Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den föreslagna bevillriingen å lyxoch öfverflöds-artiklar, hvilken, såsom motionären anmärkt, tillförene varit bär i landet införd, har likväl längesedan blifvit afskaffad på grund at erfarenhetens vittnesbörd derom, dels att den icke i någon mån inbragt hvad man deraf väntat, dels att betänkliga olägenheter uppstått för kontrollerna emot missbruk och underslef i de uppgifter, hvarefter bevillningen skulle tillämpas; och då, i fall berörde artiklar äro af Svenskt ursprung, en beskattning å dem skulle verka förlamande på inhemska näringsfliten, samt om de äro utländska, de redan drabbats af skatt genom tull-afgiften, finner Utskottet, enär motionären dessutom icke ens uppgifvit hvilka artiklar han velat hafva med afgift belagde, sig böra afstyrka allt afseende å Herr Kontrakts-prosten Almqvists ifrågavarande motion. §■ 2. Till förekommande af en sådan tolkning utaf 3 mom. i denna §., att löntagare, som, i anseende dertill alt han under loppet af ett skatteår lemnar sin tjenst, får uppbära blott en del af lönen för samma år, icke påföres den bevillning, tariffen i Usta mom. bestämmer för det uppburna beloppet, utan nödgas betala en proportionerlig andel af bevillningen för bela årets lön, hvilken tolkning förmenats vara af Kongl. Kammar-rätten vedertagen, har Herr Friherre af Schmidt, Georg, hos Ridderskapet och Adeln föreslagit följande tillägg till förstnämnde moment: mlan afseende derpå atl det uppburna beloppet motsvarar mindre tidrymd än helt år. Då Utskottet likväl förmodar, att den förändrade redaktion af slutmeningen uti ifrågavarande moment, som vid sisllidne riksdag antogs, icke skall lemna rum för nå gon ovisshet om författningens mening, anser Utskottet det ej vara skäl att, i anledning af Herr Friherre af Schmidts motion, nu vidtaga någon ytterligare förändring af samma moment. §. 10.
M. liar, i Dess Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och hehof, äskat ett extra Stats-anslag af 100,000 R:dr, att, i nion af behof, an, vändas till uppbyggande eller utvidgande af Landshöfdinge-residence-hus, nemligen: tillbyggnad å Landshöfdinge-residenée-huset i Wenersborg, i stället för afbrände 2:ne flyglar, nybyggnad af ett LanJshöfiJinge-recidence-hus i Wexiö, tillbyggnad af Landshöfdinge-residence-huset i Calmar för LandsCanzliets och Lands-Contoirets archiv, jemte Province-Landtmäteri-Contoiret, samt inköp eller nybyggnad af ett lins i Piteå till boställe för Landshöfdingen, tillika med runi och archiv för Lands-Canzliet, Lands-Cöntoiret och Province-Landtmäteri-Contoiret derstädes. Efter öfvervägande af hvad uti ifrågavarande ämnen förekommit, halva O O Rikets Ständer funnit godt bevilja följande anslag, nemligen: l:o För uppförande af en stenhusbyggnad till Landshöfdingeresidence i Wexiö, med nödigt utrymme för Lands-Canzli, LandsContoir, Ränteri och Landtmäteri-Contoir, samt boställsrum för Landshöfdingen jemte alla erforderliga uthus-byggnader 25,000. med vilkor likväl, att, för den händelse nämnde summa icke skulle finnas vara för ändamålet tillräcklig, 15,000 R:dr deraf få användas till uppförande af stenhus-byggnad endast för embetsrummen, då återstoden kommer alt besparas. 2:o Till uppförande af en stenhus-byggnad i Wenersborg för inrymmande af dervarande Lands-Canzli, Lands-Contoir, LandlRänteri och Landtrnäteri-Contoir . 15,000. Transport 13:co R:dr 40,000. 968 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Utskottet här ofvan yttrat, får Utskottet vördsamt föreslå: l:o) det Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:l aflåta underdånig skrifvelse, hvari, jemte framställning af de åsigter om folkskoleväsendets ordnande, hvilka af Utskottet nu blifvit uttalade, Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att, med bibehållande af stadgandet i 1 mom. af 1 § af Kongl. Stadgan den 18 Juni 1842, angående folk-undervisningen i Riket, 3 mom. i samma §, sådant det lyder i Kongl. Kungörelsen deri 29 September 1833, må vinna den utsträckning, att dylika mindre skolor, som der omförmälas, få inom socknarne på landet allmänt inrättas till det antal, sorn för lättad tillgång på undervisning för hvarje af socknens barn pröfvas behöflig!; 2:o) att Rikets Ständer måtte medgifva att af den halfva personliga skvdds-afgiften två femtedelar, beräknade att uppgå till omkring 100,000 R:dr R:mt, må afsättas dels till uppmuntran för dylika småskolors ändamålsenliga inrättande, dels Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Bet.
På grund häraf, och då det vore af största vigt att söka bereda säkerhet inom landet mot en tillväxande skara af bettlare och kringvandrande personer, har motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte anslå minst 50,000 r:dr årligen intill nästa riksdag, att fördelas på länen, synnerligast i medlersta och södra delen af riket, för skjuts och öfriga nödiga utgifter i och för försvarslösa personers afförande till vederbörliga orter, på det att ersättning för så beskaffad transport med thy åtföljande omkostnader, måtte utan dröjsmål lemnäs af kronofogdarne, så långt tillgångarna medgåfvo. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 54. Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande, men då ofvan åberopade Kongl, förordningar ännu endast en kort tid varit tillämpade, vid hvilket förhållande erfarenheten icke synes hafva lemnat tillräcklig ledning för bedömande, huruvida den, enligt samma författningar, kronobetjente och tillsyningsmän åliggande skyldighet att, under vissa uppgifna förhållanden, den försvarslösa häkta och antingen försända till hemorten, då denna är närbelägen, eller hos Konungens befallningshafvande skyndsamt anmäla, komma att för tillsyningsmännen medföra sådana uppoffringar, att de af motionären antydda följder deraf äro att befara, har Utskottet, med afseende å frågans i öfrigt outredda skick, funnit sig sakna skäl att tillstyrka beviljandet al det betydliga statsanslag, som nu af enskild motionär blifvit ifrågastäldt, hvadan hemställes, att motionen icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Februari 1848. An k. till Exp.-Utsk. den 5 iebr., kl. 2 e. in. Utlåtande i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel till understöd och uppmuntran åt fattige jordbrukare och åt tjenstehjon för långvarig tjenst. (U. A.)
Ständers uti enahanda hänseende fattade beslut, får Utskottet hemställa, att Fullmägtige i Riksgälds-Contoret måtte få sig uppdraget att, efter Riksdagens slut, ofördröjligen till Kongl. Majit, å Rikets Ständers vägnar, i underdånighet aflemna en bestyrkt afskrift af ifrågavarande Reglemente, med undantag likväl af de delar deraf, som handla om Riksgälds-Contorets styrelse och betjening samt utredningen af f. d. Filial-Disconterne. I händelse hvad Utskottet nu hemställt, varder af Rikets Ständer bifallet, torde Kongl. Majit, genom underdånig skrifvelse, böra erhålla underrättelse om det Fullmägtige i Riksgälds-Contoret sålunda meddelade uppdrag. Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Maj, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af Riks-Ståridens skiljagtiga beslut, rorande Riks-Archivets och Riksgälds-Contorets framlida localer. (R:glds Afd.) Genom dels samtlige Riks-Ståndens, dels 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut, hafva Rikets Ständer, med bifall till hvad Stats-Utskottet i dess utlåtande N:o 311 hemställt och tillstyrkt, beslutat: j:o att Hof-Marskalken Friherre G.
Pör dem, som älska att se landet korsas af en mängd probenreuter, hvilka med all flit bemöda sig att öfverhölja landet med graunlåtskram och lyxartiklar, hvilka endast depravera nationen, kan det vara önskvärdt att afgiften icke blott nedsättes, utan äfven försvinner. Mig synes att det vore en välgerning för landet, om man genom fördubbling af den afgift, som hittills blifvit erlagd, kunde stäfja det begär, utländningen har att här i Sverige afsätta den mängd af skräp, som han icke blir af med i sitt eget land. Utgående från denna princip, kan jag icke annat än anhålla om bifall till den af Utsk:t föreslagna 16:de §:ti. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Det är visserligen å ena si dan onekligt att dessa afgifter i och för kontrollen medföra åtskilliga svårigheter, äfvensom att de kunna medföra svårigheter för den nyss ankomne^utländningen; men å andra sidan äro dessa svårigheter lika stora, antingen beloppet blir sådant Utsk:t föreslagit detsamma, eller sådant, hvartill en ledamot här yrkat dess förändrande. Dessa svårigheter kunna dock näppeligen undvikas annat än genom uphäfvande af hela afgiften; men då på olika skäl ingen anser afgifterna böra uphöra och då man således måste un - Don 25 Augusti f. m. 235 derkasta sig vissa svårigheter, vet jag icke, hvariöre man icke skall bifalla Utskits förslag till bevilln. Då frågan förevar inomUtskit, yrkades den högre bevilln.-summan med stor ifver, och man ordade vidt och bredt om besvärligheten af dessa handelsexpeditör, som öfversvämma landet. Då dessutom denna rörelse icke är mycket att upmuntra, ansåg Utsk:t en högre beskattning vara så mycket mera lämplig, som Staten derigenom kunde få en inkomst, hvarigenom skatterna på andra håll kunde minskas. Hittills har häraf visserligen icke någon särdeles stor statsinkomst härflutit; men detta har kommit sig deraf att någon väsendtlig kontroll icke förefunnits.
* Thestrop tog med lagmans titel afsked ett par år derofter, vid 42 års ålder, men fick behålla sitt stora häradshöfdingeboställe till sin död 1832. Detta som belöning för det fadren, räntemästare i Kristianstad, biträdt Toll vid revDlutionen med 100,000 daler Silfvermynt. * * Detta är det enda af brefvcn, som är undortecknadt med hans namn, men de äro alla egenhändiga.af orten markerade en god portion af förundran, då lian såg mig ocli hörde min intention att resa längre i provinsen, men tran-quiliserade sig, då jag indirecte lät honom förstå att jag fått tillstånd att bortackordera fandriksplatsen. Mina vänner mottaga mig med öppna armar och min försigtiga cordialité vis å vis af dem betalas med sådana upplysningar som jag söker. Alla äro okunniga om min resa« ändamål och tro dereinot, att fandriks-ackordet samt nöjet att se mina gamla bekanta bragt mig till detta ställe. Jag cacherar ej för dem mina politiska tänkesätt och jag finner hos ganska många samma principer och samma application deraf. Landshöfdingen nyttjar mycken finess emot mig som i den delen är reciproque. Han frågade mig, hvilken jag trodde nu vara lnest betydande. Jag svarade att jag alldeles ' icke kunde veta det, emedan jag endast i min väg funnit Riks, och * Hofkanslererna betydande i det hela, och herrar statssekreterare i hvar sina departement Han hade af ryktet hört, att Håkansson blifvit entledigad frän föredragningen för finansärenden, att Låstbom ej mera vore justitiekansler, att Wallqvist vore äfvenledes fri från ecklesiastika föredragningen etc. Detta allt vax * mig ej bekant. Han frågade mig vidare om de arresterades öde. Jag svarade, att hofrätten gifvit sin förklaring och att högsta domstolen nu skulle taga en närmare konnässans af saken. Han sade då, att man säger, att de fyra blifva landsflyktige, men jag har ej haft bref derom.
Men ehvad man härom må döma, så blifver dock alltid beståndet af ordning, säkerhet och rätt beroende af upplysningen i förstånd och viljan i handling hos Rikets förenade lagstiftande magt, Konung och Ständer; ty huru väl man möjligen kunde inrätta vår Bank, behöfdes icke mer än ett beslut af Rikets suveräna lagstiftande magt att låta Riksg.-Cont. eller någon annan allmän eller enskild anstalt utfärda (under någon af de iooo:de benämningar, som äro möjliga) mynttecken, mottagliga i allmän uppbörd, m. m., och ordningen i myntväsendet och Rikets penningeförhållanden vore å nyo förstörd. Del är således alltid i sista rummet på visheten i Rikets lagstiftning, som all säkerhet hvilar. Jag för min del — med den upplysning, som nu kan egas, den offentlighet, hvarmed dessa saker nu kunna behandlas — kan aldrig tvifla, att denna säkerhet, i denna såsom alla andra samhällsbeståndet rörande frågor, är tillräcklig; men äfven i värsta fallet kunde vårt myntväsende aldrig komma värre, än der det nu befinner sig, — i ett tillstånd af laglöshet. Det är detta tillstånd, åt hvars upphörande realisationens vänner riktat sina förnämsta bemödanden. En gång slutadt, kunna Rikets Lagstiftare, i denna såsom i andra frågor, sedermera rådgöra om bästa medlen att, efter varande förhållanden, ordna vårt bankoch creditväsende till förmån för näringarnas lif och förkofran. Hr Gripenstedt, Jacob, uppläste ett skriftligt anförande, hvaruli han, till beredande af frågan rörande liusbehofs-brännvinsbränningen, föreslog tillsättande af en utaf 7 Ledamöter af R. o. Ad. samt tvenne Ledamöter af hvardera af de öfrige RiksSt. bestående Committé', hvilken ägde att utse Ordförande, men hvilket anförande ansågs icke kunna upptagas, då en sådan åtgärd vore oförenlig med 28 och 5<j §§. Riksdagsordningen. Den 17 Fcbruarii f. m. 207 Hr von Holl cn li ausen, Michael Silvius:
Då äfven den odlade jorden vissa tider upplåtes till bete, och egaren dertill bör kunna påräkna enahanda biträde vid vården om sina kreatur, som han är skyldig lemna egaren till mötande utmark, samt från den omständighet, att, under nu gällande åsigt om grunden för stängsel-skyldighet, egare till åker och äng icke har stängsel-vitsord mot skog och beteshage, fortfarande inskränkning i detta hänseende sedan hägnad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 123. skulle ske till kreaturs-egarens fördel destomindre bör härledas, som i allt fall, erdigt förslagets 10 §, stängsel-vitsordet i det närmaste blefve ömsesidigt sedan det en gång varit begagnadt, hemställde Justitie-rådet Qvensel att 4 § måtte utgå. Vid 6 §. Enär, på enahanda grund, som i det fall att stängselskyldighet blifvit utgjord eller bestämd lill hälften, någon nedsättning deri efter 5 § ej sedermera kunde påyrkas, den, hvilken i stängsel deltog med mindre andel än hälften ej eller herde kunna en sådan nedsättning fordra; ansåg Högsta Domstolen ett tillägg i sådan syftning böra till denna § ske. Härvid tilläde Justitie-rådet Alexanderson, det han i öfrigt för sin del tillstyrkte en jemnkning af redaktionen till närmare öfverensstämmelse med Lag-beredningens förslag, Byggninga-Balken 5 kap. 5 §• Vid 7 §. Då, i den händelse Kronan för sin skog och mark påfordrar skydd mot bete af angränsande jord-egares kreatur, billigheten synes fordra att Kronan likaväl som den enskilde deltager i den hägnad, som för beredande af sådant skydd kan erfordras, ansågo Högsta Domstolens fleste ledamöter den uti ifrågavarande § Kronan medgifna befrielse från skyldigheten att för skog eller mark, som under dess omedelbara vård står, deltaga i stängsel mot angränsande egor, böra inskränkas till de fall, då betes-rätt å den under Kronans vård stående skogen eller marken ej är den mötande grannen förunnad. Justitie-råden Backman, Grefve Snoilsky och Alexanderson deltogo icke i denna anmärkning. Vid 1! §.
Boyes oro, att den föreslagna belåningen skulle borttaga låneförmånen för näringarna, så, för att lugna honom, får jag erinra, att om Frih. hade läst min motion, skulle han sett, att först utlåningen enligt förslaget skulle ske från publika pappersfonden, och sedan att dervid skulle användas sedlar, sorn eljest komme att indragas ur rörelsen. Jag har intet emot, att jemväl discussionen må komma fill BancoUtsk., men önskade, att motionen ej må behöfva vänta på denna discussion; ty derigenom förlorades en stor del af det ändamål, jag åsyftat. Hr Hegardt, Christ. Bernh.: Jag vill icke bestrida, att ifrågavar. obligationer må i Bancodisconten belånas; men jag anser lån derå ej kunna lemnäs till något bestämdt belopp , allraminst till qo proc. af den summa, hvarå de lyda. Dessa obligationer hafva visserligen ett solidt värde; men om realisationen ej blefve verkställd, fruktar jag, att detta värde blefve betydligen nedsatt. Jag befarar dock icke denna händelse, och tror derföre, att de komma att behålla sig i 7» Den a Juni e. ra. värde, men uti ett så osäkert värde, att det ej vore rådlig! att bestämma, det vissa proc. af dessa belopp skola af Ban-, codisconten utlånas. Jag anser derföre lika med Frih. Eh-. renborgh, att lånesumman bör bero af Direct:s pröfning, enär dessa obligationer, såsom ställda på en lång amortissementstid, säkert skola erhålla en ganska ombytlig cours. Jag anhåller, att detta yttrande måtte jemte motionen blifva rein i t terad t till BancoUtskottet. Frih. Boye:
M:t måtte genom Nådig framställning till Rikets Ständer bereda dem säkerhet för det pensions-belopp från Arméens Pensions-kassa, hvartill de ansågo sig berättigade vid afskedstagande!. E. K. M:t, som, med anledning häraf, i betraktande tagit, alt bemälde 3:ue före år 1848 utnämnde Landshöfdingar enligt gällande pensions-reglemente varit och äro ovilkorligen förbundne att lill pensions-kassan kontribuera för att vid afgång från innehafvande Landshöfdinge-beställningar komma i åtnjutande af pension från kassan i den klass, de tillhört såsom militärer, hvaremot delegare, som derefter eller efter utfärdandet af 1848 års pensions-reglemente befordrades till Landshöfdinge-beställningar, kunnat, jemte landshöfdinge-lönen, uppbära pension under enahanda vilkor, som kassans öfriga pensions-berätligade delegare vid afskedstagande! tillkomme,—alt dessa tre Landshöfdingar således redan befunnit sig i en ofördelaktigare ställning än de efter år 1848 utnämnde, i kassan delegande Landshöfdingar, enär de förre icke kunnat förvänta pension fråu Arméens Pensions-kassa förr än efter afskedet från Landshöfdinge-beställningarne, — och att, i fall denna förväntade pensions-rätt skulle sökanderne betagas till följd af vilkoret för bidragets beviljande åt Pensions-kassan, oaktadt de fortfarande vore förbundne att betala pensions-afgifter intill afskedet, deras ställning blefve ytterligare försämrad i jemförelse med flere yngre Landshöfdingar, hvilka redan åtnjuta pension och således upphört alt betala afgifter till kassan, har nu, genom högstberörda proposition, vid dessa förhållanden, hehagat i nåder föreslå Rikets Ständer alt meddela en sådan af rättvisa påkallad förklaring af det vid bidragets beviljande åt Arméens Pensions-kassa fästade vilkor, hvarigenom ofvannämnde 3:ne Landshöfdingar, hvilka äro de ende, för hvilka det nu framställda förhållandet inträffar, kunde vid deras pensions-rätt i nämnda kassa varda bibehållne.
De djupa passionerna, de varmblodiga, handelskraftiga lidelserna, de höra icke nutiden till, men väl den sensitivar-tadt retliga känslighet, som lik de spända, spröda strängarna på) ett ömtåligt instrument, sättes i en skälfvande dallring vid hvarje intryck, och den sinlighet, som lyckliga perioders menniskor känt glöda i sina ådror som en obekymrad, frisk och lyckliggörande naturdrift, tar nu skapnad af ett ögon-blicksrus, som bryter fram med ett konvulsionsanfalls alla symptomer.Sannerligen den träffande bilden för tidens lidelse är icke längre som fordomtima elden men spritlågan. Men så sakna vi unga också ett af hufvudvilkoren för att kunna känna friskt och lifslusti^t, vi sakna aldeles förmåga att fånga nuet, att i glädje suga i oss stunden genom alla porer. Vi äro gudbevars för förståndiga för att ryckas med af minutens flyktiga fröjd, och samtidigt med att vi börja känna oss heta om hjertat af hänförelse, ’ sätter vår kritik öfver oss sin kylande dusch-stråle. — Och icke nog dermed. Vår reflektionslusta äflas till den grad att dissekera och plocka sönder våra känslorörelser och tycken, att vi påminna om småbarnen, hvilka peta sönder sina dockor för att få reda på hvad som finnes inuti. Och undertiden förgår alltsammans som luftiga morgondimmor för vindarnes skarpa an-dedrägt, ty än har ingen känsla behållit sin fängslande doft, detta magiska je ne sais quoi, då man anatomiserat ut dess beståndsdelar under hyper-reflektionens förstorande och för-grofvande solmikroskop, och intet rus har bevarat sin bor-nyr, då man med filtreringsapparat, profglas och termometer undersökt hvarje klunk. Och den starka civilisationen, allt det öfverförfinade i samhällslifvet, allt det för mycket konvenabla i umgänget hafva väl också de i sin tid bidragit till att sätta en egendomligt blaserad, p4 samma gång torr och het prägel på ungdomens känslolif.
Landshöfdingen eger deltaga, om sammansättningen till form och personer af den Comité med nödige Suppleanter, som skall, årligen intill nästa Riksdag, så väl revidera och granska räkenskaperne, jemte styrelsen och förvaltningen af Curhus-inrällningen, som ock derefter ej mindre till beloppet bestämma bidraget till Lazarettet af tilläfventyrs varande Öfverskott, än stadga för följande året den afgift, som kan erfordras; hvilka befattningar, om Deputerade så för godt finna, äfven kunna till Pröfnings-comiteen öfverlemnas. Städerne Stockholm och Götheborg anses likväl i dessa hänseenden såsom serskilda Län; 4:o De ifrån Hospitalsoch Lazaretts-fonderne inom hvarje Län skiljda Curhusmedlen användas af en, jemlikt Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Cuihusoch Lazaretls-inrättningarne, af den 17 December 1817, tillförordnad Direclion, och redovisas årligen inför de, enligt 3:dje punkten, utsedde Comiterade, hvilka, om de tillika äro Ledamöter af Pröfningscomiteen, i de, rörande deras sammanträden utfärdade allmänna Kungörelser, förut erinras om detta deras serskilda ofvanomförmälde åliggande. Börande ej allenast en serskild berättelse om nämnde revision årligen tryckas, utan ock, genom Läns-styrelsens försorg, ett exemplar deraf till hvarje Kyrka sändas, att från predikstolarne kungöras, samt Serafimer-OrdensGillet, Sundhets-Collegium och Riksgälds-Conloret deraf undfå hvar sitt exemplar, det sistnämnde, för att Rikets Ständers Revisorer och Bevillningsutskott tillhandahållas, och skall i dessa tryckta berättelser äfven utsätta* till hvad belopp Comiterade bestämt afgiflen för det följande året, livarefter debitering och uppbörd af oftanämnde afgift kommer att, på förr vanligt
En lägre cours vore risquabel för en större silfverexport; och det är derjemte upplyst, att 128 sk. utgör ungefärliga medel-coursen under sistförflutne tio åren. De välgörande följderne af ett sådant arrengement, böra af ingen betviflas, sorn. å dem fäster uppmärksamhet. Sedermera kunna utländska capitaler inflyttas i vårt land, mot lindrigare ränta än den här gångbara. Då kan man taga i öfvervägande de många, dels här, dels i allmänt tryck yttrade önskningar och förslager, att PrivatBank-systemet här, likasom i andra Länder, må uppkomma, hvarigenom de större och mindre Capitalisterne blefvo satte i verksamhet, att med sin förmögenhet biträda Industrien, att bedrifva upp-och utlåningsrörelse för myntets lifliga circulation och att utställa egna noter, hvilka, löpande i och underlättande bytesrörelsen, inlösas vid anfordran med mynt och sålunda bibehålla sitt värde. Jag är öfvertygad, att, om desse etableras efter en förståndig plan, med Konungens Nådiga bifall, i en. efter behofvet lämpad scala, med. afpassade statuter och garantier mot underslef och missbruk, de kunna blifva af välgörande följder. Actier uti en dylik PrivatBank och dess Obligationer, blifva räntebärande papper att förvara och att an-, 9S Den 6 J u 1 i i f. ra. vända vid förefallanda behof. Jordbrukaren kan d3 möjligen också öppnas tillfälle bos PrivatBanker belåna sine inteckningar, må hända äfven sin spanmål. Jag tror äfven, att spanmålshandel då får mera liflighet och blir underkastad mindre omvexlande priser, nu en följd af bristande capitaler, att köpa både vid missväxter och vid ymniga skördar. Tillfället medger icke nu, att utveckla detta allt i detalj, men de allmänna drag, under hvilka jag redan framstäf saken, torde likväl upplysa om fördelarne af myntbestämningen, så vida de rätt begagnas. Myntbestämning är grunden för en påföljande Realisation.