Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vingård efter vingård, odlade på de sluttande bergen, der jorden fasthölls af grönskande terrasser, ilade förbi, hela häckar af den på Sicilien så allmänna Ficus indiens, hvars blad påminna om kaktéens och hvars frukt har en mellansmak af melon och ananas, instängde vägen miltals; pittoreska hus, omgifna af trädgårdar, lågo öfverallt, och mellan grönskande kullar och skiftande berg framskymtade Etnas snötäckta hufvud allt kraftigare, allt mera gigantiskt. Med ett ord, blicken förbereddes så småningom för de storartade naturscenerier, som skulle möta oss vid framkomsten. Värmen i kupén blef tryckande, något, som äfven den intumlande herrn tycktes finna, ty han öppnade fönstret på sin sida, hvilket exempel blixtsnabbt följdes af frun, som, stel, rak och röd som en uppglödgad eldgaffel, satt på den motsatta och hvarigenom ett det allra präktigaste korsdrag uppstod. Herrn, som tydligen icke förstod sig på korsdrag, suckade och drog ånyo upp sitt fönster, hvilket blott hade till följd, att frun gjorde det samma med sitt, hvarigenom vi ånyo fingo det lika varmt och angenämt som i en finsk badstu. Också kommo vi fram till Aci Reale i ett tillstånd, som starkt påminde om »Tovelill’s», när hon varit utsatt för den grymma drottning Agnes’ hämd. Aci Reale är en stad på 25,000 invånare, med ett klimat, som anses för att vara det bästa på ön, och hvars svafvelbad stå högt i rop. Också är staden mest hela året om uppfyld af sjuklingar, som här söka lindring och bot, och »Grand Hôtel de bains», som ligger alldeles invid jernvägsstationen, är ett af de elegantast och bäst inredda hotell Italien eger. Här steg vårt ressällskap af: mannen helt klokt och beskedligt genom den öppnade dörren, medan deremot frun med en ihärdighet, som varit värd ett bättre ändamål, bearbetade den andra med händer och fötter.
Maj:t medgifne accords afslutande ej kommit till stånd, utan att i stället dessa afbetalningar erhållits genom boels realisation för concurs-massans räkning, anser)Utskottet Kongl. Convoy-Commissariatet hafva bort om detta, ej förr än sistnämnde år utvecklade slutliga resultat i underdånighet meddela Kongl. Maj;t kännedom. Härtill kommer ytterligare, att Kongl. Convoy-Commissariatet icke ställt sig i denna afskrifningsfråga till efterrättelse Kongl. Förordningen af den 11 December i83o, huru med afskrifningsmål bör förhållas, hvilken Förordning dock ej gerna kunde vara okänd den 3i Januarii 1831. En annan dylik fråga förekommer år i832 med en fordran hos Handelshuset Sillem & Comp, i Hamburg, som tillkommit på så sätt, att sedan Herr P. Godefroy derstädes dragit sig från affairerne och insändt sin Courant-räkning till Kongl, Convoy-Commissariatet , utvisande ett saldo af 2,905 mark Hamb. Banco, dem Kongl. Convoy-Commissariatet var skyldigt, remitterade Kongl. Convoy-Commissariatet, uti Bref den 16 Mars, till Herr Godefroy en vexel, stor 4>5oo mark Hamb. Banco, på Herr J. C. Donner, (Trassenten finnes ej uppgifven i Hufvudboken, icke eller Correspondencen) och anmodade Pierr Godefroy lemna de i,5g5 mark, som öfversköto dess fordran, för Kongl. Convoy-Commissariatets räkning till Handelshuset Sillem & Comp., som äfven uti Bref af den 27 Mars erkände emottagandet af desse 1,595 mark, men, efter hvad det vill synas, genast derpå inställde sina betalningar, enär redan i Bref af den 24 April Handelshuset Parish & Comp. tillkännagifva, att Handelshuset Sillem & Comp. var satt under administration och utredning. Af den i denna affaire sedermera förefallne skriftvexling kan endast inhemtas, att Parish &
R:dr, äfvensom af räntan å den så kallade reservmedels-kassan kunde påräknas ett årligt bidrag af minst 1,200 R:dr, eller sammanräknadt ungefär 11,000 R:dr, så att, enär det rotering underkastade skattelalet inom provinsen kunde, efter afdrag af posthemmanen, antagas uppgå till 4,980 tunnland, vid beräknande af hvad, vid fördelning af nyssberörde 11,000 R:dr, på hvarje tunnland skatt i årligt understöd belöper, samt i förhållande till den för en soldatrote i Jemtland vanliga kostnad, 5£ tunnland skatt eller | mantal i allmänhet kunde utgöra en rote, det skulle såsom grund för ifrågavarande nya indelning till rustoch soldathåll iakttagas, att, jemte det omförmälda räntor och bidrag borde till understöd vid rustningens och roteringens utgörande utgå, för så vidt som de icke komme att erfordras till ersättning åt nuvarande inqvarteringstagare, för öfrigt skulle till en soldatrote beräknas den egovidd och andra förmåner, som efter skattläggningsmethoden för Jemtland motsvarade f gärdemantal eller 5y tunnland skatt, men att, efter undersökning rörande hvarje hemmans godhet, dervid alla slags odlingslägenheter samt skog, fiske och andra herrligheter och inrättningar af alla slag, hvilka i hemmanens skattläggning voro inbegripna, eller efter ortens skattläggningsmetbod borde vid ordentlig skattläggning afses, skulle i beräkning ingå, sagde rotemantal finge ökas eller minskas i förhållande tiil hemmanens sämre eller bättre beskaffenhet, och som den med rustningen förenade kostnad kunde anses uppgå till dubbelt det belopp, som blifvit beräknadt för en soldatrote, så borde ett rusthåll bestå af lika egor och förmåner som, efter anförde grunder, motsvarade Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-UIskottets Utlåtande J\s 6. 7 två soldatrotar.
Jag får nu vördsamt hemställa, om 1809 års Constit.- Utsk. , detsamma, som utarbetat vår nuvar. grundlag, icke skulle påhittat det enkla uttrycket: "efter hans död,’? om meningen varit, att upphöjning endast skulle ske efter fadrens död; men meningen var alldeles icke sådan, hvil - Den i3 April e. m. ket kari intygas af flera ännu lefvande ledamöter af nämnde Utsk. — Lagstiftarens mening har visserligen varit, att medelst nämnde 37 § minska de adliga värdigheternas antal i Sverige, och har denna mening äfven fullkomligen blifvit uppfylld, i hvad de nya slägterna beträffa!', enär det aldrig iner kan finnas flera än en Grefve Adlersparre, Puke och Björnstjerna, då det möjligen kan finnas 20 Grefvar Lewenhaupt, Hamilton eller Mörner; men detta är annat än frågan att utestänga äldste sonen, sjelfskrifven efterträdare i fadrens värdighet vid dess dödliga frånfälle, att efterträda honom äfven, då han i något enda fall blifver upphöjd till en högre adlig värdighet och således vanligen, efter naturens ordning, blott några få år, innan han dertill i alla fall skulle blifva berättigad. Men skulle äfven lagstiftarens mening uti den nämnde § hafva varit att utestänga sonen från att efterträda fadren, som blifvit befordrad till högre värdighet, hvilket jag på uppgifna grunder vågar bestrida, så verkar delta alldeles ingenting till sjelfva saken; ty hvad slags lagskipning vore den, sorn dömde efter en, jag vet ej på hvad auetoritet påstådd, andemening, stridande icke allenast emot sjelfva lagbudets tydliga föreskrift, utan äfven emot dess under loppet af 20 är skedda tillämpning? En sådan lagskipningsprincip hoppas jag aldrig skall blifva införd i vårt fosterland, och allraminst af dess första stånd: Ridderskapet och Adeln. Att antalet representanter inom Riddarhuset skulle i förevar. fall blifva ökadt med inalles 8 nummer (nemi. frilierrliga ätternav.
Hvarför tog jag dig annars? Om två år skall jag gifva dig namn och lära dig lefva. Sedan, när jag tröttnat vid dig, skall jag gifta bort dig till någon af familjerna fåreller oxehufvud. Då skall jag tacka underdånigst och svara, att jag ej varit oläraktig i nådig frökens skola. Jag skall gifta bort dig. Du skall se, huru jag gifter bort furstinnor och hofjungfrur. Hvad angå dem mina vägar? Jag är för mig, jag. Du med dina löjliga stjärnor, uttyd för mig hvarför kometen är olik alla andra! Vet du inte, att jag är ett järtecken? Drottning Kristina kom icke längre i finskan, än att hon kunde läsa den nya bibeln med tillhjälp af andra biblar. Men hon hade ökat sin språkkunskap med ett tungomål, som skulle blifva det tionde, och därur behållit i minnet ett tillräckligt ordförråd för att kunna förvåna finske riksråd eller finske riksdagsmän med ett nådigt tilltal på deras språk. Detta var dock något för äran och något för statsklokheten. Där funnos verkligen män som behöfdes, män som hon ville vinna och för hvilka detta språk ljöd som hemlandsmusik, män som, bland mycket stort och älskvärdt hos Sveriges unga drottning, funno det mest beundransvärdt, att hon kunde tilltala dem på Finlands språk. Julgåfvor. Kan han icke nöja sig med en själ mindre? Hagar Ring var, med drottningens tillåtelse, bjuden till julgäst hos presidenten Kurck. Hennes hoftjenst och sexton år hade märkbart förändrat hennes ställning i detta förnäma hus, utan att utplåna den stränga ståndsskillnaden. Domestikerne betraktade henne icke mer som sin jämlike, hofmästaren Pape vågade kalla henne jungfru; hon stod ungefär i nivå med guvernanten, mademoiselle de Meran. Hennes plats vid de ceremoniösa måltiderna var samma låga plats som förut, men hon hade nu en kammartjenare bakom sin stol; hon vågade yttra ett hviskande ord till barnen, hos hvilka hon stod i gunst. De unga jungfrurna Kurck inlade en vänligare ton i sin reserverade hållning; äldre sonen Knut kände sin förra beskyddande vänskap svalna i samma mån hans yngre broder Gustaf begynte visa Hagar en uppmärksamhet, som icke undgick moderns bekymrade blickar.
Capitainer med lägre lön, vid Artilleriet. Se Artilleriets Capitainer. Caracters-fullmakter, angående bevillning å. lil. 4i. VII. Å. 27. IX. 219. A. 307. XI. B. 75, i35. XII. A. i65. XV. B. 62. 1. 249. XVI. U. 327. XVII. A. 72. Carl Gustafs Stads Gevärsfactori, om afskrifning af en till detsamma såsom lån utgifven summa. Se Afskrifning. — Gustafs Stads Gevärsfactori, angående verkställd granskning af räkenskapen öfver. Se Revision. Carlbergs KrigsAkademi, om upphörande af. Se MilitairLärare. Carleson, Jacob Edvard, yttranden. I. 16, 68, 85. Carlskoga församling, om skatteköp af ett hemman till klockareboställe för. Se Norrgrytstorp. — härad, angående en brobyggnad i. Se Brobyggnad. Carlskrona, angående förökadt anslag för anläggande af en vattenledning till. I. ii5. R. 13r. XII. A. 276. XIII. E. go. — om verkställande af arbeten för dervarande Flottas behof. V. B. 187. A, 3og. VII. E. 3. — om understöd till en brobyggnad vid. VI. B. 92. A. 425. VII. E. 79. — arbetscompanier. Se Ai betscompanier. Carlstens fästning, i frågan om det till iståndsättande af, äskade extra anslag. XVIII. B. 32. A. 48. Carpelan, Friherre Carl Mauritz, yttranden. XV. 3g8. XVII. 4oo. Casei n , Andra LifGardets, om verkställd revision af anslaget för dess nybyggnad. Se Revision. Cassaskrifvare, angående arfvoden åt Bankens. XVII. B. 5ii. XVIII. A. 4.
Baneosedelns värde skall vara bestämdt och på den andra att landets bfhof böra fyllas genom en ökad penningestock. Jag år Öfvertygad, att orri icke denna åtgärd vidtages, skole vi stanna på samma punkt som hittills hvad förlägenheten angår. Den skall ej blifva lindrigare, utan snarare öka sig. Man bör påminna sig, att vid denna Riksdag fråga varit väckt om en realisation, och det pä ett alfvarligt sätt. Derigenom hafva alla opinioner blifvit spände, och hvar och en frågar sig: finnes hår någon säkerhet? hvad har blifvit gjordt? Då intet blifvit gjordt, frågar man sig, hvad som är att göra. Om en farhåga våckes lör myntförsämring, hemställer jag, om ej resultater skola följa, hvil. ka ruan nu ej vanligen föreställer sig. Antagom, stt en person uti en tidning kungör; Riksens Ständer hafva inga åtgärder vidtagit till stadgande af myntvärdet; må alla de, som äga penningar, sammanträda och rådslå om hvad sorn år att göra. En sådan samling vore lått att tillvägabringa. Man öfverenskom då stt upp - 4*5 flen 11 September t.. m. omskrifva sina sedlar i Hamburger Banco ellet Silfver. Ett sådant anfall kunde de gäldskyldige svårligen emotstå, utan blefvo troligen tvung» ne att fullgöra hvad Borgenären fordrade. Åtminstone kan man dervid taga för afgjordt, att omskrifning i annat myntslag än Bancosedlar icke skedde till något för galdenären förmonligare agio an 120 skillingar. Berigenom vore, efter allt hvad jag kan föreställa mig, en bestämd förlust för de gäldskyldige beredd; ty svårligen kan man föreställa sig, att denna ziffra blef grunden för en framtida realisation. Otom det att Coursen sannolikt icke lärer falla så, att utvexling af Banken kan företagas efter 120 sk.* så finnas i utföringen svårigheter, som jag ej ser huru de skola öfvervinnas.
Men det skulle förråda ett slags misstroende till Riks-Ståndens egen omdömesförmåga att vilja ingå i något vidare bevis för olagligheten af en åtgärd, till stöd för hvilken Utskottet icke giftat anföra något enda ord ur Grundlagarna, eller ens sökt antyda någon derifrån hemtad anledning; och jag hemställer derföre endast till RiksStånden, att, med förkastande af Constitutions-Utskottets nu förnyade Utlåtande öfver denna form-fråga, godkänna det af mig förut uppgifna förslag till Voterings-Proppsitioner för det förstärkta Constitutions-Utskotlet. Af Prosten Anjou: Under behandlingen så väl af Tryckfrihets-frågan i allmänhet, sora af de i Betänkandet N:o 6g framlagda Voterings-Propositioner, har jag med öfvertygelse instämt i majoritetens tankar, Men ifrån det nu fattade beslufet afviker jag af följande skäl: Trenne Riks-Slånd hafva, —- ehvad skiljaktighet än må förefinnas uti uttrycken för deras hssint, !— likväl alla instämt ders 6 Bil. till Constitnt.-IJtsk Memorial, N:o 76. lali. att de ogillat Utskottets Voterings-Propositioner: I en sådan, icke grandlags-, titan form-fråga, måste tre Stånds tanka anses utgöra Rikets Ständers beslut. På intet ställe i Grundlagarna finnas frågor om Voterings Propositioners antagande eller förkastande undantagna från den allmänna regeln för Kiksdagsärendens afgörande. Blott när tvänne Stånd, i dylika fall, stanna emot tvänne, bör saken till ConstilutionsUlskotlets pröfning och afgörande hänskjutas: en åtgärd, som icke erfordras, då tre Stånd sig om en åsigt förenat. Utaf denna, för dylika måls behandling stadgade ordning följer, i min tanka, att preliminaire-frågan, om beskaffenheten af sjelfva de Propositioner, öfver hvilka i ett förstärkt Utskott voteras bör, icke kan förut genom votering inom samma förstärkta Utskott afgöras.
Härtill kom tre stycken ytterst moderna piskor samt lika många ridspön, en sjöskumspipa, tvenne rapphönshundar och en förträfflig dubbelbössa. Men å andra sidan var han innehafvare af ett vackert ansigte, en ståtlig vext, ett lysande yttre, en lekande samtalsförmåga. Han red med behag, dansade med behag, kunde frambära de utsöktaste plattheter med behag; kort sagdt, han var öfvermåttan behaglig. Följaktligen egde han ett tillräckligt antal goda egenskaper – åtminstone efter sin egen tanka – för att förskaffa honom hundrade rika borgerliga partier. Således var det egentligen icke egennytta. Baron von K– var en fullkomlig sprätt, så utsökt han någonsin fanns i landsorten; och hos en sådan finnes ännu ett annat mera rådande element. Victor Hugo yttrar i Notre Dame de Paris: ”Om man antager, att en poets natur utgöres af tio delar, kan man vara säker, att om en kemist analytiserar honom, skall han finna den innehålla nio delar fåfänga mot en del egennytta. – Med en obetydlig jemkning torde regeln inträffa äfven på en sprätt. Det var således fåfänga, sårad fåfänga, i förening med de båda mindre bevekelsegrunderna, som förmådde ryttmästaren att utföra sin plan. Huru han bedref saken, för att skaffa sig det åstundade samtalet, eller hvilka sköna, uppbyggliga saker han derunder sade Julie, har till en stor del förblifvit obekant; det säkra är, att han en timma derefter spatserade med henne nedåt samma gång, der han nyss haft det afgörande samtalet med doktorn, utan att han erinrade sig eller betänkte detta; långt mindre föll det honom in, att doktorn ännu kunde sitta qvar. Till svar på någonting, som baronen yttrat, sade Julie under gåendet: ”Nej, herr ryttmästare, ni bör icke tro det! Min far är i denna punkt mycket sträng, och jag inser, att det blott skulle förorsaka en mängd obehagligheter, hvilka ni gör bäst att undvika.” ”Så vidt de drabba blott mig, dyraste Julie!” svarade baronen, ”så känner ni ej styrkan af mina känslor, om ni tror att sådana små hinder skrämma mig. Långt derifrån! Der så mycket är att vinna, måste ock något vågas.
Vid genomläsning af de 2 första punkterna af R.F:s 28 §, som Uisk:s betänk, omhandlar, före kommer det mig som skulle en otydlighet der förefinnas, så tillvida, att man icke rätt kan fatta, huruvida den första punkten åsyftar att meddela K. M. rättighet att till lärare vid Universileterna, vissa lärare-beställningar undantagne, inkalla män, hvilka ega utmärkt förtjenst ehvad trosbekännelse de än må hafva. Detta synes alls icke af den första punkten och när man kommer till den andra, så säger Utsk. ”att, till lärare-beställningar vid Universitelerna samt till lärare-beställningar och andra tjenster vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst äfvensom lill läkare-befattningar, må äfven bekännare af annan troslära än den rena Evangeliska nämnas, kunna”. Häraf vill synas som skulle Ulsk:s mening vara att alla läraretjensler kunna af K. M. borlgifvas lill personer, som icke bekänna den rena Evangeliska läran, med undantag af Theologiska och Juridiska lärare-beställningar. Om detta är Utsk:s mening så protesterar jag emot en sådan liberalism. Jag tror det vara angeläget att hvarje tjenst i riket, den må vara Theologisk eller af hvad annan beskaffenhet som helst icke förses med lärare, som bekänna annan religion, än den antagna Statsreligionen. Efler min åsigt är det alltså nödvändigt att Utsk. inlägger ett sådant förtydligande i denna §, att väl utländske män, som ega utmärkt skicklighet, må kunna få kallas till lärarebefattningar här i riket men att vilkoret dervid likväl bör vara, att de utan undantag skola bekänna sig till den rena Evangeliska läran 390 Den 12 Juli. och jag anhåller alt denna åsigt måtte förklaras för Ståndets gemensamma tanke. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Jag anser icke nödigt för R. o. Ad. att afgifva någon gemensam tanke i afseende på det af Dtsk. framställda förslag, ronde förändring i 28 § R.F., ulan anser, att det må gerna kunna hvila till nästa riksdag.
Sedan votering blifvit begärd, justerades följande voter.-propos.: »Den som vill att, i enlighet med Bevilln.Utsk:ts förslag till tulltaxa, hvete och råg samt mjöl af nämnde sädes-slag fortfarande skola vara från införseltull befriade, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad., att å hvete och råg skall sättas en införseltull af 12 öre för kubikfoten, samt att en tullsats af 30 öre för centnern skall åsättas mjöl af samma sädes-sorter». Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 36. Nej — 13. R. o. Ad, åtskiljdes kl. 3/4 till 11 e. m. In fidem, O. brakel O e n 4 -jrn lii. 47 Måndagen den 4 Juni 1860. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett protokolls-utdrag för den 2 dennes samt pleniprot. för den 21 sist]. Mars f. och e. m. Uplästes ett utaf Hr Wolffelt, Mauritz Constantin, lnlemnadt mern. af följade lydelse: Med vördsam anhållan om bibehållande af min riksdagsmannarätt, får jag ödmjukligen afsäga mig förtroendet att vara ledamot af Bevilln.Utsk:t, enär jag, till företagande af en i denna månad mig föreskrifven brunsdriekning, måste lemna hufvudstaden. Sedan R. o. Ad., uppå framstäld propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att utse en ledamot i Bevilln.Utsk:t efter Hr Wolffelt. Fortsattes föredragningen af Bevilln.Utskrts Betänk. N:o 23, ang:de Tullbevillnihgen. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Utsk:ts hemställan sid. 22. fortfarande utgjorde föremål för R. o.
ÅTERFÖRSÄLJARE I STOCKHOLM Herman Andersson, SKEPPAREGATAN 47, 1 TR. SOFIA LARSSON, F. ASCHIER. RIKS-, POSTOCH TELEGRAFADRESS JÖNKÖPING. A A. G r G r H. SÖDERGREN (Alliance). ' jrrka * -. K o r k m a t t o r, genomgjutenfärgade och tryckta, finnas i största urval och tillhandahållas profver samt kostnadsförslag på begäran hos F. Uhnér &amp; C:o. Fredsgatan 2 2. Skydd åt efterlefvande! Aktiebolaget ALLMÄNNA S PENSION FÖRSÄKRINGSBOIAGET utmätningsfria pensioner Se / • LASARETLSLÄKARE. PROF AF M E L L I N S F O O D SÄNDES på BEGÄRAN gratis OCH franco FRAN AXEL LENNSTRAND, Gefle. na, TILLFÖRSÄKRAR PÅ FÖRDELAKTIGA VILLKOR ka 1 Utlåtande om Mellins Food .. H. HERR A. LENNSTRAND. GÄFLE. SEDAN JAG NU PIÖFVAT » MELLINS FOOD », BOS GONSUL HÄR I STADEN OCB FUNNIT MIG FULLT TILLFREDS DÄRMED, ÖNSKADE JAG ANVÄNDA SAMMA FÖDOÄMNE TILL EN ANNAN AF MINA PATIENTER, HVARFÖR NI TORDE GODHETSFULLT SÄNDA TILL EN BÖRJAN ETT KÄRL » MELLINS FOOD » TILL CONSULINNAN MOT EFTERKRAF. HÖGAKTNINGSFULLT Drottninggatan 2, hörnet af Strömgatan Utan uppsägning KUNNA Å EN BOK SAMMANLAGD! I MÅNADEN UTTAGAS. I PARTI BILLIGAST. ENKEL, PRAKTISK METOD MED ANVÄNDANDE AF APPARATER FÖR ATT UNDVIKA TRÅCKLING. MÖNSTER ERHÅLLES. HVARJE KURS (PRIS 15 KR.)
Såsom bevis torde endast behöfva åberopas, att för tiärv:de den ansvarige utgifvaren af en s. k. skandaltidning understundom år en person, som ingenting eger och hvarken förmår betala böter eller riittegångsomkostnader, så att slutsumman af en mot en sådan tidning förd och vunnen rättegång för hvarjehanda missbruk af tryckfriheten blifvit den, att en person, som egentligen icke är den skyldige, får träda i häkte för att aftjena ådöaide böter, och att målseganden sjelf fått vidkännas alla sina rättegångsomkostnader. Oin det deremot funnes en sådan lag, som den, hvilken nu är i fråga, så skulle i dylika rättegångar böterna annars komma att drabba den mest skyldige, och den förorättade målseganden icke heller nödgas föra rättegången på egen bekostnad. Det är mycket sannt att den föreslagna preventiv-åtgärden är af exceptionel natur, men det liirer väl icke heller kunna bestridas att vår Tryckfrihetslag, så vidt den tillåtet att en usling leges att öfvertaga ansvaret för en annans brott, har en exceptionel egenskap af ännu mera anmärkningsvärd beskaffenhet. Det ena uudantagsstadgandet betingar det andra, och då Konst.Utsk:t icke ansåg det vara möjligt att genomdrifva en sådan ändring af Tryck frihetsförordniu, som skulle undanrödja sjelfva grunden till det lagstiftningen vanärande oskick-, som upkommer ur den bristfälliga eller misstydda Tryckfrihetslagen, har Utsk:t velat åtminstone i någon mån lindra de menliga följderna deraf. Att ytter1 ligare tala om denna fråga är dock icke värdt, sedan förslaget ren dan blifvit förkastadt af ett annat lliksStånd. Ett ord vill jag likväl tillägga. Här har nyss blifvit yttrat att den, som förordade detta förslag, skulle vara en ovän af tryckfriheten. Jag förordar förslaget, fastän det, i följd af en mindre omsorgsfull redaktion, synes omfatta mer än Utsk-t ämnat, men tror mig det oaktadt vara lika varm vän, som någon annan, ej mindre af tryckfriheten än af frihet i allmänhet. Månne icke skiljaktigheten i upfattningen af frihetens begrepp ofta beror af detsammas förblandning med sjelfsvåld ?