Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arbetet har här fortfarande varit koncentreradt å Slutvärnet, men, i anseende till Krono-arbets-corpsens fortfarande minskning till nu endast en tredjedel af dess förra numerär, hade ock kostnaderna för härstädes utförda arbeten blifvit betydligt högre, och har äfven för kommande år en sådan förminskning måst tagas i beräkning, hvartill dessutom komma de ständigt stigande prisen å materialier och dagsverken. Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Frop. M 1, om Statsverket 1862. 39 Dd en bombfri byggnad för logering af garnisonen och inrymmandet af dess förnödenheter alltid är nödvändig uti en fästning, så hafva de förändrade förhållandena, sota nu i underdånighet blifvit anförda, icke framkallat någon förändring uti konstruktionen eller byggnadssättet af detta slutvärn, hvilket i öfrigt så långt framskridit, att detsamma med ett anslag af 130,000 Ridr Rimt årligen i 3:ne år, eller under instundande Statsreglerings-period, blir fullständigt färdigt, då fästningen eger ett bombfritt logement för den garnisonsstyrka, sorn för fästningens försvar är behöflig, eller för 4,500 man, samt i nödfall för 6,000 man, med förvaringsrum för dess förnödenheter under erl tid af 6 månader. Dertill eger detta slutvärn gallerier för öfver 100 kanoner, utom de piecer, som kunna uppställas på tornens platformer. Fästningen har då äfven uppnått sitt första stadium af försvarbarhet. För ernåendet af ett så vigtigt ändamål har Chefen för Ingenieur-Corpsen i underdånighet föreslagit, att Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer begära ett förhöjdt anslag för Carlsborgs fästningsbyggnad eller från 100,000 R:dr till 130.000 R:dr årligen, att utgå under åren 1864, 1865 och 1866 med sammanlagdt 390,000 Rdr. För Stockholms befästande åt Södra landsidan har redan en början blifvit gjord med anläggning af dess förnämsta fästningsverk framför infarten till Skans tull.
Den sedan 1809 och j81o hviland# anmärkning ansågs böra förfalla* 74. §. Till det uti denna §. 1 809 föreslag* na tillägg lemnade Prest - Ståndet sitt bifall* Riksdags - Ordningens 14 §. De af Utskottet vid Urtima Riksdagen i Örebro i8>o tillstyrkte ändringar antogos, hvaremot det 1812 föreslagna nya Moment ogillades. ig och 21 §§. Utskottets förslag till ändringar i dessa §§• godkändes. 23 §. Dika med VäMnfl. Borgare - Ståndet och Hedervärda Bonde - Ståndet, afslog PrestStåndet de år 180g föreslagne och nämnda Stånd rörande förändringar, men antog Förslaget till ändring i 5:te momentet af denna §. Ut Supra, Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Föredrogos å nyo och bifölloS följande ifrån Utskotten inkomna Betänkanden, nemligen: Ifrån Dea t g Juni Ifrnfi Stats - Utsftntteti angående j:o Stockholms Stads samt de öfriga Städernas Käliäiélrihetér. 2:0 Én summa äf 121^168 Éfd 32 sk. 4 tsf. Btco, som Uti 181-2 års Riks - Siat blifvit afskriften på Riksgälds - ConiöirétS hos Stats - Verket ägande fordran för méddelte fofskott till 18 iö års Harrinstängriirrgskosthadér tfi; tm 3:0 Bestämmandet af någon Fond, för att dermed ersätta Svenska Medborgares genom uppbringningar lidna förluster. 4to Bevillningens jätilriar e fördelning; 5:0 Adelforss Guldverk, och 6:0 InqVäftefingéri för tågände Tröppär rri. rri.j hvilket sistnämnde skulle remitteras till Allmän* fia Besvärsoch Oéconömie Utskottet i hvad det till samma tfiskotts åtgärd höra k än. ifrån Alltnäfthd.
Uti en brottning är det visst armstyrkan som ger utslaget; i ett fältslag beror detta till stor del af anförarens hufvud, och i de täflingsstrider, som emellan de båda kamrarna kunna uppkomma, är det endast htifvudenas beskaffenhet och ej deras antal som liar inflytande. Man har i dag särskildt talat om detta Stånds belägenhet i afseende på de föreslående reformerna: högaktade ledamöter hafva tillkännagifvit, att det var med en sorglig känsla, som de på fäderneslandets altare ansågo sig förpligtade att uppoffra innehafvande dyrbara rättigheter, under anmodan till andra att handla likaledes. Jag önskar alt igo Den ^4 Oelober e. m. denna uppmaning måtte följas! Jag Iviflar icke på rikligheten och noggranna sanningen af hvad sorn blifvit anfördi; men som jag icke vill uppbära något beröm, sorn mig icke nied rätta tillkommer, så anser jag mig böra tillkännagifva, att jag för min del anser den ifrågavar. förändringen icke som någon uppoffring, utan snarare som en vinning; ty om den nuvar. s. k. sjelfskrifna representationsrätten utbytes emot rättigheten att välja oell väljas; så skulle en sådan rättighet medföra en bestämd fördel för större delen af R. o. Adis ledamöter, som för närvar, är helt och hållet orepresenterad. Representationtsrätt, mine herrar! d. v. s. rättighet att genom ombud få deltaga i fosterlandets angelägenheter — någon sådan rätt äger icke för närvar, detta Stånd. Det är visserligen Ståndets ledamöter obetaget att mangrannt infinna sig på detta ruin, att lemna sina hus och yrken under månader och åratal, för att öfvervara riksdagsmannaförhandlingarna; men jag skulle vilja hemställa till de öfriga Stånden, till Preste-, till Borgareoch BondeSt:n, om de verkligen ansågo sig representerade, ifall man fråntog dem rättigheten att välja, men tillika sade, att hvarje prest, hvarje borgare, hvarje bonde, som hade lust, kunde komma upp till riksdagen och rösta.
Man har ansett den förra ej böra öfvergå 2 a 3 millioner; och jag anhåller att någon afBancoUtskottets tillstädesvarande Herrar Ledamöter behagade upplysa, huruvida jag missta - Den 1 November f. m. git mig deruti, att aldrig mera skall få utlemnas, än 3 millioner till båda Contoiren, hvaremot jemkning dem emellan kunde få äga rum? I öfrigt anser jag jemkningens bedömande lämpligare kunna uppdragas åt Revisorerne, än åt BancoFullmägtige. När Discontrörelsen i dess nya skick börjar år 1824 och Revisorerne sammanträda året derefter, kan jag ej föreställa mig, att någon olägenhet häraf uppkommer. Jag förmodar ej, att hela låneanslaget kommer att utgå på ett år; och anser ej eller Riksens Ständer göra Landsorterna en tjenst derigenom, att de uppmanas att låna hela summan. Grefve von Schwerin: Först får jag, i anledning af Herr Hjertås fråga, nämna, att 2 Millioner för Götheborgs Låne-Contoir och 1 Million för Contoiret i Malmö blifvit ansedde suppositionsvis behöfvas. När ämnet första gången förevar, hemställde jag, om icke dessa summor skulle anses utgöra minimum, men att Fullmäktige skulle få rättighet att jemka efter behofvet. Herr Hjerta tycks ej vilja medgifva en hastigare utsläppning af Discont-Fonden. Jag får dock fästa uppmärksamhet på den omständighet, att på Discontrörelsens avance, så kallade Stats-anslag blifvit grundade. Jag tror näringar ne behöfva detta biträde, som man förr kallade undsättning, nu åter ett befordringsmedel af rörelse och idoghet. Två år Den 7 November f. m. behöfva® icke för att Lunna bedöma!, hvad Stockholms Discont har behof utaf. Jag tror mig kunna säga, ehuru jag endast äger Tre månaders erfarenhet, att Stockholms Discont ej tarfvar mer än Tre oell en half Millioner. En och en half blifva sannolikt obegagnade. Banco-Fullmäktige erhålla hvarje vecka rapport om tillståndet i Disconten. Sannolikt skola de ställa så till, att detta äfven må ske från de öfriga Låne-Contoiren.
J a g mötte Anna Palmberg i .g %r, och hon sade, att hon skulle komma in och gbtulerar. Anna Palinberg var dotter till tobaksfabrikören i hörnet. Hon och Tekla hade varit skolkamrater, och vänskapen hade fortfarit afven efter skoltidens slut. Det ar ibland trefligt för förmögnare flickor a t t ha någon som beundrar de pralrtiga toaletterna och som andäktigt lyssnar till berättelserna om balernas härlighet och eröfringariies mängd - och ett sådant da! tacksamt och oskyldigt auditorium var Tekla. Nar Tekla sent ' omsider kom hem var Anna redan korninen. Tekla fick i hast litet middag i köket innan hon gick in. &gt;Du har väl inte sagt ii %got mainma. ;, sade hoii mellan iniiiisbitarne. Vet du jag har längtat hem hela dagen för att f&amp; se p5 den igen,. Nej, jag har inte sagt ett kilyst~. Äiidteligen skulle hoiz, Tekla, ocksk ha något att visa. Och s i torkade hon sig om mun, slätade litet p&amp; håret och gick in till kaffebordet och Anna. Inte allt för i f r i g ~, tänkte Tekla - inte som om jag aldrig hade sett en kappa förr,. Det var först sedan de kyssts och druckit kaffe, som Tekla icke kunde uthärda längre. Niis, sade Iion s % lugnt Iion förinkdde, har dn $ett hrad jag fått af mamma i dag?, Och så togs kappan fram ur garderoben och Tekla satte den p&amp; sig. Den var vacker, men Teklas ansikte ofvanför skinnbrämet var annu, vackrare. Det bokstafligen sken af gliidje. Kinderna rodnade, ögonen lyste och blickarne vände sig ömma och tacksamma mot iuodern. &gt; E t t sådant präktigt tyg, sade Anna, ~ocli sh ra1 den sitter både i ryggen och fram. Åh, sk skön och rarm den måtte rara. Om det bara hade varit rynkor p % axlarna, som alla människor ha nu.
Vid den hos Lag-Utskottet förekomne öfverläggning i afseende å hvad utaf Herr Prosten Palm i berörde måtto är vordet framstäldt och anfördt, har Utskottet funnit, att Herr Prosten antagit tvenne omständigheter, nemligen dels att de genom Kongl. Majus Nådiga Bref den 17 October 1778 vidtagne förordnanden,’ hvarigenom, ibland annat, lägrad qvinna tillätes att dölja sin förbrytelse, och att, om hon sä vill, på okänd ort framföda fostret, icke skola, medfört det med de samma åsyftade ändamål och den deraf förväntade verkan att förekomma barnamord, dels att den lätthet, sorn af berörde föreskrifter blifvit beredd så väl häfdad qvinna, sorn den, hvilken henne lägrat, att undgå Lagens straff, skall föranledt till den sederBihang till RiksSt. Prot, j$ij • isa, tide Sami. N:r it. m 8a Lag-Utskottets Betiinkanden. mera mer och mer tilltagande lättsinnighet och befordrat ett allmännare sedéfördärf. Uti någondera af desse delar kan Utskottet med Herr Prosten sig icke förena.
Vid hemkomsten utdelas bären af prestens dotter, och barnskaran tränger sig fram kring flickan att få hvar och en sitt skedblad. Johan håller sig längst bakom. Blir glömd och blir utan bär. Förbigången! Med bitterhet i sinnet såsom en förbigången, går han ut i trädgården och gömmer sig i en berså. Han känner sig som den sista, den sämsta. Men nu gråter han ej, utan han känner något hårdt och kallt resa sig som en stålstomme inne i sig. Och efter anstäld kritik på hela sällskapet finner han att han var den redligaste, ty han åt icke ett bär ute på svedjan, och så pang! der kom felslutet derför att han var bättre än de andra, så blef han förbigången. Resultat: han ansåg sig bättre än de andra. Och han erfor en stark njutning af att vara förbigången. Han hade också en förmåga att göra sig osynlig och hålla sig undan, så att han blef förbigången. Fadern kom en gång hem med en persika till aftonbordet. Alla barnen erhöllo en skifva af den sällsynta frukten, men hur det föll sig, Johan blef utan, och det så att den eljest rättvise fadern icke märkte det. Han kände sig så stolt af denna nya påminnelse om sitt oblida öde, att han senare på aftonen måste skryta för bröderna med det. De trodde honom icke, så orimlig ansågo de historien. Ju orimligare, ju bättre! Han plågades äfven af antipatier. En söndag på landet kom det en vagn med ungdom till klockargården. Ur steg en svartmuskig gosse med dolsk men djerf uppsyn. Johan sprang vid hans åsyn och gömde sig på vinden. Man letade upp honom, klockaren smickrade honom, men han blef sittande i sin vrå och hörde på huru barnen lekte, ända tills den svarta gossen hade rest. Kalla bad, vilda lekar, strängt kroppsarbete, ingenting kunde härda hans lösa nerver, som stundom ett ögonblick kunde spännas till det yttersta. Han hade godt minne, läste ordentligt, helst om reala ting såsom geografi och naturvetenskap. Aritmetik gick in minnesvägen, men geometri hatade han.
Hvad som redan sig tilldragit, lärer ej kunna afbjelpas; dst bör dock. tjena till framtida varning • men då ConstituÉionsUtskottet, i stöd af den förtydning, som ägt rum af 107 §. RegeringsFormen , föreslår ändring i Grundlagen , då är det högst angeläget att för en framtid försvara sinia rättigIheter, och med enhällighet afslå och förkasta detta ConstitutionsUtskottets djerfva och arbi.- traira förslag. Herr von Ileynne, Georg: Jag anser vår Constitution vara ganska god, och hvarje förtydande deraf kunna blifva en förtydning, samt hvarje förändring böra vara påkallad af den högsta nödvändighet. En sådan är, i närvarande fråga, icke för handen. Lngarnes, Ko: nungens och Ständernas constitutionella magt bör vara helig, och en fjerde icke gifvas hos ett Utskott, hvars åtgärder endast böra vara förberedande, aldrig beslutande. Skulle Hög/ loflige Ridderskapets och Adelns pluralitet lemna bifall till ConstitutionsUtskottets försök att inskränka vår deliberations-rätt, anser jag Den 23 Maji. 139 för min pligt, att till Protocollet framföra denna min öfvertygelse , som min enskilta reservation. Må mitt sista yttrande inför det vördnadsvärda Stånd , i hvars öfverläggning gar jag haft den lyckan deltaga under detta Riksmöte , innefatta den förklaring , att jag alltid skall med djup vördnad underkasta mig Ridderskapets och Adelns vilja. Men jag skall aldrig med min röst medverka till några beslut , som jag tror kunna blifva vådliga för min Konungs eller för mina Medborgares rättigheter. J Åtskilliga yttrade härtill deras bifall.
Så vidt af husets yttre beskaffenhet kunde dömmas, funnos ej blott lodräta sättningar utan äfven horizontela skjutningar, enär många delar af byggnaden förlorat deras lodräta ställning, såsom t. ex. hela sydvestra hörnpartiet, och ej antagligt är att de på sådant sätt blifvit genuin slarf uppbyggde. Allt utvisade följaktligen en fortgående sättning af serdeles vådlig beskaffenhet eller sådan att den, kommen till en viss grad, ovilkorligen måste föranleda byggnadens ruin, enär horizontela skjutningar å väggarne i ett hus måste, då de ej kunna hindras att fortgå, förr eller sednare kullstörta murarne. Först efter reparationsarbetets påbörjande utröntes dock fulla vidden af skadorne. Såsom förut är anfördt. antogo besigtningsmännen, att röta i rustoch pålverk under grunden var hufvudanledningen till sättningen oell att lör dennas afhjelpande endast erfordrades de ruttna delarnes borttagande och nedläggning af ny grundmur. Vid rifningen af grundmuren vester om a hufvudtrappan befanns dock, att pfilverket, sorn stod 3 å 4 fot öfver laksta vattenytan, ej blott var uppruttnadt i öfre delarne ulan äfven icke nedslaget till fast botten och ofta endast bestod af korta pålstumpar, någon gång af blott 4 å 6 löts längd och serdeles ojemt nedslagne. Dessutom befanns murverket uppfördt lill större delen af kullersten utan förband och tomrum här och der emellan stenarne, så att vid ritningen stora murdelar, till stor risk vid arbetet, rasade på en gång. Dessa förhållanden egde rum vid hela den gamla grunden om ock i olika grad på olika ställen, hvarigenom otvetydigt kunde utrönas så väl orsakerna till de större skadorne, som ock den fara de medförde. Såsom isynnerhet ländande till upplysning i dessa afseenden torde förtjena anföras: l:o. Vid sydvestra hörnet stod det i sig sjelf usla pålrustet på en stenrefvel af mycket oregelbunden lorm.
Att detta sätt för utredning af lagskipningens tillstånd således icke afsetts vid åläggandet af den derom stadgade skyldighet, synes mig alltså uppenbart; och uppfattar man rätt meningen med denna utredning, betviflas jemväl ändamålsenligheten af sättet. Justitie-ombudsmannen har emedlertid lagt den granskning, han företagit af högsta domstolens beslut, till hufvudsaklig grund för den utredning af lagskipningens närvarande tillstånd, som han för Rikets Ständer framlagt, Bih. till n. St. Prot. 1850 & 1851. 7 Sami. 1 Afd. 2 Haft. 4 26 Lag-Utskottets Utlåtande N.-o 4. men tvifvelaktigt är dock, huruvida densamma innefattar en tillfyllestgörande grund i denna del. Sådant har Justitie-ombudsmannen äfven sjelf erkänt, och jag delar betänkligheterna härutinnan. Man måste nemligen taga i betraktande, att de fleste, ja alla, utom högst få, af de granskade besluten röra en period, som ligger bakom den, derunder lagskipningens tillstånd bort af Justitie-ombudsmannen utredas, och att man dessutom ifrån ett eller annat enstaka misstag hos domaren ej kan sluta dertill, alt misstagen höra till karakteren af lagskipningen. Dessa äro grunderna för mitt omdöme, att Justitie-ombudsmannen ej eger den af honom förfäktade fria granskningsoch omdömesrätten, vid hvars begagnande Utskottet till och med måst erkänna, att han ingalunda uppfyllt grannlagenhetens fordringar, — en omständighet, som i alla händelser förtjenar ogillande. Ehuru nyssnämnda förfarande mest fästat den allmänna uppmärksamheten, torde likväl vissa af Justitie-ombudsmannen under embetsutöfningen vidtagne åtgärder ej böra lemnäs å sido. — De af honom offentliggjorda berättelser visa nemligen hurusom han, i sin egenskap af Justitie-ombudsman, i underdånighet begärt att Kongl. Maj:t i lagförklaringsväg ville meddela åtskilliga stadgande:), dels medelst särskilda författningar, dels ock genom tillägg till vissa §§ i allmänna lagen, hvilka derigenom skulle erhålla en förändrad lydelse.
Kungelf, om återupprättande af en TrivialSchola i; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1191. 164 Utskottets Betänkande, Vill s 392 —« 396, bif. af Adeln, ix 217, af BondeStåndet, IX s 23i, af Prés teStåndet, IX s 23o, af BorgareStåndet, ix s 232. Kungsgårdar, örn försäljning till Skatte af, och Officers-Boställen; Konungens Nådiga Proposition, I 1. s 169—. 168, rernitt. till StatsUtskottet, II s 113^. Utskottets Utlåtande, IV 2. 5946,947» bif. af Adeln, IX s 270, af PresteStåndet, IX s 274, af BorgareStåndet, IX s 376, af BondeStåndet, ix s 280. Underd. Skrifvelse, X 1. s 549 — ^53. lliksdagsBeslutet, §. 20. — angående ändring i nu gällande författningar om utgörande af arrendespannemålen från; Konungens Nådiga Proposition, I 1. s 2i5 — 219, remitt. till StatsUtskottet, 11 s 1128, 1133, 1134» 1136. Utskottets Betänkande, IV 5. s 189—- 193, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 1129, bif. af BondeStåndet, IX 1133, af PresteStåndet, IX s 1147» ateneia, af Adeln, IX s 1156. Ytterligare Utlåtande, IV 6. s 204—• 208, lagdt till Handlingarné af BondeStåndet, ix 3. s 261, afsl. och Konungens Nådiga Proposition, bif. af Adeln, IX 3 s 286. Underd.
Fullmägtige obetaget att härförutan använda hvad som eljest skulle kunna finnas medföra en ökad säkerhet; e) att de nya Sedlarne ej mä göras så symetriska, att icke nägon vise del af dern kan, i likhet med hvad hittills egt rum, bestämmas såsom antaglig att med fulla beloppet infrias, äfven om de fifriga delarna, genom tillfälliga händelser, blifvit frånskiljda; för hvilket ändamål de båda egenhändiga namnteckningarne böra, så vidt ske kan, stå hvarandra nära, och på en sådan punkt eller plats af sedeln der något tillförlitligt kännetecken af dess rätta valeur tillika förefinnes. Och har Utskottet i öfrigt ansett: att valeurens anbringande uti sjelfva papperet, så väl med bokstäfver, sorn zifFror, vore af serdeles nytta; och att årtalets insättande deruti likaledes kunde, i åtskilliga hänseenden, medföra en gagnelig control; sådant allt emedlertid beroende af Banco Styrelsens närmare pröfning. 4:0 Banco-Styrelsen får sig uppdraget ombesörja, att de nya Sedelformulairen färdiggöras i den mon nödiga anstalt r hinna vidtagas, samt derefter sattas i omlopp, 6 Bartco-V tsk:s Memorial, N;o i4o. hvarvid bör iakttagas, att början sker med de större Sedelvaleurerne. 5:0 Utgifvandet af Vexel-Bankens hittills brukliga Transportsedlar inställes, och upphör ifrån och med den dag, då utvexling af de i 2 punkten omnämnda större Sedlar vidtager; äfvensom tillverkning af Ö ' Ö de nu begagnade 3 och 2 Rdr Sedlarne ej eger rum från och med den dag, då de i samma punkt omnämnda smärre Sedelvaleurer blifvit i omlopp satta ; egande BancoStyrelsen att genom tjenliga anstalter befrämja de nya Sedlarnes utvexling i Landsorterna emot gamla. 6:0 Med Tranportsedlarnas inlösen och afFöring, så länge några sådana ibland Allmänheten utelöpa, må, såsom hittills, förhållas. 7:0
hvad åtgärd å det allmännas sida i afseende på detta folden inhemska handeln och industrien serdeles; vigtiga ärende må vara att vidtaga. Vid öfvervägande af denna fråga har hos: Rikets Ständer i betraktande förekommit, hurusom bland de väsendtligaste hindren för handelns och näringarnes stigande förkofran inom fäderneslandet onekligen företer sig bristen åi erforderligt antal kommunikations-anstalter, hvarmedelst varor med nödig ExpeditionsUtskottets Förslag lill und. Skrifvelse, N;o 180. 365 skyndsamhet och till hilliga priser kunna emellan produktions-, tillverkningsoch afsättningsorterne fortskaffas. Detta förhållande har ock, efter hvad kändt är. haft till följd, dels omöjligheten att tillgodogöra en Betydlig mängd af landets naturalster, dels ock, att produkterne och tillverkningarne ej sällan i den mån fördyrats, att alsättningen blifvit försvårad eller näringsidkarnes påräknade vinst oskäligen nedsatt. Tillvaron af ett väl ordnadt jernvägssystem, hvarigenom dessa olägenheter und vekes, vore alltså, ur industriel synpunkt, af behofvet högeligen påkallad och det måhända företrädesvis i delta land, hvars förnämsta export-artiklar bestå af sådana varor, hvilka till följd af sitt, i förhållande till qvantiteten, lägre värde, icke kunna bära dryga transtport-kostnader. Jernvägars inrättande här i riket torde ock sannolikt förr eller sednare komma att utgöra ett oundgängligt vilkor för möjligheten att i hänseende till försäljnings-priserne å inhemska varor uthålla täflan med utländningeu, hvarjemte den genom ifrågavarande kommunikationsmedel lättade omsättningen af de serskilda provinsernas alster och tillverkningar naturligtvis skulle komma att utöfva ett verksamt och välgörande inflytande på den inrikes handelns och rörelsens befrämjande.
Delta vigtiga och af behofvet högt påkallade mälningsarbete fortgår ock i foreskrifven ordning. §. 4. S°oSiSisk Författning. Kammarverk. I följd af skattläggningar, sorn ågålt rekognitions-skogslägenheter har ||dels mantal upder sista qvinqvennium i länet tillkommit, och linnas numera inom det samma l,768$fidels förmedlade hemman. Enligt vederbörliga tillståndsresolutioner äro under berörde tidrymd 13 tullmjölqvarnar med 30 par stenar anlagde. 11 e m m a n s kly fn in gen har under samma tid fortgått i åtskilliga orter, synnerligast i vestra delen af länet, hvaremot annorstädes, såsom i östra och mellersta delarne deraf, små hemmanslotter ej sällan sammanfallit till färre ägare. År 1847 hade länet 15,267 hemmansägare, hvilket antal visserligen är ganska stort med hänseende till antalet af hemman, som dessa jordägare besitta. En länge fortgående folkökning har naturligtvis verkat allt mer och mer till jordens styckning, och denna styckning var redan långt före den tid, hvarom nu fråga är, flerestädes drifven derhän, att många jordägare funnos och ännu finnas, som icke kunna anses besutne på sina lotter; men under sednare tiden har hemmans-klyfningen, efter alla anledningar, mera bestått deri, att å bela hemman eller å större delar tillkommit flera åboer, med tillräckligt jordbruk för hvarderas bergning, än i en hemmansstyckning till obesutenhet eller nära gränsen derintill. Inom provinsen har således i det hela hemmansklyfningen väl under berörde tid tilltagit, dock icke i något jemförligt förhållande till folkökningen. Deremot får det antagas att, i den mån jordbruket förkofras, en större arbetsstyrka dervid erfordras, och att af sådan orsak flera tjenstehjon och arbetare nu än fordom vid länets jordbruk begagnas. Afsöndringar af jord och lägenheter från hemman med bestämmande af viss afgäld derför enligt Kongl, förordningen den 19 December 1827, hafva väl under de sista fem åren förekommit men till ringa antal.