Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ena väldiga smörgåsen efter den andra, beledsagad af stora skifvor fläsk och torkadt fårkött, försvann med strykande fart uti hans mun. Han tuggade och sväljde som en maskin. Men jag gladde mig i hjertat öfver att kunna stilla min fattige kamrats hunger. Ej anade jag då, att denne arme yngling, som nu fråssade och njöt af den enklaste landtliga spis, en gång som man skulle rata ostronen och klaga då champagnen på stadens förnämsta värdshus. Men vi böra ej gå händelserna i förväg. Jag skulle uti dessa mina egna memoarer ej så länge uppehållit mig vid en främmande ynglings första framträdande i Göteborg, om icke just denne visat, huru långt en person, utan något nämnvärdt kunskapsförråd eller bildning, blott genom energi och förslagenhet kan tränga sig fram i ett stort samhälle, blott han råkar att komma in på sin rätta bana. Då vi ändtligen slutat måltiden, öfverenskommo vi att följande morgon samtidigt infinna oss på seminarium för att inlemna våra ansökningshandlingar, hvarefter. Pettersson förfogade sig hem till sitt logis för att hvila. Jag sjelf fick ej på länge någon sömn i ögonen under den natten, ty jag förmådde ej att slita mina tankar ifrån Petterssons långa och delvis väl affattade ansökan. Kunde icke äfven jag visa för seminariets rektor, att jag sjelf var mägtig att skrifva en ännu förträffligare sådan. Jag hade ju min aflidne käre fader att tala om och så min ömma moder, som i sin kärlek ville offra allt för att bereda mig väg till kunskaper och lärdom, och slutligen kunde jag ju hänvisa till min ädle välgörare, prostens vänliga och oförtrutna arbete och intresse för min utveckling till en skicklig och värdig folkets lärare. Men då jag nu ej längre var i tillfälle att träffa den sistnämnde för att inhemta hans råd i denna angelägenhet, beslöt jag, ehuru med svidande hjerta, att låta mig nöja med de enkla ordalag, i hvilka jag redan affattat min inträdesansökan, och i förvissningen om, att jag i alla händelser skulle blifva i tillfälle att ådagalägga mina kunskaper och anlag, insomnade jag tryggt.
Memorial, med hemställan, att Riksens Ständers beslut öfver EkonomiUtskottets utlåtande N:o 115, ej må Expedieras. D:o I anledning af väckt fråga, om en förändring i Utskottets förslag till Underdånig skrifvelse N;o 121, S. D. Af nu inkommet Protocoll, för nästlidne gårdag, inhemtades, att: Öfversten, Commendeuren och Riddaren Frikerre G, F. Aderhjelm. Fröt. Vt dr. d. 2? CancelliRådet qgh Riddaren 2Y, M. aj Tannström. Öfver HofPredikanten k. N. O. Doctor J. J. Hedrén. Lagmannen och HqfRätts Secreteraren G. Schöne. Prosten och L. N. Q. Grefve F. B, port. Schwerin. Krigsjustiarien C. L. Liiviin blifvit Utsedde till de Committerade, hvilka jemte Riksens Ständers JustiticeOmbudsman, ega, att vaka öfver Tryckfrihetens vård ; hvilket igenom Protocolls utdrag skulle Expeditions Utskottet tillkännagifva , med an, modan, att behörig Expeditiau härom uppsätta och till Riksens Ständers Justering inlemna. Från fVällofl. BorgareStåndet. S. D, Sedan Ståndet erhållit underrättelse, att Riksens Ständers Electorer, sistlidne dag, valt till Committerade fqy Tryckfri - Prof. Vt Jr. d. 25 Äng. 1823. 773 Jieteps värd:
180 r utfärdade instruction, hos Styrelsen böra anmälas, pröfvas och afgöras, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om nådigt tillstånd, att sig till biträde få kalla någre flere i dylike ärender kuni 762 Den 15 Hart i i. nige män, om Styrelsen sådant vid förefallande tillfällen för nödipt anser.” O Anmärkning. Då Regeringsformen, i 6 §. bjuder, att det skall vara en StatsSecreterare, således meden honom underlydande CanzliExpedition, för ärender, som angå Religionen, Ecclesiastikvervet, allmänna uppfostran och den offentliga fattigvården, så måste naturligtvis CanzliStyrelsens befattning med läroverken och uppfostringsanstalterne endast och allenast komma att finnas på papperet i CanzliOrdningen men icke i verkligheten. Att det äfven varit Regeringens åsigt af saken, det dylika ärender icke tillhörde CanzliStyrelsen, skönjes deraf, att den. na styrelse hvarken blifvit besvärad med upp. rättande af den nya Scholelagen eller med pröfningen af de academiska constitutionerna och stadgandet om den academiska jurisdictionen, utan att detta åt tvenne serskildta Comitéer blifvit uppdraget. Hvad åter Ecclesiastikverket i Lappmarken angar, så synes det väl vara bäst och principenligast, att detta, under öfverinseende af den StatsSecreter, som bär att handlägga Kyrkoärenderne i allmänhet, vårdas af Consistorium i Hernösand, då localkännedo;a här är hufvudsaklig, om några för ändamålet tjenliga åtgärder skola kunna vidtagas. 5:0. ”Tillsynen öfver Kongl. Bib I rot heket samt Riksarchivet, att de uti rigtig ordning efter Register och Inventarier bibehållas, Deri i5 Martti. 763 samt vid Betjeningens ombyten behörigen inventeras. ”. Anmärkning.
De af Ridderstam och Adeln samt Magistratsoch andre Personer, som uti någon Stad stafwa sadan handtering och rörelse, att de i anseende dertill kunna räknas bland Grosteller andre Handlande - -7Z2 Den i8 Augusti. lande ekler Borgerlig Närings, Idkare, ehuru de Burstap icke antagit, bära, ehwad de äro Läntagare eller ej, särskildt uppföras till afgift under Borgerskapets Claösifrcalion, i förhållande till deras rörelse, lika med Borgerjkapet. 8 Mom. Af öfrige till Städerne hörandPersoner uppföras: Advocater och alle ftin biträda Parter i Rättegångar, i Fyra Claier: Första Classen yo R:d. Andra dito zo R:d. Tredje dito 20 R:d. Fjerde dito »0 R:d. Aktörer och Actrrcer, Mufrcamer, Gängare, Gängerstor, Dansmästare med flere, som höra antingen till de Kongl. Spectaclernes Stat, utan att hafwa fastställd Lön, hwaraf afgift enligt denna Artikels i §. ucgär, eller ock till Spectacle-Troupper i Stockholm eller Lands-Orterne, eller med särskildt tillstånd försörja sig i sadan egenskap, i Fem Classer: ^c>, 25, iz, 8 och 5 R:d. Arbetsfolk i Städerne, som icke aro lagstadde och ej heller njuta ständig ars-lön, utan arbeta för dagspenning eller efter särskilda öfwerenskommelser och beling. Mankön: I Stockholm och Götheborg. Ogifte och Enklingar samt Gifte utan minderårige Barn — r: 24: Gifte samt Enklingar med minderårige Barn — —> » 24. Den 78 A ugusts. 2?zz I de öfrige Städerne: Ogifte och Enklingar samt Gifte utan minderårige Barn — i: 8. Gifte samt Enklingar med iminderarige Barn — __ ^ 16. G.rvinkön: Ogifte eller Enkor utan minderårige Barn: I Stockhlm och Götheborg — 24. I de öfrige Städerne ,6.
M:s nåd. remiss å afgifna yttranden, med tillhörande kostnadsförslag, rör-.de ifrågasatt anskaffande och inredning af annan tjenlig local för H. K. H. Kronprinsens stallstat, i stället för de nu dertill upplåtna å K. M:s och Rikets Commerce-collegii tomt befintliga trädbyggnader; BancoUtskottet: N:o 192, med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 4 a*'1- i nu gällande bancoreglemente; N:o 195, öfver väckt fråga om kungörande, att någon proascriptionstid för emottagandet i Kronans uppbörd och inlösen i banken af dess på 14 och 10 skillingar kopparmynt utfärdade sedlar icke är föreski ifven. Upplästes ankomna prot.utdr. från de öfriga RiksStånden, nemi. från BorgareSt. af den 5 dennes, och från BondeSt. af den 5 dennes och denna dag. Lades tili handlingarna. H. R. o. Ad, åtskiljdes kl. % till 3 e. m In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 8 prot.utdr. för förliden gårdag. Justerades pleni-prolm för den 17 sistl. April f. och e. m., samt för den 19 April f. och e. m. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande: Då discussionen i sista plenum öfver den af mig väckta motion, att Ståndet för den historiska fullständighelens skull ville besluta coropletterandet af Riddarhusets samling af Jandtmarskalksporträlter, genom den tydning visse värde talare då sökte gifva åt samma min motion, öfvergick från sak in på personlighetens område, så anser jag angeläget, att prot. justeras inför Ståndet innan riksdagens snart inträffande slut; och på det att detta må kunna ske, anhåller jag att II. R. o. Ad. ville på grund af 29 §:n Ridd.Ordn. besluta, att denna prot.justering må äga rum sednast Lördagen den 12 Juni uti innevarande vecka, och begär jag Hr Landtnäs propos. derpå.
Utskotlet ej skall lästat nog afseende på den af Herr Svedenborg i detta ämne väckte motion; men sorn Utskottet icke funnit skäl, att i detta fall frångå dess mening, får Utskottet, till bemötande af anmärkningen, endast åberopa de motiv, som grundlag* dess förra beslut. 7 §. i mom. Arrendeoch andra Contract etc, Vid denna punkt liar. Herr Stråle anmärkt, att dea förändring Utskottet föreslagit är omo - Eevilinings-TJt-sköttets Utlåtandes N:o 35. tivered, stridande emot principen för stämplade pappersafgiften, och så obestämd, att den säkerligen skall komma att föranleda många tvister och rättegångar, samt derföre föreslagit, att antingen låta i83o års Förordning härutinnan förblifva oförändrad, eller ock att gifva ett så tydligt stadgande, att tvister undvikas. Då Utskottets afsigt varit att, så mycket som möjligt, gifva Författningen en tydlighet och bestämdhet, sorn undanröjde ali tvätydighet och anledning till tvister, har Utskottet, enär af den gjorda anmärkningen bevises, att den redaclion, hvilken Utskottet här begagnat, icke fullt svarat mot denna afsigt, velat tillstyrka följande förändrade redadtion af denna punkt: Arrende och andra Contrakt emelian enskilde personer\3 angående Egendomar, Hus, Rum, Bodar, Källare, Tomters Trädgårdary Akrar, Angar och Beteshagar m, m. så pä landet sorn i städer ne} skola, oafsedt det sätt hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit för vederbörande Embets-Verk och genom deröfver meddeladt Protocolls-Utdrag af slutade, antingen krifvas på eller beläggas med stämpladt papper, beräknadt efter den arrendesumma, hyra eller afgäld3 som för ett dr i penningar utgöres; samt att i slutet af mornenlet tillägges: dock belägges ej Contraut med ny Charta förr, än nytt sådant upprättas eller förnyadt aftal göres.
Sonens minspel i det ögonblick han fick syn på den unga flickan hade varit så påtagligt; det uttrycket hade hon aldrig förr sett i hans ansigte; och i samma ögonblick hon såg det visste hon hvem den unga flickan var. Han hade aldrig talat om henne, mer än den ena lilla antydningen i brefvet; hon hade aldrig hört hennes namn och hon anade icke hur hon såg ut; men ändå kom det öfver henne med en ingifvelses omedelbara visshet, hvem hon var. Underligt – det kändes som smärta. Hur hon än önskade honom allt godt, hur mycket hon än längtat efter att detta skulle ske – det var något inom henne som uppreste sig deremot. Hon kunde icke göra sig reda för hvad det var; dunkelt och oklart rörde det sig inom henne en instinktlik ångest, hon tyckte sig aldrig ha älskat honom så högt som just nu, hon tyckte sig aldrig förr ha känt en så obändig längtan att taga honom i famn och skydda honom emot lifvet – det allvarliga, lifvet, som smeker den ene och slår den andre, smeker och slår i blinde, som ett okynnigt barn. Så snart föreläsningen var slut reste hon sig hastigt upp och gick. När William vände sig om och såg efter henne var hon försvunnen. »Nu följer jag er hem», sade han när de hunnit ut på gatan. »Så får jag med detsamma se, hvar ni bor.» »Nej tack. Jag går ensam. Farväl!» Hon nickade och trippade af, men han höll jemna steg vid hennes sida. »Små fröknar ska’ inte vara nyckfulla», sade han. »Ni har ju sällskap. Skynda er; sök upp det.» »Hon är nog redan gången; det var min mor.» Fröken Hagberg tvärstannade midt på trottoaren. »Er mor?» »Ja.» Hon satte sig åter i rörelse. »Det hade jag aldrig trott», sade hon. »Hvarför det?» »Hon såg så ung ut.» Det var som om den unga damen efter detta meddelande blifvit mera tillgänglig och snart var samtalet mellan dem förtroligt som mellan gamla vänner. De gingo genom en oändlighet af gator, der lyktorna strålade i långa linjer, gingo förbi skimrande butiksfönster, som kastade stora ljusfloder ut öfver folkmassorna hvilka böljade förbi i mörka vågor.
Under civiloch eriminal”lag böra äfven förslås de delar af krigslagar och författningar ”ronde krigsväsendet, som äga tillämpning till medborgare ”utom krigs-staten. 2:o LagUtsk. lillkomme ock att granska ”Just.Ombudsm:s, vid hvarje riksdag, afgifvande allmänna redogörelse samt årliga berättelser, äfvensom hans embetsdiarier ”och registratur, samt med utlåt, deröfver till R. St. inkomna.” Huruvida den ifrågavar. K, propos. kan anses höra till något af de ämnen, som i denna § omförmälas, torde jag fä hemställa till R. o. Ad:s afgörande. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det Iian, då remiss lill Statssamt LagUtsk:n blifvit yrkad, ansåge sig skyldig att derom framställa propos., och frågade derföre, om R. o. Ad. behagade till dessa Utsk. remittera förevar, nåd. propos. Ropades ja och nej. I anledning häraf hemställde II. Ex., om R. o. Ad. bifölle, att ^ ** den - Den 14 Augusti e. m. 201 denna nåd. propos. blefve remitterad endast till SlalsUtsk., hvartill svarades starka ja, blandade med några nej: i följd hvaraf H. Ex. förklarade, det lian trott sig linna, ali denna hans propos. vunnit R. o. Ad:s bifall. Ånyo föredrogs K. M:s d. 10 dennes på bordel lagda nåd. propos., ang:de befrielse för Lofta, Gamleby oell Törnesfalla församlingar i Linköpings stift och Calmare Ian från utgörande af socknegångsspanmål eller s. k. skolmästareskäppa till rector och collega schola; i Westervik. Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth: Anleda, till min begäran om denna propos:s bordläggning, anhåller jag nu att få förklara.
Hon visste ingenting, s o m för tillfället skulle kunnat förarga h e n n e mer än just detta, att se en sjuksköterska, s o m inte helt o c h fullt gaf sig åt sitt arbete, utan gick o c h gjorde sig till tragisk hjältinna g e n o m d u m m a små infall. 16: 4 5 pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. (cirka 240 olika kvalitéer och 2000 olika färger, m ö n s t er m. m.). Siden-Damast fr 90 öre-16,45 Siden Basttyger pr robe » kr. m. Dubbelt porto till Schweiz. G. &amp; K. Z u r i e h. — Kursen var slut, o c h Aina höll så krampaktigt hårdt i sitt betyg, s o m v o r e h o n rädd, att någon skulle stjäla det. H v a d hon hade längtat efter den stunden, hvad h o n hade undrat, hur det skulle kännas att stå där, färdig att gå ut i kampen, m e d » diplomet » på fickan! H o n kände sig så tacksam och stolt o c h glad, m y c k e t glad, fastän, det måste hon medgifva, inte fullt så glad, som hon tänkt sig. M e n det var j u helt naturligt, att så skulle vara; skilsmässan från allt detta, som h o n vuxit samman med, grumlade känslan af lycka. H o n h a d e tagit afsked af alla, från öfversköterskan till vaktmästaren. n e j, där k o m doktor Carlén, h o n o m hade hon glömt eller, rättare sagdt, inte kunnat finna. De möttes i korridoren, o c h hon räckte h o n o m handen till afsked. Men han tog den e j; han börj a d e tala o m så m y c k e t annat, o m sig själf o c h sina planer, o c h till slut sade han häftigt: » Jag kan inte låta er resa, syster Aina, utan att säga hur det är. Jag har sett er under ett år, nästan hvar dag, o c h jag har lärt känna er, fast ni inte tror det.
Gud! med hvilken hänryckning tryckte jag ej den döda bilden till mitt hjerta; huru många tusende kyssar slösade jag ej på de älskade dragen; i deras betraktande glömde jag helt och hållet allt mig omgifvande, tills jag änteligen, trött af tårar och oro mot kl. tolf djupt insomnade. Emot fyra väcktes jag af Annette, hvilken högeligen förundrad att finna mig hvilande på mitt rum, berättade huru Friherrinnan, ständigt upptagen af bestyr för fèten, icke förr än just nu saknat mig, huru man nu först en hvar rustade sig till soupéen, och Friherrinnan således afsändt henne att i mina rum efterleta, och afhemta mig. Jag kände vid det försök jag gjorde att resa mig upp, mitt hufvud angripet af en så våldsam värk, så det hade varit mig alldeles omöjligt att vidare inträffa bland societén, hvarföre äfven Annette, sedan hon med eau de cologne och ättika, hjelpt mig att badda hufvud och tinningar, åter lemnade mig i ro. Först emot kl. 9 vaknade jag utur den djupa sömn, hvari jag efter Annettes bortgående forfallit, och kände till min tillfredsställelse, mig af den åtnjutna hvilan ganska stärkt. Friherrinnan, hvilken öfver min opasslighet varit högst orolig, och som redan flere gångor under min sömn låtit efterse mitt tillstånd, blef nu af mitt personliga inträdande till henne, åter lugnad. Hon berättade mig der efter, huru hennes gäster först emot klockan 7 skingrats, sedan med den största liflighet dansen under hela natten fortfarit. Sedan äfven Friherrinnan på förmiddagen uthvilat, företogs på eftermiddagen under hennes egen tillsyn, den vanliga efterstädningen, rengörandet och undanförandet af silfver, kristaller etc, putsning af speglar, kronor och dylikt, under hvilket oroliga stök jag således i mitt rum öfverlemnades fullkomligt till mig sjelf.
Fartyg ofvanför® är stadgadt, och att alla Varor, sorn i hittills gallurtde Tull - Taxa endast äro med Recognitions-afgift belagde eller åtnjuta andra friheter, böra vid samina fördelar bibehållas; enligt 3.djé Punkten.• att Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet öfverlemna till Kongl. Majit att till ersättning för den brist, sorn genom Tullens nedsättning möjligen kan uppstå, intill nästa Riksdag förändra Sjö-Tulls-afgifterne på alla inkommande varor i öfverensstämmelse med hvad Kongl.
Så förhåller det sig likväl icke nu, i afseende å de sedlar, som utgifvas på grund af kreditivernas säkerheter, ty såsom vi väl vela, äro de säkerhels-handl., på hvilka kreditiver utlemnas, i de alldra flesta fallen endast namnsäkerheter. Mig synes således," att det 4:de momttel kunde antagas med nyssnämnda modifikation, samt borde då erhålla följande lydelse: 4:o inöehafvande 44 Den 16 September e. m. säkerhetshandl. för lemnade kassa-kreditiver, i den mån dessa anlitas och för så vidt dessa säkerheter äro af samma beskaffenhet som grundfonds-handl., dock härför icke etc. I afseende pä det sista morn., som föreskrifver,- inom hvilken lid banken skall söka återställa det rubbade förhållande, som möjligen skulle kunna upkomma, synes mig tidrymden af en månad, sorn nu är medgifven, vara för vidsträckt, men deremot 8 dagar, såsom Frih. Palmstjerna föreslagit, vara alltför litet, när njan besinnar att de åtgärder, hvarigenom privatbankerna skaffa sig förstärkningar, vanligen bestå i anlitande af deras betingade kreditiver i Hamburg, och att detta ej kan ske på en så kort ifd. Jag tager mig derföre friheten hemställa lill Frih. Palmstjerna, om han icke så till vida ville förändra sill förslag, att i st. f. 8 dagar utsätta 14 såsom minimum. Lagerbjelke, Gust.: Den nu gällande privatbanks lagen skiljer sig i förevaride afseende ifrån Utskins förslag uti 3:ne punkter. Enl. Utskins förslag skulle "det för det första, på sätt en talare redan anmärkt, kunna gå för sig, alt utgifva privatbankssedlar för en större summa, än hvarför motsvarande valuta finnes, ilhy att banken skall hafva rättighet att utgifva sedlar till belopp motsvarande hela grundfonden, som till en del består af kontant insatta penningar, hvilka till större eller mindre del kunna varda medtagna. Della kan icke vara rikligt eller Utskins mening, men stadgandet har blifvit så upställdt att det på det sättet kan tillgå. Det är uppenbart att nu gällande stadgande i detta afseende är bättre.
Sitt, feban ben ofmanberårbe Itqpiben får ©tutémerFetS Capital fFttlb, genom 9iiF£gålb0*©onfoiret, blifmit merFfFållb, 33ancov©tprelfetr Femmer att tit ©tafémerFet, emot behörigt qmitto, återhålla ©fat£*£on? toireté, unber ben 22 ^unii 18ro ocf) ben ro Sulii r8rr, ufgtfne^tmånne fårbinbelfer å tifi^epa rr,916,943 9i:br 40 fF. 9 rfl.; hvaremot tmånne, af 3lif6gålb^frontotret, unber ben rg Martti ^92-odj ben 28 ©eptember 1814, famt en af ©tnt&^ontöiret, imber ben 7 ©eptember 1812, tål QoanFen af gifne(Statens fFulbfårbinbelfer, å fill&opa 2,100,000 ?K:br, måga t'£5anFen$ mårb qmarbfifma tillio mibare ed) få långe, enligt fKiFeté ©tanber^ nu fattabe beffut, 3faf&gå'lb&£ontoiret£ fFuIb för fjmab å ifrågamaranbe CrebitiP blifmit Ibffabt, (Fall, meb en fumma af 4,014,8^2 3f;br 16 fF, 3 r:ftv, i franco* råFenilaperne, inom linien balanceratn åömariemfe ffBi fororbttaf, att ben mib 1829 år$ flut får fammaår, ef ter ©taf»*€ontoiret$ reqbiftfion, från fRiF$gålb£*<£ontofret anorbnabe od), i afråfning å ©tattfmerFetS fFulb får r8o8oår$ Frig^Fofhraber, till 23nnFen in* betalba fumma af 1^0,000 0\:br ber, fåfom fålfb af fXBårt om liqpiben af ©tat£merfett> fFulb till föanFen nu: fattabe beffut,. af 33anFen utafjigneraS od) 22 j dfwerftyttad på SRifdgdlbd#<Eonfoirefd raFning Sft:o i.f i QBejeeUfBanfen, farnt Sftteften Derofwer tilt 9vifdgalbd#£ontoiret aflemnad. §. 13. ‘Stteb bifall till Äottgl.
^ Grefve Hard, Carl Guslaf, hade inlemnaf. följande som upplåstes! (Se Bilagan N:o 2) Herr Hjärne i Carl Jacob , anförde skrif; teligen: (Se Bilagan Njo 3) Friherre JVrangel, Henning, upplåste följande : (Se Bilagart N:o 4.) Grefve JHachtmeister, Hans, anförde skrift teligen; (Se Bilagan N:o 5.) Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric: I äsigterne öfver åmnet förenar jag mig vål med Grefve Wachtmeister; men då jag i egenskap af Fullmågtig i RiksgåldsContoiret der lagt hand vid de ärenden, om hvilka fråga nu uppstått, anser jag det vara min pligt, att äfven redovisa de åsigter, som härutinnan ledt Fullmågtiges åtgärder och beslut. Reglementet innebår en strång föreskrift i afseende på gäldenårer, som försitta omsåttningsråttigheten. Men emot denna finnes dock s56 Den 3 Fehruarii, étt correctiv i samina Reglemente till gåldbundnes förmon, hvilket Fullulägtige, efter hvarje gång verkställd noggran pröfning, åtskillige gånger begagnat, så väl vid försutne omsättningar, som äfven, emot de under lagsökning varande gäidenärer. På denna grund hafva Fu!lmågtig$ vid flere tillfällen, låtit lagsökningen emot dessa sednare blifva hvilande, sedan så stor del af deras lösa eller fasta egendom, som emot skulden svarat, blifvit seqvesterad. Om man nu; skulle önska att ett sådant lagsökningarnes hvilanda må fortsättas, så anser jag, att seqvestern på gåldenärernes lösa eller fasta egendom äfven må till fordringsägarens säkerhet fortf#ra-, och att blott försäljningen deraf må inställas, intill dess Riksens Ständers beslutat, om ny octrcij för omsättningen i f. d. FilialDiseonterne skall äga rum.
Kan man komma oeh tala om » frigörelse från förtryck », när man icke förmår frigöra sig från modets slafveri, som man dock sjelf pålagt sig? Kan man fordra sjelfständighet, när man icke ens har en ordentlig fot att stå på, utan förkrympta, liktornsprydda, » ömma » fortkomstledamöter och en tung, vacklande gång? Man får förlåta, om sådant väcker löje eller åtminstone tvifvel om förmågan att rätt använda den sjelfständighet, som påyrkas. Man har så mycket talat och skrifvit om snörlifvets skadlighet, om huru farligt det inverkar på kroppens ädlare delar — huru t. ex. lefvern ofta befinnes genom snörniDg sammanpressad, så att detta förhållande ytterst skadligt l:sta år gPrenumeration s i e r: landsorten: å postanstalterna. Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufvudkontor, i de större boklådorna samt å tidningskontoren. man hädd. Gammalt ordspråk. inverkar på kroppens välbefinnande, mycket annat att förtiga — att det ej kan komma i fråga att å nyo här upprepa det, helst det skulle för denna lilla uppsats blifva alltför vidlyftigt. Oeh när man icke vill tro dem, som sagt detta i första hand, lär det väl icke i andra hafva större verkan. Mänga föi snörda, hopklämda fruntimmer lefva ju och uppnå hög ålder — det är ju ett bevis för att det inte är så farligt! Visserligen — men alla de plågsamma krämpor, det » humör », den » nervositet, » hvarmed de plåga sig och andra — hvarifrån kommer detta? menniskokropp vara så hopklämd strax ofvan höfterna och så vansinnigt utsvängd strax nedom midjan? Nej, det måste ske med konst, och då kunde man så gerna i den blommiga sidenkappan sätta en klädhängare och en turnyr, som en menniska; det skulle ungefär vara lika mycket likt en mensklig gestalf,- " Som den figur man måste tänka sig insatt i modeplanschernas kostymer. Och förhållandet är öfverallt det samma. Basaren, Mode de Paris, utländska som inländska modeplanscher framvisa alla samma turnyrbehängda klädhängare i » rober » och » redingoter ».