Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. må hos K. M. i underd:het anhålla, att Mosaisk Trosbekännare, som är född i Sverige, eller af K. M. blifvit till Svensk undersåte uptagen, jemväl må åtnjuta den, hvarje annan medborgare här i landet förunnade rättighet alt, utan föregången särskild ansökning hos K. M. få: a) köpa eller på annat sätt förvärfva fast egendom på landet; b) bosätta sig å hvilken ort i riket som helst; anhållande jag att Ilögl. Ekon.Utsk., till hvilket denna motion lärer blifva remitterad, täcktes särskildt utlåta sig öfver hvardera af dessa punkter, så att R. St. må blifva i tillfälle alt omedelbart med bifall eller afslag besluta öfver den ena eller andra delen af motionen. I afseende på moliverna till denna min framställning, torde jag endast hafva af nöden alt hänvisa till de för Utsk. tillgängliga förhandlingarna vid föreg:de riksdagar, och deribland debatten härom hos R. o. Ad. d. 19 Mars 1851 f. och e. m., dervid uplysande och talangfulla yttranden till förmån för Judarnes ännu mer fullständiga emancipation afgåfvos af Frihme Palmstjerna Carl Otto, af Ugglas Curt Gustaf, Raab Adam Christian, Hamilton Hugo och v. Stedingk Styrbjörn, Hr Lillienstolpe Ax. Fredr., Hr Wejdenhjelm Ernst Aug., f. d. Landshme Edenhjelm Gillis, Lagerheim Lars Magn. och Grefve Horn Claes Fr., samt nuvarande Landshöfdme 0. J. Fåhraeus och Fr. 0. Silfverstolpe, Grefve Mauritz Klingspor, Hr v. Kraemer, And. Rob. m. fl.; hvarförutan jag äfven vågar åberopa den vederläggning af de hufvudsakligen af Hr von Hartmansdorff, Gr. Liljencrantz och Frih. Rudolf Cederström framställda anmärkntne mot utvidgade rättigheter för Mosaiske Trosbekännare, hvilken äfven jag, i mitt under debatten afgifna mundlliga anförande, sökte åstadkomma.
Jernkontoret befriades från bevillning, så länge dess vinstmedel blelvo använda till allmänt nyttiga ändamål 185 i års bevillningsstadga upptager icke de i alla föregående bevillmngsförordningar bestämda klassafgifter för handtverkare i städerna och med dem jemförlige manufakturister samt andre borgare, än handlande, skeppsredare och fabriksegare; varande i denna bevillningsstadga endast minimibeloppet af hvarje handtverkares eller annan näringsidkares afgift utsatt, på sätt från längre tid tillbaka iakttagits i afseende på handlandes med fleres bevillning. I likhet med hvad för taxeringarna i städerna uti flera förut utfärdade enahanda författningar vant medgifvet, berättigades genom samma bevillningsstadga jemväl Taxermgskomitéerna på landet att, fastän minimieller vissa klassafgifter voro bestämda, ej allenast påföra bevillning utöfver eller mellan minimioch klassafgifternas belopp, utan äfven nedsätta bevillningsafgiften under minimibeloppet för dem, som, utan att vara utfattige, dock ej mägtade detta belopp utgöra, eller hvilkas rörelse-inkomst vore så obetydlig, att den ansåges icke svara mot den fastställda minsta afgiften. Enligt 1854 års bevillningsförordning upphörde de dittills föreskrifna särskilda mantalsskrifningarna och taxeringsförrättnmgarna för akademistaten och dertill hörande personer vid universiteten i Upsala och Lund. Uti samma förordning stadgades, att brandförsäkrade byggnader på lustställen och dermed jemförliga mindre lägenheter skulle minst uppskattas till brandförsäkringsvärdet. Det förut gällande stadgandet, att, vid uppskattning af stadsjord och lägenheter inom städernas områden, åbyggnader skulle värderas särskildt och jorden särskildt, upphäfdes. Under sednasle riksdag bestämdes bevillningssumman för innevarande år 1859 och följande år till 2,000,000 rdr riksmynt; varande i den då antagna, genom Kongl, kungörelsen den 6 April 1858 utfärdade bevillningssladgan alla afgiftsbelopp utsatta i B ev.-Korn. Bet. 9 1858 ars bevilluiugsföroidniug. GG riksmynt.
Vid enahanda förhållande med Utskottets tillstyrkande i 7:de punkten och i serskildt yttrande, N.‘o 105, angående ersättning till Lundä Academie för år 1809 mistade af - Pral. Utdrag den B Octol/er 1829! 7 T löningsmedel och tullfrihets-ersättning; och’ då Ståndet jemväl redan gillat sistnämnde Utlåtande, i hvad det rörer Professor Geijers hemställan om Academiens i tfpsala berättigande till en dylik förmon ; så kunde Bonde-Ståndet icke antaga Högvördige PresteStåndets, uti Protocolls-Utdrag för den 251 sistlidne September meddelade inbjudning om förrberörde ersättningars medgifvande för så väl Lunds som Upsala Academier, utan blef Betänkandet Nio 240, i denna punkt, lagdt till Handlingarne; 7:0 Utskottets hemställanden x dess Utlå* tanden, N:s 133 och 136, om tillökning af an^ slaget för Gymnastiska Central-Institutet samt uti senare Utlåtandet, N:o 340, om serkildt anslag för författande af en Lärobok i GymJ jpasliken, afslogos; 8:0 I afseende på gide punkten i Utlå« landet, N.o 133, angående det ökade anslaget till förmon för Läro-Verken i Riket, lädes Betänkandet till Handlingarne; och 9:0 Utskottets tillstyrkande,' rörande uh3 derdånig anhållan hos Kongl. Majit, om upprättandet af Special-Stater för Clereciets samt Gymnasiioch Scholas-Staternes anslag i Krona-Tionde och penningar samt^uppgiftes 72 Prot. Utdrag den 8 October 1829. å Taxerinysvärdet af Ecclesiastik-Boställena, blef af Ståndet bifallet. S. D.
Den sålunda organiserade läkare-staten för flottan i fredstid, kan visserligen, om alla platserna äro behörigen besatta, hilda en äfven för kriget påräknelig stam af läkare för ifrågavarande vapen, men huru föga denna i allt fall kommer att motsvara behofvet, om liela flottan på en gång utrustades, synes af följande kalkyl öfver det då erforderliga antal läkare, nämligen: För stora flottan, fördelad på 3:ne divisioner: Divisions-läkare - 3. Biträdande läkare • 6- 33. För skäl'gårds-Jlottan: Vid sjukhusen å stationerna: Pro-p. om Statsverk. 1850. Sjukhus-läkare . S1. legitimerade läkare, och då härifrån dragas de i fred befintlige 23. uppkommer en brist af icke mindre än 58. legitimerade läkare, för fyllande hvaraf ingen i stat uppförd tillgång på förhand finnes, såvida arméen, såsom förmodas bör, liktidigt behöfver använda hela faltläkare-korpsen. Imedlertid vågar kollegium icke föreslå, att under fredstid anställa ett emot detta behof ens aproximalivt svarande antal läkare, emedan, å ena sidan, om deras ordinarie aflöning bestämdes så hög att den kunde föranleda behörigen qvalificerade läkare att söka dessa befattningar, derigenom under en lång fred skulle uppkomma en högst betydlig statsutgift, utan motsvarande gagn; och om åter förmånerne af inträdet i denna reservläkare-korps för flottan vore ringa, skulle ingen kompetent läkare till sådant inträde sig anmäla. Kollegium anser derföre att, så betänkligt det än må synas, ingen annan utväg finnes, än alt, vid inträffande krig, genom då beviljade goda aflöningsvilkor, förmå icke förut antagne läkare alt i tjenstgöring vid flottan ingå. Det i krigstid erforderliga antalet underläkare, nämligen vid sjukhusen 50 och praesumlivt för fartygen 10, eller tillsammans 60, bör ulan svårighet för tillfället kunna anskaffas och bildas. Stockholm den 10 Oktober 1850. EKSTRÖMER. M. af Pontin. Dan. Ekelund. E. G. Engberg. J. Jungberg. Vidimeras ex officio Fr. II. Lorichs.
Skrifvelse N:o 100. hvarförutom, derest det af Landtbruks-akademien uti underdånig skrifvelse den 10 September sistlidet år förordade anslag till inrättande af en agrikulturkemisk försöksanstalt vid institutet, hvarom jemväl sedermera motion hos Rikets Ständer vore väckt, skulle blifva beviljadt, komme af den för laboratoriernas inredning och förseende med apparater beräknade summa, 6,000 Riksdaler, endast 3,000 Riksdaler att erfordras; anmälande Förvaltnings-kommittéen slutligen, att då, enligt hvad Kommittéen både af inkomne handlingar och genom å stället förrättade inspektioner erfarit, de tillämnade nybyggnaderna, hvartill ritningarne och kostnadsförslagen i underdånighet bifogats, vore af behofvet högligen påkallade, Kommittéen ansåge sig i det Svenska jordbrukets sanna intresse böra förorda bifall å Styrelsens ansökning om beredande af erforderligt anslag till samma byggnaders uppförande. Sedan Öfver-intendents-embetet derefter, genom nådig remiss, blifvit anbefaldt att angående de ifrågaställa byggnadsföretagen sig yttra, har bemälde embete, till följd häraf, under den 10 sistlidne Februari till Kongl. Majit öfverlemna): och såsom sitt eget åberopat ett af Arkitekten, Professoren m. in. C. G. Blom Carlsson, uppå anmodan, i ämnet afgifvet yttrande, enligt hvilket nämnde Arkitekt icke haft något att erinra emot de af Förvaltnings-kommittéen insända ritningarne, men deremot ansett kostnadssumman för alla fyra byggnaderna af uppgifna skäl icke böra nedsättas till lägre belopp än 159,711 R:dr 2 öre.
— Berätta mig om lord Percy, mrs David, — sade jag rörd, — om hans ungdom, om hans giftermål och hans vackra fru och om deras barn. Det roar mig så mycket att höra allt om de döda och deras tid. — Åh kors! Det var besynnerligt, att en ung herre bryr sig om något annat än hvad han sjelf ser och känner, — sade gumman förvånad, fattade den grofva blå ullstrumpan, som hon lagt ifrån sig, då jag inkom, och tog betänksamt upp de tappade maskorna. — Huru kom det till, att lord Percy icke gifte sig med sin kusin, den vackra miss Hochtinton, som man säger, att han älskade i sin ungdom? — fortfor jag, för att inleda samtalet. — Åhja, hon var visst mycket vacker, och jag tror väl, att han tyckte mycket om henne, men hans farmor, gamla ladyn, satte sig deremot, och lord Percy var då så ung,... det var stor synd om den stackars flickan, det är visst, för hon älskade honom af hela sitt hjerta ... men i alla fall var jag glad, att det gick så, som det gick. — Huru så, skulle icke miss Agnes hafva passat för honom, tror ni? — Gud vet, jag förstod mig icke rätt på henne, hon hade något så konstigt i sina ögon ... i alla fall blef lord Percy sedan så lycklig, och hans fru var en engel, så vacker och god, men sorgen öfver deras lilla gosse dödade henne, det tror jag. — Sorgen öfver deras gosse! Hvad menar ni, Mary? Han lefver ju ännu! Eller hade de ännu en son utom lord Astley? — Nej, nej visst icke, men jag menar hans sjuklighet som barn. — Men han är ju nu en frisk och kraftfull man? — Ja visst, han ser mycket ståtlig ut, men se det kunde man aldrig tro, och den stackars unga modern fick aldrig upplefva denna lyckliga förändring. — Hade han då varit sjuklig allt sedan han föddes? — Nej, alls intet, och det var derför hans svaghet grämde mylady så mycket mera, tror jag; om hon aldrig först sett honom stark och vacker i flera månader, så skulle hon kanske icke sörjt så mycket.
I alla fast anser jag dek högst nödwändigt, atk Hof-Cantzlern Klagges strängt answar, i fast han a»-gripik någon, söm sedan befunnes oskyldig, i fast han kilan sedan uptäckta skäl belagt en skrift med qwarstad, i fall ha» nekat sitt betyg om anmälan till skrifters nkgifwande m. m. samt att Hof-Cantzlern alltid älägges answara för sins ombuds göromål, pä det ej dcsie personer, som i de smärre städerna säkert utgöras af mindre skicklige män, genom okunnighet ester elakhet hwar pä sikt ställe bli despoter. Mit ogillande af dck nya 3 mom. af 4 § . - får Zörfisi DelN.'<- Zr, §22 Den 26 Jun». fär jag härmedelst högtidligt tillkannagifwa, med önskan, att det helt och hällit ater malte Utgä, Hot-Canrzlereiis rättighet, att kunna inställa ett hell dagblads urgifwande för det att en liten kanske högst obetydlig, brottslig artikel i en af dest trum. ror blifwit införd, ar i min tanka obillig ___ och kan iemnföraö med obilligheten af ett stadgande, som förbjöd andra menniskor att gä, för det att en person gående rakat sparka en annan. Destulom är denna Hof-Cantjlerns magt Mycket för stor, ty att lemna en enda embetsman rättigheten, att efter behag granska, bcdömma och enligt 4 mom. af a § genast pliktfälla ett dagblad eller periodisk skrift, star ej att förena med en lagbunden frihet Under ert sadant förhållande skall tryckfriheten också snack endast finnas pä papperet, ej i werkligheten. 1UoM allt delta har Constiiutions Utskottet äfmen förestagit, att det mäankomma pa Hans Kongl. Maj:tS nädigg förordnande, huruwida mgifwaren af ett indragit dagblad mä nägot annat framdeles tikgifma.
Och närmast intill konungen skall dä skönjas bilden af det, om vi så få uttrycka oss, svenska främlingspar, till hvars oför-vanskliga ära må sägas att grefoe Landberg förvärfvat sig kosmopolitens medborgarrätt i de lärdas samhälle, medan gref-vinnan gläder sig åt den nordiska nationalitet hon genom sin förening förvärfvat. Det är derför en lika vacker som berättigad hyllning åt vetenskapen och behagen, då Hans Majestät med sin och tronföljarens höga närvaro täckes gifca glans åt denna inom våra landamären lika sällsynta som på vetenskapliga celebriteter rika fest, för hvilken vi i det följande skola något närmare redogöra. De illustrerade svenska veckotidningarna ha redan innehållit porträtt af kongressens mångförfarne generalsekreterare. För vår del skatta vi oss lyckliga att kunna med vederbörlig tillåtelse meddela de charmanta dragen af grefvinnan Landberg, som bland sina fäderneanors förpligtelser räknar äfven den storartade gästfrihet, hon tillsammans med sin make ut-öfvar mot den lärda verld, som i dessa dagar stämt möte vid Mälarens stränder. Grefvinnan Gabrie / e Landberg är nämligen dotter till Geheimerådet Friedrich von Hallberger i Stuttgart (död 1880), hvilken genom lyckade förlag sspekulationer — bland hvilka den vidt spridda tidskriften » Ueber Land und Me.er » särskildt må hågkommas — ökade en fäderneärfd furstlig förmögenhet, på samma gång som han väsentligen bi-drog till ära och framgång för den vittra och lärda författare-krets, som bland sig räknat en Häckländer, en Georg Ebers m.ft. Den sistnämnde, äfven i vårt land så populäre arkeologen-romanförfattaren gaf eget nog anledningen till bekantskapen mellan den nordiske forskaren och arfvingen till det präktiga slottet Tutzing vid den romantiska Stamberg ersjön, der kung Ludvig af Bayern sökte och fann döden i vågorna.
Betänkande, angående Stångjerns-smidet och den gröfre Jern-förädlingen samt Kolhandeln i Riket I anledning af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 21 Februari 1835, deri Rikets Ständer framställt åtskillige förslag till ändringar i Förfaltningarne, rörande bergsoch jernhandteringen i Riket, åsyftande en öfvergång till en friare tackjerns-handel och smides-tillverkning, genom borttagande af flere onyttige band, hvilka voro hinderliga för jernhandteringens utveckling och ändamålsenliga bedrifvande i stort, har Kongl. Majit, genom Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer den 4 nästlidne April, täckts meddela, att, sedan Kongl. Majit, med bifall till hvad Rikets Ständer uti usta punkten af ofvanberörde deras Skrifvelse begärt, under den 16 Maj 1835, låtit utfärda Dess Nådiga Kungörelse, angående en fri och obehindrad handel med och förbrukning af tackjern inom Riket, samt Kongl. Majlis och Rikets Bergs-Collegium, som redan den 24 Maj j 833 blifvit i Nåder anbefaldt att, efter föregångne undersökningar, utarbeta förslag till en ny allmän smides-stadga, utgående från principen af den största möjliga frihet i tillverkningssätt och tillverknings-qvantum, som kunde förenas med Statsverkets rätt och utrönta allmänna locala förhållanden, i anseende till skogsfångst inom eller utom Bergslag, till följd deraf underdånigt förslag afgifvit, men Kongl. Majit, vid pröfning deraf, funnit Sig icke kunna detsamma antaga; så befallte Kongl. Majit Bergs-Collegium att inkomma med nytt förslag i ämnet, med iagttagande af den grundsatis, att tillverkningsoch vågförings-rätt må tillåtas, i moa af den skogstillgång, som för Brukets drift finnes, utan att vara för andra Jernbruk, ädlare verk eller inom Tackjerns-Bergslag, för tackjerns-blåsningen förut påräknad. Öfver det förslag, Bergs-Collegium, i följd häraf, i underdånighet afgaf, inhemtade Kongl.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 12 Julii 1834. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834- Staissamt Allm, B et V.- och Oeconomie-Utslottens Memorial N:o i5. i N:o i5. Ankom till Exp.-Utsk. den ag Julli. Memorial, i anledning af vacht fråga om allmänt bidrag, för att befrämja anläggning utaf Kior och Tork-inrättningar för 8panmål. Sedan Hedervärda Bonde-Ståndet till gemensam handläggning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotlen remitterat en utaf Riksdagsfullmägtigen Botvid Jonsson ifrån Östergöthlands Län ingifven motion, om åtgärders vidtagande, hvarigenom, å ena sidan, de nödställde or terne betryggades för hunger, och, å den andra, producenten bereddes en förmonligare afsättning af sin säd, för hvilket ändamål Rior och Tork-inrättningar borde på Statens bekostnad uppföras; så har Allmänna Besvärsoch Oeconomie-UIskottet, för denna frågas behandling, begärt och erhållit sammanträde med Stats-Utskottet; och alldenstund härvid förekommit, att sistnämnde Utskott redan, genom dess under den 4 sistlidne Junii afgifne och den 20 i samma månad af samtlige Riks-Stånden bifallne Utlåtande N:o i53, besvarat Botvid Jonssons ifrågavarande framställning, i sammanhang med en af Herr von Kr cerner , Robert i samma ämne väckt motion; hafva de förenade Utskotten ansett sig allenast böra om ett sådant förhållande göra vördsam anmälan. Ankom till Exp.-Utsk. den 29 Juli!, Utlåtande, i fråga om Skogs planteringar i Skåne. Till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ulskottets handläggning hafva blifvit öfverlemnade: 1:0 En motion af Herr Prosten Bruzeliusderuti framställes nödvändigheten deraf, att de sandhedar och flygsandsfält, som finnas i Sverige, och synnerligast i Skåne, blifva förvandlade från alldeles onyttiga marker tiil lönande skogstrakter.
Detta allt har jag trott icke böra med likgiltighet anses; men det märkvärdigaste är, att det är just denna sist yttrade säkra förhoppning, att på af StatsUtskottet föreslaget sätt Banco-Sedlarne småningom skola närma sig till sitt rätta värde, som BancoUtskottet så sorgfälligt synes vi 11 ja förebygga, och hvilket jag anser vara egenteliga resultatet af Herrar Banco-Fullmägtigas utlåtande samt BartcoUtskottets derpå grundade Betänkande. Den 7 Juli. f, m. 583 Mig vetterligt har aldrig någon Banco" Styrese förr än denna ansett skadeligt att bereda Banken en möjlighet att kunna förbättra dess i vanvärde iråkade utelöpande Sedlar. En värd Ledamot har under^denna öfverläggning yttrat att Statsoch BancoUtskottens Betänkanden äro olika, såmedelst att det förstnämnde åsyftar RiksgäidsContoirets, och det sednare Bankens förmon. Denna förmodan är helt naturlig, då man hör att dessa 2:ne Utskott framställa olika förslag; men härvid förhåller sig nu alldeles tvärtom; ty det är StatsUtskottet som arbetar för Bankens förmon och säkerhet, och som vill bereda en möjlighet för Banken att genom årlig indragning småningom kunna förbättra SedelMyntet, och det är BancoUtskottet, som med hamtad anledning af Banco-Fullmägtiges afgifna yttrande, arbetar deremot. — För detta mitt påstående torde ej behöfvas vidlyftigare bevis än den erinran, att enligt StatsUtskottets Förslag skulle Banken, under loppet af påföljande 5 år, behöfva tillitas med högst 5 millioner, att af de Banken •tillflytande Rentor och afbetalningar, genom utlåningar åter sättas i allmänna rörelsen, till lättnad och understöd för Jordbruk och andra tynande Riksgagneliga Näringar.
Da moralprincipen hos Fichte är idéen om absolut själfständighet såsom börande förverkligas af den fria viljan, har sedelagen hos honom formen af en obetingad fordran; hos Schleiermacher innebär den samma det genom förnuftets verksamhet försiggående förverkligandet af förnuftets och naturens enande, såvidt detta förverkligande är universellt bestämdt. Vidare är sedelagen hos Fichte i sig själf eller transscendentalt abstrakt och vinner konkretion och individualitet för det verkliga medvetandet endast genom dettas förhållande till naturen, men bestämmer i detta förhållande en individuell handling såsom i sig själf rigtig. Hos Schleiermacher åter är sedelagen i sig själf konkret och individuell, emedan förnuftet i sig själf står i förhållande till naturen, men ingen individuell handling kan genom den samma bestämmas såsom i sig god; för att vara pliktenlig, måste den nämligen anknytas till för den handlande individen yttre förhållanden, nämligen redan objektive förverkligade former af det goda — Hvad vidare angår det högsta goda, är detta hos Fichte idéen om absolut själfständighet såsom realiserad af den fria viljan. Då denna idé icke är möjlig att absolut förverkliga, är den ett absolut ideal för den fria viljan. Hos Schleiermacher åter är det högsta goda den redan genom förnuftets verksamhet i den mänskliga naturen realiserade enheten af förnuft och natur i familj, stat, vetenskapligt samfund, kyrka etc., i hvilken den individuella sedliga verksamheten är möjlig och hvilken sålunda är i viss mening af den samma oberoende. Hos Fichte är vidare det högsta goda i sig själf abstrakt och allmänt; endast i förhållande till naturen äger det konkretion och individualitet såsom moralisk verldsordning, men det individuellt goda är i detta förhållande i sig själf godt. Hos Schleiermacher åter är det högsta goda i sig själf konkret och individuellt, emedan det är den redan realiserade enheten af förnuftet och naturen, men det individuellt goda är icke för sig själf godt, utan endast genom förhållande till det totala goda i familj, stat etc. — Dygden är hos Fichte en fri viljerigtning på det sedliga idealet, visserligen endast i förhållande till naturen individuell, men äfven i denna karakter själfbestämd. Hos Scheiermacher åter är dygden en af den individuella naturen bestämd kraft till sedlig verksamhet.
— En ko » » 24: 3 6. Ett lamm » » 1: 41. — Ottenby Stuteri har fortfarande verksamt bidragit till liästafvelns förbättrande. Derifrån utsändas årligen tjenliga hingstar såsom landtbeskällare till olika trakter af Länet. Ej blott ståndspersoner, utan ganska många af allmogen låta betäcka sina ston af dessa hingstar, hvarförutan årligen en stor mängd ston för sådant ändamål föres till Ottenby. Också finnér mac nu vid de årliga kreatursmarknaderna på Öland ganska många efter Ottenby hingstar fallne unghästar, som i allmänhet äro vackra och starka och i fjerde året vanligen mäta i höjd från 2 till 5 tum öfver 9 qvarter. På Ottenby hålles hvarje höst en auktion, hvarvid försäljas 30 å 40 hästar, 14 å 15 boskapskreatur och omkring 100 får. De hästar som säljas äro till största delen unga hingstar och ston af 3 och 4 års ålder. Dessa hästar äro mycket begärliga och den omständighet, att många af de sålda hästarne inropats af personer, hvilka från inrättningens början nästan hvarje år återkommit för att göra icke obetydliga uppköp, torde innefatta det säkraste bevis på hästarnes godhet och uthållighet. — Auktionspriset har också visat sig vara i ett jemöt 16 stigande och har på de sednai’e åren för de unga hästarne uppgått i medeltal till 250 å 300 R:dr B:ko stjmket. Vid dessa auktioner, å hvilka stuleriet vanligen säljer hästar och andra kreatur för omkring 8,000 Ji:dr B:ko, ser man ofta en icke ringa mängd, allmogen och kringboende ståndspersoner tillhörige hästar, som äfven utbjudas till salu och hvaraf många finna köpare til I höga pris. Stuteriet underhåller vanligen öfver vintern 200 hästar, deraf 50 moderston. De födda fölens antal utgör i medeltal 40 årligen. Vid stuteriet underhållas dessutom 170 boskapskreatur af en särdeles god och väl bibehållen stam, som sedan äldre tider tillbaka der funnits. Schäferiet består af 500 får af Southdowns-race.