Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan en sådan skrifvelse till K, 51. ingått, deri raan begärt återkallande af dessa resolutioner, hade raan att afvakta K. 51. yttrande i ämnet, och först då detta blifvit kändt, har Utsk:s majoritet kunnat bestämdt säga, hvad som är K. 5I:s åsigt i frågan; men då man nu ser, alt olika meningar göra sig här gällande, är det väl mera skäl att fästa sig vid sjelfva saken, än vid formfrågan, som är en bisak. Derföre kan jag icke frångå den öfvertygelsen, alt det är af stor vigt, alt, om man önskar saken, man uttrycker sin tanke inför K. 51., och sedan afvaktar K. 51:s svar. Jag anhåller om bifall till del af Frih. Cederström framställda förslag. Hr Braunerhjelm: Jag skulle önska, att jag lika med Hr Hjärne kunde finna Gr. Sparres anförande så klart och tydligt, att jag kunde frångå de åsigter i ämnet jag redan yttrat. Gr. Sparre har sagt, alt K. 51. förbehållit sig rättigheten att aflysa bränvinsbränningen, så väl under 6 månader, sora endast en månad. Jag tror det icke. Bränvinsförordningen säger, att bränvinstillverkning är tillåten under 6 månader. Uti de ifrågavande resolulionerne, hvarigenom bränvinsbränning i sammanhang med pressjäslberedning tillätes, säger K. 51., ali denna bränvinstillverkning får fortgå, äfven under den lid af äret, då bränvinsbränning eljest icke är tillåten 3# Den 1 Juli. K. M. har ju således afsagt sig rättigheten att inskränka bränvinsbränningei) i sammanhang med pressjäst beredningen, ty denna bär hillils, med undantag af ett enda fall, aldrig varit tillåten för någon viss lid. Jag har här icke uplrädt till försvar för pn-ssjäslberedningen i sammanhang med bränvinstillverkning, ty jag anser det hafva varit vida bättre, om den aldrig blifvit tillåten, utan jag har endast åsyftat alt försvara enskild mans rätt. Jag kan således icke genom någon slags advokatur komma till den slutsats, att R. St. förfara rätt, om de ingå lill K.
Men om också icke i alla andra rikets städer ett sådant förhållande i ifrågavarande hänseende eger rum som i Stockholm och således icke den förändringen med gudstjensttillfällena å hvardagarna är önskvärd, som här blifvit såsom nyttigast för Stockholms församlingar framstäld, så är det likväl en temligen känd sak, åtminstone inom det Högvördiga Ståndet, att bönestunderna i städerna icke öfverallt anses uppfylla de ändamål, man med deras hållande afsett. Jag skulle till och med våga påstå, att städer finnas, der man icke blott insett och erkänt detta, utan hvad mera är verkligen vidtagit förändringar för att icke behöfva anse detta arbete ske förgäfves. — Allt detta hänvisar derpå, att Kyrkolagens stadgande om böners hållande i städerna, verkligen på mer än ett ställe ansetts vara, åtminstone såsom denna bönestund nu år anbefald att firas, icke för den närvarande tiden fullt passande eller det tjenligaste andaktstillfälle för att inverka på församlingsmedlemmarnes andeliga förkofran. Efter motionärens öfvertygelse ega dock icke Konsistorierna i riket och ännu mindre församlingarne rätt att i afseende på de anbefallda bönestunderna göra någon förändring, — huru önskvärd och riktig den också må med afseende på närvarande förhållanden befinnas. Ty hvad Kongl. Brefvet af den 3 November 1823 medgifver Konsistorierna, är endast att efter omständigheterna och orternas beskaffenhet bestämma klockslaget för gudstjenstens början. Skulle således de förändringar man i en eller annan stad icke blott önskade utan kunde bevisa vara de för församlingarne i andeligt hänseende mest önskvärda i afseende på de nu brukliga bönestunderna, kunna åstadkommas, så vore detta allena möjligt genom särskilda motioner vid allmänt riksmöte. Och man kunde till och med befara att genom de exceptionela lagstadganden hvilka härvid för olika städer komme att begäras, föga hopp att vinna hvad man åsyftade skulle förefinnas.
N.o 8. 83 gäran verkställes, der Storskiftes-delning, sorn vunnit laga kraft, föregått, sådant skifte icke skall öfvergå flere delegare, än den, som det begärt, eller dem, som derom sig förena. De Öfrige må vid det laga kraftvunne Storskiftet bibehållas, utan annan ändring deruti, an som för Skiftets verkställande för de sökande delegarne oundvikligen erfordras. k) i3 Cap. 2 §. Alt Enskiftes-Sokanden och de, som sig med honom förena, men ingen annan, skulle vara till utflyttning, der så fordras, ovilkorligen förbunden. 1) i4 Cap. 2 § 2 Mom. Alt om Skogen är af inskränkt område och delegarnes lotter deri många, blekning och utstening tillåtas må, så vida derigenom ändamålsenliga skillnadslinier kunna uppgöras. m) i8 Cap. 9 och i3 §§. Att Ego-Graderingen bör vara orubbligt fastställd förr än Skiftes-läggningen må företagas, samt j{) 18 Cap. iS§. Att till undanrödjande af befaradt missförstånd, denna § måtte erhålla en så lydande redaclion'— 84 Bagsamt Allm. Besv. o. Oec. Ulsk. Bet. N.-o 8. — —• ”ställcle underdåniga besvär f Lif oge ock dervid i tvänne exemplar de till saken hörande bevis> klagan« den kan anse nödigt förete. Desse äro de ändringar och tillägg, Utskotten funnit sig föranlåtne föreslå; hvaremot Utskotten hemställa, att alla öfrige mot Skiftes-Stadgan den 4 Maji 1827 framställde anmärkningar måtte lemnäs utan afseende; och ändtligen 0) Att Rikets Höglofl.
St. finna någon del af mine anmärknrr antaglige, så vore bäst att dermed skynda i fullbordandet, så vida de vilja upplefva att se en förbättrad generation, eller deras barn undgå att i framtiden blifva öfvermannade af legioner öfvade, ihärdige, årligen sig förökande hofvar och missdådare, ty med den till 20 år komne förbrytaren, sorn Hera gånger blifvit afstraffad, är intet att hoppas, med hvad medel som helst, en stadigblifvande förbättring. Detta torde äfven communiceras med här församlade R. St. och blifvande Utsk. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. samtcommunicerades de öfriga RiksSt:n. 5. Då Skaparen nedlagt hos qvinnokönet en mildare konstitution både till själ och hjerta, i barnaåren mera fattlighet och intelligens än gossen, så passar egentligen ej, att flickan får samma undervisning och lärare som gossen, då hennes olika själsförmågor och framtida bestämmelse skall derefter lämpas; hvadan den redan bildade modren egentligast, eller i brist deraf, en annan qvinna bör dermed hafva att göra, så att flickans annorlunda helland - Den S December. 1GI handling och vetenskaper blifva ändamålsenliga, att förtjena den aktning för duglighet, sedlighet och christlighet, alt vid ingånget äktenskap förelysa och fortplanta samma hos sin afföda i barnaåren, då hennes föresyn i sådant skick ovillkorligen skall både hos gosseoch flickebarn i den spädaste åldern hos dem nedlägga sådane principer, som, väl använda, skola lika ovillkorligt minska om ej förinta de laster och brott, hvaraf samhället nu hotas och möjligen i en framtid nu anlagde fångvårdsanstalter blifva mindre behölliga.
Direktör och en del af valubetjeningen, samt i underdånighet anhållit att de för ifrågavarande byggnadsföretag erforderliga belopp, som uti de af Styrelsens byggnadskonlor uppgjorda kostnadsförslag beräknats alt uppgå för cellbyggnaden till 30,000 och för bostadsbyggnaden till 20,000 R:dr, eller tillsammans 50,000 R:dr R:mt, mätte, så snart ske kunde, varda till Styrelsens disposition anvisade, på det alt dessa högst magtpåliggande byggnadsföretag, som vore afsedda att lill största delen genom fångar utföras, måtte med det snaraste kunna taga sin början; — i anledning hvaraf E. K. Maj:t uti högstberörde nådiga Proposition föreslagit Rikets Ständer, att kostnaden för omförmälda, för fångvården nödiga, byggnadsföretag måtte med de lill fångars vård och underhåll anslagne medel få bestridas. Till hvad E, K. Maj:t sålunda i nåder föreslagit hafva Rikets Ständer, enär berörde anslagsmedel ej lämpligen böra till bekostande af nybyggnadsarbeten användas, icke funnit skäl alt lemna bifall. Men då angelägenheten af den ifrågaslällde utvidgningen utaf fästningsfängelset i Landskrona är genom de i E. K. Maj:ts nådiga Proposition meddelade förhållanden tillfyllest ådagalagd samt tillgång för dertill erforderlige kostnader således bör på annat sätt beredas, hafva Rikets Ständer, till bestridande af kostnaderne för omförmälda byggnadsföretag, beviljat ett anslag af 50,000 R:dr R:mt att frän Rikets Ständers Riksgälds-kontor utgå på sätt E. K. Maj-.t kan finna lämpligt föreskrifva. Med underdånig anmälan häraf framhärda Rikets Ständer etc. Stockholm den 10 Mars 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Mars 1860. Prcste-Ståndet den 10 Borgare-Ståndet den 10 Bonde-Ståndet den 10 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om uppTiäfvande af 7 Kap. Byggninga-balken.
Hvad vill det här säga! Vi äro vanhedrade, LUNDELL (hastigt från sidan). SUNDIN (drager fram Sandberg, som stretar emot). och stånda ansvar. Se så, streta inte emot, bror, utan fram bara kapitalt! Hur tusan kunde bror tappa hufvudet så SANDBERG. LUNDELL. var inte hufvudet, utan peruken. Peruken! Ja, jag sa' ju Hä hä hä, högt ärade bror borgmästare, det LUNDELL. SANDBERG. LUNDELL. alltsammans Hur tusan har herrn öfvat in stubbe). Bror sa', ja! (Till Ek:) Det är herrns fel dem! (Ulrika Eleonora kommer in. Sätter sig på en EK. Herr Sandberg kunde sin roll i går. Kunde! Ja, det syns min själ hur han kunde. ULRIKA ELEONORA (stiger upp). LUNDELL. (Vänd till Ulrika Eleonora:) Och du, sedan! Hvad befaller söta farbror? en galning, att Att skrika ut åt salongen, att rusa ut som LUNDELL. smutsat ner min rena klädning och blifvit alldeles våt. LUNDELL. ULRIKA ELEONORA. Ska' jag nu få bannor till på köpet, jag som ULRIKA ELEONORA (halfgråtande). Tig! svart för ögonen jag tror jag svimmar en berg, som står midt på scenen). Nej, det är för mycket! Det blir alldeles gång till. (Kastar sig baklänges i armarna på SandGRANQVIST. Sandberg, som står som förstenad med Ulrika Eleonora i armarna). GRANQVIST (rycker upp ridån. Ropar:) Plats, go' herrar, plats! (Alla maka sig, utom Tablå, mitt herrskap, tablå! (Rusar ut). (Applåder och bravorop i salongen). LUNDELL. på en bänk. Ek drar skyndsamt för ridån. Ulrika Eleonora qvicknar vid). SANDBERG. Det var dråpslaget! (Sjunker förkrossad ned bistår Ulrika Eleonora. Hähähä! Sviskonen smakte allt bättre. (Kajsa Sundin börjar ifrigt tala
Häraf inhemtades, ibland annat, att af de under Artikeln Böcker i. nu gällande Tull-taxa utförda fyra rubriker, ibland hvilka den sista, sorn upptager ”med inbundet rent eller linieradt papper,” enligt Ridderskapet och Adelns förut fattade beslut, skulle blifva oförändrad, hade nämnde Riks-Stånd ansett de tre första böra sammanföras tili en enda rubrik af följande lydelse”Böcker, samt Cbartor, Musicalier, Notoch Rit-böcker — fria”; och voro de öfriga Riks-Stånden inbjudna att uti detta, rörande omförmälda frenne rubriker, fattade beslut sig med Ridderskapet och Adela förena. Prot.-Uldrag, den 10 Februari 1840. 635 Borgare-Ståndet fann icke skål att denna inbjudning antaga; oell blef protocolls-utdraget till handlingar ne lagdt. S. D. Föredrogs meddeladt utdrag af Höglofl. Ridderskapet och Adelns protocoll den 23 sistlidne Januari, af hvilket inhemtades, att nämnde Riks-Slånd, vid behandling af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande, N:o 28, angående väckta frågor om fyrbåkars uppförande på åtskilliga ställen, med afslag å Utskottens förslag, rörande en fyrbåks uppförande på skäret Understen, beslutat, det må Rikets Ständer, i underdånig skrilvelse anhålla, alt Kongl.
Clair-obscuren är mindre Erilst Ahlgrens sak, men så är den fasta, skarpbelysta, niarkerade profilen det i stallet. - Mera befryndadt ar Ernst Ahlgrens skaplynne med Gustaf af Geijerstams och med Tor Hedbergs. Sainina något Iiårdhtind ta allvar, samma strama fasthet i stilen, samma konstnärliga medvetenhet. Men Ernst Ahlgren har fulll~omligt öfvervunnit den ungdomliga oklarhet, hvarmed ännu,) Judas ':) förf. kampar. Och Geijerstain låter mera spåren niärkas af det afsiktliga bemödandet. Ernst Ahlgren förefaller lugnare, enklare, mera ansprakslöst rattfram. - Och s i har Ernst Ahlgren framför nästan alla de niiiiida författarna och författarinnorna sin, så att saga, sedliga pålitlighet. Pengars.) förf. är ingalunda pryd och drar sig ej tillbaka för de ömtåligaste ämnen. Men de behandlas med ett sedligt allvar, en viss naturlig kyskhet, som gör ett betryggande intryck afven p i den ömtaligaste finkänslighet. Med, Fru Marianne~ har denna framstående författare gjort ett nytt steg framåt i sin konstnärliga utveckling. Aninet är mindre dramatiskt gripande an i f pengar^. Men i stallet ar det har ett episkt lugn? en objektivitet, en jämnhet i stil och ton, en måtta i form och farg, soni ännu inera röja den fullfärdige nutidsskaldeii. Det är icke något skriand ' e nödrop mot samhällets orättvisor, som har ljuder. Men den är icke mindre allvarlig, mindre nianande, den kritik af individens bristande sjalfuppfostran, som &gt;Fru Marianne&gt; iiinehiiller. Dess tendens ar ingen ny, oväntad upptäckt, utan en gammal, men bestindande sanning, - en skarp protest mot nutidens ästetiska njutningslystnad och öfverförfinade förkonstling, ett varmhjärtadt försvar för det enkla hemlifvets och för det prosaiska, ärliga hvardagsarbetets synda lycka. Mariaiine hade växt upp i ett af dessa ytligcz hem, der nian lefver för stunden,.
Då Rikets Ständer, med bifall till Stats-Utskotlels under Nio 52 afgi 1 ne och uti Nio 212 vidhållne förslag, för deras del, medgifvit, att mölespassevolance-afgiften för manskapets underhåll vid indeldta Cavalleriet och Infanteriet borde med sistlidet år upphöra, anser Utskottet deraf följa , alt Rustoch Rotehållare uti intet fall efter samma tid skulle kunna en dylik Stats-Utskotlets Utlåtande, IWo 23 afgift underkastas; och har Utskottet vid bestämmandet af det anslag till Armeens vapenöfningar, som, i stället för berörde afgift, skulle anvisas, följt den uppgift å rotar, hvilka borde sådan afgift erlägga, som Utskottet ifrån Kongl. Krigs-Collegium erhållit.
Vid sådant 14 Banco-Utskottets Utlåtande, N.o 14■ förhållande synes del billigt, alt låne-ansökningen, om icke lill hela beloppet, åtminstone till någon del, må varda bifallen. Delta kan icke betraktas såsom något farligt prasjudicat, enär flere städer och kyrkor tillförene åtnjutit och ännu bibehållas vid samma förmon; och då Rikets Ständer kunnat tillåta, alt en så betydlig summa som 3o,ooo R:dr kunnat få reserveras i Banken öfver 10 år för Lunds Domkyrkas räkning, ehuru denna rika kyrka icke behöft uttaga dessa medel, hvarigenom de blifvit lill Bankens skada en så lång tid ofruglbara, så synes det vara påfallande strängt, att nu vägra äskadt lånebilräde åt Sveriges nordligaste och måhända fattigaste Stiftskyrka.” Af Herr Prosten Lyth: ”Jag instämmer uti Herr Doctor Hvassers reservation. ” N:o 14. Ank. till Eip. Utsk. den 18 April, kl. 1 e. m. Utlåtande j i anledning af Herr Bagges motion, dels om v i Ikoren för återbetalning af de Lån, som Uddevalla Stads Borgerskap och Församling af Banken erhållit, och dels angåen de ett nytt Lån af Bankens medel till Uddevalla Stads församling.
Den som biträder Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet gillade, förslag, att för rubriken 'mattor af spån, strå eller rötter, vass eller säf“ bör bestämmas en till 1 öre skålpundet nedsatt tull, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Bevillning s-Utskottets Memorial N:o 13. Nej, kommer, enligt Presteoch Bonde-Ståndens beslut, införselsalgiften å denna rubrik att förblifva lika med den för mattor lörut gällande eller 3 öre per skålpund. Utskottet, som ansett att till rubriken “Nattsäckar och Kappsäckar11 borde läggas “hattfodral,11 hvilket samtliga Riks-Stånden bifallit, har, i afseende på tullsatsen, tillstyrkt döss nedsättande från 40 öro till 20 öre per skålpundet; och som tre Stånd godkänt denna nedsättning, hvilken endast Preste-Ståndet afslagit och för rubriken bibehållit den å nattsäckar och kappsäckar nu gällande afgiften 40 öre, inhjudes sistnämnda Stånd att derifrån afstå och biträda de öfriga Ståndens beslut, men om denna hemställan lemnäs utan afseende, bör följande omröstning ega rum: 72:o. Den som, lika med Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden, instämmer i Utskottets förslag att införselstullen å “nattsäckar, kappsäckar och hattfodral11 bör utgå med 20 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages för denna rubrik, i enlighet med Preste-Ståndets beslut, den nu å nattsäckar och kappsäckar stadgade afgift, 40 öre skålpundet.
Under den 25 sistlidna månad har Vällofl. BorgareStåndet, i anledning af flera Ledamö - Besv. och Ekon. Vtsk. Betänkanden. 955 ters dervid gjorde anmärkningar, behagat återremittera Allmänna Besvärsoch Ekonor miUtskottets Betänkande, rörande väckt motion: Om Götha Canal arbetets inskränkning tills vidare inom Linien imellan lrennern och Vettern. Men, som Hedervärda BondeStåndet redan den 2 Maj bifallit detsamma, och Höglofl. Ridderskapet och Adeln under den t6 innevarande, samt HögvÖrdiga PrestStåndet under den 29 sistvikne Maj tillfcänBagifvit, att detta Betänkande blifvit lagdt till handlingarne, såsom redan afgjordt genom dessa Stånds fattade beslut, i anledning af Statsoch Banco-Utskottens förnyade Utlåtande, angående Götha-Canalarbetets fortgång och befrämjande; hvilket beslut innehåller, att arbetet må fortsättas efter den af Riksens Högloft. Ständer år 1815 fastställde plan; så har Ekonomiutskottet icke trott sig kunna nu taga denna fråga under pröfning, ej heller ansett någon vidare åtgärd Utskottet tillkomma, än att om detta förhållande Riksens Högloft. Ständer vördsamligen underrätta. Stockholm den 27 Juni 1818. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Utlåtande i anledning af Respective RiksStåndens Beslut Öfver Utskottets tillstyrkta åtgärd rörande Besv. oeh Ekon. TJtsk. EetänJcanden. en friare handel med Svenska Skogspro• ducter. Oedan Utskottet under den 24 sistlidne Åprill afgifvit Betänkande, deruti Riksens Höglofl. Ständer tillstyrkas, att öfverlemna frågan så väl om ProductPlaeatets suspension, som om en friare handel med Svenska SkogsProducler, tili Kongl. Maj:ts visa pröfning och afgörande, samt detta Betänkande blifvit gilladt af Hög vördiga Prest$tåndet och Vallofl.
Konungen äge derefter magt att fatta och utföra det beslut, som Han för Riket nyttigast finner. 15 §. Uteslutes. 28 §. Konungen äger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske Män till alla Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap att Konungen Fullmagter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådane hittills ägt rum; vare likväl Konungen obetaget, att uti Militaira Embeten nyttja Utländske Män af sällsynt skicklighet; men icke till Commendanter i Fästningarne. Konungen fäste vid alla befordringar afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd. Till Stats-Ministrar, Stats-Råd, JustitiseRåd, Stats-Secreterare eller Chefer för de särskildte Departementerne i Konungens Canzli, samt alle andre Civile Emhetsmän inom Riket och Domare, må sådane Män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska Läran. 35 §. Stats-Ministrarne, med undantag af Justitia Stats-Ministern, Stats-Råd, Presidenterne i Collegierne, Öfver-Ståthållaren, Under-Ståthållaren i Hufvudstaden Bilaga A till Mern.
Men om man går längre, och säger, att gästgifvarne icke få utöfva den skyldighet, hvarifrån det ankommer på dem sjelfva att sig befria, äfven om de finna det vara med sin fördel öfverensstämmande att skyldigheten bibehålla, så beröfvar man dem ett privilegium, som blifvit dem i laglig ordning tillförsäkradt. Det är ett kontrakt, som Staten ingått med dessa personer, och hvilket icke kan af den ena parten egenvilligt brytas. Jag tror således, att man gått så långt, som rättsgrunderna medgifva, då man beviljat gästgifvarne rättighet att afsäga sig denna utskänkningsrätt, men att man icke kan beröfva dem denna rätt, om de sjelfva anse den för en fördel. Jag tillstyrker så mycket heldre bifall till Utsk:s förslag, som vederbörande Taxerings ochPröfningskomit. éer alltid kunna, om en gästgifvare missbrukar denna sin utskänkningsrätt, så att oordningar deraf upstå, pålägga honom så hög beskattning, att han betages all lust att med utskänkningsrätten fortfara. Gr. Sparre: Vi hafva ofta i tid och otid hört privilegier åberopas, och man har med och utan skäl klagat deröfver. Men det går i sanning väl långt, om man anser bränvins-utskänkningsrätten för ett privilegium, hvilket icke utan alla fyra Ståndens bifall kan beröfvas gästgifvarne. Jag anser den ekonomiska lagstiftningsmakten mycket väl kunna inskränka denna rättighet, och om det allmännas väl fordrar en sådan inskränkning, så anser jag, att vi icke allenast äro berättigade, utan äfven förpligtade till en sådan. Då man å andra orter öfverlemnat åt kommunal-myndigheterna att förekomma och motverka ett öfverdrifvet bränvins-supande, hvarföre medgifver man icke samma makt åt kommuual-myndigheten i den ort, der en gästgifvaregård är belägen? Eller skulle denna ort, hvilken kan hafva den lifligaste önskan att motverka bränvins-supandet, vara derifrån hindrad, endast derföre att ett gästgifveri är beläget inom densamma?
Rafina unberftöb utgått, belö fåfont anflag belg fåfom tån, till följanbe företag: anläggning af ffeppöbocfa roth Dffaröljamn, upprenöning af Stöppolmé fegelleb i Söenern, förbjupning af ©arlberg^ fanal ocl) anläggning af fmängbro beröfmcr, bpggitab af flttfj rneb @öta fanalö bimenfioner mellan Stomen cd) Sinfö» ping, anläggning af flufjar od) aqoebuft nrib qpåfmerub i 35aManb i ftäl» let för berftäbeg föreflagen jernmäg, fatnt till bortfprängning af ben anbra unbermatten§flippan, bcnämnb 9(öba berget i @öta eif. Sullftänbig berättclfe om fortgången eller »erfftälligljetcn af alla be imber benna ftatöreglcringöpcriob meb bibrag af allmänna mebel unber» ftöbba arbeten fomtner att genom ©tprelfcn för Alllmänna SBäg» od) Sfiattenbpggnaber mib 9tiföbagené början afgifmaö od) till Siifetö ©tänber i trpdt exemplar öfmcrlcmnaö. £Då röranbe förl)ållanbet meb ©tatöinfomftcrna od) ©tatöwerfetö ut» @tat«in!om> gifter unber be färffilba Ijufttmbtitlarna en fullftänbig utrebning mebbelaå i kongl. 9Jtaj:t3 Sfiåbiga sPrcpcfition om ©tatötoerfetö tiUftånb od) beljof, 33i^. tift SR. ©t.
Stads-ingeniören C. G. Schalin, uppgifves samma del af upplandningen blott skola innehålla 1 tunni. 4 kappl. eller 15,750 qvadratalnar, samt slutligen c) Uti ett afgifvet intyg, på grund af i Fortifikations-arkivet gjord uträkning å en 1846 al lirandenbnrg öfver samma mark upprättad karta, har Chefen för Ingeniör-korpsen, Generalmajor Meyer upptagit samma jordrymd innehålla 29,400 qvadratalnar. Vidare upptages i sistnämnde intyg, fåltel, emellan Masthamnens norra kant till en linea som delar Sand-bastionen midt itu till 15,600 qvadratalnar, samt slutligen emellan samma linea till S:t Eriks högra flank eller linien r, s, t till 19,830 qvadratalnar eller tillhopa den mark Utskottet föreslagit böra till Götheborg afträdas 64,830 qvadratalnar. Deremot upptager förutnämnde af Schalin gjorde uträkning i afseende å sistomförmälde 2:ne arealer, den förre till 254 kappl. eller 11,1564 qvadratalnar, och den sednare till 1 tunni. 15 kappl. eller 20,5624 qvadratalnar, eller hela marken hvarom nu är fråga tillhopa 3 tunni. 124 kappl. motsvarande 47,4684 qvadratalnar. Då man jemför dessa stridiga uppgifter, fästes uppmärksamheten dervid, att den af Schalin gjorda, säges grunda sig på gjord uppmätning, utan att det dock uppgifves, hvarken huruvida vederbörande, som saken angått, dervid närvarit, eller om den gjorda uppmätningen blifvit å karta uppfattad.