Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J a g h o ~ d c f6r 8frigt nler iin ett yttrancle: tf sammil slag, som jag htindelsevis h a m ntt uppfinga ur ett s a ~ n t d mellan ett pa.r norrm8n:)) det er svze~t morsomt, at det cr saa ~nange kvindelige Studenter her i aar!)) -)) Omen accipio,)) tiinkte jag;, det ordet skall ge eko Mver Kolen.)) ' Ofver motet i sin hrlhet hvilacle en pr8gelaf pftsamma gang n~~gdomsfriskhet och stilla viirdighet, och Inan miirhte stiindigt, att inan befann sig bland akadelniska medbcrgare, lilca v#l som 9tt dessn till storre delen.ut,ajordes af positivt troende Irristnn. Kulturintressen n spelade hiir for st 01. roll, for att fr8lsningsarn16-artad exaltation sknlle hafva Irnnnnt jnslnyga sig, iifven om lniitet vida mer gsyftade ' direkt upl; byggelee iin dryftandet sf teoretiska friigor 11orandc till kristendomens perife ' rj. HZir m i endast nigrra spridda detwl jer meddelc23. PA sbn clagen pl edikade Sj5illnndsbiskopen i Herlufsholms lzyrka. Dagen, darp6 hade vj, en knvalkad pB mer an 30. vagnar, en utfard till ett par niirbelagna. slott. Yid en diskussion ofver kristendom ocll knl tur, 1x3 et.t inasterligt satt inledd at: en grundtvigiansk priist, kom talet L1. a. in l,d den sociala frfigczn, och en dansk egyptolog, assistent vid kongl.
Herr Tham, TVolrath: Friherre Cederströms förslag att genom ett större Creditiv på Banken öka Discont-fonden, synes mig vara rakt stridande mot de principer, som af 1823 års Ständer etablerades och sedan blifvit följde, att nemligen ej utgifva några nya sedlar, utan att in få en motsvarande valuta i metalliska fonden. Om Rikets Ständers Bank utgifver flere sedlar, än hvarföre valuta ingår, tror jag den handlar mot nyssnämnde principer, och således ej rätt. Deremot förenar jag mig nied Herr Hjerta; ty då man upplånar de sedlar, som till utlåning behöfvas, finnes motsvarande valuta i Banken, utan alt man ökar sedelstocken, och utan att man rubbar förhållandet emellan den och metalliska 3o4 Den 4 December e. m. fonden. Dessutom tror jag, att då man ger två ocli får fem procent för samma summa, har man ej bortskänkt något. Herr Lefrerij Johan Pehr: Jag hemställer, om ej Creditiv behöfver anvisas, då fråga är att upplåna penningar, utan viss bestämd tid till deras återbetalning. Jag tror man behöfver ett sådant Creditiv, för att göra face mot de anvisningar på Banken, som för dagen inkomma, och hvil-, bas större eller mindre antal man på förhand icke kan bestämma. Herr Hjerta: Något Creditiv behöfves visserligen icke. Upplåningen sker genom insättning i Vexel-Banken för Banko-Discontens räkning. Obligationens betalning sker i Vexel-Banken, sedan Disconten godkänt densamma. Disconten vet alltså ständigt Läningens tillstånd. Komma mycket Obligationer in, hvilket ej ofta händer, då de på Beursen äro begärlige papper, annonceras allmänheten, att upplånings - behof förefinnes, och nya insättningar ske då genast. Hvad Herr Lefren lärer befara, då han anser ett Creditivs bestämmande nödigt, kan blolt hända genom tvänne tilldragelser. Den ena vore, att räntepapper till högre procent utfärdades, och allmänheten sålunda ut - Den 4 December e. m. 3o5 utbyter Obligationerne emot sådane. Men detta bestämmes ju af Rikets Ständer sjelfva, ty andre oifentlige papper finnas få eller inga.
Maj:t, efter pröfning af hvad härvid förekom, Sig vara sinnad att i nuvarande skick oförändradt bibehålla organisalionerne på G Militärdistrikter. 4:o Ny stat för KommandoExpeditionen utfärdades den 22 Februari 1841, hvarjemte å 3:dje Hufvudtitelns anslag till oförutsedda militära utgifter anvisades hvad, som till belopp af högst 850 R:dr årligen kunde till expenser för KommandoExpeditionen komma att erfordras. 7:o Frågan om indragning af det Öfverkommendanlen i Stockholm bestådda arfvode 600 R:dr blef, i och för pröfningen af en Öfverkommendants behöflighet för den militära bevakningens handhafvande inom hufvudstaden och kontrollen Öfver densammas utöfning, öfverlemnad till KommandoExpeditionen, uppå hvars föredragning Kongl. Maj:t i nåder belöt, att en Generalsperson skulle fortfarande, i egenskap af Öfverkommendant, föra befälet öfver hufvudstadens garnison; Och då denna fråga härefter, den 24 Maj 1841, i StatsRådet ytterligare anmäldes, blef det Öfverkommendanten tillförne bestådda årliga arfvode 600 R:dr anvisad t att från 3:dje Hufvudtitelns anslag till oförutsedda militära utgifter utgå. 9:o Rikets Ständers i underdånighet framställda önskan, att kommendantsbeställningarne i de städer, som ej äro befästade och hvarest ringa eller ingen garnison år förlagd, måtte vid nuvarande innehafvares afgång indragas, samt kommendanternas bestyr med visering af pass och dylikt öfverlemnas till de civile myndigheterne, meddelades KommandoExpeditionen och blef derefter i kommandoväg, den 8 Juli 1841, Kongl. Maj:t föredragen; hvarvid Kongl. Maj:t fann
Man lemnade således, efter min tanka ganska riktigt, tvenne region den ena, sträfvande! alt upprätthålla proportionen af 2 lill 5, och den andra, rättighet för Banken att låta cassan sjunka till 2 millioner r:dr silfver, om omständigheterna så kräfde; men man ålade Bancoful m., att frän den stund, som proportionen af 2 lill 5 icke mera ägde ruin, inskränka sedelulgifningen lill det belopp, som i det ögonblicket ägde rum, sä vidt denna utgifnings inställande berodde af Bancostyrelsen. Della tror jag var en förnuftig åsigt, som bör bibehållas. Nu föreslås, att sedelstocken skall bestämmas lill 20 millioner såsom maximum, utöfver den siffra, som svarar emot den reella fonden, och derjemte föreslås, alt den reella fonden skall få nedsjunka till 2,500,000 specie, som svarar emot <if millioner bancösedlar. När 20 millioner bancosedlar läggas till (i|, så bar man 2ti| millioner, som kunna fä vara i rörelsen, ehuru silfvercassan nedsjunkit lill 6| millioner i bancosedlar. Som nu (>§ utgöra jemt ^ af 2(i§, så innehåller det stadgande, som BancoUlsk. nu föreslår, den grundsats, att silfvercassan må kunna vara blott i af den utelöpande sedelstocken.
Efter hvad motionen föranleder, och så vidt af det åberopade Kongl. Brefvet kan inhemtas, lärer ingen bestämd lön vara anslagen flir de i Blekinge Län anställde extra Länsmännen, ulan andelen i böter för åtalade brott vara den enda inkomst, de vid en ordentlig förvaltning af tjensterna hafva att påräkna. Alt denna inkomst icke kan vara tillräcklig, lärer en hvar utan serdeles tvekan antaga, och i stället för den omsorg alt afvärja förbrytelser, som hörer till hvarje värdigt handbafvande af ordnirgsmagten, skall behofvet framtvinga benägenheten att se brotten fulländade, för alt derföre få utkräfva böter. De manga tillfällen, som stå öppna för afvikelser från granlagenhet vid åklagarekallets utöfning, skola, under sådane förhållanden, sällan lemnäs obegagnade, och agtningen för lag och ordning är blottställd derigenom, vida mera än genom hvarje åsidosättande af Polis-uppsiglen. Af dessa skäl anser sig Utskottet böra tillstyrka, Allm. Besv.- och Elcon.-Utskollels Utlåtande, JV:o 2 g. 5 alt Rikets Högloft. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt Krono-beljening icke måga på sådane vilkor tillsättas och, der de redan finnas, de genast afskaffas, samt der nödvändigheten påkallar biträde åt de ordinarie tjenstemännen, det tillvägabringas genom mera ändamålsenliga föranstaltande!!. Deremot, då det åberopade Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande icke innehåller någon tillåtelse för tillsättande al annan extra 1 olis-betjening än extra Länsmän, och motionären icke eller uppgifvit något förhållande, hvaraf kan hemtas anledning till någon framställning vidsträcktare, än som nu blifvit föreslaget, hemställer Utskottet, alt motionen icke må föranleda till vidare åtgärd. Hvilket Rikets Ständers pröfning vördsamt underslälles. Slockholm den 11 Maj 1840. Ani. till Exp. Utsi. den i5 Maj, II. i 8 e. m.
Med vidhållande fördenskull af sin förut framsagda tanka, får Utskottet blott vördsamligen tillägga: att, enligt Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om Fonderna under Commerce-Collegii förvaltning, af den i4 Julii 1818, förlagslån utur Manufactur-Discont-Fonden äro att betrakta såsom understöd och bidrag för sjelfva byggnaden och anläggningen af Fabrikseller Slöjde-inrättningar under den kortare tid, inom hvilken anläggningens fullbordan påräknas; hvaraf tyckes följa, att fonden eger åtnöjas med den säkerhet, som förutsätter, jemte garantierna mot Statens förlust, verkställbarheten af det tillämnade företaget; att i samma Skrifvelse något ej finnes uttryckligen stadgadt, hvarken om säkerhetens beskaffenhet eller om dess pröfning genom jCommerce-Collegiuxa, o„ch att, om sålunda Covstitutions-Utskottttt Memorial K:o 4o. 5 Kongl. Reglementet för Manufaetur-Disconten, af elen x 2 Februarii 1817, skulle anses tillämpligt äfven på de serskilda deri ej omnämnda förlags-lånen, detta Reglemente i 5 §. föreskrifter, att, så vidt möjligt är, förmögna och för god credit kända personers förbindelser må antagas, och att, i fall tvifvelsmål uppstår, Lånsökanden hör, om han kan, aflemna annat hypotliek, till säkerhetsfyllnad; att ändtligan den befarade osäkerheten synes i det närmaste undanröjd, dels genom, samtlige Actie-egarnes ansvarighet för återbetalningen, hvilken således , om Bolaget derutinnan brister, måste drabba sjelfva Actierna, dels genom Verkstadens ökade värde och afkastning,— naturlig verkan af de på inrättningen, med användande tillika af fyra års Canal-inkomster, nedlagda betydligare kostnader. Stockholm den 8 Julii 1829. 6 Cortstttutions-U'tskottets Memorial. Ankom till Exped. Utsk. d. Julix 1829.
Delande Den 18 April e. m. 305 Delande reservanternes åsigt, att Staten i sin helhet icke skall halva någon olägenheterna öfvervägande fördel deraf, att katolikernas, judarnas m. fl. rättigheter utvidgas, och vi uti första rummet måste afse Statens bästa, förenar jag mig med de ledamöter, som yrkat, det förevarande förslag mätte afslås. Hr Olivecrona: Tvenne talare hafva sagt att de icke funnit någon formel brist i redaktionen af Utsk:ts förslag, utan att ordalagen äro tydliga, .lag lyckönskar dem till en sådan uppfattning; men då en talare redan förklarat att med »ecklesiastik embetseller tjensteman» skulle förstås prest, och en annan älven andra än prester, måtte ordalagen icke vara rätt klara. Jag förutser, att, om förslaget skulle blifva lag, många skiljaktiga tydningar skola erbållas. Såsom ett exempel vill jag framkasta frågan: skulle enligt Utsk:ts förslag en folkskoleinspektör få tillhöra annan lära än den evangelisk lutherska? En talare har sagt att man icke behöfde frukta någon lära af en skiljak tig tolkning; men jag svarar härtill, att då man skall skrifva en ny lag, bör man, så vidt ske kan, söka ett exakt uttryck och undvika allt som är sväfvande. En annan aktad ledamot af detta hus har funnit en inkonseqvens deri att jag visserligen erkänner såsom rigtigt att mosaiske trosbekännare ina deltaga i riksdagsmannaval, men icke vill tillåta dem att bekläda Statens embeten. Denna förmenta inkonseqvens skall jag lätt förklara. Då, såsom jag förut haft äran anföra, nämnde trosbekännare^ antal, i jemnförelse med hela den öfriga folkmängdens, är en obetydlighet, kan deras deltagande i riksdagsmannaval icke utöfva det ringaste inflytande på dylika vals utgång. Deremot anser jag det icke nyttigt för Staten, att såsom sina funktionärer använda personer, hvilka förneka giltigheten af grundvalen för den kristna tron, och hvilka till följd häral mäste förblifva likgiltige, om icke rent af fiendtligt stämde emot statens och kyrkans i många afseenden förenade intressen.
Uppå af vederbörande gjorda underdåniga anmälanden och ansökningar, har Kongl. Majrt äfvenledes i Nåder förordnat, att här ofvan omförmälda Nådigst vidtagna förändringar i Kongl. Reglementet, rörande arrenden af Lunds Domkyrko-hemman, jemväl skola gälla i afseende på utarrendeiingen af Kyrkoech Skolem. 11. hemman i Malmöhus, Blekings, Christianstads, Hallands samt Götheborgs och Bohus Län, Af hvad sålunda blifvit anfördt synes, att Kongl. Maj:t redan funnit skäl vara för handen att, i afseende på utarrenderingen af Lunds Domkyrkas hemman samt Kyrkooch Skolem. tl. hemman inom nyssnämnde Län, meddela sådana föreskrifter, som motionären ansett äfven böra blifva af stort gagn vid arrenden af Lunds Academis hemman; hvadan Utskottet, som lör sin del hyser den öfvertygelse!) , att förhållandet emellan sistnämnde hemman och Domkyrko-hemmanen m. fl. i berörde afseende är enahanda, och att således de föreskrifter, som befunnits tjenliga för de sednare, jemväl skola blifva af nytta både för Aeademien och dess hemmans-åboer, ansett ,sig böra till hufvudsaklig del understödja motionärens anhållan 5 men, enär det icke är af honom till fullo utredt, huruvida den dispositionsrätt, Lunds Academi, till följd af en - Allm. Besv.- och Ekon-UIskoitets Betänkande, Nm 801 5 skildta gåfvobref, möjligen kan ega öfver dessa hemman, lagger något hinder * vågen för meddelandet af dylika föreskrifter, så tror Utskottet sig endast feöra föreslå: att Rikets Ständer ville i underdånighet anhålla, att Kongl.
|P| » jen sköna bärtiden är nära för handen, Z^gt) och det faller redaktionen in, att helt visst många af våra läsarinnor kunde ha nå- got treftigi och nyttigt att skrifva för » sin egen tidning » öfver våra svenska vildbär. Tanken efter och fresten på! Som en liten uppmuntran vilja vi utfästa trenne pris för trenne olika » bärstudier ». Den första studien Om hallon och blåbär kunna vi utsträcka tiden till den 10 juli, och utdelas äfven härför ett pris på tio kronor. Samma belopp utfästes för uppsatsen n:r 3 Om lingon som skall vara gång. Ur inne före juli månads utnotisboken. Kunglig utmärkelse åt författarinna. Fröken Selma Lagerlöf, den framstående författarinnan, har genom chefen för konungens hofförvaltning fått mottaga från konungen 600 kr. och från prins Eugen 400 kr. såsom erkännande af hennes författareverksamhet. Summan har af gifvarne afsetts att sätta fröken Lagerlöf i tillfälle att företaga en studieeller rekreationsresa. Vid Malmö högre läroverk för flickor firades i samband med senaste terminsafslutning ett för läroverket betydelsefullt 25-års-jubileum. Det var nämligen för 25 år sedan läroverkets föreståndarinna, fröken Maria Stenkula, började sin verksamhet i Malmö. Hon var först under 14 år föreståndarinna för en privat flickskola och därefter i 11 år för Malmö högre läroverk för flickor, hvartill hennes egen skola omdanades. Samtidigt därmed kunde en annan af läroverkets kvinnliga lärarkrafter, nämligen fröken Anna Åberg, fira sitt 25-års-jubileum, enär hon varit anställd först i fröken Stenkulas skola ända sedan dess början och sedan vid läroverket för flickor. Jubileet firades med stor högtidlighet. Omkring 100 f. d. elever uppvaktade sin forna lärarinna, fröken Stenkula, hvarvid de öfverlämnade en större penninggåfva, afsedd till en re kreationsresa under sommaren. Måhända får Idun tillfälle att närmare återkomma. * Krossad vapensköld.
M. gillat och hvilken blifvit R. St. meddelad. Då emellertid en talare här bittert klandrat planen och föremålet för klandret egentligen är de stora ångfartygen, anser jag min pligt vara att icke genom stillatigande hos någon ingifva den förmodan, att jag gillar de åsigter talaren velat göra gällande. Om jag i delta anförande skulle, emot min vana, blifva något vidlyftig, utbeder jag mig derför på förhand R. o. Ad:s benägna öfverseende; men ämnet är af den vigt, ty del rörer till icke ringa del fäderneslandets sjelfständighet, att det blefve ett fel att ej närmare detsamma utveckla. Om någon uti Julii Ccesars, Carl den Stores eller Napoleons tidehvarf skulle dristat yttra den mening, att verldens öde vid blifvande krig skulle komma att afgöra?, icke genom strider på fasta landet, icke genom bärarnes öfverlägsenhet eller fältherrarnes skicklighet, utan genom de striders utgång, sorn komma att levereras på 206 Den 11 Mars e. m. håfven, vid stränderna eller på floderna, och genom öfverlägsna krigsflottor och skickligheten hos deras anförare och bemanning, sä skulle tvifvelsutan åtlöje blifvit dennes lott, och dertill hade icke heller skäl dä saknats. Verldshistorien är härutinnan den säkraste ledaren, och ehuru Romrarne, sedan detta inkräktande folk lärt sig inse vigten och bchofvet af krigsflottor, rustade och underhöllo sådana, och med deras hjelp omsider underkufvade Carthago, och fastän verldens öde vid Actium afgjordes i striden emellan Augustus och Antonius, kan ingen sådan slutsats deraf dragas, som skulle verldens öde i allmänhet berott uppå sjöstridernas utfallande, ty slaget vid Actium, ehuru med skäl ansett sorn vållande till Antonii fall, var dock icke den enda orsaken dertill; han hade nemi. äfven efter dess förlust ännu möjligen med hopp om framgång kunnat bjuda sin medtäflare spetsen, sä framt ej andra omständigheter, främmande för detta ämne, vållat hans slutliga undergång.
Då denna tillstyrkan är ämnad att grundlägga ett Rikets Ständers beslut, rörande den till och med år 1847 upplupne behållna bankovinst, ansåg minoriteten, att sådana ordalag bordt i Utskottets tillstyrkan begagnas, som kunnat, utan vidare omgång, derest de af Riksstånden bifallas, utgöra ett fullständigt beslut, icke blott i afseende på bankovinstens utlåtande till andra ändamål, än Bankens, utan äfven derom, att samma vinst skulle på det af Utskottet föreslagna sätt hållas Riksgälds-kontoret tillhanda, för att till statens behof användas. Den af minoriteten föreslagna tillstyrkan, hvilken härmedelst vördsamt hemställes till Högloft. Riksstånden, hade följande lydelse: att den ifrån 1845 års början upplupna bankovinst icke erfordras för Ban kens konsoliderande; och att berörda vinst, beräknad på sätt här ofvan är vordet uppgifvet, till 2,862,000 r:dr banko, må vid slutet af hvardera åren 1848, 1849 och 1850 med en tredjedel, eller Nio Hundra Femtio Fyra Tusen riksdaler årligen, ifrån Banken i och för statens allmänna be hof till Riksgälds-kontoret aflemnas”. Häruti hafva instämt: Hr Grefve Cronhjelm, P., Herrar Leijonancker, F. W., Mannerskantz, C. A., Bråkenhielm, P. R., Bogeman, C. A., Reuterskiöld, C. L., Nordensvahn, O., Gråå, J. F., samt Palander, C. W. STOCKHOLM 1848, hos J. A. Walldén. Banko-Utskottets Utlåtande, N;o 20. 1 N:o 20. ADk. till Exp.-Utsk. d. 8 Febr., kl. 11 F. m. Utlåtande_, i anledning af återremiss utaf Utskottets Memorial JY:o 3. Nämnde memorial, innefaltande hemställan dels att ioo exemplar af det på trycket utgifna arbete:
Hvad särskildt alexandrin-versen angår, så har den fransyska en takt, hvars art (noga tagen) är fastmer anapestisk, än jambisk; och kunde man ej på annat sätt undkomma de olägenheter, som åtfölja den svenska alexandrinens motsatta lynne, så vore tvifvelsutan bättre – näst intill att göra inga alexandriner (äfvensom i allmänhet inga verser) – att göra hur entoniga som helst, än knaggliga, ledbrutna, sönderfallande. Men man kan göra ypperliga, utan att alls behöfva stöta modersmålets genius för pannan; det har, ej blott Creutz, ej blott Leopold, ej blott Lidner, det har – Oxenstjerna sjelf (och lika öfvertygande) bevisat, så ofta han hörsammat sina bästa ingifvelser. Se vi närmare efter, hvar han plägar till öfvermått taga sig alla dessa versificatoriska friheter, hvilka Sjöberg med så mycken emphas prisade till Gyllenborgs förtret: så upptäckes ock, att det är mestadels i de smärre, af allahanda tillfällen föranledda Strö-verser, dem hans pligter mot hofvet, mot vänskapen, mot damerna (nästan i likhet med Dalin förut) än aftrugat och än aflockat honom. I detta slags poemer möter oss ett sådant hvimmel af godtyckligt förändrade ord-betoningar, – af huru som helst anbragta daktyler, – af stumma och tavtologiska rimmanden på e, en, het, heten, o. s. v., – af rim dylika som rätt och altaret (m. fl.), – att det synes esomoftast tillhöra, icke undantagen, utan just regeln. Äfven i dedicationerna framför sina större dikter låter han sig ofta sålunda flänga fram öfver stock och sten, – cavalièrement; men onekligen mera cavaljeriskt än poetiskt 148. Billigtvis må dock erinras, att felet här, i det hela, väl mindre är ett fel af Skaldens konst, än en brist (om man så vill) hos det instrument, hvarpå han spelat.
Från mindre vidsträckta skogar, hafva Östersjö-hara - Den ii Junii t. m. 623 öarne i århundraden forsell flera länder med deras nödiga behof; hvad vinst 6kulle icke Riket kunna hämta af Wermlands skogar, om Trädvaru-handeln kunde uppbringas till en jerna stadga och gång, så att Skogs-ägaren ständigt kunde göra sig förvissad, ej mindre om afsättning på sin vara, än ock om ett bestämdt pris, BVirande emot hans nerlagda möda och värdet af hans Skog. Sluteligen efter en nogare granskning af medlen att vinna detta ändamål, och anförde förslag i ämnet, säges: Sedan vi nu efter vår bästa förmåga och öfvertygelse, granskat denna fråga och i underdånighet sökt visa, att Trädv»ru handeln, hvilken i de sist förflutne åren så betydligen ökat Rikets export, är äfven i framtiden oundgängelig för Wermlands bestånd, , att denna handel, med måtta och eftertanka drifven, bör i en lång tiderymd kunna bestå, och att den, i ett elik* skick, icke är menlig för ortens öfrige näringar; återstår för oss endast i underdånighet hemställa, att Eders Kongl, Maj:t i sin vishet Nådigst täcktes vidtaga sådana medel, hvarigenom den kan vinna säker stadga och bestånd. Ett krig, en oförväntad händelse, har förflyttat Bjelkhandeln från Östeisjön till våra hamnar; lika lätt och hastigare kan den också förloras. Efter återvunnen allmän fred , hafva köprrne lör sig öppet val, att vända sig till det ställe de för sig förmonl'gast finna. Det blir således nödvändigt för säljaren att jämka sitt pris på ett sätt, att det icke öfverskrider andra Länders och orters' 624 Den II Junii e. m. Genom en lång och besvärlig transport; först medelst flottning omkring 20 mil i Sjöar, Elfvar och Strömdrag, och sedermera ungefär en lika lång sjövög på fartyg till Götheborg, äro våra Trädvaror redan belastade med dryga kostnader, innan de hinna till Stapelstads hamn.
Lön 2^0 R:dr hos f. d. Konung Gustaf Adolph. Commerce - Räder Westberg, wid Kammar-Rewisionens förändring är 1799 bibehållen wid en Kammarstrifware Lön Slottsstrifwaren wid Carlberg, Fröling, enl. Kongl. Brcfwet d. ro Iulii 1797, dest förra Lön Rrigs.Lollegium: Z ^Adjntantcn Carlbom, Arfwode wld Instructions Delön w.d Kngs-Academen. § pc,„ementet Lif-Grenadier Regementets indragne Indelningar: ^>fwersten m. m. Borgenstjerna, öfwersie Lieutenants Boställe, Indelt L>fwcrste Kammar.Junkaren m. m. Grefwe Stenbock, Ryttmästare indelning Njutit Ståthållare kön pä Gripsholm roo R:d. hwilka, såsom ofwanbcrördt är, inbegripas under Kongl. Hoskallnings summan, öfwcrstc Kamuiar-uunkarc Lb», hwilkcn säsom < vswanberördt är inbegripes under Kongl. Hosx hällnings suinman. Summa Rätteligen afstrifwit intygar: l-uoniu». Den 29 September rZ7 Asffrift. Litt. L. Förtekning pä Fruar ocb andre af Qwinnokönek, som uppå Allmänna Indragnings Staten aro i åtnjutande af Löne förmoner; Men uppå Kongl. Mains Nådiga pröfning beror, huruwida de i anseende kill deras förmögenhet eller förmåga, att hefwe sig underhalla, ma ber wid bibchallas. f. d. Xron prinsen Gu stafs Stat: Staderstan Almqwist f. d. De Rongl. prinfesiorneo Stat: Äammar-Frun I. Raab, lön 2^s D:o ; Famnar Wcd, pä Förstag a 5 R:dr 15 ersattes efter Markegängspris D:o F. A.