Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herrarne torde således finna, att så väl Const.Utsk. som ock undertecknad, dess ordf:de, äro oskyldiga till denna redaktionens otjenlighet. Hr Fåhraeus har redan tydligen påpekat denna, men om en stor sak genom detta förslags antagande kunde åstadkommas, så bordo man, om ock på bekostnad af språkets skönhet, antaga detsamma. Men genomläser man noga §:n, så skall man finna, att äfven om man för öfrigt anser den i sak vara riktig, är den likväl i den praktiska tillämpningen ganska obetydlig, ty den handlar blott om de tjenster hvilka af K. M:t tillsättas. Nu äro de tjensler för slöjd och konst, hvilka af K. M:t i StatsRådet tillsättas, ej särdeles många, ej eller äro de läkarebefaltningar hvartill Han utnämner, så lucrativa, att icke en praktiserande läkare på annat håll har mycket vidsträcktare tillfällen att bereda sig inkomster. Till dessa tjenster skulle nu icke få antagas andra bekännare än af den rena evangeliska läran, såvida de icke äro infödde Svenska män. Vi finna således, att tillämpningen af detta förslag blir föga vidsträckt, och om äfven så vore, att det i sig sjelft är riktigt, ser jag likväl icke, då redaktionen är oriktig, den ringaste olägenhet eller våda af att upskjuta detsamma till en annan Riksdag då redaktionen möjligen kan blifva bättre upställd. Frih. Sprengtporten: Ehuru det blifvit uplyst att PresteSt. afslagit denna §, får jag likväl förklara, att jag ämnar rösta för densamma, då jag för min del icke finner den otydlighet i redaktionen, som blifvit anmärkt, af sådan vigt, att jag deraf kan föranledas att rösta mot densamma. Då man känner till att vid universiteterna ganska ofta personer blifvit anställde såsom lärare i moderna språk, hvilka tillhört katholska religionen, så kan jag icke finna, att någon fara för den rena evangeliska läran kan upstå derigenom, att vid slöjdskolor och skolor för skön konst lärare af annan trosbekännelse antagas.
Jag anser det vara ganska väl bestäldt att en husfader får i sitt hus, med sitt tjenstfolk och sina barn, förrätta böner och huslig andakt; men jag vet också att det finnes många husbönder som icke göra det. Skall det icke då tillåtas deras tjenstfolk, om de vilja blifva upbygda att få gå bort till andra husbönder, der de kunna få en sådan upbvggelse. Likasom man uti det sociala lifvet har rättighet att tala om politiska och sociala frågor, så vet jag icke hvarföre det skall vara förbjudet att tala om andliga ting och sköta sitt hjertås angelägenheter. Skall det vara mera förbjudet att besöka sådana församlingar, som de här ifrågav:de, än sådana, der politiska och sociala frågor behandlas? med anledn. häraf tager jag mig friheten i händelse motionen icke sådant innefattar väcka motion om uphäfvande af conventikelplakatet, hvars undanrödjande jag anser vara af högsta vigt. M. Hrr! det genomgår tiden en oro, så sade en gång en hängången häfdaforskare. Det är sannt att en oro genomgår tiden, såväl i politiska som religiösa hänseenden. Huruvida denna oro är grundad på en religiös öfvertygelse hos folket kan jag väl icke bestämma, men tror dock att den nämnda oron derifrån har sin uprinnelse. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Af samma orsak, som Hr Tersmeden, känner jag mig kallad, att här upträda. Frih. Creutz har sagt sig vilja återtaga sin motion, för att uti den göra förändringar, och jag skulle derföre visst icke nu företaga någon granskning af densamma, om jag ej vore fullt förvissad, att sjelfva hufvudmeningarna af de läror, som uti motionen äro framställda, skola komma att. uti den förändrade bibehållas, och det är emot dessa läror, som jag ämnar upträda, hvilket jag så mycket mera anhåller, att nu få göra, som en tillfällig frånvaro kunde förhindra mig, att då motionen återkommer, öfver densamma yttra mig.
St., genom att ingå till K. JI:t med begäran om utarbetande af en civil-lag, skulle likasom taga på hand, att antaga sjelfva grundlagsändrings-förslaget. R. St. hafva, genom att antaga grundlagsförändrings-förslaget till hvilande, tagit mycket mera pä hand i saken, än derigenom att de skulle önska dess kompletterande genom den behöfliga civil-lagen ; men äfven om så vore, så säges bestämdt i motiverna till förslaget, hvilka motiver naturligtvis äfven skulle komma att inflyta i den underdån. skrifvelsen, att man, genom erhållande af ett förslag till civil-lag, skulle blifva mera i tillfälle att bedömma grundlagsförändrjngs-förslagets lämplighet att antagas, eller dess obehöflighet. Nu säger den siste värde talaren ytterligare, att då det kan Den 18 Oktober f. m. 303 hända vid nästa Riksdag, att grundlagsändrings-förslaget kommer att falla, så vore det desto mera otjenligt, att hos K. M:t begära utarbetandet af ett civil-lagsförslag, hvars behöflighet vore beroende af huruvida förslaget antogs eller icke och dessutom derpå huruvida K. M:t skulle vilja sanktionera grundlagsförslaget eller icke. Om detta sistnämnda vore förhållandet, så är det ju klart, att K. M:t kan säga, att som K. M:t i ingen händelse vill sanktionera grundlagsförslaget, så finner K. M:t icke tjenligt att låta uprätta något förslag till civil-lagen. Om åter K. M:t finner grundlagsändrings-förslaget lämpligt, i fall civil-lagen tillika uprättas, så hafva R. St:r genom sitt förslag befordrat saken. Äfven om samma förslag vid nästa Riksdag icke blefve lag, utan endast ett förslag, så är det en ganska stor och vesändtlig vinst, att man kommit att få en något större utredning af denna hittills outredda, men ganska vigtiga fråga, så alt, äfven ur denna synpunkt, förslagets afgifvande kunde medföra vinst. Reträffande i öfrigt Hr v. Hartmansdorffs betänkligheter, så synes han hafva glömt, att R.
Enda medlet att förekomma det för Sveriges försvar så nödvändiga skärgårds-vapnets undergång syntes derföre vara, att detsamma erhölle en egen officers-korps. Såsom ett skäl emot en sådan åtgärd hade man anfört att enheten inom flottan derigenom skulle gå förlorad. Så måtte dock gerna ske om denna enhet vore skadlig för försvaret i allmänhet och ledde till det ena vapnets undertryckande. Motionären insäge dock ej hvarföre denna enhet icke lika väl kunde ega rum inom Flottan med två vapen af olika natur, som inom Armeen, der man hade tre vapen och dock icke klagade öfver bristande enhet. Om den ena delen af sjö-försvaret vore ämnad till strid på djupt vatten och i öppen sjö, men den andra till strid på grundt vatten samt i trånga farvatten och delvis äfven på land, så kunde deruti icke ligga något hinder för enheten, der den behÖfdes. Denna enhet vore i alla fall ej mycket att hälla på, då det vore bevisadt att skärgårds-flottan hufvudsakligen vore till för arméens skull och stridde i förening med densamma. Man hade äfven invändt att ångan skulle hafva ett så jemnande inflytande pä sjö-kriget och skärgårds-kriget, att skilnaden dem emellan skulle blifva högst ringa och en officers-korps kunna begagnas för båda. Detta påstående torde dock äfven innefatta ett misstag samt syntes föranledt af bristande uppfattning af skärgårds-krigets natur. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 121. Lika litet aom man förr ansåg vattnet, hvarpå fartygen flyta, såsom den grundorsak, hvarifrån befälet borde kda sin grund, lika litet borde man nu anse sättet, hvarpå fartygen fortskaffades, såsom grunden för befälet. Om skärgårds-flottan fortskaffades medelst änga, segel eller rodd, eller möjligtvis alla tre tillsäinmanstagne, så blefve i alla händelser skärgerds-kriget med högst ringa modifikation, af enahanda natur som förut. På dessa skäl ansåge motionären skärgårds-flottan böra från linie-flottan åtskiljas, enligt följande, för att anvisa möjligheten, sättet och riktningen af den åsyftade skiljsmessan, framställde grunder: l:o.
St.‘rs åtgärder vid denna Riksdag bevaras från ytterligare försämring, Utskottet yttrat den öfvertygelse, ”att, då en Myntbestämning ännu ieke blifvit afgjord, och i alla fall åtslillige Omständigheter medverkade* att verkställigheten deraf icke genast kunde följa , förutsättningen deraf för närvarande icke kunde såsom grund för StatsUtgifternes bestämmande antagas.” Enligt från -RiksStånden ankomne Protoe^lIsUtdrasr, liar hos H. B. o. A. Hr Grefve von' Schwerin. F. B., under åberopande af sin emot Utskottets Be , - .r s 11 ?a »' ''i 11" 1 i ’ _'T . tänkande afgilue reservation, ioreslagit: att Utskottets Förslag till ökade SthtsTJt gifter icke matte företagas till sluteligt afgörandej förr än den väckta frågan om värdet af det gångbara myntet blifvit af gjord , hvilken motion, deruti andre Ledamöter, Ilrr von Hartmans - , v Stats-Utskottets dorffj Angust, ock Tham, IV, instämt, blifvit till Utskottet remitterad; hvarjemte V. BorgareStändet uppskjutit pröfningen af Utskottets ofvanberörde yttrande, intill dess Statsoch Banco-Utskotten inkommit med Utlåtande i frågan om Myntbestämning, och beslut, i anledning deraf, blifvit fattadt; men deremot Ii. PrästeStåndet Betänkandet i det hela bifallit, och hos H. BondeStändet ansetts, att Myntbestämningen icke inverkade på Statsregleringen, då derigenom någon rubbning uti nuvarande Myntvärde icke komme att äga rum, ulan dermed blott åsyftades undanlödjandet af det hittills varande förhållandet af kastningar deruti. Vid besvarandet af Hr Grefve von Schwerins ofvannämnde motion bör Utskottet anmäla, att, vid förehafvande! bos V. BorgareStändet af Utskottets Förslag till reglering af BiksStatens 2idra HufvudTitel, det blifvit yrkadt:
Proposition pag. 60, der för Båkoch Lotslnrältningen äskas en emot Inkomsten af Båkoch LotsAfgiften svarande Anslagssumma af 5o,ooo R:dr, och pag. 68, der Båkoch LotsAfgiften beräknas till en Inkomst af lika Summa eller 5o,ooo R:dr, men Danska FyringsMedlen deremot serskildt, under Titeln Ersättningar, upptagas såsom en tillgång för RiksStatens andra behof af y333 R:dr 16 sk. R:dr B:co, får Utskottet yttra dess öfvertygelse; att K. M:t lill förmån för Båkoch Lotslnrättningen ej åsyftat att erhålla mera än hvad Båksoeh LotsAfgiften i och för sig sjelf inbringar, och förmodar Utskottet, att, sedan öfverlåtelsen deraf blifvit af R. Sltr medgifven, K. M:t lärer i Nåder vidtaga en sådan Afgiftens reglering, att Inkomsten deraf uppfyller det åsyftade ändamålet, Båkoch Lotslnrättningens nödiga underhåll, utan att dertill komma att behöfvas något tillskott af Danska FyringsMedlen, hvilka dessutom enligt trenne RiksStånds, vid pröfningen af StatsUtskottets Betänkanden N:is 54 och 123 angående regleringen af StatsVerkets Inkomster, lättade Beslut, böra ibland RiksStatens alllmänna tillgångar^ och ej till Båkoch Lotslnrättningen , ingå. 2:0
Den, som med Öfvadt förståndsbruk och af grundsatser vägledd sedekänsla, träder till ett särskildt yrke, skall snart lyckas att utöfva det, och ändå i hela lefnaden följa omfattande åsigter; då deremot den, som, efter en i förtid gifven bestämmelse, blifvit afpassad, merendels endast för denna är till, utom den, ofta är en icke hemmastadd främling, som icke fattar mensklighetens allmänna föremål, icke lefver efter dess i stort fÖreskrifna seder, icke har nog liflig känsla för dess gemensamma behof. Förr än det särskildta yrkets tillämpade lärostycken meddelas, bör således undervisning i de med skäl kallade humaniora, vara gifven. Denna vinnes säkrast i de offentliga Undervisnings^Verken, hvilka ega en måttlig driffjäder att använda, den det enskildt» huset och pensions-anstalten saknar, täflan emellan ett. större antal likar. Den i Scholan rådan - Betänkanden. 497 rådande jemnlikheten, som, för ett gemensamt högre sylte, upphäft alla de tillfälliga det yttre lifvets’ skillnader, och det, icke blott till en viss Glass inskränkta, men hela den älskvärda ungdomskretsen omfattande Broderskap, som der knytes och genom alla åldrar oafbrutet fort varar, äro bland den offentliga undervisningens företräden, hvilka i ett constitutionelt samhälle i synnerhet böra värderas. Här vore det skadligt, såsom det äfven öfver allt är onaturligt, att, på det bildsamma ämnet truga en gifven form, hvilken ovedersägligt då har ensidighet med sig, och om Catholicismen, conseqventmen straffvärdt, enligt hvad Herr Hartmansdorff rätteligen anmärkt, redan börjar bilda Chorgossen till Prelat, är det icke mindre orätt, åt hvilket håll man ser, att, ifrån barndomen, utan pröfvad kallelse, den blifvande Militairen tillvänjes.
Kannor. 4200 45! s,ooo — 50/ 6,oos Den IZ Julik. 6aoo —» 7,200 kok maximum 8,000 —. — 9,002 70 f Kannor. ro.oo» ^ 7s^ II,ov» — 78 r2,ovo 81 maximum iz,oco 84 ^ 9v i4,svo 87^ Kannor. is,oc>o 90) Hwarwid iakttagcs, att den sista Pannerymden i Första och Andra Clasierne ingar i den påföljande Clasiens maximius, sä att ;o Kannors Panna kan ökas till 77 Kane or och den sistnämnde till 90 Kannor för den bera löpan-c afgift, hvaremot den, som icke äger sa stor Panna, honom efter vfwanstaende Tariff för dest Hemmans wärde tillkommer, endast betalar afgiften efter den werkeliga Parmerymd, hwaraf han sig begagnar. z:o I fragan om 6:le mom. antog Stander det förra af de alternativ, hwilka Utskottet förestagit. 4:0 ?:de mom. i Utskottets Betänkande antog Prest-Standet, med följande redactivn: Ägare af Hemman samt de Brukare af andras Hemman, som erhållit rättighet till Bränwins-bränning, men lcke kjelfwe wilia begagna denna rätt, stag det wara tilllatit upplåta densamma hel och hallen, men icke styckad, till någon pä agorne boende annan person, fa wida denna sjelf, icke äger rättighet, att Brän, wins-bränning idka; Börande dock Hemmansägaren, eller den till Bränwins-bränning berättigade Hem, maus. Brukaren blifwa answarig för den afgift som för rättigheten att tillwerka Branwin kommer att äga rum. »6zo Den rz Julik. c:o
Men om en sådan skyndsamhet skulle kunna påräknas, så måste man förutsätta, såsom Hr von Hartmansdorff sjelf anfört, att listor skola vara utdelade förskottsvis, ty om den mycket omtalade sjelfständigheten skulle få råda, och således hvar och en valde den, som han ansåg bäst passande, men omdömet härom ibland 500 ledamöter måste vara högst skiljaktigt, så följde det af sig sjelft, att valet folie 47 e Den 12 Februari e. m på en stor mängd personer; hvilket åter skulle föranleda en högst betydlig tidsutdrägt. Uti denna fråga synes det mig, som man endast har 3:ne omständigheter att konsiderera, för att kunna bestämma hvilket valsätt är det bästa, antingen genom bänkman eller genom anställande af omedelbara Electors-val. För del första mäste man tillse, hvilketdera valsättet bäst uttrycker majoritetens mening. Jag tror för min del att man icke kan uppgifva något valsätt, hvarigenom man ovilkorligen kan förvissas derom, att den mening majoriteten hyllar, gör sig gällande vid valet. Hr von Hartmansdorff har sjelf visat de olägenheter, som i detta afseende åtfölja valsättet genom bänkman. Gr. Ehrensvärd, som i sin reservation föreslagit att indela Adeln i 10 afd:r och att inom dem välja Electorer, har ock medgifvit, att samma förhållande, hvad detta valsätt angår, kan inträffa. Enahanda osäkerhet vidlåder ock det af motionären framställda förslag. Då jag hade ordet vid motionens remitterande, uppgaf jag ett exempel med siffror, för att ådagalägga denna min åsigt; och jag skall för dem, som måhända icke fastat uppmärksamhet vid dä anförda exempel, nu upprepa det ånyo.
Emot Utskottets beslut reserverade sig herr friherre Cederström, Rudolf, samt herr Oxehufvud, hufvudsakligen på den grund, att cirkuläret af den 2 Augusti 1844, rörande förändringar uti skjutsväsendet, ännu vore för nytt, att någon säker erfarenhet kunnat vinnas, hvarken om de fördelar eller de olägenheter, som det kommer att medföra. Dessutom anfördes följande reservationer, nemligen: l:o Af herr Munck af Rosenschöld, Thomas: ”Jag reserverar mig emot Utskottets förevarande Betänkande, så vidt detsamma innehåller förslag till stadganden der - Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulsk. Betänkande, N:o 44. 7 om, att det antal hästar, hvarmed en entreprenör bör vara försedd, för att vid anfordran, de resande tillhandahållas, icke lar bestämmas högre än till det antal, som under förut varande förhållanden vid gästgifvaregården varit tillgängligt. Sedan Utskottet afstyrkt förhöjning af skjutslegan i allmänhet till 24 sk. b:ko för milen, an ser jag det inkonseqvent att genom detta stadgande på annan väg komma till nära samma resultat, men lill förmån endast för de skjutsskyldige, som minst deraf äro i behof. Det är nemligen uppenbart, att vid sådana skjutsstationer, der ingen hållskjuts finnes, och dessa torde vara de fleste, och hvarest det hästantal, som vid ankomsten för resande varit att utan uppehåll tillgå, endast utgjort det, hvarmed gästgifvaren varit skyldig skjutsa, gästgifvaren skall i samråd med de reservskjutsskyldige på entreprenad-auktion inropa hela skjutsningsskyldigheten, utan att annan förändring i förra förhållandet derigenom inträffar, än att skjutslegan förhöjes.
De Sköna Konster, dem Han lifvet gaf, Som i Hans milda solblick fingo mogna Och blefvo snart Hans stora själs förtrogna, De hafva till Hans lagerkrönta graf Sitt kärleksoffer längesedan burit, Med tårar gäldande sitt lån, Och hemgått med reliken derifrån, Den lagerqvist, som de på grafven skurit. De höga Skalder, hvilkas sång Hans moln förskingrade, Hans sommardag förlängde, Och skär, från thronens fot, till fjerran dalar trängde, De kommo sörjande och sjöngo än en gång, Och sina harpor se’n på tårepilar hängde. Och nu, då en Pygmalions hand, Åt tidehvarfvens blick, ur glömskans band De strålande Apollo-dragen frälsar, Och sedan på odödlighetens strand Förtjust sin tankes urbild helsar: Hvem dristar till de stora harpor gå Och deras länge stumma strängar slå? Ännu en sång af edra sånger höjen, J fordna Svanor! — Tiger ert förbund? ”När solen nedgått, tystnar sångens lund ...” Och, med en tår, J vänligt Eder böjen Till oss, en yngre slägt, som blott vid eder hand Har kunnat den förgätna vägen hitta Till Konstens redan obekanta land. Välan! Vi skole då vid edra fötter sitta Och, såsom offerbarn i festens helga stund, Blott sjunga hvad vi lärt af eder munn. O Sol Pulcher! O laudande! Canam Hor. Af Christierns bödelssvärd slog blixten fram ur borgen: Bär bojan eller dö! Tyrannens thordön röt; Hämd ropade det blod, det ädla blod, som flöt, Vid barns och makars skrän, i vågor öfver torgen. Då steg en Yngling fram, hvars ridderliga mod För evigt okets tyngd från Svenska skuldror välte Der, Svea! står din Frihets Hjelte: Fall ned och tillbed vid Hans Stod! 2 Än bar ej Sverges thron ett fruktadt namn bland throner, Inför Cesarers fot Germanien fjettradt låg; Från stränderne af Po till Beltens häpna våg Flög ropet — fåfängt höjdt — af trampade nationer.
Hr Gr. o. Landtm.., att derunder yrkats dels bifall till och del® afsteg å Utsk.-ts förevide förslag. Härvid anmälde sig och yttrade Hr Bildt: Som jag uti mitt förra anförande ej bestämdt p&vrkade punktens återremitterande, men anser en sådan åtgärd nödig, tår jag nu^hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. derå. LI. Exc. förmälte, att sedan Hr Bildt, som uti sitt under diskussionen afgifna yttrande alternatift yrkat förslagets förkastande eller återremitterande, nu förklarat sig bestämdt påyrka det sistnämnda, hade tre yrkanden blifvit framställda, nemi. å bifall, återremiss och afslag;: hvarefter och: sedan propos:r å alla dessa yrkanden blifvit gjorda och besvarade med ja och nej i sådan blandning, att, enligt hvad H. Exc. tillkännagaf, Ståndets mening ej deraf kunnat inhemtas, förnyad propos. framställdes först å bifall till förslaget, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej, samt sedermera å förslagets återremitterande, dervid ro - Don 21 Juli e. m. 247 pen å ja förnummos något starkare än nejropen; och förklarade H. Exc., det han nu funnit ja öfvervägande. 25:te punkten. Gr. Hamilton: Af K. Propos. inhemtas, att Consistorium Academicum i Upsala begärt anslag för två nya adjunktsbefattningar inom filosofiska fakulteten. Utsk:t har deremot föreslagit, att anslaget måtte utgå till endast en adjunktsbefattning med högre lön; och som behofvet äfven derigenom kan anses i väsendtligaste mån blifva afhjelpt, vill jag ingalunda motsätta mig hvad Utsk:t uti ifrågavide hänseende föreslagit, och får derföre yrka bifall till Utsk:ts i detina punkt gjorda hem ställan. Utsk:ts hemställan bifölls. 26:te punkten. Hvad Utsk:t i denna punkt föreslagit blef jemväl bifallet. 27:de punkten. Gr. Taube, Henning Adolf:
R:dr till försträckningar åt förstnämnde slag af Filialbanker samt 800,000 R:dr lill försträckningar ål sednare slaget deraf. Föredrogs ånyo och företogs punktvis lill afgörande StatsUtskis den 13 och 16 dennes på bordet lagda Utlåt. JM 273, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, jemte väckte motioner, ang:de sältet för dylika anläggningars åstadkommande. Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz: Det skulle synas sora det icke vore nödigt att, när första punkten förekommer, yttra sig något derom, enär den innefattas i K. M:s Nådiga Propos., hvaraf eli sammandrag blifvit gjordt i StatsUtskis Betänk.; men när K. M:t har i punkten a) sid. 4 af StatsUtsk:s ifrågavarrde mern. JM 273 föreslagit, på sätt som StatsUlsk. äfven tillstyrkt, ”att såsom grundsats måtte antagas, att hädanefter icke några jernvägsstamlinier i 128 Den 22 September f. m. Sverige må anläggas och utföras annorlunda än medelst Statens omedelbara försorg och på dess bekostnad”, så har StatsUisk. deremot uteslutit de sista orden, nemi. att dessa stnmlinier skola anläggas på statens bekostnad. Ulsk. har utgått ifrån den åsigten att, ehuru i allmänhet nämnde grundsats torde böra vara den gällande, sä skulle likaväl undantag derifrån konna ega rum, med anledning hvaraf Ulsk. delat K. Mus nyssnämnde framställning i punkterna 1 o. 2. Denna åsigt af StatsUisk. är likväl i min tanka ovigtig, hvarföre jag ber alt derom få yttra några ord. K. M:t har, genom ifrågavande Propos., velat förhindra enskilda bolag ifrån att inkomma i anläggning af de stambanor, hvilka af K.
B197. A. 264. V. E. 6. — N:o 16. i anledning af återremiss å N:o a. IV. B. 197, 284. A. 31 o. A. 319. V. B. 38. A. 116. XII. B. 376. — N:o 17. om ytterligare tillökning i Utskottets Betjening. IV. B. 197. A. 264. — N:o 18. angående provisoriska utbytet af den för GeneralAssistanceContoret begagnade egendom emot den Stockholms Stad tillhöriga f. d. så kallade Besseusteinska egendomen. B. 274. XV. A. a3o. XVII. A. 471- B, 5i2, XVIII. E. 3. — N:o 19. angående afskrifning och eftergift af RiksgäldsContorets hos Götha CanalBolag egatide fordringar, samt räntas godtgörande å de utaf Bolagets insättningar uti RiksgäldsContoret derstädes innehållne medel, till säkerhet för fullbordande af återstående arbeten i hamnbyggnadsväg, äfvensom CanalDirectionens hemställan om förskott utaf sistnämnde medel till utförande af ett hamnbyggnadsarbete vid Mern. IV. B, 36o. Å. 487. VI. U. 92. A. 420. — N:o 20. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å ÖfverCommissarien Öijers underdåniga ansökning att, vid afskedstagandet, få å allmänna IndragningsStaten uppbära sin nu innehafvande lön såsom pension. IV. B. 36o. A. 442. V. E. g3. — N:o ar. i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition angående grunden för liqviden af numera aflidne Pastorn, Doctor Collins lönefordran. IV. B. 3Go. A. 443' V. E. 126. ( *88 ) StatsUtskoltcts Metnorialer, Betänkanden och Utlåtanden: