Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagutskottet, efter min tanka, icke fästat nog uppmärksamhet på min motion, rörande Rättegångslimmans vid Härads-Rätterne framflyttande till kl. 12 å dagen; så finner jag mig föranlåten reservera mig emot bemälde Utskotts i ämnet afgifna Betänkande.. Det är icke blott egen erfarenhet; utan en större del af folkets uttalade önskningar, som hos mig stadgat öfvertygelsen om nyttan och nödvändigheten af hvad jag i motionen åsyftat. Den olägenhet det medför, att rättegångstim man är utsatt till kl. 7 eftermiddagen, är allmänt erkänd. Domhafvande!! måste ofta till kl, tolf om natten arbeta ibland en storman - Lag-Utskotiéts Betänkande N.o 88. 11 de allmoge, som ej förr än emot rättegångslimmans slut infunnit sig, och detta är emot lag; men antingen måste detta ske eller ock målen uppskjutas till nästa dag, och denna dagens utsatta mål till den 3;dje eller 4-*-le och så vidare; men denna, i flera afseenden menligt verkande oordning kunde helt och hållet förekommas på sätt jag föreslagit, och sorn denna förändring icke för någon kan medföra någon olägenhet, utan tvertom en bättre ordning och beqvämlighet, så väl för Rätten, som parter och vittnen; så hade jag förmodal, det ULskottet fästat mera uppmärksamhet dervid, helst det icke kan vara större delen af Utskottets Ledamöter obekant alla de olägenheter, det medför, att halfva natten fortsätta ransakningar meden vid nämnde tid ofta stormande allmoge, då Rätten deremot får sitta hela förmiddagen sysslolös. Häruti har Riksdagsfullmägtigen Johannes Andersson ifrån Calmar Län instämt.. N;o 88.. Ankom till Exp.-Utskottet den 10 Julii. Betänkande, öfver Herr Gustaf Montgomerys förslag, om upphörande af Krigs-Hof-Rätten samt Öfre och Nedre Borg-Rätterne, eller förändring af dessa Domstolars organisation, Uti memorial, som Höglofl.
Jag förklarar för min enskilda del åtminstone och tror, att de flesta, om icke alla, af detta Stånd skola deri instämma, att i händelse i en fråga, som fordrar speciella kunskaper, såsom t. ex. de jag nyligen omnämnt, vi skulle låta oss hänföras att, i brist på speciel kunskap i ämnet, fatta ett oriktigt beslut, skulle vi icke anse oss förolämpade genom en inbjudning att frångå detta beslut. Jag har ej heller förmärkt, att någon härstädes blifvit sårad genom den af mig nämnda inbjudningen i fråga om silfverutvexlingen, utan vi hafva deremot ingått på denna inbjudning, ehuru vi sjelfva hade beslutat inbjuda de öfriga Stånden att instämma i vårt beslut. Jag ser således icke, huru mitt förslag kan anses innebära något sårande, och jag upprepar, att om jag derom kunde öfvertygas, skulle jag genast återtaga detsamma. Gr. Cronhjelm: Jag instämmer med Gr. Löwenhjelm deruti, att det vore väl, om sakkunskap alltid läge till grund för besluten, och att det således vore väl, om i de andra Stånden tillräcklig upplysning öfver militärämnen vore tifl hands. Men då jag gör detta medgifvande, torde jag ej gå för långt, då jag af Hr Gr. fordrar enahanda medgifvande tillbaka, nemi. att vi vid detta fall böra besluta med någon sakkunskap af hvad skattebördan fordrar. I den delen tror jag, att de öfriga Stånden hafva större sakkännedom än vi, om vi också tilltro oss större kännedom i militära frågor. I afseende på inbjudningen instämmer jag med Gr. Löwenhjelm deruti, att vi nyligen frångått ett beslut och deremot antagit ett annat Stånds inbjudning. Detta, ehuru det ej är af grundlagen tillåtet eller omnämndt, vill jag godkänna såsom praxis, såvida icke något R. St:s beslut derigenom rubbas. Mig veterligen har ej heller It. o. Ad. någonsin frånträdt ett sådant beslut, som ingredierat i ett R. St:s beslut. Men då saken varit oafgjord, och således något
Maj:t, att de här ofvan upptagna utgiftsposter icke höra belasta anslaget till flottans underhåll och nybyggnad 5 men Utskottet delar icke den åsigt, att de under litt. e upptagna 60,160 R:dr lämpligast kunna öfverflyttas till aflönings-staterna, utan håller tore att det länder till mera reda och sammanhang om ifrågavarande beklädnadskos tnader bibehållas under titeln materielen och uppföras näst efter ”båtsmännens beklädnad” under egen rubrik, ”beklädnad åt mariner, kanonierer, matroser och skeppsgossar’’, hvaremot Utskottet anser öfrige omnämnda utgiftsposter böra, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga framställning, förflyttas, och hemställer: det Rikets Ständer ville bifalla, att de här ofvan, under litt. c, d och f, upptagna summor måtte öfverföras till ”ajVOuings - 4 Stats-Utskottets Utlåtande, I\:o 86. staterne,” de under litt. 1) och g till titeln ”diverse anslag*’ med rubrik ”för diverse behof ’ samt de under litt. e bibe hållas under titeln malerielen men upptagas under egen rubrik. 2:o. Enligt hvad förberörde, af Kongl. Maj: t i nåder åberopade, Stats-Råds protokoll innehåller, skulle båtsmanshållets försummade militär-organisation, diseiplinering och öfning vara den hufvudsakligaste och ett skyndsamt afhjelpande mest påkallande bristen inom flottans personal. Att lemna denna stamtrupp, utgörande nära 6,000 man, och kostande Staten en icke obetydlig summa uti det af brist på organisation otjenstbara skick, hvari den sig nu befinner, kunde icke stå till sammans med ett rätt användande af rikets försvarskrafter.
Ständer 23:o tillstyrka, att merberörde Kreditiv må fortfarande i enahanda ändamål, som hittintills, Riksgälds-kontoret anvisas; skolande Utskottet vid granskning af föreskrifterna, angående beräkning af Bankens sedelstock, samt i fråga om åtgärder för bibehållande af Bankens metalliska kassa icke underlåta att tillse, dels huruvida Riksgälds-kontorets Kreditiv må äfven hädanefter afdragas från den beräknade sedelstocken, samt dels om och i hvilken ordning uppsägning af detta Kreditiv skall, då Bankens ställning sådant fordrar, ega rum. 22 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 24. Det, enligt 185 § i Reglementet, till mauufakturernes och fabrikernes understöd anvisade kreditiv af 1,800,000 r:dr samt det, likmätigt Reglementets 186 §, Jernkontoret beviljade kreditiv å Banken, stort 600,000 r:dr banko, 24:o torde intill nästa riksdag på samma vilkor, som tillförene, få vederbörande tillhandahållas. Utskottet hemställer likaledes, 25:o att Fahlu Bergslags låne-rättighet å så kallade kopparsedlar, oroförmäld i Reglementets 187 §, samt Spai-baukernes kreditiv-rättighet, enligt 189 §, måtte fortfarande på oförändrade vilkor bibehållas. Som den, genom 188 § i Banko-regtementet, Stockholms Stads Brandförsäkrings-konfor förunnade kreditiveller låne-rättighet, till belopp af 33,333 r:dr 16 sk. banko, icke varit anlitad, samt det, i betraktande af de större tillgångar, nämnde Brandförsäkrings-kontor eger, och den goda säkerhet detsamma har att erbjuda, för gifvet bör kunna antagas, att omförmälda kreditiv-rätt icke kommer att begagnas, tillstyrker Utskottet, 26:o att ofvanberörde 188 § måtte få från Reglementet uteslutas.
Med hemställan om antagande af en Cancellist, utöfver det i Riksdagsordningen bestämde antal; om en summarisk sammanfattning i slutet af Utskottens Betänkanden, utaf Betänkandets innehåll; samt rörande tryckning oell utdelning bland RiksStåndens Ledamöter af Bihanget till RiksStåndens Protocoll. Den 11 J u n i i e. ru. Af den 5, g, i5, 21, 26 och 3o sistlidne Januarii, innefattande: i:mo Remisser till ConstitutionsUtskottet: Af 2:ne från StatsUtskottet ankomne Memorial, med anmälan, att anledning vore till anmärkning mot Föredraganden för KrigsÄrenderne, samt mot Föredraganden för Handelsoch FinanceÄrenderne. StatsUtskottet: Af BancoUtskottets Memorial angående tryckningens bestridande af BancoFullmägtiges berättelse. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten : Af Herr Grefve Hamiltons, Jacob, väckte Motion, om anslag till årlig lön för en ProvincialLäkare i Östbo och Westbo Härader; af Andreas Håkanssons, m. fl. anföranden i anledning af Friherre Anckarsvärds C. H., Motion, rörande försvarsverket. Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten. Af Anders Ericssons Motion, om annan grund för utgörande af böter för försummade Uppbördsstämmor. Lagutskottet: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, Den 12 Junii e. m. om Strafflag emot Negerhandel och delagtighet deruti. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående nj Stängsel-förordning; af Anders Danielssons Memorial, rörande SkiftesStadgan.
Riksgälds-kontoret af besagde åligganden ovilkorligen skulle föranleda tillökning i detta verks tjenslemanna-personal. Deremot tillstyrkte sistnämnde Utskott, att tull-, saluaccisoch bränvins-brännings-afgifterna måtte lill Riksgälds-kontoret inlevereras, äfvensom att det bland slals-verkels behållna inkomster beräknade belopp utaf postmedlen malle från styrelsen öfver postverket till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, hvarefter samma belopp borde af Riksgälds-kontoret Stats kontoret tillhandahållas Dock ansåg sig Utskottet föranlåtet alt, i sammanhang med den sålunda afgående lefvereringen af lull-, saluaccisoch bränvins-bränniugs-medlen tillstyrkta förändring, tillika föreslå.: i:o alt Riksgälds-kontoret från och med 1841 års början borde, i den mån tullmedlen voro för statsverkets utgifter beIiöfliga, efter derom mottagna reqvisitioner, årligen utbetala lill Slats-kontoret ett belopp, motsvarande den summ?, hvartill behållna inkomsten af tullmedlen för samma år, enligt liks-staten, blifvit beräknad; 2:0 alt Statskontoret redan under årets lopp skulle ega från Riksgälds-kontoret utbekomma hvad, som erfordrades för bestridande af de förslagsanslagen tillhörande utgifter, som öfverstego dessa anslags i riks-staten uppförda belopp; och 3:o att den på Riksgälds-kontoret till statsbehofvens fyllande anvisade summa borde ökas med ett belopp, hvilket motsvarade de af saluaccis-och bränvins-brännings-afgifterna, vid statsregleringens uppgörande, beräknade inkomster. Som Slats-utskottets härom afgifna utlåtande endast af aine riks - Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 174. ’• stånd liifölls och den af Utskottet sedermera föreslagna omröstning i förstärkt Stats-ulskott icke korn lill verkställighet före riksdagens slut, så förföll naturligtvis oftaberörda förslag, jemte de i anledning deraf gjorda framställningar.
Olyckligtvis stod då på sin upphöjda plats framför orkestern den galante italienaren Sarti, hofkapellmästaren, i splitter ny uniform, medveten om sin rang som öfverstelöjtnant och däraf följande plikter som kavaljer, hvadan han, anseende sig böra underhålla den gamla, ensamma damen, nalkas med ett insinuant småleende och (till trots för Hennes Majestäts högdragna min, som bordt kunna erinra honom om, att hon var från den tiden, då det kungliga slottet var omspändt med järnkedjor för att hålla profanum vulgus på afstånd, och ingen dödlig fick nalkas en kunglig person utan de otroligaste krumbukter) kastar sig tämligen nonchalant i den lediga (kungliga!) stolen vid hennes sida och frågar, på ett slags bruten rotvälska, som skulle föreställa tyska, om Hennes Majestät icke tror, att det nu snart borde bli vår på fullt allvar. Den gamla änkedrottningen rodnade och bleknade skiftesvis af harm, mönstrade sin interlokutör med en blick från skyarna, reste sig med kunglig värdighet utan ett ord och gick, följd af sin högtidliga, tigande hofstat, medan den galante italienaren stirrade efter henne utan att förstå den kränkta värdighet och kungliga onåd, som hennes styfva rygg uttryckte. Hennes Majestät kom hem i häftig uppskakning och med brinnande feber, så att hon strax måste intaga sängen, och icke bidrog det till att dämpa hennes öfverretning, då hon några dagar därefter erfor, att en ofrälse kavaljer vid namn Struensee i ridstöflar med klirrande sporrar inställt sig för att tolka den regerande drottningens deltagande – en oerhörd smaklöshet, i sanning! och dubbelt betänklig gent emot en gammal, andryg kunglighet, hvars stamträd har sina rötter i ett dussinfurstendöme, en afdankad drottning, för hvilken etiketten blifvit en andra religion, och som till på köpet är bigott och redan känner sig lik en gengångerska i vår tid och vår värld, hvarför hon också nu i nåder flyttat öfver till en bättre.
Niddcrstapctö och Adelns benägna uppmärksamhet för nägra anmärkningar i anledning af vägra salda yttranden, hwilka jag önffade matte jemte Konungens Nödiga Proposition och dfrige upplasta Dictamina fä åtfölja den rcmisi Ståndet förmodligen beflutar till behörigt Ntskott. En ward Ledamot Herr Friherre 8t->el har trott sig böra uppsöka skyldigheten af Fäderneslandets förswar uti den osäkra och föränderliga lyckan att aga mer eller mindre förmögenhet. — En prineipc, som skulle wisierligen frikalla mängden frän allt deltagande uti denna wigtiga pligt, för att ensam afsätta densamma uppä den förrnögnes skuldror. Att undersöka wärdet af Herr Baron Ltsist, hemstälda grunder skulle mahända föra osi för längt ifrån mälet — men hwad mig beträffar får jag förklara, «tt jag fullkomligen anser pligten af Fäderneslandets förswar härflyta fran egenskapen att wara en Samhalls-mcdoorgarc, och oberoende af den grad af förrnögtnhct eller rikedom lyckan kunnat länma at rndividuen. Desi - 42 Den 2 Sprik. Desiutom tror jag, att denna af Herr Baron 5tsLI projekterade grund hästar för ett uti utförandet äfwentyrligare fel, det nemligen att blottställa sjelfrva den Rike att ej för dest penningar finna den, som atogo sig uppfyllandet af desi Zligganden. Swensta Folket äger mindre känsla för Penningar än för ära och pligt. — Det är ef nog att älägga den Rike anskaffandet af stridsmän, när ingen älägges att för den rikes penningar ikläda sig denna egenskap. — Ett sädant förhällande wore att pä allt för osäkra grunder bygga det wigtjgaste af alla beslut, som forewarit Riksens Ständers pröfning — och jag tror ej att detta förhällande pä nägot sätt skulle wara enligt med dct föremäl Herr Friherre Lrsol afwensom wi alla äsyfta — nemligen Fäderneslandets försmår.
Denne underlige man, som var bunden af fjällfolks trolldom, som tog en ny lappkvinna, när den gamla dog, som kände sig hemma hos lapparna — därför att dem hörde han till — som finner en afkrok af världen med lax i älfven och skytte i skogen, som därigenom kommer i konflikt med samhället, ser sig själf och sitt eget lif under bilden af en spån, hvilken snurrar rundt i älfvens sughvirfvel, och som slutligen springer som en rädd usling i skogen, då han velat taga en annans lif af hämd för sitt eget — denne man ville Molin skildra. Och han hade rätt att tycka, att hans uppslag var ypperligt. Han tillägger en parentes i det bref till den omtalade vännen, däri han skildrar dessa öden, som han en gång ville forma till dikt. Brefvet är dateradt den 29 augusti 1895, och han säger i denna parentes: »Då du i fjor räddade mig i Näsåker, hade jag gått där i förtviflan i 4 år. Icke så att jag jämrade mig, men så att jag fått pröfva fattigdom så ohygglig, att du icke kan det tro. Jag lärde mig under dessa år att resignera, att fatta, att ungdomens och kraftens år gingo, och att jag aldrig skulle bli konstnär. Jag var ung, obunden, kunde ett och annat, och ändock satt jag där fast. Du minns, då vi gingo därifrån den 26 september i regnet, att jag åter och åter — i fattigmannens och den värnlöses ängslan för slantarna — talade om, att jag måste ha 50 kronor, då vi kommo till Trondhjem på återresan. Jag kunde icke tänka mig en omplantering. — Du minns mitt obehagliga sysslande med, att det gick mycket pengar för oss. Hade du icke varit så förståndig och så öfverseende och begripande, som du var, hade vi skilts i ovänskap, och jag hade genom nöd och elände åter kommit tillbaka till Näsåker för att fortsätta fångenskapen. Jag hade det bra med mat, då du fann mig — men det var, som du vet, kreditmat.» »Under dessa år gingo mina tankar besynnerligt. Jag längtade, men kände ingen kraft.
St. angrde minskning uti Utsk:s cancelli-personal, och fortsattes derefter öfverläggningen i anledn. af Hr Gr. v. Perséns sedan sistl. gårdag på hordet hvilanda motion med förslag till bestämmande af lämplig tid, då de nya bevillntsafgifterna skola börja att utgå. Sedan discussionen öfver ämnet var slutad, befunnos meningarna så olika, att votering, till utrönande af pluralitetens tanka, blef nödvändig, i hvilket afseende följande propos. framställdes: Den, som vill, att, till svar å Hr Gr. v. Fersens ifrågavar. motion, Utsk., med afstyrkande deraf, må förklara, att, med Undanlag af postbevilln., hvilken redan tagit sin början, alla andra slags bevillntr på grund af 61 § Reg.F. först med år l836 böra vidtaga, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, anser Utsk. sig böra företaga att pröfva, vid hvilken tid de särskilda bevillningarna skola taga deras början. Den föreslagna ja-propos:n godkändes; men angrde contraproposm måste votering anställas, dervid omröstningspropostn blef: Den, sorn vill, att conlrapropostn vid hufvudvoteringen må komma att lyda på sätt föreslaget är, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer denna contrapropos. alt innefatta, det Utsk. såsom svar å motionen, med afstyrkande deraf, må förklara, att, med undantag af postbevilln., hvilken redan tagit sin början, alla andra slags bevillntr först med år i836 böra vidtaga. Voteringen utföll med i3 ja och 18 nej, i följd hvaraf proposrn vid hilfvudvoteringen blef:
Imo dori^oooio olöjliAoo ^orölioo; livodoo doo olvöooo Loldro 8^008 voro oil lorollio^o, oli oloo violoro uodor8»I<oioA ollor ooi^oox; AO008l 011 oLlorifoioA liofololro ollo 8odooo j>l.>8!or, för livillio ^öloAliAoo ioloo OÄAOO or8öll,doA ör olt förvöolo, vdi IvvO!;!. 1VI:>j:l of 8O0I00 oolodoio^ tölo 010UiIlo 10Iool8 8löoo1or8 8iol8-13ö4ol.l 00 1 förouöoroolo 1iöo8ooodo förlof - 48 L'snA?. /'roposiöon, ^V.o 12. tad dalanee-utredning, ;iä det att Ktsllottet mä leomma i tillkälle att köre8lä Kiilet8 8tänder lie delojij), livillia gena8t lvunna oell bärn 1 lVIagaLinskonden8 rälcenslva^er »k8l<rikva8; lr var vid Kongl. Naj:t jemväl an8er nedani oi milde 8nmmor lämpligen Ilunna utur .saiuiua konds luuldliugar o Dir» 8, nemligen:
Och efter tre dagar, sedan jag födt hade, födde hon och; och vi voro tillhopa, så att ingen främmande var med oss i huset, utan vi båda. Och denna qvinnones son blef död om nattena; ty hon förkramade honom i sömnen. Och hon stod upp om nattena, och tog min son ifrå mine sido, vid din tjenarinna sof, och lade honom på sin arm; och sin döda son lade hon på min arm. Och då jag om morgonen uppstod, till att gifva min son dia, si, då var han död; men om morgonen såg jag granneliga på honom, och si, det var icke min son, den jag födt hade. Den andra qvinnan sade: Det är icke så; min son lefver, och din son är död. Men denna sade: Det är icke så; din son är död, och min son lefver; och talade alltså för Konungenom. Och Konungen sade: Denna säger: Min son lefver, och din son är död; den andra säger: Icke så; din son är död, och min son lefver. Och Konungen sade: Tager mig hit ett svärd. Och då svärdet var buret fram till Konungen, Sade Konungen: Hugger det lefvande barnet i tu stycker, och gifver desso hälftena; och den andro ock hälftena. Då sade qvinnan, hvilkens barn lefde, till Konungen (ty hennes moderliga hjerta gaf sig öfver sin son): Ack! min Herre, gifver henne barnet lefvandes, och dräper det icke. Men den andra sade: Det vare hvarken mitt eller ditt, låt skiftat. Då svarade Konungen, och sade: Gifver desso barnet lefvandes, och dräper det icke; hon är dess moder. Och den domen, som Konungen afsagt hade, spordes för hela Israel, och de fruktade Konungen; förty de sågo, att Guds vishet var i honom till att döma. Alltså vardt Salomo Konung öfver hela Israel. Och desse voro hans Förstar: AsarJa, Zadoks son, Prestens, Elihoreph och AhiJa, Sisa söner, voro skrifvare; Josaphat, Ahiluds son, var canceller.
— Af dessa skäl har motionären föreslagit, att Iirigs-akademien vid Carlberg måtte helt och hållet indragas och alla blifvande militärer hänvisas antingen till militärkursen eller till Mariebergs artilleri-läroverk, hvilket motionären förmodat kunna, utan synnerlig kostnad, få den utvidgning sorn, för meddelande af speciela tillämpnings-kunskaper erfordras. Utskottet har härvid 'ansett sig böra upplysa, att Rikets Ständer redan vid 1840—1841 årens riksdag förehaft frågan om en förändrad organisation af Krigsakademien, samt uti underdånig skrifvelse den 10 December 1840 hos Kongl. Maj:t anhållit, bland annat, ”att Kongl. Maj:t i nåder täcktes vidtaga de åtgärder, ”i följd hvaraf Akademien, från ett militäriskt gymnasium med kontubernium, som "den vore, kunde successivt utbildas till och blifva en tillämpnings-skola för ”arméens befäl af alla vapen, hvarigenom behofvet af serskilda privata inrättningar för nyssnämnda ändamål kunde försvinna;” — äfvensom att Kongl. Maj:t, vid underdånig föredragning af detta ärende under den 25 Januari 1841, i nåder förklarat, ”att Krigs-akademien skulle förblifva i sitt närvarande skick, in tilldess en allmän reglering af rikets uppfoslringsoch undervisnings-anstalter kunde ske.” Sedan, genom nådigt cirkulär till samtliga konsistorierna i Riket den 6 Juli 1840, blifvit förordnadt angående regleringen af Elementar-läroverken, har Kongl. Majit äfven, i afseende å Krigs-akademien serskildt, under den 18 Januari sistiidne år, behagat vidtaga åtskilliga förändringar i bemälde Akademies or ganisation, till undanrödjandc af dervid anmärkta olägenheter. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o -18.
Om Kammar-R:n vore en sådan myndighet, att den egde rätt att utfärda kungörelser till rättelse för 20 * 30S Ben 24 Maj e. m. hela landet om det sätt, hvarpå Bevillms-Stadgan hör tillämpas, så kunde Gr. Björnstjerna hafva rätt i sitt påstående. Men som detta icke är förhållandet, utan Kammar-R:ns beslut, i händelse det vinner laga kraft, eller af K. M. fastställes, endast gäller för det fall, som blifvit pröfvadt, så lärer Hr Gr:u finna det saken icke är hjelpt dermed, att K.ammar-R:n på ett med Hr Gr:ns åsigt öfverensstämmande sätt tolkar författningen, emedan denna, sådant oaktadt, nu tillämpas af Taxerings-Komitéen inom ett län i enlighet, med åsigten hos Kammar-R:ns majoritet, och inom ett annat län i öfverensstämmande med minoritetens mening, och följden blir alltså den, att beskaltniugssältet inom de olika länen blir helt och hållet skiljaktigt. Det är denna skiljaktighet, som jag anser af vigt, att man söker undanrödja. Visserligen finnes i en § af Bevilln.Utsk. föreslaget ett tillägg, enl. hvilket laxeringsmännen skulle ega rättighet att fastställa bevillum, dels under det stadgade minimi-beloppet, dels emellan de upräknade klasserna. Men så vidt jag kunnat förstå innehållet af detta tillägg, alser det endast de fall, då man, utan att kunna taga sjelfva proc.-beräkningen till grund, i anseende till bristande kännedom om rätta och verkliga inkomstsumman, likväl anser en person böra beskattas en eller annan R:dr högre eller lägre än till det belopp, som för någon viss af de bestämda klasserna finnes faststäldt.