Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I fråga om de allmänna grundsatser, som vid tull-lagstiftningen böra följas, har Kongl. Majit uti Dess nådiga skrifvelse, jemte ofvanberörda statsråds-protokoll, efter anförande af hvad den år 1839 nedsatte komité uti sitt till trycket befordrade utlåtande yttrat, i nåder förklarat Sig anse tiden vara inne för antagande såsom allmän hufvudgrund af en så vida oinskränkt handelsfrihet, att förbud mot någon varas ineller utförsel icke vidare måtte ega rum, äfvensom af den klassifikation och de öfriga grunder för tullafgifternas relativa belopp, som blifvit af bemälde komité uppställda, så att samma afgifter icke måtte hvarken vid ineller utförseln öfverskrida 2S procent af hvarje varas värde, utom i de få fall, då serskilda omständigheter derifrån påkallade undantag; hvarvid Kongl. Majit dock, på 4 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 13. skäl, sora vid de speciella artiklarna skola omförraälas, funnit förbuden för införsel af tackoch ballasljern samt för utförsel så väl deraf som af åtskilliga dermed likartade artiklar och af malm, rå och osmält, ej specificerad, böra bibehållas. För bifall till dessa allmänna grundsatser hafva flera yttranden, vid föredragningen af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse hos riksstånden, blifvit afgifna, serdeles inom vällofl. borgareståndet, hvarest dock motsatta meningar äfven blifvit uttalade, likasom inom hedervärda bondeståndet flera ledamöter yttrat sig för bibehållande af nu gällande tulltaxa, med undantag af möjligen nödiga partiella förändringar. Af de motioner, som blifvit till utskottet öfverlemnade, torde de, af herrar K. A. Almgren, Johan Wahlgren och O. U. Regnstrand inom vällofl. borgareståndet väckta böra i sammanhang med frågan om grundsatserna för tull-lagstiftningen besvaras.
Men – de sköna dagarne i Aranjuez Eller hur, Magda? – Bry er inte om Elin, herr Danner. Ni vet, hon är otillräknelig. – Ändtligen finner man damerna! Som jag har letat Fröken Bruun! Löjtnanten bugade sig med en stor blomsterbukett i bukettpapper. – Att inte löjtnanten kunde göra oss den glädjen att ta uniform på, högtiden till ära. Det är en evighet, sedan jag såg en guldtrens – Ack, fröken! Hvad är väl en simpel infanteriuniform för den, som är van vid de bedårande hästgardisterna Der blef allmänt skratt – fnissande, menande, maliciöst. Fröken Elin såg lika ogenerad ut och bara spärrade upp sina enorma bruna ögon. – Hvar får löjtnanten allt skvaller ifrån? — Det är ju kopiöst, alldeles. De unga damerna byttes till vid pianot. Fruarne stodo då och då några minuter två à tre i salsdörren och sågo på. – Akta dig, Olga! kom i håg, att du är klen. Doktorn ansvarar mig ju för henne? – Fru Lexow! Får man ha den äran? – Tack! Men vet, löjtnanten, jag tycker rigtigt det är synd Der är flera unga flickor, som sitter De kommo att stå bredvid Felix och Elin Bieler. Alice och hon hade träffats sedan barndomen – då och då – och kallade hvarandra vid namn, utan att vara det minsta intima. – Man ser aldrig Alice nu för tiden – Åh, jag kommer aldrig någonstans, vet Elin, hästarna äro jämt upptagna – och så är det ju så långt till Kallebäck Men jag hoppas då, att herr Danner någongång har framfört mina helsningar. – Han! Elin slog ut med spetsnäsduken. Alice vet inte, hvad han är distrait hemma. Felix urskuldade sig, stammande, ängslig, upprörd, bara vid att se Alice – hon hade inte talat till honom på hela kvällen. Alice smålog sväfvande och bytte om samtalsämne. – Jag kan helsa Elin från min svåger. Han var hos oss några dar i vintras Han talade just om, hur ofta han varit hos herrskapet på sista tiden, härute. – Ah, tack så mycket Ja, vi saknar honom ofta, kan Alice tro.
När Akademiens Ordbok företogs, erhöll Kellgren bokstafven A; och utarbetade de första prof, som skulle tjena de öfriga till mönster. Han deltog i detta arbete med ej mindre nit, än skarpsinnighet, smak och takt. Sannolikt skulle hans biträde, i fall det ej så tidigt afbrutits genom sjukdom och död, blifvit af stor och varaktig vigt; särdeles emedan han, liksom i allt annat, så äfven i detta hänseende ständigt förkofrade sina insigter. Såsom bevis på hans ovanliga skicklighet att foga sig i de akademiska formerna, kunna – bland flera – nämnas de fyra svar, dem han inom fjorton dagar afgaf på Armfelts, Nordins, Celsii och Wingårds inträdestal. Svaren, alltid lyckligt träffande i afseende på ämne och person, äro ej sällan interessantare än sjelfva talen: emedan de flerstädes belysa dessas ämnen med snilleblickar af ett värde, hvars rättmätiga sjelfkänsla sedermera inrymde allt det vigtigaste deraf i samlingen af hans skrifter. Så uppsatserna ”om skadan af en uteslutande Smak”, och ”om Språkförädling”: den förra är, ursprungligen, ett stycke ur svaret på Celsii tal; den sednare, likaså, ett stycke ur svaret på Nordins. Men så knappt tillmätt var tiden för hans verksamhet, att den just i de rigtningar, som för efterverlden voro de vigtigaste, hann föga mer än antyda, hvad den skulle kunnat blifva. Redan omkring eller snart efter medlet af 1780-talet hade hans sjuklighet börjat förråda ett afgjordt anlag till hektisk tvinsot. Detta utbildade sig under de följande åren alltmera; och nödgade honom omsider, att icke vidare öfverträda sin bonings tröskel. Fåfänga voro nu den största ordentlighet och varsamhet. Förgäfves omgaf honom en den sorgfälligaste vård af den skicklige läkaren Gahn56, i hvars hus han bodde; den förlängde, icke lifvet, men lidandet.
Diverse handlingar. Sccreta Ulsk:s documcnter om Algieriska sakerne d. 14 Juli 1731 Försegladt med Comm.collegii N:o 2. Acta ang:de den sigill. Magdagaskarska Expeditionen Försegladt med grefliga Florn N:o 3. Documenler aflemska och De la Gardiska sinade af H. E. Landsgillen, höfdingen Ehrenstråle, innehållande åtskillige Ministrars bref lill H.E. Tillförene försegladt med Rcnzelsljernska, numera med grefN:o 4, 5, 6, fattas. %a De la Gardiska vapnet, j N:o7. Utdrag af SccretaDeputationens betänk. ang:de alliancevcrkct. Försegladt med grefliga Hornska, friherrlig."» LagerbergjN:o 8. Saknas. ska och grefliga Gyllenborg ska vapnen. ”Secreta-skiilen hörande lill tilulatursa ken” Försegladt med två adliga si N:o 10. Den större Secregiller. taDeputationens betänk. ang:de titulatursaken. Försegladt med friherrliga La . r> . 0 arerbergska vapnet och 3 an N:o 11. Den mindre Se§ra gj Bin> ereta Ueputalionens be° tänk. ang:de Defensive ailiancen med Czaren Den 13 November f. m. 215 Inlagde i Lådan N:o 5. och de Secrela Artik larne Förseglad med 2 adliga sigill. Handlingar ang:de Baron Frensdorff * Oförsegladt. Acter och bevis ang:de den till Ryska och Turkiska gränsen pä Secreta Utskottets anmodan afskickade är 1738 och 1739 Försegladt med grefliga TesN:o 14. Deputations besinska vapnet, men convolutänk. ang:de 'Svenske tet uppklippt, män och tjensternas besättande Försegladt med samma vapen Item som N:o 11.
Med anförande, alt det [Visby Navigationsskola beviljade statsanslag vore alltför otillräckligt, så att blott en enda lärare med ytterst knapp aflöning kunnat antagas, ehuru vid denna skola, som med hvarje år alltmer besöktes, äfven af ynglingar från fasta landet, anställandet af en under-lärare af högsta behof påkallades, har hos Rikets Ständer blifvit begärdt, att skolan måtte erhålla samma anslags-belopp, som Kalmar och Hernösands navigalions-skolor åtnjöto, eller 1,500 R:dr; Och då ifrågavarande navigations-skola åtnjuter för närvarande ett statsanslag af endast 700 R:dr årligen, deraf 530 R:dr såsom arfvode för en lärare, samt 170 R:dr till inköp af nya instrumenter, böcker och kartor m. m., men skolan funnits jemväl vara i behof af en under-lärare, samt det till anskaffande af skolans materiel beviljade anslagsbelopp äfven synes otillräckligt, hafva Rikets Ständer för Wisby Navigationsskola anvisat, till arfvode åt en under-lärare, 333 R:dr 16 sk., och till förhöjning i anslaget för inköp af nya instrumenler, böcker och kartor m. m., 66 R:dr 32 sk., eller tillsammans 400 R:dr. 28:o. Jemväl har, med förmälan att antalet af elever vid Karlshamns Navigationsskola under de sista sex åren varit större, än det vid navigations-skolan i Gefle, och vida öfverstigit antalet af dem vid Kalmar och Hernösands skolor, men att statsanslaget för förstnämnda skola endast utgjorde 700
Den tanken, att hvar och en skall kunna tillverka den varan jemnt till dét belopp, som han sjelf förbrukar, är nemligen ett sjelf-bedrägeri; och hos den aldra största mängden af bränvins-tillverkare är hon en spekulation, ett industri-företag. Verklig /iwsöe/io/s-bränning torde numera svårligen kunna upptäckas, såsom redan är anmärkt; och en hus-slöjd, underkastad likadana konjunktur-vexlingar, som en fabrikation i stort, innebär vådor både för den enskilda och allmänna hushållningen. Och det är icke ensamt, icke ens hufvudsaligen, i ekonomisk mening, sorn en sådan fabrikations förvandling till folk-näring kan vara fördärllig; sakens moraliska sida är ännu betänkligare. Afven de, som icke anse sprit-drycker ovilkorligen skadliga, erkänna dock, att det för myckna bruket är ett stort ondt, och att således hvarje inrättning eller författning, som leder till ett förknippande af dessa dryckers tillverkning med interessen af stor vigt och allmänlighet, innebär frö till samhälls-olyckor. Till demoralisation, förslappning, håglöshet hafva tecken ty värr visat sig; därom finnes i de talrika petitioner, hvilka om denna fråga ingått, de ojäfaktigaste vittnesbörd; och Utskottet anser sig icke behöfva något därom tillägga. Tankarne hafva varit delade om den frågan, från hvilkendera sidan af bränvinstillverkningen det mesta onda härflutit, från fabrikseller den s. k. husbehofs» bränningen; det ena tillverknings-sättets idkare tillvitar det andra att hafva isynnerhet öfversvämma landet med den olycks-digra varan. Dessa ömsesidiga beskyllninningar framträda mycket skarpt både i petitioner och i de hos Stånden väckta motioner.
Något Skrå behofves icke mera till Handtverkeriernes forsvar och betryggande 3 ty landsfreden har gjort borgfreden umbärlig eller i sig inbegripen, och en hvar år säker under lagen. Något Skrå behofves icke eller för vårdande a Handtverkeriernes framsteg och ofverflyttning a insigterne på efterkommande; ty dessa framsteg och insigter blifva, genom vetenskapernas deråt lånade ljus, genom bildningens allt mer tilltagande allmännelighet och allsidighet, samt genom verldshandeln och den litterära communicationen, så spridda och allmångjorda, att Handtverks-insigternes förlorande, i brist af deras iq Lag Vtikotteti Betank/wdett, fortplantan de genom Skrån, lika litet låter tån^ ka sig, sorn jordens ödesmål i brist af såvkilda wndervisnings-anstalter för landtbruket. Rågot Skrå behofves icke eller för att, åt BorgareStåndats politiska tillvarelse, gifva någon fasthet j ty åfven i detta afseende innefatta de constitutionella beståm melserna en säkerhet, sorn genom en enskild förening lika litet kan Skås sora förringas. Rågot Skrå behofves ömkligen icke, för att underlätta intrådet i Nåringarnej ty samma utväg dertill år i alla fall oppen, och ån flera erbjuda sig, endast tillstånd och tilfcfålle gifves att begagna dem ; och SkråinråttDingea erbjuder dessutom den intrådande Rårings-idkaren inga andra fördelar, ån som öfvervågas af honom å~ lagde utgifter, eller, genom de icke utan skål öfverklagade Gesållsvandringarne, föranleda till landets betungande.
Detta är orsaken, hvarföre riksgäldssedlarna först utjagade silfret ur Banken och sedan sjelfva förlorade öfver 5o proc. af deras ursprungliga silfvervärde. Detta är orsaken, hvarföre den stora tillväxt, som bancosedelstocken erhöll år 1809, åstadkom, sedan vexlingen måst inställas, den försämring i deras värde, hvars oredor vi hafva sä mycket bekymmer att genom realisation nu afhjelpa. Men innan denna försämring hann sätta sig i förhållande till landets behof af rörelsecapital, åstadkom den ökade numerären Den 5 Juni f. m. en verklig tillökning deruti, hvars verkning på näringarna blef så mycket långvarigare, som sedelmyntets försämring måste först uppenbara sig på börsen och sist i dagsverkslönerna. Men sedan verkningen äfven hunnit dit, kunde icke mer uträttas med den större penningenumerären, än förut med den mindre, och då måste den feberaktiga rörelsen i näringarna sålunda hejdas, samt landels förkofran i välstånd sedan fortgå långsammare, men på ett naturligt och säkrare sätt. Emedlertid hade den tillkonstlade förökningen af rörelsecipitalet vållat en tillväxt i lyx och öfverflöd samt allt slags consumtion, som icke allenast genast uppslukade större delen af den ökade produetionens afkastning, utan nu efteråt tilläfventyrs mångenstädes fortfar att tära på det förut samlade capitalet. Den genom sedelskapningarna tillvägabragta lyftningen i näringarna har sålunda varit menlig icke blott, såsom motionären medger, för capitalisterna, utan äfven för näringsidkarne sjelfve. Vidare tror motionären, att "om man i större scala ”komme jordbruk och näringarna tillhanda, skulle capitaler "skapas, som återyerkade på det allmännas väl.” Dessa verkningar kunde väl icke blifva synnerligen anv. norlunda än de, vi redan sett af de för det välgörande inflytandet på näringarna beprisade sedelutsläppningarna efter 178g och 180g. Men hvar äro de capitaler, som derigenom ifvit samlade?
I Götheborg var åter ställningen relatift till Spanmålshandeln sådan, i följd af postdagliga underrättelser om ökade pris utrikes, samt om stigande cours, frakter och assecurance, att icke någon Handlande ville på eget äfventyr ingå uti lefvereringsförbindelse, oaktadt halfva be - * ( 27 ) o talmngen kunde förskottsvis erliållas. Årstiden var nu redan långt framskriden, liotande att innan kort alldeles afbryta segla 1 ionen; och således återstod allenast den enda utväg, som jag äfven begagnade, att genom välkändt Handelshus i Götheborg låta införskrifva Spanmål från nära belägen utrikes Ort; en åtgärd, som sedermera vann Eder Kongl. Majtts Nådiga bifall och genom hvilken det slutelig en lyckades för mig, nästan öfver all förmodan, att, i bredd med fortgående upphandlingar inrikes, af tjenligt utsäde, anskalfa ett ganska betydligt undsättningslager af god Spanmål, hvilket redan vid årets utgång var för det mesta färdigt att efter omständigheterne användas, sedan, med afseende på Länets Geographiska läge, Spanmålen blifvit samlad i Sju serskilta Lndsättningsförråd, anlaggde uti Warberg, Götheborg, Alingsås, Wenersborg, Uddevalla, Westra Ed och Amål. Enligt den Redogörelse för hela Undsättningsanstalten, som liärhos till Eder Kongl. Majit i djup underdånighet öfverlemnas, har Undsättningslagret tillsammans utgjort 24,294 Tunnor Spanmål; oell, när derifrån afräknas de 5,581 Tunnor, som på Eder Kongl. Maj:ts Nådigste befallning blifvit in natura till min disposition öfverlåtne och atlemnade ur Kronans Magaziner, har således den anskaffning, som genom min försorg är tillvägabragd förmedelst uppköp af Spanmål inrikes och utrikes, uppgått till 18,715 Tunnor af diverse Sädesslag.
Erforderligt bandtlangare-biträde vid förrättningen må justeraren kunna af panne-egaren äska; men med behörigen justerade och krönta målkäril bör han sig sjelf förse. Utan serskild betalning skall justerare meddela skriftligt betyg, enligt bifogadt formulär, så väl öfver mätning som stämpling; skolande betyget upptaga en noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, med utsättande af den klass, hvartill redskapen hörer, samt huruvida den är inrättad Expeditions-Utskottels Förslag till und. Skrifvelse, N:o 199. 645 att drifvas med eld eller ånga; och skall han vid hvarje månads slut lemna Konungens Befallningshafvande del af de betyg, som under månaden utfärdats. §. 19. Ej må, under något vilkor, annan del af brännvinshrännings-redskapen än panna inmuras, hvarvid iakltages, att stämplingen alltid skall vara lätt åtkomlig; ej heller må panna och hatt med hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning. §• 20. Innehafvare af brännvinsbrännings-redskap vare från allt åtal i afseende pä dess beskaffenhet fri, derest den uppgift, han rörande densamma aflemnat vid mantalsskrifningen eller på sätt 11 §. medgifver, finnes vara i öfverensstämmelse med stämplingen och justerarens betyg, samt redskapens kannerymd enligt samma stämpling och betyg icke Öfverstiger den, till begagnande hvaraf innehafvaren är berättigad. Har brännvinsbrännings-redskapen genom oriktigt betyg af justeraren blifvit hänförd till lägre klass, än hvartill densamma rätteligen hörer, skall dock redskapens innehafvare vid derom yppad fråga, för det löpande året påföras den högre afgift, som för redskapens högre klass i tariffen finnes bestämd.
Så emeblertib rigtningen af benna förlängning är beroenbe af ben, font femmer att beftämmaS för ®öbra {lanis banans fortfättniug genom ©målanb, ^afroa arbetena hittills icfe funitat utjlrärfaS längre än forn {fett. $3iö benna fiambana finnes ett ganffa betybligt inoentaries ecb materialsförråb famlabt. 31 ©öbro (lambananS norra bel, eller banan från ^atföpiug fös bernt mot Senföpiug, börjabe be förberebanbe arbetena böften 1857. SerraferingSsarbetena, fem börjabe mårén 1838, baftoa hittills btifioit utjlräcfta enbaft till fjöu ©tråfen, eller på en läitgb af mit från galföping, af bwilfen (Iräcfa nära 2 mit äro färbigsterrafierabe, Si Sill bet förbelaftiga refuttatet i affeenbe å jernioägésarbetenaS utföranbe hav i loäfeubttig måll bibragit, att be af Olifets ©fäuber’ SBerättelfe om fjmab t 0?ifet ocf) befö för initewaraitbe ftatéregleringéberiob tid nämnbe arbeten aitmifabe mcbet fått tid fibrfia beten aitmänbaé reban före 1860 årö ingång. Srafifeit å ftatenö flatnbanor börjabe reban mib 1856 åré utgång; men font traftfen å be barnabé banbelarne för l)ela året 1857 famt änba tid ben l Oftober 1858, bå roefitra banan öbbnabeö tid ^alfö^ ping, loi mit från ©ätteborg, od) ben @öbra tid ^bbr, 5 mil från SDtaltnö, b>aft mera affeenbe bå tranéborter för ben uttber bbggnab maraube banan, än för adman na röretfen, od) man befiutoni toib tra
Ty det fins något, som man icke får, icke kan gifva Ne-ej, det är tydligt. FRÖKEN SANDGREN (lugnare). för den gamla nordiska ridderligheten, än direktör Bruhn. RÖNNE I det fallet vet jag ingen älskvärdare representant (kommer till). Anser ni ridderligheten som något specifikt nordiskt? FRÖKEN SANDGREN (med märkbar köld). Ja, naturligtvis! (försmädligt). leresk ung man? Och således mig som ett praktexemplar af en cheva FRÖKEN SANDGREN (med hetta). visdom i förening med moderna fraser och ett kolossalt själfförtroende. Ni är det förfärligaste resultat af omogen anatomisk SÖRLING RÖNNE (skrattar). (retsamt). litet prof på min kemiska visdom i utbyte? FRÖKEN SANDGREN Analysen hedrar er skarpsinnighet. Vill ni ha ett (öfverlägset). Det vore särdeles intressant. RÖNNE. merat af cellmolekyler, som fått namnet fröken Bertha Sandgren. Föreställ er då, att jag på en retort hade det agglo FRÖKEN SANDGREN. dana småsaker får man lämna ur räkningen, när man konverserar med er. Ni börjar särdeles delikat; men fortsätt, jag ber. Så- RÖNNE. hvad vi kunna få fram! Som sagdt här ha vi retorten. Låt oss nu se 20 % dockhemsliteratur, Spencer, 10 % missförstådd Stuart Mill och vanstäld Herbert ½ % själfständig tankeförmåga. FRÖKEN SANDGREN trytelse). (med illa dold för ni är plump. Ni har ingen aktning för oss kvinnor. RÖNNE Nu kom jag underfund med en ny sida hos er (småleende). aktning för pigan, som borstar era skor. Och hon är lika mycket kvinna som ni! I det fallet äro vi åtminstone likstälda. Ni har ingen SÖRLING hålla sig allvarsam). (gör energiska försök att FRÖKEN SANDGREN Sörling). Får jag be om er arm! SÖRLING (indignerad; till (spritter till). De gå mot fonden). Tackar! (Bugar förlägen. Han bjuder henne armen.
De på uppoch. afskrifnings-räkning under år 1857 verkställda insättningar och. uttag hafva uppgått till följande belopp: Insättningar. Uttag i Stockholm på 246 räkningar B:ko R:dr 8,797,800: 6,661,000 - 447,130 i Götheborg „ „ 507,750: i Malmö, på 13 räkningar, „ „ 111,700: 100,200 i Wisby, på 2 d:o „ „ 16,800: 6,500 Upplupna räntan å de under året insatta med len har utgjort: i Stockholm . Öumma B:ko R:dr 15,495: 7.2. Räkningshafvarnes fordringar den 18 nästlidne September uppgingo till: På räkningar slå- deraf i lånerörel ende i kapital. sen använde. i Stockholm R:mt R:dr 3,109,900: — 1,276,092: 50. i Götheborg . „ „ 58,700: — i Malmö „ „ 498,100: - 219,130: - i Wisby „ „ 20,200: § 65. De föreskrifter, som funnits erforderliga för att bringa till verkställighet Rikets Ständers vid sednaste Riksdag vidtagna och i 169 § af Banko-Reglementet omförmäldta beslut om penningars emottagande på s. k. deposit-räkning emot ränta, fastställdes af Fullmägtige den 31 December nästlidne år; hvarefter och sedan deposit-bevis blifvit tryckta, detta tillfälle att fruktbargöra penningar, varit för allmänheten tillgängligt vid så väl Banko-Diskontverket i Stockholm, som Låne-Kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby. 75 Emedlertid hafva deposit-bevis hittills uttagits endast vid Banko-Diskont-Verket i Stockholm och derstädes å den obetydliga summan af 24,600 R:dr R:mt.
Detta har ofta under missväxtår hittills icke skett, hvartill jag tror motivet hafva varit, att man ansett markegångssättningens yttersta noggrannhet mindre magtpåliggande, då ingen enskild derpå kunnat förlora. Nu deremot skulle förhållandet blifva annorlunda, och det blefve således i räntetagarnes interesse att tillse, det marke - Den si Januari f. m. gången icke sattes för lågt; hvaremot räntegifvarne å andra sidan få den fördelen, att de högre utgifter, som en missväxt medför, blifva fördelade på io år. Hr v. Hartmansdorff har antagit, att markegången alltid skulle blifva oriktig, och man kan gerna medgifva, alt den icke alltid skulle kunna blifva fullt enlig med det gångbara priset, helst detta icke alltid är ense med sig sjelft, enär man ser, huru det stundom betydligt varierar från den ena torgdagen till den andra. Denna invändning kan således alltid göras under hvad markegångssättning och under hvad prisbestämmelse som helst, den må ske genom publik åtgärd eller enskild öfverenskommelse; men säkert är, att markegången genom Utsk:s förslag aldrig kan blifva så skiljaktig från verkliga priset, som i händelse man antager den K. proposm, enligt hvilken markegången skulle vid riksdag sättas för fem kommande år i sender. Detta sista förslag innebär långt större orättvisa, om man så vill kalla det, och allt, hvad som kan sägas emot Utsk:s förslag i sådant afseende, drabbar i långt större mån den K. proposm. För min del ser jag likväl icke i hela detta förslag, angtde ett förändradt sätt för grundskatters och tiondeanslags utgörande, någon orättvisa, enär, efter min tanka, förslaget blott angår indelta räntor, och jag för öfrigt tror, att de bestämmelser, statsmagterna finna för godt att besluta i afseende på sättet för räntornas utgörande, de må vara Kronan beliållna eller anslagna åt löntagare, böra bero af statsmagterna, utan att kunna betraktas såsom intrång i löntagarnes rätt.