Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är möjligen denna oriktighet, som hos en eller annan af författningens tillämpare föranledt den förmodan, att, då meningen icke kunde vara sådan, afsigten vore, att icke någon borde ega rätt att på en gång rösta för hemmantal och för bevillning efter 2:dra Art. Af denna anledning anser Utskottet, att ett förtydligande kan vara af behofvet påkallade, i hvilket afseende Utskottet tillstyrker: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om ett sådant tillägg i 2:dra mom. af 5 § i Kongl. Majits Nådiga förordning om sockenstämmor i riket den 29 Augusti 1843, att samma moment måtte erhålla följande lydelse: “2:dra momentet. Rösträttighet beräknas efter hemmantal, der det finnes åsatt. I annat fall bestämmes den på grund af den bevillning enligt 2:dra artikeln, som till staten erlägges. Har nå gon rösträtt efter båda dessa grunder, röste han efter båda, dock med afdrag för den del af betillningen efter 2:dra artikeln, som utgår för fastighet, för hvilken han efter hemmantal röstar. För ett bevillningsbelopp af 2 r.dr 24 sk., hvarunder ingen rösträtt, utom för hemman å landet och fastighet i stad, eger rum, beräknas lika rösträtt med ^idels hemman, för fem till sju och en half riksdalers bevillning lika med |:dels hemman, för sju och en half till tio riksdaler lika med ^dels hemman, för tio riksdalers bevillning lika med *;dels hemman och så vidare i samma proportion för högre bevillnings-belopp, enligt 2:dra artikeln.* Stockholm den 21 Januari 1854. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande, N:o 23. 9 N:o 23. Aab. till Exp.-Utsk. den 24 Jan. 1854, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om anskaffande af sådane postvagnar, att resande kunna desamma medfölja.
Den 30 Mars 1849 erhöll den af Kongl. Majit fastställdt reglemente, o hvarigenom dess verksamhet utsträckte sig till hela Åkerbo härad. Heds sockens sparbank stiftades år 1852 genom den 3 Oktober å allmän sockenstämma antaget reglemente. Den är afsedd hufvudsakligen för inom socknen varande mindre bemedlade personer, egentligen af den arbetande klassen, men får begagnas äfven af i nästgränsande socknar befintlige underhafvande till de inom Heds socken varande bruk, hvilkas ägare till någon mån till inrättningens stiftelse och underhållande bidraga. Arboga sparbank erhöll af Kongl. Majits Befallningshafvande fastställelse å sitt reglemente den 29 April 1859, och trädde i verksamhet den 11 Juni 1859. Simtuna sparbanksförening fick den 11 April 1860 sitt reglemente faststäldt, likaledes af Eders Kongl. o Majits Befallningshafvande. Ar 1833 stiftades äfven en sparbank för Skultuna bruk och landtegendom, men den blef år 1850, i anseende till bruksägarens iråkade obestånd, ställd på utredning, och har sedan den tiden upphört. Vid 1860 års slut var den ränta, som godtgjordes insättarne i alla sparbankerne, 5 procent. Denna högre räntefot har likväl icke börjat tillämpas i Westerås förr än den 1 Januari 1860 och i Sala stad den 1 Juli samma år. I Köping har under de 2:ne år, då vid penningars utlånande 6 procents ränta icke kunnat betingas, räntan till insättare äfven varit nedsatt, år 1857 till 4 och år 1858 till 41 procent. Förvaltningskostnaderna voro år 1860: vid Westerås sparbank 680 Ridr, vid Arboga d:o 185 Ridr, vid Köpings d:o 500 Ridr, vid Sala d:o 377 R:dr 12 öre, vid Heds d:o 20 R:dr och vid Simtuna d:o inga. Litt. p. Vid 1860 års slut voro Sparbankernas behållningar placerade på sätt följande tabell Litt. P. utvisar.
Annars brukade det vara han som ordnade drefvet och placerade jägarne, men nu hade det kommit en ny inspektor på gården, en dansk forster, som hvarken kände Jöns Isaksson eller hans bössa. Skogvaktaren ordnade drefvet; 150 man, i midten en med ett stort »byahorn»; på hvardera flygeln en skallfogde för att leda folket och se till att hvar och en gjorde sin skyldighet. – Jägarne blefvo uppstälda i kedja, mot vinden. Då allt var färdigt gick forstern omkring med skogvaktaren och kastade ett mönstrande öga öfverallt. Sjelf hade han ännu icke valt sin plats; han frågade just skogvaktaren efter det bästa räfhållet. Denne utmärkte en plats nere i en dalsänkning, vid kanten af ett kärr. Der nere stod just Jöns Isaksson, bredbent och säker, en smula framåtlutad liksom för att kunna se bättre; de qvicka grå ögonen uppmärksamt riktade framåt – det minsta som rörde sig såg han, om det så blott var ett löf som föll. Drefvet hade redan börjat sätta sig i gång, och Jöns Isaksson visste, att mickel brukar vara den förste som ger sig i väg; i början smyger han sakta mellan enbuskarne och först när han hunnit en smula undan lägger han riktigt till bens. Dansken var icke alldeles nöjd med att Jöns Isaksson skulle ha bästa hållet; han skulle icke haft något emot att sjelf intaga Jöns Isakssons plats. Emellertid – jägarkedjan var nu en gång ordnad och forstern måste nöja sig med att intaga ett håll i närheten. »Den gamle Mand kan da ikke skyde Ræv», sade han i förbigående till skogvaktaren, medan han mönstrade gubben Jöns med en missnöjd och föraktlig blick. »Jo, vi försöka», sa’ Jöns Isaksson, som uppfångat orden. En stund efter det forstern försvunnit såg gubbens vaksamma ögon icke mindre än två räfvar, den ene efter den andre, i språng öfver tufvorna – pang! – der rullade den ene.
Den 16 September m.- 47 återkommer till Utskotten, för att å nyo handlägga, vågar jag anhålla, att Ridderskapet och Adeln äfven täcktes meddela återremiss deraf, i annat fall hödgas jag begära voterhg. tlrefe von Schtverih, Fredric BogislausDen första proposition, som af Herr UandtMarskalken göres vid sådana tillfällen sorn detta , är vanligen den; om 11idderskapet och Aeln anser återrernisS vara nödig* Denna proposition besvaras efter hvars öfch ens öfvertygeie, och efter som han finner anmärkningame vara beskaffade. Men här det sedermera begäres votering, hemställer jag, örn det kan anses Vata ett afvikande från en för Ut yttrad mening, om man pär cornplaisance beviljar återremissen. Öch jag öfverleronar till Herr Grefven och UandtMarskalken, huruvida icke förnyad proposition må derom framställas. Uppå derefter äf Herf Grefven och LandtMarskalken förnyad proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Utskottens Betänkande, i anledning af Herr Gyltensvahns dervid gjor: de anmärkningar, till Utskotten återförvisa. föredrogs å nyo Uagsamt Allmänna Besvärsoch OecohomieUtskoftens den 29 sistledne Augusti Under Nto i6i afgifne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af vackt motion om FabriksGesällers ställande under TjenstehjonsStadgan. 48 Den 16 September f. m. Herr von Hartmansdorff, Augustt)’ Betänkandet angående Näringsfriheten förevar, gjorde* åtskilliga anmärkningar emot det deruti forslagne stadgandet, att handtverks gesäller skulle ställas under Tjenstehions - stadgan. ' I händelse någon ändring deiuti, eller ett afslående beslut skulle äga ruin, bör förmodligen beslutet rörande FabriksGeSäller äfven rättas derefter.
af öfverenskommelsen om de fattigas försörjande skulle blifva av följande innehåll: ”Uppsigten öfver fattigfondens förvaltning tillhör pastor och kyrkorådet, hvilka derföre vid hvarje fattig-sockenstämma böra, öfver förvaltningen, inhämta fullkomlig kännedom. Fattigfondens capital må, vid infallande svåra missvext år och i yttersta nödfall, ålitas till understöd för de mest olyckl. och nödlidande, hvilket församlingens ledamöter ansåge billigt, helst någre årligen gifva till fattigcassan, men månge deremot alldrig; dock skulle, efter församlingens medgifvande, fattigcassan till capital ökas, då sådant af församlingens pluralitet vid sockenstämma så nödigt pröfvar.” – och sluteligen att såsom tillägg till 4 § af socken öfverenskommelsen måtte införas: ”Ingen äge rättighet att i sina hus el. på sina ägor intaga inhyseshjon, hörande till församlingen, innan han förut inhämtat och erhållit byalagets och grannarnas utlåtande deröfver och samtycke dertill.” Afskrift: Socken-öfverenskommelse 1:o Alla, som inkomma uti en församling att antaga årstjenst, så man, som qvinna, behöfva, såvida de äro under el. till och med 40 år, samt af deras attest ej inhämtas att de äro vanartige, bräcklige el. krym[p]lingar, ej undergå någon pröfning i anseende på deras intagande uti församlingen, helst om sådana personer kan förmodas. att de med sin tjenst skola blifva församlingen till den nytta, som mot deras försörjande på ålderdomen svara kan. 2:o Då den, som sig till inträde uti församlingen genom antagen årstjenst anmäler, befinnes vara äldre än 40 år, eller ock i attesten är uppgifven för någon bräcklighet el. vanart, bör sist inom en månad efter det attesten blifvit företedd, en sådan person i sockenstämma anmälas. och församlinges tanke om honom inhämtas.
väl varit betänkt att företrädesvis föreslå nedsättning deruti, eller till och med afgiftens upphörande, i händelse Stats-Verkets ännu icke utredda behof sådant möjligen kunde medgifva; men emedlertid, och innan, vid Bevillningens fördelning, sig visat, i hvad mindre nion berörde afgift kan finnas nödig eller ej, har Utskottet för sin del skolat hos Rikets Höglofl. Ständer tillstyrka skydds-afgiftens bibehållande tills vidare, med vilkor, att densamma icke må öfverstiga 24 sk. för man och 12 sk. för qvinna, att utgå ifrån fyllda 18 år, då personer i allmänhet först kunna anses vara fullt arbetsföre; 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 12. hvaremot, enär de, som afstått hemmansbruk, mot undanlagsbeling, ofta hunna anses vara i fördelagtigare belägenhet, än innehafvaren af hemmanet, sorn med undantaget graveras, Utskottet funnit sig icke böra tillstyrka bifall å Sven Isacssons från Öland förenämnde motion, utan åberopar vördsamt, hvad förslaget i Irsta Art., angående inkomst-beloppet af undantaget, innehåller.
Preste-Ständet hade äfwcn ingätt i Borgare - Ständets tanka att Lefweranteurerne till Kronan skulle crhälla stn betalning genom Loupous. Oeputationen afträdde efter warrlighekm beledsagad. Justerades följande: Utdrag af Protocollek, hälleti Högloft. RidderskapetS och Adelns plevunr ben 19 September 1809. S. D. Föredrogs Stats - Utskottets ProtocollSUtdrag af den 18 i sammanhang med Banco»Utskottets af den 15 dennes, innchällande tillstyrkande, till Konungens Nädiga Proposition, rörande dispositionen af den till Riksens Ständers Banques säkerhet förskrifna hälft af Tull - inkomsten för innewarande är, med bcgifwande, att af de i Banquen deponerade patriotiska Län och gäfwor, Banquen för de wid ärets stut i Capital och Ränta förfallne 98,4Z9 R:dr. s sk. 4 nff. Specie mä blifwa godtgjord, samt wilkor att efter nästa ärs ingäng liqviden med Banquen qvartaliter mätte, enligt förut gjord bfwerenskommelse, för sig gä: och beslöt Ridderikapct och Adeln, att under gillande af beha bägge Utskottens gemensamma Förslag, till högstberörde Kongl. Majus nädiga proposition lemna sitt hjfall. lvt supra. Tx krotocollo A. 6. Silverstolpe, 643 Den 19 September. Derefter företogs ventilation öfwer allmänna Beswärs - och Cconomie - Utskottets ny§ uplästa bctäntande i anledning hwaraf uplästes ett af Herr keuterskölä, Larl, Quiist: jnlemnadt sä lydande: Wördsamt Memorial! Wid det af Höglofliga Economieoch BeswärsUtskottet afgifna Betänkandet, rörande Eke-trädet, tror jag mig böra underställa följande anmärkningar. 1:0
B jör ns t j e r n a s reservation lyder som föijer:’ ”Då jag upphöjdes i grefligt stånd år 1826, ansågs min äldste son, enligt Reg.Ftns 37 §, att efter mig vara blifven 1J2 Den 32 M aj. friherre, i likhet med äldste sönerne af Grefvarne von Engeström, Puke, Sandels, Adlersparre, Skjöldebrand och Wirse'n, af hvilka flere, alltsedan 180g års riksdag, dels sjelfve intagit säte och slämma på Riddarhuset, dels liaft fullmäktige, såsom Friherrarne Sandels, Adlersparre och Skjöldebrand, hvilka vid 1818 och 182B års riksdagar representerades af Frih. Lovisin, A., samt Hrr Uggla, C. W., och Sparre, G. M., hvarunder allt de erhållit polletter af Ridd.Utsktn, uppropats af Ridd.fiscalen uti Landtmarskalkarnes närvaro, deltagit i voteringar och slutligen tecknat under riksd.besluten." "Till R. o. Ad:s upplysta bepröfvande får jag nu vördsamt hemställa, huruvida en i nära 20 år och under loppet af icke mindre än sex riksdagar offentligen utöfvad rättighet, tilldelad af alla de i frågan afgörande myndigheter, Ridd.Utsktn, Landtmarskalkarne och sjelfva Ståndet^ erkänd af K. M., som med sitt höga namn betecknat flera fullmakter åt söner af de grefvar, hvilka befinna sig i nämnda cathegori, och der desse söner åtnjuta benämningen af Friherrar, (till bevis hvarå jag här kan visa en K. fullmakt af den 22 Jan. 182g, hvari Cadellen Frih. Aug. Sandels nämnes till fänrik vid Svea Lifgardet — och en K. resolution af den 21 Maj i83o, med stabsfänriks-lön åt Frih.
Debatten i underhuset upplifvades genom ett uttalande af Gladstone derom, att lagen i många afseenden begick orättvisa mot qvinnorna till mannens förman, samt en uppmaning till * ulk, soria ähka fosttrIandet, att uttänka ett sätt, kvarige~ro » n pirxor kmde hfia politiskt in@ytande gnmn en välordnad och ofarlig reform af lagen röraxde potih ' ska rR ' ttagIutcrr. Det ifrågavarande förslaget kunde han dock ej gifva sin röst, hvaremot det raknade hans motståndare, Disraeli, bland sina förordare, iterigen ett bevis, bland m h g a, huru oberoende qvinnofrigan ar af partistallningen i andra frågor. Sessionen 1872 uhnarktes genom en parlamentsledamot.^ förklaring, att han hädanefter skulle stalla sig bland röstrattsfrigans fiender på grund af qvinnornas strafvanden för prostitutionens afskaffande! Vid parlamentsessionen 1878 räknade forslaget - allt i underhuset - 155 anhängare mot 234 motstandare, 1879 åter blott 134 mot 248. 99 De allmänna valen 1880 anses harva en viss betydelse i den qvinliga röstrattsfrigans historia. Da uppmanades namligen för forsta gingen landets qvinnor oKentligt att taga del i lösningen af en politisk kris. Det var Gladstone, som besvor sina landsmaninnor att använda sitt inflytande på valstriden till förmin för dc liberala, en pligt, tillade han, hvars försummande skulle nicdföra framtida bekymmer och förödmjukelser. Denna vädjan var icke förgafvcs. Englands qvinnor deltogo i en hittills aldrig anad utsträckning i valkanipanjen; t: valniötcn egde rum utan qvinliga deltagare, och esomoftast uppträdde qvinliga talare. Denna rörelse fick snart sitt motstycke inom det konservativa lagret. Så lat den berömde millionären och filantropen, miss Uurdett Coutts, med storartade affischer tillkännagifva, att hon slöte sig till torypartiet. Emellertid antages det, att rthe lady canvasser ' s.
För att blifva af med fribytarne, försedde Anikas sonson, Maxim Stroganow, ej allenast Jermak och hans folk med nödigt underhåll, utan understödde äfven på allt sätt den djerfve äfventyrarens plan att göra ett eröfringståg mot Sibirien. Detta anträddes 1579. År 1580 öfverskred Jermak Ural och tågade efter åtskilliga träffningar, i synnerhet mot de i Vest-Sibirien boende tartarerna, utmed floderna Tagil och Tura till Tjumen och derifrån år 1581 vidare längs Tobol och Irtisch till Kutschum-kans residens Sibir, beläget i granskapet af det nuvarande Tobolsk. Det är denna länge sedan ödelagda fästning, som gifvit namn åt hela norra delen af Asien. Härifrån utbredde sig ryssarne, hufvudsakligast följande de stora floderna och passerande från ett flodområde till ett annat på ställen der bifloderna nästan möttes, hastigt åt alla håll. Jermak sjelf drunknade visserligen den 16/6 aug. 1584 i floden Irtisch, men de äfventyrare, som följt honom, öfversvämmade inom några årtionden hela den norr om Central-Asiens öknar belägna ofantliga landsträckan från Ural till Stilla hafvet, öfverallt befästande sitt välde genom att på lämpligt valda ställen uppbygga mindre fästningar eller ostroger. Det var de ädla pelsdjuren i Sibiriens vidsträckta skogar, som för de ryska promyschleni spelade samma rol, som guldet för de spanska äfventyrarne i Södra Amerika. I slutet på femtonhundratalet hade kosackerna redan bemäktigat sig större delen af Irtisch-Obs flodgebit, och sobeljägare hade utbredt sig mot nordost41 till floden Tas, der sobelfångsten en tid var mycket riklig och gaf anledning till anläggandet af en snart nog åter öfvergifven stad, kallad Mangasej. År 1610 kommo de ryska pelsjägarne från Tas’ flodområde till Jenisej, hvarest staden Turuchansk snart anlades vid Jenisejs biflod Turuchan.
Ar det nödvändigt nu alt stadga sådana tullsatser för en längre följd af år, måste det äfven då hafva varit nödvändigt, eller — i fall jag vänder om frågan — var det icke nödvändigt då, så är det icke eller nödvändigt nu; och på grund häraf anhåller jag vördsamt att Const.Utskis Betänk mätte godkännas och den Kongl. Proposm afsläs. Gr. von Platen, Baltzar: Att stadga uti lagstiftningen i allmänhet är af stor vigt, och icke mindre för näringarne än eljest, lärer af ingen bestridas, men det lärer äfven lika visst kunna antagas, att sättet, hvarpå man söker upnå detta mål, icke är likgiltigt. Onödigheten af hvad som nu i detta fall blifvit föreslaget, har redan af Const.Utsk:s Betänk, blifvit ådagalagd, och jag ämnar derföre icke längre dervid uppehålla mig._ Jag tror alt det förnämsta skälet blifvit af Utsk. anfördt, då det yttrat att det förhållande, som nu emellan de håda Statsmakterne förefinnes, skulle genom antagande af detta förslag blifva ruhbadt.’, Gr. Mörner har såsom en sak värd efterföljd anfört, att i England tullbestämmelser blifvit gjorda för 7 är, i st. f. 3 år såsom här; jag tror alt om Gr:n drager sig till minnes hvad han säkert vet lika väl som jag, alt Engelska Parlamentets ledamöter väljas för 7 år, så kommer man lätt lill den slutsatsen att 7 år i England och 3 ar här 8ro detsamma. De anmärkmr jag går att framställa äro icke, såsom man redan af mitt yttrande kunnat inhemta, riktade emot det slut, hvaruti Const.Utsk. stannat, ty jag kommer att biträda detsamma, men då jag det gör, anser jag det vara så mycket angelägnare för mig att bibehålla min rätt att icke godkänna alla de moliver, som blifvit anförde, eller egentligen ett motiv, som då man genomläser Betänk., tyckes hafva tillkommit alldeles öfverflödigt, ty sedan Utsk. sagt alt det icke tror sig kunna antaga, att det i den Nåd.
Jag föreslår derföre, i likhet med den värde motionären, att den onaturliga skillingseller kann-skatten må upphöra, men att man, såsom en noggrannare beskattningsgrund än den han velat dictera, i likhet med hvad vid sednaste Riksdag åsyftades, beräknar hvad med hvarje slags panna, på vanlig bränningstid af 8 månader, bör i medeltal kunna produceras och derefter för hvarje kanna debiterar pannan en årlig skatt, som af producenten bör utgöras i den mån han begagnar sin rätt, dock med en motsvarande säkerhet å hans sida att fritt och utan alla slags förbud få godtyckligt sköta sin fabrik. Ehuru jag ej är bland de lycklige, som blott genom inskränkningar i tillverkningen och ett förhöjdt pris se fylleri-lasten hämmad, anser jag dock, med hänsigt till vådan af ett öfverflöd å en vara, som icke kan beräknas bland exportartiklar, nödigt, att detta genom förhöjd skatt förekommes, och jag ville uti närvarande förhållande hafva kannan beskattad med 4 skB:co. Den io Februarii f, m. S5 ' Blott vid sidan af moralisk förbättring och ett erforderligt välstånd viker lasten med sina villade njutningar, och det är de förra, man bör söka bereda, för att bannlysa den sednare; må man icke tro, att man gör det med ett förbud eller en försvårad åtkomst. Straff bör dock för samhällets synbara bestånd gifvas förbrytaren, och man bör också genom dess applicerande utpeka lasten. Detta har dock vid det åberopade tilltagande fylleriet icke skett; och om vanan att se det verkar öfverseende, så ville jag, för att öppna ögonen och gifva Polisen en säkrare gradmätare för dess tjenståligganden i detta fall, äfven tillstyrka premier för dessa deras bemödanden, hvilka i öfrigt genom förhöjda stralfplikter kunna förökas. I sammanhang härmed förenar jag mig också uti motionärens anförande i 6 momentet. Hr Carleson, Jacob Edvard, anförde skriftligen: Med Frih. Boye anser jag en förändrad författning om Lrännvins-bränningsrättigheten vara af behofvet och allmänna rösten högt påkallad.
är jag er då så förhatlig, att jag ej får fölKarl, som ytterligt bestörtes öfver detta våldja er? » samma utbrott, sökte gång efter annan afbryta Hon stannade genast, utan att vända sig henne; han lade afvärjande sin hand på henom; hon var blossande röd efter den hastiga nes arm • — bon ryckte den till baka, som marschen, af den fruktade öfverrumplingen, och hade hon bränts af en giftig ört. Men när med sänkt hufvud och nedslagna ögon slog hon hon slutat, hade han dock icke genast ord, häftigt i gräset vid vägkanten med spetsen af förvirrad, tveksam, hvarmed han skulle bemöta denna den hopsparade smärtans paroxysm. sitt parasoll. Han var nu vid hennes sida och lyfte å nyo Ruth vände sig om för att gå; men, hunnen på sin hatt, men hon såg ej upp. Några pinett par steg, stannade hon och sade: samma sekunder yttrades intet å någondera si» Dock nu, nu kan ni följa mig. Jag for Efter detta är ni mig mer främmande än den som står längst från mitt hjerta, och jag skall skänka er tillfälle att föra ert usla • — försvar. » Hon fortsatte nedät stranden med fasta steg och hållning. Vrede tvekade; kunde något vidare sägas henne med rimlig utsigt till hörsamhet, medan hon var i denna sinnesstämning? Men, medan han oviss lät sina ögon fara omkring, fick han sigte på trädgårdsdrängen, som på afstånd med den oförstäldaste förFör sommaren. Såsom en särdeles praktisk och nyttig sak måstå man beteckna den välkända firman J. G. Hammars lamphöh. Ingen familj, som flyttar ut på sommarnöje, borde underlåta att skaffa sig ett dylikt lampkök. Lätt transportabla, lämpa de sig synnerligen väl för utflykter i det gröna. Tre a fyra olika storlekar gifvas med en, två och tre lågor. De båda mindre slagen äro förträffliga att använda ej blott vid nyssnämda utflykter, utan ock — det kunna vi af en tvåårig erfarenhet intyga — synnerligen lämpliga att användas i hem, der man har små barn. Ett dylikt lampkök tjenar nämligen ej blott som kokapparat, utan utgör pä samma gång en den allra färträffligaste och mest lättskötta nattlampa. De större sorterna ersätta nästan fullkomligt en mindre kokspis.
Stånd, må sättas till upptagande, utvecklande och meddelande af fullständigt utletande 1 alla de inom Bonde-Ståndet samtRidderskapet och Adeln vickta frågor, dels om jemkning i Stånds-privilegierne och Jordnaturen, dels om undanrödjande af den, nuvarande olikhet i Jordens beskattning, genom införande af en enda allmän beskattningsmethod, lämpad efter inkomsten, dels ock om jemkning i Busthålls-och floterings-skyldigheterne; men som Ridderskapet och Åtleln, för uptagande a£ de hos Ridderskapet och Adeln väckte ofvanberörde Motioner» redan den 22 sistlidne December ern. icke funnit något serskildt Utskott nödigt, samt Ridderskapet och Adeln nu ej eller farm tillsättande af ett slikt Utskott för pröfning af de öfrige inom Bonde-Ståndet väckta ofvannämnde frågor erfordras; alltså ansåg liid - Trot. ZJldr. d. 50 Jan. 1839 derskapet och Adeln sig böra förblifva vid dess, i afseende å detta ämne, redan fattade nyssberörde beslut. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 16 dennes, under N:o 26, aflåtne, samt deri 21 derpåföljde på bordet lagda Memorial, innefattande anmälan, att några, i afseende å Stats-Regleringen, i Riks Ståndens gjorda Motioner och afgiftie Anföranden ännu icke till Utskottet ankommit; fann Ridderskapet och Adeln att, enär alla inom Ridderskapet och Adeln, väckta, samt till Stats Utskottet remitterade Motioner redan blifvit, dels före, dels å den 16] dennes, tili Siats-Utskottet afiemnade, Utskottets ifrågavarande Memorial borde läggas till liandlingarne. S. D.