Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men detta förslag är, efter allt hvad jag kan fatta, icke verkställbar — ty, mine Herrar, om också man kunde tänka sig möjligheten af ett förtroende till en Bank, som så ofta genom Ständernes arrangementer blifvit tillgripen, ocb hvilken i följd deraf nu senast gjort ett fallissement af så eftertänklig beskaffenhet, utan tillräckliga garantier emot dylika händelser för framtidenom, säger jag, någon icke dessmindre skulle derstädes våga en insättning på längre tid af sina redbara kapitaler, emot risken af kommande Ständers dispositionsmagt öfver medlen; så frågas: hvilken allmän nytta skulle väl attesterne, eller de så kallade räntebärande coupons medföra? Jag tror, att de medförde allmän skada, och att deras tillvaro endast skulle ännu mera föranleda till ocker, samt gynna vingleriet. Motionärens mening är, hvad jag tyckt mig finna, alt Den 20 j\T o v e m b c v f. in. 200 dessa papper skulle utgå i allmänna rörelsen, och sålunda föröka rörelse-capitalet, samt då de utbjudas under pari, af Banken inlösas. Men hvad som säkert inträffade, vore, att ingen, hvilken behöfde ett penningelån , och af en insättare i nödens stund emottog en dylik coupon, såsom valuta för sin förbindelse i silfver till beloppet af numerären, någonsin kunde i handel eller dagliga transactioner få honom gångbar för noroinativa värdet, då vilkoret af Bankens inlösen a vista icke kunde uppfyllas. Denna inlösen af flere millioner, utbjudna under pari, kan omöjligen verkställas, då motsvarande fond Sakrias hos Banken; hvadan förslaget i denna del är ofullständigt.— Dessutom, i händelse motionen, detta oaktadt, skulle med förändring vinna antaglighet, vet jag icke, hvarföre benämningen coupons just borde antagas. Mine Herrar! J skolén måhända anse denna anmärkning af mig såsom en småsak. Men om man uti Svenska språket kan igenfinna ett motsvarande ord, hvarföre icke antaga det? Till exempel, Klippingar ! Ty likasom coupon deriverar sig ifrån Franska ordet coaperj så derivera klippingar sig äfven ifrån Svenska ordet klippa; och då nu
Enl. min öfvertygelse, är det vida värre att nedhugga lefvande träd, som ofta icke kunna ersättas förr än efter hundrade års förlopp, än att tillgripa huggen ved, eller 48 Den 14 November. andra döda ting, hvilka kunna, när som helst, genom penningar ersättas. Det är en förvirring i begreppet, att anse åverkan icke vara stöld, och det är tid att denna villfarelse rättas. Man talar om det allmänna tänkesättet och alt detsamma skulle vara mot en sådan rättelse. En talare har begärt upläsniug af PresteSt:s beslut i frågan och deri funnit styrka för denna mening. Jag anhåller ali Riddarh.-Sekret, mätte upläsa BondeSt:s beslut, ifall underrättelse derom ankommit, så att vi må erhålla kännedom om meningen hos den del af folket, som har största andelen i Sveriges jord. Undert. Riddarh.Sekret, uplysle, att det från BondeSt. ankomne prot.-utdr. i ämnet endast innehöll att BondeSt. godkänut LagUlsk:s Betänk. Hr von Hartmansdorff: Det uplästa prot.-utdr. är tillräckligt för den bevisning, jag velat åstadkomma, rörande allmänna tänkesättets beskaffenhet i denna fråga. Om skillnaden mellan stöld och åverkan i lagen bibehålies, så kommer jemväl tänkesättet alt fortfara. Andras deremot lagen, så rättar sig utan tvifvel tänkesättet derefter. Frih. Raab har omförmält, huruledes de, som sköfla skogarne i stor skala och vinna derpå, äfven hädanefter skola dermed fortfara, ehuru brottet komme alt såsom stöld bestraffas, emedan de skola veta att skaffa sig s. k. ansvaringar. Då jag ulöfvade Landsh.-embetet i Kalmar län, förnamm jag, huruledes de, som åverkade Böda kronopark på Oland, skaffade sig dylika ansvaringar, hvilka suto på Kalmar slott och aftjenade böterna. Sådant gick lältare för sig på den tiden, dä de icke ansågos för tjufvar.
Ridhus m. fl. Hå Lifregementets Hussarkorps ensamt inom Kavalleriet saknar eget, af lagenheter för Kronan bekostadt. ridhus, samt den byggnad i Orebro, hvilken emot hyra hittills Lifregementets varit för ändamålet begagnad, enligt livad nu blifvit anmäldt, är i det förfallna L™eräs-s 7as^ick, att det med den 1 Januari 1865 tilländagängna hyres-kontraktet icke kan JC'dron!ia förnyas, anser jag anslag nu böra hos Rikets Ständer begäras för fyllande af detta behof; och då Sekundchefen jemväl anmält nödvändigheten att anskaffa byggnader till sjukhus, bostäder för det till exercis-sqvadronen och korporalskolan kommenderade befäl jemte öfriga tjenstemän, arrestrum, kök, förvaringsrum för proviant m. m., af hvilka lägenheter korpsen, till ej ringa skada och olägenhet hittills varit i saknad, finner jag mig äfven böra hemställa, det anslag härtill mätte beredas. Kostnaderna för de ifrågavarande byggnaderna hafva af Sekund-chefen blifvit beräknade till något öfver 88,000 R:dr; men då, vid byggnadsförslagets granskning uti Ingeniör-korpsen, kostnaderna ansetts kunna till en del inskränkas, tillstyrker jag, i anledning af hvad dervid förekommit, att ett extra anslag af endast 75,000 Rall'mätte hos Rikets Ständer „ begäras till uppförande af ridhus och öfriga här ofvan om förmälda byggnader i Orebro för Lifregementets Hussar-korps räkning. Sedan Eders Kongl Majit, i anledning af Rikets Ständers begäran, förordnat om meddelande, i sammanhang med Krigs-kollegii bokslut, af uppgifter, afseende att hufvud - Bil. NI 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. 25 att hufvudboken förutom den redovisning, densamma vanligen innehåller, jemväl på ett ställe skulle redogöra för samtliga kostnaderna till de särskilda föremål, som tillhöra Krigs-kollegii förvaltning, samt Rikets Ständer vid förra riksdagen, i sammanhang med statsregleringen, till Eders Kongl.
Oklokt, derföre att detsamma, med för hög beskattning på en genom restrictioner bunden näring och sålunda genom en fördyrad production af varan bränvin, missleder industrien derhän, att den lofligen skall anlitade små bränvinspannornas mångdubblade afverknings-förmåga och olofligen begagna alla sig erbjudande tillfällen att utöfva bränning med otillåten eller obeskattad redskap samt idka lurendrejeri och tullförsnillning. Orättvist, derföre att, då man uteslutande åt jordbruket upplåter bränvinsbrännings-rätligheten såsom en förmonlig hushållsgren, monopoliserar man likväl åt den förmögnare jordbrukare-classen denna rättighet, som fråntages en stor del af enstaka hemmansboer uti bergsoch skogsorterne, hvilka icke innehafva jord af3oo R:drs uppskattnings-värde, eller icke kunna sig om begagnande af en panna förena. Under närvarande omständigheter synes mig derföre bäst vara, att då bränvinsbränningén icke får anses såsom en fri näring, hvilken, lindrigt elfer intet beskattad såsom hushållsbestyr, deremot såsom fabrikshandtering kunde bära en be ty dl i g skatt och derföre borde skiljas i 2:ne classer, man tills vidare hufvudsakligen vidhåller grunderne för i83o års Författning, med den förändring i bevillningens utgörande: att skillings-afgiften upphör, och komma sålunda minimi-tarifferne för alla deri be - Sevillu.- samt Allm. Besv - och Occon. Utsi.
Locket öfver väderstrupen har en slapphet att största svårighet att få luft. På lika vis är det ock med matstrupen. Halsen är skäligen bra utom på venstra sidan ned-åt: bröstet, der kännes bul-nad och ömhet. Bröstet är friskt, dock käns ibland hjertklappning äfven-som någon början till lungsot förmärkes. Mitt högra fotblad, som du vet jag ofta klagat öfver, är nu bra, dock ristar det ibland. I förrgår hade jag mina ryckningar i högra ögonbrynet och öfra locket nog starka och med det samma gick det onda ned i venstra stortån och den dernäst. Magen är ofta bullersam, som ger mig anledning frukta det allmänna, hvaröfver klagas så af borgare, bönder som presterna. Tvänne betydliga magasiner äro tömda Trond-hjem, retten säges äfven blifva snart tömda. Ingen tillförsel är nu möjlig ifrån Jutland. Icke heller säges här kan något komma ifrån Archangel. Sjukdom är nu mycket gängse i Agershus stift. Landets försvar är så till militären som lokalen af landet förenadt till sina fienders trotsande; dock är icke utan att någon fruktan förmärkes så för danskame som för engelsmännen. I Kristiania står väl till, dock förekommer här som annorstädes små misshällig-ligheter. I förgår gafs här hastiga uppbrottsordres till infanteriet och artilleriet att marschera till Svinesund och gränsen emot^ Rörvik. Klagomål är inkommet öfver allmogens mi ssnöje, myc-kolik, men rif i underlifvet säga läkare mig är ej möjligt. Just nu fick jag en faslig gikt i mina höfter, som går ned i alla tårna på venstra foten. Under alla dessa plågor infinner sig ock hushållsom-sorgens. De penningar jag medtog för att handla födoämnen, äro till det mesta i behåll, några äro använda dels här på gränsen och några här. Allmogen, i synnerhet bonden vill alls intet mottaga vårt mynt, men prester, borgare och i synnerhet köpmän äro fullkomligen benägne.
Och Du hör dem, Hjelte! van att höra, Van att tala hjeltars tungomål! Trygg i deras fotspår skall Du föra Fridens spira eller Segrens stål. Mången skön oliv och härlig lager, Mången jern-ek, tidens bror, som drager Ifrån deras gömda ben sin must, Håller kransen åt din ärelust. Ske Dig lycka! — Se, hur Folket löner Folkets Far, vår Carl, vår goda Kung! Gläd Dig, Du, den förste bland Hans söner! Kronan är ej alltid kall och tung. Se, hur kärleken belägrar thronen; Hör förtjusad ropet af Nationen: Lefve Carl, vårt Stöd, vår Far, vår Vän! Och en försmak af din sällhet känn. Carl må sitt fosterland hägna och lugna I långliga år! Du, vid Hans sida, Hans hjerta må hugna, Och följa Hans spår! Stillare åldrar till flydda Han lägge, Du, när han stiger på Carlvagnen opp, Spegle Hans dygd i din styrelses lopp: Dyrkade begge; Han i vår tacksamhet, Du i vårt hopp! Åt hjertan som lida, Åt sinnen som strida, Kom, Prins! att bebåda Den längtade friden På stormarnas larm; Den gyllene tiden, Då feghetens våda Och fräckhetens yra Och afundens harm, I sansningens dagar, Skall låta sig styra Af vishetens lagar Och hämnarens arm! Vik, tvedrägt! från en jord, som skall bebos af bröder, Och, fördom! villans barn, som brottens hydra föder, För Samfunds-andans Gudom vik! För lågan af dess blick, som list och våld föröder För styrkan af dess arm, som sig på Lagen stöder Och håller Frihetens relik, Flyn, svaghet, öfvermod, ensidighet och ränker! För dagen fly, du afgrunds-slägt, Som fåfängt denna luft med Stygens ånga kränker, Och fåfängt släcker ut, med svarta vingars flägt, Den helga eld, som, återväckt, På Fosterlandets altar blänker: Der hvarje redlig Svensk, i offrets höga kall, Går ed, att Sverge frälsas skall! Kom åter, gamla dygd! — Vid enkla seder
Likaledes hafva för Guvernörens våning blifvit inköpta 2:ne trymåer, till ett pris af 445 R:dr; men Revisorerne, som ansett sig kunna ifrågasätta om utgift af dylik beskaffenhet bort bestridas af Akademiens medel, hafva härå velat fästa uppmärksamhet. Denna räkenskap, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, utvisar följande förhållande mellan inkomster och utgifter: Allmänna Garnisons-sjukhuset. Debet. Balans från år 1860: Uppbörd: Statsmedel Sjuk vårdsersättningar Hyresmedel Kredit. Balans från år 1860: Utgifter: Aflöning och dagspenningar Proviantering Medikamentskostnader Förbrukningsartiklar Ved och lysning Inventariers upphandling ... Gasinledning Balans till år 1862: Af de å Sjukhuset vårdade patienter voro, enligt Direktionens underdåniga berättelse , qvarliggande från år 1860 177. inkomna under loppet af år 1861 1,631. Underhållsdagarne för året hafva uppgått till 59,727, och sjuknummern för dag således 163,59. Någon erinran från Revisorernes sida har härvid icke förekommit. Salpeter-fonden. Dess räkenskaper, som ännu icke till granskning förekommit i Kongl. Kammarrätten, redovisa inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1860. Uppbörd. Balans till år 1862: Balans från år 1860: Utgifter: Pensionsoch gratialstaten 1,661: 25. Inlösen af inländsk salpeter 126,660; 50. Balans till år 1862: Laduoch pannelån 1,655: 75. Summa 1,065,458: 72. § 1. 1 afseende å salpeter-tillverkningen i riket lemnar räkenskapen följande uppgifter: D ebet. Uppbörd: Lispund. Skålpund. Lod. Kredit. Lispund Skålpund. Lod. Afskrifning för afrinning, afdunstning och profver 69. — 16.
Summan af de på nämnda Indragningsstat uppförda belopp, valverade till Riksmynt, utgjorde för år 1856 32,554,19. » 1862 69,175,56; Skolande den betydliga tillväxt, ofvanstående summa för år 1857 utvisar, hafva härflutit från en nämnda år verkstäld betydligare indragning af tjenster, hvilka ansetts dåmera obehöfliga. Uti min den 31 December 1862 till Advokat-fiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt aflåtna skrifvelse, hvarigenom jag förordnade om åtal emot Kongl. GeneralTullstyrelsen, nemi. Herr GeneralTulldirektören samt vederbörande Departementchefer, anförde jag, att jag funnit den klagan, som fördes i tredje punkten af Tullinspektören Malmros’ ofvanintagna anklagelseskrift, öfver tjentemäns befordran på äldre dagar till tjenster, hvilka medförde större pensioner för deras enkor och barn, isynnerhet efter inhemtandet af de upplysningar, Kongl. GeneralTullstyrelsen i dess förrberörda utlåtande meddelat, icke förtjena ringaste afseende; och beträffande andra punkten af nämnda skrift, eller Malmros’ klagan deröfver, att han icke blifvit från Indragningsstaten till ständig tjenstgöring förflyttad, så syntes det till stöd för denna klagan åberopade stadgande i sista momentet af 6 § uti Instruktionen för Kongl. GeneralTullstyrelsen — att »vid yppande ledigheter bemälde Styrelse bör från verkets Exspektansstat på den ordinarie staten inflytta sådana tullbetjente, som för lediga tjensters bestridande äga erforderlig skicklighet och hvilkas ålder derjemte medgifver, att de kunna 11 uti tjenstgöring ingå» — hvarken kunna eller böra så tolkas och förstås, att Kongl. GeneralTullstyrelsen skulle vara ovilkorligen förpligtad att, vid hvarje yppad ledighet, utan pröfning af personernes större eller mindre lämplighet för tjensten, efter någon viss ordning, från exspektanseller indragningsstaten till den ordinarie, inflytta de på den förra uppförde tullbetjente.
För att fbrewiga minnet af Deråt Wajestätert Konung XIII och Drottning bMV V1L - 798 Den 2Z September. VIN cH^Kl.OI-1^8 K"öning, be stöt Ridderik'pet och Adela att en Mkdaille af lika storlek med förra K örings.Med iller och, enligt bwad hittils öfliat warit, pä B ngueNs bekostnad skulle blikiva slagen; görandes sig Ridderskopet och Adeln dek hopp, att de öfrige Rcchctkive Ständcn skulle i della beslut instämma. Ole supra. Widare justerades följande trenne underdäniga skrifwclser till Kongl. Majrt. ^ - ' - ' ' ' ^ ' Stormatztigste Atternädigste Konung! Hos Riksens Ständer har kill öfwerläggning förekommit Eoer Kongl. Mff:ts nädiga proposition - f den :z sistledne Julii om sädan fö klaring af 57 och s8 ZZ i 14 §ap. af 1798 ärs Krigs L Artiklar, atk deruti innefattade 'stadganden' mä j K lästid lämpas till äfwen de händelser, dä drottmäl af mindre swär beskaffenhet, än de som röra lif eller ära, genom beswär eller ansökning inkomma.
Om tillstånd* att utöfver det i Riksdagsordningen bestämda antal, få antaga 4 Canzlister med deremot svarande arfvode; med hemställan ätt* då ett Memorial till flera Utskott remitteras, ett exemplar deraf måtte hvardera Utskottet tillställas; angående väckt motion om anläggande på allmän bekostnad af en väg emellan ÖfverTorneå och Kengis; om upphörande af den anstalt att i officiella Tidningen införa Kungörelserom ledige Kyrkovaktare! jenster; angående tidens förlängande för allmänna utskyldernes erläggande; om yrkad befrielse för en del af Lindes Bergslag ifrårf skyldighet att uteslutande afyttra sin KoltillVerkning till Wedevågs Manufactur-Verk j rörande Dm l4 Junti f rn. rörande upphäfvande af stadgandet, att da Norrskt Lakegods utur andra hand styckevis försäljes, vigten deraf bör i Kärlet inbrännas; om Gästgifveriet anläggande och Gästgifvares antagande; angående sättet att reglera Marknadstiderne; om yrkad befrielse från Kronoskjuts för Ön Tjörn; rörande skyldighet för Postmästare att emot ersättning hålla Postbok, med Landtboer; beträffande Frälsehemmans deltagande i Kronobål 1- och Reservskjuts; om en fri marknad vid Svanesund; angående utvidgad rättighet att begagna strandväg; om serskildte Markegångars bestämmande för Öira och Nedre Dalarne; i anledning af väckt Motion, att, då förändringar i Oeconomiska författ. ning*r vidtagas, verkställigheten icke måtte allt för mycket påskyndas; om anläggande af en Köping i Fryksände Socken i Wermland; angående reglering af den till Lunds Academi ansiagne LöningsSpannetnål; rörande förbud för Bergmästare att utfärda Oeconomiska Författningar; om fullgörande af sådane skyldigheter, som Bergsmanshemman åligga; angående yrkad lindring i Kronobrefbäriogen; om åtgärders vidtagande till förekommande af stegring i Tjenstehjon® löner; om en Stads anläggande i Kronobergs
I betraktande häraf och då Rikets Ständer således för det ändamål, omförmälde motioner åsyfta, redan anvisat låne-biträden på ett, enligt Utskottets åsigt, vida lämpligare sätt, än nu blifvit föreslaget; så och, enär Banken icke i något hänseende sjmes böra inblandas i serskildta handelsföretag, samt beredandet af de för ifrågavarande ändamåls vinnande erforlige låneunderstöd torde med skäl kunna räknas bland de liufvudsakligare föremålen för de i landsorlerne inrättade enskilde Bankers verksamhet, finnér Utskottet sig föranlåtet afstyrka bifall lill Herr Friherre von Kramers och Riksdags-fullmägtigen Anders Larssons från Upsala Län ofvanherörde motioner. Ant. till Exp. Utslc. den 17 September, 1,1. 2 e, m. Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angdie nde sökt Creditiv-rätt i Rikets Ständers Rank för Stockholms stads Drätsel-Commission. Genom Nådig Proposition af den 2 nästlidne Mars, införd iBihanget till Piiks-Ståndens Protocoll 1 Sami. t Afd., under N:o 38, har Kongl. Majit, med anledning af derom hos Kongl. Majit gjord underdånig framställning, till Rikets Ständer öfverlemnat alt, i förening med öfrige, i afseende på Bankens lånerörelse vid denna Riksdag vidtagande beslut, jemväl tillse, huruvida Stockholms stads Drätsel-Commission må kunna beviljas ett creditiv i Rikets Ständers Bank, å Två Hundra Tusen Ridr, mot erläggande af fyra procents ränta derå, i den mon credilivet begagnas samt mot den säkerhet, som Commissionen a stadens vägnar egde erbjuda.
Tutlberäkn. Banko. R:dr sk. r. Blyertspennor: R:dr sk. r. 20 — Timmermans 1 skålp. - 4 2 20 * alla andra slag 1 skålp. 24 Blysocker 1 skålp. 8 30 — * Blår: Hampoch Lin1 skepp:d 2 24 Block, Skri!- 1 kanna 16 30 — Btuckpu!feer eller Substans 1 skålp. 6 — . — 30 — Bokstafsslätnplar samt Boktryck eller Stilar 1 skålp. 3 24 — Bokoch Kopparsticks-svärta 1 skålp. 3 24 — Borax 1 skålp. 1 — 2 Borstar 1 skålp. 24 2 Bouillon de poc.he 1 skålp. 20 — Broderade arbeten: 1 32 Guldeller Silfverandra slag, draga tull lika med det tyg, hvarå broderiet är anbragt, med tillägg af 20 procent för broderadt alngods, 1 lod 24 såsom Gardin tyger, Kläd nings tyger, m. m., samt 50 procent för fullfärdiga broderade persedlar eller délar deraf, såsom Kragar, Slöjor, Mancheller, färdiggjorda eller i väder tillklippta klädningar, m. m. Broder duk, Marle och Stramalj: 120 af Silke 1 skålp. 4 •— 10 af Silke med tillsats af annat material 1 skålp. 2 0 ’ af LII 1 skålp. 1 — 20 — af Papper 1 skålp. —- 5 3 16 — andra slag, enkla eller blandade 1 skålp. — 32 Anm. Påbörjade eller halffärdiga Tapisseriarbeten förtullas lika med Duken, hvarå de äro anbragte, med tillägg af 20 procent. 20 — Brodérmönster 1 skålp. — 5 — Bröd: 8 * af hvete 1 skålp. — 2 — 4 * andra slag 1 skålp. — 1 — Blyglete; se Glete. Bokbindare-cloth, hänföres lill Väfnader. Bokguld; se Guld. Boksilfver; se Silfver. Bokspån, hänföres under Spillning.
Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 4 dennes aflåtne, och den 11 derpå följde eftermiddagen på bordet De ii 17 Mars e. m. a59 lagde, Memorial, med en förändrad redaction af Instructionen för RiddarhusDirectionen och dess Tjenstemän; fann Ridderskapet och Adeln för godt gilla berörde Memorial, likväl med undantag af nedannämnde punkter, i afseende hvarå Ridderskapet och Adeln stannade i följande beslut: 2 Art. 4 §• 1 Morn. Örn reparationer å Riddarhuset. Med afslag å den af RiddarbusUtskottet tillstyrkte nya redaction, ansåg Ridderskapet och Adeln den nuvarande redactionen af ifrågavarande stadgande böra bibehållas oförändrad. 2 Art. 4 §• Om Concerters uppförande i Riddarhussalen. Ridderskapet och Adeln ansåg nödigt, att de af Ridderskapet och Adeln den 16 Mars sistlidit år eftermiddagen för Concerters uppförande stadgade vilkor borde till deras fullständiga innehåll uti detta Moment införas. 3 Art. 5 §. Om innehållet af det Diarium, sorn under Riksdag bör föras. Det af RiddarhusUtskottet uppgjorde formulair bifölls med den ändring, att t G6 H. 17* Den 17 Mars e. m. Afdelningen Litt. B. skulle komma att innehålla Motioner, väckte af enskilte inom Ståndet, eller af Utskott; samt att vid 2:dra och 3:dje Afdelningarne skulle tilläggas en särskild column, hvaruti borde upptagas underrättelse om de öfrige RiksStåndens beslut i hvarje ämne. Ut Supra. Å nyo föredrogs RiddarhusUtskottets den 16 dennes aflåtne, och samma dag eftermiddagen på bordet iagde, Memorial, i anledning af Herr Bråkenhjelms, Pehr Reinbold, motion, alt de vid kommande Riksdagar i RiddarhusCancelliet anstälde Extra Tjenstemän icke måtte äga att under Riksdag utöfva deras representationsrätt. Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold:
Fångknekten fick befallning att nedlägga den döde i en kista, hvilken befallning han så fort som möjligt utförde, och tillspikade sedan kistan väl på alla sidor. Nu randades den af så många med bäfvan väntade dag, då hertig Carl inträffade i Åbo. Han föregicks af blodiga rykten. Alla som retat hans vrede genom trohet mot Sigismund, och synnerligen de, hvilka genom sin börd eller större förmåga kunde blifva farliga, föllo offer för hans hämd. Halshuggning, stegling, förlust af all egendom drabbade tätt, och de lifdömdes familjer befunno sig i sin djupa sorg, med detsamma de förlorade makar, söner eller bröder, tillika försatta i den yttersta fattigdom. Hustrur och barn till de fångne herrarne på Åbo slott omgåfvo hertigen vid hans ankomst och bådo knäböjande om nåd för de sina. Hertigen svarade: "Hvi bedjen och anropen J mig? Jag kan intet, det är lagen, som skall dömma dem. De hafva brutit mot konungens ed, gjort uppror mot fäderneslandet och stått mig efter lifvet; deras dom måste lagen fälla." Hertigen gick nu opp i sina rum och lät genast införa Arvid Eriksson Stålarm, som värdigt och lugnt besvarade hertigens häftiga tilltal, och skyndade sig att begagna tillfället för att få framställa Johan Fleming, såsom af honom lockad och öfvertalad att qvarstadna. "Han hade kommit till Finland för att ordna enskilda angelägenheter och skaffa sig något penningar, dermed han skulle bege sig i fremmande land, att der öfva och försöka sig, såsom unge adelsmän bruka, hvarigenom han i framtiden bättre kunde tjena sitt fädernesland." Sedan Stålarm blifvit bortförd, befallte hertigen att Johan Fleming skulle införas. Hertig Carl vandrade fram och åter med stora steg. Ådrorna på hans tinningar svällde. Gång efter annan sammanknöt han handen. Nu inträdde Johan Fleming och bugade sig djupt. Hertigen gick häftigt emot honom. I hans öga strålade segerglädje, då han sade: "Ha, detta är således Klas Flemings son!"