Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För den, som tror, att fången i allmänhet skulle vara blottställd för misshandling i fängelset, och att en ytterligare våda i detta afseende skulle af den ifrågavarande tillåtelsen blifva en följd, får jag blott åberopa, att då Lagen nu tillåter alt under sjelflorsvar döda angriparen, skulle detta Lagbud vara nog för den illasinnade fångvaktaren, att opåtaldt misshandla fången i fängelset, der laga bevisning sällan kan åstadkommas, och om den vill undvikas, merendels blir omöjlig; och det oaktadt äro exemplen af fångars misshandlande hos oss så få, att någon grundad anledning till farhåga icke finnes, Af mitt förslag är Den 16 November f, in. det dessutom en följd, alt, stället der skjutgevär mot fången nyttjas, mäste vara utom fängelset, och vid anställande undersökning bör det då ej vara svårt, alt utröna, om förhållandet varit sådant, att våldet med full anledning blifvit användt, eller icke. Om remiss häraf till Lagutskottet anbålles vördsamt. Remitterades till Lagutskottet. Grefve von Fersen 3 Hansj uppläste följande: Då frågan om MötesPassevolancen är till det mesta afgjord, och genom Rikets Ständers beslut i denna fråga KnekteContrakterne enligt min öfvertygelse partiel t upphäfna, begagnar jag detta tillfälle både att vördsammast reservera mig emot Ridderskapels och Adelns den 26 sisth October fattade beslut att bifalla Statsoch EkonomiUtskoltens i detta ämne afgifne Betänkande N:o 72, äfvensom att i sammanhang med detta ämne väcka en motion. Om undseende anhåller jag, att denna motion ej framkommer förr än efter det Riksdagen redan varat öfver ett år; men förrän Irenne RiksStånd beslutat ett partielt upphäfvande af de af Högstsalig Konung Carl XI sanctionerade KnekteContracten, har jag ej ansett mig böra framställa den.
Vi skulle ju inte bli arga? Ja, jag är inte arg. J AN A NDERS . L ARS A NDERS . ( Ny gök. ) Smörja ska det till, så går det till sist. Vi är alla smålänningar inför vår herre. ( Kort J AN A NDERS . Inte jag heller. Det ta'r vi oss en gök på. L ARS A NDERS . paus. ) Men si om vi skulle bygga gärd'sgård'n, så skulle vi också komma öfverens om, hur vi skulle bygga'n. L ARS A NDERS . som korfspa'. Vi ska bygga hälften hvar, det är ju klart ­ 76 ­ Det är ju det, jag alltid har sagt. Men si hälften och hälften är inte detsamma. För om nu min del ligger bort i ett stenröse, där en får böka och bända för att få ner hvar eviga stör, och din ligger på slätten, där en kan trä deladt, om vi gör lika lång sträcka hvar. J AN A NDERS . ner dem med bara näfven, så blir det inte rätt ger i skogen. Ja, si jag kan ju inte rå för, att din del ligL ARS A NDERS . J AN A NDERS . Ja, inte jag heller egentligen. Men virket blir ändå detsamma. Virket. Puh! Det kan du få ta' hos mig, J AN A NDERS . L ARS A NDERS . om du vill. Ja, men det vill jag inte. Vill du inte? Nu ska I inte bli arga. Nej, det är rätt, Brita Stina. Det håller jag med om. (Ny gök. ) Det svider det här, men det svider godt. Skål. L ARS A NDERS . ­ 77 ­ Skål. Och tack för det. ( Kort paus. ) Ska vi L ARS A NDERS . J AN A NDERS . J AN A NDERS . nu slå till på, att vi gör hälften hvar? Ja. Men det ska bli på mitt sätt. Nej, det ska bli på mitt. har du ditt färdigt på ett par da'r. Och jag får hålla på i många veckor. J AN A NDERS . Ja, men då blir det inte hälften hvar. Då L ARS A NDERS . Si mer än hälften vill jag inte göra.
I den öfvertygelse, att Penningemannen endast af fruktan för myntets ytterligare försämring afskräckes från att utgifva stående lån, har jag alltid ansett det säkraste sättet till den öfverklagade penningeförlägenhetens afhjelpande bestå deruti, att man försäkrar Långifvaren om återfåendet af samma Silfvervärde, som han utlånt. Förenade Statsoch BancoUtskotten hafva, under medgifvande af principens vigtighet, yttrat, att ingen serskilt åtgärd i detta afseende beböfdes, emedan det står hvarje Långifvare öppet, att i Skuldsedeln betinga sig återbetalningen i Silfver. Men som i senare tider flera Rättegångar uppstått om dylikå Skuldsedlars liqvidationssatt, och utgången ej sällan varit ganska olika; så befarar jag, att mången torde afhållas att utlåna sina penningar blott af ovisshet, huru en på Silfver lydande Skuldsedel skall vara styliserad, för att med säkerhet blifva af Lagen godkänd. Jag anser derföre såsom ett vigtigt bidrag till Allmänna Creditens stadgande, och penningeför - 220 Den 6 Junii f. m. lägenhetens afhjelpande, att Formulair upprättas och allmänt kungöres, huru Skuldsedlar böra skrifvasj för att sätta lagen i tillfälle att betrygga Långifvaren derom att Ränta och Capital ovägerligen skola med Silfver liq vider as j, eller med gångbara MyntRepresen-. tativer efter Cours, I stöd af 56 §, Riksdagsordningen, får jag derföre ödmjukast anhålla, att denna min Motion måtte till Lagutskottet varda remitterad. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Herr Cederskjölds berörde Motion borde ligga på bordet till nästa Plenum, 3:dje Puncten var af följande lydelse: 3:o Intill nämnde tidpunct skall det representativa MyntCapitalet till det belopp ^ som blir en följd af den nu föreslagne regleringen j oförändradt qvarblifva i rörelsen cir euler ande; så att det permanent hvarken ökas eller minskas, under tiden.
Ingenting eggar barnet mera än att se sin kunskap vara till praktiskt gagn. Med ofvan antydda studium af naturen sammanknöt jag äfven undervisningen i geografi. A f mina nyss uttalade åsikter om planscher som åskådningsmateriel torde det vara klart, att jag icke kunde börja med kartan. D e allmännaste geografiska begreppen — t. ex. land, sjö, berg, höjd, dal, flod, slätt m, fl. — måste läras i naturen. Först sedan vi genom vandringen i hemmets omgifningar vunnit en noggran kännedom om trakten, uppritade jag däröfver, medan barnen sågo på, en enkel karta, som upptog endast hvad de i verkligheten kände till, och som därför blef lätt att öfversätta och förstå. Sedan öfvergick jag till en karta, som i mindre skala upptog hembygden med omgifvande landsdelar. Härigenom fingo barnen föreställning om proportionerna mellan kartan och landet, hembygden och det omgifvande landskapet. Därefter kunde jag utan svårighet använda vanliga skolkartor. Aldrig får man dock glömma, att dessa icke äro annat än medel. Genom liffulla skildringar måste barnets fantasi ständigt eggas till upprepade utflykter från kartan till den genom henne afbildade naturen. Bäst lyckas man, om lektionerna få formen af fingerade resor. Likaså underlättas uppfattningen af kartan genom reseberättelser. Min sjuårige gosse hörde en gång hos en af våra grannar en sjökapten berätta om sina färder. Ingen märkte, att gossen ens hörde på. Men så snart han kom hem, tog han fram sin kartbok, och jag må- ste på kartan följa honom öfver alla haf, kaptenen befarit, och till alla länder, denne besökt. Och han inhemtade härunder på några få stunder mera geografiskt vetande, än jag funnit andra barn vinna genom lexläsning under en hel termin. (Slut i nästa n:r.) Ur Gösta Berlings saga af Selma Balen Lagerlöf. på Ekeby. * jij forna tiders kvinnor, detta är berätteli * sen om, hur ännu en af er gaf Gösta Berling sin kärlek. Knappast hade Anna Stjärnhöks kyssar slocknat på hans läppar, knappast hade han upphört att känna tryckningen af hennes hvita armar kring sin hals, och redan mötte honom ännu skönare läppar, redan sträcktes ännu hvitare armar mot honom.
uplyst af de grundliga yttranden, som här blifvit anförda, skulle kunna gifva dem rätt, som bestrida denna propos., det tjenligaste vore att lemna den förklaring genom en återremiss till Const.- Ulsk., alt man icke anser framställningen laglig. Vi hafva i detta betänk, sett Const.Utsk. åberopa såsom föresyn för sig flera riksdagars exempel. Det vore således icke utan nytta alt detta Utsk. en gång skulle! komma att gifva ett beslut, som kunde göra slut på sådana vigtiga frågor som denna, då nemi. Utsk. finge lemna ett prejudikat, som framdeles kunde tjena till efterrättelse. Jag yrkar således på återremiss. Jag vill vid detta tillfälle begagna ordet att, då nu under diskussionen en reservation har blifvit framställd af en talare här bakom mig, som icke nu är närvar., af innehåll att juristerna under förra dagens diskussion i delta ämne hade påyrkat att Statsrådets ledamöter här borde respondera på de anmärkmr, som här blifvit gjorda. För min del vet jag icke att någon jurist yttrat sig utom Hr Cederschiöld, som yttrade sig. Således var det hans mening och icke juristernas. Det var icke min mening. Det är icke heller nu min mening att med honom instämma i hvad han här sökt göra gällande i en föreg:de fråga, då LagUtsk:s betänk, föredrogs ang:de Just.-ombundsm:s berättelse och då vi voro helt nära att beträda en hana, sorn icke öfverensstämmer med våra grundlagar. Dit vill jag åtminstone icke återkomma. Historien har märkt de frågor som der afgjordes och jag önskar att den icke vidare på sina blad må teckna sådant. Hr Cederschiöld: Jag anser mig pliktig framställa en protest Den 10 Maj f. m. 3SJ emot Hr Brakels förklaring af mitt yttrande. Jag har icke tillstyrkt R. o. Ad. att gifva någon varning till Konungens rådgifvare för det de handlat så, och ej annorlunda.
Säger Banko m$. 3,361,837.11.— £ St. 188,786.15. Under innevarande år till och med den 30 Augusti hafva behållningarne ökats: Transport Inkomst och utgift i följd af vexelhandeln har under år 1864 utgjort: Inkomst: Vinst å köpta och sålda vexlar . Räntor å behållningarne på utrikes orter » 136,931: 21. Vinst genom skillnaden mellan bokföringsvärdet å £ St. och värdet af från London indraget silfver ... » 2,677: 93. Vinst genom förvandling af £ St. till Banko m$. « 4,875: — R:mt 225,621: 99. Utgift: Provision, stämpel och porto m. m. å utrikes orter 17,324: 53. Post och telegram-porto, vexelblanketter m. fl. utgifter: i Stockholm 1,382: 31. i Göteborg - 58: 17. 1,440: 48. Omkostnader å utrikes orter för indragning af silfver 16,055: 87. frakt, dragarepenningar och andra omkostnader 2,333: 83. 18,389: 70. Arvoden i Stockholm: till Deputerade 8,000: — » deras biträden 3,700: — 11,700: — i Göteborg: till Ombuden 3,000: — » deras biträde 1,500; — 4 500- — iKonn. , —1 lQ.200: ~ R:mt 64.129: 07. Behållen vinst alltså , Runt 161,492: 92. Emellan den sålunda redovisade vinsten å Bankens vexelhandel för år 1864 R:dr 161,492: 92. I 16 — Transport:
Enligt hvad dessa protokolls-utdrag utvisa , har RiddersJcapcl och Adeln äfvensom Preste-Ståndet lagt Memorialet till handlingarne; och har Borgare-Ståndet, dels i afseende å Utskottets yttrande öfver anmärkningen att valrätt måtte tillerkännas äfven andra fabriksägare å landet, — med ogillande af motiveringen, lagt detsamma till handlingarne och låtit vid detta yttrande bero; dels antagit Utskottets hemställan till Ståndet att frånträda sin anmärkning derom, att distriktens indelning borde i grundlags-paragrafen intagas; dels lagt till handlingarne yttrandet rörande Bonde-Ståndets gemensamma tanke; och dels slutligen bifallit Utskottets till Borgareoch Bonde-Stånden ställda inbjudning, att foga sig efter de tvänne öfriga Stånden och sålunda oförän-dradt godkänna det af Utskottet afgifna grundlagsändrings-förslag. Bonde-Ståndet åter har, med läggande till handlingarne af Utskottets två första yttranden, ogillat Utskottets hemställan angående Bruksegares representationsrätt, vidblifvit sin vid behandlingen af Memorialet JV2 57 framställda gemensamma tanke, samt, under åberopande af detta beslut, afslagit Utskottets till Borgareoch Bonde-Stånden gjorda inbjudning. Då Utskottet nu till fortsatt handläggning detta ärende åter företagit, har Utskottet ansett sig icke kunna frångå sin redan uttalade åsigt om Bonde-Ståndets gemensamma tanke. Och får Utskottet till stöd för detta beslut, erinra derom, att det i Memorialet JV2 57 framställda grundlagsändrings-förslag var föranledt af den nya lagstiftningen om bergshandteringen, hvilken, ifrån att vara privilegierad, blifvit en helt och hållet fri näring; att förslaget egentligen afsåg att bringa Riksdags-ordningens stadganden om Bruksegares representationsrätt i Borgare-Ståndet till öfverensstämmelse med de nya föreskrifterna om vilkoren för rättigheten att utöfva bergshandtering; samt att genom berörda förslag någon ändring icke blifvit gjord uti de bestämmelser, som för närvarande gälla representationsrätten i Bonde-Ståndet.
Där kommunalnämnd ej utgör fattigr %rdss&amp;yrelse, utser fattigv %rdssamhälle på landet ledamöter i sådan styrelse, iniin eller kvinnor, till det antal, som med hänsikt till samliällets ridd och folkmängd erfordras, dock ej mindre än tre; och skola, då val till ledamöter anställes, jämväl utses suppleanter i styrelsen till lialfva antalet af ledamöterna, eller, om dessas antal ej är jämnt, till det antal, som är närmast öfver hälften. I stad utses ledamöter i fattigvhrdsstyrelse, inaii eller kvinnor, till det antal, fattigveLrdssamliället finner skäligt bestiiuima, dock ej mindre än feni. I afseende h ledamots ocli suppleants tjiinstgöriiigst.id och afgång samt rättighet att uppdraget sig afsiiga, afrensom bet.räffande uteblifvaiide frkn sammanträde ntan förfall, iakttages A landet livad om ledamot eller suppleant i kominuiialnäiiind och i stad hvad om stadsfullmäktig galler -. Ä r fattigvårdssamhälle i rotar fördeladt, utser hvarje rotc sin fattigvhrdsföiest %ndai.e, äfvensom, där rote bestämt, att siiiskild styrelse för dess fattigvårdsangelagenheter skall finnas, t r å eller flere af ro~ r 3 ». tens inedleinmar att jämte fattigvårdsförestånd,zren shdan styrelse nt, " Dessa föreskrifter gälla dock ej fös 7ri: frtrdstaden. Jiinilikt förordningen om koinmunalstyrelse i Stockholm den 23 inaj 1862, &amp; $ 5 och 36, enligt deras lydelse i förordningen den 23 jiini 1883) skola stadsfulliniiktige för verkställighet och förvaltning utse vissa nämnder, däribland en kallad fattigvårdsnäiniiden. Antalet ledamöter i dessa nämnder skall bestämmas genom instruktioner, som p % förslag af stadsfallmäk. tige fastställas af Kongl. &amp; Iaj: t, inen om villkoren för wlbarliet till nämnderna iuneliåller 5 38 enligt dess lydelse genom förordiiingeii den 22 mars 1889: DS 38.
Riddi o, /ld. Brot. 2 Band. 11. 162 Den 5 Martii, 4j Friherre von Saltzas, Gustaf, den 28 sist-* lidne Februarii på bordet lagde Memorial, an^ gående utvidgande af Banco-Discontens lånerörelse. 5J Grefve Beckfries, CorsitZ, den 28 sistlidne Ffcbruarii, på bordet lagde Memorial, angående en utgrening af Bankens låne-anstallt till förmon för Provinsen Skåne. L ag-Ul skottei. t) Herr von Vegesaehs, Ernst, den 26 sistlidne Februarii förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående Revisions-skillings afskaffande såsom vilkor för rättigheten att draga Hof-Råtts
Den ankomne personen qvarstanne emellertid, om lian vill, i den Församling, hvarest han ämnat inflytta, och njute der den vård lian kan behöfva intill dess målet blifvit genom laga kraft vunnet Utslag afgjordt; men kostnaden, som dertill användes, ersatte alltid deri, hvilken enligt nyssnämnde grunder, bör bestrida kostnaden för hans hemsändande, Väckes icke hos Konungens Befallningshafvande något anspråk om hans återresa inom en månad efter Mantalsskrifningen, dä vare Församlingen, 136 Betänkande om Fattigvården i Riket. elit han ankommit, all talan derom qvitt och al väl den enskildte Innevånaren sorn den förra Församlingen fran ali ansvarighet för Fattigvården om honom fri, §• 5- Har någon person sisi ifrån sitt trettionde års ålder stadigt varit antingen tjenstehjon ur> der en och samma husbonde eller Landtbonde * Torpare eller annan arbetare under en och samma fasta Egendom, eller indeldt Soldat eller Båtsman för en och samma Rote eller Rusthåll, samt derunder troget, flitigt och med skicklighet siri tjenst eller sitt arbete förrättadt och föröfrigt nyktert och sedigt sig uppfört, intill dess en sådan person genom bräcklighet eller ålderdom så af sig kommit , att den, saknande egne ti-llr xäcklige tillgångar, för sin bärgning, icke kaa genom tjenst eller arbete sig fullkomligen försörja: Eller har något Tjenstehjon, arbetare*, indeldt Soldat eller Båtsman, ehuru vid högre ålder antaget, likväl i och för tjensien eiler arbetet, samt utan eget förvållande, blifvit skar dad och råkat i den belägenhet, att detsamma., saknande egna tillräckliga tillgångar för sin bärgning, är för längre eller kortare tid eller fcr alltid urståndsatt att genom tjenst eller arbeta sig fullkomligen försörja:
Det torftiga bete, som dikeskanterna utmed allmänna vägar kunua erbjuda, men som dock tillförene torde hafva föranledt bruket att på vägarne utsläppa boskapen, är af alltför ringa värde, för att någon numera skulle äfventyra, att hans kreatur inkomma på främmande egor; men å andra sidan lärer ett absolut förbud mot kreaturs lösgående å allmänna vägar icke kunna meddelas, enär, såsom bekant, desse sednare ofta genomlöpa oinhäguade samfälda betesmarker, och det vore både obilligt och föranledande till större olägenheter att tvinga delegarne till uppförande af hägnad utefter hela våglängden. Utskottet anser fördenskull Herr Grefve Lewenhaupts motion ej böra föranleda till någon åtgärd. 16 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:$ Betänkande N:a 34. Måns Månsson har föreslagit, att såsom lag måtte stadgas, att då stenmur lägges i skillnadsiinie melian egolotter, man må ega rätt att lägga muren tre fot in på nästa grannes egolott. Huru långt inpå grannens område man må ega rätt att lägga stengärdesgård bör naturligtvis bero af gärdesgården bredd, hvilken kan vara olika. Någon tvist härom bör emellertid ej kunna uppstå, helst, på sätt ifråga om diken — de der ock kunna tjena i stället för hägnad — i 4 Kap. 2 § Byggningabalken stadgas, man finner lagens mening vara, att hälften »gånge å hvardera» sidan. Tillämpningen af denna grundsatts och af stängselförordningens 12 §, enligt hvilken »stängsel skall i egoskillnaden sättas,» hvilket ej kan förstås annorlunda, än att hvardera sidan bör släppa till hälften hvardera af det behöfliga utrymmet, gör, efter Utskottets omdöme, vidare stadganden härom obehöfliga; och hemställes derföre, att Måns Månssons sistberörda förslag mätte lemnäs utan afseende.
Med anledning ytterligare af tullvärdenas uteslutande, och i enlighet med hvad ofvanföre blifvit hemstäldt angående bestämmandet af annan grund för tolagens beräknande än de nämnda värdena, torde hvad i 27, blifvande 22 § föreskrifves derom, att densamma skall utgå efter »fastställd procent, beräknad ä det i taxan på de flesta inkommande och utgående varor bestämda värde,» böra uteslutas, äfvensom och då af tullpligtiga varor endast ull är från tolag befriad, så väl det allmänna stadgandet i paragrafen, att en slik förmån tillkommer »de varor, hvilka i taxan särskilt från tolag befrias,» som det speciella derom vid artikeln ull i tulltarifen utgå, och föreskrift, att »ull är från tolag fri äfven vid införsel,» i stället i paragrafen inflyta; hvarförutan, med borttagande af de vid en del rubriker under artiklarne jern och koppar införda bestämmelser, att »tolagen icke må vid export deraf kunna öfverstiga sjelfva tullbeloppet», likaledes torde i form af allmänt stadgande böra i särskilt moment af denna paragraf föreskrifvas, alt »för jern och koppar samt deraf tillverkade effekter må vid export tolag ej beräknas till högre belopp än utförselstullen.» § 28, Hvad i den förutvarande 28 § stadgas derom, att de undantag från all männa föreskrifter om fartygs och varors tullbehandling, som i särskilta fall, enligt derom meddelade nådiga förordnanden, för vissa städer och orter, verk och in - 5 2 9, nu 25. §5 0, nu 24. Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 71 rättningar hittills ägt rum, skola äfven hädanefter tills vidare tjena till efterrättelse, saknar nu mera qll tillämpning, hvadan paragrafen lärer böra utgå.
Och som, efter verkställd granskning af ofvan omförmälda öfverränte-balans, befunnits att R:dr 443: 8 sk. 6 rst utgöra öfverräntorne å 6 st., emot sedermera falska befunne reversaler, utgångna lån, hvilka, efter målens utredning, blifvit, vid anfordran till kapital-beloppen fullt betalda af lånedokumenternes inlemnare, sorn, enligt Kongl. Maj:ts i dylika frågor gifna Nådiga beslut, icke är förpligtigad att vidkännas annan ränta än 5 procent å kapitalet från den dag han blifvit för sina förbindelser sökt; och att R:dr 3: 42 sk. 2 rst utgör öfverräntan å ett lån, för hvilket låntagaren är alldeles medellös, den ena Iöftesmannen i fattigdom aflidit, och den andra Iöftesmannen i utblottadt tillstånd öfvergifvit hemorten, utan att kändt är, hvar han sig uppehåller, så får Utskottet, vid sådant förhållande, hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, att öfverräntorne å nedannämnde 7 st. lån måtte till deras nuvarande belopp, utgörande för länet N:o 6,196 A. Arfvidsson, förfallet 1843 — R:dr 91: 3. ?? 2. få med tillsammans B:ko R:dr 447: 2. 8. från räkenskaperne afföras. Dessutom har Direktionen öfver nämnde Låne-Kontor hos Utskottet hemställt om afskrifning af återstående kapitalbeloppen å 2:ne emot hypothek af publika papper från Låne-Kontoret utgifna lån, nemligen å Lånet N:o 91 A. C. Wohlfahrt, förfallet 1843 R:dr 376: 11. 1. och » 107 Z.
Nu är likväl icke i menskliga naturen nedlagd hågen alt spara mera, än i den mån man finnér sig kunna af besparingarna draga större fördel. Afsigten med ifrågavar. inrättningar är, att så väl föräldrar af omsorg för barnens väl, som äfven andra personer för sin egen del, skulle kunna uppmuntras till besparingars vidtagande och förekommande af deras förskingrande på onyttiga ändamål. — Man har beslridt dessa inrättningars samband med sparbankerna; men jag anser, att den värde talare baft ganska rätt, som påstått, att sparbankers inrättande utgjorde det första steget i denna kedja. Då de fattiga classerna icke gerna kunna förmodas vara i tillfälle att samla så stora besparingar, som insatserna uti lifränteanstalterna påkalla, så synes det tydligt, alt genom den utväg sparbankerna lemna att småningom af dagens besparingar samla nödiga insatser, den fattiga kommer i tillfälle att mer än eljest begagna sig af de ifrågavar. nya anstalterna. Jag torde få fästa uppmärksamheten äfven derå, att då, såsom hvar man vet, sparbankerna rönt stor uppmuntran äfven ifrån enskilde personers sida, men undersökningarne i och för deras inrättande, sådant oaktadt varit förenade med kostnader för det allmänna, hvilka kostnader icke ansetts vara ändamålslösa, så torde icke eller den sista länken af kedjan, eller användande af det capital, som genom dessa sparbanker samlas till insättande uti lifränteanstalter, böra blifva alldeles lottlös; och då jag anser mig, genom hvad jag nu audragit, hafva på grundade skäl bevisat, att dessa anstalter verkligen åsyfta att befrämja sparsamhet, så hade jag trott, att det minst vore R. o. Ad., som skulle vägra alla dessa inrättningar en nödig uppmuntran. Man har invändt, att en sådan undersökning, som Etsk. föreslår, icke borde göras af Jet allmänna, utan företagas på enskild väg.
Möllerhjelm, Axel Johan Adam, yttranden. VIII. io3. XLIV. 3o3, 315. XLV. 25 r. LXVI. 398. Mölndahls qvarnägare, om befrielse för, från skyldigheten att emot fastställd Tull verkställa målning för Kronans räkning. XXVII. Mönstringar, angående deras hållande endast hvart 3:dje år. XI. B. 178. XIII. Å. 102, XXIII. U. 324. XXIV. A. 69. om sättet för bevakandet afRusthållares rätt vid. LI. B. 92. LIV. A. 156. General-, om skyldighet för Rotehållare vid Båtsmanshållet att sig personligen dervid inställa. Se Rotehållare. Mörbylånga Köping på Öland, om uppförande af ett KronoMagazin derstädes. XI. B. 176. XII. A. 336. LIV. U. 164. A. 258. Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Adolph Göran, yttranden. I. 822. II. 38. VIII. l65, 178, 178. Mörner, Grefve Axel, yttranden. XIII. 106, in. Mörner, Grefve Carl, yttranden. Mörner, Christer, yttrande. VII. 296. Mötes-Passevolancen. Se Passevolancen. TV. NationalBeväringen på Gottland, orri upphörande af. Se Gottland. NavigationsSkolor, om anslag till inrättande af. I. 498, 531. II. 44. R. 306. III. LV. B. 184. LXi Å. 3i. LXV, U. ixo. LXVI. Nederlagsfrihet, angående iegäi'd, för visse Städer. XXXV. B, i55. XXXVII. A. 263. Negerhandel och delaktighet deruti, angående StraffLag emot.