Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förbrytelser emot denna Förordning skola åtalas vid allmän domstol eller Police-inrättning; dock så, att, ont den tilltalade tillika är anklagad för brott, som till PoliceKammar ens upptagande ej hörer j fylleribrottet bör af allmän Domstol behandlas. n §. Landsoah Stadsf skaler samt Krono-, Stadsoch Police-betjente åligge att å fylleribrott hafva noggrann uppsigt och dem vederbörligen åtala, vid laga ansvar, om sådant åsidosattes. De fylleribrott, som icke inom sex månader, sedan de sig tilldragit, hvarje månad till tretio dagar räknad, blifva hos vederbörlig domstol eller Police-inrättning anmälde, äro sedermera icke åtal underkastade. 12 §. Om tid och sätt till ändrings sök ande i utslag, som af allmän Domstol, i mål angående fylleribrott, meddelas, gälle hvad i thy fall om brottmål i allmänhet stadgadt finnes. Huru ändring i Police-Kammares utslag sökas må, år serskildt föreskrifvet. .3 §. Denna Förordning skall en gång om året från predikostolarne kungöras, nemligen Söndagen näst före Michaelisdag • och åligger det värdar, vid Fem Riksdalers vite, draga försorg, att ett exemplar häraf i alla värdshus, källare, näringsställen och gästgifv are går dar finnes på väggen i något allmänt rum anslaget. Stockholm den t\ Reservationer: Af Herr Friherre Cederström, Anders: ”1 alla öfrige delar instämmande i asigter, som dicterat delta Betänkande, nödgas jag likväl reservera mig 8 Lag-Ulsiottets Btiånkamle. No lo/j.. emot beslutet i i § att borttaga den i Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813 stadgade påföljd för 4;de resan fylleri: att varda förklarad oberättigad till deltagande i val eller väljas till sådane förrättningar, som innefatta medborgerligt förtroende.
Läderberedning, oafsedt den som sker vid anlaggda ordentliga garfve - 23 lier, ulgör på några orter inom Länet en allmogens binäring. Den sträcker sig dock egentligen till grannars och närboendes betjenande. Trädarbeten, bestående af laggkäril, trädskor, trädtallrickar, såll, askar, korgar, väfskedar och mera dylikt förfärdigas af allmogen på åtskilliga orter inom Kinds, Wedens och Boliebyggds härader i synnerhet och föras till afsalu jemväl utom Länet; dock kan förtjensten af denna binäring i det liela icke vara särdeles betydlig. Lieoch skärsmide samt tillverkning af linhäcklor, kardor, skrubbor, nålar, hakringar och mera sådant småkräm drifves såsom bihandtering af allmogen i några trakter af Kinds härad, bade för Länets behof och till afyttring utom Länet. Timmermansoch murarehandtverket utöfvas såsom binäring af allmogen i Alde och Bjerke härader samt delar af Kullings och Wäne härader, äfvensom timmerm anslia ndt verke t uti ett par socknar på Dahlsland närmast \\ crinländska gränsen. För detta ändamål ske årligen tidtals utvandringar till mer och mindre aflägsna orter utom Länet, derifrån besparade arbetslöner återbringas till eli ej obetydligt belopp hvarje år. Dessutom finnas i Wedens härad flera hemmansbrukare, sorn äro så kunnige muroch byggmästare, alt de entreprenera oin kyrkors samt andra större byggnaders uppförande och inredande. Sjöfart. Seglationen på Wenern och Götha Elf, till så vidt den har till föremål jernoch träd v arors transporterande från Wermland och Dahlsland med flera orter till Götheborg samt återtransport af stapelstadsvaror, hunnar någon biförtjenst äfven ät den allmoge, som bebor sjö- och elfstränderne; och i öfrigt förser Wädtle, Ahle och Flundre härader staden Götheborg årligen med något sjöfolk, deraf en inkomst, fastän ringa, således jemväl torde tillskyndas hemorten genom sjöfolkets besparade månadshyror.
Lrlc ?er880n och sona8 Larson, Olok Lersson frän Erebrv Län, Lrlanll sonsson frän Gö» theboras Län, Illakan Lebrsson, 8veil ttarsson ifrän Jonköpings Län; ^nciers lellsson och Olok Olsson frän Carlstads Län; Larl Laltrarsson och san billsson lllnitln frän Södermanland; söns man88on frän Westerbotten; joban LorsLÖN ifrän Norbergs Bergslag; Lric Ericsson fran samma Län; viol Oloson i Siggesta i W estmanland; son söransson frän^land; Lekr ^nller88on frän Gestriksland; Olok Lrsson frän Norra Helsingeland; bills billsson frän Tjust, Calmare Län och Södra Möre; Letter Danielsson, Israel Dansson, Dito LenZt Lricsson frän Skaraborgs Län; sonås Däbansson, Dansklans - Den 26 Julik. 4A9 son fran Arebro Län; Olo5 b,llr88on frän Erlands Norra Mot; ibai8 Maisson, son!l8 !>Iil8- LON, Larl ^ncjerL80n alla frän Södernranland. ^!iflei8 ?ettei88on frän Asiergöthland; !>iil880n i Stockholnis Län; ^nllei-8 rXb1gvi8t i Elfsborgs Län; oioi Kubfrän Gottlands Län; Lven l>iil880li frän Skäne. Wördsamt Memorial
Då minuthandelseller utskänkningsafgift jemte böter enligt denna förordning ådömda blifvit, må, der tillgång till afgiften eller någon del deraf saknas, böterna ej kunna med penningar gäldas, utan skall den sakfällde i stället under gå det straff, som enligt SI g mot böterna svarar. § 53. Skola böter, som olika förvandlas, på en gång uttagas, gånge de böter först ut, som till enkelt fängelse, och dernäst de, som till fängelse vid vatten och bröd förvandlas. Hafva böter till en del utgått, förvandlas återstoden efter de i Kongl. Brefven den S Februari 1768 och den 27 Oktober 1820 stadgade grunder. § 54. Af böter, så ock af minuthandelseller utskänknings-afgift, som enligt denna förordning ådömas, samt värde af bränvin, som förbrutet anses, tillfälle % åklagaren och Vs den stads eller sokens fattigkassa, der den åtalade förbrytelsen är begången. Finnes särskild angifvare, tage han hälften, af åklagarens andel. § 55. Konungens Befallningshafvande hålle allvarlig hand öfver iakttagande af hvad i förordningen stadgadt är. § 56. Landsoch stads-fiskaler, krono-, stadsoch polis-betjente, samt de personer, hvilka särskildt antagas att vaka öfver förordningens efterlefnad, åligge att förbrytelser mot densamma åtala, äfven utan särskild angifvelse. I öfrigt äge en hvar rättighet att för sådana förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så lange de i tjensten äro, mot husbondefolk. Då åtal anställes af anuan än den, som i 1 mom. af denna § nämnd är, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, att denne må kunna må lets utförande öfvervara. § 57. Rättighet, att förbrytelse mot förordningen till åtal af allmän åklagare angifva, tillkomme en hvar, utom barn emot föräldrar.
K, M, Svar I: 378- för Banko-Lån, Remiss II: 43g. B. o, L, 0. Bet. VII: 5o3. Bes). Skrif. X: 372. K. M. Svar I: 377. — tryckte eller graverade, straff för utfärdande deraf, Just. Omb. Berätt. II: 343. — L, U. Bet. VII: •466. Skrif. X: 33o. K. M. Svar I: 376. — på Banken, kontroll mot öfverassignering, Remiss II: 4go. B. U. Bet. VI; i63. Bet. VI: 4io. Jord-egarc, deras och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, Remiss II*. 465. 482. L. o, E, U, Bet. VII: 160. Besl. IX: 174. 178. 180. i84. se äfven Afrad och Utmätning. — -rans akningar, behörigt iakttagande deraf, Remiss II: 46o. 471. S, U. Bet. IV: 116. 96- Isländska Handskrifter, se Skrifter. Judar, inskränkning i deras rättigheter, RemissII; 5o4, E, U, Bet* VIII; 542: Besl.IX; 384. 3gi. 392.410, Skrif. X: 317. Justitie-Ombudsman, dess Embets-Eerättelser, se Lagskipningen, dess tillstånd. — Val dertill och till dess Suppleant II: 551. Förordnanden X: 237, K>. Kaffé, förbud deremot, se Öfverflöd, Kanaloch Sluss-Verk, Hjelmare, K. M. Prop. 1: 90, Remiss dferå II; 44i, 444, 447. ^49* Bet. IV: ai. B, U, Bet. VI: 77. Besl. IX: io2. ioy. ilo. 126.
Så snällt af dem! Hvar är mamma? » Bell kastade ifrån sig dammtrasan, satte på sig hatten och såg sig i spegeln, hvilken emellertid endast svagt återgaf hennes lyckliga ansikte. Klara hade sprungit efter fru Ormiston, och Jenny kunde ej taga sina ögon från systern. När prästfrun kom in, blef hon lika barnsligt glad som hennes flickor, och betraktade med förtjusning de underbara violerna. » Om jag vore du, Bell, » sade Klara med eftertryck, » skulle jag begagna den där hatten jämt, ute och inne. Vi få främmande i eftermiddag. General Grigg sade, att han skulle komma och hälsa på far efter påsk, och om han har sin dotter med sig, skall hennes aktning för familjen ökas, om hon får se din hatt. » » Det är ingen dum idé, Klara, » sade Jenny. » Om Griggs äro här, så bör du komma in helt apropos som från en promenad, Bell. » » Jag skall verkligen ut på promenad i eftermiddag, » sade Bell skrattande. » Fru Eoss väntar mig, och det skall säkert roa henne att se min nya hatt, hon som icke sett ett bodfönster på månadtal. » J e Redigeras af Sophie Lings. Bidrag mottagas med tacksamfat. Logogryf. Om du kunde räkna de klara Stjärnor uppå himmelen blå, Så kunde du räkna vår skara. Uti trohetens färg vi gå. Eru Ross var kyrkoherdens hustru, och hon bodde i en hyrd bostad i Bloomsbury. Hon hade lidit af en svår sjukdom och konvalescensen gick långsamt. Flickorna Ormiston gjorde allt hvad de kunde för att glädja och muntra henne. Half tre vandrade Bell jif, klädd i sin nya hatt. Fru Ormiston, Jenny " och Klara följde henne ända ut i förstugan och Kate tittade på henne från fönstret. Det var en sådan härlig dag, att till och med de mörka gatorna i City tycktes upplifvade af vårens återkomst. Blomsterförsäljare stodo i hvart gathörn och drefvo liflig handel; St. Paulkyrkans dom aftecknade sig mot en himmel af klaraste blått och korset på toppen sken som eld i solen. Bell kom in till fru Ross och blef hjärtligt välkomnad af sin sjuka vän.
Hofven hörande Embetsoch Tjenstemäns samt Hoffruntimmers och Betjenings serskilta befattningar, jemte de pensions-helopp, som anses lämplige, måtte varda upprättadt och till R. St:rs granskning vid nästa Riksdag öfverlemnadt: ankommande det sedermera, vid tillämpningen deraf, uppå R. St:r, att, efter sig företeende serskilta omständigheter, pröfva och reglera, hvilka 454 Stats^Utskottets af de personer, som dertill kunna föresläs, må it Allmänna IndragningsStaten till Pension uppföras, Den i3 Februarii t83o. N;o 402, Memorial, i anledning af skiljaktiga Beslut inom RiksStånden i fråga om fördelningen af det mindre Creditiyet, till de dermed åsjfe tade ändamål, Enligt från RiksStånden ankomne ProtocollsUtdrag af den 22 sistlidne Januari! samt i innevarande månad, bär Utskottet inhämtat, det H. PresteStändet och V. BorgareStändetj med bifall till Utskottets Utlåtande» N:o 280 och N:q 36o, beslutat: att, af det mindre Crer di t i vet, som blifvit bestämdt till ett belopp af En Million R:dr, f böra vara att tillgå för oundvikeligen nödiga anstallter till Rikets försvar och f för andra högst vigtiga och angelägna ändamål; hvaremot det blifvit förklarad!: af H. R. 0. A.j att af samma Credit»v? ”hälften, eller ”5oo,ooo R?dr borde vara att tillgå för oundvikligen ”nödiga anstajlter till Rikets Försvar, och hälften elller 5oo,ooo R:dr för andre högst vigtiga och angeläg"na utomordentliga behof;” samt af H. BondeStändet.- ”att af lilla Creditivet hälften afsättes och anslås för ”Rikets försvar och hälften för andre högst vigtiga ”och angelägna ändamål.” • Och då, ang:de ifrågavarande Creditivs fördelning, 2 Stånd således stannat emot 2, har Utskottet Bctänkanden, N:o 4°3.
Landshagen och LandsSekret. i administrativa, samt Landshagen och LandsKamerer. i kameralärenden, skola utgöra ett Collegium. Men ett sådant Colkm skulle, i min tanka, blifva ett temligen tungrodt Colhm; ty om den ene säger ja, då den andre säger nej, inser jag icke, huru de skola komma till något beslut. Jag vet icke om motionären verkligen tänkt sig, huru vid ett sådant förhållande skall tillgå, men jag hoppas att han i sådant fall kommer att uplysa Ståndet derom. Ett kraftuttryck, som motionären med serdeles förkärlek begagnar, är Landsli:nes suveränitet. Då detta ord låter bra eller illa, allt efler tycke och smak, torde det icke vara ur vägen att något närmare undersöka, hvaruti denna suveränitet egentligen skulle bestå. För det första stöter suveränen på Chefen för CivilDepart:tet. Denne är i så måtto Landshmes Chef, att han befaller å K. M.s höga vägnar, och deremot kan således ingenting vara att anmärka, i synnerhet då delta slags chefskap utöfvas på ett så utmärkt sätt, som under en längre tid varit fallet. För det andra lyda suveränerna i viss mån under vederb;de HofR:r, och ytterligare öfvervakas de af Just.Kansleren och Just.Ombudsm:n, hvilka alla äro ganska upmärksame uti alla de afseenden, som kunna tillhöra dem att tillse. Jag har sjelf fått erfara den ringa betydelsen af min suveränitet, ty derföre att en fånge blifvit hållen i förvar några dagar längre än vederbordt, innan ransakning ägde rum, till följd deraf att de honom rörande handlingar kommit att instoppas i ett oriktigt konvolut, fick suveränen erlägga böter, betala Kronan kostnaden för fångens underhåll under nämnde dagar samt dessutom ersätta honom för hans lidande, efter hans egen upskattning deraf. Sedermera sitter KammarlLn och kontrollerar suveränernas sätt att handhafva Kronans medel, och detta så noga, att suveränen ej kan låta afskrifva en enda tolfskilling, som någon inhysesman, hvilken lemnat landet och måhända uppehåller sig på Ceylon eller Nova Semla, bordt till Kronan erlägga.
Han begärde skrifmaterialier och skref hastigt följande rader: „Sigurd, lemna dina fångar i frihet, förena ditt manskap med Blackwells, bemanna Algernons båtar och sätt ut till Scylla. Du vet, hvar den ligger. Ingen tidspillan! Du bör kunna vara framme nästan samtidigt med dina motståndare. En öfverrumpling bör kunna försiggå, gynnad af mörkret och oredan ombord. Drake har sluppit ur mina händer. Det gäller att fånga honom, innan han lättat ankar.“ – Till Sigurd! sade Vanloo och räckte Blackwell ordern. – Du med ditt folk ställes till hans förfogande. Fort! Blackwell betraktade sin herre med en orolig, frågande blick; han hade förut aldrig sett ett sådant uttryck i dennes ansigte. Men Vanloo vinkade otåligt, befallande, och Blackwell ilade ut. Den första, omedelbara och oreflekterade verkan, som de underrättelser, Erik meddelat i sitt bref, gjorde på Vanloo, var en öfverväldigande känsla af ångest. Han hade återfunnit sina älskade, men i en belägenhet, hvars rysliga beskaffenhet förjagade hvarje tanke på återseendets glädje. Men Vanloo bemannade sig hastigt. En annan känsla genomströmmade hans själ, såsnart den återvunnit sin jemnvigt: känslan af tacksamhet mot Försynen, som i det afgörande ögonblicket sändt honom till de sina och gifvit honom makt att rädda dem. Ett djupt andedrag vittnade, att hans höghvälfda bröst befriades från sin tryckande börda och åter andades fritt. Han steg upp och gick med fasta steg nedför slottstrappan. Nedkommen på borggården, anhöll han den förste mötande fångknekt och bad denne följa sig till häktet. Då de inkommit i korridoren, der det hvimlade af soldater och vaktknektar, begärde han att blifva förd till det rum, i hvilket tvenne för hexeri anklagade qvinnor, mor och dotter, förvarades. – Se här, nådig herre, sade fångknekten, idet han pekade in i ett rum, hvars dörr ännu stod öppen, – detta är deras fängelse ... – Tomt! utbrast Vanloo häftigt idet han steg in.
M. efter omständigheterna disponeras, en betydlig nedsättning bör kunna äga rum. Alla dessa byggnadsarbeten äro af högsta vigt samt afse ock lill stor del sysselsättning för krono-arbetsmanskap. Skälet hvarföre detta sista anslag blifvit äskadt till K. M:s höga disposition, igenfinnes deri, att Kungsholms befästning vid Carlskrona är nära sin fullbordan, samt att angeläget är, att de vigtiga hufvudfästningarne vid Waxholm och Carlsten äfven snart blifva fulländade för att kunna motstå ett möjligt fiendtligt anfall. Anslagen för dessa fästningsbyggnader hafva ändock de sednaste riksdagarne blifvit nedprutade utöfver hvad en klok omtanka för rikets säkerhet bort tillåta. Grefven fortsätter: alt uti den K. propos-.n antydes en årlig minskning af 20,000 r:dr uti det gamla bekläduadsanslaget för Lifgardet lill häst, men denna minskning synes icke vara observerad vid beräkningen af det nya statsförslagets äskade förhöjning mot det gamla, i så vidt ett sådant förhållande icke af mig blifvit förbisedt. Den K. propos.-n innehåller visserligen alt kostnaden för nämnde Lifgardes-regite i det hela blefve minskad med nära 20,000 r:dr årligen, men deruti äro beräknade utgifter för såväl personalen, som materielen, och besparingen å den sednare uppgår ock verkligen till 10,000 r:dr från 1849 års början, samt är äfven behörigen iakttagen både i projeclet och det af K. KrigsColhm afgifna 3 års statsförslag, ehuru ökade andra behof verkat, att anslaget för bemälda Collegii-departementer ej kunnat i samma förhållande minskas.
Creutz hade instämt i detta yrkande med tillägg att R. o. Ad. måtte inbjuda Presteoch Bonde - Den 14 0ktober. 89 St:n att i ett sådant beslut sig förena. Då sedan propos. blifvit framställd, hade votering blifvit yrkad af Hr Stjernsvärd, som önskat att till kontrapropos. få sitt förslag. Således om Frih. Creutz ieke yrkade votering med annan kontrapropos.. komme votering endast att anställas emellan bifall till Utsk:s Betänk, eller bifall till det förslag Hr Stjernsvärd framställt, med E. o. Ad. förbehållen rätt att sedan besluta öfver inbjudningsfrågan. Frih. Creutz: Om jag icke missminner mig, var det Hr Stjernsvärds första yrkande, att Ståndet skulle ingå med skrifvelse till K. M.» I ett annat yttrande förändrade Hr Stjernsvärd detta, så att han yrkade det »Stånden skulle ingå till K. M.», och det var på grund häraf jag sista gången önskade, att kontra-propos. skulle blifva »att med afslag å Utsk:s Betänk. E. St:r matte ingå till K. M.» etc., och jag anhåller hos Hr Gr. o. Landtm, att få den propos. bibehållen. Hr Gr. o. Landtm, yttrade det han förmodade att Frih. Creutz’s yttrande nu grundat sig på ett misstag, emedan Hr Stjernsvärds förslag, såsom det sednast blifvit framställdt, afsåg bifall till hans motion, hvilken icke från början åsyftade en skrifvelse från E. o. Ad. utan från E. St:r till K. M. På detta sätt hade Hr Gr. o. Landtm, upfattat och framställt Hr Stjernsvärds förslag, och så komme det att ingå i kontrapropos:n; hvarföre Frih. Creutz, om lian önskade att inbjudningen må ingå i kontraproposm, egde derom begära votering. Frih. Creutz:
Götheborg för sin handel och sjöfart och inrättning af magasiner saknar nödigt utrymme och alt den plats, som dertill finnes, är ganska aflägsen ifrån den punkt, der den egentliga rörelsen borde bedrifva*. Det år uplyst ali Götheborg är i största behof af plats för så väl tullhus som packhus. Jag kan således icke inse, hvarföre Slaten vid delta tillfälle skulle iagttiga en så lill ytterlighet gränsande hushållning att då för handeln och sjöfarten i rikets andra stad det begäres en u pia telse af en jordrymd utaf icke fullt \\ tunnland, med antagande af att den första beskrifningen vore den rätta, Slaten skulle dertill vägra sitt samtycke. Derjemte bör i betraktande tagas att den ifrågavar. jordrymden har tillkommit på sednare tider endast genom upmuddringar ur Götha Elf, alt för 20 å 30 år tillbaka del, som nu utgör denna terräng, bestod endast af vatten, men all då Götha Elf skulle upränsas erhöll Elf-styrelsen rättighet alt uplägga sin mudder på dessa ställen. Staten har visserligen derigenom gjort en landvinning; ty Staten har varit egare till de murar eller vallar, som ligga bredvid detta ställe och gränsa lill vattnet. Hade dessa murar varit till Götheborg afträdda, så hade äfven den ifrågavar. marken tillhört Götheborg; men då staden var egare af stranden, så hlef den äfven egare lill nplandningarne. Dessutom tror jag, att man borde taga i betraktande att Otterhällan, ehuru visserligen af en mindre god belägenhet och af en mera stenbunden jordbeskaffenbet, likväl är på sätt och vis för Kronan fullt ut så angelägen som den ifrågavar. marken, derför att utrymme saknas vid Götha Artilleri Reg:tes kasern för de byggnader, som behöfvas. Otterhällan ligger aldeles invid denna kasern, och jag skulle således tro, att Staten i det hänseendet, snarare gör någon vinst på bytet. Jag vill icke bestrida att den mark, som skall afträdas, skulle till Staten möjligen kunna inbringa någon större inkomst om den indelades till tomter och således till staden försåldes; men del är icke första gången som Staten för nyttiga ändamål afl rädt mark. Mångå gånger har sådant skett för intet.
För de färdigheter, som helt och hållet saknas, ifyllas de tre kolumnerna med horisontala streck, hvilket ju äfven skulle kunna göras, om man af en eller annan anledning ej anser sig böra lämna vitsord om ärlighet och sedlighet samt hälsotillstånd. I fråga o m de sju andra » egenskaperna » åter borde betygsgifvaren vara skyldig att afgifva vitsord genom utsättande af en af de tre siffrorna. Att en sådan betygsbok skulle medföra bestämda fördelar för matmödrarna bör ligga i öppen dag, men man invänder må- hända, att våra jungfrur ej gärna skulle vilja finna sig i en sådan anordning. Härpå svara vi: De bättre ibland dem, de, som få och göra sig förtjänta af att erhålla ett godt betyg, lära icke hafva något att däremot invända, och de sämre bland dem — ja, dem lär man väl så mycket mindre behöfva fråga om deras åsikter och tycken, som det hela just skulle afse att i någon mån bidraga till att korrigera deras fel och göra dem till bättre människor än de äro. Och då för öfrigt betyg om flit och uppförande, om sedlighet och ärlighet utgifvas och äro erforderliga för en mängd bildade män, om de skola söka en plats, borde våra jungfrur ej känna sig generade af att i detta fall vara med dem likställda. Här bifogas betygsformuläret, sådant vi tänkt oss det. Onskligt vore, att så många som möjligt ville yttra sig om detsamma och om förslaget i dess helhet i bref till redaktionen. F o r m u 1 är. B E T Y G n:r ... Jungfru. som kom i min tjänst den - 18. —,. fpå egen begäran och tran densamma blir •„. (efter at mig skedd uppsagn. ledig den _ -. - liar under denna, tid visat sig förtjänt af följande vitsord: t — to CO 1 Observera! 1 Ärlig och ' trogen 3Ifin om husets bästa Sedlig Ordentlig. Arbetsam Tjänstvillig Rask i sina sysslor. Höflig Renlig Hälsotillstånd II mellan betyg denna kol. 0 2 — 11 •• högsta betyg denna kol.
Denna stridiga behandling visade emedlertid mer ån tillräckligt hvad Const.Utsk. väl visste förut, nemi. att det var nödvändigt söka förlika stridigheterna mellan den 56 och 81 §. Detta och intet annat föranledde Utsk. att ingå med förslag derom till 11. St. Om nödvändigheten af en förlikning mellan begge dessa §§ var ingen skiljaktig mening inom Utsk., tvertom, alla voro derom ense, men man var af olika tänkesätt om sättet, hvarpå förlikningen skulle göras. Till bevis på enigheten om sammanjemkningens behöflighet, torde jag få uppläsa första raderna i llr Waerns reservation lill Consl.Utsk:s mern. N:o 33, så lydande: ”Om jag äfven mäste medgifva behöfligheten af att söka bringa föreskrifterna i Reg.F:s 56 och 81 §§ i närmare öfverensstämmelse med hvarandra, och af ett närmare bestämmande i öfrigt af sättet för grundlagsfrågors behandling i allmänhet, kan jag dock ej godkänna Utsk:s härtill gjorda förslag elc.” och i detta bans yttrande hafva, enligt sista raden, Utsk:s öfrige ledamöter af Borgareoch Bondesen instämt. Således alla de ledamöter, som önska förbättring af våra grundlagar i allmänhet, och i vårt representationssätt företrädesvis, hafva ansett jemkning och rättelse härutinnan nödvändig. Delta var sålunda endast en tanka derom inom Utsk. utan skiljaktighet mellan de ledamöter, som varit af olika tankar om sättet alt förändra representationen. En talare har sagt, att det varit den förseglade sedeln, som utfallit emot denna, likasom ofta förut mot andra af Borgareoch BoudeSt:n önskade förändringar. Jag torde till vederläggning deraf få åberopa, att den ledamot, som utdrager sedeln inom Utsk., mångfaldiga gånger reserverat sig, mot de beslut till förändringar, 120 Den 5 April e. m. som Utsk. framställt. Följaktligen har han varit olycklig i sin lottdragning, ty i annat fall hade han icke behöft reservera sig mot pluralileten, såsom förhållandet är t. ex. i betänk. iSjto 34, som kommer näst härefter.