Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man likväl icke kunde träffa det absolut rätta, så borde dock något åstadkommas, på det icke någon måtte dömas för stöld oaktadt den handling han begått ej är ett sådant brott; och man hade dessutom många definitioner att välja emellan. Andra hafva deremot hemställt om icke orden »gods eller penningar» borde antingen utbytas emot ordet »lösegendom» eller utgå. Hvad nu angår saknaden af definition på stöld; så får Utskottet i denna del hänföra sig till hvad Utskottet förut anfört. Att med sådan prmcision beteckna den handling, som kallas stöld, att icke missförstånd kan uppstå, hörer lill en bland de svåraste uppgifter. Lag-Kommittéen lyckades ej eller så härutinnan, att den undgick gruudade anmärkningar; och Lagberedningen har ansett sig endast derigenom kunna förekomma misstag, alt den förklarat att den definierade eller beskrifna handlingen skall anses för stöld så framt den ej såsom annat brott bör straffas Detta förklarande torde ock vara för ändamålet tillfyllestgörande; men det förutsätter en beskrifning på hvarje brott, som ej finnes i gällande lag. Denna utväg kan således ej nu begagnas; och då lärer det vara försigtigast att undvika definition. När en handling är att hänföra till stöld, derom har, så vidt Utskottet känner, domare-makten aldrig tvekat; men annat är alt bedöma huruvida en handling faller under en viss art af brott, än alt i allmänna ordalag definiera brottet, så alt icke anledning till misstag förefinnes. Ingen lärer betvifla det ju icke Lag-Kommittéen fullkomligt fattade hvad med stöld förslås, och likväl var dess beskrifning på brottet ej nöjaktig; men kan man ej åstadkomma hvad som är rätt, är bäst att afhålla sig från alla försök, ty eljest inträffade säkerligen den af Herr Henschen befarade händelse, att en handling, som ej är stöld, likväl såsom sådant brott anses, — en händelse, som svårligen nu kan tima. Ej eller kan Utskottet gå in på alt orden »gods eller penningar» utbytas emot ordet »lösegendom» eller ock utgå. Då endast olofligt tillgrepp af lösegendom är stöld, vore utbytet visserligen ej någon oriktighet; men som Utskottet ansett den Lag-Utskottets Utlåtande, JY! 48.
Dvifetö ©tänber pttrabe åfigt, att lönerne böra inom O^arje grab wara lifa, Oar Äotigl. !0laj:t beftämt enaOanba lönebelopp för ada Sjenftemäti af fantma gräber wib Oda infanteriet, meb unbantag af Slnbra £if*©re* nabier*3tegementet, ber ett öfwerffott af tidgångarne fått tidö wibare emedan (£ompagnie*£)fftcerarne förbclaS, ocO ©fånfFa in* fanteri*3vegementerna, O^arefi lönerne, på ben grunb, att några accorber ber icfe äga rum, blifwit faffjfädba tid lägre belopp äit wib wib ben öfriga beten af inbelta Slrméen. 58ib beffämmanbet af lö* tterne för befälet wib <£aoaderi*5)tegementerne, Oar 5?ongd 50faj:t beremot anfett. ©ig icfe funna unbgå att fäffa affeenbe å ben otifa foflttab, font Offtccrarne wib be fäejlilbta Sfegementerne od; Sorpferne rnåjfe för anjlaffanbet ocO unberOådet af beraS tjenjfe*Oäjfar wibfänttaé; i förOådattbe Owartid, ocO meb tafttagan* be af lifOet inom graberne wib fattima Regemente eder €orpé, lönerne för betta 33efäl adtfå blifwit af ^ottgl. SOfajtt fajljrädbe. Äongl.
Om derföre motionären hade för den litet eller intet lönta yngre tjenstemannapersonalen yrkat någon bättre löneinkomst, skulle jag med nöje dertill lemnat min röst. i58 Den 1a Mai' s. Jag anhåller vördsamt, att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja remissen till vederbör. Utskott. Remitterades till StatsUtsk. i sammanhang med Hr Möllerlijelms till samma Utsk, remitterade motion, om löneförbättring för krigs-casseuren i K. Krigs-colbm. Hr af Uhr, Gustaf, hade ingifvit ett anförande, så lydande: Vid K. Landtbruks-academiens underd. svar å K. M:s nåd. remiss af Frih. von Kraemers förslag, om inrättande af ett landtbruks-institut i hvarje Ian, och deribland ett sådant vid Ulltuna, afgaf jag, såsom ledamot af academien, en särskild tanka eller reservation af den syftning, alt man borde inskränka sig till 3:ne sådana institut, ett nära Lunds, ett nära Upsala universitet, samt ett i eller norr om Jemtland; förmenande jag, att en sådan uppmärksamhet för de norra, i så många afseenden vanlottade provinserna vore så mycket billigare oell riksgagneligare, som deras förnämsta näringar, skogshushållning och ladugårdseller boskapsskötsel, hittills så vanvårdade, borde kunna blifva af omätligt inflytande på hela samhället; och fordra de en omsorg oell kunskap af helt annan beskaffenhet, än landtbruket i de södra provinserna, för hvilka så mycket redan vore dels gjordt, dels i görningen. Jag framkastade äfven den tanken, att K. Landtbruks-academien skulle sannolikt icke värdigare kunna använda sina icke obetydliga, men hittills föga nyttiga fonder, än derigenom, att den, med K. M:s nåd. tillstånd , afstod dem till befordrande af sådana instituts grundläggning och utveckling. Då K. academien fann en förevändning att hindra min reservation att afgå till K. M., försökte jag uti vederbör.
«Det är ett vackert mönster, det der. Har du det från Ullbergs?» Nej, ifrån Folckers. Åter inträdde en liten paus. «Går ni på spektaklet i morgon?» Ja, jag tror farbror vill att jag skall följa med. «Hvad du ändå är lycklig! Din farbror är så god. Ständigt köper han åt dig något nytt, för dig på konserter och spektakler, och vill att du skall roa dig. Han synes också tycka om, att du är välklädd. Jag har så ofta hört honom berömma din smak.» Ja visst är han god och beskedlig. – Fem, sex sju – tillade hon halfhögt, räknande rutorna på mönstret. «Aldrig får jag mera höra ett gillande ord. Hvilken skilnad mellan nu och förr!» De rika silkesglänsande lockarne rullade här, vid det välformade hufvudets tvenne betänksamma nickningar, sakta fram och åter, såsom de yfviga, bladfulla qvistarne på en hängbjörk, då en sakta aftonfläkt susar i dess grenar. Det mörka ögat skimrade af en fuktig glans, och ljusskenet speglade sig deri, som månens uti ett af skogrika bergsstränder dunkelt vatten. Hufvudet sjönk åter ned i handen, och lockarne fortsatte sin fläktande lek vid dess sakta vaggning. Efter en liten paus frågade väninnan: Är då du oförändrad? Mins du ännu den aftonen, då du första gången talade med honom – dina ord, då du efter vår hemkomst gråtande föll mig om halsen? Mins du hvad du lofvade, om ödet skulle föra hans hjerta till dig? «Ack, jag mins det nog,» svarade Märtha, och med första ordet tillrade första tåren sjudande het ned öfver kinden, «jag mins det nog. Hvad lofvar man icke, då man ser ett helt lif fullt af sällhet framför sig! Jag älskar ju honom ännu lika. Men han är så förändrad – allt är så förändradt» Gråt nu icke igen, som ett bortskämdt barn. Visst är allt förändradt; men det måste ju så vara. Det är väl, om man får några sina önskningar uppfyllda. – Sådant händer icke alltid. «Ja, stackars Lina, hvad du önskar det har också icke skett. Jag finner det nog.
Tredje Hufvud!' itel n. 11 2800 1800 600, ör Armeen å KrigsCollegiitm Minskning: GeneralFältTygmästare-lönen, som upptages å GeneralitetsStaten KrigslIofRätlen, hitflyttad från 2:a HufvudTitetn GeneralitetsStaten: 6 FördelningsGeneraler med Lön 3odo R:dr saint Talfelpenningar, Skjutsoch FourageMedd 3ooo R:dr hvardera 36ooo, 3 öfrige Generaler å 3ooo R:dr Lön samt i5oo R:dr Taffelpenningar och FourageMedel hvardera, utom Resekostnad . i35oo — 7 Förste Adjutanter ä 4°o R:dr 6 Andre d:o ä 3oo: 6 FördelningsLäkare å 100: GeneralAdjutants-Expedition ..*... Tillökning, arfvode åt General Adjutanten 3oo R:dr i månaden IngenieurCorpsen Tillökning för 2tne Majorer a 3oo R:dr 600 3 Capitainer å 200 600 10 UnderConstructeurer a 00 . 5o< Minskning, Lönen och Taffelpeng. för en General-Qvartei mästare och Chef . d:o Genom indragning ÖfverCominendants-Expedition i Stockholm Tillökning, hvaribland för 1 Vaktmästare Stat varit uppförd med go R:di ArtilleriStaben Tillökning CommendantsStaten Indelning 3ooe. — - 62: 16. - förut 1823 års Anslag. Och har nu blifvit bestämdt för Commendanten i Arfvode. Skrifmaterialier. Summa. Gefle och Frcdricsskants 200: — 8: — 208: Malmö, för Place-Majorn .
Bankens utlåning på fast pant sker emot revers., ställd till Låne-Banken eller dess ordres, på högst 1 års uppsägning, eller 2 års betalningstid, samt försedd med laga borgen af vederhäftig person; för hvilken Revers, såsom ytterligare säkerhet, alle ninas inteckning å Landet, inom halfva och i Stad, inom tredjedelen af Egendomens taxeringsvärde. Idet fall, att Egendomen är med stenhus bebyggd, äge dock Banko-styrelsen, att förhöja belåningen å landet till och i Stad till i af nämnde värde. §• 34. Ränta för lån å fast pant fastställes till 5 procent, sorn förskottsvis för hvarje år 6l2 Den 28 November e. m. betalas. Underlätes räntebetalningen utöfver 2 månader, anses lånet derigenom uppsagdt och skall då ovilkorligen indrifvas. §. 35. Ingen fast egendom kan i Banken tjena till hypothek, hvars taxerings-värde ej uppgår till 4000 R:dr, och som ej är bebyggd; skolandes byggnaderne vara i Inrikes Brandförsäkrings-anstalt försäkrade. §. 36. Bankens hittills bedrifne Låne-rörelse på fast pant och odlingar upphör. Nuvarande lånen utredasj genom ett serskilt dertill inrättadt Departementj bestående af pensionerade Banko-tjenstemän; hvilket efter behofvet af Banko-styrelsen organiseras och derefter indrages. §■ 37- Bankens utlåning på depositionj som i Banken förvaras, inskränker sig till myntadt eller omyntadt Guld och Silfver af minst 100 R:drs värde; och skall Banken derföre utgifva en Deposit-Låne-sedel, som utvisar depositionens beskaffenhet och värde, belånings-summan och förfallotiden. Denna Låne-sedel kan äfven utställas till ordres, då den man ifrån man bör transporteras. Den 28 Nore inb er e. rn. 6)3 • 1 §. 38. Belånings-sumtnan kan uppstiga ända till 98 procent af metallens värde, uträknadt efter Kongl. Myntets värderings-grund.
Der finnas ju inga ryssar, vet jag, och komma väl ej heller nu, då isarna så svaga äro. Folket der känner jag väl. Gästfria äro de, och sin rätta öfverhet trogna, skola väl hjelpa oss hvad de kunna.“ Sade han: „ni har väl icke hört af dem på länge?“ Sade jag: „blir snart tre år sen jag var här.“ Sade han: „ack, nu är ej som då. Hårda öden har Herren der behagat låta öfvergå. Nu på tredje året sen i vintras gingo ryssar dit, för att söka hästar. Sen sista utskrifningen fanns ändå i några gårdar en karl qvar, så det fanns i allone sex på holmen. De sammanrotade sig och slogo ihjäl ryssarne, att bara en kom undan. Kom så en ny trupp för att hämnas, brände upp stugorna och slog och pinade ihjäl allt hvad lefvande fanns, utom gamla torpar-Kajsa och hennes syster. Hafva nu dessa gamla qvinnor icke velat sina fäders hem lemna, utan ensamma på den förödda holmen bott. Synes nu ock Herren deras bön höra och båda på samma tid hädan kalla, liggande nu båda väntandes sin befrielse, sedan jag dem den sista trösten meddelat. J finnen der således ingen eder till hjelp och assistence, hvad kunnen J annat än återvända?“ Men att återvända var för oss nu ej görligt. Till holmen måste vi, ehvad oss än der förestå månde. Talade jag så om denna saken med Margaretha, deri hon ock densamma önskan hade som jag, att hon måtte blifva min laggifta hustru, då vi nu skulle från alla menniskor skiljas , för att kanske här tillsammans döden ljuta. Och bad jag så pastorn, att han ville oss här sammanviga, på det vi icke måtte frestas till synd. Ville han det dock ingalunda, sägande att en sådan vigsel, utan lysning och giftomans samtycke, vore både oloflig, olaglig och dertill ogiltig.
117 frågan icke vara obehörig, om båda dessa interessen skola uppoffras för Stats-Cassans? Ett ytterligare skäl söker Utskottet deri: ”att Fabrikanten, som införskrifver ”både fin och grof Ull, kan jemna Tull”afgiften, så att den faller högre på den fi”na och lägre på den grofva Ullen.” Om, detta gäller för Fabrikanten, så blifver förhållandet alldeles icke sådant för Landtjnännen, hvilken, efter Utskottets förenämde antydan och sanna förhållandet, har behof af den grofva Ullen till sina Husväfnader. Efter de premisser Utskottet sålunda framställt, skulle jag derföre trott ett annat resultat bordt följa. I öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, och såsom, efter mitt förmenande, rätts-enligare, har jag derföre i Utskottet haft äran föreslå: 1:0 Att all Ull, sora införskrifves från Tyskland, må beläggas med 4 sk. B:o Tull per Skålpund. Denna Ull svarar i allmänhet emot vår vanliga Svenska Ull, och en sådan Tull derå skall således skydda Producenten i vårt Fädernesland. fi8 Bil. till Bevillnings-Utskottets Bet. N.o 27. 2:0 Att Jutsk och Isländsk Ull icke inå åsättas högre Tull än 6 r:st. per Skålpund. Dessa Ullsorter äro lätta att igenkänna från alla andra , hvarigenom säkerhet i controllen kan beredas , och utaf dessa Ullsorter hafva Allmogeu för sina väfnader det största behof. Enär dessa åsigter icke vunnit pluralitetens bifall, så har jag emot Utskottets Beslut i denna del mig reserverat; och såsom en följd häraf, anhåller jag att denna min reservation får åtfölja Betänkandet. Härutinnan instämde Herrar Virgin, C., Bergelin , Westerstrand, A., Brovalli lis, L. G. , Meijer och Cron. 8:0 Herr Donner, JY. G.: då jag i åtskilliga delar ej kan instämma i det förn slag till Tull-Tariff, sorn af Höglofl.
Nöjd att låta konungamaktens initialif få sin möjligen största utsträckning, medan den försonande anda, som nu syntes lifva denna makt, ännu varade, vågade jag tidigt till mitt Stånd hemställa, om det var skäl att Riddarhuset, liksom för syns skull, delade sig i 2:ne partier, då en hvar nog kunde begripa, att blott ett kunde hufvudsakligen utöfva något direkt inflytande på sakernas gång, det nemi., som, hur sjelfständigt det än i vissa frågor bemödade sig att visa tecken till egna grundsatser, icke alltid i samklang med Regeringens, dock påtagligen var densamma underdånig och endast paraderade med nästan stereotyperade syftemål, under namn, beder och värdighet af grundsatser, nödvändiga måhända just nu för ingenting annat, än för att tjena till symbolum och föreningsband inom partiet. Jag ville för min del ingalunda störa eller förminska detta partiets inflytande, ehuru jag insåg att det hvilade mest på prestige och häfd. I den förhoppning att det skulle utveckla en öppen och fosterländsk riktning åtminstone i alla vitala, fasän icke egentligen politiska ämnen, satte jag värde på dess hållning. Inseende nyttan af en viss enhet hos detta Stånd, på det de öfriga skulle i sådana ämnen finna det stöd jag kunde förutse att de snart skulle visa sig sakna, var det min högsta önskan att splittring kunde undvikas. Innan kort uppenbarades dock att de som disponerat öfver bänkmansoch eiektors-valen, och sedan de härigenom fått makten i sina händer, icke ämnade begagna den hvarken för att uprätlhålla förhandlingarnes reguliera ordning, tilldraga sig de öfrige Ståndens förtroende, konsolidera Riddarhusets kollektiva inflytande, eller i allmänhet understödja och befrämja sådana praktiska utvägar, hvarmed, våra stela riksdagsformer oaktadt, det var en möjlighet att söka endrägt bland de fyra Stånden, der egentligen inga intressen annorlunda än såsom fosterlandets gemensamma borde söka öfvervigt. Det torde fordras att jag bevisar denna beskyllning mot det rådande partiet i massa, innan jag går vidare. Man hade vid förra Riksdagen med fördel begagnat sig af grundlagens hänvisning till serskilta Utskott för frågor af natur att vara på en gång allmänna, men tillika speciella för tiden samt fordrande närmare utredning än som af de fasta Utskotten kunde väntas.
Leijonhufvud, Carl Gustaf, Revisions-sekreterare, med 42 röster. Frih. Bennet, Carl Stefan, Kammarherre, med 43 röster. Frih. Cederström, Claes Rudolf, Kammarherre, med 42 röster. Hr Leijonancker, F, W. E. C., Ofverste-Löjtnant, med 43 röster. Hr Tornerhjelm, Johan Abraham, Ofverste-Löjtnant, med 43 röster. Hr von Prinzencreutz, Bernhard Wilhelm, Expeditionssekreterare, med 43 röster. Suppleanter: Frih. Beck-Friis, Joachim Tawast, Major, med 42 röster. Hr af Wirsén, Thure, Ofverste, med 39 röster. Frih. Leuhusen, Frans Oscar, Konstit. Revisions-Sekreterare, med 39 röster; sedan genom lottning mellan dem, som erhållit 39 röster, blifvit bestämd den ordning, i hvilken de skulle såsom suppleanter ingå. Företogs val af 14 ledamöter och 6 supplennter i förstärkt Konst.-Utsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ledamöter: N:o 66. Gr. Sparre, Eric, med 60 röster. » 117. » von Stedingk, Ludvig, med 37 röster. » 142. » von Saltza, Filip, med 37 röster. Frih. Wrede, Fabian Casimir, med 57 röster. » 210. » Ehrencrona, fullm. Hr Björnstjerna, Jo han Magnus, med 37 röster. » 236. » Stjerneld, N. A., med 60 röster. » 245. » Lagerfelt, I. C. A., med 37 röster. Den 12 Maj f. m. N:o 360. Frih. Trolle, fullm. Frih. Bennet, C. S., med 37 röster. » 399. » von Beskow, fullm. Gr. von Rosen, G., med 37 röster. Hr Ribbing, G., med 37 röster. » 258. » Svenske, fullm.
Drickspenningar eller med ovett honom ofredar, att straffas i förstnämnde händelse med 6 par Spö, saint i den sednare, första resan med ro, andra resan med 16 par Spö, och tredje gången Den 20 JanuariL 143 varda försänd till någon Kronans Fästning, måtte såsom icke Jämpeligt emot brottsligheten upphöra och desse förbrytelser få med penningeböter till det belopp, som kunde anses deremot svarande, umgällas; så har Utskottet, af anförde skäl, icke ansett sig derå kunna tillstyrka bifall; hvarifrån dock, enligt bifogadt ProtocollsUtdrag af samma dag, några Ledamöter i Utskottet, nemligen Herr Assessor Gyllenhahl, Herr Kammarherren och Assessoren Grefve Posse, Herr Professoren Doctor Hagberg, samt Herr Lagmannen och Borgmästaren Palmborg varit skiljäktige, samt på upptagne grunder tillstyrkt, att det uti ofva oberörde §. utsatte Spöstraff kunde förändras till bestraffning af prygel efter det förhållande, som genom Kongl Circulairet till samtelige RegementsCheferne om förändring uti KrigsArticlarne och TjenstgöringsReglementet uti visse fall af dén 26 November 1812 redan är bestämdt, så att 6 par Spö borde förändras till i5 prygel, 10 pär Spö till 25 prygel och 16 par Spö till 4° Prygel i4:o Från Lagutskottet af den 7 dennes, af innehåll, att i anledning af Herr Borgmästaren S. M. T. Cederborgs till Utskottet remitterade Motion, angående föreskrift för Domare och Kongl. Majrts Befallningshafvande att icke utan Fordringsägarens uttryckelig^ bifall, tillåta Gäldenären något anstånd med förfallne Skulders betalande, utan med all den skyndsamhet Författningarne medgifva förskaffa Fordringsägaren hvad honom bör tillkomma; Lag - 144 Den 20 Jannar ii.
Mitt anförande har redan blifvit så långt, att jag endast roed få ord vill bemöta det påstående, som göres, att vår liberalare än förr tull-lagstiftning, genom en befordrad högre import, undergräfver Statens finanser. Redan förut har blifvit anmärkt det vilseledande, som ligger uti en jemförelse emellan KommersColbii upgifter öfver importen nu, då lurendrejeriet nedsjunkit till en obetydlighet, och förr, då endast af artikeln väfnader detta lurendrejeri bevisligen upgick till många millioners värde. Det har äfven blifvit påpekadt luiru litet tulltaxan, och ett af henne föranledt fördyrande af vara, förmå inverka på importen, så länge kreditlagstiftningen underlättar den alltför allmänna seden hos oss att lefva på andras tillgångar och att icke efter egen inskränka sin förbrukning. Väl vore om man allvarsamt behjertade detta förhållande och icke envist löpte efter en tom skugga — reform i tull-lagstiftningen — och derigenom lät roten af det onda oupryckt stå qvar. Slutligen hafva äfven blifvit framhållna de många, många millioner, som på sednaste år till vårt jordbruks förbättrande och till grundläggande af nya fabriker blifvit nedlaggda. Till allt detta, hvarom jag nu ej vill orda, skalk jag endast lägga ett förhållande, som allt för litet blifvit upmärksammadt, och detta är arbetareklassens så högst betydligt stegrade konsumtion. Det nya, friska, kraftfullt sträfsamma lif, som inom hvarje rörelse utvecklat sig, har försatt arbetaren uti en olika ställning emot förr. Arbetets ifriga efterfrågan har högt upjagat arbetslönerna och dessa åter hafva hos ar - Den i Juni. 79 befaren framkallat en förbrukning, mångdubblad emot förr. Att denna ökade förbrukning, att arbetarens högre välstånd, är ett godt, torde blifva svårt att förneka, äfven under medgifvande utaf att större sparsamhet, att tillgångarnas bättre användande än som vanligen hos våra arbetare är fallet, vore att önska. Men detta mäktar endast sed, ej lag, att åstadkomma.
Han var det goda lynnet personifieradt, tålde allt, urskuldade allt, och spelade evangeliets roll i hemmet lika konsekvent som »stackars mamma» spelade lagens. Sjutton års äktenskap hade dock icke tagit så hårdt på henne. Hon var ännu vacker oaktadt sina trettiosex år och en beklagansvärd gift kvinnas alla lidanden. Men man kunde icke säga henne en obehagligare kompliment än att hon såg frisk ut. Med en verkligt djupt känd smärta beklagade hon sig öfver sina kinders rosiga färg, som bara kom folk att tro henne vara vid bästa hälsa ofta, då hon led som värst, öfver sina ögons glans och klarhet, som tvärtom just borde bevisa ett slags inre feber, med ett ord, hon fann i sin yttre personlighets blomstrande tillstånd en ytterligare anledning att klaga öfver skenets bedräglighet, hvilket icke ens unnade henne sin samtids ömma medlidande. Som en martyr släpade hon sig från bal till bal, från supé till supé. Som nygift hade hon med en ytterst excentriskt sammankonstruerad logik sökt bevisa världen att hon endast fortsatte sin flicktids glada salongslif, därför att hört måste så för mannens skull! Hur han än protesterade, hjälpte det icke, de måste ut, för hans skull. Hon, som icke älskade något högre än stillheten i hemmet, friden, ensamheten, hon måste ut, det var hennes plikt mot honom. Hur mycket han än bad henne att »för hans skull» stanna hemma, drillade hon det alltid därhän att han måste ge efter, och de lefde »som andra» liksom om sällskapslifvet var det enda lif, som var värdt att lefva... Så kommo nya förhållanden, nya pröfningar och med dem unga fruns verkliga martyrskap. Det äldsta barnet var en dotter och vid hennes födelse var det en uppståndelse i huset, som om yttersta dagen hade kommit. Nu kunde den unga modern hvarken gå eller stå i månader, men alla andra fingo i stället lära sig både att gå och stå efter det mest suckande och kvidande kommando i världen. Medan barnet ammades, måste modern genomgå kur efter kur. Läkaren var en elastisk person, tillgänglig för ömma tacksamma blickar och söta ord. Man måste låta patienten försöka en champagnekur på grund af denna kraftlöshet, som hotade att ej vilja gifva med sig.
Qvarnar att deltaga i vägrödning och väghållning. 5:0 Indragning af 5 Htdgedagar; om remiss till StatsUtskottet af Grosshandlaren Åbergs och Rådmannen Bagges Memorial om restitution af den al Uddevalla Stad för åren 1812 och 1813 erlagda högre Bevillning, hvilket Memorial Bevillningsutskottet ansett sig icke tillhöra att till pröfning upptaga; om återremiss af BancoUtskottets Memorial rörande indragning af Malmö Pisconts 3 procentssedlar ; om återremiss af OeconomieUtskottets Betänkande rörande yrkad betalning för den vissa Hemman ålagda Kronobrefbäring. Af den 3 Juni: Om bifall till Oecono mieUtskottets Betänkande angående: . :o En Fyrbåks inrättande på Gottlands östra kust. 2:0 Ändring i Författningarna oin Hemmans-klyf - Den 2 g Juni. e, m. 677 ning. 3:0 Garnizonernas lönings spannmål m. m 4:0