Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 38 skall åtfölja denna K. Propos. till Utslct, eller om detsamma hvilar på bordet, tilldess Stats-Utsk:t binner inkomma med särskilt Betänk. i ani. af den nu föredragna Proposm. [ ani. häraf lät Hr Gr. o. Landtm, uppläsa R. o. Ad:ns ifrågav.de, å bordslistan antecknade beslut, hvilket lydde sålunda: »1863 den 28 Januari beslöt Ståndet, att med föredragningen af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 38, ang:de regleringen af utgilterne under Riksstatens första hufvudtitel, skulle anstå, intilldess Utsk:ts Utlåt, öfver den Nåd. Propos. i fråga om förhöjning af H. M. Konungens Hofhållningssumma, som K. M. förmält sig ämna afgifva, tili R. o. Ad. inkommit, samt att dessa båda Utlåtm skulle i ett sammanhang till afgörande företagas.» Hr Stjernsvärd: Om jag rätt uppfattat Hr Gr:s o. Landtm:s förklaring, kan således man icke nu yttra sig öfver Stats-Utsk:ts Betänk. Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att det vore genom R. o. Ad:ns nyss upplästa beslut tydligen bestämdt, att någon föredragning af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 38 ej skulle ega rum förrän i sammanhang med Utsk:ls blifvande Utlåt, öfver den nu föredragna K. Proposm, hvilken, till följd af derom gjord begäran, komme att hvila på bordet. Föredrogos och bordlädes K. M:s Nåd.
Denna sjukdom botas äfven i ganska svåra fall fullständigt genom bad, ammoniakvatten invärtes, castoreum, kina m. m. En tredje hithörande sjukdomsform är bensjukdomen »kake», som är ytterst allmän i Japan och anses uppstå genom en ständigt enahanda föda och brist på rörelse. Den är mycket envis, men botas ofta på två till tre år med jernklorur, ägghvita, förändring af matordningen från den vanliga japanska till europeisk med rödvin, mjölk, bröd, ärter m. m. Denna sjukdom börjar med svullnad i benen, hvarpå huden blir känslolös först på benen, sedan på magen, ansigtet och handlofvarne. Derpå går svullnaden tillbaka, feber och död inträda. Vidare finnas särskilda källor för botande af rheumatism, hvartill åtgår två till tre år, för ögonsjukdomar och för »hufvudvärk», hvilken åkomma spelar en vigtig rol bland de krämpor, som botas vid Kusatsu. Den angriper företrädesvis qvinnor mellan 20 och 30 år. En af Kusatsus källor skall vara mycket verksam deremot. Dess vatten ledes till ett särskildt, mot gatan öppet badskjul, enkom afsedt för de män och qvinnor, som lida af denna sjukdom. Många af baden i Kusatsu tagas så heta, att särskilda försigtighetsmått måste vidtagas, innan man nedstiger i vattnet. Dessa bestå deri, att de delar af kroppen, som äro ömtåligast, omlindas med bomullsdukar, och att man, innan badet tages, lagar att kroppen kommer i stark svettning, hvilket åstadkommes derigenom, att de badande under rop och hojtande samt i vissa tempon omröra vattnet i bassinen med stora tunga bräden. Derpå stiga alla ned i badet och upp igen samtidigt på ett tecken af den i fonden af badskjulet sittande läkaren. Utan denna anordning kunde det kanske vara bråkigt nog att få patienterna att Bad i Kusatsu. Japansk teckning. stiga ned, ty angenämt måtte badet ej vara, att döma af badgästernas allvarliga miner, under det de sitta i vattnet, och af den eldröda färgen på deras kroppar, då de komma upp derur. Baden omgifvas af öppna skjul.
Jag har icke kunnat an nat än förvåna mig öfver, att en talare, som hår eljest i allmänhet upträder till försvar för lagarnes efterlefnad, nu upstår till försvar för öfverträdelsen af en special-lag; detta är dock händelsen med Hr Printzensköld. Jag har icke lagt BankoFullm. till last, att de icke förutsett den inträffade krisen, ehuru jag föreställer mig, att den icke hade bort vara för dem oväntad. Men jag har lagt dem till last, att de handlat i strid med den lag, som skulle bestämma deras verksamhet. Hr Printzensköld har visserl. förklarat, att lian icke kunde fatta, att något sådant skett; men han har icke vederlagt de anmärkningar, som i detta hänseende blifvit gjorda. Han har icke sökt visa att BankoPullm. inlåtit sig i vexelköpen för det ändamål, som 109 § i Banko-reght derför bestämmer, nemi. för att förstärka Bankens metalliska kassa. Han har icke heller vederlagt det påstående, att vexlar blifvit köpta af icke solida trassenter och endossenter, ej heller att de icke blifvit dragna på solida hus i Hamburg. Det sednare har nu visserl. äfven Gr. Lagerbjelke sökt visa icke vara behöfligt; men jag för min del finner dock hans bevisning ingenting mindre än bevisande. Ty då 109 § inskränker Fullm :s rättighet att köpa vexlar till endast de fall, då sådant till förstärkande af Bankens metalliska kassa finnes nödigt, och då uti litt. h § 107 talas om vexlarnes försändande, för inkassering, till Bankens handelshus, sedan uti nästföreg. mom. dessa handelshus i plamburg förklaras böra vara säkra och kända, så kan jag icke finna, att man kan komma i detta fall till annan åsigt ån den, att de hus, på hvilka de af Fullm. köpta vexlar äro dragna, böra vara kända och säkra, d. v. s. solida. Då således
Märvu runde: llun8 lixoellenee, Herr du8titiss-8tgt8-Uinl8tern /'o/neö/ad/r/ 8tut8-kuden: Herr b/iberre /aAeeö/e/Zce. /a/recerr8. «/' ///rr§r?/'/. //me. 6/'rrö/>e. Mriberre Arre/ von //o/^/er/r. 8tut8-lludet oell tillförord nudo Lbefen för blcel68iusti!i-Oes)u, tementet 6/'nööe. utläste ett för8lgA till MonAl. Mädi^u 8l<rlfvel8e till lblet8 8tunder8 8!st8-IIt8!iott, rörunde fräAun om beredunde uf lumsd!» !oe:d för kiliZ^rebivet; oell tselit68 Lon^!. Nuj:t, upjlä 8tut5-kudet8 8umteliFo I^edumotel» nnderduniAU ti!!8t^rbun, berörde föi8luA ^iliu, oell betulia, utt Mudi^ 8liiifxel86, i öfveren88tummel86 dermed oell 8:">dun den 6nne8 dottu l^iotoeoll lnluAd, 8ltulle till Kibet8 8tunder8 8t3t8-IIt8bott i vunliA ordning expedieru». Lx xrotoeollo, M. //ds^trrru/Vc. ZkonAk.
Aug. Silfverberg, Magnus Diedrick, yttranden. April P. 524.' Junii P. 688. B. 383. Julii p. 708. B. 289. Sept. 2 A. P. 5i. Silfverfond Bankens, att ingen disposition deraf må vidtagas utan Riksens Ständers 508 vettskap och samtycke. Junii P. 126. Silfverfond, Bankens, om reglementariske föreskrifter för BancoStyrelsen i afseende på. Silfverhjelm, Carl Georg, yttrande. Julii P. 1068. Silfversköld, Carl, yttrande. Febr. P. 655. B. 755. Silfversköld, Öfverste, angående ersättning för af honom förloradt accord. Julii P. io36. Silfversköld, Petter Didrich, yttranden. Sill, om tullfri införsel af. Sillen, Georg Axel af, yttranden. Mars. Sillfisket i Bohuslänska Skärgården, om understöd för. Sjö- och Stapelstäderne, om upphörande af de dem beviljade afgifter för fartyg som besöka Köpingar och Landthamnar, samt der intaga laster. Aug. SjöBeväringen, om anslag för dess beklädnad. Mars P. 88. B. 367. SjöFörsvaret. Se Krigsmagten. SjöLagen, angående dess Öfverseende. Aug. p. 737. Nov. 2 A. Pi32, 268, 327. sog SjöTullen, angående de genom den inflytande Bevillningsmedel. Dec. P. 5. Skara Consistorium, angående det åt detsamma lemuade lånebiträde för byggnaden af ett lärohus. Aug. Skaraborgs Län, rörande Revisorernes anmärkning angående förhöjning i Spannemåls-upphandlingsprisen för. Skallgång, angående. Julii P. 54iSkattelösen, om rättighet till, för åboer å de till Upsala Academie donerade samt Preste-, Klockare-, Annexoch MensalHemman. Skattelösen, angående ändring i grunderne för, i Hallands Län. Skatter, Jordbrukarens, om nedsättande deraf.
Vederlag för indragna hemmansräntor i Jemtland.. 7,900: 15,800: D:o för d:o i Medelpad.. 1,900: 6,149: 37. 10. Utgifter: Balans till påföljande år: Kongl. Krigs-akademien. Räkenskaperna, sorn för år 1854 äro i Kongl. Kammar-rätten granskade, utan anmärkning, men för år 1855 ännu icke derstädes undergått granskning, utvisa följande förhållande:' Debet. Balans från föregående år: — Uppbörd: Balans till påföljande år: Balans från föregående år: Utom stat utbetalt 1,732: 45. 1. Diverse omkostnader 1,318: 1. 9. S:r 106,062:31. 7. iTumfTrik Balans till påföljande år: Af Guvernörs-embetets till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse inhemtas: att kadetternas antal den 31 December 1853 utgjorde 197; att under åren 1854 och 1855 tillkommit 94, men algått 107, så att qvarvarande antalet den 31 December 1855 endast uppgått till 184. Pensions-afgiften för betalande kadetter har under revisions-åren af Kongl. Maj:t varit bestämd till 360 R:dr årligen. § 2. Å Riks-statens 4:de hufvudtitel upptages för Krigs-akademien, utom det kontanta anslaget, 38,250 R:dr, indelta räntor till ett förslagsvis beräknadt markegångsvärde af 46 R:dr 40 sk. Enligt hvad Revisorerne inhemtat, bestå dessa räntor af dagsverken, hvilka ingå i ordinarie räntan för åtskilliga i Akademiens granskap belägna hemman och tillförene varit anslagne till utgörande in natura vid Carlbergs kungsgård, men sedermera blifvit till Krigs-akademien upplåtne.
Man kan äfven npslälla ett annat korrektiv, beslående deruti, alt totalsumman af alla Privatbankernas sedlar på förhand bestämdes. Jag får bekänna, att, enl. min enskilda tanke, detta sednare sätt alt ordna förhållandet vore alt föredraga. Derigenom skulle undanrödjas det obehagliga, som alltid ligger uti Styrelsens godtyckliga förfogande om rättigheter, hvilka kunna meddelas åt den ene, men förvägras åt en annan, ehuru båda erbjuda samma garantier, äfven om denna makt med den yttersta samvetsgrannhet utöfvas. Ett förslag i denna syftning är af Finans-Kommiléen afgifvet, och tanken är icke ny, ty redan år 1847 realiserades densamma i England af Sir Ro bert Peel. Man påstår visserligen, att Engelsmännen icke äro till alla delar belåtna med detta finans-system, men jag har icke närmare sett upgifvas, hvaruti olägenheterna skulle bestå, och för min del tror jag, att många fördelar äro dermed förenade. Men då Den 16 September f. m. 21 denna tanke måhända af de flesta här i landet anses vara alltför ny och jag icke kai) hoppas, alt den nu skulle tillvinna sig R. Sits bifall, tror jag alt det ur praktisk synpunkt är riktigast att bibehålla den garanti, vi f. n. ega, och anhåller' derföre om afslag å lista §:n. Detta afslag får likväl icke vara ett blott och bart ute slutande af §:n, ty något agnat måste sättas i stället, enär man i allmänhet torde vara ense derom, att någon jemkning i Privatbanks* lagstiftningen bör ske. Mitt förslag är således, att lista §:n i 1846 års förfatln. måtte inlaga den afslagna §:ns plats, hvilket äfven torde öfverensstämma med Frih. Palmsljernas mening. Hr Aminoff: Då jag vid mitt förra anförande tillkännagaf, alt jag ansåg, det den föreslagna lista §in icke i sin helhet borde antagas, utan vissa förändringar och tillägg, vill jag nu derifrån afstå, och förenar mig med dem, som yrkat afslag å denna § samt antagande i sin helhet af lista §:n i K. Förordoin af den 9 Jan. 1840.
Har han möjligen under sin korta lärotid på papperet lärt sig detta, så är det dock så mycket omöjligare att han kunnat inhemta praktisk kännedom härom, som det finnes trädfrön, hvilka ligga 18 månader i jorden innan de uppkomma, — således mer än tvänne gånger så lång tid, som lärokursen varar. Skola Statens skogar komma att vårdas och gifva Statskassan den inkomst nutidens fordringar kräfva, så fordras ock, att ett skogsläroverk anlägges utom Stockholms gator, der tillfälle finnes för såväl den praktiska som theoretiska forstmannens bildning. Vid sistlidne riksmöte nedlade äfven jag min röst emot Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslående af Leckö kungsgård till ekplantering. Orsaken dertill var, att jag ansåg det Staten redan uppoffrat allt för betydliga summor i både lyckade oeh mindre väl lyckade ekplanteringar. Men bland de lägenheter, som i landet finnas, torde få vara så lämpliga att anslå till en läroanstalt för forstmän, som Leckö kungsgård, hvilken lemnar Statskassan ett årligt arrende, efter hvad jag kunnat er - 6 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 3. fara, ungefär motsvarande den summa, som nu erfordras till elevernas årliga skogsresor för inhemtandet af den alltför ringa praktiska undervisningen. Vid kungsgården lära, efter hvad jag kunnat inhemta, finnas aldre skogar af tillräcklig vidd, flera anläggningslägenheter för såväl löfsom barrskog, gammal åker, odlingslägenheter, hårdvallsoch sidvallsängar, samt i närheten kronoparken Rådaås, 415 tunnland 5 kappland, utom de öfriga tolf kronoparken^ om tillhopa 13,198 tunnland 19 kappland samt 15,684 tunnland 20 kappland häradsallmänning, summa summarum 28,883 tunnland 7 kappland, inom Skaraborgs län, som jag förmodar samtlige stå under allmän vård; således finnes der riklig tillgång för eleverna att på Kronans mark inhemta den i högsta grad nödiga praktiska underbyggnaden.
Föredragande Departements-Chefen, Stats-Rådet Almqvist, uppläste slutligen till justering de, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ls förut fattade Nådiga beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:Is Nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående anvisande af Statsbidrag till en väganläggning mellan Öfver-Torneå och Pajala socknar i Norrbottens län. 22 Kongl. Maj.-ts Nådiga Proposition N:o IL Och behagade Kongl. Maj:t, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörda förslag, sådana de finnas detta Protokoll bilagda, samt befallde att Nådiga Propositioner, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo Vollrath Ekström. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 15 Mars 1887, kl. it f. m. KONGL. MALTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer i f råga om inrättande af eli Landtbruks-Institut i Skåne; Gifven Stockholms Slott den 26 Februari I857.
Herr Kyrkoherden Bergwall: ”Högre än jag kan ingen önska, att Bankens metalliska valuta förstärkes, och att den allmänna rörelsen underlättas medelst större tillgång på penningar, men jag önskar helst att detta sker, icke genom konstlade och emot naturen af en riktig Bank-administration stridande åtgärder, utan på naturlig väg och på ett fullt ändamålsenligt sätt, så alt Bankens säkerhet betryggas och denna förstärkning eger bestånd. Vore anbuden ställda på kortare tid, så skulle jag likväl icke draga i betänkande att gifva min röst för deras antagande, då coursell står på pari eller derunder, och räntefria förskotter, ehuru visserligen icke de lämpligaste, icke äro i Banco-Reglementet uttryckligen förbjudne, och för öfrigt kunna rättfärdigas af närvarande förhållanden. Men med så lång tidsutdrägt och sådane vilkor, som de gjorda anbuden innehålla, anser jag, på de skäl, Herr Presidenten von Hartmansdorff i sitt upplysande och sakrika anförande framställt, ett så beskaffadt silfverköp icke ändamålsenligt eller förmonligt för Banken. Blifver conjuncturen under nästa år eller vid den tid silfret skulle lemnäs till Banken fördelaktig, så går 38 Banco-Utskottets Utlåtande, IV. o 27, silfver in i Banken ulan så stora förskotter och omkostnader. Blifver conjuncturen ofördelaktig, så går det genast ut igen eller kan det möjligtvis gå då, såsom det gick år 1837, då afslutade contracter om silfverköp fingo återgå, för att icke förvärra en motsedd ofördelaktig handels-conjunctur. Antaga Banco-Fullmäktige de nu gjorda anbuden, med de vilkor, som de innehålla, så kunna möjligtvis millioner sedlar uttagas, utan att Banken för dem erhåller en enda jSpecie-Riksdaler, eller om den erhåller silfret, genast få utlemna det, efter att hafva gjort kostsamma, ändamålslösa uppoffringar. ” Herr Doctor Wallin: ”att han måste beklaga, det Herrar Fullmäktige icke lyssnat till förslaget att upptaga utländskt lån. Det hade väl kostat Banken icke så obetydligt, men hade ock varit verksamt.
R:dr R:mt 20,000: „ „ 25,300: 5,650: — Pensioner Expenser Nuvarande aflöningen (ill Minister - R:dr 11:nil 29,200; „ „ 70,833: Slaten . R:dr llamb. B:ko 86,000: — 10 procent förhöjning 8,600:—378 400- Utvisande ett öfverskott af R:drR:mt 27,792: — 560 000- Öfverskoltet leinnar iner än tillräcklig tillgäng för den öfriga pensionering, som blifvit ifrågasatt, äfvensom till aflöning åt erforderliga Legalions-Predikauler.” Vid U-sta punkten: af Riksdags-fullmäklige Ola Månsson från Christianstads, Per Matisson från WesterNorrfands och Anders Eriksson från Elfsborgs län, hvilka, i Öfverensstämmelse med deras vid bestämmandet af anslaget för Justitie Stols-Ministern yttrade åsigt, ansågo, alt den lörmån, som Ulrikes-Ministern jemväl åtnjöt att hafva boställe, bordt tagas i betraktande, och anslags-suunnan i,följd deraf nedsättas lill 20,000 R:dr R:mt. Vid 2-.dra punkten: af Herr af Nordin, Gustaf: ”Mot Utskottets fattade beslut alt lill 1.800 R:dr Runt nedsätta de af Kongl. Majit för 2:drc Sekrelerarne i Kongl. Utrikes-Deparlementet äskade löner, anser jag mig böra afgifva min reservation.
Motionairen ej saknat grund för sin framställning, om behofvet af all förhöjd tjenstårsberäknings upphörande, samt erkänner derjemte, att den af Motionairen åsyftade förändringen är af billigheten högt påkallad; men då skolan, genom dess omätliga inflytande på hela Nationens bildning, äfven i lika hög grad påkallar Rikets Ständers uppmärksamhet, och den Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, IV.-0 8. 7 ifrågasatta förändringen, under närvarande förhållanden, icke skulle kunna ske utan skada för Elementar-läroverken, hvilkas organisation, enligt Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer allåtna Nådiga Proposition, ännu icke får anses såsom definitivt afgjord, samt dertill kommer, att Kongl. Maj:ts Nådiga Circulair af den 6 October 1842 redan i ej ringa moa afhjelpt de öfverklagade olägenheterne, sa anser Utskottet tiden ännu icke vara inne att föreslå någon förändring uti nyssberörde, knappt 2 år gamla, författning samt hemställer, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Emot detta Utskottets beslut reserverade sig Herr Prosten Lignell samt Herr Comministern Hedin, hvilken afgaf följande reservation: ”Emot Utskottets beslut får jag reservera mig och anhåller att få anföra följande, för att ådagalägga skälen till min reservation. Här yttrades, att förhöjd årsberäkning borde bibehållas, för att befordra frisk omsättning af lärarepersonalen i skolan och delta cardinal-skäl antogs, såsom jag tyckte mig finna, för ovedersägligt och såsom en aldeles ofelbar rättsgrund. Nog har omsättningen varit och är frisk i skolan, i följd af denna orimliga befordringslag, men om friskhet dermed befordrats i skola och kyrka är en annan fråga. Vill man se saken ur dess rätta synpunkt, så är onekligt, att en viss betänklig sjuklighet råder inom både skola och kyrka, såsom en oundviklig följd af den beprisade friska omsättningen. Den dubbla årsberäkningen har lockat till skolan många, som icke haft ringaste hog och anlag för undervisning, emedan skolljeusten varit en genväg att snart få en förmonlig befordran.
Til Justitie Rädens uteslutande Hän Riksdagsmanna-Rätt, finnes efter min tanka intet annat gällande skäl än det, at om alla Frälse Ledamöterne af Hogsta Domstolen toge Säten pä Riddarhuset, kunde, derest nägon af Ofrälse-Ledamöterne wore sjuk, eller ett rum bland dem Va-ant, Högste Domstolen blifwa inactiv i ivigtiga Mäl och ändamälet med förestriften om Frälse och Ofrälse Ledamöter förseladt^ Af denna orsak skulle jag anse Justitie Rädens Riksdagsmanna-Ratt böra hwila,sä länge de detta Ämbete innehafwa. Dock torde wara tjenligasi at ej betaga dem nägon Medborgelig rättighet, sä widt tjenstgöringen ej derigenom hindras. 42 Z. Herr von 8cbgm?. Troligen kan Stats-Utffottet för sitt arbete behöftva uplpsninqar frän alla de Räkenstaps-Werk, hwilka stä i nägon förbindelse med Kronans Inkomster och Utgifter, det wore derföre ej ffadeligt om alla säda ne Werk blefwe lika med Stats Contoiret i 4; §- förpligtade, at omedelbarligen meddela affordrade uplysningar. Herr kgorclenstolxL Conformerade sig med Herr von Lcbant?. Wid 45, 44 och 4Z §. §. gjordes icke nägre Anmärkningar. 46 Z. Den 29 Augusts. 1Z41 46 §- Herr Uotblieh. Här fär jag anmärka följande: Utstött mä ej sammanträda vä samma tid, dä i ett eller flere eller alla Ständ Plenum hälles. Riddarehus Utstottet skulle säledes ej sä sammanträda, när Bonde - Ståndet hade Plenum, och ej eller ett annat Ständs enstilLte Utstött, när Ridderstapet och Adeln moro tn Pleno församlade.
Det i Urstotleib Beiäickande upgifna sörsiag har redan för flera rider warit bestämdt, at genom någon stags ersättning emellan Gästgifware och Uosorven winna -detta ändamål, men derwid hofwa alltid stridigheter mört, som upst-urit »verkställigheten. Dä deist! tdmnier farhagan, at Gästgifvare och K torv. 848 för ak göra denna winst, torde brista i sina egna skyldigheter, som rock händer, ehuru de nu icke aro be-' lastade äfwen med denna. Jag magar" således närmare brpröiwanbe underställa, om icke nu, sidan Sfjurs-Förjattningerna gisiva Resande auledning ak härener mera musta egna hästar, och skjuksistngs besivär-l derigenom .bltfwer lindrabt. rätta tiden 'är inne ac wid-aga sädana ivarr och steg, som mom ft-ra omgängar pä el werksimt sätt genast afhjstple denna kunga, hwilket lättast siker, enär de märmst belägna H'marau, rundonrning de Gqstgtfivaieqärdar, som Hailstjrifs arv ki stag! a (utom alla andra undanlag än lagliga 'rättigheter) blefwo tilflagna hivar igenom den ukividgastes, i man som Hallskjittsins af» hjelpniide fordrar; detta bör genast genom Lattdshösdiiiqarnrs araärd gä i »verkställighet, lämpadt efter sarstjlida omständigheter pä h-varje ställe Utan mannamän: dä deras mokstvarands skyldigheter deremot kunde akrrflyttas pä de Hällstjutsstnlviga, när det sig göra later. Härigenom förenas ensklllo lindring med dek allmännas båtnad.
Man klagar redan öfver obehörigt häktande och tidsutdrägt med processers afslutande under det att lagens stadgande är sådant sam det är, och bibehållandet af nu gällande praxis skall otvifvelaktig! leda till tidsutdrägt och den tilltalades längre qvarhållande i häkte, under det alt inträffa kan, att den häktade personen är oskyldig till del brott hvarför han blifvit anklagad och omsider frikännes, och sjelfva häktandet således varit ett våld mot den tilltalade. Slutligen hafva begge mine motståndare sagt, det jag hade orätt i mitt påslående alt förslaget öfverenstämde med lagstiftningens grunder: jag vågar tro, alt de värde ledamöterne icke med tillräcklig upmärksamhel genomläst Utsk:s betänk., men alt hvar och en som deråt egnat tillbörlig eftertanka, icke derom skall hysa någon tvekan. Talarne hafva åt uttrycket ”må ej i fullbordan gå” gifvet den tolkning, som skulle detta gälla, vare sig den tilltalade vid underrätt blifvit fälld eller friad: den som med ledning af Utsk:s betänk, genomläser det äldre lagstadgandet, finnér, att orden ”i fullbordan gå,” är en fri öfversättning af de ord som finnas i de gamla lagarne alt execution icke må ske, och Hrr:ne kunna väl icke påslå att ordet execution haft afseende på något annat än då den tilltalade blifvit åt saken fälld. Om man fattar hvad de gamle menade med execution, så tror jag icke att meningarne derom kunna vara delade, och till styrka för min sals, att förslaget öfverensstämmer med lagstiftningens grunder, ber jag att få upläsa några rader ur Utsk:s betänk, pag. 4, så lydande: ”Grunden till underställning synes uttryckt i rättegångsordibansen, hvilken ålägger Hofrätten granskning och hemställning af Underdomares utslag i lifssaker, på det den oskyldige måtte sin oskyldighet tillgodonjuta och straffet icke skärpas öfver den brottsliges skuld”. Hysa Hrr:ne ännu tvekan att grunden för underställningen är den sora jag framställt?