Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Remitterades lill Stats-TJtskottet: i:o Herr Hattings motion, angående utfärdande af en allmän Författning, hvarigenom må stadgas, att hus och tomter i Stad, sorn för Statens, Landets eller Ollens allmänna behof af enskilde blifvit, eller hädanefter blifva inköpte, böra utgöra enahanda'utskyIder tili Staden, som deraf antingen förut utgått, eller framdeles i behörig ordning tillkomma, efter i hvarje Stad om fördelningen fastställde grunder, (tillika med de yttranden, som i anledning häraf inom Ståndet blifvit afgifne) 2:0 Herr Linus motion, om Statsanslag till uppränsning af norra inloppet till Gefle, 3:o Herr Hahns motion, om fortsättning på Statens bekostnad af det inställda Strömrensningsarbetet i Norroch Westerbotten, 4:o Herr Petres motion, angående den framställning till Stats-Ut* skottets behandling, i sammanhang med 3:dje Hufvudljteln, att del ena af Gardesllegementena till fot, samt Wermlands Fält-Jägare Regemente, måtte, i den mon, som manskapets capitulationstid tilländalöper, upplösas, (hvarvid de i ämnet afgifne muntliga yttranden åtfölja) och 5:o Herr Trolins motion, om Statsanslag för anläggande af en bro öfver Sundet emellan Sigtuna och Steninge-landet; uti hvilket ämne flere af Ståndets Herrar Ledamöter sig yttrat; till Bevillnings-Utäkottet: 1:0 Herr Bååths motion, angående missbruk af Taxéringsskyldige, i anledning af 2 mom. 14 §. Beviliningsförordningen, 2:0 Herr Modins motion, angående förändring af 14 och 17 §§. uti Beviliningsförordningen i yisse uppgifne fall, (hvarvid åtföljer Herr Helsingii afgifne yttrande, uti hvilket
Ylleoch linneväfnader äro en hufvudartikel i de öfre socknarne och vkl kusten fiske och sjöfart. I Elfsåkers socken idkas ej obetydligt handsmide. 59 Göteborgs och Bohus Lån. Bruksrörelsen är inskränkt till Munkedals mindre stångjernsoch manufakturverk med en årlig produktion af 1000 centner. Dessutom finnes i Göteborg ett större gjuteri med mekanisk verkstad, äfvensom vid Jonsered i Partilleds socken. Tackjern till omgjutning eller puddling inköpes dels från England, dels från Småland och Wermland. Brännvin har år 1858 tillverkats vid (i större brännerier till belopp af 73832 kannor samt vid 1 mindre bränneri 900 kannor. Fabriksrörelsen på landet är högst inskränkt i hela länet utom i Göteborgs fögderi, hvarest det uppgifna värdet å fabriksalster år 1857 uppgick till 11901935 R:dr. Största andelarne i denna summa tillkomma 2 sockerbruk med omkring 6 millioner, 1 pappersbruk med 2 million, 10 spinnerier och väfverier med 3 millioner, 3 skeppsvarf med ^ million, 2 porterbryggerier med 750000, garfverier, färgeriet' och oljeslageriet' med <300000 K:dr. Vid fabrikerne inom Göteborgs stad utgjorde tillverkningsvärdet 4401744 R:dr, deraf största delen belöper sig på ett bomullsspinneri samt 8 bomullsoch ylleväfverier med 1400000, 1 mekanisk verkstad med 368000 och 24 tobaksfabrikör med 748000 R:dr, samt repslageriet', segelduksfabriker och strumpväfverier. Af de öfriga städerne äger endast Uddevalla någon fabriksrörelse, nämligen: 1 sockerbruk med 160000 R:dr tillverkningsvärde, 1 lackeringsoch 1 borstfabrik, jemte färgerietoch garfveriet-, som tillsammans producerat varor för 110000 R:dr. Fiske, sjöfart och båtbygget! äro hufvudnäringar i skärgården och för kustbefolkningen.
Om, hvaraf man haft exempel, en ägare af en större egendom med underlydande hemman, först låter inteckna hela egendoms massan för en betydelig summa, derefter säljer någre mindre hemmansdelar till underhafvande eller andre bönder, sora sätta tillit till den förres försäkran, att inteckr ningen ej skall gravera desse hemmansdelar, samt i alla fall förmoda att den till obetydligaste delen skulle derpå kunna belöpa, och ändteligen derefter pantförskrifver och låter inteckna återstoden af egendomen för ytterligare betydliga summor; så blifver ju den för de enfalld'ge köparne kännbara följden, att den förste inteckningshafvaren tvingas af de sednare, att utsöka sin fordran ur de försålde hetnmansdelarne, till deras ägares ofelbara undergång, innan någon del af öfrige egendomen får tillgripas. J de fall, då en inteck - Dm i I Junii f ml ningshafvare, som bär samfält inteckning i flere fastigheter, söker utmätning, men desse hvar för sig sedermera blifvit med serskilte inteckn;ngar besvärade, synes stadgandet i ofvannämnde 19 §. icke kunna vinna tillämpning, utan hela intecknade fastigheten böra gemensamt säljas; men i sådant fall bänder ofta, att samma hemman eller några deribland äfven blifvit sedermera intecknade gemensamt med andra hemman som icke bland de förstnämde äro inhegripne, hvaraf, så väl som i alla dylika fall, då för skuld blifvit utmätt ett hemmaa som gemensamt med annat icke utmätt hemman häftar för annan intecknad skuld, yppas mycken oreda genom frågan, till huru stor del sistnämnde skuld skall utur förstnämnt de hemman innehållas. Derföre har ock Styrelsen af Riksens Ständers Bank, utom hvars begifvande något i Banken pantsatt hemman icke får utmätningsvis för annan skuld försäljas, ej lemnat tillstånd till sådan försäljning i de lall di hemmanet, hvarå utmätning blifvit sökt, gemensamt med annat hemman varit intecknadt för Bankens fordran.
Jag tillåter mig derföre endast erinra, hurusom ända till slutet af år 1855 så väl införsel som utförsel af tackjern var förbjuden: att ifrån början af år 1856 till slutet af 1857 en tullsats derå både vid införsel och utförsel var bestämd till 1 Ridr 50 öre skepp, stap.-vigt: att ifrån början af 1858 importen visserligen helt och hållet frigjordes - Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse M 49. 9 gjordes, men på utförseln en afgift af 50 öre pr centner erlades til! 1860 års slut, då densamma nedsattes till halfva beloppet eller 25 öre pr centner, hvarmed den ännu fortfarande utgår. — Hvad jernmalm beträffar, så var utförseln deraf, likasom af andra slags malmer, förbjuden ända till början af Ar 1858, då utförselförbudet borttogs; men äfven efter denna tid har någon export af jernmalm icke annat än undantagsvis kunnat komma i fråga, alldenstund en utförsel-afgift till samma belopp, som det för tackjern bestämda, derföre måst erläggas. Beträffande slutligen artikeln stångjern, så var ända till slutet af 1854 införsel deraf förbjuden; men ifrån början af år 1858 är denna vara fortfarande både till inoch utförsel fri. Af det ofvan anförda torde man kunna finna, hurusom äfven inom tull-lagstiftningens område, i hvad den afsett bergverkens och jernhandteringens produkter, grundsatsen om naturprodukternas tvungna förädling inom landet ända intill sednaste tider fått göra sig gällande. Man förbjöd utförsel af jernmalm och söker ännu lägga hinder i vägen för densamma, på det att tackjernstillverkaren må få köpa malmen till bättre pris; och denne får i sin ordning icke till utlandet fritt försälja sitt tackjern, på det att samma fördel äfven må beredas stångjernstillverkaren, i afseende på denna för honom nödvändiga råvara.
Ad. torde påminna sig, uteslöts från 20:de §:n ett morn., som innehöll, att afgift för distillering skulle förskottsvis erläggas för en half månad i sender, hvarjemte beslöts, att delta stadgande skulle införas under Den 15 Juli e. m. den 6:le artikeln, som handlar om afgift för bränvins tillverkning eller distillering. Den nya §:ns rätta plats torde, på sätt Hr Braunerhjelm redan föreslagit, vara emellan 46:te och 47:de §:n. Sedan härefter Hr G. o. Landtm, upläst den af Hr Braunerhjelm nu föreslagna nya k:n, biföll R. o. Ad., att densamma skulle näst efter §:n 46 i förordna) införas. § 52. Hr Braunerhjelm: Det i nu föredragne 52:dra §:n förekommande stadgande är öfverflödigt efter det beslut R. o. Ad. i afseende å sättet för distillerings utöfvande fattat. Jag anhåller derföre, att denna § måtte borttagas. Frih. von K riemer: Samina öde väntar den 53:dje §:n, hvarföre densamma icke torde behöfva upläsas. Uppå härefter framställde propos:r, ansågos 52:dra och 53:dje §§:na, i följd af R. o. Ad:s förut fattade beslut, böra utur förordn:n uteslutas. § 54. Hr Braunerhjelm; Här äro gjorda några tillägg, som jag anser vara nödvändiga, på grund hvaraf jag tillstyrker bifall till denna §. R. o. Ad. godkände den af Utsk. föreslagna 54:de §:n. § 61. Frih. Raab: I denna § äro några tillägg gjorda, som återfinnas i 3:dje och 4:de mom.; och torde dessa mom. af någon Kanslist upläsas. Sedan denna upläsning försiggått, tilläde Frih. Raab: Jag anhåller om bifall till de nya morn., enär de innehålla nödiga stadganden, de der i den första framställningen blifvit förgätna. Frih. von Kraemer:
Ar 1890 aflade den unga lofvande konstnärinnan sitt senaste besök i fäderneslandet, från hvars Musikaliska akademi hon innehade ett stipendium. Under studieåren i Berlin ha dock alltjämt, som angenäma hälsningar till vännerna här hemma, trängt underrättelserna om hennes framgångsrika deltagande i kejsarstadens musiklif. En åldrig moder delar vid hennes graf syskonens sorg. Om deltagandet kan lindra, känna de helt visst, att detta här hemma sträcker sig lika vida som sympatierna för den unga, rikt begåfvade konstnärinnan, hvilkens öde det skulle blifva att så tidigt kallas bort till en värld, där den fullaste harmoni råder. Lycka. |] m man till flere olika personer skulle framställa den frågan: hvad räknar ni som lycka, skulle man troligen få olika svar; fortsattes förhöret i större skala, blefve nog en rätt stor öfverensstämmelse märkbar. De flesta räkna lycka som ungefär detsamma, nämligen öfverflöd. Öfverflöd på penningar, öfverflöd på njutningar, öfverflöd på glädje, kärlek, nöjen — detta är för de flesta liktydigt med lycka. Detta veta vi alla och hafva klart för oss. Men här kommer något mera till, som vi icke alltid tänka på. Det är nämligen detta — uppfattningen af huru vi skola finna lyckan. D e flesta tänka sig lyckan såsom någonting, hvaröfver ingen har någon makt, något som faller öfver oss utan någon vår förskyllan och värdighet. Och vid första påseendet ser det nog också ut så. Den eller den har ovedersägligen lyckan med sig i alla sina företag — ja, de finnas, som lyckan ordentligt förföljer. Men se vi närmare på saken, få vi ofta nog klart för oss, att detta egentligen icke, åtminstone icke alltid, betyder » lycka », utan blott att lyckas. Detta är naturligtvis också en lycka, så till vida som det ju alltid måste medföra en känsla af lycka, när man vunnit framgång. Men eljes är det stor skillnad på lyckan och att lyckas. Det senare kan bero på en slump, den förra beror på oss själfva. T y lyckan, den verkliga sanna lyckan, är icke G. jSlLFVERSTOLPE. en gåfva och ej heller en lotterivinst.
Mom. 5. §. z. Art. af Bewillnings' Förordningen, i allt godkändt. supra. Lx protocollo Lakris! Öclmauo.. Utdrag-af Protokollet, hället hos Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen L. Arebro dm r r October iLio. S. D. §fter det Bewillnings UtffottetS dm 2 dennes meddelade utlätande öfwer Borgmästar neS - 104 Den 11 October. ries Palmborg'-?, Nenssns och Ullbergs samt Brukspatronen Bjuhrs gjorde anhärian, att den förskoning i Bewillningen, som wid sista Riksdag blifwit förunnad Städerne Uddewalla, Ämäl, Upsala och Ostersund samt, Jnwänarena r Westerbotten och den norr om Ore Elf beläg. ne del af Nordmalings Socken, mätte till nästa Riksdag fortfara, nu ä nyo föredragits, bifölls samma Utlätande af Bonde. Ständet, sä att förrnämde StäderS och Orters Inbyggare skulle njuta till godo den förskoning dem, i 8, 9, io. och ii. Mom. 4- §. i. An. af Bewillnings. Förordningen, wore tillsagd till nästa Riksdag. b^x krotocollo Qsbrisl Öämsao. Utdrag af Bonde-StändetS Protokoll, hället wid Urtima Riksdagen i Örebro den n October 1810. S. Utskottets den 4 i denne mänad meddelade, pä bordet lagda Utlätande, i anledning af Kongl. Maj.tS Nädiga Proposi. tion till Riksens Ständer, angäende nägre un. derdänige ansökningar om eftergift af Bewillning, blef, wid förnyad föredragning, gilladt. Lx ?rotocollo Lsbriel Öämsnn. Utdrag Den ii October-. 105 Utdrag af Bonde-StändetS Protocoll hället wid Urtima Riksdagen i wrebro den n Oktober 1310.
St:r begingo troligen ett stort misstag då medel anslogos till inrättande af lånekontoret i Malmö; ty Skåne är otvifvelaktig^ den rikaste provinsen i landet, och bör således bättre än någon annan kunna hjelpa sig sjelf utan biträde af It. St:rs Bank. Man har uteslutit hufvudstaden från rättighet att få fastighetslån i Banken, derföre att denna stad ansågs inom sig sjelf ega tillgångar nog, för att kunna inom sig gifva och erhålla lån. Förhållandet med Malmöhus län bör vara nära nog enahanda, men deremot är förhållandet med Gottland helt olika. Denna pro VII H. 17 258 Den 11 Juli e. m. vins är ibland under flera månader afstängd från all kommunikation med moderlandet, och under denna tid kunna lånebehof upstå, hvilka ieke kunna fyllas med den inom provinsen varande penningestocken. Derföre måste det väl vara af vigt att de fonder som äro anslagna till Wisby lånekontor äro så starka, att af desamma en kreditivrörelse kan bildas. Hr Bildt har för öfrigt så tydligt ådagalagt nyttan och nödvändigheten af sitt förslag, att man icke borde tveka att bifalla detsamma. Hr Hjerta, Lars: Jag anhåller att få instämma med Hr Printzensköld. Pir Mannerskantz, Carl Axel: Hr Bildt har framställt de fördelar som upkommit deraf att man inrättat ett lånekontor i Wisby. Det är klart att dä man skaffar en penningetillgång i en ort, som icke förut har någon sådan, så upkomrner derigenom en fördel, men om man får en annan penninge-inrättning, som är i stånd till större utveckling utan att behöfva Bankens hjelp, och som utvecklas 'inom det område, der den rör sig, 'så medlör denna mycket större fördel för trakten än en sådan ofruktsam inrättning, som icke har någon kraft att öka sig sjelf. Det är skillnad mellan den allmänna inrättningen, som icke fritt kan sköta sig, och den som är af mera enskild beskaffenhet; det är mycket större kraft hos den ena än hos den andra. Hr Printzensköld har sagt att man skall öka anslaget, derföre att orten är fattig.
I de Härader, der Doinhafvanden är af Frälse-stånd, förordnes af Hof - Rätterne Ofrälse Valförrättare för Bonde-Ståndet. 2:0 Om tiden för de Riksdagar, till hvilka Konungen Ständerna kallar, lärer Konungen i Nåder HofRätterna förständiga. Om tiden åter för sådana Riksdagar, till hvilka Bihang till R. St. 1 i:a j pet, Hufvudstadens Magistrat att för dervarande Borgerskapet, samt Landshöfdingarne, hvar i sitt Län, altför de öfriga Städernas Borgerskap och Menige Allmogen om sådana Valförrättningar, å Embetets vägnar, föranstalta. 2:0 Landshöfdingarne åligge härvid särskilt att 0111 Riksdagsmannaval för Allmogen tidigt utfärda Kungörelse, med föreskrift att samma dag, då denna i kyrkorna uppläses, Sockenstämma för Electprs-val af Allmogen skall till nästföljande Söndag utlysas. Skulle, uti en eller flera kyrkor af ett Pastorat, Gudstjenst saknas å den Söndag, då Kungörelsen borde uppläsas, åligge det Presterskapet att genast, genom Krono-betjente i Pastoratet, besörja, det nästa dag ett exemplar af Kungörelsen skyndsamt circulerar från by till by, uti sådana Församlingar eller Capell-lag, med förständigande att deras Ledamöter hafva att nästföljande Söndag sig vid Moder-kyrkan infinna till Electors-val, i händelse Gudstjenst icke samma Söndag bör hållas i egen kyrka, då valet derstädes må för Socknen eller Capell-laget förrättas. Domhafvallden i Häradet vare alltid Valförrättare för Bonde Ståndet; är han Frälseman, förordnes dertill opå. mint af Hof-Rätten en Ofrälse, så ii. digt, att valen må vid den i Riksdagsbeslutet utsatta termin kunna börjas. rot. 1834. 3'-dje Sami. läftet. 3 18 ConstitutionsUtskottet; Memorial N:o i. Stats-Rådet, eller ock, enligt Rege3:0
Län år 1811 roterats mera efter mantalen, än efter hemmanens beskaffenhet, äfvensom att, enär i gamla Roterings-Verken en mängd hemman funnos upptagne i rotar för mindre mantal, än Jordeboken utvisade, desse hemman påförts serskild extra rotering förvissa såsom oroterade ansedde delar; i anledning hvaraf och då, både af gamla Roterings-Verken och af hällne besigtningar på hemmanen, befunnits, att alla af ålder roterade hemman voro fullt roterade, väl icke alltid efter Jordeboks-maritalen, dock efter beskaffenheten, 1826 års Comiterade uteslutit och från ytterligare rotering befriat sådane hemman, som, ehuru deltagande i gamla knektehållel, år 1811 undergått serskild extra rotering; men som alla sådana dubbelt roterade hemman icke kunde a£ nämnde befrielse komma i åtnjutande, af orsak, att Kammar-Collegium under tiden, genom flere laga kraftvunna beslut, ålagt en del af dem, att, i stället för extra rotering, öfvertaga ständig rotering från 42 Capellans-boställen, voro egarne af berörde hemman ännu med öfverrotering betungade; vid hvilket förhållande E. K. M., som funnit undersökning nödig, huruvida den, berörde hemman påförda, tillökta rotering icke kunde öfverflyttas på andre oroterade och närbelägne hemman, derjemte ansett, om en sådan flyttning icke vöre verkställbar, jordegare böra för öfverroteringen njuta enahanda vederlag af ofvannämnde vacanceafgift, som för Capelianer föreslagits, dertill ett färre antal lägenheter i Kronobergs Län, som blifvit på lika sätt med dubbel rotering belastade, jemväl voro berättigade.
I godt och ondt draga fransmannen ut konsekvenserna af en gifven id&amp;; medelvägarne och kompromisserna, undantagen och omständigheternas kraf första de sig ej på, vare sig i teori eller praktik. Samma folk kan i sin historia tälja om Bartholomeinattens hsor och hugenotternas fromhet ooh hjältemod, Ludvid XV: s skandligheter och den 4 augusti 1789 m. fl. nattsvarta skuggor och strå- lande dagrar. Samma folk har att uppvisa literara alster af den gröfsta cynism och af en shllspord högsinthet och idealitet. Och dessa skarpa motsättningar möta främlingen öfver allt, d&amp; han blir förtrogen med landet och dess folk. Hvar ar val familjelifvet mera rent, mera patriarkaliskt an i vissa kretsar inom den franska medelklassen, hvar %r det viil mera förtrampadt och förhhadt an inom en del af Paris eleganta värld? Dessa skarpa motsättningar återfinnas afven vid ett skarskiidande af kvinnans stallning i Frankrike och den s. k. kvinnofralgans utveckling i detta land. Ingenstädes har kvinnan aZltid spelat en s&amp; stor roll som i Frankrike. Den ytligaste bekantskap med dess historia kan bevisa detta. Och denna stora roll spelar hon a n m i den dag som i dag är. Orsaken härtill ligger i b0de mannens och kvinnans temperament, som iir olika både de rena #) P&amp; det att Sverige ej skulle vara orepresenteradt vid sommarens kvinnokongresser erhöll Fredrika-Bremer-Förbandet af nBgra intresserade medlemmar en summa att använda till utsiindande af en delegerad. Dertill valdes af Fr.-Bremer-Förbundets styrelse fröken Ellen Fries. germanernas och de sydeuropeiska folkens. Fransmannen är sa till sägandes niotiondedelar kallt beräknande intelligens och en tiondedel blind besinningslös passion. Alla de mellantoner, som kallas välvilja, vänlighet, hjärta eller med ett tyskt ord " emuthn finnas endast undantagsvis. Men dessa karaktärsdrag inverka på förhallandet mellan könen. Mannen låter blindt styra sig af den kvinna han iilskar, men " kvinnann fruktar han som en boja, den der binder hans frihet.
Från den stora, på andra sidan strömmen liggande Folkparken — Norrköpings Djurgård — en härlig promenadplats, till hvilken man medels färja eller roddbåt lätt kommer öfver, har man en vidsträckt utsikt öfver Bråviken och Kolmården samt Vikbolandets slätter. Men vi få ej dröja längre vid naturens skönheter, hvilka här i så hög och omväxlande grad bjudas oss, utan gå i stället in för att se, hvad mänsklig konst och energi i förening med god smak här uträttat. Och det är sannerligen ej litet! Inkomna i den särdeles lyckade hallen med dess dekorativa takoch väggmålningar, mötes vårt öga strax af namnen Kneipp, Lahmann och Ling, målade på fondväggen. Dessa tre namn utgöra programmet för hela anstalten. De representera det treeniga system, på hvilket behandlingen här hvilar: vatten-, luftoch solbad samt gymnastik, se där de mäktiga krafter, som här, enade till ett, skola återskänka din sjuka kropp dess forna spänstighet, gifva förhöjd syrsättning i dina slappa organ, härda dig mot förkylning och de nu så allmänna katarrerna samt bota de reumatiska krämporna, som binda dina lemmar. Kring dessa tre stjärnor på den naturmedicinska himmelen läser man den latinska sentensen: Naturam si sequemur äucem, nunquam aberrdbimus, det är: Följa vi naturen, skola vi icke taga miste o m vägen. Från hallen leda nere dörrar till kamrerarkontoret, direktörens rum, gymnastiksal, biljard, promenadsalar och badrum, damernas till höger och herrarnes till vänster, och, last but not least, de treniga, med utsökt smak och komfort inredda sällskapsrummen. Här har ingenting sparats för att göra lifvet behagligt för kurgästerna, och det öfverträffar det mesta af hvad vi i den vägen sett vid andra svenska brunnseller badorter. Hit är det också, som kurgästerna taga sina tillflykt för att medels läsning i tidningar, tidskrifter och annan ganska rikhaltig litteratur eller under musik och samspråk förkorta de stunder af dagen, som behandlingen icke upptager. Här stiftas också mången bekantskap, hvars minne kanske räcker för lifvet, vänskapsband knytas och måhända ännu ömmare band med ibland.
Det vore fördenskull ej skäl att förtälja den, om den ej på samma gång läte oss veta mycket, som verkligen skett, om ej en af Ekeby kavaljerer vore hjälten däri, och om den ej berättade för oss om den sista olyckan, som öfvergick Ekeby På 1770-talet föddes i Tyskland den sedermera lärde och mångkunnige Kevenhüller. Han var son till en borggrefve och kunde hafva fått bo i höga slott och rida vid kejsarens sida, om han haft lust; men det hade han inte. Han skulle velat fästa väderkvarnsvingar vid borgens högsta torn, göra riddarsalen till en klensmedja och frustugan till en urmakarverkstad. Han skulle velat fylla borgen med snurrande hjul och arbetande häfstänger. Men då sådant ej lät sig göra, lämnade han hela ståten och gaf sig i urmakarlära. Där lärde han allt, som läras kunde, om kugghjul, fjädrar och pendlar. Han lärde att göra solur och stjärnur, pendyler med pipande kanariefåglar och lurblåsande herdar, klockspel, som fyllde ett helt kyrktorn med sitt underliga maskineri, och urverk så små, att de kunde infattas i en medaljong. Då han fått sitt mästarbref, satte han renseln på ryggen, tog knölpåken i hand och vandrade från ort till ort för att studera allt, som gick med rullar och hjul. Kevenhüller var ingen vanlig urmakare, han ville bli en stor uppfinnare och en världsförbättrare. När han så hade genomvandrat många land, begaf han sig också till Värmland för att studera kvarnhjul och grufkonster. En vacker sommarmorgon hände sig, att han gick tvärs öfver Karlstads torg. Men i samma vackra morgonstund – hade skogsfrun funnit för godt att utsträcka sin vandring ända in i staden. Den höga damen kom, äfven hon, tvärs öfver torget, men från motsatt håll, och så mötte hon Kevenhüller. Det var ett möte för en urmakaregesäll. Hon hade lysande, gröna ögon och stridt, ljust hår, som nära nog nådde marken, och hon var klädd i grönt, skiftande siden. Troll och hedning, som hon var, var hon skönare än alla kristna kvinnor, Kevenhüller någonsin sett.