Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid föredragning af Constilulions-Ulskottets Memorial N:o 87, med förslag till ändring i Riks-Rätlens organisation, har Ridderskapet och Adeln, såsom sin gemensama tanka, förklarat ”alt Utskottets i detta Memorial fram"slälda förslag, i följd af Ridderskapels och Adelns öfver Utskottets Memorial N:o 85 fattade beslut icke” då ”kunde föranleda lill någon åtgärd å "Ståndets sida.” Borgare-Ståndet har, vid föredragningen af sama Memorial, N:o 87, återremitterat detsama med förklarande af Ståndets gemensama tanka , att det uti Memorialet framslälda förslag, i följd af Ståndets, öfver ConslitutionsUtskottets Memorial N:o 85, d. 17 April d. å. fattade beslut, icke kunde då föranleda till någon åtgärd å Ståndets sida. Bih. till R. St. Fröt. 1840 och iS4>. 3 Saini. 2 10 Conslit ut ioiis-Ut skot tels Memorial, N.o 114- Ridderskapets och Adelns omförmälda yttrande afgafs den 24 nästledne April, och Borgare-Ståndets den 1 g sama månad; båda således före den 14 innevarande månad, då, på sätt Utskottets Memorial N:o 112 upplyser, Utskottets förslag i Memorialet N:o 85, genom omröstning i Riksens Ständers Förstärkta Constitutions-Utskott, blef antaget att hvila lill Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Då således den anledning, hvilken hindrade omförmälda Två Riksstånd alt den ig och 24 sistförllutna månad med Utskottets Memorial N;o 87 vidtaga någon åtgärd, nu mera blifvit undanröjd, får Constilutioi.sUtskoltet hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet anhålla, det Stånden behagade, hvart för sig, öfver Constitutions-Utskottets Memorial N:o 87, meddela Utskottet det utlåtande, hvilket Stånden, under nu inträffade omständigheter, finna lämpligt.
N.-o 5g. från Det Hedervärda Bond e-S t å n d e t: Af Riksdagsfullmäktige]! Lars Larsson från Gefleborgs Län; i anledning af hvars Memorial sig utlåtit: Jan Jansson, Olof Nilsson och Anders Nilsson från Wermlands Län, Hans Hansson från Elfsborgs Län, Anders Andersson från Skaraborgs Län, Olof Olofsson från Östergöthlands Län och Jan Olsson från Westmanlands Län ; I hvilka Memorial och yttranden hufvudsakligen blifvit föreslaget, att, då erfarenheten visat, hurusom vandrande personer, vare sig gesäller, sjömän, permitterade soldater m. fl, eller lösdrifvare samt gifte personer, som tillhöra de arbetande classerne och icke äro bofaste, väl varit forsedde med pass, men af så obestämd beskaffenhet, att ändamålet med pass-föreskrifterne alldeles förfelats, följande omständigheter alltså måtte hädanefter, vid utfärdande af pass, varda iakttagne: att ingen af förenämnde personer må erhålla förpassning, utan att kunna förete sundhets-betyg, att jemte beskrifningen om den förpassades utseende borde utsättas stället, dit passet begagnas må, tiden, huru länge det gällande är, vägen, som den förpassade bör följa, ti - Lags. Allm. Besv. o. Oec. Uts. Bet.N:o 5g. 3 den för vandringen, beräknad efter vägens längd till den bestämda orten, ändamålet med resan, förbud emot beltlande, skyldighet för pass-innehafvaren, att, vid ankomsten till destinations-orten, anmäla sig bos vederbörande Embets-auctoritet, kronobetjent, eller, der sådan saknas, hos Kyrkoherden i Församlingen, till deras uppmärksamhet, under den tid passet begagnas, och äfventyret för afvikelse från föreskrifterne; samt att hvar och en måtte hafva rättighet, att med a.ne vittnens underskrift styrka och anteckna på passet, om och hvaruti dess innehafvare sig ovärdigt förhållit, derom undersökning anställas borde af Landshöfding eller Borgmästare i närmaste Stad.
Man har oek i sednare tider, med anledn. af Ständernas yttrade önskan, i och med den s. k. sockennämnden sökt gifva en form åt socknens kommunalmakt, hvarvid likväl enbetsmyndigheternas beqvämlighet företrädesvis blifvit afsedd, och byråkratismens gamle Adam sålunda bekommit en hjelp, till hvilken han sig hålla må. Genom en utvidgning af kretsen för sockennämndernas verksamhet, genom ett bestämdt och specifieeradt updragande åt dessa myndigheter af en viss polismakt, vägtillsyn m. m., och framförallt genom deras ställande i sammanhang med högre kommunalmyndigheter, skulle emellertid dessa nämnder kunna organiseras till en fast grund för ett genomgripande system, i st. f. att såsom nu stå isolerade, maktlösa, försmådda. Af häradernas urgamla betydenhet återstår numera föga annat än deras egenskap, att utgöra kretsar för lagskipningen, samt deras befogenhet i åtskilliga ekonomiska mål. Då de i förra hänseendet icke kunna ingå i ett kommunalsystem, i det sednare åter deras plats lätteligen kunde ersättas medelst sockeneller länsombud, synes det mig mindre lämpligt att nu tillerkänna dem någon kommunal karakter, hvarigenom ock det hela skulle erhålla en mera invecklad sammansättning. Hvad länen deremot angår, så utgöra dessa i vår tid den enda egentliga medellänken emellan socknen och Staten, och böra derföre intaga en plats i ett ordnadt kommunalsystem. En sådan medellänk igenfinner man ock i alla de kommunalförfattningar, af hvilka jag halt tillfälle taga kännedom, med undantag af de Nordamerikanska, der de särskilda Staterna intaga den plats, som i andra länder tillkommer provinserna. Föremålet för den verksamhet, en inrättning sådan som i de flesta förslag blifvit kallad LänsNämnd, men åt hvilken jag af skäl, som snart skola upgifvas, hellre skulle vilja gifva namnet LandsTing, borde och kunde enl. min åsigt blifva: 1:0 Bestyret med allt hvad som f. n. updrages åt särskilda komitéer; 2:o Lagstiftande rätt i allt hvad som rörer länets ekonomi, och hvarom ej i allmänna lagar och författningar särskildt blifvit stadgadt; 3:o Den vidsträcktaste petitionsoch motionsrätt inför Den 12 November.
I anseende till det nuvarande inskränkta antalet af Under-officerare uppstår äfven för Sekuud-cheferne stor svårighet att deribland finna tjenlige ämnen, för att vid inträffande ledigheter i Fanjunkare-beställningarne kunna till kompaniernas gagn och belåtenhet sådana ledigheter ersätta, alldenstund Distinktions-korporalerne, ehuru duglige och pålitlige de såsom sädane än må hafva sig visat, likväl högst sällan förvärfva sig erforderlig användbarhet i ekonomioch expeditionsgöromälen. Härvid bör icke heller lemnäs obemiildt det förändrade förhållande, som efter den år 1841 skedda indragningen af Sergeants-graden inträdt såmedelst, att, enligt Kongl. Kungörelsen den 13 Februari 1849, det nu mera åligger befälet vid Gardes-regementena att årligen exercera det dem derigenom tilldelta bevärings-manskap; hvarigenom saknaden af nödigt Under-befäl ännu mer låtit sig lörmärka.
Jag tror att det är förgäfves att tänka, det republikanska grundsatser kunna göra sig gällande inom Sverige, sådana som de äro i Norrige, och att Den 17 April e. m. sålunda kunna föra båda Rikena utom det Europeiska statsförbundet. Jag tror att denna tanke ar för djerf för Scandinaviens folk, och att den kan föra oss till vådor. Det är derföre jag förkastat ide'en af samfällda val, oaktadt förespeglingen att kunna närma oss del Norrska storlhinget, och hvarföre jag sökt alt för principen af allmänna val fordra en hög valcensus. Nu anser jag det vara omöjligt alt inom vårt samhälle åstadkomma en sådan valcensus, der ingen finnes och är obehöflig i anseende till stånds-cathegorierna. Detta är en fördel för vårt land, hvarigenom tvister ronde valcensus blifva öfverflödiga hos oss. En sådan fördel har jag trott att man icke borde försaka, och detta är ett af de stora skäl, hvarför jag vidhåller ståndseller classfördelningen inom valcollegierna. Den andra frågan rörer kamrarnes fördelning: man har redan ådagalagt oformligheten deraf, att andra kammaren skulle utgå nr den första och således utgöra ett och samma element, hvarigenom hela ändamålet med tvåkammar-systemet i grunden förfelas. Hufvudändamålet med en reform tänker jag mig åtminstone vara den vigtiga continuiteten i lagstiftning, äfven utan att det monarkiska systemet, sådant det måste äga rum inom Europa, deruti har sitt enda stöd, ty ställes konungamakten blottad utan allt försvar för dagens opinioner, så skall denna makt duka under. Ändamålet med den andra kammaren är således att begagna det K. veto, eller åtminstone att göra detta veto så litet behöfligt som möjligt. Min öfvertygelse är, att om denna kammare så ej formas, skall den verka lill despotism eller democrali, likasom jag tror alt ingendera af dessa statsförfattningar kunna äga bestånd, eller kunna med Europas nuvar. statsförfattning tillåtas.
Grefve N, Gyldenstolpes död ledigblifven Kapiten-Löjtnants lön, 1000 R:dr, med 80 tunnor spanmål derunder, Kongl. Maj:t, den 26 November 1844, i betraktande af hvad härvid förekommit, funnit godt i nåder tillåta, att sökanden, såsom Kapiten-Löjtnant, finge årligen tillsvidare uppbära 700 R:dr, från och med den 1 Mars 1845 räknadt, i sammanhang hvarmed i nåder stadgades — 26 — att, i likhet med hvad i afseende på den till öfrige qvarvarande personalen af Lif-Drabant-Corpsen utgående aflöning redan vore i nåder före skrifvet, de 2:ne dittills på stat bibehållna Kapiten-Löjtnants-lönerna dädanefter borde, så snart afgång inträffat, ovilkorligen indragas och till Stats verket besparas. Rörande tillgången för berörde, Herr Grefve von Stedingk tillagda, 700 R:dr, få Revisorerne upplysa, att Lif-Revärings-Regementets och f. d. LifDrabant-Corpsens anslagssumma år 1844 utgjorde 21,174: 16. — och att, när derifrån afräknades hvad för Lif-Bevärings Regementet enligt stat erfordrades, eller 18,855:32. — återstodo • 2,318:32. — hvaraf belöpte för då qvarvarande Lif-Drabanters m. fl.s aflönande 1,606 R:dr 36 sk., så att en besparing uppkom af 711 R:dr 44 sk.
Jag älskar det så fanatiskt, om det blott rymmer ett solgrand af skönhet i sig, ett uns af humor, ett enda försonande drag; då vill jag måla fulheten för att få peka på detta enda drag och säga: »se, till och med i detta låga och fula och dåliga fans det något godt». Ja, jag skulle vilja lära menniskorna älska det lilla grand af skönhet, som fins i det fula. Hur ofta i lifvet möter oss skönheten obemängd? Men fulheten möter oss alla dagar, och hur många gånger gå vi den icke förbi med afsky – fast den kanske gömde en liten ljusfläck, som vi blott icke hade öga för. Ja, jag älskar det sköna i fulheten, det goda hos den brottslige; jag älskar allt det, som kan vända fördömandet och hårdheten i medkänsla eller ett vänligt löje. Jag älskar allt, som helar och försonar, ty jag har lidit. Derför ber jag om rätt att få skildra det fula – skildra allt som jag sett omkring mig, utan att förgylla det. Legenden förtäljer att Frälsaren en gång gick förbi kadavret af en hund. Alla vände sig bort med afsky, endast han såg på det döda djuret och sade, sorgset leende: »men han har så vackra, hvita tänder». Den legenden förstår jag. Och om jag skulle be om något så vore det att icke få stryk för min kärlek till det fula, det klumpigt goda och allt detder, som jag fått mer blick för än ni andre – fina stadsbarn. Den kärleken skall jag aldrig förneka, äfven om jag måste få stryk för den. Jag tror, att konsten har en annan uppgift än moralen. Moralen skall söka att göra alla lika, ty moralen skapar lagar och en lag går ut på att uniformera. Lagen saknar själ, lagen är en död bokstaf. Moralen dömer, lagen straffar – konsten förstår. För lagen och moralen fins det blott två färger: de ställa rätt mot orätt, dygd mot last. Konsten deremot förfogar öfver hela prismans färgskala och alla färgers afskuggningar och nyanser. Moralen sitter och skådar på alla företeelser med en död blick; lugnt och kallt säger hon: menniska, så skall du handla. Konsten ser på menniskorna med intresserade blickar och säger leende eller allvarsamt men alltid kärleksfullt: sådana äro de.
Den som anser, att införsels-tullen för Sirap, alla slag, bör, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, bestämmas till 6 öre skålpundet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, fastställes, enligt Bonde-ståndets beslut, införsels-afgiften, för denna artikel till 4 öre skålpundet. Enär denna votering utfallit med 55 Ja och 64 Nej; hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, att Soda eller Kolsyradt Natron skall vid införsel åtnjuta tullfrihet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Bonde-ståndets beslut, denna artikel att åsältas införselstull af 25 öre centnern. Denna omröstning har utfallit med 89 Ja och 50 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. Den som vill att, i enlighet med hvad af Utskottet blifvit föreslaget och tre Stånd beslutat, Spanmål, alla slag, malen och omalen, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages för Spanmål följande, af Bonde-ståndet beslutade tullbestämmelser: omalen: Införsels-tull. Kubikfot. R:dr öre. Bohvete — 9. Hafre . i 9. Korn och Malt i — 9. Linser . 1 — 9. Råg t — 12. Vicker . — 12. Arter 1 — 12. malen: Centner. Gryn och Mjöl t — 30. Förstärkta Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 28. 19 Omröstningen har utfallit med 69 Ja och 50 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll, 56:te omröstningen (62 prop.j. in
Att emot de nu föreslagne ytterliga* re Biträden all af Canai-Bolaget uppgifven pretention å ersättning af Stats-Verket helt och hållet försvirner. 9:0 Att underdånig anmä'an derom göres, det Kong1. Majit täckes förbjuda Götha CanalBo'ag vidare fortsättning af Piscont-rörelsen, så vida ej Boagef ful gör de vilkor, hvilka det samma i sådant afseende varda föreskrifne. Stockholm den 25 Juli 1815. På Höglofl. Ridd. och Adelns Pedant. vägnar Joh. Henri, Gyllenborg. Carl de Geer. På Högvördiga Prest-Ståndets Pedant. vägnar C. von Rosenstein. E. A. Almqvist. På Vällofl. Borgare-Ståndets Pedant, vägnar Carl Fr. Landberg. Gust. D. WiUke. På Hedervärda Bonde-Ståndets Pedant, vägnar Jon Jonsson. Daniel Andersson. Ut. Den 2 j Juli. Utdrag af Protocollet, hållet vid Sam* j »anträde imellan Riksens Högloft. Ständers Statsoch Banco-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 25 181 c. S. D. Vid besvarandet af de hos Högloft Ridderskapet och Adeln, Högvördiga Piest-Ståndet och Hedervärda Bonde Ståndet gjorda anmärkningar vid Utskottens till Riksens Högloft
Jag är öfvertygad, att om man icke vill tolka vår Grundlag lika godtyckligt i detta, som många andra fall, skall man deraf finna, att Konungens sanction fordras till förändring af Statens ordinarie Inkomster. 5q §. i RegeringsFormen innehåller: ”Efter Rikets och StatsVerkets tillstånd och behof läte Konungen till Ut”skoltets öfverläggning framställa, hvad Sla”ten kan tarfva utöfver de ordinarie Inkomster, och hvilka behof genom Bevillnirigar ”böra fyllas.” — Den följande, eller 60 §. omtalar, hvilka inkomster lill de extraordinarie böra räknas, såsom Sjö- och Landtullssamt Accisafgifterne m. fl.; men häribland nämnas icke Mantalspenningar, hvilka följaktligen måste hänföras till ständiga skatter. 61 §. stadgar, att ”alla afgifter, ”sorn Rikets Ständer, under de i föregående ”§. nämnde Titlar, beviljat, skola utgöras ”intill slutet af det år, under hvars lopp ”den nya Bevillningen af Rikets Ständer ”fastställd blifver,” —- 64 §• bjuder, ”alt "så väl Rikets ordinarie Statsmedel och Inkomster, som hvad, på sätt omförmäldt är, ”under namn af Extra-ordinarie Utlagor ”eller Bevillningar till Statsverket af Rikets Den 24 April e. m. ”Ständer anslås, skall vara under Konungens disposition.” — Herr Hjerta har sagt, att 3:ne Stånds beslut skulle kunna ändra Statens ordinarie inkomster. 76 §. ligger likväl häremot, då den i andra punkten omtalar, huru 3:ne Stånds beslut i Beskattningsfrågor kunna tjena såsom Lag. Det är således endast de årlige Markegångstaxorne, som genom 3:ne Stånds beslut kunna bestämmas; och 6g §. lemnar tillräckligt besked, huru Bevillningsfrågor skola af Förstärkt Statsutskott behandlas. Jag tror mig härigenom hafva tillräckligen ådagalagt, att de ordinarie skatterne, till hvilka Mantalspenningarne äfven höra, icke kunna utan Konungens tillstånd förändras.
Till upplysning om Riksgälds-kontorets inkomster och utgifter har blifvit upprättadt bilagde sammandrag (Bil. litt. A.) af den i 1864 års nu granskade hufvudbok intagna kassa-räkning N:o 1, som äfven innefattas uti de fran trycket utgifna utdrag ur detta verks räkenskaper för sagde år; och hafva Revisorerne, för underlättande af jemförelsen såväl mellan inkomsternas och utgifternas belopp sinsemellan för nämnde är som med de i föregående revisionsberättelser upptagna inkomstsoch utgiftssummor, ansett sig böra, med begagnande af enahanda uppställning, som förut iakttagits, meddela följande summariska uppgift öfver: - 4b — Transport: o) fordringar i anledning af de hos Riksgäldskontoret deponerade lanehandlipgar. tillhörande Hjelmare kanal-bolags derstädes afsatta och bland Riksgälds-kontorets skulder upptagna reparationsfond p) fordran af Mynt-verket för den till kostnaden för dess lokal använda köpeskillingen för den s. k. hofbageri-egendoinen R:di7 — 49 - Iliksgälds-Kontorets inkomster under år 1864: Allmän bevillning samt kortoch tidningsstämpelafgifter, jemte obser vationsmedel, R:dr 2,775,763: 40. Skatteköpeskillingar och elceskogslösen 9,313: 68. Kapitalafbetalningar och räntor å de för vissa föremål eller under längre tid beviljade lån 763,982: 21. Återbetalning af lyftade medel å kreditivet för fårskötselns och ull „ produktionens befrämjande samt derför erlagd ränta 90,002: 9. Återbetalning af tillsvidare förräntade medel, med tillägg af derå upplupna och erlagda räntor, 2,974,981: 12. Influtna medel å det under år 1863 upptagna tillfälliga statslån, jemte de å obligationerna vid deras utlemnande upplupna och godtgjorda räntor, 2,931,792: 94. Influtna medel genom den fixt öfvertagna fjerdedelen af det i England afslutade jernvägslån 8,525,616: 55.
SOfen pmarfen bet etla eller anbra änbatnålct fan minnas, utan en efter bepofmet någor* lunba lätnpab cpcctcicc på ©jö*£rpebittoncr; ocp torbe Äongl. ®aj:t bcrföre i 3Tåbcr roilja fäfra SfifctS ©tänberS fpnnerliga uppmärffampet på angelägcnpcten ocp roigten bcraf, att ben tidof* ning i epccrcice*nnflagct, forn efter förenämnbe utrebning erforbraS, roarber bcroitjab ocp anjfagen till pär utförbt belopp af årligen 35,000: ”Qfpuru, på fätt af nebannämnbe utrebningar, röranbe £otl* od) ©åf* mäfeitbct, inpämtaS, en tillöfning i unbcrpå(IS*foffnaben för Sprarne uppfom* tncr i famina nion, npbpggnaber od) föränbringar pinna mcrfftällaS, lärer $ong(. 33faj:t (ifroäl icfe pärtitt milja äjTa färjTilbtc mebel, utan enbaft, un* ber förutfättning att färffilbt anjfag för npbpggnaber od) föränbringar nu an* roifaS, förbehålla, att bet öfmcrjTott på £otS* ocp Såfdntraberne, forn, enligt SfifctS ©tänberS bejftit mib förra Stifsbagen, fått titt fåbant ätibamål anroän* baé, nu i bet (tallet må titt be ftnåningoni fig öfanbe unberpåttS fo(tnaberncS beffribanbe atiroifaS.” ”Sfäranbe utrebningar föremifa äfmen ett bepof af öfabe anflag för £oté* pcrfonalenS aflöning; men bå Äongl. 3Raj:t reban marit i STåbcr betänft på transport35,000: — r6 — transport 35,000: atroägaré rotbtaganbe, Ijroarigenom, utan 0tats?rocrfets graocranbe, mebel fumaa bcrebaé till förbättrab utfotng för fjelfroa Sotfarne, torbe .fongt, 9D?aj:tnu icfc bertill äffa färffilbt anflag; fjroaremot bet blifrocr nöbigt, att till förbätt? ring i Soté.-kapitcmernes od) Soté-Sieutenanterneé aflöning, forn uti en fåban reglering icfe fan ingå, en bertill erfotberlig fumma af „ 3,060: 32. — färffilbt angåé.” ”'På fatt ofroatt är attgifroet, [>ar, i brift af tillgångar, enbaft cn od) annan gång, ocf) äfroctt bå mcb ett ntinbre antal, crcercice funnat äga runi tncb ben bcl af 25eroäringcn, forn till tjenftgöring till fjöé fig anmält.
På andra kvällen, när han mötte mig där utanför stugan, sedan de andra gått till sängs, kunde jag nog märka, att han hade druckit, men jag hade inte hjärta att förebrå honom hvarken detta eller att han ej den veckan gifvit mig några pengar till vårt bo, isynnerhet som han hade med sig och lemnade mig ett litet knyte, som han bad mig gömma väl i min kista, i det han tog löfte af mig, att jag ej skulle se efter, hvad det innehöll. Jag lofvade, glad.och lycklig, ty jag visste, att det kort därefter var min namnsdag, och jag trodde, att han köpt nå- got till vår bosättning. Och så lydde jag honom, bar upp knytet på vinden och låste in det i min kista; därefter gick jag ned i köket och lade mig, och glad i hoppet att hvad jag brutit snart skulle försonas genom vårt giftermål, somnade jag som ett godt barn. Öfver tre år ha förgått sedan den dagen, men aldrig sedan dess har jag, som man sä- ger, sofvit den rättfärdiges sömn. Följande dag — o, den dagen glömmer jag aldrig! Det var i skymningen, och jag hade just börjat reda till a f t o n v a r d e D, då det körde på vägen. Jag väntade ingen åkande, och så lyddes jag icke på det och brydde mig ej om att se ut efter vägen, hvem det var, utan först när åkdonet stannade utanför dörren, tittade jag ut. Jag såg nu, att det var länsman och fjärdingsman, men tänkte inte vidare på det, utan gick tillbaka till mitt arbete, i tanke att de hade något otaldt med min husbonde angående vägarne, som aldrig voro dem i lag. Snart kom dock bud efter mig. Jag blef blyg och förvirrad. Att kyrkoherden, hvars läsbarn jag varit, skulle kunua komma och hålla skriftetal för mig med anledning af hvad jag brutit, hade jag nog mången gång tänkt mig, men hvad länsmannen kunde vilja mig, det begrep jag icke. Emellertid gick jag in, helsade och stannade vid dörren. » Kom närmare, » sade länsman. Jag lydde. » D u lär vara bekant med en f. d. gardist, som är på tillfälligt arbete här i församlingen.
Plats i en god familj önskar en ung, anspråkslös flicka för att undervisa minderåriga barn i vanliga skolämnen och musik, äfvensom att biträda med hushållssysslor. Ren. härå torde ins. svar t. » Adina », Orsa. LEDIGA PLATSER. Snörmakeri. En ung flicka, kunnig i snörmakeri, erhåller nu genast förmånlig plats i större landsortsstad. Den bärå reflekt. torda hafva godheten meddela sig i bref, åtföljdt af betyg, till » Snörmakeri », adr. S. Gumaslii Annonsbyrå, Stkhlm. EGGGJ S e H I T I En anspråksl. flicka, som genomgått 8-klassigt lärov. för flickor, önskar till hösten plats i familj att undervisa minderåriga i vanl. skolämnen och språk. Svar till » Dalkulla », Mora p. r. [2612] Hushållsmamsell, &lt;Pför en här nybildad privatskola (f. - 10 elever) sökes en allvarlig, ^-^ duglig och undervisning sv an, lärarinna. Undervisning ' skall meddelas i vanliga skolämnen, språk och musik. [2643] Lönen f. n. 700 kronor, fria husrum Förlofnings n ung, flicka med vana att och vedbrand; — utsikt E finnes till bättre extra undervisa yngre barn önskar pl. genom lektioner i språk vigsel-, födseloch dödsinkomster genast. Utm. rek. och o. betyg. Närm. musik. Svar med betyg nu och referenser genom bref. Svar till » Z. », Sölvesfortast möjligt till » Privatskolan, annonser, borgspostens red., SandSölvesborg. viken [nära Gefie). (G. 5917) [2616] n arbetsam, anspråkslös flicka önO. H. D. kretsarne, böra främst införas i E skar anställn. som hjälp o. bitr. Idun, där de mera än i någon anPLATSSÖKANDE. åt husmoder eller för större barn i Handarbeten. nan tidning observeras inom hemStockholm. Har i 10 år innehaft dyl. Wpn 20-årig flicka, kunnig i hushåll^ plats.