Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ock kalle ii. likt lierekter uti Häöigt Liek tili 8tats6ontoret ak lien >8 ianuarii ,8a3 i Häller tillkännagisvit likt ii. IVI:t icke kuni,it skäl att till iiolmliakls-koei nes unlierli. Ansökning samtvcka. (kik. till itiks8tärillens i?rot., 6 8a,nl., 1 iianli., pag. 106 tili ock meci tio.) i?rägan sörköll vili sista Itiksöag sxiian It. 0. H. ock Lonlie8tänliet unlier lien 7 äiaji kikällit, men itorgsicock ikeste8tänlie» lien 7 ock 12 lVlap akslagit, itancvlltskvttels skgikne iietänkanöe. Utskotten kafva nu, vili korn^Slit gemensamt öfverväga ncie ak liet krsmställcita ämnet, funnit okvanansöille ketänkligketer mot inkianlianlict af trärumancie myntsorter i 8ve„ska klppkörclen, kvilka älven lika gälla, i kraga ou, invexling as sälisnt m^nt söi' allmän räkning, vars ak lie» vigt, stt vill ketraktanlie i öfrigt, liet kvarjelianlla förluster, pä falskt eller unliei vigtigt m^nt, samt lälska eiler oriktiga seli la 1, säkerligen också liervili komnie att uppstä, kltskvtten sett sig föranlätne tillst^ika it. 8t:r stt jförslsget löiancle ej minckie Hol l skt äi^nts emottagsulie i ii,önans kippkölli, än aillnänna anstalter i/jo Statsocb banco-Dtskottens till invexlande deras, i Oränreorterne mätt? utan afseende lemnäs, klvilkst, jemte en Dedamots Reservation, bemstäilss till k. Strrs närmare upplasta beprökvande.
1 rade till visst mått och renfilade, kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, stämplade och borrade, samt finare och gröfre 32 lavetter kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och obor) 1 skcppid 7 \ stäp. v. ) 8 10 rade * grytor, kittlar, kakelugnar, gallerverk , samt apterade stolf 1 skepptd 7 t släp. v. j 2 24 par och ledstänger dertill, och f 1 skepp:d 1 \ stäp. v. 3 24 slussportar 6 — 9 hällar, lod och lödjor f 1 skeppld ) l stäp. v. j 2 12 * allt annat gjutet arbete, ej specificerad!, derunder äfven inbegripet måladt eller lakeradt 100 R:dr v. 25 — smidt eller valsadt: 40 — —• ankai e kettingar med länk-jernets diameter V 1 skcpp:d 1 t stäp. v. j 5 — 45 — * af | turn och derunder C 1 skepp:d 7 ) stäp. v. 3 5 — 35 — öfver | tum till och med 1| tum 8 o f 1 skeppld 1 l stäp. v. 3 2 24 , 30 — * öfver 11 tum 3 1 skepp:d 7 1 24 draggar, armbultar, hammare, rot stäp. v. 3 derjern, skeppsknän och smed50 — jestäd stång-, platt, | tum tjockt och t 1 skcppid ) l stäp. v. J 12 24 Jalapparot, likaledes. Jean; se Väfnader, bomulls-. Jern , gjutgods (ill machinericr och delar deraf; se Slojdevaror, ej specificerade, pläieradt; se Metaller, sammansatta. 16 Tullvärde. Qvantitet Införselstull. Banko. för tullberäkningen. Banko.
Emot de yl trade farhågorna för äfventyr af reformer, som förslaget förmenats innehålla, mäste Utskotten erinra, att förslaget, åtminstone hvad socknestämman beträffar, icke innehåller någon egentlig reform, så vida icke dertill räknas den förändrade grunden för rösträtt, hvilken Utskat len icke kunna anse annot hinda, än en af fot ändrade tidsförhållanden påkallad fulländning af den förut gällande formen, hvilken förändring liikels Ständer redan vid sista Uiksdagen antagit såsom nödvändig. Man har icke hittills funnit några svårigheter för socknestämman att, under denna’ sammaförar,- Behandla bärle Kyrkliga och icke kyrkliga ärenden, och Ul skotten kunna icke inse, att några sådane svårigheter äro mera hädanefter alt befara. Om skilnaden emellan dessa ät enden, vid fråga om menigheternes behandling deraf, verkligen är hvad man velat påstå, synes dock en noggrannare uppmärksamhet derå icke af behofvet påkallas, innan Comiminal-Institutionen i sin helhet hunnit en vida större fulländning; ärr dbn,- Ulskotten föreslagit och anse för närvarande kunna åstadkommas. Ulskolten kunna icke eller medgifva, att förslaget om Sockne-nämnder innehar någon reform i den förmenta syftningen, att från den kyrkliga behandlingen och Presterskapets ledning undandraga ärenden, som dem hittills tillhört. Det är kyrkliga angelägenheter, att befordra upplysning och sedlighet, att vårda sig om de fattige och de sjuke, och presten är dertill, i kraft af sitt embete, förpliglad; men derunder är icke inbegripen dispositionen af församliugsboerries tillhörigheter för vinnande af detta ändamål, och ingen Lag har hittills betagit församlingsboerne attsjpfer*; ordna och handhafva de anstalter, de i detta afseende ville tillvägabringa. Det har likväl merendels inträffat, att Kyrkoherden haft ledningen deraf, utan tvifvel till följd af hans öfvervägande nit för dessa angelägenheter, 6 Lagsami Allm. Besa.- och Elcon.-Utshottens Betänkande, IV:o ag. oell ofta äfven emedan förmågan inom församlingen varit mera sällsynt, men det saknas dock icke exempel, alt denna ledning varit öfverleninad åt andra.
”En afton,” berättar han sjelf, ”då jag såsom bjuden i ett ganska aktningsvärdt hus var sysselsatt att språka med värdinnan, inträdde en betjent och lemnade mig ett bref. Jag närmade mig ett vid fönstret stående bord och genomgick innehållet, men hade troligen i det obevakade ögonblicket låtit brefvets nyheter göra en alltför synbar verkan på mitt ansigte, ty då jag återkom och intog min plats, frågade den älskvärda värdinnan med ett sarkastiskt leende ’om nyheterna ej vore sådana jag väntade mig dem.’ På mitt spörsmål hvad hon menade härmed, försvann det skalkaktiga leendet på hennes mun och jag hörde henne halfhviskande svara: Une femme vertueuse n’expose jamais un homme, qui combat pour sa patrie – hvarefter hon aflägsnade sig. Sedan revolutionen var lyckligt och väl förbi, fick jag veta huru hon vid det nyssnämda tillfället hade full kännedom om mitt förehafvande, oaktadt hennes man, en inflytelserik embetsmän, om detsamma var alldeles okunnig. Brefvet, som jag i början trodde hade förrådt mig, var från min bror Carl i Stockholm och förkunnade mig om ett rykte att konungen gifvit befallning att arrestera mig, hvilket likväl saknade all grund” Vid uttalandet af Adlersparres namn, då det första gången möter oss i vestra härens krigshistoria (han var då ”befallningsman” öfver venstra flygeln), kan man ej låta bli att fråga sig: Fanns redan då i denne märkvärdige mans ogenomträngliga själ tanken på den gryning, som skulle uppgå vid vestra armén? Troligtvis åtminstone icke i form, men elementerna syntes han hafva förberedt genom åtskilliga ”brännbara ämnen” i den bekanta tidskrift, som han utgaf under sin så kallade hvila från tjensten. Nu är dock icke fråga om hans litterära verksamhet. Öfvertalad af Armfelt att åter ingå i tjenst, synes han i allt vara dennes vän och förtrogne. Detta är åtminstone vida påtagligare än att Armfelt hade Adlersparres förtroende. Så här skref Armfelt till svar på den rapport, han erhöll under vägen till Strömstad: ”Det var en förbannad historia med Knorringen och hela den kringliggande posteringens borttagning.
St:s rätt besluta i hvarje sak, som enl. tre Stånds mening afgöres. Antagom att dessa 200 äro närvarande och att bland dem 133 besluta en hel ny civileller brottmålslag, bankolag eller något dylikt. De 133 utgöra icke hälften af riksdagsmännens autal. Det behöfves således visst icke pä sätt Gr. Lagerbjelke yttrat, alt de olika tänkesätten skola vara på ett särdeles eget sätt fördelade mellan Stånden, för att dessa 133 skola kunna besluta något, hvilket Ståndens majoriteter ogilla. För att emellertid icke utöfver verkliga hehofvet utsträcka föreskriften om hemställan till Stånden af Riksnämndens beslut, skulle jag anse tillräckligt om del stadgades att endast frågor om ändring, stiftande, förklaring eller uphäfvande af allmän civil, kriminal, kyrkooch banklag borde sålunda hemställas, ehvad den majoritet, som inom Riksnämnd beslulit deras antagande varit större eller mindre, och hemställer jag, huruvida R. o. Ad. skulle kunna medgifva en derefter lämpad förändring af mitt till Hr Frih. o. Landtm, aflemnade skriftliga förslag vid denna §. Öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke antoge Hr Carlheim Gyllenskjölds ifrågavartde nyss uplästa förslag. Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarjemte Hr Carlheim Gyllenskjöld anmälde sig och yttrade: 444 Den 31 Maj e. m.
Tillsammans R;dr 21,169: 9. — eller, efter afdrag af uppkommen minskning i några anslag, med sammanlagde — 83; 19, 6. den i E. K. M:s Nådiga Proposition föreslagne tillökning af — 2i,o85:37. 6. jemte 74^ tunnor spanmål in natnra. Och som, beträffande: — 3,36o R:dr löntillökning för 3:ne Regements-Chejerj 1g yngre Capitainer och 2:ne Inf or mations-Capit ainer , jemta en ny lön för en Informations-Capitaine vid Wendes Regemente, Rikets Ständer erinrat sig, att dessa behof redan vid sista Riksdag förevarit till pröfning, då lönerne till nu varande antal och belopp bestämdes; — 640 R:dr till 32 Batteri-Handtverkares aflöning, en betydlig summa redan förut finnes anslagen till Tyg-Statens handtverks-personals aflöning; — 1,75o R:dr till medicaments-penningar vid Götha — i,283: 16, 372: / c Expeclitions-TJtskotlets Forslas, lill und.
Efter sjutton års omväxl ande öden på resor, i krig, i slafv eri kommer jag h em för at njuta lugnet. Men huru svek mig mit hopp! Jag finner igen en Doter, som jag hållit för länges edan död; men jag finner henne invräk t i en Fabrik bl and dräggen af usla människor och förnedrad, ack Gud! til den l åghet, at ha beg ått den skamligaste gärning. J ag, som älskat et obefläckadt namn och äran l ångt mer än mit lif, som bär ännu vedermälen däraf på detta sårade bröst ( slår sig för bröstet ) _ jag skulle bli Far åt et sådant missfoster? _ CLARA. Jag ber, värdes höra mig? CAPTEN ( fortfar ). Föraktligaste, afskyvärdaste usling! Hvarföre u ptäckte jag i dig et B arn? Hvarföre dog du ej i vaggan eller i födseln? Ack! Detta var det sista sl aget, som skulle aldel es k rossa mit hjerta. CLA 75 CLARA ( under häftig grät ). Om Ni verkligen är min Far; värdes då höra ert Barn och låta det f å förkl ara sin oskuld! Men, hur k an, hur vil jag förklara den? En del af penningarna har funnits hos mig. Hvem har h aft nog svart själ at h a v elat smyga dem på mig och göra mig sak er til et brott, sör hvars minsta tanke jag skulle rysa? Jag vil ej beskylla någon; men jag tycker mig finna häri den nedriga Agathas stämplingar. Ja, ing en annan, än hon, h ar kunnat begå en så vederstyggelig gärning . Hon h ar hatat och förföljt mig från början, och sökt kas ta skugga på min oskuld genom det mäst förnedrande tadel. Gud! Du , som ser denna oskuld _ til Dig tar jag min tilflygt. Om jag ej kan bevisa h enne för människor; nju ter jag likväl den trös ten, at Du och mit samvete bär mig vittne. CEDERBERG ( til Capten ) . Ja, hon är så visst oskyldig, som Ag atha är den bro ttsliga. J ag känner bägges hjerta.
Den i April f. m. 63 sedermera, efter ytterligare påminnelse derom, alförde uti en annan räkning; Och sedan jag vid 1824 års slut till Konungens Befallningshafvande för Chartasmedel ingaf min sista redogörelse jemte alla då obetalda sådane medel, utgörande endast 5 Sch., för hvilka och den oklandrade redogörelsen jag har LandtRänteriets i LandsContoret annoterade qvitto, så har jag icke på credit hos Konungens Befallningshafvande fått någon enda lapp stämpladt papper, utan med mina egna penningar, för hvilka jag icke är någon dödlig redo skyldig, köpt det stämplade papper jag sedermera be höft. — Jag har således omöjligen kunnat komma på balance för år 1825 såsom ofvannämnde, genom allmänt tryck kungjorde, osanfärdiga uppgift innehåller; och jag fann den derföre vara högst förolämpande; hvadan jag, efter att hafva läst berörde uppgift, skref till LandsKontorets Föreståndare i Nyköping och begärde upplysning om KammarCollegium, eller hvilken annan, som funnit sig värdigt, att så oförsynt i allmänt tryck chicanera mig. Utaf det härpå den 7 Augusti 1828 meddelade svar, får jag nu uppläsa följande: Hid 1820 års utgång hade en difference af 38 Sch. genom misskrifning eller missräkning uppkommit, som då syntes vara Herr Lagmannens fordran. Deraf hade 3o Sch. uppkommit af den orsak j att Herr Lagmannen uti sin räkning af den 3o Decem - 64 Den i April f. ra. ber 1820 upptagit 14^7 Rdr 34 Sch. såsom i Chartor emottagne i stället för 1467 Rdr 4 Sch. —■ Återstående 8 Sch. voro deremot ingen verklig fordran, emedan den tillkommit genom missräkning uti InventeringsInstrumentet och vid 1821 års Inventering af sig sjelf försvann.
Hos Kongl. Majt har i öfwerwägande kommit huruwida Kongl. Förordningen den 26 Januarii 1802, hwarigenom förlust af alla Med. borgelige förmäner samt förwisning utur Riket blif - Den 8 Augusti. 7vZ Lufwit stadgadt för den som afsäger ärfdt eller förwärfdt Adelskap eller någon Ridderffapetoch Adeln tilhörande laglig rättighet, numera mä wara lämpelig eller böra til sin kraft och »verkan uphäfwas, hwarföre Kongl. Maj t, enligt 87 § af Regerings - Formen den 0 sistl. Junis i detta ämne hört Stats-Rådet och Högste Domstolen, hwilka uti afgifne underdäniga pttran-en, pä sätt bifogade Utdrag af de inför Kongl. Maj:t och uti Desi Högsta Domstol hällne Protvcoller utwisa, förklarat sig anse berörde Kongl. Förordning ej wara förenlig med den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer den 6 sistl. Junii antagne Regerings - Form, och framställer Kongl. Maj:t i likhet dermed til Rikets Ständer den Proposition: at ofwannämnde Förordning, säsom innefattande et stadgande hwilket ej kan förenas med de grunder, hwilka blifwitlagde i RegerignsFormen den 6 sistl. Junii, mä til all kraft och werkan uphäfwas Kongl. Maj t förblifwer samtelige Rikets Ständer med all Kongl. Näd och ynnest städse wälbewägen. Stockholms Slott, den 27 Julii isog. c ^ k i.. I. 6. Dur6iggsI6. Utdrag af Protokollet, hällit ä Stockholms Slott, den 27 Julii 1309, inför Hans Kongl. Mast. i närwaro af Hans Ereellence Herr Riks Drotzet och Justitiä Stats Ministern Grefwe Droll V/Lobtmeistor. Andra Band. tTil-a 89, 90. Hans Den 8 Augusti. Hens Ercellence Hcrr Stais Rädet m m. Grefwe von lli8L6ii.
Hvarför denna förfärliga ångest? frågar jag mig sjelf. Ja hvarför? Hvad är dess egentliga kärna? Låt se! Det är icke sjelfva skilsmessan; jag har ju mitt arbete. Det är ännu mindre längtan efter hvad jag tillbakavisat. Det är smärtan vid den tanken, att han kan känna groll och ovilja emot mig. Det är denna tanke, som är mig olidlig, derför att han varit mig kär eller är det ännu. Om vi endast i förtroende och tillgifvenhet kunde säga hvarandra farväl, då skulle jag gå nöjd, – sorgsen, men i .. (här kom han) resignation. Ha, ha, ha – och klockan 10 satt jag i lugn och ro och åt mina smörgåsar med god aptit, – fyra smörgåsar.218 Du lilla räf! Jag ser nog hur fint du går åt det. Men du är i alla fall rar, och jag håller af dig. I dag skulle han hålla i sig och inte kyssa mig. Jag skulle svältas, – tämjas som en bångstyrig häst. Men inte helt ändå. Ett par små, snabbt förbihalkande parenteser, alldeles sådana som på teatern. Och så tal om att han aldrig behöft smäkta, aldrig blifvit tillbakavisad. Och så: ”ja, nu se vi hvarandra på Lördag för sista gången. – Och så borta i skumrasket vid dörrn en den kyligaste teaterparentes, så ett par blickar som möttes, frågande skälmaktiga, så en ny inte fullt så kylig parentes, som inte heller blef så kort, ty kring en mjuk pelskrage lade det sig en arm, och en gymnastik-smidig figur böjde sig, åt sidan, smög sig in emot en pels med pösande uppslag, och den parentesen sade allt det som de fubbliga orden icke rå med. Och aldrig har jag sett en blick så skälmaktigt triumferande, som den som lyste borta från dörren, sägande: ”ser du, du fick komma ändå!” Han skrattade det trollet: ”ser du, det hjalp! Jag skall nog veta att tukta dig!” Och så – högt – ”Lev vel til paa Lördag.” Du lilla troll, om du bara inte blir arg, så ska vi få se!
Efter att hafwa säluoda, säsom jag i ödmjukhet magar förmoda, wederlagdt Högloft. Utskottets alla skäl, torde mig höggunstigt kstiätaS, alt, säsom ytterligare skäl, för min tanka anföra nägre uppmärksamhet förtjenande olycklige och i flera afseende stadeliga sölcher derutaf, om i f-äga warande visitation» efter Lurendrägeri, Waror stulle komma att upphöra. i:mo UndanryckeS och borttages derigenom den, urat Kvrunga-Magtrn , gifne och lagde grund, Hwarpä Fadrikö.Jdkarne, salom ofwannämndt är, bygdk deras, med mycken kostnad utwtdgade rörelse. Te warda >med drt lanikn^ nödgade minsta eller 844 Den r§ Ianuarit. eller alldeles uppbära med handtttingen, samt färkvra derä gjorde kostnader; och derigenom i,llstyrdas dem vftlbart ett oskyldigt lidande, hworfäre de, icke ut-u, någon flags anledning, torde af Skaten äska någon tillfredsställelse. s:o I den män Utländske Manufockur.Waror uttränga iinhemffe Waru-tillwerknmgrn, stuire :-cikcts reala Mont oförnekeftgen ulga, för samma Utländsta gods; och detta färhällande stall jemwäl snarligen medtaga oberäkneliga Summor, som gwarstannat uti Riket, om Swenffe tillwerkningarae färt vasbrut-l fortfara och fournera Nationens behof. z:o En gansta stor mängd af Arbetare bliswoförnekettgen nu, lika som efter oftvananförde 177^ Zrs enehanda för fattning med den nu tillstyrkte, Arbetslöse och !ä mycket mera uti, nöd försatte, som största delen äro kill Nodre göromål och arbeten oskicklige. Jag häpnar wid bekcagtelsin häraf! Men: Mine Herror! Mätte icke Häglof!
För den enskilde jordegaren, hvilken något är mäst deltaga uti de nämnda särdeles dryga kostnaderna, står det ock fritt att behålla sin jord, så länge han vill, och, genom att tillgodogöra sig dess afkastning under en längre tid, då dylika kostnadsbidrag kunna blifva obetydliga eller inga, återställa jemnvigten i det störda förhållandet mellan egendomens värde och nettobchållningen af dess afkastning; men sådant står icke i den boställs-innehafvares makt, hvilken innehaft bostället t. ex. ett enda år, under hvilket en pågående kyrkobyggnad inom socknen medtagit hela afkomsten. Att upphäfva eller, så vidt möjligt är, mildra det orättvisa häruti, genom att på en längre tid fördela de ifrågavarande byggnadskostnaderna, hvilka derigenom äfven blifva mindre tryckande, är motionens syfte, och berörde utväg dertill synes Utskottet så mycket lämpligare, som densamma redan tillämpas i fråga om kostnader i och för laga skifte, som ett boställe måst undergå, jemlikt Kongl. Kungörelsen i detta ämne den 4 Maj 1827, § 3, samt densamma icke i ringaste mån inverkar på de eljest skattdragandes byggnadsskyldighet. Vid jemförelsen mellan oftaberörde byggnadskostnader och sådane, som uppstå i följd af ett laga skifte, har väl blifvit påmindt, dels att de sednare blott en gäng ifrågakomma, hvilket äter icke är förhållandet med de förra, dels ock, att då boställshafvare genom laga skifte tillskyndas flere fördelar, som åtminstone i någon män lemna ersättning för de derför hafde kostnader, och hvilka, dä bostället kort efter skiftet afträdes, således komma tillträdaren till godo, någon direkt förmån deremot icke skulle tillskyndas den sistnämnde genom uppförande af t. ex. en prestgärdsbyggnad eller ett tingshus. Men desse skäl måste, efter Utskottets förmenande, förfalla, då man besinnar, att det är framtiden, som drager fördelen såväl af laga skiftet, som af byggnaderna, och att de sistnämnde, bland hvilka de fleste äro samlingsställen för hela kommunen, icke kunna anses såsom för någon samhällsmedlem onyttige eller onödige.
4 Sami, 1 A/d, 13 Haft, 2 10 Stats-Ulskottets Utlåtande, N-o 43, Vid öfvervägande af allt detta, livarlill kommer, att invånarne uti Aspelands Härad, som skulle utgöra en del af det 113^ Länet, på det bestäindaste protesterat emot den föreslagne Läne-fördelningen, enär derigenom flere olägenheter fördem skulle uppstå, och alt Wimmerby Stads Borgerskap jemväl bestridt den föreslagne åtgärden, så framt icke nämnde stad blefve till Läns-Styrelsens residens utsedd, samt då Stats-Verket, genom Länets delning, skulle komma att vidkännas, såväl de kostnader, hvilka för en gång uppstode, i och för anskaffande af Landshöfdinge-residens oell Embetshus, fängelse-byggnad, inventarier m. ni., som ock en årlig aflönings-utgift af icke mindre än 11,209 R:dr, förutan koslnaderne för underhållet af förutnämnde Kronans tillhörigheter , har Stats-Ulskotlet ej funnit skäl, att till Kongl. Maj:ts ofvan högstberörde Nådiga Proposition tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 3 April 1840. Reservation af Herr Moberg: ”Jag reserverar mig emot Utskottets ifrågavarande beslut och åberopar till skäl derföre hufvudsakligen de locala förhållanden, hvilka finnas uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition anförda, och hvilka äro af en för norra delen af Calmar Län så betungande beskaffenhet, alt det blir för orten omöjligt i längden att uthärda dermed. Hushållning i möjligaste måtto med Statens medel, är en af representationens pligter, den jag erkänner och ämnar icke åsidosätta; men jag anser, att man äfven deruti kan gå för långt till landets skada, när man icke gör afseende å verkliga behof, hvilka kunna med en relativt obetjnllig summa afhjelpas.
De öfriga frågorna har Utskottet deremot nu tagit i noggrannt öfvervägande, och dervid funnit sig icke kunna annat än fullkomligen dela den tankan, att skjutsnings-besväret, i dess närvarande skick , är af ett högst ofördelaktigt inflytande både i oeconomiskt och moraliskt hänseende; dock mindre i det förra än i det senare; ty om än skjutsen på ganska många ställen medför förlust för den skjuts-skyldige, finnas likväl orter, der den anses genom skjuls-legan ersatt, och till och med sådana , hvarest den betraktas såsom en förmon, ehuru visserligen illa beräknad, då dervid afses den tid och arbetskraft, som genom skjutsningen dragas från den skjutsskyldiges egentliga yrke, jordbruket, och den förkofran, som skulle detsamma tillflyta, om ett motsvarande antal boskap vid gården kunde framfödas i stället för de hästar, som i och för skjutsningens skull icke kunna undvaras. Deremot är det skadliga af skjutskarlens sysslolösa vistande på gästgifvare-gårdarne alltid lika. Den ofelbara följden deraf är sedeslöshet, förenad med tröghet och lättja vid arbeten, hvaraf de förderfliga exemplen så hastigt och Allm. Besv.- och Oee.-tJlsk. Bet. flf.o 84• 5 så lätt sprida sig bland de lägre folkel asser uu„ och hvarpå i synnerhet de orter, der mycken hållskjuts eger ram, framställa bedröfliga bevis. Utskottet finnér således, att behofvet påkallar en reglering med skjuts-väsendet, hvarigenom de närvarande olägenheterna må undanrödjas och för framtiden förekommas. Erfarenheten har likväl visat, att de flere och mera än en gång förnyade försök, som, i sådant ändamål, blifvit gjorda, icke medfört de önskade resultaten; och för sin del är Utskottet äfven af den öfvertygelse, att för det närvarande, eller på en gång, någon sådan förändring icke kan med skjuts-väsendet vidtagas, att ju icke derefter likväl mycket skall återstå att i denna del önska.
Den-9 Juli!. 41 r etcsamt efter ordet: tjenliga, tilläggas: och tidiga; uti hwillen redactions ändring de öfriga respecttve Ständen skulle genom utdrag af protocollec wänligen anmodas att sig förena, lvt kuxra. Herr Landt-Narffalken hemstälde om Ridderskapet och Adeln under återstående dagarne af denna mecka icke skulle wilja företaga de ome walen till Electorer att utse en Riksens Ständers Iustitiä-Ombudsman, samt Tryckfrihets CommuLen. Zerl: ak korlelles, kelrr, upläste följande: Öfwertygad om det företräde äldre och erfarne mäns omdöme äga framför ynglingens, har jag hitintills med wördnadsfull tystnad afhörk Ridderskapet och Adelns öfwerläggningar, osta i de mäst interesiama ärender. Jag hade wisterligen äfwen nu önskat, at någon annan mera uplyst än jag, framstält det ämne. jag nu wägar ha äran framställa för Ridderstapet och Adeln, och hwartill ensamt det snart förestående, i grundlagen föressrifne »val, angående Riksens Ständers Iustitiä-Ombudsman föranledt mig. Nedan wid 1809 ars Riksdag wäcktes af ett Riks Ständ genom anmärkning wid 96 §. i Regeringsformen fräga om möjeligheten att umbära detta embete; denna deruti detta embete blifwit inrättat, symesStändet ej lämpelig emedan enJu« siitiä-Ombudsman eller Justitiä-Canhler tycktes tillräckligen böra wärda och skydda landets barns rätt. Denna fräga blef sedermera såsom en Constirutions fräga lagd pä bordet till päföljande Riksdag, dä den hos ConstitukionsUtskottet förekom, och uti desi wid 4ir Den §9 Juli!. wid samma Riksdag afgisne betänkande öfwer föreslagne förändringar i grundlagarne, anmärkt.