Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På 1830:talet väcktes åter af häradsboerna fråga om befrielse från berörda åliggande, hvilket påstående dock ogillades genom Kammar-kollegii utslag den 22 Juni 1837, hvarefter frågan genom besvär fullföljdes till Kongl Majit, som genom nådigt Bref den 27 April 1840 befriade häradsboerne från skyldigheten att underhålla Nyqvarns qvarndamm jemte dervarande islafvar, såsom tillhörande qvarndammen, och tillika, på grund af § 8 i 25 kapitlet Byggninga-balken och ofvanberörda nådiga Bref af den 2 Maj 1699, förklarade, att, så länge Kronan fortfarande komme att åtnjuta inkomsten af broafgifterne vid Nyqvarn, Asunda häradsboer, endast så vida denna inkomst icke blefve tillräcklig till bestridande af kostnaderna för brons underhållande, skulle med då erforderlige dagsverken och körslor dervid biträda, äfvensom att, när framdeles kunde varda nödigt att anvisa medel till brons ombyggnad, Kongl. Majit uppå skeende anmälan, ville vara betänkt på beredandet af härtill nödig tillgång, samt i frågan om häradsboernes befrielse från bidrag med körslor och dagsverken till denna ombyggnad vidare förordnande meddela. Uti ett den 31 December 1859 till Kongl. Majit ingifvet memorial fästade Öfver-Intendents-embetet, som fått sig uppdragen förvaltningen utaf anslagen till reparationer å Kronans hus och byggnader i landsorterne, Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet derå att, oaktadt Nyqvarns bro år 1857 blifvit reparerad med en kostnad af 1,952 Ridr, mera genomgripande åtgärder för ett fullständigt iståndsättande af bron vore al behofvet högeligen påkallade, men att reda och säkerhet i fråga om brons framtida vidmagthållande icke kunde vinnas, förr än det nuvarande i både tekniskt och administrativt hänseende invecklade förhållandet upphörde och bron gjordes oberoende af qvarnanläggningen, hvilket åter, i Öfver-Intendents-embetets tanke, icke läte sig göra med mindre bron flyttades till annat ställe och nybyggdes på ett med vattenbyggnadskonstens närvarande utveckling öfverensstämmande sätt.
Hvad först angar den anmärkningen, att Utskottet sjelf felat emot dess antagna princip rörande vigten af en consequent Lagstiftning, då Utskottet tillstyrkt, att Utländska Öfverflödsvaror, som äro till införsel förbjudne, älven böra till bruk och nyttjande förbjudas 5 emedan till consequencen skall höra, att inga andra Lagar göras, än de som innehålla bestämda föreskrifter och åsyfta enkel verkställighet, så får Utskottet härvid förklara, att, enligt Utskottets tanka, är ändamålet med förbudet emot Utländska Öfver» 85<5 Bast), och Ekon, Utsk, Betankanden, flödsvarors införsel att hindra deras förbrukning. Att tillåta denna, är således att motarbeta det ändamål, sorn man vill vinna; och, som consequence är en alltid likstämmig utveckling af en antagen princip, måste ostridigt hvarje åtgärd, som hämmar eller motverkar denna utveckling, vara incoRsequent. Bestämda föreskrifter och enkel verkställighet äro visst hufvudpakliga kännemärken på en god lag ; men dessa torde förnämligast angå dess former, hvilka ej med Lagens grundprinciper böra förblandas. Erfarenheten, som förr eller senare lägger i dagen de stadeliga följderna af origtiga eller försummade åtgärder, har äfven visat det menliga inflytande, som ifrågavarande tillåtna förbrukning och försäljning medfört, ej mindre på den inhemska industrien, än på sedligheten. Lurendrägeri och Tullförsnillning måste ovillkorligen uppmuntras derigenom, att den till införsel förbudna varan ^får brukas och begagnas. De inhemska Fabrikerne och Näringarne, som ännu ej kunna uthärda concurrence med Utländningen, hafva fått vidkännas de känbaraste förluster härigenom, enär i sådana fall icke en gång en afpassad Tull jemkar försäljningspriset å den Utländska varan; och bidrager denna tillåtna förbrukning äfven att hos Nationen underhålla den kallsinnighet för egna producter, och det begär efter Utländsk yppighet, hvarföre hon ej orättvist torde tadlas.
Limoner, friska; hänföras under Citroner. salta; hänföras under Frugter, inlagda. Limonsaft; hänföres under Citronsaft. Linser; se Spanm&l. Lithografier; se Kopparstick. Litzari; hänföres till Färger, andra slag, ej specificerade. Läder; se Hudar och Skinn, beredda. Machinerier, ej specificerade; se Redskap. Magnesia; hänföres under Apotheksvaror. Magnetsten, infattad; se instrumenter, Fysiska Manna; hänföres under Apotheksvaror. Marinmetall; se Metaller, sammansatta. Marcasit; hänföres under Wismut. Marle; se Brodérduk. Mastix; tullbehanlas såsom Gummi. Mattor, Bast-; se Bastmattor. Golf-; se Väfnader. Mattor, Gräs-; se. Gräsmattor. Mercurius; se Qvieksilver. Messing; hänföres under metaller, sammansatta. Messingstråd; se Tråd. Metaller Färsing lill Tull-taxa. 505 Metaller, sammansatta: Marin-melall elior annan komposition i form af bleck och spik, till förhydning af fartyg andra slag: oarbctade, Latun och Trådband derunder inbegripna . arbetade, alla slag, gjutna, smidda eller pressade, oäkta Lahn och Melallduk derunder inbegripna: förgyllda, försillrade eller plälerade andra slag . Skrot samt gammal och brukad metall, sammansatt, endast. tjenlig till omsmältning MetWilrsl Mineralier för NaluraiieSamlingar Mjöd Mjöl, ej speéificeradl, af vegetabilier, som ej kunna inbegripas under spanmål eller hänföras tili medicinalier Munlack Musika/ier Muskött, torr, och Muskollljlomma Muskus eller Desman Musslor, friska insvltade eller saltade Mynt, Guld-, Silfveroch Koppar Målniaijar och Ritningar, oinfaliade . Nattsäckar och Kappsäckar Naturalier till vetenskapliga samlingar NcijUhor Qvantitet för Tuilberäkningen. Införsels-tull. Riksmynt. R:dr öre. Fri.
Jag har ej sett något StatsRådsProtocoll, men skulle tro, att ett protocoll, som vore sannfärdigt, ej kunde vara sådant, som det, hvilket afgått; ty då det står, att Konungen behagatj enligt StatsRådets närvarande Ledamöters enhälliga underdåniga tillstyrkandej i nåder förklara sig finna oundgängeligen nödigt att till andra högst vig - io6 Den 4 Maji e. m. tiga och angelägna ändamålj än utomordentliga anstalter för Rikets försvar_, nu disponera 364jOi5 R:dr 2 sk. af Mindre Creditiv-sumnian, så kan jag af detta protocoll ej fatta annan mening, än att Konungen i StatsRådet icke framställt något annat visst föremål, hvaröfver han hört StatsRådet, utan att han blott sagt: jag behöfver medlen till andra saker, än Rikets försvar. Är detta nu ett protocoll, som ej är sannfärdigt, så finnas tvenne slag. Är det fullständigt, så visar det, att StatsRådets Ledamöter ej vetat, det är möjligt och troligt, men protocollet visar ej, om de, fastän tillstyrkande och närvarande, vetat, till hvad annat ändamål, än Rikets försvar, Konungen velat använda medlen. Det är i detta afseende jag tror, att sättet att afskrifva en mening, i stället för att beskrifva fallet, ej kan vara det rätta. flans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets ifrågavarande Berättelse gjorde anmärkningar böra föranleda till densammas återremitterande. Ropades starka Nej blandade med Ja. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till bifall å hvad StatsTJtskottet i berörde Berättelse hemställt, angående decharge för Fullmägtige i RiksgäldsContoret, Den 4 Maji e. m. i afseende på alla af dem inom 1828 års slut vidtagne beslut och åtgärder. Ropades starka Ja blandade med Nej, Friherre Anckarswärdhefixåe votering.
Majrt, angående Bewillnings-författningarne, Borgare^Ständet bestUtit anmoda Expeditions-Urstottet, atk i denna strifwelse tillägga, det Kongl. Maj:k täcktes i näder widtaga den i BewutningS-stadgans 4 Art. förestagne författning, om conitoll i afseende pä asgifierne för kort, samt jemwal läta utarbeta tariff öfwer bränwins-brännings afgifkerne, för att i sammanhang med författningen tryckas. Likaledes uplästes ett fran Preste Skändet ankommit protocolls utdrag af förleden gärdag, innefattande Ståndets beslut, wid tillfälle af r.ytzberör» de expeditions justering, att instämma ide tillagg, hwarmed Ridderstapet och Adeln samma expedition godkännt. Justerades pleni-protocollskne för den 12 och 14 Augusti. Herr Landt Marskalken hemställde härefter, art dä de tära och till en del wigtiga plena under dcsta sednare dagar, gjort ber för Riddarhus »Secreteraren omöjligt att medhinna protocollerne för den iZ, 16 och t 7 dennes, Ridderstapet sch Adeln behagade tillåta att, säsom manligen wid sädana händelser stelt, berörde g:ne xrotveoller, sä mål svm Den 18 Augusti - 785 söm det för denna dag, wä re fä justeras inför Riddarhus-Direclionen i Stockholm , efter gjordt anslag, akt de af RidLerskapet och Adelns ledamöter, som denna Riksdag biwistat, äga, om de det ästunda, akt justeringen öfwetwara. Bifölls. Härefter aftägade Ridderskapet och Ädeln under Herr Landt-Marskalkens anförande klockan 10 ti l kyrkan, hwarest, efter Riksvags-Predikans flut, Kong'- Maj:l i näder behagade Riksens Ständer hemförtofwa.
Svenska mil och på 143 m^s Insjö Stränder endast uppfattar så få och litet lysande Handelsplatser, som Eda, Jonköping, Askersund« Vennersborg , Lidköping och Åmål. Den senare frågan, eller nyttan af Hjel. mare Sluss-Verk, kan visserligen icke bestridas , men då denna väsendtliga Communication, hvar. igenom Landt * transporten emellan Öster och Nord-sjqn redan länge varit blott 12 mil,icke kunnat inbringa tillräcklige Medel för Canalens vidmagtbållande, lemnar denna erfarenhet in. gen anledning till förmånligare Utslag för Götha Canal, då Proportionerna emellan dessa chaler, ära så ojemförj-ige, ej mindre i anseende till sjelfva anläggningskostnaden, än till framtida underhållet. Den vinst för Landet, som beräknas af genom Canal farten besparade dagsverken, är antingen icke alldeles påtaglig, eller brister jag uti fattnings förmåga. Landvågen , som Canalen besparar, antages till 12 mil, och till 300,000 det Skeppundtal, som öfver den tränsporteras, men hvarifrån komma dessa 300,000 Skeppund uti Effecter, sorn nödvändigt passera den varande Landvågen j är det kändt att 300,00a Skeppund nu årligen forslas emellan Örebro och Mariestad: Jag betviflar det af den anledning, att Praductionerne troligen dela sin afsättning åt Öster och Vester efter de naturliga vatten Communicationemas lägen, och fog tror att äfven efter Caaal-fartens öppnande Den 13 Februarii. 327 kommer samma föihällande att äga rum, då de Norra Bergslagernes Producter, ej lära mera än förr passera Canalen, och då hvarje Producent hädanefter, som hittills, lärer söka kortaste vägen för sin afsättning. — Hvilka äro de Natur-akter, som Sverige transportera!?
» Hur det brukas eller inte brukas vet jag inte, » röt han till, » men bjudas skall hon! » » Hon måtte ha förhexat också d i g? » » Bjudas skall hon, » fortsatte han med stigande hetta, » motsatsen vore ju att ohjälpligt fälla henne både inför sin man och världen och göra henne brottslig, hvilket jag för min del inte tror att hon är. » Så kom den stora dagen, då frackklädda herrar — hvaribland en och annan uniform bjärt afsfack — samt damer i allt, hvad den lilla staden kunde bjuda af elegans, voro sammanpackade i grosshandlar Berggrens rymliga, men vid detta tillfälle alldeles otillräckliga våning, hvilken fejad och blomsterprydd hade mistat sin temligen hvardagliga prägel. För att skaffa mera utrymme hade den till huset hörande trädgården iordningställts och lusthuset apterats till rökrum. Inte var det någon egentlig värme i luften ännu; men krokus, snödroppar, blå pärlhyacinter och andra lökväxter stucko upp ur rabatterna, oeh trädens knoppar skulle öppna sig för några få soliga vårdagar. Värden gick omkring, nervös som alltid, när han skulle representera, hvilket han kände låg öfver hans förmåga, men vänlig var han mot alla, helst de förbisedda. Värdinnan paraderade i ny storblommig sidenklädning, hvartill hon visste att ingen annan hade maken, intetgöras. Man kan nämligen o m några dagar finna nya svampar på samma ställe i fall af gynnande väderlek. När jag fått svampen i mina händer, klyfver jag den för att undersöka, om den är angripen af insekter. Är detta fallet och svampen är stor, rensar man bort de angripna delarna o c h ser väl till, att något skadadt icke medtages, ty vid anrättning af svamp, uti hvilken finnas maskar eller något af maskens afföring, uppstår en obehaglig lutsmak, som tillika är skadlig. Allt, som icke är användbart, bortrensas, så att jag icke behöfver hemföra det som icke duger, såsom fröredningen på alla rörsoppar, hvilken består af sammanpackade pipor eller rör (däraf svampens namn!).
Hvar och en har, troligen lika ofta som jag, hört många rättsinnade, aktningsvärda Embetsman yttra sin åhåga, att se sitt arbete drägligt mångdubbladt, med vilkor af hederlig 288 Den 29 Mars. utkomst, och att ej, som hittills, under vägrad bärgning, se sin fötmåga slappad af bristen, men ej af arbete. Remitterades till StatsUtskottet. Friherre Cederström, £?acob} uppläste följande: Uti ett tidehvarf, då upplysningen i så många afseenden skingrat okunnighetens och fördomarnes mörker, lära de vara i ett ringa antal, hvilka ännu kunna sätta i fråga fastheten af de grundsattser, att frihet i lofliga Näringsfång befrämjar ett Samhälles och hvar och en af dess inbyggares välstånd, samt utvecklar och förökar dess productiva krafter, att det SamhällsContract är felaktigt, som utesluter någon af dess medlemmar från rättigheten att utöfva det Samhället gagnande yrke, hvartill han känner eller tror sig äga fallenhet och förmåga, och att hvart och ett sådant undantag är ett hinder i den täflan, som ensam kan åstadkomma ymnighet af va or, och bestämma dt-ris rätta värde. Om seklers erfarenhet än ytterligare befäsrar dessa sanningar, lär man få hoppas, att Styrelsemagten förbyter fordna Regeringars af misstagen välmening åtagna förmynderskap för Näringarna och öfverlåtandet af dessas rdkande till vissa corporationer, i ett sorgfälligt bemödande att uppväcka, uppmuntra och befrämja hvars och ens Den 29 Mars. 289 ens individuella arbetsförmåga, hvarvid, åtmindstone i början, foga annat torde behöfvas, än 2tt upplösa de band, hvilkas verkan är att inskränka idkandet af ett stort antal näringar inom vissa Skrän och en gifven personal; likasom denna personal skulle kunna säkrare bestämma behofvet af varor, än behofvet antalet af de personer, som kunde finna d ras utkomst med varors tillverkande. Dagliga erfarenheten lemnar häröfver i många fall ölvertygande bevis.
Ting uti menighetens »närvaro skall handteras; thy vill Kongl. Majit på det sätt förklara 4741 års nådiga »Bref,l att, när prest angifves att hafva försummat socknebud, bör sådant angifvande »i Consistorio ske, så att Présten dit må kunna inkallas och, om han tillstår eller »målet eljest är klart, må Consistorium det afgöra; men så framt målet är tvistigt »eller att en sådan prest tredje gången dermed beträdes, hvarföre han efter 47 Kap. »2 § i Kyrkoordningen bör ifrån tjenslen dömas, då bör sådant ske af vederbörande »domstol, likmätigt högstberörda Bref af den 12 December 1741» I sammanhang härmed må äfven anföras Kongl. Brefvet lill Consislorrerna den 48 December 4746, ehuru detta Bref icke blifvit af Domkapitlet i förklaringen uti detta mål vidrördt. Det upplyser, att Domkapitlet i Göteborg förfrågat sig hos Kongl. Majit, »huruvida Fiskalerne, när de någon förment ringare embetsförseelse emot en »prest angifva, äro befogade, utan att af Consistorio varda förordnade, begära skrift»vexling samt muntligt förhör uti Consistorio rn. m.»
De som nu vilja anställa realisationen, föreslå artificiella medel, hvarigenom de skyndsamt skulle framkomma till ändamålet; men medlen äro dock sådane, att Landet gjordes olyckligt; och operationen blef icke af lång varagtighet. Vi andra, som vägra vårt bifall deråt, önska lika hjeterligen mera säkerhet åt vårt pappersmynt; och antaga möjligheten deraf; men godkänna inga andra medet, än de, som äro naturliga, och hvarigenom, om vi få äga fred, pappersmyntet, under en ständigt fallande cours, bliir allt bättre och bättre, ja, kan nedfalla, ända till 48 sk. cours, utan att derföre göra någon enda menniska olycklig; emedan det icke kaninträffa utan i sammanhang med den myntförökning, som blir följd af öfverproduction, och sorn då gifver den gäldskyldige större lätthet att åtkomma penningen, samt derigenom också allt det beskydd han behöfver. Denna öfverensstämmelse i ändamål borde ju då också befria från allt tillmäle att vilja försämra pappersmyntet; ty detta är dock något helt annat. Under medgifvande af lika patriotisme i åsigter , ber jag då att få framställa de följder, sorn realisationen skalf hafva, om den bifalles. Man kan dervid invända, att då jag talar om hvad sorn skall tima, så förtjenar målningen ej mera förtroende än hvarje olycksprofetia; men då jag framställer följderne, icke annorledes, än dels erfarenheten Q:ne gånger bevittnat dem, och dels förståndsförmågan visar dem, såsom ord - ♦ Den 14 Julii e. m. 745 sakernes naturliga verkan, så talar jag icke profetior, utan talar förnuftets språk til varning. Om realisationen skulle göras med blott Hankens SilfverFond, så äfventyrades icke mera än den; men då förslaget nu, till stöd för varagligheten , föreslår först Lån af 3 millioner i silfver, och sedermera magt att göra ytterligare Lån, ända till obestämdt belopp, så visar sig äfventyret verkeligen ganska stort.
Därför, så fort det reste sig mot någon af dem, fruktade de sig alla och skyndade till San Marco för att bedja honom om skydd. Cecco föll ej på knä utan förblef stående. Han påminde sig hur han kommit hit med sina små söner och lärt dem bedja till San Marco. »Det är han, som för oss öfver hafven, som öppnat för oss Byzans’ portar och skänkt oss väldet öfver öarna i öster», hade han sagt till dem. Och till tack härför hafva venetianarna rest San Marco det skönaste tempel i världen, och aldrig kommer ett skepp hem från en utländsk hamn, utan att det för med sig en gåfva till kyrkan. Så hade de alla tre gladt sig åt domens röda marmorväggar och det gyllene, mosaikfyllda taket. Och han hade talat med dem om att ingen olycka kunde drabba en stad, som rest en sådan borg åt sin skyddsherre. Cecco kom i all hast ned på knä och började bedja pater noster på pater noster. Det kom tillbaka, det kände han. Han ville visa bort det med böner. Han ville ej tro ondt om San Marco. Men det hade ju alls ej varit någon storm denna morgon. Och hvad som var säkert var, att om helgonet ej själf framkallat olyckan, så hade han ej gjort något för att bistå sönerna, utan låtit dem omkomma liksom på lek. Så fort han kom på sig med att tänka på detta, tog han till med att bedja, men tanken ville ej släppa honom. Och att tänka sig, att San Marco hade en skattkammare här i domen, som var fylld med sagolik härlighet, att tänka sig, att han själf bedt till honom hela sitt lif och sällan rott förbi Piazzettan utan att gå in och åkalla honom. Det var väl ej för intet, som sönerna måst förgås just därute. Ah, det var ett elände för venetianarna att ej ha något bättre att lita till! Tänk bara, ett helgon, som kunde ta hämnd på två barn, en skyddsherre, som ej kunde rädda för en kastvind! Han hade rest sig, och han höjde på axlarna och slog ut med händerna, då han såg bort mot helgongrafven i koret. En kyrkotjänare gick omkring med ett stort förgylldt och drifvet silfverfat och insamlade gåfvor till San Marco.
Länet 1 Credit-Sedlar att betalas med Banco, outtaget Capital R:d 2,530: H Dito Interesse 803: 32. Fordringar och Tillgångar. Bevillnitigen.- Oersatt Förskott uppå anslagen till Banken och Stats-Verket, sorn enligt Riksens Hogl. Ständers Beslut bordt utgå af 1810 års Bevilln., R:dr B:co 33,367:34. lo —- dito — af I8H — dito 3,269:42- 8 Dito —- dito af 1812 — dito — 976,706: g* 9 Genom ar 1813 influten taxerad Bevillning för de 2ine sistnämnde åren hafva För skotterna dera blifvit till fullo ersatte, men som 1810 års Bevillning, efter taxe ring} icke influtit till ett emot anslagen svarande belopp, har ersättningen för för SrZne ^:dr .*9,578' 33. 6 pa samina Bevillnings-medel måst, såsom bristande afräknas pa ofverskottet af 1811 års taxerade Bevillning. Vid Ig 12 års Riksdag beviljade medel till Statsbehofvens fyllande för samma år, att ersättas af de fern följande årens Bevillning — _ — Deraf är en femtedel ersatt af levererade Bevillningsmedel för år 1813, och återstår Att ersättas med 300,000 R:dr årligen af Bevillningen ifrån och med 1813, anslogs vid samma Riksdag 35 millioner R:dr till Rikets försvar, hvaraf 1312 uttogs Sedan den för år 1S13 döpande ersättning influtit, är förestående uttagna summa mindskad till — ■ R:dr Btco 200,000: — Uppå samma anslag äro ytterligare lyftade år i8I3> CreditSedlar svarande emot — B:co R:dr 1,700,000: Hvaraf likväl inom årets slut återbetaltes i B:co-m:t 369 993:3.10. r «3ooo6'39 2
R:dr 7 sk. å konfiskations-kontorets uppbörd eller tillhopa 86 R:dr 28 sk. 10 rst., handlingarne utvisade, att Bergvall, hvilken, enligt 1841 års räkenskap, vid årets slut innehaft kontant behållning af 221 R:dr 7 sk. 6 rst, jemväl åsidosatt sitt åliggande att, i enlighet med uttryckliga stadgandet i 35 § af det för nämnda pensionsinrättning den 11 April 1833 fastställda reglemente, samma behållning från sig leverera, utan att Öfversten af Ekenstam funnes hafva något tillgjort för att tillhålla redogöraren att dessa medel på sålunda föreskrifvet sätt redovisa; alltså och då Öfversten af Ekenstam genom uraktlåtenhet att sin embctspligt i förut - 8 Stals-Ulskoltets Utlåtande N:o 30. nämnda hänseende fullgöra, vållat det Bergvall kommit i tillfälle att å ifrågavarande medel balans sig åsamka, blefve, med tillämpning af grunderna i l Kap. 12 § Rättegångs-Balken, Öfversten af Ekenstam förpligtad att ofvanuppräknade balansposter med sammanlagde 1,188 R:dr 21 sk. 5 rst. banko ersätta; hvarefter Högsta Domstolen, uppå deröfver anförda besvär, genom ofvanberörda Utslag den 27 Augusti 1852, fastställt Kammar-rättens beslut endast med den förändring, att Öfversten af Ekenstam på uppgifne grunder befriats från ersättande af de 6 R:dr 7 sk., som utgjort ett oguldet belopp å Konfiskations-kontorets uppbörds-konto öfver Tullstatens enskilda pensionsinrättnings medel, så att den återstod af hela balansen, som Öfversten af Ekenstam blifvit dömd att ersätta, utgjort: Tullmedel, tillhörande Konfiskations-kontorets uppbörd R:dr 1,097: 30. 5.
Den förökade underhållskostnad af banan, som förorsakades genom denna förändring, och som, i anseende till sleepers’ benägenhet att snart taga röta och blifva oanvändbara, oftare komma ifråga att bestridas, vore i och för sig en tärande kräfta på jernvägsintraderne, men då dertill äfven komme att desse svagare rails genom nötning och den förändring, som deras inre textur af skakningen undergått, snart nog blefve helt och hållet obrukbare och måste mot andra af gröfre beskaffenhet utbytas, motsåge bolaget med bekymmer den icke aflägsna framtid, då uppoffringar förestode, hvilka bolaget omöjligt skulle kunna bära och hvilka följaktligen skulle hafva bolagets ekonomiska undergång till följd. Under sådana förhållanden har Direktionen, jemte uppgift att kostnaden för nedläggning af 15 ®:s rails å en sträcka af 4-4,260 fot af banan, enligt upprättad beräkning, kunde antagas komma att uppgå till en summa af 103,928 R:dr, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om aflåtande till Rikets Ständer af nådig Proposition, att anstånd med erläggandet af stadgad ränta och amortering å de för berörde jernväg anvisade två lån å tillsammans 300,000 R:dr måtte under loppet af fyra år, räknadt från och med det år, då Rikets Ständer komme att fatta beslut i ämnet, varda bolaget medgifvit, ej allenast under vilkor att efter nämnde tids förlopp betalningsskyldigheten af omför*mälda ränta och amortering åter skulle vidtaga och fortfara intilldess lånen blifvit gtildna, utan ock med förbindelse för bolaget att nedlägga nya rails af 15 U:s vigt per löpande fot å hela den del af jernvägen, der sådana förut icke finnas anbragta, samt att i öfrigt iaktaga hvad Rikets Ständer kunde finna lämpligt föreskrifva.