter som du har gifvit mig så mycket förtroende, fins det inte något annat sår, något hemligt, som plågar dig, ty det är sällsynt att bara finna ett motiv till disharmoni, då lifvet är så brokigt och rikt på anledningar till missförhållanden. Har du intet lik i lasten som du gömmer för dig själf! Du sa nyss till exempel, att ni hade ett barn, som ni satt bort. Hvarför har ni inte det hos er? ADOLF. Det var min hustru som ville det! GUSTAF. Motivet? Säg ut du! ADOLF.
Sedan wi nu med den djupaste erkänsla och der gladaste hopp, öfwerlemnat Sweriges Krona til den Furste, som frän längre tider, förwärfwat sig sä mycken ratt til bwarje Swensk mans listiga, undersatliga wördnad och tilgifwenhet; sä blifwe desta känstor stödet för Dest Thron och wär sjelfständighet, och riqtningen för nationens enighet, Dest storhet och styrka. De stola mildra Konungens omsorger för landets wäl och lätta de nödwändiga upoffringar, hwarje enstild mäste göra til Statens uprätthällande. Ibland de betydligaste delar häraf, torde böra räknas upställandct af en krigsmagt, tilräcklig till landets förswar. Nödwändigheten häraf inser hela nationen: de manga redan upgifne projecter om utstrifningar wittna härom, likasom vin deras upsinnares wärma och nit för Fäderneslandet. Men om deste förpäg af flera wigtiga skäl, stulle mötas med allmänna röstens owilja, och säledes ej med bifall kunna mottagas af en god Konung, bör det wara hwarje redlig medborgares högsta bemödande, at tänka pä andra medel til det stora ändamälets minnande; utwägar, som med billighet och ordning kunna falla lika pä alla Lieser af Medborgare, som alla hafwa et lika behof af förswar. AL äter instriswa talrika härar utan nödwändiga krafter til deras underhällande, beklädnad och armering, med otilräckligt Befäl, för at nrr-n,>861-3, dem, stulle blifwa en ny mattande äderlätning för den swaga Rikskroppen, och stulle wid den olyckliga händelsen af et inträffande krig, äter framwisa campagnsr, der kost naderne - Den 13 Jun». 683 naderne för alltid otilräcklige sjukbus-gnstalter, ffulle upgä til eller kanske öfwerstiga den rörliga och tjenstbare krigarens underhäll, och säledes mera förswaga än styrka den redan warande Armeen.
[IS föranstaltande och under ledning af doktorinnan Edholni, född ron Heijne, salnr fru M. Odelberg, född t \ kernian, I~örjats i arij) rinsens palats. Prins Oskar har viilvilligt sthlt 3 rum och kök till daniernas disposition och niatlagningen fortg8r under tv3 kokfruars ledning frhi kl. % 9 f. in. till 4 e. ni. Qvinl@a bofibindarc. Q \ .innor hnfva nu 5fvcn börjat att 8 egen verkstad iitöfva bokbindcriyrkct. Si har i l.iiiid en ung qrinna fr811 ett bilcladt hem bppnat egen rörelse och en annan i Motala öfvertagit dc11 af henues aH. Qwinl&amp;a / rnt~deI~rtsandc förekoinnia nuinera ej SS sallan i vart land; bland andra reser en dylik f. n. omkring i Kalmar 1311 och tager upp order p8 cigarrer. Siii8skolel5rariii11~n fröken hlaria Kyströni har grniidat och utgifver en iiiSna~lsskriR ~S~nBskoleviiiiiieiir, hrars första niinimer utkoninier iiii i Oktober. 254 Norqe: Samundcr~~isninp. Devartementet för kvrkooch undervisniogsv&amp;det har den 17 augusti bifallit en inlemn&amp; ansökning om att 4 flickor skulle få intams i Fredrikshalds amellanskolm 6: e klass. och; illika för framtiden behtit, att .der den allmänna mellanskola~icke ar organisend sasom gemensam skola, kunna flickor intagas i g: e och 6: e klasserna, sedan de genom intagningsexamen visat si kunna följa med skolans undervisningx De betraktas derigenom sfsom skolans liirjungar, betda samm skohfgift och &amp; njuta samma nedsittning deri som gossarne. Danmark. Samkolor.
Man kunde lätteligen göra dan slutsats, att endast Banquen vore betäckt, vålade den sig icke om Nationen, hvars Indviduer icke voro så lycklige, att få seqvestrerade de säkra Hypothequen för sina insatte Penningar. Utom att det, efter min tanka, var orättvist, att Banquen, som Bolagsman i Disconten , skulle, andra till förfång, få denna Seqvester; så har deraf den ytterligare olaglighet inträffat , att Malmö Discont nekat att emottaga sina egna Reversaler i liqvide: Härigenom har allmänna Lagen våldförts på ett grufligt sätt för dem, som olyckligtvis häftade antingen för egna eller andras förfallna Lån. Kan möjligtvis Banquen likväl slippa all ansvarighet för Malmö Discont sedan den delat vinsten af öfverräntan, så råder jag en hvar att aldrig i mitt Fädernesland sätta minsta förtroende till hvad Publique Inrättning som helst, den må vara under hvad Garantie den vara vill och skall då snart allmänna Crediten, som ligger redan i själtåget, få sin sista dödsknäck 5 Fader Den 5 hannar ii» lagsöka Son och Son Fader, och så vidare: Vid HäradsRätterne är nästan intet Ting utan en mängd Concourser, äfven bland Allmogen. Jag vill icke göra onödiga klagorop; men sanningen att säga , är ställningen i Landet ganska bedröflig, det må ljuda illa eller väl ; och allas hopp är nu riktadt åt Rikets församlade Ständer. Det vore derföre önskligt, ätt Nationen fingé någon stråle af hopp, och vöre det icke ur vägen, om, efter 6 veckor Ständerne här varit samlade, till en början våra hemmavarande Medbroder fingo försäkran att Snart erhålla valuta för sina DiscontSedlar. Jag Vill för öfrigt icke bestrida deras mening* som frukta och rädas för stora penninge - tillgångar ; men påstår blott Utlagornas minskande alltid efter ett visst förhållande till Sedelstockens indragande För öfrigt förekommer mig Banquens Precautioner med Malmö Discont, genom den omtalta Contra - förbindelsen, Directionen må^t gifva innan den feck
Om det är modesti af Friherren att ej nämna person, som med nit och drift utförde den omnämnda utrustningen 1790 af Skärgårdsflottan, då denne Embetsman var Friherrens Herr Fader, hade jag önskadt att samma återhållsamhet i personlig benämning skett i de förra fallen, då det alltid är obehagligt för efterkommande slägter att här på stället höra ventilation till klander eller bifall af sina anförvandter. Herr Friherren säger sig vara höjd att tro, att en likadan jemförelse till fördel för den närvarande hushållsomtankan äger rum, men som för Friherren icke blifver annat bevis, än att det blott är personelt och beroende af lyckskott och att bristande stadga i former förefinnas. Efter min åsigt tror jag, att berigtigade goda val af personer ej kunna kallas lyckskott, och att inga former, reglementen eller planer åstadkomma nit och oegennytta, men att de underlätta och biträda den personliga dugligheten, det medgifves. Sedan jag nu genomgått de för mig egentligen anmärkningsvärda ställen i Friherrens anförande, får jag framställa mina tankar, rörande möjligheten för Sverige, att underhålla ett Sjöförsvar. Alla rudimaterier till en flottas byggnad finnas i Sverige; det är blott missbruken som orsakat att de ej för det närvarande fullkomligen motsvara behdfvet, men de kunna frambringas i en framtid. Om icke omvexlande och felaktiga vidta - Den 8 December e. m. i4j % ganden nf Ekeskogarnes vård och behandling existerat, hade denna del af materielen fullkomligt motsvarat ständiga behofvet, och sorn frihet i äganderätten äfven af detta jordens alster lärer blifva ett föremål för nuvarande Rikets Ständers beslut och i följd deraf Kronoskogsplanterhagars anläggande nödigt befundne, förutser jag detta behofs fyllande i en framtid. Om Städernas jord, i stället för i allmänhet med landtmannaproducter besådd, planterades med Hampa, hvartill denar anvist såsom vilkor för dess erhållande, så skulle icke heller denna artikel mera behöfva införskrifvas.
Lärlingar i handelhandtverk, manufacturier och Fabriker.” §. 146 godkändes, med den forändrade lydelse af 2:dra morn., som i Utlåtandet N:o 27 blifvit föreslagen. §• 147. Ståndet, som ansåg, att början af della moment borde erhålla följande förändrade lydelse: ”de af Allmogen, som ega eller bruka hemman, hvilkas värde icke öfverstiger Fet tusende R.dr” samt att på 8:de raden i stället för orden ”hvarjemte de” bör insättas ”hvarjemte Föräldrarne’’, god käude i öfrigt momentet. • 2:dra mom gillades. Derjemte beslöt Ståndet, att till denna §. foga ett 3:dje moment af denna lydelse: ”hvarje mantalsskrifven person af de mindre bemedlade folkklasser, som i denna §. omförmälas, jemte gesäller, tjenstedrängar och lärlingar, samt allmogens hemmavarande söner, om hvilka det vid mantals-skrifningen intygas, att de då minst ett år icke supit bränvin och dylika spritdrycker, erhålla afkortning för hälften af den personliga skyddsafgiften, hvarom anteckning sker i mantalslängden. Och skulle respective Med-Stånden vänligen inbjudas att om sistnämnde beslut med Preste-Ståndet sig förena. §. 148 bifölls. §. 149. Hvad den för Borås stad sökta lindring i Bevillningen angår, fann Stån - 708 Prot. TJldr. d. 77 Oct. 1840. det skäligt densamma bevilja, på sätt Utskottets förnyade förslag i Utlåtandet N:o 27 innehåller. Beträffande den för Wenersborgs stad sökta lindring i Bevillningen, beviljade Ståndet densamma, enligt förslaget i Utlåtandet N:o 27, samt att detta ärende må utgöra 2:dra mom. af denna §. Hvad Utskottet hemställt, i anledning af väckt fråga om befrielse från utskylder för dea till Umeå stad donerade jord, godkändes. §. 150.
Flera röster höjde sig derför, och om jag och de öfrige af komiténs ledamöter icke kunde instämma deri, äfvensom om jag icke heller med min röst bidrog till en sådan befrielse under sistlidne riksdag, då ärendet förekom på detta rum, så hade det sin förnämsta grund deri, att, när det var fråga om en ny bevillnings-stadga, under den period, som då var förhanden, då man ännu laborerade under 1857 års kris, och i synnerhet vid slutet af sistlidne riksdag, då det var ganska svårt att, som man säger, få debet och credit att gå ihop, så tvekade jag att göra undantag, hvarigenom den ej lätt då beräkneliga bevillningen skulle minskas. Sedan vi nu hafva öfverlefvat detta tillstånd, sedan den brist, som jag tror förefanns vid förra riksdagen, nu är betäckt, sedan man någorlunda känner resultatet, eller kan beräkna detsamma, af den nya beviliningsstadgan, så drager jag icke i betänkande att understödja motionen, läst jag icke kan understödja den precist i dess nuvarande beskaffenhet. Jag vill till och med utsträcka den något längre än motionären sjelf har föreslagit; men jag vill icke att vi skola komma till det resultat att åter försätta saken i det skick, i hvilket den befann sig före antagandet af den sista bevillnings-stadgan, emedan de Den 19 November. 107 förut gällande föreskrifterna efter min tanke voro orättvisa, ty just de pensioner, som efter min tanke borde hafva varit befriade från bevillning, nemi. sådane som utgå från staten eller allmänna verk, voro dock belagde dermed, endast med undanlag af sådane pensioner, som icke öfverstiga 400 rdr, under det att de pensioner, som, antingen till en del eller belt och hållet, tillkommit genom enskilda bidrag, voro derifrån befriade. Nu förekommer det mig påtagligt, att, om undantag skall ske, i främsta rummet befrielse från bevillning till stater, bör ega rum för pensioner, hvilka utgå från staten eller med statsanslag uppehållna allmänna verk. Jag tycker nemi. att det är i allmänhet onödigt alt gifva med den ena handen och taga med den andra.
Maj 1861 fastställda stat för remonteringsm. fl. kostnader, Svea Artilleri-regemente årligen till innevarande års slut haft att uppbära remonteringspenningar för 130 hästar, efter 45 R:dr för hvarje häst, med 5,850 R:dr; att — 313 — nämnde anslag, som icke får öfverskridas, disponeras och redovisas af en vid regementet tillsatt särskild Direktion, samt att de å anslaget något år uppstående besparingar kunna användas för ett kommande år till ökade utgifter för det föremål, hvartill anslaget är afsedt, får Kollegium, i anledning af Revisorernes förevarande framställning, i underdånighet anföra, att då artillerihästar behöfvas för olikartade ändamål, såsom till anspann för kanoner, till tjenstgöringar för batteri-öfveroch underbefälet, till öfningarne i ridskolan m. m., lärer ej kunna undvikas att en del af dessa hästar, om hos dem skall påräknas de egenskaper, som göra dem för en viss tjenstgöring fullt passande, måste betalas till höga pris; och anser Kollegium för sin del, att, då medelstillgången medgifvit upphandlandet af dyrbarare hästar, sådant ökat regementets tjenstbarhet, så framt, hvilket väl ej bör ifrågaställas, desse hästars värde motsvarat upphandlingspriset. Vidare hafva Revisorerne, i berättelsen rörande ordinarie anslagen, under § 6 anmält hurusom, efter det Byggmästaren A. Alm medelst kontrakt åtagit sig att, mot en summa af 45,000 R:dr, vid Drottningholm uppföra ett ridhus för Lif-regementets Dragonkår, i enlighet med dertill uppgjorda detaljritningar och kostnadsförslag, samt detta byggnadsarbete blifvit behörigen afsyuadt och godkändt, entreprenören anhållit om särskild ersättning för trenne af honom verkställda öfverarbeten med tillsammans 385 R:dr, hvilket belopp äfven till honom af Kollegium utanordnats; och som hvarken entreprenören eller den af Kollegium för arbetet förordnade tillsyningsmannen under detsammas fortgång anmält behöfligheten af dessa förändringar i den ursprungliga arbetsplanen, har det destohellre förefallit
Då emellertid ännu vid sednaste Riksmöte någon sådan Proposition ej blifvit till Rikets Ständer afbiten, men Rikets Ständer, med afseende å den längre tid sorn förflutit sedan ifrågavarande jernrör och öfriga materialier på Statens bekostnad anskaffades, ansågo det vara nödigt att få bestämdt utredt, huruvida dessa jernrör och materialier numera kunde på ett ändamålsenligt sätt användas för det företag, hvartill de blifvit upphandlade, eller om desamma borde för det allmännas räkning föryttras, anhöllo Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 4 December 1854, att Kongl. Maj:t täcktes meddela den Nådiga föreskrift, som härvid ifrågakommande förhållanden ansågos påkalla med hänsigt till antingen oftanämnde jernrörs begagnande för det dermed afsedda ändamål eller föryttrande och de derför inflytande medlens aflemnande till Riksgälds-kontoret. Erkännande att afhjelpandet af det uti förevarande motion framställda behof är af stor vigt för Carlskrona samhälle, skulle Stats-Utskottet för sin del icke vara obenäget att tillstyrka något bidrag af allmänna medel för ifrågavarande ändamål; men då kostnaden för den ifrågaställa vattenledningen, enligt det af motionären åberopade kostnadsförslag, skulle uppgå till en summa af nära 400,000 R:dr R:mt, har Utskottet ansett att en så betydlig utgift skulle under närvarande förhållanden blifva alltför betungande för Statsverket, helst det icke kan antagas att ersättning för denna Statens uppoffring skulle i någon väsentlig mån kunna erhållas af Carlskrona i allmänhet mindre bemedlade samhälle.
Hvad åter angår det derom gjorda yrkande, att handel på utrikes Orter må af hvem som heldst från alla hamnar i Riket, derifrån fartyg kunna pen 14 Juti. 1355 Jeunna till berörde orter afsändas, fl obehindrad utöfyas, och stapel-frihet varda tilldelt alla sådana af dessa hamnar, der Tullbevakning och nödig controll kan inrättas , samt att alla Svenske män ma aga rättighet att reda i skepp; så, utom den omständighet , att uti Bikers vidsträckta skärgårdar, der en mängd si beskaffade hamnar finnas, hvarifrån skepp till utrikes fart kunna utredas och utgå, det blefve svårt och i det närmaste omöjligt, att kunna föranstalta om en tillräcklig Tullbevakning och tillsyn, förete sig ock, efter hvad fJtskotten tro sig inse, många andra betydliga hinder emot antagandet af omförmäldta förslag.
Domstol, den senare auctionen likväl gick för sig den 3o Junii 1825; att egendomen då till annan inropare bortslogs för 43oo R:dr, eller knapt hälften af hvad den gällde vid första auctionen, mindre än tredjedelen af det belopp, hvartill den enligt Banco-metliod var värderad, och ungefärligen sjettedelen af hvad den verkligen var värd; alt jag derefter icke allenast blef våldsammeligen, med hustru och barn, ifrån min egendom utvräkt, utan jemväl måste afträda hela det årets afkastning, som af vederbörande Kronobetjening och tillkallade värderigsmän blef uppskattad till 2642 R:dr 44sk.; att Kongl. Svea HofRätt, under hvars pröfning jag dragit BancoStyrelsens beslut, lika med mig fann, att ett Konungens BefaUningshafvandes laga kraftvundne utslag Den 28 December e. m. 5i i skuldfordningsmål icke kunde äga rum, då ingen skuldfordran fanns att domfästa; att HofRätten fördenskull ansåg den försummade formaliteten icke böra leda till någon minskning i min åtkomst-rätt, och att HofRätten således dömde den senare auctionen att återgå; att Kongl. Majrts Nedre JustitiaeRevision i allo tillstyrkte bifall å denna HofRättens dom; men att hos Konungens Högsta Domstol ett alldeles motsatt beslut blef gällande, och att jag, för den påstådda försummelsen, blef förklarad förlustig all talan, samt i och med detsamma beröfvad allt hvad jag ägde och hade. Den lag eller författning, som togs till grund för BancoStyrelsens numera gillade åtgärder, var således lill den grad illa uppfattad, att af tvänne Domstolar, sora i en och samma fråga ägde att tillämpa densamma, den ena fann den icke förtjena något afseende, såsom icke tillämplig vid detta tillfälle, och den andra deremot fann den så vigtig, att sjelfva domslutet derpå grundades. Olyckligtvis kom den senare meningen att blifva den höga Domstols, som sist dömde, och ifrån hvilken ingen appell äger rum.