Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionären har alltså föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla: l:o “Om bestämmande huru förhållas bör om, vid fråga om folkskolelärares pensionering, församlingen och skol-direktionen skulle stadna i olika beslut; ”2:o om nådig förklaring, huruvida en dylik pension skall utgå af den tjenstförrättande ”skol-lärarens lön eller tillgång dertill skall af skol-distriktet på annat sätt beredas; ”3:o att en så beskaffad pension måtte till beloppet blifva i lag bestämd.“ 32 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o /■/7.
Men säkert är, att Bankens vinst alltid är en tillgänglig ressource, om detta ej inträffar. Undanrycker man denna, äro våra beslut om creditiv för spanmnålsbelåning, liypotheksföreningar etc., dessutom vid de fördelaktigaste conjuncturer endast till på papperet, utan att komma till någon verkställighet. Jag anser således, att icke någon rubbning uti Utsk:s förslag i denna del bör äga rum, utan tillstyrker bifall å detsamma. Hr Nordenanckar: Min mening har icke varit att göra anmärkningar mot Utsk:s förslag, utan jag liar endast velat fästa uppmärksamheten derpå, att Bankens skuld till Riksg:scont. uppgår till nära en och en half millian. Liqviderandet deraf medtar 3 års vinst, så att det derefter icke blir mycket att aflemna till Riksg.cont. i annat än liqvidationsväg. Hr Cederschjöld: Jag har blifvit missförstådd, då man trott, det jag yrkat någon anticipation å Bankens vinst. Jag har endast påstått, att den skulle inlemnas lill Riksg.- cont. året efter sedan den tillkommit, samt blott i den händelse, att vinsten icke kunde i låneväg användas. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller att få veta, huru Hr Cederschjölds förslag lyder. Den af Hr Cederschjöld föreslagna redaction upplästes, innehållande, att efter slutet af den utaf Utsk. framställda 27;de punkten skulle tilläggas: dock skall, derest hela bancovinsten ej kunde till utlåning eller i credi ti vväg återgifvas åt rörelsen, återstoden det följande året aflemnas till Riksg.cont. Hr von Hartmansdorff: Jag förklarar, i consequens med hvad jag förut yttrat och, ehuru det är förgäfves att numera yrka sådant, enär 3:ne Stånds beslut finnas deremot, att jag anser det vara rättast att anslå en viss proportion af Bankens vinst till understöd åt Riksg.cont. Hr Hegardt, Christ. Bernh.:
Del är genom denna förändrade benämning, som desse åboer icke kunna sjelfve utföra sin juridiska talan; ty frågan är här att bevisa Statens äganderätt till dessa hemman, alldeles icke derföre att Svenska Staten skulle derpå vinna någonting, emedan sådant ingalunda legat till grund för Ulsktns förslag, nemi. derföre, alt om Slaten vunne denna äganderätt, så vunno eli stort antal medborgare i och med detsamma de förmåner, som medfölja åborätten på kronohemman. Nu kunna likväl desse åboer på de Halländska kyrkohemmanen icke uppträda af sig sjelfve inför domstol såsom Statens ombud, för att processa till statsverket äganderätten till dessa hemman, emedan då skulle domaren fråga dem efter den fullmakt de äga af Staten, för att kunna uppträda och föra dess talan. Deraf synes alt denna åborätt icke kan tillvinnas uuvar. hemmansinnehafvare på annat sätt, än att Slaten uppträder och sjelf påstår äganderätten till ofvannämnda hemman inför laga domstol. Jag kan ej föreställa mig, att den andra parten kan af ett sådant uppträdande billigtvis finna anleda, lill någon klagan; ty om lian har rättvisan på sin sida, så är icke skäl att befara del ju ej domstolen också skulle tillerkänna honom densamma. Man har sagt, att frågan vore problematisk, och till den grad problematisk, att domstolen svårligen skulle kunna fälla ett utslag deröfver: deremot får jag äran näm na, alt det just är de tvistiga frågorna, som, efter vårt samhällsskick, i allmänhet tillhöra domstolnrnes behandling; de som äro klara och tydliga deremot kunna afgöras af de administrativa myndigheterna, t. ex af Konungens Bef:h:de. Frågan om de Halländska kyrkohemmanen är erkänd, just af dem som bestrida de förenade Ulskins betänk., alt vara tvistig, och redan detta erkännande mäste innebära största beviset för olämpligheten deraf, att dylika frågor hittills blifvit i administrativ väg afgjorda.
En i familjens och sedlighetens idé grundad fordran är ovedersägligen, att barn skola vörda oell lyda sina föräldrar, och det måste väl erkännas vara för samhället, som för den enskilde, godt och nyttigt, att denna lydnadspligt ej inskränkes mer än nödigt är. Ju slappare familjebanden, desto slappare äfven samhällsbanden; ju fullkomligare endrägten och förtroendet inom slägterna, desto lättare äfven deras bibehållande inom kommunerna och i staten, — desto större äfven sannolikheten af lycka och välbefinnande hos de Den 23 Januari /. m. 203 individer, af hvilka alla dessa, mer eller mindre omfattande, samhällen utgöras. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, oell hvad andra talare i samma syfte redan yttrat, tillstyrker jag bifall till LagUtskits förev:de Betänk. I händelse R. o. Ad. dock skulle besluta återremiss, och Utsk:t anse sig förbundet, att sitt nu afgifna, såsom mig synes välbetänkta Utlåt, frånträda, så önskar jag, att giftoraannarätten iriå endast sä till vida inskränkas, att föräldrar tillerkännas rättighet att, om de vilja, frikalla dotter från förbindelsen att stå under giftoman. Några andra jemkriiugar och tillägg vid Frih. Armfelts redaktionsförslag torde, i alla händelser, blifva nödvändiga, derest Utsk:t vill derpå bygga sitt Utlåt., hvilket jag likväl ingalunda tillträder. Frih. Hamilton, Hugo: Då här redan blifvit så mycket ordadt uti detta ämne och personer, under diskussionen deraf, upträdt, hvilka man skulle kunna åberopa såsom auktoriteter, skulle jag icke vilja ytterligare uptaga R. o. Ad:s tid, om icke jag ansett nödigt, att, för den händelse förslaget om återremiss vinner framgång, yttra några ord med ani. af det förslag uti frågan, hvilket Hr von Koch framstält för att åtfölja berörde återremiss. Hr von Koch anser nemi., att, om någon ändring skall ske, densamma bör utföras i den riktning, som gjort sig gällande uti den Fransyska lagstiftningen.
Sedan Sigismund, efter det olyckliga slaget vid Stångebro, åter lemnat Sverige, tycktes han icke med vapenmakt, utan endast med protester och åberopande af sin rättvisa sak, förfäkta den. Så snart det kom an på ord och diplomatik, var Carl mästare och bevisade alltid klarligen, att han hade rätten på sin sida. Ännu, sedan Sigismund af ständerna blifvit afsatt, fortfor hertigen att hyckla en låtsad förnekelse af kronan, den han sade sig ingalunda hafva eftersträfvat. Sigismund sparade icke på löften om verksam hjelp åt sina trogna finnar, och orubbliga stodo hans finska anhängare, om de än stundom låtsade någon undergifvenhet emot hertig Carl. Arvid Eriksson Stålarm uppehöll modigt konungens sak, och var alltid villig och redo till hvarje företag, som kunde befrämja den. Ifrig och orubblig stod äfven han på samma plats, der före honom kolossen Klas Fleming stått, och under skämtan och glädtig ridderlighet emot damerna, var han outtröttligt verksam och uppmärksam och redde sig i alla svårigheter. Blef det honom stundom för hett emellan bönderne å ena sidan, som gjorde allt för att understödja hertigen, och å andra sidan hertigens växande makt, så visade han sig stundom nästan undfallande. Men Carl trodde honom icke mer än jemnt och skref till honom: "Vi känne alltför väl dig och dina medhållares krokodiltårar, och vete nog hvad J ställen i verket. Dock hoppas jag till Gud alsmäktig, att der skall komma klo för björnskinn, som man säger." Och åter stod Stålarm fast och var döf för alla hertigens försök, att genom sina utskickade förmå honom till affall ifrån sin konung. Likasom Fleming, insåg han endast den enkla rättvisan af konungens sak, och befattade sig icke med att bedöma huruvida Sigismunds regemente kunde vara landet till mer eller mindre fromma. Sigismund var hans och rikets konung, och det var allt hvad han i den saken behöfde veta, för att till sista blodsdroppan och af all förmåga stå för hans sak. Carl hotade:
I den stora, ljiisa matsalen, hvilken p i saininn gKng gr ~zi.111- liugsrnm, sutto några af de 10 iriackordcrnde iinga flickorna vid det dukade bordet och lato sig frukosten ra1 m a k a. Kl. S 11; morgolieu. hade de fått sin första frukost, hafregi:, - iisgi.öt iiled mjölk och smörgfis, iiii fingo de en riitt vmm inat, nmörgAs mint kaffe eller chokolade. Till middagen, kl. 4, f&amp; de tv&amp; &amp; ter och k~ii.llsvarden intages kl. S på aftonen. Aptiten ar frisk, ingen sBg öfreimstriingd ut, inen alla tyckes vm3 miintra och ogc~nerndc, soin om de trifdes fiirhaffligt. Fein iiro skånskor, et.t par iiro iiorrliii !dslcor, (le iifrign fråu mellersta Sverige. Sfigra af (lem git! ); i 1Iiip.e Larminneseiniiiariet, en p&amp; Gyiiinastislca Cetiti.alirist.itiitet, c11 p d Iiandelsirist itiit, en slrall bli sn~åslcolelärarinnn o. s. v. Do Lo tv5 och tv3 trill~aiii~ilans i trefliga, tysta ruin, hvillca alla ha sin egen i n g h g och sina tv, ?. garderober. Det fanns ingenting kallt och stelt eller hop1y) pailt i desss ruin, som s&amp; ofta p&amp; inackorderingsst~lleu; iitryilrimdi i ett par af dem kiinde lcsnslce Tara litet större, inen med de prydligs frist enkla möblerna och flickoras egna sinksaker och familjeportratter sågo de riktigt inbjiidnnde ut.
Utskotts jörnyade Utlåtande angående medel till Theatrens underhållande. ifter erhållen del af de hos Hoglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Präst - Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Stats - Utskottets den 12 sistl. Maji afgifne Utlåtande i fråga om medels anslående till Theatrens underhållande, och hvilke anmärkningar föranledt till ärendets återremitterande, får Utskottet nu aflemna förnyadt yttrande i detta ätnne>, Slåts-Utskottcts Eetänkanden. i g3S Ulr åberopade Utlåtande hade Utskottet förklarat, det Utskottet, ehuru inseende Thea* trens nyttiga inflytande och föremål i flere hänseenden, likväl trodde dess underhållande böra vara beroende af de tillgångar, sorn dertill kuttna finnas, utan att öka de allmänna utskylderne, sorn Stats-Utgifterne kräfva , och ansåg följagtligen ej mindre i anseende till beskaffenheten af det bidrag, Theatren erfordrar i dess nu varande skick, än ock rned afseende på -Rikets knappa tillgångar, sig ej kunna föreslå något ärligt Stats-anslag af Rikets Högloft. Ständer for detta ändamål; Men Utskottet tillstyrkte dock, att' for den redan framflutne tiden af detta år och då den ifragakomne reduction af Theatren samt dess organiserande på sådant sätt, att den må bäta sig sjelf, icke kunde förr än med nästa Sr till vägabringas, en Summa af 30,500 R:dr eller lika belopp, sorn förut varit utaf Intraderne från Ön St. Barthelemy af Kongl, Majrt i Nåder beviljade att årligen utgåy mätte för detta år af Statens Öfverskott-medel anslås, under vilkor att Staten sedermera skulle vara fri från all vidare förbindelse än att bestå de för Dramatiske Spectaclets underhållande å Stat uppförde 4,500 R:dr jemte 1,400 R:dr till Ved årligen, Theatrens förste Directeur Herr ÖfversteKammarJunkaren m. m. Grefve G.
Ytterligare torde jag äfven få fästa uppmärksamheten derå, att, mig vetterligt, ej något Contrakt, i likhet med KnekteContrakten för Infanteriet, för det Indeldta Cavalleriet linnes emellan Staten och de Rustande upprättad t, utan äro, efter hvad jag kunnat finna, de Rustande tvungne följa en mängd i detta afseende utkomne författningar, af hvilka en stor del ej kunna genom köp erhållas, och hvaraf åter följer mindre kännedom om öfverenskomne rättigheter och skyldigheter. Det är af dessa anledningar jag tager mig friheten vördsammast föreslå: det Rikets Ständer mätte uti underdånig skrifvelse begära, det Hans .Maj.t täcktes luta utarbeta, och för nästkommande Ständer framlägga Förslag till Nja KnekteContrakter, grundade pä de skyldigheter Rustoch Rotehållare vid IndelningsFerkets upprättande af Konung Carl NI sig ålogo. Lades på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart lill 3 eftermiddagen. In iidem Protocolli, O. J. Lagerheim. 6a Den 16 November e. m. Måndagen(1.16 November 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Företog HÖglofl. Ridderskapet och Adelil val af åtta Suppleanter uti Förstärkta StatsUtskoltet, efter följande dels Ordinarie Ledamöter, dels Suppleanter i samma Utskott, hvilka tid efter annan afgålt nemligen: Ordinarie Ledamöter: N:o 22. Friherre Baner, Johan Gustaf. „ i 40. Friherre Leuhusen, Wilhelm Reinhold. „ 236. Friherre Stjerneld, Algernon. „ 771. Herr Starenflycht; Fullmäglig Herr Törneblad, Gustaf. , io53. Herr Hammarberg; Fullm. Herr Kuylenstjerna, Erik Magnus. „ 1917. Herr Berg von Linde, Johan Albert. Suppleanter: „ 1912. B. Herr Nordenskjöld, Otto Gustaf. „ i543. Herr Hederstjerna, Erland.
Tingberg, till Fullmägtige ingifven ansökning, alt, då i löljd af Rikels Ständers beslut, angående Credit-Sedel-tillverkningens upphörande, ej allenast tjenst-befattningarne vid Credil-Sedel-Verket komma att dels genast och dels efter hand indragas, utan äfven en betydlig rubbning af de nu varande förhållandena med flera andra tjenster vid Riksgäkls-Contoret skulle inträffa, hvarigenom sökandei ne, hvilka endast på grund af erhåline förordnanden lills vidare innehade sina sysslor, kunde blifva nödsakade att desamma frånträda, Fullmägtige, enär uti Reglementet för Riksgälds-Contoret icke vore stadgadt, huru förhållas skall i afseende på bestämmandet af pensions-boloppet, då en till pension berättigad, men endast tillförordnad Tjensteman erhåller afsked, måtte bestämdt förklara, alt SökandernCj när de, antingen i följd af deras tjenste-befattuingars indragning, valda afskedade, eller under sådane förhållanden, att de., enligt allmänna Föifällt.ingarnc, äro till pension berättigade , uppå ,derom gjord ansökning, erhålla afsked, ega rättighet all såsom pension bibehålla d«ias, vid afskedstagande!, å Stat innehafvandc löner; anhållandes Sökan - 4 St fits-Dukot tets Utlåtande N\o 311. derne derjemte, att Fullmäglige, i händelse sådant ansåges vara növändigt, måtte i berörde hänseende hos Siats-Utskottet göra ea framställning, rörande ifrågavarande ämne. I anledning häraf, hafva Fullmägtige anfört, att Fullmäglige , sora funnit denna ansökning åsyfta en ändring af de uti 1810 års Reglemente för Riksgälds-Conloret stadgade och uti nu gällande Reglementes . 1 ^7 §. åberopade föreskrifter, i afseende på befattningarne vid Credit-Sedel-Verket, hafva derföre med bifall lill Sökandernes i denna del gjorda anhållan, ansett sig böra underställa frågan Slats-Ulskottets bepröfvande.
Som jag för enskildta angelägenheters skull amadé för närvar. lemna riksdagen, anhåller jag vördsammast att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt samtycke. Öppnades Ilrr Bänkmäns prot. vid val af Electorer efter N:o 243. Frih. von Roxendorff, Fullm. Frih. Raab, Adam Uhr.; — 245. 99 Lagerfelt, Israel Carl Adam; — 287. 99 Rappe, Axel Ludvig; — 331. 99 Adlercreutz, Carl Gustaf; — 381. 9’i Hjerta, Fullm. Hr von Troil, Sam. 99 von Kraemer, Robert Fredrik; — 494. Hr Croneborg, Fullm. Hr Tersmeden, Nils Jacob; — 828. 99 Nisbeth, Carl Willielm; — 1637. )9 Rudbeck, Charles Emil; — 1905. 99 von Rosen, Georg Ludvig; — 1955. von Oelreich, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Axel; — 2302. 99 Skogman, Carl David ; — 2320. 99 Akerman, Fredrik; och befanns i, att till Electorer blifvit utsedde: N-.o 139. Gr. Wirsén, Axel Emil; — 119. Frih. Lybecker, Fullm. Hr Pereswetof Morath, Anders Wilhelm; — 183. 99 d’Albedyhl, Christer Henrik; — 364. 99 von Platen, Fullm. Frih. Cederström, Carl Em.; — 373. 99 Sköldebrand, Knut; — 130. Hr Munck af Fulkila, Claes Johan; — 258. 99 Svenske, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Gustaf Gustafsson ; — 746. 99 Reiher, Fullm. Frih. Åkerhjelm, Fritz; — 1104.A.
Af dessa skäl , och då man i denna sak utgått ifrån en åsigt . så alltför philantropisk , att den skall förstöra Befälet vid Indelta Arméen och Den 6 December. ail mindre Boställs-Jord , tillstyrker jag att Betänkandet helt och håller afslås , emedan det ej nu är möjligt, att få antaget ett sådrnt arrende-förslag, som jag framställt , ehuru icke ensamt mitt , utan frukten af Inkomst-Afdelningens arbeten inom Stats-Utskottet. Friherre Björnstjerna : I anledning af hvad Herr Ribbing anfört, får jag fästa uppmärksamheten pä tvänne omständigheter. Han påminte, att Subalternerne förr sjelfve skötte sine boställen. Jag får påminna den värde Ledamoten , i hvad skick Arméen då var. Vid Elfsborgs Regemente måste vid början af Kriget 1788 aha 8 Lieutenanteme taga afsked, såsom orkeslöse, hvarigenom nuvarande General Posse gick från Fändricks-graden gerad till Capitaine. Dessutom hafva genom beväringen , och den deraf följande nya organisation, boställena blifvit så uppflyttade , att blott 3 Capitainer hafva Capitaines-boställen, och att de yngre Subalterne Officerarne blott hafva Under-Officersboställen, hvaraf de fleste äro utan bostad. För öfrigt finnas nu blott 110 sådane boställen outarrenderade. De öfrige äro redan utarrenderade på 30 år, så att förändringen i alla fall ej mera kan ske under vår lifstid. Grefve Löwenhjelm Carl Axel: Jag får anhålla om förnyande af proposition till afslag; hvarigenom votering torde kunna undvikas. Friherre af Nordin : Om Ridderskapet och 4oö Den 6 December, Adeln förenar sig uti att zfslå betänkandet, så yrkar jag visserligen icke votering. Herr Ribbijig: Jag trodde , att discussionen var slutad, men då jag finner, att ej så är, vill jag blott rätta förmodeligen ett missförstånd af Friherre Björnstjerna , eiler ett oriktigt uttryck af mig.
Jag har sagt att den ifrågavar:de lagförklaringen är öfverflödig, enär, efter hvad Hr Adlercreutz äfven medgifvil, meningarne inom Högsta Domstolen äro ense derom att qvinna i allmänhet hör erkännas såsom giltigt vittne i testamentsfrågor; och jag fruktar att man, genom eli lagbud i den syftning förslaget angifver, tilläfventyrs kunde komma att förleda den allmänna öpnionen till att gå längre än lagstiftningen egentligen afser, ty ehuru denna nu velat antyda att qvinnan kan antagas såsom fullgilligt testamentsvittne, torde man, i fråga om ett dylikt vittnesmål höra fästa särskildt afseende på den ifrågavande personens egenskaper; t. ex. vid fråga om ett mundtligt förordnande huruvida en qvinna må anses hafva den insigt om beskaffenheten af hvad som må antagas såsom ett testamentarisk förordnande att vitsord må tillerkännas hennes intygande. Del måste nemi. erkännas att det i allmänhet icke skulle vara ändamålsenligt att antaga hvarje qvinsperson till testamentsvittne. Klokast är väl således att i delta fall öfverlåta åt lagskipningen att utbilda sig i den riktning som den nu synes hafva gjort. Hr Sparre, Sigge: Gr. Sparre har yttrat att den förkla ring som genom LagUtsk:s ifrågavande förslag afses, icke skulle vara af hehofvet påkallad. Jag för min del anser att hvarje lagbestämmelse, som icke i sig innefattar tillräcklig tydlighet, synes vara i behof af förändring. Visserligen har Utsk. i sitt Betänlcde framhållit, alt vid all lagtolkning upmärksamheten företrädesvis bör fästas vid lagens anda och icke vid dess bokstaf, men det har tillika inom Utsk. blifvit uplyst att olika meningar rör:de ifrågavande ämne inom lagskipningen gjort sig gällande. Vid sådant förhållande och då motionären bifogat sin motion ett Utslag, hvaraf inhemtas, alt ett testamente, till följd deraf, att en qvinna blifvit till vittne antagen, ogillats, får jag, enär en behöflig tydlighet och bestämdhet derigenom vinnes, yrka bifall till Betänk, Hr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Proposition anslogo R. då församlade St:r en Fond af 10,000 R:dr årligen, såsom Expectance-Löner för lönlöse Officerare, hvilka bevistat sednaste Krig. Genom K. M:ts Nåd. Skrifvelse till K. StatsContoiret af d. 23 Jan. 1816 fördeltes samma Expectance-Löner sålunda, att Öfverstar tillädes 5oo R:dr, ÖfversteLieutenanter 3oo R:dr, Majorer aooRrdr, Gapitainer i5o R:dr samt Subaltern-Officerare 100 R.:dr hvardera, på det sätt likväl, att, i anseende till det stora antalet af lönlöse Officerare i Subaltern-graderne, desse Officerare till en början och intill dess genom skeende afgång och de lönlöses förflyttande på Stat, tillgång kunde vinnas, erhöllo 5o R:dr, sedermera 66| R:dr samt ändteligen det för dem hvardera bestämda beloppet af /oo R:dr och hvaraf de redan från 1818 års början varit i åtnjutande. Då, genom inträffande afgång eller skeende inflyttning å ordinarie Stat af Officerare, som nu inne - 3g4 St ats-TJtskottets Lafva Expectance-Arfvoden, tillfälle bör kunna beredas att, utan Statens ytterligare betungande, efter Land förse de lönlöse Officerare med Expectance-Arfvoden, som dertill finnas berättigade, Lar Utskottet icke kunnat till R. H.
R:dr låta uppföra slussbyggnaden af sten och trä, äfvensom utföra detta arbete utan bidrag af allmänna medel; så har Bolagets Direktion, uti en af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Södermanlands län insänd och förordad underdånig ansökning, hos Kongl. Maj:t anhållit att den å Carl Gustafs stads gevärsfaktoris befintliga plats, der Kronan egt en qvarn, hvilken i sednare åren varit använd till reserv-verkstäder, måtte, till befrämjande af det nyttiga företaget, af Kongl. Maj:t i nåder upplåtas, antingen kostnadsfritt, eller, om sådant ej kunde medgifvas, emot vilkor att Bolaget bidroge till qvarnbyggnadens förflyttning 20 alnar åt öster till en annan af faktoriet obegagnad ränna af sten i samma vattenfall, med en summa af 3,427 R:dr, hvartill denna flyttningskostnad blifvit af Kapi - Kongl. Maf.ts Nåd.
Hvad åter vidkommer fabrikernes tillstånd från 1770- talet, skall man finna, om man vill se efter, att de verkligen stego. Husliden tillverkade resten af behofvet. Fabrikerne och busfliten gingo hand i hand med hvarandra, med stora eller små steg, alltsom de märkte, att stadga eller ombytlighet ägde rum i författningarne. Förhållandet från 1807 till 1814» då fabrikanterne funno att de ej hade det skydd som förut, verkade, att fabrikerne ej gingo fram. Men när 1815 års Riksdag var förbi, och 1818 års Riksdag vidhöll samma grundsattser för näringarnes skydd, sorn vid 1S15 års Riksdag 458 Den 3o October e. m. gjordes gällande, började man hoppas, att den tid inträffat, då stadga kunde påräknas, och fabrikanter började å nyo att sätta sig i alfvarligare verksamhet, men de blefvo bedragne i sitt hopp. i8a3 års theoretiska Riksdag kom, och de fingo då erfara, att stadga i näringssystemet icke hörde till dagens text. Det är denna obeständiga lära, detta vacklande i systemer, som gör att näringarne ej gå framåt. Nu är änteligen ett system antaget, som ger dem en bestämd riktning, och denna riktning leder till döden, om ock de någon tid skulle kunna släpa sig fram, innan de hinna till sitt hvilorum. Fä se, om då blir bättre, när vi fullständigt komma i utlänningens band, så att vi från honom äfven få skaffa oss skor och strumpor. Friherre Åkerhjelm: Då BevillningsUlskoltet föreslagit 33y procents tull, trodde jag afsigten dermed vara, att skydda de näringar, som deraf bero. Med ett medelvärde af 6 R:dr, som här är föreslagit, och en lull derå af 33\ procent, anser jag ett hinder för införseln vara beredt, och måste således äfven anse denna tullprocent i sjelfva verket vara en skyddstull, hvaraf följer, alt inhemska behofvet af varan i loflig väg ej lärer kunna fyllas.