Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lena hade fått sin vilja fram och ville till söndagen njuta af det andra folkets öfverraskning. Gunnar bara teg och arbetade, men sade icke ett enda ord, som han kunde undvika, och Bengt fann, tvärt emot sin vana, för godt att äfven tiga med något, som han kunde få berätta. Aftonen före «Tommeda’»8 bad Gunnar om en del af sin innestående lön, samt om lof att få gå hem till sin gamla moder, och sedan till staden för att köpa «ring och begåfning»,9 dertill strängeligen uppmanad af Lena, och äfven af sin egen vilja; «ty,» tänkte han, «har jag tagit den onde i båten, så vill jag ock med heder föra honom i land, det må se’n gå hur det vill.» Om aftonen när Gunnar slutat sitt arbete, gick han således med tunga, långsamma steg bort till skogen, der hans gamla, honom innerligen kära moder bodde i en liten stuga, i hvilken Gunnar till en del uppvuxit, ty redan i hans barndom dog hans fader, som varit en rik egen hemmansbrukare, ifrån henne och en äldre broder, lemnande både dem och enkan i stor fattigdom, allt till följd af supande, hvarför Gunnar ock fått ett stort hat till bränvin, och ofta runno honom i hågen dessa moderns ord, när han som dräng flyttade till den rika patron på Grantorp: «Ja, ja, hade icke far-din (Gud gifve hans själ frid och nåd!) tyckt så mycket om det leda bränvinet, så hade du kunnat slippa att gå ut och tjena för, utan gått hemma hos mor-din, och skött om båd’ henne och gården. Låt derföre se att du sjelf aktar dig för det le’a tyget.» Och nu! huru hade väl Gunnar följt detta välmenta råd! Vägen var lång, och det var först helt sent på natten, som Gunnar klappade på moderns dörr. – Miskundelig Gud! – sade den gamla, som alldeles icke väntade sonen nu på söckendagsaftonen. – Hvem är det, som går med karlasteg och så sent på natta bultar på mi’ dörr? – Åh, det är inga tjufvar – svarade Gunnar – utan det är bara jag. Låt nu opp för mig, käraste mor.
Emot 14 och »5 §§: a') att beskattningen å de små pannorne bör ökas ifrån 8 till 12 sk., för kanoerummet; b~) att beskallningsgmnden bör hemtas ifrån tilTverkningsbeloppel af enkel panna och tillämpas efter uträkning på pannerymden å den mindre sorten, med förhöjning å de större paimorne i förhållande till dessas vinst i sparadt arbete och bränsle; e) att det i i83o års Förordning stadgade beskatlningssält bör bibehållas, med borttagande af bevillning, efter hemmans och stadsjord» värde; dy att beskattningen å pannor under 5o kannor ejbörökas öfver det vai 8 Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.-o 5. 1823 års Riksdag fastställde belopp, men väl för pannor deröfver, om det pröfvas nödigt; att
Enligt officiela uppgifter funnos vid 4 860 års slut inom Sverige icke mindre än 690 barn under 4 5 år, som voro döfstumma, samt 34 barn, som på en gång voro döfstumma och blinda. Huru stort antalet af dessa olyckliga nu är, kan väl icke med full visshet uppgifvas, men sannolikt har förhållandet mellan dessa och hela folkmängden i öfrigt icke under tiden i väsendtlig mån förändrats. Antages detta sednare, skulle för närvarande antalet af döfstumma här i Sverige under 15 år utgöra till det minsta 750. Af dessa äro endast 300 i tillfälle att kunna erhålla undervisning vid nu befintliga allmänna och enskildta anstalter för detta ändamål. Ofver halfva antalet af dessa våra så vanlottade likar äro således utan möjlighet att kunna förvärfva den ringaste bildning, lemnade i ett nära djuriskt tillstånd, en börda för sig sjelfva och det samhälle de tillhöra. Staten — ty endast genom dess mellankomst kan detta missförhållande på ett någorlunda tillfredsställande sätt rättas — har sålunda ännu stora pligter ouppfyllda mot dessa sina olycksbarn. Rikets Ständer hafva också icke tillslutit ögonen för denna mörka tafla, utan vid flere föregående riksdagar erkänt Statens förbindelser härutinnan, och vid sednaste riksmöte till Kongl. Majit aflålit underdånig skrifvelse med anhållan, »att Kongl. Majit täcktes, efter vederbörandes hörande, aflåta nådig Proposition om inrättandet af ytterligare ett institut för döfstumma och blinda». Uti Kongl. Majits nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Majit i så måtto bifallit Rikets Ständers ofvannämnda önskan, att Kongl. Majit, på grund af Direktionens öfver Allmänna Institutet för döfstumma och blinda hemställan, dels föreslagit ett högre anslag till utvidgning af det redan befintliga Institutet vid Manilla, hvarigenom för de blindas undervisning ansåges /ullkomligl sörjdt. dels ansett ett tillräckligt utrymme kunna beredas de döfstumma genom att af allmänna medel understödja de i landsorten redan befintliga anstalterna för detta ändamål; tillfölje hvaraf Kongl. Majit i sistnämnda afseende äskat ett årligt anslag af 4 5,000 Ridr.
Utskottet anser ändamålet för den yrkade publiciteten redan vara till en väsendlig del vunnen genom de upplysningar, som Utskottet genom sitt Betänkande N.'o 2 meddeladt. emedan till en fullkomlig kännedom af Bankens ställning, det icke fordras mera än uppgift af sedelstocken vid 1817 års slut samt af den reella fonden, jemte specification öfver Bankens fordringar; Utskottet anser en uppgift om Bankens Den 4 April f. m. stallning nödvändig, så vida någon väsendtlig förändring uti de nu befintliga grunder och föremål för Bankens verksamhet kommer till Riksens Ständer att framställas. Men Utskottet hemställer, om icke, sedan en gemensam beredning af Bancooch Statsutskotten blifvit formerad, frågan må till en tid hvila. Den frågan synes här böra komma i be* tragtande, om icke Riksens Ständer i båda fall, antingen Baacoverket skulle förblifva sådant det är, eller någon väsendtlig förändring uti de nu befintliga grunder och föremål för BanJ kens verksamhet kommer till Riksens Ständer att framställas, böra anse sin värdighet, och sin pligt emot Allmänheten fordra, att genom upphäfvande af 1672 års beslut, återställa BancoOrdningens 72 §. uti sin fulla kraft. Så mycket känner nu något hvar Bankens historia, för att lemna rum åt den öfvertygelsen, att, om 72 §. aldrig varit suspenderad, så hade många åtgärder icke ägt rum, hvarigenom allmänheten blifvit lidande. Ämnar man vara mera rättvis hädanefter än man varit hitintills, hvartill behöfs då hemlighetsslöjan? För min del anser jag publicitet i båda fall böra äga rum; jag yrkar den så mycket mera, som jag tror att den väsendtliga förändring uti de nu befintliga grunder och föremål \ för Bankens verksamhet, som FinanceComitéens Betänkande framställt såsom nödvändig, och 32 Den 4 April f, rn. hvilken förutan, enligt min öfvertygelse, ingen ordning uti Statens Finans oeh ingen hjelp mot den allmänna förlägenheten kan förväntas, skall derigenom befordras, och må hända blott derigenom blifva möjlig, att den hemlighetsslöja som år 1672 kastades öfver Bancoverket för evigt bortryckes.
I och lör materialier till undervisning » 2,400. Betjening och renhållning » 2,900. Diverse utgifter » 8,000. Institutets mathållning » 2,273. Summa R:dr 32,673. eller, med afdrag, för den händelse särskildt anslag till försöksstation komme att beviljas, af R:dr 1,300. tillsammans för Institutets underhåll R:dr 31,173. hvarjemte för åkerbrukets vid Alnarp förbättrande medelst, grunddikning, mergling och extra gödning, enligt uppgjord beräkning, grundad på förutsättningen af den under eget bruk varande åkerarealens, 600 tunni, grunddikning på 16 och mergling på 8 år, årligen erfordrades » 4,000. 44 Ståts-Utskottets Utlåtande M 99. i följd hvaraf hola årshehofvet vid Alnarp, under nyssnämnda förutsättning, skulle uppgå lill Ridr 35,175. och sålunda till ett belopp, som öfverstege nuvarande års anslag, 18,000 R:dr, med 17,175 Ridr, och hvilket Styrelsen ansett behöfva medelst tillökning i det årliga anslaget fyllas. Såsom anslag för en gäng hade Styrelsen uti ofvanberörda skrifvelse, på anförda skäl, begärt: l:o. till uppförande, i enlighet med derför af danske arkitekten, Professoren Meldal, uppgjorda ritningar jemte kostnadsförslag, af en ny s. k. ekonomibyggnad, innefattande logar, stall, lador, ladugårdshus, spanmålsmagasin, redskapshus m. fl. för landthushållning^! vid Alnarp behöfliga hus och lägenheter, ett belopp af R:dr 145,000. samt till anskaffande af en till denna byggnad erforderlig lokomobil, jemte tröskveik af bästa sort . » 10,000. fggoOO. 2:o. såsom bidrag till en af Lomma församling, inom hvilken Alnarp är beläget, i behörig ordning beslutad kyrkotillbyggnad
Med den andrå afdelningen eller bänvinsbränning lill afsalu skulle åter förstås all tillverkning med annan apparat än enkel 20 kannors panna, skatten dervid beräknas efter mäskekarens cubik-innehåll, men deremot intet maximum för pannans rymd eller beskaffenhet bestämmas. Utskotten hafva nu i stället väl antagit den föreslagna skillnaden mellan de båda. slagen af bränvinsbränning samt medgifvit åt husbehofsbränningen frihet i lid, men, då frågan blef om beskattningen å densamma, frångått den en gång antagna principen, och För densamma bibehållit 1841 års höga tariff, ledande endast lill en forcerad tillverkning. Likaledes hafva Utskotten vid slutlig votering, med 39 röster emot 37, afslagit den rationellare beskattningsgrunden för Salu-bränningen efter mäskekarens cubik-innehåll, och i stället bibehållit den såsom felagtigt erkända samt sedan slräfvat att genom höjd beräkning af tillverknings-förmåga m. m. fortgå på samma bana som hittills, ehuru erfarenheten ådagalagt, att den allt hittills ledt tili ett mål, motsatt det, mait velat erftå. 24 Jkv-, Lag-, samt Allm. Best.- och Elwri.-UIskot lens Betänkande, A:o 1. Med all skyldig aktning för andras öfvertygelse, liar jag dock mot min egen ej kunnat följa de Högloft. Utskotten på denna väg, och återstår då för mig blott att mot det sålunda tillkomna förslaget i dess helhet anmäla min vördsämma reservation, med den förhoppning, att den tid en gång skall komma, då man äfven hos oss skall inse, att det ej längre går an att ur origtiga grunder behandla en fråga, som så djupt ingriper i samhällets så väl moraliska som ekonomiska lif.” Härmed förenade sig: Herr Biskop Bruhn, Herr Prosten Sidner samt Lars Boethius från Stora Kopparbergs Län. Af Herr v. Troil, S. G.: ”1 den af Herr Friherre Hamilton nyss afgifna reservation får jag, till nästap alla delar, instämma, då den, enligt min tanke, utgår ifrån en, både i stats-ekonomiskt och moraliskt afseende fullkomligt rigtig synpunkt.
Enär den definitiva regleringen af Teknologiska Institutet såsom undervisningsanstalt möjligen skulle komma att, i följd af de väckta frågorna om Bergselevernas och Civil-ingetiiörernas bildande derstädes, för flere års tid uppskjutas, men det provisoriska tillstånd, hvaruti hela personalen med afseende å sina löneförmåner sig för närvarande befinner, icke kan vara för Institutets utveckling annat än hämmande, får jag i underdånighet tillstyrka, det Eders Kongl. Majit måtte i Nåder föreslå Rikets Ständer att uppföra ifrågavarande anslag å ordinarie stat, under vilkor för Föreståndare och Lärare att vara underkastade den förändring i tjcnsteåligganden, som, derest Bergs-skolan och den undervisning, som nu vid högre Artilleri-läroverket meddelas Civil-ingeniörer, framdeles till Institutet förflyttas, deraf må kunna blifva en följd. Uti skrifvelse den 18 sistlidne Juli har Direktionen för Chalmersska slöjdskolan i Göteborg, jemte anmälan af behofvet utaf en lämpligare och rymligare lokal för skolan än den nuvarande, i underdånighet föreslagit de åtgärder, som, enligt Direktionens tanke, böra leda till uppfyllande af berörda behof; och dervid anfört följande: 48 Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. Ehuru såväl Frimurare-Barnhus-Direktionen, hvilken från skolans början den 6 November 1829 intill slutet af år 1836 utgjort skolans styrelse, som ock den derefter al Eders Kongl. Maj:t förordnade Direktion, tid efter annan sökt med begagnande af befintliga tillgångar utvidga och förbättra läroverkets undervisningslokaler, bar dock den svårighet icke kunnat öfvervinnas, som legat deri, att byggnaderna å äldre tomterna ursprungligen blifvit uppförde med hänsigt till helt annat ändamål ån det, hvartill desamma sedermera, vid skolans organisation, blifvit använde. Af undervisningsoch arbetsrummen äro numera endast ritsalen och föreläsningsrummet för kemi lämpliga, såsom från början, med tillbyggnad å sednare erhållna tomter, för de dermed afsedda ändamålen uppförde.
Rusthåll, kronooch skalle-, angående nedsättning i afträdes-afgiften vid åbo-ombyten å. III. B. 217. A. 389. Rustninus-skyldigheten, om åtgärder lill lindring i. XII. B. 246. A. 320. — i Småland. Se Småland. Råby räridnings-institut, om statsbidrag till. Se Stats-Utskottets Be* länkanden Ntris 160, 241 och 256. 21 ( ) Rå- och rörs-hemman, om åläggande för ägare deraf att deltaga i bysgande och underhållande af Prestgård, Tingshus och Håradshåkle. VIII. B. 367, 487 IX. A. 28. E. 468. Råa fiskeläge, om understöd för kostnaders bestridande till följd af Kolera-farsoten derstädes. Se Stals-Uiskoitets Utlåtande N:o 160. Råkenskapels förenkling. Se Beskattningsväsendet. Råkne-machio. Se Malhematiska Tabeller, Röslräkne-machin. Ränta, angående dess frigifvande. XIV. B. 349, 350. XV. 55. A. 58. — Skånsk, om införsels beviljande för bytesfordran i. IV, B. 339. V. A. 38. Räntegilvare, om rältighet för dem alt få in natura leverera eller ock med penningar, efter markegåug lösa råntepersedlar. XI. B. 21. A. 104. Räule-inkomst, angående skyldighet för personer, som ega en årlig bestämd sådan af ut lania kapitaler eller uudantag af hemman, alt med en viss procent deraf bidraga till fattigförsörjningen i den församling inom hvilken de bo. II. R, 16. VI. B. 398. VII. A. 158. Råntepersedlar, om rättighet för räntegifvare att få in natura leverera eller och med penningar efter markegång lösa dem. XI. B. A. 104.
” ”Jemte iagttaget afseende å den sålunda efter olika ändamål uppställda ”classfördelnieg, hafva, vid den speciella pröfningen för hvarje vara, tnodi”licalioner funnits böra ega rum, dels i mon af varans concurrens med ”inhemsk produclion, dels'med hänsigt lill dess delbarhet, äfvensom vär”det relativt till omfånget samt det deraf beroende större eller mindre äf”ventyret af tullförsnillning.” ”Tullafgifter å utgående varor hafva med införsels-tull det gemen”samt, att verka såsom consurntions-skatt, men skilja sig deruti, att de falla ”utländske förbrukarne till last, då deremot införsels-tullen drabbar de in”hemska. För så vidt alltså, genom nedsättning eller upphäfvande af dessa ”afgifter, en motsvarande nedsättning i varupriset beredes, är det utländske förbrukarne, men icke de inhemske producenterne, som en sådan ”skattelindring faller tillgodo. Den uppoffring, sorn Staten på sliktsätt vid”kännes, kan visserligen äfven för inhemska näringarne bära frugt, i den ”mon, genom varuprisets fall, kan lemnäs rum för en ökad afsättning^ ”Men priset är beroende af concurrensen på verldsmarknaden, och ju min - 4 Et vllin ings - Ut.slottets Betänkande, No 21. ”dre andel Svenska exporten liar i tillförseln för denna concurrens, desto ”ringare är inflytandet deraf på prisbestämningen. Verkan af en prisförändring kan icke eller vara densamma för nödvändighetsvaror, sorn för "vällefnads-articlar, enär afsätlningen af de förra uteslutande af behofvet, ”eller med ringa modificationer från andra orsaker, bestämmes. Det må ”ock tagas i betragtande, att Sveriges bufvudsakligaste export-varor utgöra ”produetioner af sådane näringar, för hvilka export-tullen är att anse så”som en ingredierande del uti den allmänna beskattning, som af ålder va’’rit i bestämda förhållanden lagd på de producLiva yrkena.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utskits förev:de hemställan utan förändring och dels bifall till densamma med nedsättning af anslagssumman från 62,000 rdr till 50,000 rdr, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utskits hemställan oförändrad och sedermera propos. på bifall dertill med ofvansagde förändring, hvilka båda proposir med blandade ja och nej besvarades; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring förnyades samt likaledes besvarades med ja och nej i blandning; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Fahnehjelm begärde votering. Uppsattes och justerades följide voter:s-propos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 104:de punkten af Utlåtit Nio 139, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. samma hemställan, med nedsättning af anslagssumman 62,000 rdr till 50,000 rdr.» \l8 Den 24 Augusti. Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — IG. Nej — 18. 105:te punkten. Hr Fahnehjelm: Med detta anslag förhåller sig så, att K. M. begärt 50,000 rdr, men Stats-Utsk:t åter har ansett ett anslag af 25,000 rdr vara tillräckligt, och att, till följd af den tillgång, som enligt I03:dje punkten i det föredragna Betänk:t blifvit läroverken beredd, återstoden 25,000 rdr borde utgå i form af lån. Då det icke lär vara något hopp att få den grundsats etablerad, hvilken jag förut förfäktat, har jag emot förra delen af Utsk:ts framställning icke något att anmärka, men måste deremot motsätta mig det föreslagna lånet, som borde utgå från Riksgäldskontoret.
Hr Cederschjöld: Då Frih. Cederström och Ilr Ribbing bestridt min uppgift derom, att ett så beskaffadt våld, som afses i Gr. Anckarsvärds motion, icke skulle finnas omtaladt i 1734 års lag, sä hafva de värde talarne icke gifvit riktigt akt på eller åtskiljt 4 och 5 cap. Missg.b:n. Det är i 5 cap., som Gr. Anckarsvärd föreslagit förändring, och deri omniimnes icke något våld. Det våld åter, som näranes i 4 cap., är förräderi, och derom har jag licke kunnat fatta, att motionen handlar. Ett sådant våld kan ej ske genom annat än förräderi, och då bestraffas det också sorn sådant. I afseende äter å hvad Frih. boye erinrat, att jag icke borde hafva förklarat, att motionen icke kunde hvila hos LagUtsk., derföre att LagUtsk. hade alt förvänta den 4 H. 24 Den 14 Mars. nya criminal-lagen till behandling vid denna riksdag; så får jag gifva tillkänna, att om jag det vetat, skulle >jag afven hafva tillstyrkt att motionen borde hvila: men jag trodde ej alt förhållandet var sådant, eller att vi ägde något grundadt hopp, att. under denna riksdag fa den nya lagen till behandling. Då nu Frih. Boye, sorn säkerligen är väl underrättad, gifvit mig anledn. att förmoda motsatsen; så får jag vördsamt anhålla, all 11. o Ad. ville med det snaraste lemna LagUtsk. anlhentik upplysning, huruvida den nya criminal-lagen verkligen under deritia riksdag kommer till LagUtskrs behandling, helst LagUtsk., i sådant fall, icke kan på förhand laga någon befattning ined motionen. Jag anhåller på det högsta, att Standerne måtte förena sig derom, att en underd. anhållan mätte till K. M. fa afgå, i ändamål att få veta, om den nya lagen är att snart förvänta; ty Utsk. kan icke göra det ringaste, förrän man äger visshet derom, — arbetet skulle åtminstone vara öfverflödigt. Fi ili. Cederström:
Detta förslag, förekommer uti Petter Gabrielssons motion; och då detsamma förutsätter en, enligt Utskottens åsigt, nästan overkställbar utredning af förhållanden angå - Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkande, Nio 27. 19 ende fattighjons mantalsskrifningsoch vistelseort under en längre följd af år; en utredning, sorn, om den någon gång lyckades, skulle blifva långt mer besvärlig och tidsödande, än den nu föreskrifna undersökning, hvars besvärlighet öfverklagas, anse Utskotten berörde förslag icke böra vinna något afseende. 17:o. Uti 2 mom. af 14 § stadgas, att den, hvars försörjningsort ej genom 1 mom. bestämmes, skall, om ej heller utrönas kan, hvar dess moder vid personens födelse egde sin försörjningsort, tillhöra det samhälle, der personen sjelf blifvit född, eller, om icke heller sådant kan utrönas, der den blifvit döpt. Emot detta stadgande har blifvit anmärkt, att det ej sällan inträffade, att kringstrykande qvinnor under sina vandringar framfödde barn inom socknar, hvilka dessa qvinnor icke tillhöra, och att det jemväl kunde hända, att qvinna under resa blefve förlöst inom annan församling, än den, hon rätteligen tillhörde; och då, enligt kyrkolagen, det vore prest ålagdt att förrätta dop utan afseende derå, alt barnen ej tillhöra den församling, der de till dopet föras, kunde, vid sådant förhållande, ofvanariförde stadgande medföra den påföljd, att dylikt barn i en framtid komme att betunga fattigvården i den församling, der det blifvit döpt, fastän, hvarken vid barnets födelse eller sedermera, modren der varit boende eller haft sin försörjningsort.
Dessa s3,ooq IFdr kunna; i68 Den 18 September e. m. alltså efter mitt begrepp än vidare, och intill dess cpntractet göres gällande, besparas Dernäst upptager förslaget en summa af 14,004 R:dr för SjöBeväringens öfvande, Denna utgift har emedlertid aldrig ännu egt rum, emedan den korrta eJtercitiae tiden icke svarat mot ändamälet , och kostnaden vid öfnings fartygens utrustning skulle blifva alif-, för stor. Jag hemställer derföre, att äfven dessä 14,000 R:dr må uteslutas, Derefter kpmmer en tredje summa, i af» seende på anslaget till ved och ljus; och frå^ gan derpm är redan förut afgjord. Dessa belopp sammanräknade, utgöra nu 46,150 R:dr, som bestämdt kynde indragas. Men deremot har StatsUtskottet äfven afdragit 2r,ooo R.dr för UtredningsDepartementet, tili komplette-^ rande af förråden, och dem Friherre Björnstjerna Levist vara oundgängliga, så vida icke förråden skola i behofvets stund stå tomma, Dessa 21,000 R:dr måste således åter uppfor fas å Staten. Sedermera förekommer en annan omstaii-» dighet i StatsUtskottets Betänkande, hvarigenom det skiljer sig från Konungens förslag. Kongl. Maj:t har nemligen begärt, att a8,000 R:dr skulle uppföras på Stat för DifBevärings - Regementet och visse Generaler. Ven 18 September e. m. J)e dermed afsedde utgifter hafva hittills utgått 9f besparingarne på Titeln, och det kunde äfven framgent vara likgiltigt om penningarne tagas af dessa besparingar, eller af det ordinarie anslaget Äfen ordningen synes dock fordra, att de bestridas af det senare, och sålunda å Stat upptagas.
Vissa personer hafva ytterligare sökt förskansa sig inom sina gamla retranchemenler, hvarifrån jag skulle önska, att de på det lindrigaste sätt kunde få retirera, ty om de vilja bibehålla sig der, tror jag, att det blifyev Ståndens åliggande att göra sig oberoende af en personal, som vill constituera sig till en obehörig auctoritet, alt Sfånden, oberoende af denna personal, gå att handla på egen hand; och jag tror, lika med hvad här förut i dag blifvit yttradt, att sådant lagligen kan stå tillsamman med föreskriften uti 36 § Riksd.Ordn., der Stånden berättigas att välja andra Utsk., hvilka likväl icke få befatta sig med andra ärenden än sådana, öfver hvilka Stånden äga beslutande rätt. Som det naturligtvis mäste komma lill Ståndens afgörande, huruvida ett grundlagsförslag skall hvila till påföljande riksdag eller icke, blir deraf eri gifven följd, att om Den 18 December e. m. 335 Constit.Utsk. mot all förmodan quarstår vid sin opinion, för Stånden icke återstår annat, än att gå detta Constit.Utsk. förbi ocb välja ett annat, som, med den magt Stånden äga, tillvägabringa!- sammanjemnkningen, för alt få grundlagsförslaget h v i lande till nästa riksdag. Jag vill likväl förmoda, alt denna utväg kan undvikas, då det lärer komma att bero på en ren slump, örn Constit.Utsk. kommer att vidblifva sitt yttrande. Af ledamöter inom Constit.Utsk. bar det blifvit yttradt, att Utsk. icke ägde rättighet att återtaga ett förslag. Mig veterligen är det på intet ställe i grundlagen Constit.Utsk. förmenadt att återtaga en redan yttrad mening, lielst detta är, livad alla andra Utsk. icke blott äga rättighet, utan äfven skyldighet alt göra; och jag förmodar, att äfven Constit.Utsk. i denna del måste ställa sig grundlagen lill efterrättelse. Det är äfven sagdt, att det icke vore grundlagsenlig! att ålägga Constit.Utsk. att åtra sig. Härvid får jag erinra, att i grundlagen äfven finnes förvarad