Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle då bli samma förhållande som med Anna Erika: min motvilja för att stå i andra hand skulle göra att mitt intresse slappades. När jag nu ser den ene efter den andre draga sig undan honom och den suveräna pluraliteten hölja honom med hån, nu får min vänskap för honom en intensitet, som gör att den sargar mig sjelf. Den behöfde bli utspädd med något. Det är dock icke sjelfva det tillfälliga hånet, som plågar mig mest. Nej, det är en hemlig farhåga, hvilken jag icke velat tillstå för mig sjelf, farhågan att allmänna meningen kan ha bedömt honom säkrare än jag, att han kan vara ihåligare än att jag törs se det. Ja, det är just af detta dolda, aggande tvifvel jag lider så förskräckligt. Jag lider till den grad att jag hatar min egen trofasthet, – jag menar den själens hederlighet, som gör att den icke utan alldeles bestämda orsaker och bevis undandrager sig sina förbindelser. Och detta tvifvel om hans personliga värde förorsakar mig samvetsförebråelser, som om jag vore den uslaste, lumpnaste menniska i verlden, bara derför att jag kan hysa det. Min gamla Anna fick tag i ”gryningen” i går och läste om igen sitt konterfej. Hon är alldeles ursinnig, säga flickorna. ”Frun har dikterat det, annars kunde han aldrig ha skrifvit det så”315 – Det är inte värdt att jag gör mig några illusioner, detta långsinta, hatfulla temperament glömmer ju aldrig en förolämpning. Genom att smeka hennes girighet så länge jag sjelf hade godt om penningar, har jag kunnat locka fram någonting som liknade tillgifvenhet, – jag har talat om den (min vana att bemantla min pessimism!), men trott på den har jag aldrig. Nu, när jag icke längre har penningar, nu lär jag få det hett i mitt dagligbrukshelvete. I dag kom hon hvarken in och bäddade eller städade åt mig; jag tog saken trankilt och ämnade göra det sjelf, men så kom Hilda och erbjöd sig. Hon må gerna fortsätta med att ej passa upp mig; jag är så stark nu att jag troligen orkar göra det der sjelf, och då skall jag bara bli ännu mer oberoende än förr.
Har Banken kommit i concurs-lillstånd, ege borgcnärerne emot hvardera delegaren den rätt nu sagd är, änskönt försök till utmätning hos Dijectionens Ledamöter icke föregått. 22 §, Delegare med solidarisk ansvarighet eller dess arfvingar, eller dess sterbhusdelegare vare ej berättigade alt, inom privilegii-tidens slut, frånträda Bolaget, med mindre Bolaget härtill samtycker, och det i 20 §. stadgade minsta antal af delegare derigenom icke understiges; fortfare ock i ansvarigheten till Bankens borgenärer under ett år från det underrättelse om den limade förändringen blifvit lill Räften aflemnad och i allmänna Tidningar ne kungjord. Är nyssnämnde tid tilländalupen, vare den afgåugne sedan ej ans vä-' rig för annan Bankens skuld än den, hvarföre lian derförinnan blifvit lagsök t, med mindre Bank-Bolaget under tiden kommit i concurslillstånd, i hvilket fall hans ansvarighet till borgenärerne skall än vidare fortfara, lika med deras, sorn i Bolaget cjvarslå. §• Förr än Soli I a risk Bank öppnas, äfvensom sedermera, inom hvarje års slut, skall uppgift på alla med solidariskt ansvar i Bolaget varande delegare, af dem egenhändigt underskrifven, till Rätten eller Domhafvanden aflemrias, för alt varda uti intecknings-protocollet intagen, och, på sätt i 5 §. ^agdt är, kungjord.” n Bii ncooch Lag-Vt shot t en i Memorial N:ö 6. P reste-Ståndets beslut lyder sorn följer: *”Den nya Titeln:
Uti denna tillökning, som härleder sig ifrän de för de nya Embeten faststälde Löner och Taffelpenningar, lärer dock någon besparing kunna paräknaS, sä wäl för de Herrar Stars-Råd, som tillika kunna innehafwa Milirair - Embeten och Löner, som ock för de Ledamöter uti Rikets Arenders Allmänna Beredning, som innehafwa Löner eller Pensioner pä Rikets Stat, hwilka efter hwad Staten innehäller kommer att afdragas pä Arfwodet i Beredningen, sä att de tillsammans ej ätnjuta mera än r,ooo R:dr hwardera, ehuru Slaten nu upragec fulla arfwoden för dem alla. KonglMaj:t6 Nedre Iustitiä-Aevision1809 ärs Ordinarie Star Upta-ec 6,448 —- —, Extra Ordinarie d:o . 2,620 9,068 —^ i8ts Den 22 November"59 1810 ars projektera?- Stak uptager ?,3Z4 Z2 — Skillnaden bestar deruti: i:o Alt pä Allmänna Urgiflö-Staten blifwit upsörde. De till Skrif-Materialier och andrs nödige Expenser som nphandling af wed bestädde 1,222 2:0 Pä Allmänna Jndragnings-Staten: Revisions - Sekreteraren von l^oils lön emedan han såsom sjuklig och gammal är oförmögen till tjenstgöring . 602 Samtdenenl. Kongl.Bref wet af ben 14 Sept. 1802 för z:ne Canccllie Poster utöfwer lönen be städde Hushyra a n: 5 4 för hwardera . 33 16 — 633 !6 —. Z-o Att till Indragning genast blifwit förestagit r Det Arfwode, som enligt Kongl.
Nätterna tillbringade jag i kirgisernas byar, som bestå af kara-uj eller svarta filttält, i hvilkas inre en eld brinner natt och dag. Jag blef öfverallt mottagen med den största gästfrihet och oegennytta af kirgiserna. Då jag anlände till en by, blef jag alltid mottagen af dess aksakal eller äldste och inbjuden till ett snyggt och putsadt tält, där man inom kort bjöd pa en riklig dastarchan eller gästabud, bestående af fårkött, ris, syrlig mjölk, svart bröd och grönt te. Då jag bjöd kirgiserna på tobak och socker, blefvo de mycket förtjusta. Kirgiserna lefva af boskapsskötsel, särskildt fåroch getafvel, och deras öfriga husdjur äro den lilla långhåriga hästen, kamelen, hunden och den tama jaken. Den senare, som är mycket mindre än den vilda jaken, användes både till ridoch lastdjur, samt af karavanerna, som om vintern färdas genom passet, till att böka upp gångar i den ofta 1 à 2 m. djupa snön. I vinter var snömängden ej stor; blott mellan Osch och Gultscha snöade det friskt, sedan följde barmark till passets högre regioner, där snön åter låg fotsdjup. Under hela resan hade vi köldgrader, och minimum inträffade den 11 december med — 17,9° i Ulugtschat på östra sidan Tien-Schan, där det kontinentala klimatet naturligtvis är fullständigt typiskt. Alla de floder och bäckar, vi passerade, voro också frusna, och man hörde, hur vattnet porlade fram under isen, som vanligen var så stark, att vi kunde rida öfver den i stället för att fresta de bräckliga träbroar, som här och där leda öfver gapande klyftor. De viktigaste floderna äro de båda1 Terek Su, som hafva sina källor i närheten af Terek-Davans höjdpunkt, och af hvilka den vestra mynnar ut i Sir Darja och Aralsjön, den östra i Tarim och Lob-Nor. Sufi-Kurgan är en stor kirgisisk tältby på 2,160 m. höjd. Dess aksakal var 85 år gammal, mycket artig och hade tjänat under Jakub Bek i Kaschgar och Khodier Khan i Kokan. Höfdingeämbetet är ärftligt.
Uti Utskottet åberopades visst, att andra länder, såsom t. ex. Tyskland och Danmark m. fl. lagstifta öfver enskildes skogar; men jag åberopar brödrariket Norrige, der skogslagstiftningen, under en följd af år, varit föremål dels för Storthingets bemedling, dels för andra embetsmyndigheters afgifna utlåtanden, hvarigenom det resultat vunnits, att de ryggat tillbaka för att ingripa uti eganderätten och, mig veterligen, icke beträdt den bana, som Sammansatta Utskottet i den delen begvnnt, och som ingen vet hvar den kontrnc att stadna, om den skulle beträdas. Skulle Rikets Ständer bifalla Sammansatta Utskottets sammanplockade förslag, till hvilket jag icke kan lemna min röst, hoppas jag regeringen icke sanktionerar detsamma, förr än det blifvit mera sorgfälligt granskadt. I öfverensstämmelse med Jöns Perssons motion anser jag, att de blifvande Landstingen uti de olika delarne af riket borde blifva i tillfälle att uttala sig i denna vig' tiga fråga, innan den till lag antages." af Riksdagsfullmägtigen Herman Öbom från Norrbottens län, sorn förenat sig med Herr Cygnaeus. af Riksdagsfullmägtigen Henrik Hansson från Wester-Norrlands län: "Då jag icke kan gilla Sammansatta Stats-, Lagoch Ekonomi-Utskottets beslut, rörande enskilda skogar, och i sammanhang dermed afstyrkaiule af min motion, rörande förbud för Skogsför sälj ning på längre tid än fyra år, nödgas jag vördsamt ingifva följande reservation: Jag har mig nogsamt bekant, huru de fleste af allmogen inom det län jag tillhör, sträfva efter att kunna afverka och försälja så mycket träeffekter som möjligt, utan afseende på hvad sorn kan vara förenadt med skogens bestånd; men detta kan, enligt min tanke icke lämpligen eller rättvisligen förekommas.” En annan praxis af ännu betänkligare beskaffenhet håller nu på blifva plägsed, nemligen att hemmansegarne försälja afverkningsrätten å sina skatteskogar på åratal ända till femtio år.
4 :o. Föreslår författaren af oftanämde Memorial, att det nu brukeliga voteringssättet med slutna sedlar, hvaraf vanan skulle skada National Caracteren, må upphöra, och i stället införas det Engelska, där hvar Ledamot går öfver den sidan, der hans mening yrkas, samt den häraf följande ändring uti Riddarhus Ordningens 43, 44, 45 och 46 §§. Beredningen tillstyrkte, att Herr Grefve Löwenhjelm i afseende på denna motion måtte undfå det svar, att om den anginge Riddarhus Ordningen, kunde den till Constitutions Utskottets pröfning ej upptagas; skulle åter meningen vara att föreslå någon förändring af Riksdags Ordningens 53 §, hade Constitutions Utskottet funnit nog många betänkligheter förekomma emot en sådan förändring. 362 Den 5 Augusti 1812 5 :0. Ytterligare anmärker Herr Grefve Löwenhjelm, att med StatsSecreterare inrättningen, Rikets Administration, efter dess tanka, aldrig kan vinna den kraftiga, skyndsamma, sammanhängande och systematiska gång Statens väl erfordrar. Att detta vigtiga föremål endast genom Ministrars tillsättande kunde vinnas, nemligen en ovillkorligt och generelt ansvarig Minister i spetsen för hvarje af Hufvud Departementerna af Rikets styrelse, och under hvilken alla de Verk lyda, som till dess Department höra; och föreslår i grund häraf ändring i 5 och 6 §§ af Reg. Formen, samt öfrige §§ där ändring blifver en följd. Uppå anmälan af Herr Kammarherren och Ordföranden, att Utskottet i detta ämne hade att vänta en Kongl. Proposition, beslöt Beredningen, att tillsvidare ej häruti ingå i någon pröfning, utan låta denna motion på bordet blifva hvilande. 6:0. Sluteligen förklarar Herr Grefve Löwenhjelm sig anse den disposition i 81 § af Reg. Formen, som förbjuder, att ändring i Grundlag företaga å den Riksdag, då samma ändring föreslås, vara illusorisk, irrationel och skadelig, och föreslår i följe deraf häruti ändring.
Detta förslag blef väl af Kongl. Maj:t i nåder gilladt och följdt till hufvudsaklig del vid de årliga arbetsplanerna; och hafva Rikets Ständer sedermera uti anslagen för försvarsverket till sjös anvisat tillökningar, hvilka, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 19 December 1840 skulle fullt motsvara hvad kommitterade ansett af nöden för flottan med dess tillhörigheters ordnande och underhållande efter den uppgjorda planen. Ehuru, på sätt nyss blifvit omnämndt, flottan 4 StaisUtskottets Utlåtande, Nio 162. borde vid 1839 års slut, utgöra, enligt kommitterades af Kongl. Maj:t fastställde förslag, 10 linieskepp, 10 fregatter, 4 korvetter, 4 briggar, 4 skonertar och 252 armerade skärgårdsfartyg, felades häruti, jemlikt förvaltningens af sjöärenderna den 29 Oktober sistberörde år afgifne och Kongl. Mäj:ts vid 1840 års riksdag aflåtne nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, bifogade underdåniga berättelse, 2 fregatter, 2 briggar och 9 skärgårdsfartyg, hvarjemte åtskilliga effekter ytterligare erfordrades till de befintliga fartygens komplettering äfvensom materialier, sorn bort vara anskaffade för sammansättning af 50 öppna kanonslupar, saknades. Af förvaltningen medelades tillika den uppgift, att till iståndsättande af redan befintlige skepp och fartyg samt deras förseende med inventarier, skulle,. utom de dagsverken, som i vanliga underhållsstaterne voro inbegripne, erfordras 733,400 r:dr, deraf 313,400 r:dr beräknades för linieskepp, och att kotsnaden för nybyggnad af åtskilige fartyg, hvaribland 6 ångfartyg, skulle, efter enahanda beräkningssätt uppgå tilli 1,827,000 r:dr, hvaraf 315,000 för ett linieskepps komplettering.
Enligt hvad här nedan under punkten 11 finnes anfördt, har Utskottet funnit någon minskning i anslaget till gemenskapens vid Flottans korpser natura-underhåll icke böra ega rum; men då, på sätt ofvanintagne utredning gifver vid handen, ifrågavarande beklädnadsanslag är för ändamålet otillräckligt så att svårigheter för utgifternas bestridande egt rum, samt någon på sjökrigsma.terielens förändrade beskaffenhet beroende minskning af de korpser, för hvilkas beklädande anslaget är afsedt, för närvarande icke är ifrågasatt, tillstyrker Utskottet, att anslaget till beklädnad åt Mariner, Kanonierer, Matroser och Skeppsgossar må från nuvarande beloppet, 103,339 R:dr 94 öre, förhöjas till 118,400 R:dr. 6:o. Uti oftanämnda motion har Herr Brakel vidare (mom. 4 och 5) hemställt, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse måtte anhålla, dels att Kongl. Maj:t täcktes genom sakkunnige män låta på det snaraste utarbeta förslag till ett redigare och båttre redogörelsesätt, så att kunskap kunde vinnas om hvad hvarje fartyg kostade i nybyggnad och underhåll, dels ock att, sedan ett sådant redogörelsesätt blifvit infördt, anslagen till flottans underhåll och till flottans nybyggnad måtte sammanslås till ett enda anslag under namn af: “till flottans nybyggnad och underhåll.
St:rs beslut, skulle det blifva ganska svårt att veta, hvilka frågor som till detta Utsk. skulle remitteras. Vi hafva i dag remitterat en motion väckt af Hr Geethe, ang:de tillåtelse för Annexoch Kapellförsamling, som har egen kyrka och prest, att frånskiljas moderförsamlingen och utgöra eget pastorat, till Ekon.Utsk.; men icke kan man neka, att denna fråga är för Kyrkan af ganska stor vigt, och måhända borde den derföre hafva kommit till det föreslagna kyrkliga Utsk. Vi hafva jemväl remitterat frågor om förbud att försälja spirituösa drycker på Söndagen, till BevillmsUtsk.; men tilläfventyrs borde de äfven hafva blifvit förvisade till det kyrkliga Utsk., 470 Den 29 November f. m. och på detta sätt skulle jag kunna fortsätta upräknandet af frågor, hittills remitterade till andra Utsk., hvilka borde komma till det nyssnämnda. Förmodligen har väl derföre den värde motionären, oaktadt han uttryckt sig otydligt, inenat att till detta Utsk. skulle remitteras sådane frågor, som antingen redan hafva blifvit, eller framdeles under Riksdagens lopp, blifva väckta, ang:de religionsfriheten. För min del skulle jag emellertid tro, att särskilda Utsk. böra tillsättas endast för sådana fall, då verkligt behof deraf förefinnes, och jag kan icke finna hvarföre LagUtsk. skulle vara förhindradt, eller obehörigt, eller icke fullt qualificeradt att uptaga sådane frågor, som dem motionären menat. Dessutom förefinnas mot den föreslagna åtgärden sådana formella hinder, som göra den alldeles omöjlig att vidtaga. Det är nemi. bekant huruledes E. St:r (samtligen, skulle jag tro) redan till LagUtsk. remitterat frågor af denna beskaffenhet; om nu en fråga blifver till orätt Utsk. remitterad, så kan detta hjelpas endast på det sätt, att Utsk. inom 8 dagar från remissen fiterlemnar densamma, hvarefter det beror på E. St:rs beslut, hvart hon bör remitteras.
Det af Hr von Hartmansdorff framställda förslag, som af PresteSl. blifvit antaget, skiljer sig ifrån del af Utsk. framställda derutinnan, att PresteSt. önskar att försök måtte intill nästa riksdag eller med det snaraste verkställas inom fäderneslandet, för att utröna verkan af det nya straffsystemet, emedan Ståndet anser detta systems verkningar icke ännu vara inom fäderneslandet tillförlitligen kände. Del ligger i sakens na tur, att systemet lill sina verkningar inom landet icke förr kan vara kändt, än detsamma blifvit här infördt. Den erfarenhet man har af detta straffsystems verkningar i flera andra länder är likväl icke så obetydlig, och jag skulle hafva föreställt mig, att PresteSt., om det verkligen vill påstå sig representera den högre bildningen inom landet, hade bort vara det som främst tagit kännnedom om den rikhaltiga litteratur i detta ämne, som inom Europa finnes. Då hade Ståndet funnit icke allenast att fängelsestraffen redan nästan allmänt utträngt de grymmare kroppsslraffen, ulan äfven alt inom fängelsestraffens eget område, de så kallade Auburnska fängelsestraffen, som utträngt de gamla straffen, sjelfva mer och mer utträngas; att cellsystemet i de Auburnska straffens ställe mer oell mer införes, och att der man antagit del, någon benägenhet icke förmiirkes att taga ett steg tillbaka pä denna bana. Jag kan åtminstone i denna stund icke påminna mig något fängelse, der ensamhetssystemet, sedan det blifvit infördt, åter afskaffats, utom ett i den lilla staden Röde Island i Norra America, som troligen varit mycket illa förvaltadt. Det är icke så fä fängelser i Europa, som under en längre följd af år funnits inrättade efter cellsystemet. Man har med dem varit belåten och under de sista åren gått i författning om anläggning af en betydlig mängd sådane. Sålunda har man i Tyskland inom Storhertigdömet Nassau i Eberbach ett sådant fängelse, som gifvit utmärkt goda resultater. Afven i Preussen och andra Stater är man redan sysselsatt med cellfängelsers uppförande.
Domstolarne öfverlemna, att dömma i saken, är opassande för Representationen, onyttig för Den t 4 Maji. 9-9 Iand och folk. Den skulle kunna leda till den olyckliga följd, att Styrelsen i framtiden måhända ansåg sig äga rätt, att godtyckligt och egenmäktigt behandla Rikets gods, tillhörigheter och Skattemedel, i förlitande på de RiksdagsMajoriteter hon möjligtvis, under ett planmässigt utfördt corruptionssystem, kunde lyckas att tillvinna sig; kanske till största delen medelst sjelfva de Skattemedel, man obarmhertigt utpressade af folket. — Ali annan behandling, än att enligt 3o §. Riksdagsordningen till Domstolarne öfverlemna, att dömma i saken, vore orättvis emot den nämnde personen, och alla de Embetsverk eller Embetsman, som med saken haft att bestyra. Den skulle beröfva deni tillfälle, att offentligen ådagalägga deras oskuld, samt återförskaffa sig en aktning, som de i annat fall måste utsättas för, alt sakna, i samma mohn de till mer eller mindre del medverkat i saken. Denna åtgärd synes mig så mycket nödigare, som Kongl. Maj:t icke sjelf föreslagit någon afskrifning; icke till Rikets Ständer öfverlemnat någon offentlig Proposition derom; icke underrättat Rikets Ständer om händelsens orsaker, eller knappast nämnt det ringaste ord derom. Rikets Ständer behöfva och böra således icke anse saken såsom annat än tjenstefel och origtig uppbördsförvältning, hvilken af dem blifvit upptäckt. IOÖ Den i4 Maji. Jag yrkar alltså, att Utskottet måtte, enligt 3o §. Riksdagsordningen, föreslå Rikets Ständer, att hos Kongl. Mai.t anmäla de anledningarj som förekommit j, att emot ”Vederbörande Tjenstemän” i laglig ordning ansvar yrka; och jag inskränker alltså mine bemödanden, till att blott söka för Utskottet ådagalägga, huru Utskottet i min tanka bör utreda förbållandet och granska redovisningen, för att kunna inför Rikets Ständer framställa, mot hvem eller hvilka laga ansvar bör yrkas.
Att på jordbruket år 1841 förlorades 129 R:dr 35 sk. 3 rst. och 1842 ännu mera eller 348 R:dr 16 sk. 10 rst., oaktadt all afkastning i foder och säd upptogs till markegångspris, utvisa räkenskaperne; men denna förlust är så mycket större, då man finner endast utsäde och brukningskostnad tagna i beräkning, samt att ingen enda af alla de allmänna utskylder som åligga hemmanet, hafva blifvit påförda jordbruket, äfvensom att icke heller, så vidt jag af böckerne kunnat inhemta, någon enda person eller något enda kreatur deraf egt sitt underhåll. Uti Omkostnings-Conto för 1841 förekomma följande allmänna utgifter: Fjerdingsmansoch Kyrkovaktarelön m. m 3: 19. 10. Pastoralier 214: Klockarelön 24: Lancasterlärarelön (ehuru så vidt jag förstår, Bruket dessutom lönar sin egen skolmästare) 10: 6. — Comminister har äfven för tillsyn öfver skolan 50: och åtnjuter i Comministerlön 53: 24. — samt i ersättning för tullkapparne 245: 40. — Fattighusafgift, ehuru det synes som Bruket hade sin egen fattigvård jemte pensionsstaten 5: 5. — Vin tili Salems kyrka 11: 32. — Läktareafgift till samma kyrka 10: Kronoposten 11: 22. — Gruskörning å Brukets väg 36: 24. — Och under år 1842 finnas bland andra följande utgifter af allmän natur: Ersättning för tullkapparne, upptagen till 326: 32. — Gruskörning, för tillsammans 135: 26.
Då nu 3:ne Riks-Stånd beslutat, alt kostnaden till så väl Borgaresom BondeStåndens Protocoll och Bihanget till samtlige Riks-Ståndens Protocoll skall bestridas af Riksdagskostnads anslaget, samt jemväl bestämt exemplarens antal, åligger StatsUtskottet härvid intet annat än vördsamt anmäla, att Utskottet anser den bestämda nedsättningen i upplagans storlek desto lämpligare, som enligt den uppgift nu erhållits, ännu finnas hos Riksgälds-Contoiret förvarade 5a5 exemplar af Bihanget för sista Riksdag, oagtadt försäljningspriset, såsom, ofvanberördt är, då nedsattes till En Skilling arket, hvaruti Utskottet jemväl finner en ökad anledning till fastställande af ett lika pris för de Protocoll och Bihang vid denna Riksdag som komma att tryckas; men härvid lärer böra iagttagas, att lill afsättningens befordrande genom försäljning eller praenumeration, tryckningen och lifgifvande!: af Protocollen och Bihanget må med. möjligaste skyndsamhet verkställas under Riksdagens lopp och de genom försäljningen inflytande medlen godtgöras Riks - 8 Stats-Vtskottets Betänkanden. dags-kostnads anslaget; och hemställer Utskottet att hos Kongl. Maj:t må göras underdånig anhållan om Nådig befallning till Kongl. Stats-Contoiret, att efter Räkningar, bestyrkte af Ståndens Secreterare, som erhållit uppdrag ombesörja Protocollens tryckning, äfvensom, för Bibangets lifgifvande af trycket, hvilket, likmätigt 5g §. i Riksdagsordningen tillhörer Expedilions-Utskottets åtgärd, låta förskjuta erforderliga medel af hvad till Riksdags-kostnader an vises, emot redovisning för det som afyttras och jemväl för de öfverblifvande exemplaren, hvilka efter Riksdagens slut kunna till Riksgälds-Contoiret aflemnas under enahanda redovisnings skyldighet. I sammanhang härmed får Stats-Utskottet vördsamt anmäla, att jemlikt erhållne Protocolls - Utdrag, Högvördige PresteStåndet beslutit inbjuda
Ekon.Utsk. inkommit motioner af alldeles öfverensstämmande grundbeskaffenhet med deras, hvilka StatsUlsk. fått emottaga. Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. har funnit sig pligligt att icke låta StatsUtsk. vara i okunnighet derom, utan tvertom begärt att fä med detta Utsk. sammanträda till gemensam öfverläggning om dessa frågor. Derpå hade StatsUtsk. den godheten svara, att det väl vore villigt till sammanträde med Ekon.Utsk., derest så fortfarande önskades, för samfäld behandling af de lill det andra Utsk. inkomna motioner, men ansåge icke nödigt eller lämpligt att tillåta berörde Utsk. alt få, ronde de till StatsUtsk. remitterade, med sislbemälde Utsk. rådpläga. Så knapphändigt afklipptes hela den saken. Men hurudan skulle följden af ett sådant förfaringssätt kunna blifva, om icke möjligheten deraf att det tilläfventyrs inträffade, alt sinsemellan alldeles likartade frågor, behandlade i särskilda Utsk., och vid olika tillfällen af Stånden afgjorda, finge en sinsemellan stridig utgång. Sådant later åtminstone tänka sig. Men ett dylikt osäkerhetstillstånd bade man bordt afböja; och man torde icke dertill hafva varit obenägen, så vida man icke kanske ämnat att genom det bifall, som man hoppades få å sin först inkommande framställning, erhålla ett skäl alt åberopa emot allt som, från annat båll sednare afgifvet, kunde befinnas mot förberörde åsigter vara stridande, Inom RiksStm kunde likväl saken annorlunda uppfattas; och resultatet blefve då en villrådighet, ett tillfälle till mångfald i beslut, möjligen innebärande inkonseqvenser, dem man icke sedermera funne lätta alt afhjelpa.