Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rotering belägga förut oroterad jord, vare sig privilegierad eller af Krono-, Skatteeller Fräl» se-natur gaf RiksdagsBeslutet ingen anledning till; desse borde således, enligt hvad förut blifvit stadgadt, erlägga Rotefrihets» afgift. loke dessmindre ankom till Läns» Styrelserne en Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse (daterad samma dag som Instructionen), hvilken jag anhåller få här ordagrannt låta inflyta utur en i händer ägande trycki Den i5 December e. m. 4°7 Kungörelse af Konungens Befallningsliafvande i Carlstad, så lydande: ”— Kongl. Maj:t har i Nåder för ”ordnat: att sora genom högstberörde In”struction stadgadt blifvit, det Kronoskat”teoch Frälsejord icke bör till Extra Rotering upptagas, emedan, enligt gällande ”Författningar, all sådan jord åligger i Ordinarie Roteringsbesväret deltaga, det skall ”åligga Extra RoteringsCommissionerne ic”ke allenast noga undersöka, huruvida inom ”hvarje Extra RoteringsComraissionsdistrict ”någon oroterad jord af desse naturer förefinnes, som efter gällande författningar ”bär i ordinarie Roteringen deltaga, samt ”deröfver särskilde längder författa, hvar-» ”uti alla sädane hemman oell lägenheter ”upptagas, utan ock desamma i ordinarie ”Rotar indela efter enahanda grunder, som ”vid RoteringsVerkets uppgörande blifvit ”inom Länen följde , jemförd» med de grun”der, som Kongl. Maj:t i Instructionen för ”Extra RoteringsCommissionerne stadgat, ”hvilken Instruktion likaledes kommer inlåta andra tillärnplige fall att tjena Rote”ringsCommissionerne till underdånig efter*’rättelse” Huru, genom en sådan Nådig skrifvelse, de till Extra Roteringens jämkning sammansatte Commissionerne fått en alldeles oförmodad utsträckning i sin befattning, är fattligt för en hvar.
Registratorsbefaltningen derigenom i betydlig mån ökade, hvadan det syntes obilligt, att innehalvaren deraf icke skulle åtnjuta samma lön, som hans vederlikar inom de öfriga större Kansli-Expeditionerna, har E. K. Majit behagat i nåder föreslå, dels, att ifrågavarande lön måtte höjas från 3,000 till 3,500 R:dr, dels ock alt, på sätt Rikets Ständer vid den beslutade indragningen af förstnämnde tjenst afsett, lön för en ny Kanslist, måtte uppföras med 1,800 R:dr, men Expeditions-Utskotlets Förslag till anderd. 405 deremot från staten uteslutas en af Kopistlönerna, 600 R:dr, jemte 400 R:dr af de till befrämjande af göromålens gång inom Kanslistoch Kopist-graderna anvisade medel; hvarjemte E. K. Maj:t, beträffande öfriga Kanslister och Kopister, hvilka ej allenast äro behöflige, såsom biträden åt Revisions-Sekrelerarne, med uppsättning af Berättelser och expeditioner m. m., utan ock tjenslgöra vid protokollet i Nedre Revisionen, funnit någon inskränkning icke kunna ske i dessa tjenstemäns nuvarande antal. På grund af hvad sålunda blifvit upplyst hafva Rikets Ständer beslutit: a) att den äskade lönetillökningen för Registratorn skall utgå med 500 R:dr; b) att ofvan omförmälda, enligt Rikets Ständers beslut vid sednaste riksdag, i sammanhang med indragningen af Andre Registralors-tjensten, verkställda tillsättning af en ny Kanslist samt indragning af en Kopistbefatlning skall i aflönings-staten iakttagas, saint c) Att öfriga Kanslister och Kopister skola på stat uppföras lill det antal och den aflöning, som här nedan är upplagen. Derjemte och med bifall till E. K.
Posthemman fått tillgodonjuta den rätt att i allt för de dessa hemman åtföljande besvärs - skyldigheter blifva Roteradt till hälften och äfven till fjerdedelen emot hemmantalet, Kongl. Postkammat-Rätten likväl, med åberopadt Utdrag ur Post-Jordeboken , så ändrat Roterings Corn missionernas åtgärder, att de dels ytterligare nedsatt vissa Posthemmäns Roteringsskyldighet, dels alldeles frikallat andra ifrån den*, samma, till ökad tyngd för de härigenom mind* skade Rotarna; äfvensom Herr Prosten yrkat, att den vacance-afgift en del Rotar sig åtagit, till aflöning åt Regementernas Under-Befäl och Trosshästars anskaffande, borde i fredstider upphöra, i likhet med hvad om den nya Roteringen i allmänhet är stadgadt; samt att med afseende å Högv. Prest-Ståndets gjorda förbehåll, enär Prest-Ståndet åtog sig Extra Roterings*,’ skyldigheten, de svagare lönte af Ståndet, såsom Comministrar samt den ringare Kyrkobetjenin* gen måtte antingen helt och hållet förskonas från denna skyldighet, eller åtmindstone få sina boställen så förlagda i Rot-interessentskap, att de undvika att deltaga i flera äu en Soldats underhåll. Utskottet har i noga öfvervägande tagit ej mindre ofvanstående Memorials och Anförandens innehåll, än hvad uti detta malvid Riksdagarna lgiooch I8ia förekommit, äfvensom föreskrift - i8aa Den 20 Juli. Skrifterna uti Kongl. Instruetionen den 5 Fehn 1811, För Comiterade, till förrättande af Soldat-roteringen å den förut oroterade jorden i.
R:dr, men häraf har den sistnämndas andel, sedan hon uppnått föreskrifven ålder, redan upphört, och det belopp af 27 R:dr för hvardera, hvilket nyssbemälde son, till dess han fyller 21 år, samt döttrarna, så länge de lefva ogifta, hafva att bekomma af Civil-statens allmänna Enkeoch Pupillfond, är, såsom en hvar finner, högst otillräckligt. Ferlin var, då han afled, 68 år gammal. Sin ofvannämnda Kamererare-befattning skötte han till sin död med en drift och en förkärlek, som få i lika grad visa. Motioner hos RiddersTcapet och Adeln 1865. Han hade kunnat ännu lefva flera år och bereda de sina den tarfliga bergning de genom hans inkomst egde. Det var alltså för dessa det svåraste slag, då han hastigt bortgick. Den erfarenhet af Ferlins utmarkta duglighet såsom tjensteman, hvilken jag, i egenskap af ledamot af Kammar-kollegium haft tillfälle att inhemta; den skickelse, som betog honom och hans barn hela frukten af Rikets Ständers förenämnda välvilliga beslut; förhoppningen att Rikets Ständer, i betraktande häraf, kunde finnas benägne att, åtminstone i någon mån, låta de oförsörjda döttrarne af denne man, hvilken i Statens tjenst utslitit sina krafter, tillgodonjuta hvad Staten icke behöfde på honom uppoffra; samt slutligen kännedomen om det stora behofvet af något understöd för dessa medellösa; allt detta gifver mig, såsom jag vågar tro, en väl grundad anledning föreslå, att Rikets Ständer täcktes åt hvardera af aflidne Kammarrätts-rådet Ferlins efterlemnade tre döttrar, Augusta Eugenia Amanda Ferlin, Hildegard Louise Ferlin och Augusta Wilhelmina Ferlin, så länge de lefva ogifta, anslå en årlig pension af 200 R:dr, eller tillsammans 600 Riksdaler Riksmynt. Jag anhåller att denna motion måtte remitteras till Stats-Utskottet och mig tillåtas att dit aflemna sådana handlingar, hvaraf mina uppgifter bestyrkas. Stockholm den 14 November 1865. Reinhold Charpentier.
Ehuru uti förslaget till förändradt formulär för femårsberättelserne bränvinstillverkningen icke upptages bland de till jordbruket hörande omständigheter, utan fått sig plats anvisad inom en annan sektion af den afdelning, som afser näringarne, och fastän jag således kommer att i dithörande tabell lemna uppgift 0111 antalet af brännerier jemte dervid begagnade arbetare, torde dock här vara stället att söka utreda, i hvad mån denna tillverkning utöfvat något inflytande på jordbruket, vare sig genom ökad konsumtion af säd och potatis eller annorledes. Bränvin tillverkades: Tall. Litt. Markegängspriser ä spanmål. Hvete. Råg. Koni. Afradssäd af råg och korn. Hafre. I. it nets fasta laud. Bränvinstillverkning. Hushållnings-Säliskaper. Trädgårdsskötsel. 15 år 1856 i 12 större och 241 mindre brännerier; » 1857 i 11 » » 234 » » ; » 1858 i 10 » » 63 » » ; » 1859 i 12 » » 68 » » ; » 1860 i 8 » n 62 » » Hvad dc större brännerierne angår, är tillverkningsbeloppet, i följd af anbefallde kontroller, tillförlitligen kändt. Deremot kan svårligen bestämmas hvad de mindre brännerierna afverkat, helst det på goda skäl förmodas, att deras tillverkning under åren 1856 och 1857 i verkligheten uppgått till tre eller fyra gånger så mycket, som 1855 års beskattnings-taxa angaf, och under åren 1858—1860 till dubbla beloppet af hvad i 1857 års taxa beräknades. Med afseende härå torde kunna antagas, att länets hela bränvinstillverkning utgjort: år 1856 ungefär 650,000 kannor, » 1857 » 700,000 » » 1858 » 430,000 » » 1859 » 430,000 » » 1860 » 300,000 » eller i medeltal årligen ungefär 500,000 kannor bränvin.
Uppå Kongl. Maj:ts Nådiga' (illkännagifvande här om, låta Herrar Fullmägtige i Riksgäl ds-Contoiret utfärda . Riksgälds-Contoirets Obligationer, stälde till Sedelhafvaren, och svarande mot de faststälde serskildte ersättnings-summorne; hvaraf ena hälften betalas efter fem års förlopp» och den andra hälften efter det sjette årets utgång, beräknadt från obligationernes data, dock utan ränta Uti hvilket beslut de öfrige Riks.Stånden skup le inbjudas, att sig med Ridd. och Adeln förena. Fröt. Vt dr. ti. 25 Nov. igij. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco Utskottets, den 21 dennes under N:o 81, afgifne, samt deng22 derpåföljde ern. på bordet lagde Betänkande , i anledning af väckt Motion, om förändring uti nu gällande belånings sätt och belånings-värde å Guld och Silfver i Banken; blef samma Betänkande, pa grund af, dervid gjorde anmärkningar, till Banco-Utskottet återremitteradt. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Instämde Preste Ståndet uti Hederv. Bonde-Ståndets genom Deputation nu meddelade Beslut, det borde Riksens Ständer till Kongl. Maj:t framföra deras underdåniga önskan, att Hennes Majit Drottningens Höga Kröning, må, efter uråldrigt bruk fot sig gå, innan Ständernaåtskiljas; om hvilket Beslut de Resp. Med-Stånden, genom afgående Deputation genast underrättades, och skulle, i händelse af de öfriga Eiks-Ståndens instämmande, Expeditions-Utskottet anmodas, att upp' ätta den underdåniga Skrifvelse härom, sorn ige - Prof. Ut dr. d. 15 Nott, 1333 norn en stor Deputation bör till Kongl. Majit i underdånighet aflemnas.
Utskottet måtte uppgöra förslag till dylika kamrar; hvaremot Gustaf Berg föresi; git, att förmyndare måtte åläggas insätta medelö i jordegarnes hypotheksföreningar emot 4 eiler 4^ procents årlig ränta och att sockne-nämnderna måtte kontrollera förmyndares åtgärder. De två öfriga hafva åter ansett att man fortfarande bör bygga på den åc 1845 lagda grund, men hvad då lemnades som en rättighet utbytas till en skyldighet.
O, Maria!” tillade han och tryckte krampaktigt hennes hand i sin, ”detta är en förfärlig stund.” – Han var härvid så blek, så upprörd, så hemsk, att den arma flickan började darra i hvarje led. ”I Guds namn, kära Klein,” hviskade hon bedjande, ”kan jag lindra edra qval, så tala; denna ångest är alldeles olidlig.” ”Ja, Maria, jag skall tala, emedan jag måste det. Minns du – ursäkta denna förtroliga benämning; minst nu är jag i stånd att hörsamma antagna bruk – minns du mina afskedsord på Halleberg? Jag bad dig då tänka på mig, som jag alltid ville tänka på dig.” – Maria böjde på hufvudet, till tecken att hon erinrade sig det. ”Nå väl, vi hafva länge utan ord förstått hvarandra, och du visste således, att jag ej menade detta lätta utbyte af tankar, som bekanta egna hvarandra under en kort frånvaro, utan denna själens och känslans harmoni, hvilken beslägtade väsenden, förenade genom ett och samma hopp, frånvarande eller närvarande, dela lika. – Han höll upp och såg på henne med en blick, så vemodsfull och dyster, att hon var nära att utbrista i tårar. – ”Goda Maria, var det ej så?” frågade han. ”Jo,” svarade hon knappt hörbart, med en qväfd suck. ”Hvad säger du, om det nu vore ett brott för mig att tänka på dig?” Då Klein yttrade dessa ord, var hans rörelse så stor, att han knappt kunde tala. En brännhet tår föll på den hand han höll i sin. I ett ögonblick, då känslan och pligten strida en tvekamp på lif och död, och den senare segrande går ur striden, i en sådan försakelsens stund ursäktas äfven en tår i det manliga ögat; ty om äfven det ämne, hvaraf han danades, antagit en hårdare form, behöfver han ej blygas att ega känsla för smärta och uppoffringar. Maria såg upp, deras blickar möttes, och uttrycket uti hans isade hennes blod. ”Jag förstår ej; hvilket brott kunde det vara? Men i detsamma föll hennes öga på ringen; hon pekade stum på den; han gjorde en jakande rörelse med hufvudet.
– Icke ännu, ehuru både min far och Auroras föräldrar önska denna förening. – Än du sjelf då? – Jag ... Visserligen kan jag ej neka att Aurora är en mycket söt flicka. – Fy, hvilket matt uttryck, hvilken lugn ton! Hon är förtjusande, hänryckande Victor smålog. – Akta dig att jag ej blir svartsjuk! Jag påminner mig huru du var min kusins ständige riddare, när vi i fjol bevistade badet i S., min kära Henning! – Emellertid, sade den andre rodnande, besvarade du icke min fråga. – Nåväl, jag tycker rätt mycket om min kusin, men icke nog för att önska gifta mig med henne, så mycket mera som ... – Du afbryter ... – Skall jag vara uppriktig? – Ja, jag lofvar dig detsamma. – Jag fortsätter då: Så mycket mera som ... jag älskar din syster. Hvad säger du derom? – Jag säger att du är min bäste vän och att jag älskar din kusin. – Herrligt! Jag har längesedan gissat det. – Och jag anade dina känslor redan i fjol. – Hvarföre ha vi då ej gjort hvarandra detta förtroende förut? – Endast af falsk blygsel. – Emellertid, lefve uppriktigheten och förtroendet vänner emellan, äfven om de komma sent. – Kanske för sent ... – Åh nej, jag har redan en plan De båda vännerna började en liflig hviskning och mimik, som fortfor tilldess ett par kanonskott bebådade ångbåtens ankomst. Qvartetten tystnade. Sällskapet skingrades. På stranden. I Upsala är ångbåtens ankomst en händelse, ehuru en händelse, som upprepas alla dagar. Vill man träffa någon, så, om han ej är fängslad af alltför trängande göromål, finner man honom säkert vid stranden bland den böljande menniskohop, som väntar ångbåten. Man skulle kunna klassificera de väntande ungefär så här: En skara borstpojkar, till en del försedda med kärror för att draga de resandes saker. Några aktieegare, medlemmar af ångbåtsbolaget, som äro intresserade af att se huru många passagerare medföljt och deraf beräkna den sannolika dividend, som kommer att tillfalla dem. 3:o Åtskilliga af stadens borgare med sina fruntimmer.
Bankens fordringar bos Staten, nemligen: a) För af Riksgälds-kontoret begagnadt kreditiv emot ränta till 1823 års slut R:dr 4,014,852: 16. 3. b) För inlösen af Riksgälds-kontorets kreditsedlar och koppar-skiljemynts-poletter, efter afdrag af de sednares metalliska värde . 3,693,165: 25. 2. c) För den af f. d. Allmänna Magasins-inrättningen begagnade invisningsrätt, mot ränta, åren 1812 till och med 1823 . 800,000: d) För lyftadt kreditiv af f. d. Allmänna Magasins-inrättningen till det belopp denna fordran eftersista bok slutet utgjorde, komma fortfarande alt uti Bankens räkenskaper inom linien balanseras ; och skola emedlertid i Bankens vård förblifva följande, till densamma utfärdade skuldförbindelser, nemligen: Riksgälds-kontorets af den 17 Mars 1792 å 600,000: Stals-kontorets af den 7 September 1812 å 400,000: och Riksgälds-kontorets af den 28 September 1815 å 1,000,000: hvilka förbindelsers belopp är inbegripet uti Riksgälds-kontorets här ofvan under Litt. A upptagna kreditiv-skuld. Hvad som efter innevarande års början kan varda afbetaldt å de i denna §. uppräknade fordringar, kommer att upptagas bland Bankens vinst för året. 3:o. Bankens hos Södertelje kanal-bolag återstående fordran af 100,000 R:dr för år 1815 lemnadt låne-biträde, kommer än ytterligare att inom linien balanseras.
Grefwe Dels 6 sr 6 ie: Dä ben Preusiska Armeen hade lidit ett stort nederlag wid Auer» stedt och Stettin, hwarest Hertigen läg med sikt Reze» melite, som e) mera war säkert för ben segrande Franska Armeen, räddade Hertigen af Braunschweig Oeir, sä hastigt han förmädde, en del af sin Ägcndvm. Deha effekter lastades pä twännc skepp, det ena anlände efter sin destination till Ästad, det andra blcf wäderdrifwit, och kom till Köpenhamn. Tolf Kistor, som wörö pä dci, senare, bfwerförbcs sedermera till Swerige. Jag wet genom en Herstgrns egen Kammarherre kteilcker ålit sä killgätl, och att detza cffeckcr werkeligen tillhöra Hertigen. Anmäldes och infördes en Deputation tfrän det Hederwärda Bonde-Ständet, under anförande afRikS» Logswannm ifrän Jönköpings Län, ^n6er8 Lsncisien, hwilken tillkännagaf, att Bonde-Ständet, sedan det trodde Allmänheten döra wara tillfredsställ» efter ben undersökning i dag blifwit gjord af riepoiitum i Banque» , ansett billigt att det samma emot Attestens afgifwanbe utlemnades. Deputakioncn afträbde, efter manligheten beledsagad. ' Den 26 September. 979 Herr R.otklieb, Larl kreäric:
Riddarhusordning befintliga ofvan omförmålte föreskrift icke undfallit Riddarhua-Directionens uppmärksamhet; men som vid närmare jemförelse af 4y §. i RiddarhusOrdningen med 69 §. i Riksdagsordningen det tydligen visade sig, att den förra §;n innefattade en inskränkning uti Högloflige Ridderskapets och Adelns i den sednare §. bestämdt uttryckta och förvarade allmänna rätt att utan, tillämpning af något särskildt Kongl. Maj:ts pröfning understäldt och med dess sanction försedt stadgande, få, alldeles efter Ståndets eget godtfinnande, om val af Revisorer förordna; samt 12 §. Riksdagsordningen förmådde, att Riddarhus,Ordningen borde, likasom de öfrige Ståndens ordningar, vara i öfverensstämmelse med Grundlagarne författad; hvaraf åter följde, att når/såsom nu vore händelsen, en skiljaktighet i föreskrifter, visade sig emellan Riksdagsordningen, såfofb Grundlag, och RiddarhusOrdningen, Grundlagön måste framför RiddarhusOrdningen, till åtlydnad och verkställighet förbinda, hälst en Den II Augusti c4 m* motsatt, grundsatts skulle medföra de, för Grundlagarnes obrottsliga efterlefnad och bibehållande i helgd, måst åfventyrliga löljder, ansåg Directionen ock, att det åberopade stadgandet uti 47 §. i RiddarhusOrdningen, hvilket icke elier nu mera kunde efter dess ordalydelse verkställas, hade i sjelfva verket upphört och förfallit, ehuru det kommit att i §. qvarstå, derföre, att RiddarhusOrdningen, fastståld den i3 October 1810, sedermera icke förr ån vid sista Riksdag undergått de jemkningar och rättelser, som i följd af de under berörde tid uti Grundlagarne tillkomne förändringar, bordt äga rum; hvadan ock Höglo!].
Således vill jag i afseende på första punkten anmärka, att då der står: ”Dessa sedlar skola vid anfordran efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas”, så skulle det kunna vara osäkert, huru det antal af omkring 1^ million gamla sedlar, sorn lyder å riksdaler specie, skola inlösas; ty om dessa sedlar, vanligen specie kallade, skulle efter deras ordalydelse inlösas af Banken med silfver, så skulle det ske till högre värde, än de nu verkligen i bandel och vandel äga. Hvad deremot den sista punkten beträffar, så skulle jag tro, att om så olyckligt någon gång skulle hända, att Banken bruste i fullgörande ö o o O ' o af den inlösningsskyldighet, sorn åligger densamma, så skulle Ständerne, då de i anleda, deraf sammankommo, vara af ett sådant stadgande i grundlagen förhindrade alt vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom Banken sattes i tillfälle alt åter börja och fortsätta sin invexling af silfver emot bancosedlar; ty Ständerne voro deraf förbjudne, att uppdraga ät Banken alt vidare utgifva några nya sedlar, åtminstone skulle man då vara nödsakad att organisera en alldeles ny bank efter alldeles nya grunder. Någon R. St:s Bank skulle icke då mer äga rätt att utgifva sedlar, hvilka såsom mynt i Riket må gälla. Af dessa skäl föredrager jag det förslag, som vid förra riksdagen framställdes, framför det nu uppgjorda. Men skulle det förra icke lyckas blifva R. o. Ad:s gemensamma tanke, så anhåller jag att Ståndet ville så gerna afslå alltsammans och blifva vid det gamla. Hr von Hartmansdorff, A o g.: Det är med särdeles tillfredsställelse, som jag bär hör så många anmärknugöras emot det förslag Const.Utsk. afgifvit i denna fråga. Inom Utsk. har jag yrkat den mening, som Frih.
Af •oxkött (lägg) kokas buljong, i hvilken ett stycke fårbringa får koka till hälften, hvarefter den upptages och skares i små bitar, som läggas i en kastrull med ett par klyftor lök, en half matsked mjöl, hvitpeppar och salt. På detta slås litet buljong, får hopkoka till dess alltsammans blir bra kokt. Därpå påspädes ytterligare den buljong, i hvilken fårbringan kokat och allt får koka. Under tiden halfkokas särskildt blomkål och jordärtskockor i salt och vatten, och särskildt brynas därjämte morötter, palsternackor, selleri i tärningar och några bitar lök. Alla dessa grönsaker sättas därefter till buljongen, och allt sammans får koka. Löken upptages, sherry tillsättes, och, om man så vill, kan litet mjöl, vispadt i kall buljong, tillsättas för att göra soppan tjockare. Grönsakerna upptagas och läggas i soppskålen, hvarefter soppan uppsilas i denna. lyckligare. Så mån I också med tacksamt hjärta betala en lösepenning för denna er lycka och på så sätt visa, att I ären värda den! Frukten ej att » kasta bort » er gåfva! Det är ett i bästa bemärkelse kristligt hem, som får den, ty det utesluter ingen, så långt utrymmet räcker. Det frågar icke först: » är du värdig? » Det ser endast till behofvet. Också har mer än en ung kvinna, som blott för ett par nätter fatt njuta af dess frid, dess ordning och renlighet, återvändt från den irrande stigen till den rätta, hvilket bör vara en ytterligare maning för den, som kan och vill bidraga till hemmets bestånd. Ett besök där lönar mödan. Den vänliga föreståndarinnan för en omkring öfverallt och skildrar därunder ett och annat, som fyller hjärtat med medkänsla och öppnar handen för de nödens offer, som här söka en tillfällig fristad. I Guds namn: låten dem ej söka förgäfves! som genomgått fullständigt elementarläroverk samt vistats 2 år i Paris och ett presthus på landet kan en flicka, England, önskar under sommarferier " " något van vid matlagn. o. sömnad, plats i familj på landet f mot fr. vivre få pl. nu genast för fritt vivre undervisa i v att gå frun tillh.
Tvärtom är jag en varm vän för detta mynts utspridande till de enskilda individerna inom samhället, samt har i sammanhang dermed gifvit min röst såsom riksdagsman och såsom Statsrevisor uti Banken; men jag önskar, att man med Bankens angelägenheter handlar lika klokt och heräknadt, som hvarje förståndig man gör med sina egna affärer, nemi. att, sedan alla kostnader äro bestridda och afskrifna, draga all loflig fördel och vinst af desamma; och det är icke välberäknadt af R. St., att låta förstöra och förbränna färdiggjorda nya sedlar på 14 och 10 sk:s valör, till det betydliga sammanräknade beloppet af 240,500 ndr b:co. Jag anhåller vördsamt om återremiss. Den 5 Februari. 333 Frih. von Stedingk: Som jag var den inom detta rum, som yttrade att dessa sedlar voro impopulära hos allmogen, så anser jag för min skyldighet att nämna, hvad jag dermed menade. I fall man skulle kunna göra så som den siste värde talaren förmenat, att nemi., när man reser med skjuts, medhafvande ifrågavar. småsedlar, hvilka i allmänhet med missnöje af allmogen emotlagas, söka att få en skjutsbonde att emottaga dem, så medger jag, alt på detta sätt det vore väl möjligt, att åtminstone bibringa en del af allmogen öfvertygelsen om dessa sedlars giltighet. Helt annat förhållande inträder med dem, som hafva med allmogen att göra, som skola betala åtskilliga utgifter; det är då, som allmogen icke vill emottaga dem, det är då de säga att de förblanda dem med de förr ulgifna sedlarne å dalermynt. Det är en stor skilnad att resa i landet och betala med dessa sedlar, eller att behöfva nyttja dem för alt behöfva betala dagsverken, forlöner m. m. Jag får dessutom fästa upmärksamheten derpå, alt om man äfven antager att de äro så beqväma, i afseende på sjelfva betalningen, emedan man genom deras sammanräkning med annat mynt, kan åstadkomma flera olika valörer, så är det en sak som icke kommer alt räcka så länge, ty efter 1 a 2 år äro dessa sedlar obrukbara.