Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tionde-conventioner emellan lärare och åhörare och, då försöken i delta afseende på det hela aflupit frugtlöst» i Nåder förklarat, att, som Kongl. Majit linner vigten deraf att icke allenast söka för närvarande bilägga den söndring emellan presterskapet och allmogen på Gottland» hvilken förenämnde aflönings-fråga vållat» utan äfven Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, No 128. 5 att för framtiden förekomma dylika tvisters förnyande; men vid det inträffade förhållande, alt hvarken presterskapet eller allmogen velat antaga hvarandras anbud till förening om prest-rättigheternes utgörande, och presterskapet ej eller ingått på det förslag, till de serskilda anspråkens sammanjemkande, som Kammar-Collegium, i anledning af Konungens Befallnings-hafvandes framställningar uppgjort, Kongl. Maj:t tillika insett att, för detta ärendes bringande till annat slut, än det, som domstolar och Embets-Verk, i fråga om aflöningen, vid hvarje serskildt fall, kunde åstadkomma, fordrades åtgärder, som ej af Kongl. Maj:t allena berodde; hvarföre Kongl. Maj:t ville inhemta Rikets Ständers mening öfver de grunder, hvarpå Kammar-Collegii Förslag hvilade. Rikets Ständer hafva, i anledning häraf, genom underdånig skrifvelse den 1 December 1834» anmält, alt som Konungens Befall ningshafvandes af Kammar-Collegium understödda förslag innefattade en genomgripande förändring af hela kyrkoväsendet på Gottland, som icke utan rubbning af presterskapets previlegier, kunde åstadkommas, hade Rikets Ständer väl funnit frågan vara af previlegii-natur och den föreslagrie regleringen icke kunna utan Preste-Slåndets begifvande företagas; men så väl Presle-Slåndet, som de öfrige Riks-Stånden, hade funnit det hufvudsakliga syftemålet med de åt förstbemälde Riks-Stånd förunnade previlegier icke kunna vara annat än att trygga beståndet af kyrkoväsendets organisation och af de utur
Landtman skulle nemligeii nu kunna blifva uppehållne under förevändning att besökaren ej hade tid att visitera , och sålunda tvingas att betala för genomfarten. Torde hända kunde äfven det missbruk ega rum, att Tullhärer affordra vissa afgifter för förpassningars påskrifning o. s. v. Herr Grefven och LandtMarskälken tillkännagaf, att Plenum komme kl. 6 i eftermiddag att fortsättas. Herr von Hartmansdorff: Då Herr Cederschjöld yttrat sig tro en inre ambulatorisk bevakning vara tienligare och Den ?7 November f, m. 631 nyttigare, än den befinteliga, liar han antagit alt någon bevakning dock vore nyttig, och borde finnas. Detta Betänkande är således stridande emot bans mening, emedan det tillstyrker all bevaknings upphäfvande. Det är deremot jag giort invändningar, men ej mot en förbättrad organisation af den närvarande, hvars missbruk ej bör föranleda till annat än rättelser; ty ville Riksens Ständer borttaga alla inrättningar, som missbrukas, så tror jag, att ganska få saker i Riket skulle blifva i behåll. Hvad kostnaden angar, har Herr Rosenblad nämnt, alt den stora summan förmodeligen härrör af den gamla indragnings-Staten. Skulle nu bevakningen alldeles upphäfvas, så blefve denna indragnings-Stal större och inkomsterna mindre. 182? gåfvo 43 st. Bevakningsoch förpassnings-Tullkamrar i Tullinkomst 14,200 R:dr och kostade i aflöning i3,6oo. Således gaf denna bevakning, för det året, till och med någon behållning. Herr Grefven och Dan dt-Marskal ken gjorde ånyo proposition till bifall å Utskottens förevarande Betänkande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven o c hl L'andtMarskalken frågade, om Ridderskapet och A.deln ansåg Betänkandet böra, på 63^ D e n 2 7 No vem b «r f m. grund af de dervid gjorde anmärkningar* till Utskotten återförvisas. Ropades äfven Ja och Nej ; hvarjemte Votering begärdes.
Derefter tillhör det Landshöfdingarne, hvar för sitt Län, att, sedan i grund af Chartot och Handlingar samt undersökning på stället . der den erfordras, alla nödiga upplysningar rörande förhållandet med hvarje Park , i alla delar blifvit samlade , och vid utsatte samt 3:ne Månader förut från Predikstolarne, i Ortenä Kyrkor tillkänöagifne sammanträden, vederbörande fått tillfälle andraga, hvad de för sin rätt aktat nödigt, med biträde af Landtmätare, sttne utsedde gode män och nämnd, i ett tillförordnadt Krono-Ombuds närvaro, under tillämpning af de nu stadgade grunderne, upprätta fullständigt förslag till den reglering för hvarje Park särskildt, *om i följd häraf kan komma att vidtagas, hvarefter och sedan Kronans Ombud likasom öfrige vederbörande vid med dem inför Landshöfdingen hållet sammanträde' och öfverläggning häraf haft del och fått sine anmärkningar dervid skrifteligen eller munteligen till det Pro. tocollj som dervid förås bör, andraga, Landshöfding eger att Handlingarne till Kaminar-ColIegi-i uin insända, som, jemte eget utlåtande öfverläm11a saken till Kongl. Majus Nådiga pröfning och stadfästelse. Finner Landshöfding vidare undersökning på stället i en eller annan omständighet nödig , må han derom förordna och tillika vara skyldig att sjelf bevista desse undersökningar , om sådant, för ärendets noggranna och ändamåls - 46? Proposition om Krono-Skogarne i Riket'. enliga afgörande erfordras. Derest någon pre» liminaire fråga kunde fordra att förut afgöras, må han den pa förenämnde sätt Kongl. Majus Nådiga pröfning underställa, så vida den icke funnes af sådan beskaffenhet, att den tarfvade lagligt afgörande vid Domstol, i hvilket fall derom må skyndsamt besörjas.
• ■ ,pi.0f' Mys !•■'>« Ii. »f!?1 jii: i •; -■ >’< «?i* kil ,-a v !(»;•>•. • ■ Itii ft-*i!ii;fnrtfj«n. isjiUii .'»l» itjjiM. Jsno/l ‘-.•ill ■ i . •lilli ' k! .i’"; d lii, ml)fin I .•» v(-iv -i!r*y ••• l3/i: . ö(: m i j kj.: i-‘lif i . i t 'i;.:: n'jo >i> !•! ' ■ - — Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. 1 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet på Stockholms Slott den 27 Maj 1864, N ärvaraude: Hans Excellens Justitie-Stats-Ministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Män DERSTRÖM, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Efter verkställd justering af Protokollet för den 20 innevarande månad föredrog Departements Chefen Stats-Rådet Carlson i underdånighet: l:o. 40:o. Föredragande Departements-Chefen yttrade: Med anledning af Rikets senast församlade Ständers medgifvande, “att de lärare som, innan de blefvo till Lektorer utnämnde, haft full Lektorsundervisningsskyldighet, få beräkna denna sin tjenstgöring, med undantag af fem år, vid löneförhöjning inom Lektorsgraden, i likhet med hvad andra extra lärare, duplikanter och vikarier inom Adjunklsoch Kollegagraden fått sig tillerkändt«, har Eders Kongl. Majit behagat från vederbörande
Med afseende å det förstnämnda förhållandet, få Revisorerne derföre hos Rikets Ständer hemställa: att, i sammanhang med den reorganisation af räkenskapssättet i sin helhet, som Revisorerne tillstyrkt i Berättelsen angående granskningen af Stats-Verkets räkenskaper, Riksgälcls-Kontorets bokföring äfven måtte tagas i betraktande; för att bringas till enhet med det öfriga räkenskapssystemet, men att då möjligen detta torde draga på tiden, åtgärder äfven dessförinnan måtte vidtagas, hvarigenom ett redigare bokföringssätt vid Riksgälds-Kontoret kan ernås. Hvad åter angår den antydda bristen i kontrollerna, så och då, enligt Revisorernes tanka, sådant icke härrörer hvarken af ett för ringa antal tjenstemän, eller af bristande nit och omtanka hos desse tjenstemän, hafva Revisorerne, efter ämnets öfvervägande, kommit till den öfvertygelse, att liufvudsakligaste anledningen till ofvan anmälda missförhållanden ligger uti sjelfva organisationen af detta V^erk, hvilket synes, utan någon egentlig svårighet, kunna och böra inrättas på ett mera enkelt sätt, till båtnad för ärendernas gång och besparing af Statens utgifter; och anse sig Revisorerne böra å denna omständighet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. Under granskningen af Riksgälds-Kontorets hufvudböcker, hafva Revisorerne med dem jemfört och äfvenledes granskat de utdrag af räkenskaperna, som, till upplysning för allmänheten om Riksgälds-Kontorets ställning, blifvit för hvartdera året särskilt frän trycket utgifna samt med allmänna tidningarne utdelade, och hvilka, enligt Reglementets föreskrift, skola vara lämpade efter de dermed afsedda ändamål.
R:dr, som under innevarande Riksmöte redan blifvit beviljadt och af Directionen lyftadt), må för Canalarbetet bestämmas, nödgas jag fästa mig vid den ofullkomlighet, som vidlåder Utskottens behandlande af de uti ämnet afgifne yttranden, då förskotts-frågan förevar. Utskotten hafva upptagit en del yttranden i deras helhet, en del åter på det I 23 Den 3o December f. m. sätt, att endast namnen på anmärkarne blifvit omnämnde, men en del åter hafva Ut-r skotten alldeles förbigått. Till den senare klassen hörer äfven jag; ty Utskotten hafva på intet enda ställe i Utlåtandet upptagit mina anmärkningar, ehuru jag ingick i detail om hufvudsaken, och begärde, att i händelse af återremiss mitt yttrande skulle få åtfölja remissen. I det hela kan det väl vara ungefär detsamma, ty om Utskotten gjort med piina anmärkningar, som Utskotten gjort med min motion, ”alt de anslag, som Götha Canal ännu kunde komma att förunnas, måtte uti en enkom column i debetsedlarne införas, under titel: till Götha Canal, på det hvar och en af Nationens skattdragande medlemmar måtte få se huru samvetsgrann! hans egendom blifvit af Nationens Fullmägtige distribuerad,” nemligen icke yttrat sig ett ofd derom, så hade resultatet å Utskottens sida blifvit detsamma, men de öfrige Stånden hade likväl, om mine anmärkningar fått ett rum i Utlåtandelj, likasom Herr Stråles med fleres, kunnat få några upplysningar, hvilka i afseende på hufvudresultatet kunnat vara nytiige nog. Som jag anser en glömska hafva vållat denna Utskottens, i Grundlagen bestämda, skyldighet, (ty brist på motskäl kan det icke vara, så länge af Svenska språket kan formeras den så ofta af Utskotten nyttjade
Ja, ända in uti nästa århundrade, då för längesedan en annan och renare dramatisk smak gjort sig gällande, fortfor man dock att omtrycka och läsa den gamle komediförfattaren. För våra dagars läsare äro dock dessa skådespel föga njutbara, och det tarfvas verkligen en fast vilja för att genomgå dem. Också hafva nästan alla våra litteraturhistoriska skriftställare med en mun öfver dem uttalat förkastelsedomen; sjelfva det bifall, dessa dramer engång vunnit och hvartill man ej kunnat finna någon rimlig orsak, har i sin mån bidragit att skärpa domen310. Annorlunda utfaller dock omdömet, om man söker sätta sig in i hans samtids sätt att betrakta dessa dramer och gör afseende på de tidsomständigheter, under hvilka de tillkommit. Messenius har skrifvit sex dramer. Otryckta äro: Christmanus och Gustaf I: s Comædia. Dessa sistnämnda, hvilka skrefvos under hans sista lefnadsår, afvika i mycket från de tryckta dramerna, hvarföre vi ock särskilt skola betrakta dem. Vid den nu följande redogörelsen för den allmänna karakteren af Messeniska dramat fästa vi oss derföre hufvudsakligast vid de äldre och tryckta komedierna. Vi hafva på annat ställe bevisat ohållbarheten af Hammarskölds åsigt, att Hans Sachs skulle varit Messenii dramatiska mönster311. En granskning af dramerna skall ådagalägga, att de närmast sluta sig till den rigtning, som hos oss kraftigast representeras af ”Tisbe.” Messenius stod på förtrolig fot med Asteropherus, såsom vi ofvan omtalat, och det är ganska sannolikt, att han känt dennes ”Tisbe,” hvilken spelades första gången året innan Disa uppfördes. Likvisst är han icke att betrakta som en slafvisk efterhärmare; af det nya upptog han hvad han för sitt ändamål fann brukbart, tillade ett och annat, hämtadt från andra håll, och skapade så ett drama, som för sin tid kan göra anspråk på en viss originalitet. Det, som synnerligast bidrog att göra det Messeniska dramat så omtyckt af samtiden, var utan tvilvel att M. först bland alla svenskar hämtade ämnet till sina dramer ur den inhemska historien.
Utskottets förslag, att Potatesmjöl och Stärkelse borde i tarifen upptagas på följande sätt: Potatesmjöl eller malen potates Fritt. Stärkelse af hvete, potates eller andra vegetabiliska ämnen 1 af. 6 öro Bevillnings-Utslcottets Utlåtande N:o 27. 3 har blifvit gilladt af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvaremot Preste-Ståndet väl antagit Utskottets förslag angående tullbestämmelserna för stärkelse, men för potatesmjöl eller malen potates, bestämt en införselstull af 25 öre per centner; och innehåller det från Bonde-Ståndet till Utskottet ankomne Protokolls-utdrag, att ”förslaget rörande Potatesmjöl, Stärkelse återremitterades med förklarande att Ståndet ansåg, det icke någon särskild rubrik i tulltaxan skulle upptagas under benämning Potatesmjöl eller malen potates, utan borde denna inbegripas under rubriken Stärkelse af hvete, potates eller andra vegetabiliska ämnen.” Då tre Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Presteoch BorgareStåndet, gillat hvad af Utskottet i fråga om artikeln Stärkelse blifvit föreslaget samt Bonde-Ståndet, så vidt af det Utskottet tillbandakomna Protokolls-utdraget kan inhemtas, icke heller mot den föreslagna tullbestämmelsen för artikeln Stärkelse synes baft något att invända, anser sig Utskottet böra vidblifva hvad Utskottet i afseende på artikeln Stärkelse föreslagit. Beträffande derefter artikeln Potatesmjöl, så och då Utskottets förslag blifvit af 2:ne Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antaget, men de båda andra Riks-Stånden, hvilka icke gillat Utskottets förslag, sins emellan slädnät i olika beslut, anser sig Utskottet böra, jemte det Utskottet vidblifva’ sitt i ämnet, gjorda förslag, inbjuda Presteoch Bonde-Stånden att sig deruti förena.
Efter att, som kändt, under sin första föreläsning hafva redogjort för de allmännaste kemiska föreningarna ryckte doktor Cleve i tisdags under många vackra och intressanta experiment sitt ämne närmare in på lifvet, med löfte att nästa gång på allvar taga itu med den organiska kemien. På tal om värmeutvecklingen vid kemiska sönderdelningar erinrades om, a,tt värmet mätes i s. k. stora kalorier, d. v. s. den värmekvantitet, som erfordras för att upphetta 1 kg. vatten 1 gr. Celsius. Vidare preciserades skillnaden mellan molekyler ( På förbränning gåfvos talrika prof. Gul fosfor förbrändes under en gasklocka, hvarigenom den däri inneslutna luften beröfvades sitt syre, hvilket åter hade till följd, att en. införd ljuslåga slocknade, liksom ett IDUN 326 insläppt djur ofelbart skalle hafva kväfts; kolsyrad kalk framställdes medels några kolbitar, inneslutna i ett kulrör och utsatta för en syregasström, och under påverkan af en dylik förvandlades pulvriseradt socker först till en karamell och därpå till kol. Under ett helt fyrverkeri af sprakande gnistor förbrändes magnesium i luften och messing i klorgas, under utveckling af en vacker violettblå låga brann svafvel i syrgas. I fråga om förbränningsvärmen påpekades, att mörk rödglödgning motsvarar 700 gr. Celsius, ljus dylik 950, gulglödgning 1,100 och hvitglödgning 1,500 dito. Vid födoämnenas förbränning inom människokroppen, som ej åtföljes af ljusfenomen, stiger värmen under normala förhållanden på grund af det långsamma förloppet blott till 37 gr. Cels. Stearinljusets låga, som består af tre partier: innerst en tämligen kall kärna af oförbränd stearingas, därpå en lysande mantel, som afsöndrar kol och följaktligen sotar, samt ytterst en blåaktig ljuskrets med fullständig förbränning, anfördes som exempel på lysande, ogenomskinliga lågor.
Sedan de en gång blifvit iemnade, visar erfarenheten, alt det ofta är ganska svårt för Staten att få sina förskotter tillbaka. Jag har icke i StatsUtsk. deltagit i behandlingen af detta mål. Jag var då frånvarande. Men då nu åtskillige talare med så mycken bestämdhet yttrat sig om det felaktiga i Utsk:s förslag, att. låta det i visst fall, likväl under controll af vederbör. embetsmyndighet, bero af ett mer eller mindre förmånligt utlåt, å sockenstämman i hvad mån afskrifning skall kunna äga rum; så får jag endast för min del nämna, alt jag icke tror, att en sådan undersökning, verkställd å sockenstämma, verkligea skulle vara så litet gagnelig och tillförlitlig, som desse talare förmenat. Jag bör tro att man i sockenstämma visserligen bör vänta att se communens eget intresse beyakadt; ipen °m dessa undersökningar ske med vaksamhet af Kronans embetsman, tror jag också att man der kan vänta rättvisa och uppriktighet. Principen är icke så alldeles ny att låta dylika afskrifningar bero på sockenstämmas beslut. Jag utber mig blott att i detta fall få åberopa, såsom ett exempel från det lilla till det stora, en författning, contrasignerad af Hr von Hartmansdorff åt’ 1834» då choleran hotade. Denna författning bestämde bland annat, att de fattige skulle erhålla medicamenter fritt, samt att genom utdrag af sockenstämmo-prot. skulle utröpas hvilka som voro fattige. Vid detta tillfälle ville man erkänna sockenstärnruans intyg såsom fullt gill ligt. Nu vill man vid ett förhållande, sora icke är precist detsamma, men som likväl utgår från samma grundsats, förklara sådana intyg alldeles otillförlitliga. Det var blott denna anmärkn. jag ville framställa. Hr von Hartmansdorff: Den författning, sorn vidtogs med medicamenter för choleran, var icke af annan lydelse, än den som fanns före Hr von Hartmansdorffs lid, såsom statsecreterare, och som annu gäller. Upphandlingen af medicamenter för fattiga sjuka inom församlingarna betalas af medieinalfonden, då deras fattigdom är bestyrkt på sockenstämma. Således var föreskriften om choleran blott en fullföljd af hvad sorn förut agde rum samt ännu är gällande.
1 Ehuru hänvisning här göres till en bilaga. n:o 4, som skulle innehålla Tingstadius’ mening på denna punkt, återfinnes dock icke någon sådan bilaga vid detta protokoll. Däremot påträffas ett uttalande rörande advokatfiskalernas ställning i det yttrande av Tingstadius, vilket såsom bilaga, n:o 4Va, är fogat till protokollet för den 12 augusti (se ovan sid. 390). T. har sammanfört sina meningar i de särskilda delarna i det aktstycke, vilket anknutits till sistnämnda protokoll. 400 Den 13 Augusti 1812 Meningen om Departements Chefer i Konungens Canzli, bifölls. Angående den så kallade Landt-Beg ering en tvekade åtskilliga Ledamöter både om uttryckets bemärkelse och sjelfva förändringens nytta. Herr Borgmästaren Ullberg yttrade: Om det ifrågavarande uttrycket i Kongl. Maj :ts nådiga Proposition, innefattar blott LandsSecreterare och Camererare, Räntmästare, Häradskrifvare och Krono-Fogdar, så kan jag för min del intet anse nödigt, att sätta desse personer i större beroende än förr, då de efter närvarande inrättning ej kunna hindra verkställigheten af Landshöfdingens befallningar, men väl de 2ne förstnämde till Protocolls göra sina föreställningar deremot; hvilket ofta kan hafva en välgörande inflytelse för Länet, då ovane Landshöfdingar tillträda, men hvilket ock skall uphöra, så snart sysslans möjliga förlust skall afvägas emot invändningen. Dessutom tillhör vissa af dessa personer en slags Domare åtgärd som nu bör komma i beräkning. Då de förestå Landshöfdingens befattning borde väl Konungen, enligt analogien, kunna efter behag afsätta dem, men som det intet är inför Lagen kändt att Landshöfding är frånvarande, så kan det intet heller blifva ett skäl, att derföre ålägga hans underlydande ett dem icke tillkommande ansvar. Skulle åter uttrycket inne begripa1 den lägre Kronobetjeningen, såsom Länsmän och dylika, så vill jag gerna, men blott för dem, medgifva att de såsom egenteliga verkställare kunna removeras, och den rättigheten lärer redan tillkomma Landshöfdingarne.
Landaboken är således en jordebok, uteslutande och serskildt, öfver kyrkans — icke öfver Kronans — gårdar och egendomar; och derigenom är ju denna handlings hela inrättning och innehåll, sådant del beli irnes, fullkomligt förklaradt. Den historiska orimligheten, alt Halländska kyrkorna, tverlemot hvad vid samma tidpunkt allmänt egde rum, skulle sak - Stats-Utsleottets Utlåtande, N:o 182. 35 na t all jordegendom, försvinner med detsamma. Vi se ock då, hvarföre ingen anteckning rörande dominium skett vid största antalet af hemmanen. Jin serskild förmälan 0111 kyrkornas dispositions» och städsel-rätt for de hemman, öfver hvilka kyrkorna hade full egande-rätt, kunde såsom ändamålslös ej komma i fråga — endast undantagen behöfde anmärkas, såsom verkligen skett. Likaså naturligt det var, att de gårdar, öfver hvilka kyrkorna innehade dominium plenum utan någon inskränkning, i jordebokeu öfver dessas egendom, biefvo antecknade utan någon sådan inskränkande anmärkning; lika nödvändigt var, att der kyrkan i något afseende med Kronan eller någon annan dominus delade dominium öfver hemman, af hvilka den njöt landgillet, måste sådant anmärkas, på det icke i framtiden sjelfva jordebokeu skulle kunna föranleda anspråk på mera oinskränkt rätt öfver dessa. Just derföre, att Landaboken, enligt Konungens förordnande, är en jordebok öfver kyrkans egendomar, äro äfven de i henne förtecknade hemman, vid hvilka ingen anmärkning at annat syfte finnes, med oinskränkt egande-rätt kyrkorna tillhöriga. I deni igenfinue vi just de gårdar, 0111 hvilka det heter i Konungens Bref, att de med rälla tillhöra kyrkorna och äro deras egendom. Likasom Kronans jordeböcker om egande-rälten till Kronohemman, ehuru icke vid hvart och ett serskildt hennes dominium anmärkes; så måste äfven kyrkornas jordebok, Landaboken, ega vitsord om deras egandeoch dispositions-rätt till det ojemnföriigen största antalet af de egendomar, hvilka såsom kyrkohemman der uppräknas.
Man kan således icke klandra de företagna Expeditionerne, ty det bar naturligtvis varit bättre, att för detta krut få 20 R:dr, än att låta det skämmas bort och få intet. Men det önskligaste är, att Staten ej någonsin mera sättes uti ett sådant predikament, hvilket jag för min del tror säkrast undvikes derigenom, att det nuvarande systemet för kruttillverkningen ändras, och Staten ej belastas årligen med större qvantum krut, än den för eget behof förbrukar. Hvad deremot den andra delen af Utskottets tillstyrkande angår, eller frågan om ytterligare nedsättning å krutpriset, så anser jag en sådan origtig af följande skäl: 1:0 Alt Krutförsäljningsmedlen utgöraj Den 7 September f. m. •75 för att nyttja Utskottets egna orri, ”en till ”bestämdt belopp påräknad StatsUerkets in”konistTilel”j hvilken , genom en sådan nedsättning, ”skulle kunna undergå betydlig ”förminskning” och således directe, åtminstone till nästa .Riksdag, öka behof vet af extra-ordinarie Skattebidrag. Man måste härvid ihogkomma, att denna ordinarie inkomsttitel nu blifvit beräknad, efter medium af de 5 föregående årens afsättning, till 'jo,ooo R:dr; och då inrikes behofvet af krut är tämmeligen gifvet, ty Näringarna kunna icke consumera mer, än ett visst qvantum, måste priset bestämma inkomsten; samt att således om priset nu nedsättes, detta ofelbart skall förminska den redan bestämda inkomsttiteln, och vid nästa Riksdag visa ett deficit, som då skall leda till ett förökande af de extra-ordinarie Skatterna. Dessutom bör äfven märkas, att inkomsten af allt exporteradt krut hittils blifvit använd lill förstärkande af tredje Hufvudtiteln, och följden af en tillåten nedsättning i priset skulle således äfven i detta afseende kunna blifva ett missbruk med allmänna medel. 2:0 Att, då Statens omkostnader för Krutoch Saltpeter-tillverkningen utgå genom allmänna Skattebidrag, hvarje nedsättning i försäljningspriset blir en fördel, som endast tillfaller förbrukaren, på bekostnad af öfrige skattskyldige medborgare. Då kostnaderna för saltpeter-tillverkningen 176