Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan om kyrkors sammanbyggnad syntes derföre böra såsom egande gemenskap med ordnandet af Presterskapets verksamhet, komma under öfverläggning i sammanhang med reglerandet af Presterskapets aflöning. De i afseende å vilkoren för kyrkors sammanbyggnad i Kongl. Kungörelsen den 19 Juni 1830 gifna föreskrifter, hade under den tiel af nära 30 år, derunder de varit gällande, i ganska få fall ledt till det åsyftade ändamålet. Oaktadt stadgandet i nämnde författning, byggdes ej sällan tvä kyrkor af församlingar, hvilkas folkmängd tillhopa ej uppgingo till 1,500 eller 1,600 personer; och de skäl, som hos församlingarne verkade att de, med åsidosättande af den fördel, som genom sammanbygg - Alli nunna Bets varsoch Rkonomi-Utskottets Betänkande N:o 131. Ö nåd af kyrkorna kumle i ekonomiskt afseende vinnas, i stället uppbyggde hvar sin kyrka, vore efter hvad man kunnat erfara i de flesta fall, ingalunda hvilande pä något slags kristendomsnit, utan pä fordom och envishet. Exempel funnes till och med derpå, att denna envishet gått så vida, att annexförsamlingar med obetydlig folkmängd, hvilkas egna kyrkor varit förfallna, sä att de ej vidare kunnat begagnas till gudstjenst, försmått anbud frän de folkrikare moderförsamlingarne att begagna anvisade bänkrum i deras rymligare kyrkor och föredragit att bekosta uppbyggande af ny kyrka. Erfarenheten hade dock visat att, der sammanbyggnad af kyrkor skett, älven de dermed varit belåtna, som från början satt sig deremot.
70 öre pr nonp.-rad Drottning Louise af Danmark. t dessa dagar firar som bekannt ansett tillfället lämpligt det danska att veckans nummer konungaparet en bemeddela guldbrudens bild. tydelsefull fest i och i vacker den lysande kretDrottning Danmark sen af närmare o c h fiärden mare under anhöriga ner; till Köbenhavn - samlats från o c h vänha representanter Europas snart sagdt samtliga furstehus, och i Louise 7 september 1817 föräldrarnes landtgrefve Hessen — Vilhelm och Charlotta sök af föddes i Kassel hans — af maka sommarbepå deras gods i H e s - hamnen vid Sundet gunga sen. flaggsmyckade flottiljer ingick hon äktenskap med mäktigaste prins Kristian af Gliieksfrån världens stater. D e t är den femtioåriga dagen af ett lyckligt äktenskap, hugfästes, som där konung Kriborg, blef jare. träffade Kristihimmelsfärdsdagen den 26 dennes. Nära vänskapssläktförbindelser vårt eget med tinga ett konungahus det danska äfven och på- här allmännare för tresse kan ej den lifgardet nio utsedd år till tronfölV i d Fredrik blef alltså drottning till senare VILs Louise af D a n m a r k. Hennes äldste son, Danmarks nuvarande tronföljare, Karl är förmäld X V: s dotter, med hvarigenom Sverige k o m m i t in i den annat än förstärkas känsla tiden ryttmä- hemma O c h detta inytterligare som intresse guldbrölloppet i K ö - benhavn. maj 1842 på den vid och död och förena som stare häst stian o c h d r o t t n i n g L o u i s e s in26 tjänstgjorde guldbröllopsdag, som Den af afbrödrasamtalrika så att säga äfven barnakrets, som nu närmast hyllar moderns hedersdag. kan det inbördes O c h m e d skäl sägas, att det kärleksförhållanhörighet, s o m väl d o c k i det grunden aldrig upphört att hennes barn lefva äfven hos de skangifvit hennes l i f dess ridinaviska Prins kaste folken.
Spannmålshandeln der, som förut var fjettrad af naturliga band, är nu lösgjord från dem, och skall säkert vinna fasthet, såvida den frigöres från de sjelfknutna. Derigenom alt Kanalen öppnat segelled långsåt slättbygdens norra gräns, och Bergslagens södra, samt från Länets medelpunkt till hufvudstaden, har den öppnat möjlighet för ångfartygen, att på bestämda dagar och timmar emottaga eller aflemna produkter och varor af alla, äfven de mest ömtåliga slag, samt beredt snar och god afsättning för många landtmanna-artiklar, hvilka förr trängdes om plats på torgdagarne, förskämdes eller minskades i värde genom brist på tillfälle lill fördelaktig afsalu, och hvilkas produktion således ej var lockande att arbeta för. Följden har varit, att sådana varor som ägg, smör, fjäderfä med flere, stigit 29 30 å 40 procent i pris, med derjemte flere mil närmad afsättningsplats, och att således värdet på den jord, der dessa varor produceras, blifvit i verkligheten ökadt. En vara af annat slag, jernet, kan äfven numera från många af jernbruken afsändas med ringare transportkostnader än förut, och kanalen lemnar tillfälle att med lätthet skicka det på Göteborg, der det merändels betalas högre än i Stockholm. De Jernbruk, som ej äro närbelägne lill Östersjöhamn, eller som ej hafva förlagsman i Stockholm, hafva ock häraf sig begagnat, och äga derigenom större årlig behållning på deras smide än förr. Capital värdet af dessa jernbruk är således i sjelfva verket ökadt. På sådant sätt torde Göta Kanal hafva ökat värdet af egendom inom detta Län med ett par millioner, oberäknadt alla de tillfällen den beredt för handeln och näringsfliten alt här bosätta sig. Framtiden skall utveckla deras verksamhet; den närvarande bör rastlöst arbeta på att förbereda ett önskvärdt uppblomstrande, och nya hamnbygnads-företag vid Linköping och Wadstena vitna derom, att ortens invånare icke förbise detta åliggande. Det är en välförstådd hyllning åt Grefve v. Plåtens minne.
Se<iä'ö; dåvarande chefen för Statens jernvägsbyggnaderh i underdånig skrifvelse den 18 OktclW JLS^Jhynstälit att: deri af Rikets Ständer sålunda >resjägmTTt^i téens uppdrag icke måtte IS^rbifocrtill pröfning af endast jernvägsslf^or, utan äfven ^mma att omfatta hjul, hjulring13, axlar och ärman jernvägsmateriel, jkKarvid jemväl boide undersökas, hvilka slag /at tij jernvägarna erforderliga effekter med sannolikhet kunde på a TT V, nvffil 1 A 1 Cl Y"t ( 1 1 T 1/ _.l A • T t ir A t.l -i ~<?fkstatia de fi^ök den utredning, hvarom’ Rikets Ständer arhållit, samt att. i sammanhang dermed, sätt chefen för Statens jerfrfi^S^jtnader he.iställt, jemväl undersöka och yttra sig afgående möjligheten och vilkoren för en sådan ut Ackling af den inhemska jernindustrien* att verkning af ej mindre jernvägsskenor, an annan slags jernvägsiriÄ^ -' ’ v .Wle inom landet med fördel åstadkommas och med utländska fabrik ater i*må i tädan Äfven å verldsmarknaden. Uti ett till Konfcl.
Staten har sin moral och en hederlig man sin, men de gå ihop först vid galgen. Hvad vill du betala för den nye rikshofmästaren Corfitz Ulfeld? Jag förstår icke ers excellens. Nej, du förstår icke. Han är ju numera Kristian IV:s högra hand, han regerar Danmark och skall troligen slingra sig fram några år. Hvarför jämföra en så högt uppsatt dignitär med en simpel landstjuf? Den dag torde komma, när Corfitz Ulfelds högre meriter göra honom förtjent af en högre galge, än Tungel. Gå till hvila, min son, och dröm icke om en statsmans ihåliga segrar, dröm om din käresta, dröm om en hederlig landtgård i Selands bokskogar eller en ärlig död på fältet för gamla Danmark! Höjderna och djupen. De stora höjderna stiga endast ur stora djup. Sverige hade hört större vältalare och kraftigare botpredikanter, än drottning Kristinas öfverhofpredikant Johannes Matthiæ, men få, hvilka som han, eller mer än han, predikat den kristna kärlekens evangelium. Han var sitt tidehvarfs evangelist, sitt århundrades Tollstadius. Och nu var han utnämnd till biskop i Strengnäs; nu skulle han, på Kristi himmelsfärdsdag, säga sin församling farväl i Storkyrkan. Intet under, att den föga rymliga kyrkan var till trängsel fylld och att tårar sågos i många ögon. På den kungliga läktaren visade sig drottningen med sin uppvaktning; riksrådens bänkar voro fulltaligt upptagna, många andra förnäma och höga personer närvoro. Nu förväntade man af en hofpredikant idel honung och sötma till jordens mäktige; nu skulle han tala om deras höga kall och förtjenst framför andra dödliga; nu skulle han, som några år senare professor Alanus i Åbo, förklara adelskap för en gudomlig inrättning och hvarje högättad person begåfvad redan i födseln med synnerliga utmärkta egenskaper. Predikanten svek denna väntan: han visste väl till hvilka han talade, men han böjde sig icke denna gång; det låg den milde evangelisten på hjärtat att, också han, engång nedböja sina åhörare inför den Allsmäktiges tron. På samma gång han talade kärlekens tröst, visade han äfven sanningens tänder.
Maj:ts nådiga bifall och Rikets Ständers understöd samtafVägoch Vattenbyggnads-styrelsen tillstyrkts på samma gång Styrelsen uti afgifvet underdånigt betänkande förklarat, att bland alla vid sist hållna riksdag till erhållande af allmänt understöd anmälda vägfrågor, den nyssnämnda företrädesvis vore deraf förtjent, så ingick i denna framställning ett gifvet antagande af denna banas vidare utgrening till Lidköping. Det synes sålunda vara otvifvelaktigt, att anläggning af en grenbana från Lidköping till Håkantorp står i oskiljaktigt sammanhang med jernvägen emellan Uddevalla—Wenersborg—Herrljunga och utgör en så integrerande del deraf, att ett verkligt system, först genom tillkomsten af denna grenbana kan sägas uppstå i anläggningen af Uddevalla—Wenersborg—Herrljunga-jernvägen; dervid, om nu ifrågasatta grenbana ej kan komma till stånd, de fördelar, som åsyftats genom Uddevalla—Wenersborg—Herrljunga-jernvägen, i icke oväsendtlig mån skola inskränkas. Efter den öfvertygelse, hvartill det allmänna omdömet tror sig berättigadt, skulle det jernvägsnät, som sålunda uppstode i länets bördigaste och mest vidsträckta landtbrukspistrikt, komma att genom sina verkningar medföra större gagn, än någon annan dylik 158 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 65. anläggning inom länet kan åstadkomma.
S, D. Remitterades till Almänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet: 1:0 Herr Stähls motion, angående Slapelstads-rätt för Falkenbergs (jemte hvad vidare i detta ämne blifvit anfördt.) 2:0 Herr Bruses motion, angående yrkad rättighet för Staden Calmar, i likhet med den, som för Staden Wisby uppgifves ega rum, i afseende på fribrefs uttagande, (uti hvilket ämne flere af Ståndets Herrar Ledamöter sig yttrat,) 3to Herr Bddths motion, angående inrättande af Vexelundervisning» skolor i hvarje Församling eller Pastorat, 4:o Samme Ledamots motion, angående tillägg och förklaring uti 2 Sectionen 1 Cap, 1 § af 1820 års Skol-Ordning, i afseende på Städernas skyldighet, att bygga och underhålla Lärohusen, uti hvilken motion Herr Justelius sig förenat, 5:o Herr Modins motion, angående förklaring öfver i:sta punkten i Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1828, om afgift till Sjömanshusen af så väl
budskapet », som åsyftas i Oktoberdepeschen n: r 101, träffade en mycket ömtålig punkt i det svensk-norska kabinettets politik. Manderström hade ifrigt förordat Holsteins utsöndring. Han hade tagit för alldeles gifvet att, sedan sålunda helstaten blifvit upphäfd, den gemensamhet, som återstode mellan Slesvig och Konungariket, skulle fortfarande ega sitt organ i det redan bestående riksrådet, från hvilket Holsteins och Lauenburgs representanter aflägsnats. Han erkände att detta stred mot de s. k. öfverenskommelserna åren 1851-1852, hvilka grundade sig på det af Österrike och Preussen uppstälda förbehållet, att » Konungariket och Slesvig ej måtte förbindas genom något konstitutionelt band som ej tillika omfattar Holstein. » 2 Han förutsåg, att denna reorganisation 1 Beretning fra det af Rigsraadets Folketing nedsatte Udvalg, II, aug. a Sedan Danmark 1848-1850 med kraft och lycka kufvat det slesvig-holsteinska upproret och fått sin gamla historiska rätt till Slesvig erkänd af Tyskland, begick det en stor oförsigtighet. Det lät österrikiska trupper pacificera Holstein, emedan detta hertigdöme var tyskt förbundsland. När sedan Danmark begärde Holsteins utrymning, gjorde Österrike svårigheterkomme att framkalla Tysklands motstånd. Men han antog, att alla de opartiska europeiska kabinetten skulle inse och erkänna rättmätigheten och nödvändigheten af dessa åtgår, der.
Lika fruktlösa hafva äfven de, gång efter annan gjorda, försöken varit att få denna likskatt i städerna bestämd, antingen efter sterbhusets verkliga behållning, hvarigenom den blefve en någorlunda rimlig förmögenhetseller sterbhus-procent, sådan den finnes i främmande länder och påyrkas af en modernare beskattningstheori; eller efter endast den döda makans lott, d. v. s. halfva boet, så att den ofta förekommande, ännu hårdare orättvisan uti denna, föröfrigt nog irrationella och ejennia, beskattning icke klefve regel och slentrian, nemligen att efterlefvande maka, barn eller anhöriga, som ofta nog ingenting ega att förlora af det gäidbundna boet, få ena året betala för fadrens, andra för modrens och kanske ett tredje för en medarfvinges eller kompanjons död, fulla en procent hvarje gång af och för en och samma egendom, i löst och fast, tillgångar och skulder. Men äfven utan så på hvarandra hopade dödsfall inom samma familj eller bolag kan detta missförhållande blifva ganska kännbart och beklagligt. Derigenom att procenten utgår, enligt Kongl. Förordningen den 10 December 1756, af ali .i boet befintlig egendom utan afdrag för skulderna, kan ofta hända och har äfven handt, att sterbhus måst, endast för bouppteckningsprocentens skull, afträdas »till borgenärers förnöjande», hvilket väl här dock rättare borde heta: magistratspersonernas förnöjande. Härigenom har emellertid mången värtilös och torftig familj sett sin, genom ett beklagligt dödsfall fördystrade, framtid ännu mera förmörkas af bekymmer och förtviflan. Dessa missförhållanden, hvilka af den egendomliga stämningen och ställningen vid ett beklagansvärdt dödsfall ytterligare förstoras i den fromma föreställningen, stegras vidare till förhatlig olaglighet af den omständigheten, att slik procent utgår efter procenttagarnes egen uppteckning och värdering, hvarigenom ej ens skenet af opartiskhet härvid iakttages.
Konstitutions-Utskottets, det Förstärkta, Ledamöter, angående val af: V. 74. — förrättadt: V. 243, 244. Konstitutions-Utskottets, det Förstärkta, Memorial: — N:o 16, med anmälan om de i Förstärkt Konstitutions-Utskott verkställda omröstningar: B. V. 463, 535, A. 535. Kontroll å utöfvandet af rättigheten att försälja maltdrycker, i anledning af väckt motion derom: B. II. 115, 150, 157, A. 157. Kontrollen å förmyndare, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning angående densamma, samt förvaltningen af omyndiges egendom: B. IV. 273, 361; V. 37, A. 37, 40, B. 460, 508, A. 508. — öfver till milda stiftelser anslagna medel, i anledning af väckt motion angående förändrade bestämmelser derom: B. V. 550, 553, A. 553. Kontrollstämpel - — K — 81 Kontrollstämpel-medlen, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. Konung Carls kommun, i fråga oin upplåtelse till nämnda kommun af mark från Kungsöhrs södra kungsladugård för anläggning af en hamnbrygga med lastageplats: B. II. 298, 532, 535, A. 535. Konungen, angående det tillägg till 12:te §:n Regerings-Formen, att Konungen icke utan Riksdagens samtycke må blifva regerande furste af utländsk stat: B. III. 519, 542; IV. 40, A. 52. Kopparmynt af äldre präglar, angående åtgärder för skiljande från Biks-Bankens tillgångar af inlöst dylikt mynt: B. II. 658; lil. 128, 377, A. 377. Koppar-räntan, angående-, se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster.
Ad. samt Presteo. BondeSt:n bifallit den 12:te §:n, men att BorgareSt:t, som lemnat 2:dra mom:t ulan anm., för l:sta mom:t antagit följande lydelse: »Röstegande vare berättigad att sin talan och rösträtt i kommunalstämman genom fullmakt på annan person öfverlåta, dock må ingen, på grund af fullmakt, föra talan eller rösträtt utöfva för mera än en röstberättigad»; yttrade H. Exc., att då §:ns innehåll vore genom 3 Stånds beslut bestämdt, BorgareSt:ts inbjudning torde laggas till handlingarne, hvartill svarades ja. Härefter begärde Hr Hjärne ordet samt yttrade: Då man hos R. o. Ad. öfverlade om de gg, som nu här äro i fråga, hade R. o. Ad. tillgång till ett utdrag ur BorgareSt:ts prot. ang:de desamma. Detta utdrag var visserligen icke officielt, men vid jemnförelse sedermera med det officiela, som nu upläses, har befunnits att de äro alldeles lika, hvadan R. o. Ad. redan haft tillfälle att pröfva BorgareSt:ts beslut, och jag skulle derföre anhålla om propos. derå, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, måtte lägga BorgareSt:ts inbjudning på en gång till handlingarne. I ani. häraf tillkännagaf H. Exc., att endast 2 frågor återstodo att af R. o. Ad. afgöras, samt att det prot.-utdr., hvarom Hr Hjärne talat, hvarken blifvit H. Exc. företedt eller R. o. Ad. föredraget. Sedermera tillkännagaf H. Exc., att i afs:de å den 13:deg:n, som blifvit af R. o.
Jag har begärt ordet egentligen i anleda. af åtskilliga yttranden af Hr Stråle, som ansett ett af skälen, hvarföre lagförslaget icke skulle kunna blifva Verkställbar!, bestå deruti, att committe'en underlåtit att, jemte lagförslaget, framlägga ett förslag för de förhållanden, som skulle uppstå i anledning af den förändrade rättegångsordning, som nya lagen föreslagit. Jag, för min del, anser allt detta ligga Utom gränsen för Lagcommitte'ens arbetskrets, som måste inskränka sig till den egentliga lagstiftningen, och således icke kunnat omfatta ett ämne, som tillhör administrationen; och om K. M. gillar förslaget, lärer det icke kunna ifrågaställas, att ju icke K. M. vidtager i administrativ väg allt, hvad som erfordras för att tillvägabringa möjligheten att sätta förslaget i verkställighet, hvilket såväl i afseende på civilsom criminal-lageu lärer erfordra flerfaldiga preparativa åtgärder. Men det är klart antydt, att sådant måste ske, om förslaget antages, hvilket således icke kan verka på annat än tiden för förslagets antagande; och då jag med Hr Stråle är af samma tanke deruti, att hvarken civileller criminal-lagförslaget kan antagas, förrän dessa administrativa åtgärder föregått, får jag likväl förklara, att med antagandet af ett lagförslag i dess. prin - Den ii J u 1 i e. m. principer foijer icke genast afskaffandet af den ga mia lagen, helst det icke är möjligt att afskaffa gamla lagen, förrän allt blifvit ordnadt, sorn erfordras för den nya lagens tillämpning, hvadan således icke heller någon grund för dröjsmål med nya lagens antagande kan hemtas från det bf Hr Stråle uppgifna skälet. Likaledes kan jag ej fatta, hvartill den af Hr Stråle föreslagna inskränktare codifiering skulle tjena. Jag hor äfven föreställt mig, att en sammanfattning af det hela borde ske; och jag hade önskat, hoppats och trott, att det slutligen skulle blifvit Helgsta Domstolen, som sammanfogat alltsammans, emedan det, efter min öfvertygelse, är hos Högsta Domstolen, som den högsta åsigten bör linnas.
Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då Ridderskapet och Adeln redan beslutat Remiss utaf den del af Herr Grönhagens Memorial, som icke var stridande emot 90 §. i RegeringsFormen, kunde någon fråga om Herr Grönhagens samtycke till uteslutande af det öfriga i Memorialet nu mera icke uppstå , utan komme detsamma, ehuru icke till något Utskott remitteradt, att för Herr Grönhagens räkning i Protocollet qvarstå; hvarjemte Herr Grefven 244 Den 24 Januarii. och LandtMarskalken förklarade, att det vore vida skiljdt ifrån dess tänkesätt, att söka betaga någon ledamot dess obestrideliga rättatt framställa sin mening, utan hade Herr Grefven och LandtMarskalken endast, med afseende dels derå, att öfverläggningen rörande Herr Grönhagens Memorial medtagit en betydlig del af förmiddagen, så att deraf nu en ringa tid nu mera återstod till företagande af många på Ridderskapets och Adelns handläggning för närvarande beroende vigtiga Mål, och dels derå att Ridderskapets och Adelns Beslut, angående Remissen redan blifvit fattadt, ansett sig äga anledning hemställa, om icke de ytterligare anmärkningar i samma ämne, hvilka derefter kunde uppstå, linge uppskjutas intill dess målet från Utskottet återkomme. Herr von Ileynnej Georg: Som jag icke tror att någonsin mine anföranden inför Högloft. Ridderskapet och Adeln föranledt till någon oordning, har jag icke kunnat anse Herr Grefvens och LandtMarskalkens yttrande åsyfta något hinder för min Riksdagsmannarätt, så mycket mindre, som jag delar säkert med hela Ståndet öfvertygelsen om den liberalitet och oväld, hvarmed Herr Grefven och LandtMarskalken ledt våra öfverläggningar. Herr Munck af Rosenchöld förenade sig med Herr von Heynne. Grefve von Schwerin., Fredric Bogislaus, anhöll att få i Protocollet antecknadt, det han yid Protocolls-justeringen skulle framställa de Den 24 Januarii. 245 skäl, Hvarpå hans ofvannämnda Reservation sig grundade.
Utanför, på gatan, där människohopen myllrade fram, var det lif och rörelse. Vagnar och fotgängare korsade hvarandra, och sorlet af prat, skratt, fotsteg, vagnsskrammel och hästtramp trängde dämpadt in i sjukrummet. Snön smälte och droppade ned från taket i taktmässig enformighet. Sparfvarne kvittrade. Från våningen uppöfver hördes vals och polkamelodier aflösa hvarandra, och allt emellanåt skars rymden af en ånghvisslas gälla toner. Alla dessa ljud utifrån, som nådde den sjuka likt en sista helsning från den värld, hon skulle lemna, upprörde henne. Det syntes henne så ofattligt, så aflägset, det brusande lifvet därute, som fortgick alltjämt och skulle fortgå, äfven när hon var borta. Men var det då så mycket, hon skulle lemna? Skulle andra nå så mycket mera än hon nått? Nej! Tidehvarf skulle följa på tidehvarf. Uppfinningar göras, som förde släktet framåt — längre än någon nu lefvande tänkte eller anade — • men människohjärtat skulle blifva detsamma i alla tider. Ingen skulle blifva lyckligare, än hon själf en gång varit — ingen lida djupare än hon gjort. Och kunde släktet också, genom kunskapens, vetandets och naturkrafternas förenade makt, göra sig oberoende af själens innersta komplicerade mekanism, där känslorna formas, härdas, förädlas och gripa hvarandra som kuggarne i ett hjul — blefve det alltid ett tillbakagående. » Klockan fyra skulle han komma — så fort han lemnat ämbetsrummet, » hade tjänsteflickan fått till svar. Lisen fick en tesked konjak emellanåt för att uppehålla krafterna. Marssolen lyste med dämpadt sken och kastade ljusreflexer öfver bädden, där hon låg, väntande med ett leende på läpparna. Nu kommer han — hon anade det. Nu skulle hon säga honom — a l l t. » Gå! » hviskade hon feberaktigt. » Gå! » — och låt ingen störa oss. » Karin lydde undrande, och aldrig under hela sin återstående lefnad har hon upphört att undra.
Betänkande, i anledning af väckt motion om utvidgad rätt för qvinna till anställning i sådan tjenstebefattning, sorn för henne är passande. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling hänskjutit denna af C. J. Svensén från Kalmar län väckta motion (N:o 459). i hvilken Rob. Fr. Gross från samma län yttrat sig instämma, och hvaruti blifvit förnyadt ett af samme motionär vid sistlidne riksdag framstäldt förslag, ratt qvinna, som visar sig innehafva erforderliga kunskaper, må, lika väl som man, kunna förordnas till sådana Statens tjenstebefattningar, som för henne kunna vara passande», hvaribland motionären ansett särskildt böra nämnas »telegrafoch post-expeditions-befattningar samt befattningar inom den allmänna sjukvården». Med åberopande af skäl, som förut vid flera tillfällen varit i detta ämne anförda, samt af yttranden af utmärkte författare, har motionären tillika erinrat om det förhållande, att, på sätt vår befolknings-statistik utmärker, den 31 December 1855, af qvinnor, hvilkas antal i allmänhet öfversteg männernas med 11 1,096, voro 1,272,901 hunna till den ålder, då äktenskap är qvinna tillåtet eller i 16:de året och derutöfver, hvaremot antalet männer i den ålder, då de få gifta sig eller i 22:dra året, utgjorde endast 989,323; hvadan inom landet vid nämnde tid funnes 283,578 flera qvinnor än männer i mogen ålder. Slutligen har motionären, i anledning af de anmärkningar och uppgifter, som förekomma i ett af Telegrafverkets styrelse till Kongl. Maj:t afgifvet underdånigt utlåtande i förevarande ämne, att nemligen man i Norrige skulle funnit sig föga belåten med utgången af de försök, som gjorts med att anställa en del fruntimmer såsom telegrafister, åberopat Norska tidningar för Juli och Augusti månader 1861, hvilka förklara nämnda uppgifter ogrundade och redogöra för den tillökning i den qvin - 20 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Vlskoitels Betänkande N'.o