Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att emedlertid detta sednare förklarande öfverensstämde med lag, syntes dock motionären uppenbart; men då olika åsigter således gjort sig gällande om lagens mening i omförmälde hänseende, ansåg motionären nödigt, att en till enhet och likstämmighet i lagskipningen verkande förklaring varder meddelad; och har han i sådant afseende föreslagit, dels alt uti i § af 18 Cap. Ärfda-Balken, näst efter orden: ”försummar han detta, utan laga förfall, vare testamentet ogildt”, måtte tilläggas: derest detsamma icke redan blifvit inom nämnde tid hos Domaren uppvist och en rigtig afskrift deraf aflemnad; dels ock att uti berörde Capitel måtte införas en serskild §, af denna lydelse: Jrf vin ge, som ejinom den i 3 § stadgade tid, i laga ordning klandrar ett honom behörigen delgifvet testamente, anses hafva detsamma till alla delar godkänt. Då berörde förslag grundas på den åsigt, att, derest ett till flere gjordt testamente bevakas blott af den ena, sådant likväl ovilkorligen bör, enligt nuvarande lag, gälla för alla, kan Utskottet icke understödja samma förslag. Utskottet anser nemligen omförmälde åsigt stå i uppenbar strid emot lagens uttryckliga stadgande i 18 Cap. i § Ärfda-Balken, att hvar, som något testamente fått häfver, vare skyldig alt inom viss tid detsamma inför domaren uppvisa, vid påföljd, att testamentet eljest varder ogildt. Om det emedlertid än antages, att, på sätt motionären förmenat, ändamålet med föreskriften om testamentens offentliggörande blott varit att bereda arfvingar tillfälle att bevaka deras rättigheter, så förändras eller inskränkes likväl icke derigenom skyldigheten att iagttaga nyssnämnde lagbud. Tvertom krafvelsamma ändamål ett ovilkorligt iakttagande häraf, emedan arfvinge ej har anledning att för bevarande af rättigheter, som, på grund af testamente, kunna honom frångå, anställa talan emot den, till hvars förmon testamentet 39 Tag-UIsko'tets Betänkande, N.o 36. är gjordt, då denne icke på det af lagen föreskri fn a sätt söker bereda giltighet åt handlingen.
När sågom vi dig vara husvillan, och herbergadom dig; eller nakotan, och kläddom dig? Eller när sågom vi dig sjukan, eller i häktelse, och kommom till dig? Då skall Konungen svara, och säga till dem: Sannerliga säger jag eder: Det I hafven gjort enom af dessa minsta mina bröder, det hafven I gjort mig. Då skall han ock säga till dem på venstra sidone: Går bort ifrå mig, I förbannade, uti evinnerlig eld, som djeflenom och hans änglom tillredd är. Ty jag var hungrig, och I gåfven mig icke äta; jag var törstig, och I gåfven mig icke dricka. Jag var husvill, och I herbergaden mig icke; nakot, och I klädden mig icke; jag var sjuk och i häktelse, och I sökten mig icke. Då skola ock de svara honom, och säga: Herre, när såge vi dig hungrigan, eller törstigan, eller husvillan, eller nakotan, eller sjukan, eller i häktelse, och hafvom icke tjent dig? Då skall han svara dem och säga: Sannerliga säger jag eder: Hvad I icke hafven gjort enom af dessa minsta, det hafven I ock icke gjort mig. Och desse skola då gå uti eviga pino; men de rättfärdige i evinnerligit lif. Och det begaf sig, när Jesus hade lyktat all dessa ord, sade han till sina Lärjungar: I veten att två dagar härefter varder Påska; och menniskones Son skall öfverantvardas till att korsfästas. Då församlade sig de öfverste Presterna och de Skriftlärde, och de äldste i folket, uti den öfversta Prestens palats, som het Caiphas; Och rådslogo, huru de måtte få gripa Jesum med list, och dräpa honom. Dock sade de: Icke i högtiden, att ett upplopp icke varder i folkena. Då nu Jesus var i Bethanien, i den spitelska Simons hus, Steg en qvinna fram till honom, och hade ett glas med dyr smörjelse; och göt det på hans hufvud, der han satt vid bord.
Förteckning å de beslutade förändringarne så i Tulltaxan, som de dertill hörande Underrättelser, underdånigst anhålla, att dessa förändringar måtte varda af E. K. M;t i Nåder fastställde och i den utfärdande Författningen vederbörligen iagttagne. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Maj 1845. Fö rteckning A de artiklar, för hvilka, såsom enligt Rikets Ständers förslag téll ineller utförsel förbudne, tullafgifter blifvit till nedan utförda belopp bestämde, för den händelse att förbuden skulle af Kongl. Maj:t uppliäfvas. Qvantitet för Tullvärtle. Tulli) eräkInförselstull. Utförselstull. af Till införsel förbudne. Bränvin och Sprit: af säd, potates eller andra jordfrukt er : mngen. R:dr sk. r. R:d r sk. r. R idlak r. 2 — alla andra stag (än Genicvre Holländsk) odistilleExptditions-UIskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 190. 485 Qvantitet för Tullvärde. Bränvin och Sprit: Tulli) eräkInferselstull. Utförselstull. ningen. R:dr sk. r. af säd, potates eller andra jordfrugter; rädt, eller d istilleradt, af till R:dr sk. r. R:dr sk. r. och med 10 graders styrka 1 kanna. — 32 för hvarje överskjutande full grad ökas tullvärdet med 6 sk. och tullen med 2 sk. per kanna. af frugt: 2 andra slag (än Cognac Fransk) af lill och med 10 graders Styrka 1 kanna. — 32 — . for hvarje öfversk julande full grad ökas tullvärdet med 6 sk. och tullen med 2 sk per kanna.
Men sorn fråga icke är att i vårt land inrätta ett särskildt Polis-departement, böra dessa ärender, efter mitt förmenande, utan styckning ställas under Justitie-departementet, dels i anseende till ordningsärendernas nära sammanhang med de rent judicieHa, dels emedan allmänna åklagaremagtens organer lyda under Just.-departementet; förmodande jag, att detta äfven är Hr Biskop af Wingårds mening, då nan i sin reservation bland de attributioner, han tillägger Just.ministern, i 3:dje punkten nämner: polisen, å k I följd häraf vågar jag föreslå, att R. o. Ad. ville förklara detta vara dess gemensamma tanka rörande denna punkt. 4:o I Constit.Utsk:s förslag förekommer ett Departement: Ho fC a n ce 1 ler ens, handläggande ärender, som sakna allt sammanhang med hvarandra och hvilkas lösryckande från de departement, till hvilka de egentligen, enligt ärendernas natur, höra, nödvändigt skall åstadkomma fortfarande oredor. Hr Biskop af Wingård har äfven emot detta förslag anfört reservation; och som de åsigter, densamma innehåller, synes vara på goda grunder byggda, tager jag mig friheten föreslå, att R. o. Atl. afven i denna punkt ville såsom dess gemensamma tanka antagaj hvad nämnde reservation innehåller. (Talaren uppläste härefter Hr Biskopen afWingårds vid Constit.Utsk:s förevar, mentor, fogade reservation.) Frih, Cederström, Jac.: Vore frågan nu att afgöra Constjt.Utsk:s förslag till förändring i grundlagen, skulle jag i åtskilliga delar instämma i hvad Frih. Boye yttrat; men då, enligt Bi § Reg.F., först vid nästa riksdag fråga om ett beslut rör:de detta ämne kan förekomma, skall jag i sådant afseende nu icke yttra mig. Nyss åberopade §. innehåller: "It. St. må icke å den riksdag, då Utsk. någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande, derom besluta, ”
Då denna nåd. propos., rör:de lagstiftning för bränvinstillverkningen m. m., är grundad på det förslag, utsedde comiterade derom afgifvit, en handling som upptager nära 30 fullskrifna ark, blott sedan förra plenum b vilat på H. o. Ad:s bord, har jag icke varit i tillfälle deraf taga den fullkomliga kännedom, ärendets vigt k väfver, samt det vidtomfattande förslaget påkallar, för afgifvande af alla de anmärka' deremot, dem öfverlygelsen och erfarenheten kunna diktera. Jag anhåller likväl vördsammast att för denna gång i all korthet få leda Ulsk:s uppmärksamhet hufvudsakligast deråt, hurusom i comiterades förslag förekommer icke allenast en stor orättvisa derutinnan, att den s. k. husbeliofsbränningen, tillförene ansedd såsom mest demoraliserande, nu åter blifvit framkallad och gynnad på bekostnad af den, som mera ordnad och lönande bedrifves af större jordägare, utan ock, på de efter min tanka fullkomliga missberäkningar, hvilka förefinnas uti kalkyler för tillverkningen med sådan redskap som skulle kallas binäring för jordbruket, hvilket åter alltför kännbart och orättvist rejaillerar på den uppgjorda beskallningsgrunden. Efter comiterades förslag, skall bränvinsbränningsrätten delas i 2:ne klasser. Den ena omfattar husbehof med högst 18 kannors panna, enkel redskap, med 300 r:dr jordvärde, hvarförutan såsom binäring för jordbruket tillkommer enkel redskap om högst 63 kannors rymd och minst 6000 r:dr uppskatlningsvärde. Tillverkningsbeloppet under 6 månader den hela tillåtna tiden är dock beräknadt för hnsbehofspannan till 1200 kannor, med en skatt af 9 r:dr, då tillverkningen i binäriugsbränneriet, med den der högst tillåtna pannrymden eller 63 kannor, upptages ej mindre än lill 7,560 kannor under enahanda tid, med en skatt af 315 r:dr.
Sammandrag af Berghmanska Fondens Debet. Balans frän år 1858. För mycket betaldt arrende 75. Utgifter år 1859. Afskrifning: Utgifter år 1860. Pensioner 2,100: — Stipendier 700: — Extra utgifter 13: 18. Afskrifning: Utgifter år 1861. Balans till år 1862. Fondens kontanta tillgångar och fordringar 12,321: 66: Credit. Balans från år 1858. Fondens tillgångar och fordringar 52,881: 69. Inkomster år 1859. Inkomster år 1860. Inkomster år 1861. Räntor 2,684: 56. Summa R:mt R:dr 60,604: 49. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. L. J. Bogeman. Credit. Balans från år 1858. Fondens kontanta tillgångar och fordringar 12,257: 4. Inkomster år 1859. Inkomster år 1860. Inkomster år 1861. Summa Runt R:dr 21,591: 69. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. J. L. Bogeman. Sammandrag af Fru B. M. von Haus wolffs Testamente J) e b e t. Utgifter år 1859. Pensioner 750: — Estra utgifter Afskrifning: Innehållen Bevillning 43: Utgifter år 1860. Pensioner Extra utgifter Afskrifning: Innehållen Bevillning 45: Utgifter år 1861. Pensioner Extra utgifter Afskrifning: Innehållen Bevillning 41: Balans från är 1862. Kredit. Balans från år 1858. Fondens tillgångar oell fordringar 19,167: 46 Inkomster år 1859. Inkomster är 1860. Inkomster är 1861. Räntor Summa R:mt R:dr 22,270: 86.
A. i83, Nyqvarns bro, rörande underhållsskyldigheten af. XLVI. B. ji3, XLVIII. Nämdeman, om rättighet till skjuts och tractamente för, vid alla förrättpingar i tjernsten. X. B. g3. A. 232, — inom Stockholms Län, om befrielse för, från Hålloch Reservskjutsens utgörande. XXVII. B. 222. XXVIII. A. 171, Nämnd, lör att dömma, huruvida Högsta TV'mstolens samtlige Ledamöter gjort sig föitjente, att i deras vigliga kall bibehållas, om val af. XX. 114. — val af. XXL 3. — om utgången af dess sam-? manträde. XXL 5. XXIII. E. 108. •— edsvuren. Se Jury. Näringsfrihet, angående en allmän. II. 282. V. 35q. VI. 191. NäringsSlipendier. Se Stipendier. Ö. Odlingslån, om ändring uti Reglementet för. XV. B. 155. XVI. Å. 112. XLVIII. U. 121. LIV. A. 119. LlX. E. 154. Oelreichska Enkhuslnrättningen i Landscrona, om öfverlåtande dertill af en Kronan 3^5 tillhörig tomt. XII. B. 353. XV. A. 131. XXVII. U. 2io. XXVIII. A. 48. XXXII. P.U. 433. — vid UnderDomstolar och Poliskamrar i Städerne, angående. V. 112. VIII. R. 255. XLVII. B. 2o5. XLVIII. A. 32. LI. E. 63. Officerare som qvarstå i Arme'en, om årlig tjänstgöringsskyldighet för. VII. R. 333. X. B. 258. A. 379.
Utskottet har trott sig böra tillstyrka, att, för vinnande af redighet och enhet i förvaltningen samt lättnad vid räkenskapernes granskning, äfvensom för besparing i utgifter, samtlige Slotten, jemte de till deras underhåll beviljade anslag, hädanefter måtte ställas under inseende och förvaltning af en enda, redan befintlig, Embetsmyndighet; dock att, genom denna åtgärd, anledning ej måtte hem tas för äskande af någon ökad Stats-utgift; förmodande Utskottet, alt den kostnad, som med den föreslagne förändringen möjligen vore förenad, må kunna hetäckas med de besparingar, som genom nämnde mera ändamålsenliga reglering äro att förvänta. Stockholm den 24 Mars 1840. 4 Stats-Ulskottels Utlåtandet Uno 3t T A B E L L Öfver Riks-Statens Första Hufvud-Titel. Kongl. Hof-Staterne. Kongl. Majrts Hofhållning H. K. H. Kronprinsens d:o H. K. H. Kronprinsessans handpenningar Möblers underhållande å de Kongl. Slotten . O Kongl. Hofstallets utfodring Ved och kol för de Kongl. Hofven Penningar till enahanda belopp, som vid R. St. senaste Stats-reglering. Kongl. Slottets PoliceLjsoch Renhållning Drottningholms och Svartsjö Slolt Gripsholms dito Ulriksdals d:o Haga Lustslott och Park Strömsholms och Kungsörs Slott Rosersbergs dito 16,100 16,000 1.470 5,500 3.000 1.470 2.000 Säger R:dr 45,540 Summa B:co R:dr 718,750 Utom Indelningar och Spanmål in natura lill samina belopp, sorn senaste Sländers Riks-Stat upptager. STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 1840. Stals-UlsJiottets Ullätande, N.o 32. Ank, till Exp. Utsk. den 29 Mars kl. 9 f. m.
Herr Lefren, Johan Pehr, General-Adjutant, Öfverste, R. S. O.; genom lottning med N:o 2279 Herr Tannström, Nils Magnus, CanzliRåd, R. N. O. 5o:de —• — 2297. Herr Tamm, Pehr Adolph, Brukspatron, C. W. O., R. N. O. Hans Excellcnce Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Grefve Posse, Arvid, att, såsom Ordförande bland Bänkmännen, låta genom anslag sammankalla dem till klockan 5 eftermiddagen, för att, enligt 19 §. i RiddarhusOrdningen, Eleclorsval förrätta. Den 18 November f. ra. gg Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan | till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Tisdagen den 18 November. Plenum klockan io förmiddagen. Öppnades Herrar Bänkmäns Lista till val af Electorer och befunnos följande Herrar hafva blifvit till Electorer utsedde: N:o t\i. Grefve Gyllenborg, Joh. Henning. — 88. — von Seth; fullm. Friherre Lejonhufvud, Abraham. I 10. — von Lantingshausen; Fullmägtig Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus. — 115. — Lagerbjelke, Axel, — 116. — Anckarswärd; Fullm. Herr Tersmeden, Pehr Reinh. — i38. — Adelswärd, Erik Reinhold. — no. Frih. Taube, Carl. 205. — Åkerhjelm af Alar gretelund, Gustaf Fredrik. 100 Den 18 November f. m, N:o 220. Frill. Palmstjerna, Carl Otto. — 24G. — Manderström; Full m. Herr Franc Sparre, Bengt Ermlund. ■— 3ap. — Adlerbeth, Jacob. — 377. — Reuter skjöld^, Axel. — 5)i.
Den norra gränsan är ifrå hafsens tungo, som är vid Jordan; Och går uppåt intill BethHogla, och drager sig ifrå nordan intill BethAraba, och går uppåt till Bohans sten, Rubens sons; Och går uppåt till Debir ifrån Achors dal, och ifrå norra sidone, som vet åt Gilgal, det tvärtöfver ligger vid Adummim uppåt, hvilket sunnantill ligger vid bäcken; sedan går hon uppåt till det vattnet EnSemes, och går ut vid den brunnen Rogel. Sedan går hon uppåt till Hinnoms sons dal, vid den Jebuseens sido, som bor söderut, det är Jerusalem; och går uppåt öfver bergsklinten, som ligger för den dalen Hinnom vesterut, hvilken stöter inpå sidona af Rephaims dal norrut. Sedan går hon ifrå den samma bergsklinten, intill den vattubrunnen Nephtoah, och går ut till de städer vid Ephrons berg, och böjer sig åt Baala, det är KiriathJearim; Och går omkring ifrå Baala vesterut intill berget Seir, och går utmed sidone af det berget Jearim ifrå nordan, det är Chesalon, och kommer neder till BethSemes, och går igenom Thimna; Och kommer ut vid sidona af Ekron norrut, och drager sig inåt Sichron, och går öfver det berget Baala, och kommer ut vid Jabneel; så att hennes yttersta är hafvet. Den gränsan vesterut är det stora hafvet. Detta är nu Juda barnas gränsor allt omkring i deras ätter. Men Caleb, Jephunne son, vardt gifvet hans del ibland Juda barn, efter som Herren hade befallt Josua; nämliga KiriathArba, Enaks faders, det är Hebron. Och Caleb fördref dädan de tre Enaks söner, Sesai, Ahiman och Thalmai, Enaks afföda; Och drog dädan uppåt till Debirs inbyggare; och Debir het tillförene KiriathSepher. Och Caleb sade: Den som slår KiriathSepher, och vinner det, honom vill jag gifva mina dotter Achsa till hustru.
155 riges Konung icke förmått att göra Dess Undersåtares rätt gällande, utan att, enligt hvad Krigsförklaringen emot Danmark af den i5 September i8i3 innehåiier, Kongl. Maj:t såsom ett hufvudskål derföre Uppgifvit det lii lige fortsatte ovän-* liga bemötande, hvarigenom oag^ tadt fredsslutet af år 1809, Svenske Hande 1 sfar te 11 af Da 11 s k e K apare alltjemt blifvit oroad och sorn sluteligen stigit till verkliga fi e n d 11 i g h e t e r, g e n o 111 h v i 1 k a K o 11 g 1, Ma j: t fann sig nödsakad, att, då Krigstillståndet med Dan 111 ark s ålunda redan i 111 r ä d t, vidtaga alia jnöjiiga mått och steg för att försäkra Dess Rikes trygghet, samt förskaffa sig en billig upprättelse. Genom detta ärorika krig förenades Konungariket Norrige med Sverige, och den Skandinaviska halföns lycka och säkerhet stadfåstades genom den Store Konung som redan befriat Sverige från dess utrikes skuld, och som dervid förbehållit sig, att de Medborgare, hvilkas lidande under den förflutna tiden tillkommit, icke skulle sakna upprättelse, Genom 18 Art. af Tractaten i Kiel af den j4 Januarii 1814» som slutade detta Krig, anser väl Utskottet det vara begge Magternes Undersåtare öppet, att fullfölja sådane ömse - i56 Stats-Utskottets Betänka uden. sidtga påståenden, hvilkas lagliga gång genom fredsbrottet blifvit afbruten, och att en sådan rättighet icke kan anses förringad genom 19 Art. af samma Tractut, enligt hvilken Konungen af Danmark afstått
Sedan detta utlåtande inkommit, biel' ärendet den 2 Februari 1858 ånyo anmäldt, hvarvid i nåder beslöts, att med pröfningen deraf skulle anstå intilldess det förslag till riy Lostförordning, om hvars utarbetande genom Förvaltningen af Sjöärendena då jemväl förordnades, kunde komma till nådigt afgörande, hvilket åter fördröjts derigenom, att, vid underdånig anmälan den 30 sistlidne Juli af berörda från nämnda embetsverk inkomna förslag, Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen funnos böra deröfver höras. 89:o af den 4 November 1857, angående inventering af Flottans materialföråd i Carlskrona (153). 1857 den 17 November föredragen och förvaltningen af Sjöärendena i nåder anbefalld att inkomma med underdånigt förslag rörande sättet att verkställa den af Rikets Ständer begärda inventeringen, hvarefter och sedan det sålunda infordrade förslaget blifvit afgifvet, Kongl. Majit under den 13 Mars 1858 T nåder meddelade de föreskrifter, som i berörda afseende funnos erforderliga. 90:0 af den 18 December 1857, angående en fyr-anläggning å Gottska Sandön m. 11. åtgärders vidtagande för förbättringar i fyr-, båkoch iotsväsendet (176). — 16 — 1858 den 2 Februari föredragen, hvarvid i nåder förordnades, det skulle innehållet af den underdåniga skrifvelse vederbörande till nödig kännedom delgifvas, äfvensom åt Förvaltningen af Sjö-ärendena tillika uppdrogs att skyndsamligen låta uppgöra och derefter till nådig pröfning i underdånighet insända kostnads-förslag och ritningar å de nya fyr-anläggningar, hvartill medel blifvit af Rikets Ständer beviljade.
Nu framträdde åtta af landets skönaste döttrar, prydda med guld och dyrbara stenar, och lysande lika af skönhet som af prakt, och de dansade inför konungen. Då de slutat vinkade konungen åt den skönaste af dem alla, att hon skulle framträda till hans konungsliga stol. Hon gjorde så och böjde knä under det hon vördnadsfullt sänkte pannan emot handen. „Hvem är du, landets skönaste dotter?“ frågade konungen. „Måtte konungens lefnad vara lyckosam!“ svarade tärnan, „din tjenarinna är enda barnet af Moabiten Bosnai, den hängångne“. Konungen talade vidare: „Rikedomar äger du mera än ditt hjerta kan önska, ty hans ägodelar äro vida omtalade för deras storleks skull; hvad vill du begära för en nåd af mig?“ „Konungens sällhet vare evinnerlig! Vågar din tjenarinna hoppas att konungen vill höra hennes bön?“ „Dig vare din bön beviljad innan du utsäger den, du nejdens skönaste prydnad! Vill du välja dig en make af de ädlaste i landet, jag svär dig, vore det än konungens egen son, du skall blifva hans. Eller åtrår du makt och ära? Arthahsastas makt är vidsträckt som solens, han skall gifva dig hvad du fordrar, ty du har funnit nåd inför hans ögon“. „Ära och pris vare konungen, och seger och makt omgifve honom alltid! Ringa är den lott din tjenarinna begär. Gif henne, o konung, till äkta, Bani den Israeliten, som tjenar i ditt förmak“. Konungen sammandrog sina ögonbryn och sade: „Bosnais dotter, konungens godhet är helig! Skall din fägring och dina rikedomar gifvas åt en af fängelsets barn, en af dessa, som konungens nåd tillåtit att draga hem för att uppbygga sin förstörda stad. Du, landets ädlaste dotter, din faders slägt skulle förskjuta dig“. „Vågar din tjenarinna tala?“ „Tala“. „Denne Bani är uppvuxen i min faders hus; dottrens själ har fäst sig vid hans, som vinrankan vid trädet. Ho kan skilja dem åt utan att förstöra!
Man skall då finna, atfe de fel och brister, för hvilka 1810 års Bevill.' ningsStadga med skäl varit klandrad, här blifvit med sorgfällighet rättade, att, genom meds delta förbättringar, den föreslagna BevillningsLagen erhållit till sina föreskrifter mer enkelt het och tydlighet, och i Organisation för dess verkställighet mera kraft, säkerhet och styrka , och derigenom blifvit återförd från en vanställd skepnad till dess ursprungliga, med dess grunddrag öfverensstämmande syftemål ; en rättvis och jemn fördelning af Statsbördor-i ne. Då 18I0 års BevillningsFörfattning, med alla sina fel och brister, med en MinimiTariff, som låg i strid med hufvud-principen, med dess obestämda och invecklade föreskrifter för verkställigheten , utan allt biträde af nägon Capitations-afgift, likväl till Staten inbragte netto det belopp af 2 Millioner, hvarefter BevillningsTabellerna voro uträknade, hvilka icke blefvo förhöjda, fastän Bevillnini gen ökades med en half Million , utaf hvil-j ken, vid Tabellernas upprättande, icke beräk^ nade men sedermera vidtagna åtgärd , brist till ett deremot svarande belopp naturligtvis skulle uppkomma, sä frågar jag: huru många anledningar mer visa sig ej då för ett så* 358 Dm 24 Martil, /. kert och lyckligt resultat af ett arbete, som, grundadt på den erfarenhet 1810 års BevillningsStadga efterlemnat, i förening med den år rg<2 införde och i detta Förslag oförändrad bibehållna Capitations - afgift , icke niera framställer en bristfällig byggnad , utan ett fuliändadt helt, emot hvars säkerhet och verkställbarhet inga grundade skäl till tvifvelsmål mera finnas? L)e ojäfagtigaste vittnesbörd härom bära för öfrigt de i denna fråga från trye* ket utkomna Handlingar, dit jig hänvisar en hvar som vill göra sig den mödan, att i detta vigtiga ämne sysselsätta sin uppmärksamhet och tankeförmåga.
– Ja, deri har du rätt, – inföll hofmarskalken förnöjd, som under tiden stått tankfull och tyst med handen på pannan, – det är intet tvifvel att han icke har en förnäm dam att tacka för lifvet. – Du, som tror dig vara hans far, måtte väl kunna gissa dig till hvem hans mor kan vara? – sade öfversten skrattande. – Det var en högst besynnerlig kedja, som sitter om hans hals, – anmärkte hofmarskalken, och böjde sig ned öfver gossen, som öfversten lagt tillbaka i sängen, men tog ett skutt tillbaka i förskräckelsen, då ungen i detsamma började skrika af alla krafter; Larsson sa’ att han hade så svårt att hålla sig ifrån skratt, att han måste bita sig i fingrarne för att kunna vara tyst, en så rolig min gjorde hofmarskalken, då han helt ängslig vände sig till öfversten, som höll på att kläda på sig, och sade: – Hur i himlens namn skola vi göra? – han väcker upp hela lägret, här blir spektakel af. – Det kommer an på om du vill antaga dig honom, – sade öfversten lugnt, – i det fallet kan du ju låta din betjent – du kan ju lita på honom – taga barnet och skaffa en amma i all tysthet, ju längre bort ifrån ditt hem, dess bättre; annars få vi väl anmäla saken för länsman och presten i församlingen, som söker skaffa rätt på modren. – Nej, nej! – afbröt hofmarskalken häftigt, – jag kan lita på Larson, han får ta barnet och skaffa det plats hos något beskedligt bondfolk så länge. Larson, som hört hvartenda ord, hade nu lagt sig ned och låtsade sofva, när hofmarskalken stack ut hufvudet genom tältluckan och ropade på honom. Sedan de båda herrarne noga examinerat både skildtvakten – hvilken trodde det var fråga om någon stöld i tältet, och derföre erkände att han råkat blunda till några ögonblick, – och Larson, om de icke hört eller sett någon om natten, tog hofmarskalken af gossen hvad han förut haft på sig.