Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I alla fall måste anmärkas, att Sånggudinnan är i detta läroqväde mer, än billigt, Guvernant. Långt mera poetiskt taga sig hennes förmaningar ut, när hon – såsom i den lustigt och skirt behagfulla ”Dansen”, eller den täcka miniaturen ”Mor och Dotter” – kläder dem i lefvande bilder, hvilkas blotta framställning innebär den åsyftade undervisningen. Det vore en ej mindre orättvisa mot Fru Lenngrens samtid, än mot henne sjelf, om någon ville påstå, att enhälligheten af dess bifall hade sin enda grund i hennes skrifters fullkomliga motsvarighet till den dåvarande högsta sällskapsbildningen. I större delen af det lof, som henne fordom beskärdes, skulle då efterverlden ej kunna instämma. Hvad i dessa skrifter lifligt anslår äfven hos de bättre af våra sällskapskretsar, härrör alltjemt lika mycket från innehållet, som från formen. Innehållet är nämligen ej blott den konstnärligt behandlade hufvudsumman af det Stockholmslif, hvari hon var en medlem; ej blott en snillrik återspegling af den ännu i dag obetydligt förändrade societets-rymd, der enhvar, som (med eller mot sin vilja) tillhör den, kan med beqvämt sinnesnöje igenkänna sig, de sina, eller sina gäster och grannar: det innebär derjemte något mera, och högre; nämligen – innerst – en huslighetens apotheos, i hvilken uttrycker sig en lika stolt som ödmjuk sjelfkänsla af Qvinnans kall att vara det husliga lifvets medelpunkt. Hade hon endast behagat gifva oss ännu flera positiva framställningar deraf! Men då en mäktig böjelse för komik och satir, gynnad af det herrskande tidsoch sällskapslynnet, lockade henne, att oftare föredraga negativa eller indirekta: så blef också i dessa den allmänna egenskap hos hennes form, att med den glädtigaste qvickhet förena den hjertligaste godsinthet, en oföränderligt allmän och varaktig bifallsgrund. ”Hon sökte” – säger Franzén – ”Icke löjet, för att bele; utan det trängde sig på hennes inbillning.
3:o) till utdelande af högre prisbelöningar vid landtbruksmötena för husdjur, redskap och machinerier samt ladiigårdsprodukter, sädesslag och andra jordbruksalster, ett mot det hittills för sådant ändamål å riksgäldskontoret anvisade anslag fördubbladt belopp eller 6,000: — 4:o) till premier för utmärktare djur, uppdragna med särskildt fästadt afseende å köttproduktion, att utdelas efter de närmare bestämmelser Kongl. Maj:t kan komma att meddela 3,000: — 5) till införskaffande af goda afvelsdjur af utmärktare boskapsracer, att spridas till olika delar af landet genom uppställande antingen vid stamholländerierne eller hos enskilde, enahanda belopp, som vid förra riksdagen å riksgäldskontoret anvisades, eller årligen 10,000: — Transport R:mt R:dr 25,500: — 146,517: 55. 46 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Transport Rant R:dr 25,500: och 6:o) till fortsättande af de geologiska undersökningarne och lifgifvande af derpå grundade kartor 50,000: viljande Kongl. Majit, aflåta särskild nådig proposition i ämnet. såsom årliga ordinarie anslag: 1 :o) För landtbruks-akademiens experimentalfält: a) tillökning i intendentens nuvarande lön 900: — b) d:o i agrikultur-kemistens lön och hnshyre-ersättning 1,400: — c) till [laboratoriets underhåll, anskaffande af kärl, reagentier, kol, m. ni 1,500: — d) aflöning åt agrikultur-kemistens assistent 1,200: — «) handräckning vid laboratoriet 300: — g 300- 2:o) Årligt bidrag till den agrikultur-kemiska försöksanstalten vid Alnarp ■■ 4,500: 3:o) Årlig löneförhöjning åt landtbruks-akademiens sekreterare 500: E) Undervisnings-anstalter för slöjderne.
KAROLINA. åt, som om hon af en L ENA ( tar mjölkbunken, går framhändelse mötte de andra ) . Nej, se god afton. Jo, det var rart. Det var rart möte. J AN A NDERS . L ENA . Det måtte väl vara rart att möta så godt folk. Nej, nu går skammen på torra landet. Vet du, hvad mor din höll på med, nyss när K AROLINA . J AN A NDERS . K AROLINA . jag kom och gick genom skogen? Hon är en tjufkona. Och far din en rackargubbe. L ENA . J AN A NDERS . ( Karl Johan tittar fram ur kolarkojan och skrattar. ) Skam? Hon talar om skam? Ja, där godt J AN A NDERS . Vet ni då ingen lefvande skam? folk är, kommer godt folk efter, plägar de säga. Och äpplet faller inte långt ifrån trädet. Här kommer jag och ska gå fram genom min egen händiga skog, och Karolina ska gå och mjölka ­ 24 ­ Ja ha. Och jag hade mjölkämbaret på armen, J AN A NDERS . K AROLINA . och gubben och jag bar sån på en stång. precis som ett stönande. Och när jag tittar bort åt busken K AROLINA ( bryter af ) . Och då får jag höra en så'n underlig låt, Far din höll'na i horna och mor din mjölka'na så mjölken stod som ett stridregn midt i stäfvan. Kosyta, Kosyta, Kosyta. Och då tog jag till och skrika så mycket jag orka: J AN A NDERS ( likaså ) . så får vi se Bläsan, som nyss har kalfvat. ränna ut ögona på gubbstuten far din, och mor din, den leda käringen, dratt baklänges, så att jag var, kunde jag inte annat än skratta. K AROLINA . Och kon tog ett flöj, så att horna höll på att mjölken skvalade öfver ansiktet på'na. Ja, så arg länsman är efter dem. Och de rände genom skogen som tjufvar, när Det gjorde de. J AN A NDERS . jag skjutit efter dem. Jäkeln andrumma mig, hade jag inte det.
Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående medel till kostnaden för Högstsalig Hans Maj:t Konung CARL den Xllhdes begrafning, TJti Nådig Proposition till Riksens Ständers Stats Utskott den 10 i denne månad har E. K» M. fästat deras uppmärksamhet på nödvändigheten att utse förskottsmedel till bestridande af lcostnaden för Högstsalig Hans Majit Konung CARL den XlILs begrafning samt flera dermed gemenskap egande utgifter^ intill dess Biksens Ständers Beslut om sättet för Begrafningshjelpens utgörande kan hinna meddelas och till verkställighet befordras; hvarjemte E. K. M. under-, lättat Riksens Ständer, att denna kostnad förmodas uppgå till en summa omkring 150,000 Riksdaler. Riksens Ständer hafva, i anledning häraf, väl inhämtat, att tillförene uti dylikt beklagligt fall, som det ifrågavarande, en serskild Gärd eller Begrafningshjelp blifvit af Riksens Ständer beviljad; Men, som, enligt den af Kongl. SlatsKontoret meddelta uppgift, hvilken åtföljt Kongl". Majus Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, ötats-Verkets intrader for ar Underdåniga Skrifvelser. 1816 gifvit ett ännu odisponeradt öfverskott af 503,947 R:dr 45 sk. 4 r., sorn alitsa lemnar tillgång för den summa, E. K. M. i Nåder äskat,' få Riksens Ständer å E. K. M:s nu aflåtna Nå' diga Proposition lemna det underdåniga svar,’ att detta behof, emot behörig redovisning, må utaf nämnda öfverskotts-medel bestridas. Riksens Ständer framhärda &c. N:r 56. Uppl, o. godkänd hos Samt], Riks-St. d. 2 Mars 1818.’ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om kungörande af inskränkning i Specic-Mynts utvexling från Banken.
Hwad ater det ^stsrn-niv angar, ak Orsäir-Sedlak kunna rr! denna afgifts erläggande anwändaS, inser jag för min del icke fördelen af en sadan Opsrsstcm, aL Med Lceaic-Sedlar reelilarL Crsiiir-Sedlar. Herr von Lageström, Jokan, upläste til ?r». evendel följande: Ester alla tiders erfarenhet, har man ansett för eN pälitelig grnndsattö, al alls stora förändringar i myntvch pennrnge-werfer stola medföra stora olägenheter, om de hastigt werkställas». Warors tilwerkande, warors inköpande; Egendsmars upköpands, deras upodlande, näringars anläggande, deras förbättrande: allt har wärst företaget efter Mräkning, arunLad pä sin tids stallning af penningeWerker. Göres i hast en stok förändring deruti, mäste risdwändigr en stor Misträkning deraf upkomma» Penningemannm har medlen i egna händer, at tii stn stora winning nyttja hwarje hastig' och stor förän, bring, hurudan ben ock wara mä: Rärings-Hdkaren icke sa. Denne har endast fina tillverkningar at kilqä, vch mäste anwänds dem at erhälla penningar kil st nä sörlager och skulder. Om penningestocken hastigt mindPiss, faller nddwandrgt haus wara sa hastigt i ivärdst - 56^ ar kskastniriqen icke förskär hwarken til dek ena eller dek andra. Första werka» deraf blir den, ar hans tillverkningar mäste förmrndstaö tilosin myckenhet; vch betra soristyndar ben andra följde», ar han rcke mera kan drifwa stu näring, han mäste nedlägga den, försäljs egendom och inrättningar lil gälds betalande. Detta drabbar icke cn ensam, det träffar manga. Egxnoomar och inrättningar försäljas da ris höger och mänste
Det gifves folk i mängd, till och med vetenskapsmän, professorer o. s. v., som hela dagen bråka med att utkläcka Witze eller samla witziga berättelser, för att på qvällen, i ett privat sällskap eller på ett värdshus, dermed kunna regalera några åhörare och njuta af deras beundran. För offentligare tillfällen, subskriberade middagar o. s. v., måste man ega ett helt förråd deraf, och den, som ingenting lyckats uppdrifva, går ej dit. Witz är numera i hela Tyskland, hvad den harmoniska själsbildningen är i Berlin, ett ord i allas mun. En mindre fabrikant i Wien, hos hvilken jag bodde, försäkrade mig, att man äfven i Wien var «ungemein witzig.» Man vågade väl ej klandra regeringen, men man hämnade sig med Witze. Han skulle berätta för mig ett par och tog sin son, en elev vid polytekniska institutet, till hjelp; men det hjelpte ej. Jag blef lika klok som de, d. ä. jag visste ej, hvari det qvicka låg, men måste ändock tro, att det hela var oerhördt qvickt. I Berlin har nu, som sagdt, qvickheten sitt rätta stamhåll. Ifrån Majestätet att börja med är allt «ungemein witzig.» Beställsamt kringföres en nyhet, yttrad af det eller det beryktade qvickhufvudet. Detta går dock an, ty stundom kan deri finnas något verkligen qvickt. Ofta är det dock af den art, att det behöfver förklaringar i mängd, för att förstås. Ännu oftare står det i bredd med en beundrad qvickhet ur konungens mun under sista höstmanövern vid Potsdam. Några ungherrar, deribland några mustacherade, hade infunnit sig som åskådare och närmade sig en liten bro, der konungen tagit plats, och öfver hvilken en trupp skulle rycka under charge. Konungen sade då: «Haf godheten alt stiga undan, mina herrar, eljest kunde ni sveda skägget på er!» Allmän beundran. Alla tidningar föllo i förtjusning. Sådant kan man väl nu höra berättas.
i anledn. af den nyss beslutade återremissen, kommer att afgifva. R. o. Ad. fann, uppå derefter framställd propos., för godt alt till Utsk. återlemna LagUtskis betänk. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:s den 4 och 8 dennes på bordet lagda betänk. N:o 67, i anledn. af väckta motioner om åtgärders vidtagande, för att befordra skyndsamhet vid ärendens handläggning i rättegångsverken. Frih. Cederström, Jacob: För min del kan jag ej belt och hållet godkänna LagUtskis afslyrkande af Högsta Domstolens tjenstgöring på 2 divisioner. Väl är det rätt att ej bestämma flera än 8 ledamöter såsom tjenstgörande på en gång, och att minst 4 skola i ringare mål vara närvar.; men jag finnér intet hinder derför, att, när en mängd ringare mål finnas, domstolen må kunna tjenslgöra på tvänne divisioner, och, då vigligare mål förekomma hos någondera divisionen, densamma må från den andra tillkalla en ledamot för att fylla det antal, som grundlagen bestämmer, — och så vice versa. Då skulle ändamålet vinnas. Jag vill ej med reservanten, Hr Cederschjöld, söka göra en förklaring af 22 §:n Reg.Fm, ty någon förklaring deraf får icke medgifvas i annan ordning än den, som grundlagen har bestämt; men jag anser ej någon förklaring här vara af nöden. Jag begär återremiss på betänkandet. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Då inom LagUlsk. den mening varit allmän, alt det af mig åsyftade ändamålet att få nfgjorda de 1,5oo ä 1,600 mål, sorn i Högsta Domstolen finnas balancerade från det ena året till det andra, icke kan vinnas, förrän Högsta domstcden fördelas på 2 divisioner; så har, så vidt jag kunnat (atta, inom Utsk. äfven den åsigten gjort sig gällande, att sådant vaiit ända - Den ii Juli. matsen ligt; men Ulsk. har ansett, att 22 §:n RegF:n lade hinder i vägen för detta förslags antagande.
Ed emot ost efterkomma och fullgöra. Under öfwerläggningarne wid upprättandet af de i fräga warandc förslag, undföll ej Utskottets uppmärksamhet den sig företeende märkliga skillnad emellan en genom fritt wal till presumtiv Thronföljare utkorad utländsk Prins och en redan pä Throncn, med rättighet till densamma, uppstigen Konung: att Hans Kongl. Höghets försäkran borde inuehälla willor, dem Haus Kongl. Höghet förbundit sig att uppfylla, icke allenast såsom Sweriges 358 Expeditioner till Niks-StLnden. Kronprins, och hwilka sta i Lii rcciproct förhållande till den i samma försäkran omrörda Trooch Huldhetseller Hyllnings-Ed, den Riksens Ständer Hans Kongl. Höghet, såsom Thronfölsare, innan han ännu är Konung, gifwande warda, i likstämmighet med den Riksens Ständer Högstsalig Konung ^DODDD DUDDLI6 wid Des utkörande till Thronfölsare swnro; ett förhastande, hwilket, af wigtiga Statsskäl, es synes Utskottet böra äga rum emellan Konung och Undersåtare. Af dessa orsaker tror Utskottet sig es äga anledning att någon förändring i förslaget till Konunga-Försäkran tillstyrka. Stockholm den 13 November 1809. Pä Constitutions-Utskotters wägnar: D. Nannerlieim. starl v. Uo86N8tein. Daniel Dberstein. Nat8 UellrsKon. D. Utllerrus. N:o 23. Z anledning af wäckt fräga om utfärdande af en Instruktion för Tryckfrihets-Committcen. Wördsamt Memorial. Frän Höglofl.
Märtha gaf Elfrida vatten och stillande droppar, och slutligen opium; och mot morgonen lyckades det henne att få sin matmoder i en sort konstgjord slummer, ty själen arbetade lika rastlöst, dess öga blickade lika skarpt på det gräsliga qval som man beredt henne, fast de lekamliga ögonen voro slutna, och handen slutligen släppte Adrians... för att aldrig, aldrig mera fatta den, ty Adrian var icke Adrian mera, han var vällustingens son, han var frukten af den uslaste känsla – han var Hans, Grefve v. Fr. Hade hon ändå fått slumra så – den arma – tills döden tagit hand om henne men hon skulle vakna! Vakna Förfärliga marter när hjertat är itu! Så snart den kommande morgonen grydde, stod der, inom Elfridas, hittills så fridfulla, om än torftiga och sorgliga, boning – der stod nu – den gamle grefven med sin sataniska glädje, ty den var oförtjent och brottets lön; der stod den själlösa, den fräcka, olidliga Lena; der stod den skelande – på vinning och goda dagar lurande och spekulerande – trädgårdsmästaren; der stod presten som döpt barnet, – underdånig och nollvärd, der stod ännu en gammal qvinna – som förlöst Lena, och som åsett huru denna med en nål och kimrök inristat detta förrädiska H. på gossens arm. De stodo der alla, och bevisade och vittnade, och vittnade och bevisade – så klart, så tydligt, så ovedersägligt, så ögonskenligt att... Elfrida var barnlös, och således armare än den armaste, och med ett hjerta öfverfyldt af sorg, som hittills varit det af kärlek. Hon teg och stirrade framför sig under hela tiden. Icke en enda tår kom ur hennes slocknande öga, icke ett ord från hennes dödsbleka läppar.
Såsom svar derpå får jag offentligen förklara, att den enda stund, som jag från Utsk:s öfverläggningar varit frånvarande, fattades detta beslut. Jag hade skriftligen anmält > D o n 4 Augusti f. m. förfall på grund deraf, atl jag måste öfvervara en syneförrättning, utsatt af stadens auctoriteter. Ulsk. voterade nemi. 0111, huruvida det borde besvara de anmärkningar, sorn med återreiniss ankommit från ajne Stånd. Detta sätt att förfara synes mig vara alldeles detsamma som att votera om, huruvida man skall lyda grundlagen eller ej, emedan grundlagen t 4g § ovilkorligen anbefaller Utsk. atL besvara återremisser. Hr Rothlieb, Axel Fredr., förenade sig med Hr Tham. Frih. Boye: Då det föredragna meraor. är så uppstäldt, att man icke i anleda, deraf kan ingå i något hufvudsaklig! yttrande, finnér jag mig altså förhindrad att till besvarande upptaga Hr Thams sista yttrande; men vederläggningen vore eljest ganska lätt medelst erinran allenast derom, att motionen icke åsyftar någon beskattning till fördel för Stockholm pä hela landets bekostnad. Men nu är endast formfrågan ämne för öfverläggning , och innan Hr Landtm, afgifvit sitt yttrande, hemställer jag då, om propos. till bifall å meraor. kan framställas, då 2 Stånd derigenom betagas deras afgöranderätt. Lika med Gr. Cronhjelm tror jag altså, att någon propos. icke kan meddelas, utan att prot.- ntdr. endast bör till Utsk. afsändas, med förständigande att afgifva grundlagsenlig! svar i frågan. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då det sätt, hvarpå Revilln.Utsk. uti dess mentor. N:o 24 förfarit, att nemi. ej till besvarande upptaga de anmärkningar, hvilka vid betänk. N:o 4 blifvit gjorda, ehuru tvenne Stånd detsamma återremitterat, vore stridande emot 49 § 3 mom.
Vi bjudas denna gång på » Operabalen ». Det lilla äfventyrets ledande idé har gått långa lånvägar o c h bär genom slitningen också syn för sägen. Musiken däremot, af wienaren Henberger, verkar nå- got fraichare. Det hela fick ett godt utförande o c h slog lifligt an. Förträfflig och riktigt lustig var hr Nyblom i en ung - fjant-roll, den han sjöng o c h spelade con amore. Den glada konsten har i denne unge adept helt visst gjort ett g o d t förvärf. Och s o m vi nu råkat nämna herrarne först — hvilket damerna väl för en gång ursäkta — afbörda vi samtidigt vår k o m p l i m a n g åt herr Strömberg, s o m var muntrande torrolig s o m vanligt. Främst bland damerna lyste naturligtvis åter fru Emma Berg m e d stadgadt sken; fröken Frisch har j u äfven i röst o c h utseende goda förutsättningar att en gång göra sig gällande, blott h o n vinner i ledighet o c h scenvana. Ä n n u är det väl mycket af trädocka. A f ett lifligare o c h omedelbarare temperament tyckes då den allra nyaste debutanten, fröken Griinberg, vara. S o m en nä- pen liten sjökadett rörde h o n sig behändigt n o g, och när h o n så småningom vågade släppa ut rösten, befanns äfven den gifva goda löften. V U U JJLLlVLVyl I on hade gått ut strax efter m i d d a g e n för att gå ut o c h gå, ty så här i skymningen, innan man kunde tända lampan, var det så svårt att ta ' sig för m e d något arbete. Och när man inte hade något särskildt att tänka på eller vara glad åt, blef m a n bara orolig af att sitta o c h fundera. Men inte heller på gatorna lämnade henne tankarna. H o n hade försökt att sorglöst låta dem följa de stora, våta flingornas dans i luften, där de ljudlöst sjönko n e d på marken o c h smälte i den våta sörjan, m e n det gick rakt inte.
Rikets Ständer hafva härvid icke förbisett, att hinder för ett allmänt frögifvande af kolhandeln, i vissa fall, möta uti lagligen eontraherade rättsförhållanden, såsom intressentskap i hytta, hvilket icke kan annnat än som ett bolag betragtas, med ifrån början frivilligt åtagna skyldigheter, hvarpå hela bolagets framtida bestånd hvilar; samt i vissa orter skyldigheten till kolleverering ernot bestämdt pris, uppkommen, dels genom öfverlåtelse af Kronans rätt till vissa ädlare verk, dels genom förbehållna vilkor vid köpe-afhandlingar eller genom ingångna och i hemmanen lagligen intecknade eontract. Att söka åstadkomma en våldsam rubbning i sådane bestående förhål • 1* # _ O Q O landen är visserligen icke Rikets Ständers afsigt, utan torde i dessa fall en - Expedilions-U Lskoltels Förslag till lind. Skrifvelse> N.o 35i. y$5 dast den åtgärd kunna vidtagas, att, der dessa contract äro så tryckande, att allmogen ej erhåller en emot skogsvärdet svarande ersättning, vilkom! genom frivillig öfverenskommelse, om rnöljligt är, mildras så, att väl skyldigheten till kol-leverering fortfar, men kolen likväl betalas efter det i orten allmänna priset. Det qvarstår i alla fall derutöfver en mängd andra förhållanden, der allmogens skogar i fordna tider blifvit, i annan ordning, sora icke har samma bindande kraft, underlagde jernvérken, hvilkas innehafvare begagnat sig deraf, för att obilligt nedtrycka kolprisen; och är rättelse härutinnan i första rummet af nöden.
Revisorerne hafva anmärkt, att, genom följande utgifter utöfver stat, nemligen: Till nybyggnad och utrustning af Ångfartyget Sverige 167,474: 7. 5. Förlust på samma fartygs resor emellan Stockholm och Köpenhamn 667: 35. 3, År 1841. Till nybyggnad ocb utredning af Postång farlyget Activ 37,272: 42. 1. „ D:o d:o af Postjakten Postiljonen 12,907: 40. 5. Reparation och utrustning af Ångfartygen Sverige och Svenska Lejonet 16,841: 5. 4. „ Förlust på sistnämnde 2:ne fartygs resor emellan Stockholm och Köpenhamn 19,397: 3. — en brist i inkomsterna emot utgifterna vid Verket uppstått och måst af förra årens behållningar fyllas; hvadan dessa sednare, som vid 1839 års slut utgjorde R:dr 282,314: 22. — minskats år: 1840 med 41,042: 42. 4. och år 1841 med 168,334: 34. 7. 209377- 28 11 och vid sistnämnde års slut uppgingo endast till 72,936: 41. 1. dervid Revisorerne, i afseende på de med Ångfartygen Sverige och Svenska Lejonet verkställda resor emellan Stockholm och Köpenhamn, yttrat, att dessa resor väl afsett befordrandet af posten mellan nämnde städer, äfvensom fortskyndandet af postgången emellan Hamburg och 51 Stockholm; men att det af förekomne anledningar vore sannolikt, att berörde resor varit i väsendtlig mån beräknade på inkomst af passagerare och fraktgods, ehuru resultatet af det år 1840 härmed anställda försök synes hafva bordt tillräckligt öfvertyga om felaktigheten af denna spekulation, hvilken dessutom, enligt Revisorernes tanka, icke öfverensstämde med det af Rikets Ständer, vid medgifvandet af Postmedelsöfverskottets användande, afsedda ändamål.
M. i Nåder täcktes låta tillse, att der, enligt hvad Justitias-Ombudsmannen sålunda anfört, de allmänna fängelserne till den grad sakna nödigt utrymme, att hinder mola för Lagens behöriga verkställighet, eller för en, till vidmagthållande af ordning och sedlighet, angelägen fördelning af fångarne, äfvensom i allmänhet på de ställen, hvarest dylika anmärkningar eljest möjligen ega rum, bristfälligheterne måtte varda afhulpne, i den mon tillgångarne sådant medgifva. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 20 Junii 1834- Expeditions-UtskoUets Förslag till und. Skrifvelse Uppläst och godländt hos Ridd. och Adela den 20 Junii i834* Preste-Ståndet den 20 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående åtskilliga af Kongl. Maj.t utfärdade Lagförklaringar. (Lag-Utsk. N:o 79-) S. A. K. Af Rikets Ständers Justitias-Ombudsmans vid innevarande Riksmöte afgifna allmänna Redogörelse för dess Embetsförvaltning hafva Rikets Ständer inhemtat, att E. K. M., efter det Justitiaj-Ombudsmannen vid sistförflutne Riksdag en sådan Redogörelse aflemnat, under nedannämnde dagar, såsom Lagförklaringar i Nåder meddelat följande Circulaire och Rescript, nemligen: 1:0 Den ii September 1829, Circulaire till Öfver-Ståthållaren och Eders Kongl. Majts samtlige Befallningshafvande, angående iakttagande deraf, att personer, dömde till allmänt arbete, böra försändas till de CorrectionsInrättningar, dit de, med afseende å deras kön, rätteligen höra. 2:0 Den 18 September 182g, Circulaire till Hof-Rätterne och samtlige Eders Kongl.