Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet verkställas utskrifning, så väl af exemplaret för Tryckeriet, som af det, hvilket komme att utgöra Original-handlingen, till garantic för hvars enlighet med conceptet, densamma kunde, likasom af Contrasignanten , undertecknas af samma Tjensteman inom Expeditions-Utskotlet, som, genom sitt qvitto, blifvit lör conceptet ansvarig— Original-Exemplaret på detta sätt i Expeditions-Uiskottet utskrifvet med den skyndsamhet, som erfordrades till undvikande af uppehåll vid tryckningen, samt undertecknadt på förrberörda sätt, skulle derefter, genom Expeditions-Utskottets försorg , jemte conceptet, aflemnas först till contrasignation af Secreteraren i det Utskott, hvarifrån conceptet emottagits, hvilken, derest han ej egde fullt förtroende till den, på hvars ansvar collationeringen blifvit verkställd, då hade tillfälle sjelf, emot conceptet, genomläsa expeditionen, och forst derefter, i utbyte emot conceptet, återställa ofvanberörde qvitto, eller, i fall rättelse uti det afskrifna exemplaret i något afseende vore erforderlig, behålla samma qvitto, intilldess Original-exemplaret, behörigen rättadt, kunde varda med contrasignation försedt. — Derefter, och sedan ExpeditionsUtskottet, genom återfåendet af berörde qvitto, blifvit från allt vidare ansvar för conceptet befriadt , kunde å det sållin - Expeditions-Utskoltets Memorial JV.-o fatt, tg da behörigen contrasignerade Original-exemplaret, älven genom Expeditions-Utskottels försorg, anskaffas underskrift af Ordföranden och Ledamöterna i det eller de Utskott, hvarifrån Expeditionen emanerat.
Herr Grefven och Landt-Marsk al ken framställde, i anledning deraf, följande Yoterings-proposition: Den som bifaller StalsBevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande, angående upphäfvande af så väl inrikes Tull bevakningen, som gräuse Tull-bevakningen emot Norrige , voterar Ja; Den det ej viii, voterar Nej; Vinner Nej, kommer Betänkandet, att, jemte de dervid gjorde anmärkningar, lill Utskotten återremitteras. Herr von Hartmansdorff: Så framt voleiing ej kan undgås, hemställer jag, om det icke vore bättre, att afslag blefve Nej-proposition. Afslås Betänkandet, så anses den inrikes bevakningen böra qvarblifva. Herr De n 27 November f; na - i a Herr Grefven och LandtM a r - s k a 1 k e n erinrade, alt, edar Utskotten uti förevarande Betänkande endast tillstyrkt * att In» rikes Tull-bevakningen borde upphöra, men deremot ansett Gränse Tull-be v akbin g en mot Norrige böra bibehållas* skulle, i händelse Betänkandet i bela dess Vidd af Rid der.‘kape t och Adeln afslogs, Inrikes Tull-bevakningen väl komma att fortfara* men Grange Tull-bevakningen emot Norrige deremot att upphöra, hvilket sednare åter, efter hvad Herr Landt-Matskalken under discussionen erfarit .pnånga Ledamöter af Ridderskapet och Adela önskade måtte bibehållas. Herr voll Ha r t m a hsd0 r ff i Jag har yrkat nfslag, endast under förutsättning , alt frågan derigenom skulle komma att förfalla. Herr Grefven och Landt-Mar skalken förnyade den af honom förut gjorde Voterings - proposition, hvilken af ■Ridderskapet Och Adeln bifölls, saint derefter anslogs.
Jag finner att Utsk:n förbisett en omständighet, som likväl inom Utsk:n yppades och tillkännagafs, nemi. att K. !VI. i sin nådigst utfärdade instruction för beklädnads-directionerna tillagt rotehållarne ersättning för slitning, när arbetseornmenderingar utom regementets stånd fortfara utöfver en viss tid, om jag minnes lätt, utöfver 3 månader, att beklädnads-directionerna begärt denna ersättning på grund af Konungens författning, men att Krigs-colltm alltid svarat, det inga medel finnas dertill. Utskm hafva begärt i delta betänk., att K. M. måtte i nåder utfästa någon skälig ersättning att, vid tillfällen af arbetseornmenderingar för enskildta bolags eller corporalioners räkning, utgå af dessa bolag eller corporationer. Måhända yppas icke här en sådan svårighet att utfästa slit - Den 3o Januari e. ra. 487 ningsersaltning, då de enskildta bolagen, som önska begagna arbetscommenderingar, få anskaffa medlen; men det lyckes vara skäl att R. St. anslå en fond för arbetscommenderingnr för Statens räkning, då det redan är bestämdt att en s I i tningsersaltning dervid skall utgifvas. Det är ledsamt alt en författning stadgar alt ersättning skall gifvas, men inga penningar finnas då den skall åtlydas. Jag skulle på denna grund önska återremiss af detta betänk, och begär att, i anledn. af beslutet att ersättning skall utgå, Utsktn måtte föreslå att bos K. M. göres någon propos. om medel till slitningsersättning äfven för Statens arbetscommenderingar; ty jag tror alt rotehållarnes förlust är lika stor om arbelscommenderingarna ske för Statens eller enskildes räkning. Del är på denna grund jag begär återremiss af Utskms betänkande. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms betänk. N:o 124 återremitterades. Till pröfning företogs Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms den g och 23 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 28, i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utskms betänk.
För dessa medel anlade han ett strumpväfveri i R o u e n. I V e n e d i g infördes strumpväfveriet 1614 och därifrån k o m det sedan till Tyskland, där det snart blef en hufvudnäring för befolkningen i flere delar af landet. — De långa benkläder, s o m männen numera bruka, förskrifva sig ej längre än från 1796, m e n k o m m o mycket fort i allmänt bruk o c h m e d d e m en annan längd på deras strumpor, s o m ej längre behöfde gå u p p öfver knäna. Nu begagnas strumpor öfver hela den civiliserade världen. Och ej endast s o m skydd o c h värme för ben och fötter äro de nyttiga, utan kunna de till o c h m e d göra tjänst s o m — portemonnäer. Det är m} ' cket vanligt på landsbygden att allmogens kvinnor, när de varit inne i staden eller i b y n o c h försålt något, g ö m m a penningarna i strumpskaftet och linda långa stickade strumpeband många hvarf o m benet för att ej skatten skall falla bort. Man brukar också ibland på skämt säga o m en människa, som är vid dåligt lynne, alt h o n har satt högra strumpan på vänstra benet eller tvärtom, o c h detta har hennes nerver ej tålt vid. Barnen bruka i somliga länder hänga sina strumpor vid nedre gafveln på sina små sängar på nyårsaftonen i den tron att en ängel i dessa skall lägga en gålva till d e m på nyårsdagsmorgon. Som väl är börja de nu så länge moderna svarta strumporna få träda tillbaka för dylika i ljusare färger, o c h är detta såväl af hälsos o m renlighetsskäl mycket fördelaktigt, ty ej är det alla mammor, s o m äro så förståndiga, att de sticka hvita s. k. tåhättor på sina barns svarta strumpor för att så- medels kunna vaka öfver, att dessa ej begagnas för länge.
Jag har förut framställt, huru genom en felagtig sammansättning eller utöfning innom C.onstitutionsUtskottet, endast 8 Ledamöter af 24, så länge voteringar Ståndsvis fortfara, behöfva vara ense, för att låta hvad anmärkning som hellst förfalla, och utan att några skäl derföre uppgifvas; hvilket aldrig måtte hafva varit Lagstiftarens mening. jSIär nu härtill kommer, att ett RiksStånds önskan om tryckning afen del af Utskottets Pro. tocoller, blifvit afslagen derigenom, att två Stånd stadnat emot två, oagtadt rättigheten dertill är uti TryckfrihetsLagen tydligt medgifven, då visar sig nödvändigheten deraf, att i händelse något Riksstånd ännu skulle bibehålla den idée, att omröstningarne innom Utskottet böra ske Ståndsvis, tillse, att Nationens rättigheter icke bortslumpas, som lätteligen kan hända, hellst om äfven hädanefter skulle inträffa, att någon Person innom Utkottet blefve så illa instruerad om, hval han bör votera, att han toge miste om med hvilken af de öfrige Ledamöterna han borde sig förena. Jag anser således kommande Ständer icke böra betagas att förändra 107. för att-stadga, att det tillkommer Riksens Ständer och ej ConstitutionsUtskottet att pröfva de anmiirkv Den 23 Maji. 191 ningsfrågor,' som innom Stånden eller andra Utskott än ConstitutiönsUtskottet väckas, eller ock, att få den mening tydligare uttryckt, som jag af denna §. fattat, och hvilken nu i nio år blifvit tillämpad. Jemte det jag förnyar min anhållan om återremiss med antagande af Herr Cederskjölds yttrande, såsom Ståndets gemensamma tankar, förenar jag mig äfven med Friherre Åkerhjelm deruti, att både Utskottet och den tilltalade böra komma ij tillfälle att förklara sig. Härvid får jag äfven framställa den önskan, att ConstitutionsUtskottet ej ge. nom olika meningar må tillintetgöra Tryckfri-i hetsLagens stadgande.
Hamburg är den plats, der hypotheks-foreningarne, med få undantag, upptagit sina utländska hypothekslån, och utom Hamburg äro de Svenska hypolheksobligationerna ännu föga bekanta i utlandet. I Hamburg hafva de lånsökande hypotheks-foreningarne ofta samtidigt täflat med och underbjudit hvarandra; oell det är ett enda bankirhus, som öfvertagit de flesta der afslutade lån. Väl har en förening för några år sedan upptagit ett lån i London, men det skedde under omständigheter, som voro föga egnade att på den platsen bereda förtroende åt våra hypotheks-föreningars operationer. Nyligen har en annan förening sökt att lösgöra sig från Hamburg och afslutat ett lån i Berlin, grundadt på det s. k. premie-systemet; men det är ovisst, i hvad mån detta försök kommer att lyckas. Hypotheks-foreningarne äro ännu fästade vid Hamburg, och det bankirhus, hvarom Komiterade talat, kan nära nog ensidigt bestämma de vilkor, under hvilka det vill lemna sitt biträde. 36 I böljan öfvertogos verkligen lånen mot bestämda vilkor, men de på sednare tider afslulade lånekontrakten hafva, ehuru lydande å vissa belopp, i sjelfva verket varit bindande för endast en obetydlig del af den kontraherade summan och i Öfrigt icke inneburit något annat, än ett åtagande att efter viss kurs, om det kunde ske, sälja obligationerna med rättighet att uppbära provision på det hela, äfven om föreningarne sjelfve eller genom andra kunde afyttra större eller mindre del af sina obligationer. Den, som uppträder såsom långifvare, öfverläder blott för syns skull en obetydlig del och förbinder sig i öfrigt till ingenting annat, än att, om kursen å obligationerna är fördelaktig, sälja dem till högre pris än det fastställda, och då behålla öfverskotta jemte provisionen, men i alla fall uppbära provision. Att kreditinrättningar, bjrgda på så säker grund, som våra hypotheks-föreningar, oaktadt alia sina brister, ändock äro, ingå på sådana lånekontrakt, måste verka störande på svenska krediten i utlandet.
TÖrhända jemförde man det osäkra och hastigt öfvergående i menniskolefnaden, med Staternas och Nationernas lif, som förlorar sig i framtidens oberåkne. liga längd. Det skulle tyckas, som hade denna Försynens vink bidragit till den resa i främmande Länder , hvilken Eders Kongl. Höghet följande året anträdde , med föremål att för Nationen söka en borgen emot ovissheten af tillkommande skiften, så framt man ej kände att beslutet derom i all händelse blifvit af visheten förberedt. Under denna färd har 526 Dan xo Februarii, Eders Kongl Höghet rönt ojåfviga bevis af flen förtrolighet och högaktning, hvarmed flere af Europas störste Monarker, deras blodsförvandter och undersåtare gjort rättvisa åt Konungens årofulla ryktbarhet samt åt Eders Kongl. Höghets egen bildning, förtjenster och tänkesätt. Nationen, som uppmärksam följt resans händelser, kände sig stolt öfver ett sådant sätt att emottaga Dess Konunga-Son, emedan Hon deruti fann ett prof af aktning emot det Folk, hvars Spira en gång af Eders Kongl. Höghet skall föras. Men så tillfredsställande denna känsla var, rigtades allmänna deltagandet likväl snart på ett föremål af mera omedelbar inflyt telse; och Svea Folk emottog, med aningar af sällhet och åra, nyheten om det heliga band, hvilket skall förena Eders Kongl. Höghet med en Prinsessa, Ättling af den beryktade Konungastam, som fordom gifvit Sverige Carlar och Hjeltar. Riksens Ständer framträda nu för att med rörelse och vördnadsfull kärlek lyckönska Eders Kongl, Höghet till denna för oss alla och våra efterkommande vigtiga förbindelse. Må densamma, under Försynens skyddande vård, i långliga tider utgöra Eders Kongl. Höghets och Dess trolofvade Bruds sällhet, samt Eders Kgl. Höghet till Barn och Ättlingar öfverlåta det efterdöme af kärlek för Fäderneslandet, Grundlagarne och Rättvisan, som Eders Kongl. Hög. het af Dess Konungsliga Fader emottagit! Riksena Ständer anhålla i underdånighet.
Att ett Rikets Ständers bealut, tillvägabringadt af 3 Stånd, kan genom det 4:des afslag blifva hindradt, derpå har jag haft erfarenhet vid 1823 års Riksdag, då Kongl. Maj:t vägrade sin sanction på Assignationslagen, enligt hvad man inom alla kretsar sade, endast derföre att Rid - 8o Den 22 Februarii e. m. derskapet och Adeln, till följe af här på Riddarhuset förekommande grundliga skäl, afslog den samma. Jag tror det derföre vara bättre, att Ridderskapet och Adeln i denna fråga fattar ett motsatt beslut, eller att man först afhjelper det lagstridiga, derigenom att man först anställer en Rotejemkning, och sedan tryggar den ständiga Stammen derigenom, att man tillvägabringa!- en nedsättning i extra Roteringens nummerstyrka. Derigenom skulle man förena allas önskningar och tillika garantera bibehållandet af de nu existerande 1600 man lill en ständig Stam vid ett inträffande krig. Jag anhåller om proposition till bifall pa Grefve Horns förslag. Friherre af Nordin: Örn Kongl. Maj.-t bifaller de 3 Ståndens beslut, anser jag Kongl. Maj:t hafva på det lagenligaste sätt afgjort saken. Det beslut Ridderskapet och Adeln nu fattar, kommer dessutom ej i officiel väg till Kongl. Majit, i händelse det blir olika med de öfrige Ståndens. Herr Hjerta har trott sig från Kongl. Majits beslut om Assigneringsstadgan hämta ett bevis, att Ridderskapets och Adelns beslut, då det är olika mot de 3:ne öfrige Ståndens, af Kongl. Majit äfven tages i betraktande. Samma händelse som, då AssigneringsStadgan behandlades i Conseillen, förefanns för Kongl. Majit att ej gilla densamma, samma hän - Den 21 Febi-u ar ii e. m. 8t händelse kan äfven vid denna frågas afgörande inträffa, att nemligen Kongl. Maj:t afslår Ständernas framställning, oaktadt Riddcrskapets och Adelns tanka ej af Kongl.
Men naturligtvis är det så med alla grannlagenhetseller höflighetsjäf, att man lagligen icke behöft göra dem, utan att man går längre tillbaka än lagen klafver. Efter min tanke hade förstärkta StatsUtsk. ägt full rätt att genast företaga omröstning öfver dessa frågor; ty grundlagen stadgar ingenting angide inbjudningar; hvaremot Riksd.Ordn. innehåller bestämd föreskrift, att omröstning i förstärkt StatsUtsk. skall äga rum sedan förberedelserna äro gjorda. Dessa voro nu, på sätt Gr. Horn upplyst, af det oförstärkta StatsUtsk. vidtagna. Det förstärkta bade således icke bort underlåta att rösta. Jag hemställer fördenskull, att R. o. Ad. mätte, utan att gifva ål frågan någon annan form, än den, till hvilken man är berättigad, nemi. den som BorgareSlts medlemmar Den ag M a j {. m. sjelfve gifvit henne, endast svara på deras framställning. Jag tror icke alt med densamma är menadt något annat än deri finnes uttryckt; och så länge något annat ej är sagdt, tillstyrker jag R. o. Ad. att hvarken i öfverläggniogar eller beslut förutsätta något annat. Gr. Frölich: Jag anser det verkligen vara en lycka för Slåndel, att nu hafva fått höra Hr von HartmansdorfFs mening i delta fall. Hittills har det åtminstone för mig varit svårt att fatta hvad de personer på andra sidan, hvilka yttrat sig i frågan, haft för afsigt, då jag finner dem sins emellan vara temmeligen oense. Frih. Boye har beklagat, att BorgareStls inbjudning hvilat så länge oafgjord. R. o. Ad. torde erinra sig, att j ig, då denna fråga förevar, yrkade att inbjudningen genast borde bifallas; men att det var på Hr von HartmansdorfFs begäran, och med understöd af den vanliga plurali telen, som lieslutet blef, att frågan skulle uppskjutas. Jag vill icke nu vidare yttra mig, huruvida ett sådant uppskof verkligen ledt lill att höja eller sänka Husets anseende.
Boyes yttrande om försök att revolutionera riksdagen, synes det lämpligare att hänföra ett sådant försök till Constit.Utsk. än till RiksSt:n; ty det är i sanning Utsk., sorn försöker den revolutionära banan, då Utsk. vill påtruga RiksSlm en princip, som förut aldrig varit gällande, Frih. Cederström: Det har blifvit framstäldt af Gr. Horn, att RiksSCn väl skulle äga rätt att vid första riks - Den it De cerni) er f. m. dagen besluta, det ingen ändring i grundlagen må äga runi, ehuru de ej kunna besluta, att en förändring skall ske. Grundlagen har likväl beräknat, att alla frågor om grundlagsförändringar skola af Constit.Utsk. framläggas, och medgifver val, att öfverläggning derom vid första riksdagen må I Stånden äga rum, men ej att It. St. beslut deröfver få fatta, hvartill anleda, är lagstiftarnes afsigt, att goda förslag från Utsk. aldrig skulle kunna vid första riksdagen undertryckas; och häraf föijer, att lika litet som KiksSUti vid första riksdagen kunna antaga ett sådant förslag, lika litet kunna de afslå detsamma. Hvad nu detta betänk, särskildt angår, får jag först anmärka, alt det är stäidt till BorgareSt. och således icke tillhör R. o. Ad:s pröfning. Hvad derefter beträffar Gr. Björnstjernas yttrande, att detta betänk, skulle innefatta ett farligt prejudicat för den fråga, som afhandlas i nästföljande betänk., i så måtto, alt den välde ledamoten trott, att bifall till memor. i\T:o 5y skulle kunna användas som skäl för att hindra Ståndet att, då nasta betänk, förekommer, yrka på skiljandet emellan indragningsmagten och juryn, vill jag ej ingå i något anticiperadt yttrande om nästföljande betänk.; men att frågan der ej är densamma, faller af sig sjelft, då fråga der endast är att skilja tvenne förslag, som Utsk. sammanbundit, men icke 0111 afslag såsom här. För öfrigt skall jag, då den frågan förekommer, vidare yttra mig deröfver.
S. D Uti ?rn!r.»Lo!!z - Utdrag ' af den i8:be i 'denna Manav, hade Riksens Ständers Hemliga Ut'Dokt Ulkännagifmit, at twanne af Fullmägktga i Riksgälds-Ocmrvii-er > iVl staren 8122! von dlolllisin och förre Riksdagsmannen Xnui kedrnfon, med nu mera llus^soäerscls och häktade Casteuren Ds velin, uti penninge-underhandlingar sig inlätic och af CastanS laedel Län upburit; I följe hwaraf, och uppå wäckt -anledning i Hemliga Utskottets nyst berörda LxrrsLkuM 1'rotoLvlli, Ridderskspet och Adelil, ester mäiets behöriga öfwer-vägande, stann för sin del rjenligast wara, det uläue bemälie Fullmagkige sig ifrån ali befattning med Riksgälds-Oonrvirsts göromål riis widare afhälla; hwarörn underrättelse, genom Utdrag af kroroeolf-r, sfulie de öfriga Ues^eLUvs Med.-Scä-idsn wänligetr vreodelaS. Den L6ste Maji. S. D. Föredrogs ä nyo Riksens-Standert Hemligq UstrottS OxrriBrum krorocoill af den 22. 179 2 425 Majk, rörande en plan til RikSgLkdS-Se-larnas Rsslisstion, hwilken den 2Z. dennes blifwit laggdr pä border; och efter öfwerwagande af detta LxrraQum kro tvcolli beftöc Högloft. Riddcrstapet och Mcln, at detsamma til hela sin widd antaga och bifalla, samt likaledes ät Hemliga Ulstottct updraga, ak förestå grunderna til fördelningen af ve Summor, som c il IksLliftrumL-Plaucuö utförande erfordras; hwarjämte, och dä Hans Kong!.
St. i detalj pröfvas och afgoras; nied denna erfarenhet, säger jag, är det i sanning förlåtligt, om man misströstar, alt, utan formernas förändring, hela det) nya civiloch criminal-lagen någonsin skall kunna antagas. Exempelvis i afseende på härvid förekommande svårigheter anser jag mig böra särskildt åberopa den erfarenhet vi äga sedan sista riksdag, då förslaget tili privatbanks-lag förevar och antogs af R. St. Skiljaktigheterna rör-.de de denna lag tillhörande §§:s redaction och uppställning voro inom RiksSttn så mångfalldiga, 18 H. io ?4 Dtn a December f. m. alt derest man ej slutligen i allmänhet låtit bero vid förhoppningen alt under den nästkommande riksdagen lå de större eller mindre stridigheterna och inconseqvenserna i de särskilda lagbestämmelserna afhjelpta, hade troligen ett R. Sl:s grundlagsenliga beslut att antaga hela lagen aldrig vunnits. En sådan förutsättning kan likväl icke skäligen äga rum vid den nya civiloch criminal-lagetis antagande* Sådan denna kommer att lyda, då den är af R. St. antagen, sådan måste den åtminstone i dess hufvudsakligaste delar komma att för framtiden gälla. Man bör och får ej hysa den förmodan, ali vid den nästkommande riksdagen hela vår nyss antagna lagstiftning skall kunna omgöras. Att svårigheterna vid lagens antagande skulle kunna mycket undanrödja;, genom beskaffenheten af de K. proposrr, som härom varda framställda, bestrider jag visserligen icke; men då jag likväl ingalunda kan förmoda, att R. St. skola i deras helhet och oförändrade antaga dessa K. propo?:r, de må omfatta hela balkar eller endast stycken deraf, och då således R. St. måste, för alt komma till något slutligt resultat vid lagpröfningen, uppgöra och lill K. M. aflemna sina contrapropositioner: så är det oundgängligen nödvändigt, att dessa sistnämnda erhålla en erforderlig likstämmighet i afseende på andan af deri intagna stadgande!), äfvensom en antaglig form hvad lagbestämmelsernas redaetion beträffar. Gr. Spens’s förslag ang:de rättigheten för R. St. att gemensamt med K.
Oindeld spanmål, 67 tunnor, efter förslagspris af 6 Rdr tunnan 402: tillsammans 686,700: l:o. Anslaget till II. K. E. Kronprinsens Hofhållning. Vid nyss omförmälde Statsreglering blef detta anslag utaf Rikets Ständer faststäldt till 25,000 Rdr, dock med förklarande, att från och med början af det år, då Hans Kongl. Höghets förmälning komme att ega rum, nämnde Hofhållningssumma skulle förhöjas till 100,000 Rdr årligen, och förhöjningen intill nästa statsreglering, af Riksgälds-kontoret utbetalas. I följd häraf har Kongl. Maj:t ansett ifrågavarande anslag nu böra iill sistberörde belopp å Riksstaten beräknas, hvarigenom således uppkommer en tillökning af Rdr 75,000: I anledning af det emellan H. IL H. Kronprinsen och H. K. H. Kronprinsessan afslutade Giftermåls-kontrakt, har Kongl. Majit velat föreslå Transport Rdr 75,000: Bih. till R. St. Prop. om Statsv. 1850. I Transport Rdr Rikets Ständer, att, i enlighet med hvad förut i lika fall iakttagits, såsom handpenningar för Hennes Kongl. Höghet, anvisa Rdr 2:o Anslaget till Kongl. Slottets PolisLysoch renhållning. Då åtskilliga utgifter för inre lysoch renhållningen, samt sotning m. m. uti Prins Gustafs Palats, för närvarande utgå af Sjunde Hufvudtitelns anslag till Kronans hus och byggnader i Stockholm, men öfriga utgifter för samma palats blifvit anvisade å Första Hufvudtiteln, föreslår Kongl. Maj:t att jemväl ifrågavarande särskilda kostnader, hvilka i medeltal för de sista fem åren utgjort 618 Rdr årligen, må till sistnämnde Hufvudtitel öfverflyttas och sammanslås med ofvanberörde anslag för Kongl. Slottet, samt allfta detta anslag förhöjas med ett, för anslagssummans jemnande till bestämdt belopp. 3:o. Anslaget för Drottningholms och Svartsjö slott.