Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att åter StatsUtskottet, af farhåga för en möjligen framdeles blifvande förlust, hade kunnat af Ständerne begära Instructioii i detta afseende för Uppbördsverket, är visserligen sant — men när någonsin har ett underlåtit steg blifvit ansedt äga positiv kraft? Då ett StatsUtskott, äfven genom direct åtgärd, ej hade kunnat åtaga Riksens Ständer en Garanti för ett Mynt, skulle då ett indirect steg, ett underlåtande, kunna äga denna kraft? I Plena blef frågan, mig vetterligen, aldrig väckt; det fanns ej der någon serskilt anledning, som ådrog saken uppmärksamhet, sådan som för Deri 5 Januarii. 389 ConstilutionsUtskottet granskningen af StatsRådets Protokoll, och för StatsUtskottet, den af StatsVerkets Räkningar. I alla fall gäller äfven för Plena den allmänna Regeln, att ett underlåtande aldrig kan äga någon positiv bindande kraft. Huru mycket mer öfverdrifvet då, att sätta i fråga en, bindande kraft utöfver första Kungörelsens ordalydelse. Ty denna innehöll egentligen endast, att Sedlarne tills vidare skulle få emottagas, och nu drar man deraf den slutsatsen, att de äro garanteradt Mynt, och således i evärdeliga tilder skola få emottagas. Jag har sökt visa, att ingen egentlig Garanti för DiscontSedlarne existerar; jag har dervid ej ens åberopat det som Herr Baron Stael anmärkt, att RiksgäldsContoirets Fullmägtige alltid nekat att emottaga DiscontSedlar; om ock detta ej kunnat komma i fråga, om ock intet RiksgäldsContoir i Sverige funnits, hade ändå ej i den omtalte Kungörelsen legat någon Garanti. Men en annan villkorlig ligger i Octroyen, och det är denna som här bör åberopas. En af Lagstiftande Magten i ett Land åt ett Bolag lemnad Octroy på vissa år, kan, lika så väl som ett åt en enskildt man lemnadt Privilegium Exclusivum, utom i Perioder af laglöshet och våld, ej ens af Lagstiftande Magten upphäfvas.
Segohjoné»©tabgan af ben 23 Sftooember 1833 förefrtfnc ålber, fattighjon eller fåbane perfoner, font njuta unberftöb af $3arml)ertighetö»»erk od) Slllmänna inrättningar, ef)»ab be faf»a förf»ar eller ide, »anföre, (»agfinte, brädlige odj anbre, forn för briftanbe arbetsförmåga äro utur fånb att för»ärf»a ftt uppehälle, famt mebellöfe fångar. 4:o 3n»ånarne i ©ärna ©oden af Dfer»©alarne. 5:o krononybyggare i ©tora kopparbergl, ©efleborgö, ^efterbottenö, (2Bcfer»‘iftorrlanbö, Storebotten# od) iemtlanbö Sätt, imber be förfla femton fril>etö»åren för ftg fjelfroe, äpufrur och l)emma»aranbe barn; torftige krono» Nybyggare måga unber frtl)eto»år tillgobcnjuta benna befrielfe äf»en feban be för fa femton åren tillänbaltipit, efter ben pröfning af beraö belägenhet, font S3erebnings och £aperingö»£ommittcerite fall åligga. §, 163.
N:o 56, rörande väckt fråga om en fri kolförsäljning för hemmansegarne i Tossebo Härad af Elfsborgs Län; N:o 59, i anledning af väckta Motioner om skyldighet för hus-, tomioch jordegare i åtskilliga Städer att deltaga i Borgerskapets oneraj N:o 60, i anledning af väckt fråga om en från Tofta hemman frånskiljd skogsparks återgång till nämnde hemman; N:o 61, i anledning af väckt fråga om vägning af hö, i stället för parmmätning , samt om begagnande af krönta tunnor vid försäljning af brännkoli Prot, Utdrag den 2 Mars 1829. 19 N:o 62, i anledning af väckt fråga om EergsTingsRätfernes bibehållande i det skick hvari de nu befinnas m. m.j N:o 63 , i anledning af vackt fråga om ny organisation af HushållsSällskapen ; N:o 60, i anledning af väckt fråga om vissa Helgedagars försvinnande eller förflyttning till Söndagar } N:o 68 , i anledning af väckt fråga om inköp af en Entomologisk samling för Riks*; Musaei räkning.
1 Nya amiralitetskyrkan i Karlskrona (med i l l) 70 S:t Britas kyrka; af E. Sellin 2 Skånebankens nya palats (med ill.) 71 I konstnärernas nya hem; af Carl Larsson Nationalteatern i Kristiania; af Ann Margret (med 3 illustr. 3 Holmgren (med 3 ill.) 72, 73 Vaxholms hotell i grus och aska (med 2 Från en kvinnlig arkeolog (med ill.) 74 illustr.) 4 Sveriges förslå automatrestaurant (med 2 ill.) 74 Nytt pä Skansen: Hornborgastugan (med 2 Vid drottning Louises kista; af Pen (med 111.) 6 Från » AntarcticS ' färd (med 4 ill.) 77 Från Bondeska palatsets ruiner (med 1 illustr.) o Södermalms nya saluhall (med ill.) 77 Prins Georgs residens på Kreta (med 1 iliustr.) 5 Det Stockholm som går: hörnet af PärlslicKalastrofen i Airolo (med 1 illustr.) 6 kargränd och Thulegatan (med ill.) 77 Kungl. Teaterns stora foyer (med 1 illustr.) 7 Akershus fästning (med ill.) 77 Craig-y-nos slott (med 4 illustr.) 7 Ett sekelminne; af Lundabo (med ill.) 79 Bismarcks mausoleum (med 1 illustr.) 7 Södcrtelje nya badhotell (med ill.) — 79 Eldsvåda i en amerikansk » skyskrapare » (med Sandviks nya kyrka; af C. O. Carlsson (med 1 illustr.) 8 Det öfversvämmade Salzburg (med ill.) 80 Branden i Hotell Continental W: 6 (med 2 illustr.) : 8 På vedskuta^ till Åland; tro bref till en bekanting från Faulenzer 81 83 Frän Helsingfors; ett litet resebref af Elsa Lindberg (med 4 illustr.) 10 Det stora vattenledningsarbetet i Norrström (med 2 ill.) 81 Konungen på Saltsjöbaden (med 2 illustr.) 11 Modellen till riksvapnet för nya riksdagshuset Ett arbetarpalats i hufvudstaden (med 6 (med ill.) 82 illustr.)
I betraktande af hvad sålunda i detta ämne förekommit, kan Utskottet icke tillstyrka bifall å Herr v. Krcemers för slag om allmänt bidrag för Riors anläggning; men tror sig derjemte ega anledning tillstyrka, att Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit ville, på sätt Kongl. Majit lämpligast finner, låta sammanfatta fullständiga beskrifningar, jemte r itning, öfver anläggning och skötandet af sådana Rior eller Torkinrättningar, som för mindre Hemmansegare kunna vara lämpliga, samt låta utdela dessa afhandlingar lill ett visst antal för hvarje församling, der dylika anstalter äro an väml bäre. Beträffande Riksdagsfullmägtigen Botvid Jonssons motion, i hvad den afser att Torkinrättningar må, på Statens bekostnad, på vissa ställen anläggas, så att Staten må, under de goda åren, insamla och utan förlust kunna förvara spanmål, till dess sådan, i undsättningsväg, behöfver utlemnas, så kan Utskottet å detta förslag, såsom förenadt dels med stora kostnader, dels med flerfaldiga andra olägenheter, icke tillstyrka bifall. Stockholm den 4 Junii 1834* Reservation af Herr Tamm, P. A.: ”Då Stats-Utskottet erkänt allmänna behofvet och vidsträckta nyttan utaf införandet hqs Allmogen af Finska Rior, till den Stats-Utskottets Utlåtande N.o i5f I r simma saclens torkning, anser jag deraf följa, att uppmuntran till Riors anläggning bort Rikets Ständer tillstyrkas, men då denna åsigt genom votering är af pluraliteten afslagen, och perininge-belöningar, under närvarande knappa tillgångar, ej torde böra föreslås, anser jag lämpligast, att hälften eller bela beloppet af Faslighels-bevillningen under 10 år, dock aldrig till högre belopp än to R:dr B:eo om året, för en enkel Rias uppförande, borde beviljas de Hemmansegare, som inför Berednings-Comiteerne styrkt sig hafva
Häraf blir naturligtvis en följd, att den blifvande Prestmannen, med ett perspektiv framför sig af mångårig fattigdom och försakelse, afskräckes ifrån ett långvarigare och grundligare studium, hvilket endast till ännu aflägsnare framtid skulle uppskjuta hans befordran, som nu nästan uteslutande grundar sig på tjenstårens mängd. Detta har också burit sina bittra frukter och länge visat sig inom den Svenska Kyrkan, i Religionsvårdens afty - 14 Allm. Hest-, neli E'Jemi.-Lisl;, lielänk., ,\:o SO. ilande lif. På den tid da Kyrkan — såsom till en del än i dag — hemtade sina store män från skolan, och det lägre Presterskapet icke ens igenom tjenstärens nuingd. med deni kunde i befordringsväg täfla; stod Preste-Ståndet ännu högt genom bildning och anseende, både inom och utom Kyrkan. Men huru är förhållandet nu? Prestbildningen är en bland Kyrkans vitalfrågor och inom den Katholska vet man att sätta värde härpå;— Pius den 9:de skrifver i bref af den 17 Juli 1847 (se öfversigt af Christna Kyrkans sednare händelse och nuvarande tillstånd af H. Reuterdahl) till aila Ordensoch Klosterföreståndare: »Då det alltid var för de regulära Ordnarne en utmärkt berömmelse, att sköta, att älska, att genom kunskapsrika, lärda och mödosamma arbeten i vetandet 0111 Gudomliga och menskliga ting befrämja vetenskapliga studier, så uppmuntra och uppmana vi Eder på det högsta, att J, efter Eder ordens lagar, med största omsorg, befordren ett rigtigt studerande och gören allt, på det Edia lärjungar ihållande må beflita sig om de klassiska studierne och de Philosophiska och Theologiska vetenskaperna, och således rigtigt bildade genom de bästa och helsosammaste läror, må kunna samvetsgrant och visligen fullgöra, hvad deni i Kyrkan skall tillhöra."’
En värd talare, som yrkat bifall till Hr Oxehufvuds reservation, har dock ansett den jemnkning deruti böra öga rum, att Riksg.cont. bör åläggas att upptaga länet, och alt således ordet må, som förekommer i reservationen, bör utbytas mot ordet skall. I fall man vili hafva lånet, coule (ju il conte, tror jag också det vara nödvändigt att sätta ordet skall; ty örn Riksg.contts säkerhet mot förlust på uppoch utlåningen skall i främsta rummet afses, befarar jag, att något lån lika litet af Cont. kan erhållas efter 1834 å*'s riksdag, som efter förra riksdagen. Just.Statsministerns sednast afgifna berättelse, rörtde tillståndet med jordens skuldsättning, är äfven härstädes åberopad till stöd för nödvändigheten för staten att, till afhjelpande af jordbrukarnes för - Den 29 December f. m. 489 förlägenhet, upptaga lånet. Men denna berättelse visar äfven derjemte, hvarifrån skulden till en stor del kommit, nemi. från det allm. begäret att köpa fastigheter, utan att dervid taga i betraktande, huruvida man äger några tillgångar, hvarmed de kunna betalas. Så länge en hvar vill blifva fastighetsägare, utan afseende på om lian till TVdel eller TT7:del kan betala den erforderliga köpesumman, torde man ej kunna vänta sig annat, än alt se Svenska jorden skuldsatt. Den åberopade berättelsen utvisar, att allmogen, som de sednare 2 åren köpt fastigheter för något mer □ n 1,000,000 r:dr, derunder skuldsatt sin jord för 6,000,000. Vid sådant förhållande synes det vara temligen obestridligt, att, äfven för den egentligen jordbrukande delen af folket, begäret att öka sina skuldsatta egendomar är vida mägtigare, än önskan att minska sina skulder. Hvad beträffar den omständigheten, att lånet skulle användas till bildande af hypotheksföreningar, så får jag för min del förklara, att jag val anser hypotheksföreningar kunna blifva fördelaktiga för landet, men att jag tror, att de böra bilda sig sjelfva och icke genom konstlade medel framlockas.
Be tänkande n. raren och Cancellisten vid öfver-Intendents - Äm Sedan Stats-Utskottet uti dess den 27 sist]. Juuii afgifne Utlåtande, angående Stats^Begleiingen i hvad den rörer RiksStatens q:d?a Hufyud-Titel, samt uti den 8 näst]. Augusti meddeldte yttrande öfver de vid nämnde Utlåtande gjorde anmärkningar, föreslagit en lönetillökning för Secreteraren och Cancellisten vid Öfyer-Intendents-Ämbetets Cancellie, så att dessa Tjenstemän blefyo försatte i enahanda Köpevilkor, som Departements-Secreterare inom Kongl, Krigs-Collegium och Copister i Kongl. Cojlegierne åtnjuta, och den förre således erhålla 5oo R:dr med derunder begripne 55 Tunnor Spannmål i stället för innehafvande 34o R:dr med 37 Tunnor Spannmål, samt den senare, som nu åtnjuter jo5 R:dr 11 Tunnor Spannmål derunder, skulle erhålla 154 R:dr med derunder beräknade 17 Tunnor Spannmål: Så hafva enligt ankomne Protocolls-Utdrag, Högvördige Preste-Slåndöt den i8:de och Yälloflige Borgare-Ståndet den 27 nasti, Stats-Utskottets B e t ii n k a n .d e n. 541 Augusti bifallitdenna Lömåillö klling , hvaremot Högloflige Ridderskupet och Adehi sistnämnde dag, samt Hedervärda Bonde-Ståndet den i i denna månad densamma afslagit. Enär liu tvenne
Utskottet får alltså vördsamt hemställa, att Grefve Lewenhaupts ifrågavarande motioner må lemnäs utan vidare afseende. Hofpredikanten Rosenius har i sin motion, N:o 98, anfört, hurusom under de sednare åren utsynings-utslag gått såsom en handelsvara emellan de till utsyning berättigade hemmansegarne i de Norrländska länen och trävaruhandlare derstädes, och att, genom denna den jordbrukande befolkningens inblandning i trävarurörelsen, jord - 4 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Litsle. Betänkande JtS 16. bruket flerestädes försummades, i anseende hvartill motionären föreslagit, att öfverlåtelse af utsyningsrättighet måtte strängeligen förbjudas. Då emellertid de förhållanden, på hvilka motionärens framställning är grundad, blifvit väsendtligen* förändrade genom ofvanomförmälda Kongl. Förordning den 21 December 1865, som, med erkännande af hemmansegares, åboers och nybyggares exklusiva rättighet tjll utsyning inom visst, deras inegor närmast omgifvande skogsområde, upphäft deras genom Kongl. Brefvet den 11 April 1844 grundade företrädesrätt till utsyning å Kronans marker i allmänhet och i stället föreskrifvit, att det å kronomarkerna utsynade virke skall å auktion försäljas till den högstbjudande, samt det icke lärer kunna förmenas den, som i föreskrifven ordning vunnit eganderätt till virke å kronomark, att detsamma fritt disponera, så torde, med anledningen till motionärens ifrågavarande förslag, äfven lämpligheten af ett förbud i den af honom föreslagna syftning hafva nu mera försvunnit; och får Utskottet derföre vördsamt hemställa, att motionen må lemnäs utan vidare afseende.
Man har i dag återkommit med ett påstående, hvarmed jag trott, att man skulle uppföra det, nemi.: att moraliteten vore i fara genom höga tullafgifler, som åsättas varor. Man upplyste i förrgår, att när tullen bestämmes endast till 1 r:st. för 1 få socker, tullförsnillning ändock äger ruin, och att man heldre, än att erlägga denna afgift, blottställt sig för en skeppslasts förlust. När så verkligen förhåller sig, måste de, hvilka sä synnerligen nitälska för moralitetens bibehållande, hos K. M. anhålla om liela tullverkets afskaffande, ty förutan en så grundlig ålgård kan man icke påräkna moralitetens räddning. Frih. Gyllenhaal har oraförmäldt, att tullförsnillningarne under sednare åren, öfverhufvud varit mindre. Såsom skäl dertill, har han uppgifvit, att R. St. antagit lägre tullsatser. Månne man icke skulle få antaga en annan förklaringsgrund, hvilken Frihms modestie förbjudit honom, att uppgifva, nemi., att tullbevakningen och kontrollerne varit bättre? Jag vill åtminstone antaga, att förhållandet är så beskaffad!. Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade att R. o. Ad. på de af Hr Landtm, nyss anförde skäl torde tinna, att den propus., som nu komme att framställas, borde inskränkas lill artikeln caffe och icke omfatta hvad som hade sammanhang med tullbestämmelserne för caffesurrogat, anmälde sig och yttrade Frih. Cederström: Jag har uppfattat Hr Gr. o. Landthus svar å Hr Aminoffs framställning så, att Hr Gr. o. Landtm, icke blott afskildt den första punkten caffe, från caffesurrogat, utan äfven framställt, att brändt och malet caffe skulle utgöra en serskild punkt. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att hans framställning blifvit af Frih.
Direction har ej kunnat hemta visshet att Låntagare eller Cautionister ega dea säkerhet och vederhäftighet, Stern äftstes nödig. Manga flera skäl till afslag lärer finnas och äfven användas i mteh jag kan icke föreställa mig något och ej eller att desse kunna fcomprornettera hvarken Lirection eller Lånsökande. Jag föreställer mig deremot att dylika Svar, offentliga i stället för det hemlighetsfulla nekandet, skulle både mera tillfredsställa den Lånsökande , som deraf hemtade vägledning till ändamålsenliga åtgärders vidtagande och befria ÖireCtion Från misstankar För arbitrage, söm efter närvarande tidsanda sällan U« teblifva , då handlingarne ej äro offentliga. Likväl och örn de Herrar och Män , hvilkanu utgöra öpinionsÖomstolen i BancoÖisconten , intill nästa Riksdag vöre desamma som nu, och om Ledamöter med lika nit komma att blifva anstälde 1 de DiscontContoir , hvilka blifva inrättade i Götheborg och Malmö, så skulle tej ett otd af mig yttras ellet skrifvas, för att yrka någon vidare publicité af deras åtgärder; men dl ombyten genom hvarjehanda händelser hastigt kunna inträffa och jag betänker hvad jag så mångå gånger hört enständigt påstås^af utmärkt kunnige och ak - %%G Barico-TJtskotteit Bettinkanderi. tade män, nemligen att utlåningarne skada bl« de det Verk, som bestrider dem , och. läntagare sjelfve, äfvensom den ho3 många rådande tanka, att skuldsättningen i allmänhet är me* ra en följd af ett lättsinnigt begär, att komma St penningar, än af någon klok beräkning för användandet och återbetalningen samt det ringa afseende som göres på den i landsorterne öfverklagade penningebristen , hvars verklighet jag så mycket mer intygar , som, ehuru från en ort , der förlägenheten icke kan vara så tryckande sorn i många andra delar af Riket, likväl der är så ringa tillgång på Capitaler, att mot hvad säkerhet som heldst, penningelån hvarken till mindre eller större summa stå att erhålla; när jag vidare besinnar, huru jag hört det många af RiksStåndens
Cronhjelms önskan angår, att fonden måtte afskrifvas ur rikshufvudboken, instämmer jag i denna önskan, men icke på det skäl, alt cassan icke skulle finnas, ty derom äger jag ingen kännedom, utan på den grund, att denna fråga i annat fall skall vid hvarje riksdag komma alt utgöra ett ämne för oenighet, emedan jag förmodar, att Regeringen conseqvent vidhåller den åsigt, hon uttalat, rör:de den yrkade granskningen. Frih. Palmstjerna: Jag vill icke hålla mig till de rättigheter och skyldigheter, som innefattas uti grundlagseller §§ af instruetionen för R. St:s revisorer, eller meningen af und. skrifvelse!-; jag vill blott hålla mig vid de skyldigheter, som åligga Representationen uti omtankan för det allmänna bästa. Denna fordrar, att misshälligheter eller tvister Statsmagtei na emellan icke underblåsas, utan vid första lämpliga tillfälle slutas. Här har den ena Statsmagten sagt: ja, och den andra: nej. Att fortfara på detta sätt skulle föranleda till förnyande af den obehagliga skriftvexlingen Statsmaglerna emellan, och vidare genom den riktning, det i längden gaf åt sinnesstämningen, måhända medföra följder, som icke kunna förutses, men som vid något tillfälle kunde blifva långt vådligare, än den förlust, statsverket skulle kunna anses Iida genom fondens afskrifning. Undanrödjandét af alla tvisteämnen är så mycket angelägnare under en tid, då så många andra ämnen finnas, hvilka skulle kunna föranleda till skiljaktiga meningar emellan Styrelsen och folket; under en tid, då det så mycket försökes att rubba och förändra gamla institutioner, är det angeläget 4oo Den ij Juli f. m. att bibehålla enighet för att gifva kraft åt sina handlingar, äfvensom att vinna kraft att motstå inverkan från främmande håll. Ur denna synpunkt har jag sett saken, och jag förmodar, att StatsUtsk. äfven ur denna synpunkt framställt sitt förslag att låta saken förfalla. Utaf Gr.
I samhällets intresse ligger att uppmuntra och underlätta affärsmannens rörelse och företagsamhet; samma intresse fordrar, att fe&e-affärsmannen ordnar sina angelägenheter och behof, så vidt möjligt är, utan skuldsättning. Skulder äro för rörelseidkare en nödvändighet, för icke-rörelseidkare ett positivt ondt. Under så olika förhållanden i afseende på personernes verksamhet och ställning till det allmänna, huru vill man då, med sken af rätt, ställa dem under samma bestämmelser, så i afseende på exekutiv rätt i allmänhet, som specielt med hänsigt till konkursrätten. Men då detta ämne eller skillnaden i vilkor och förhållanden emellan köpmän och köpmanna-vederlikar, å ena sidan, och fastighetsegare, embelsoch tjenste-män, mindre handtverkare m. fl. å andra sidan, hos oss är något så föga utredt, torde det vara angeläget att deröfver ingå i en närmare undersökning, särdeles som tillfälle sålunda lemnäs att vidröra frågan om bysättning. Det är det egna och väsendtliga i köpmannens ställning att han, till följd af sin rörelse, hör antagas att ständigt hafva, hvad man kallar kassa, eller, då inbetalningen uteblifvit, kredit för att fylla en ögonblicklig kassabrist. Som köpmannen följaktligen måste anses ständigt hafva penningetillgång, så kan och bör man, lika mycket i hans enskilda som i det allmännas intresse, utaf honom fordra att han punktuelt på dagen skall betala alla förfallande handelséller affärs-skulder, och i full öfverensstämmelse dermed, är det ock enligt med sakens natur oell billighet, att han, genom ett ögonblickligt inträdande af exekutift tvång, nödgas att fullgöra denna skyldighet i fall han tredskas. Förmår han, det oaktadt, icke att betala, så antyder detta, att äfven hans kredit är slut, att denna grundval för och själen i hans yrke är borta, och att, med den konstaterade oförmågan att uppfylla förbindelser, insolvens eller konkurstillståndet faktiskt in träd l. (Gode du Gomm. §. 437.) Då är det både en välgerning emot honom sjelf, för att rädda honom undan vingleriels och svekets frestelser, och en akt af rättvisa mot alla fordringsegare att konkurstillståndet de jure inträder.
Direktionsledamöter än äfven Redogörare häftade för skuld till kassor, hvilkas förvaltning eller redovisning dem ålåge, hafva 1860 års Revisorer, som ansett ett dylikt förfarande med god ordning oförenligt och lätt ledande till förvecklingar, föreslagit utfärdandet af ett så ledande stadgande: "alt ledamot i direktion eller der anställd tjensteman icke må kunna erhålla lån af de under direktionens förvaltning ställda medel.” Med anledning häraf och då den af Revisorerne uttalade åsigt tvifvelsutan vore rigtig, har E. K. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt uti afgilvet underdånigt utlåtande gjort hemställan om utfärdande af ett sådant stadgande, att, i enlighet med hvad för vissa kassor redan funnes föreskrifvet, ledamot af någon inom hufvudstaden befintlig myndighet, som förvaltar kassa, hvars räkenskap skall ingifvas till Kammar-rätten för att i Ofverrevisions-deparlementet granskas, eller af Konsistorium inom något af stiften, äfvensom tjensteman, hvilken hos sådan myndighet eller hos något stifts konsistorium är vid kassaförvaltningen anställd, icke. må erhålla lån af de medel, som på nämnda sätt skola redovisas. Med afseende härå få Rikets Ständer hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af stadgande i enlighet med Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorers ofvan omförmälda förslag. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 26 Mars 1863. Utö Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Mars 1865. Presle-Ståndet den 20 —- — Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af till länsmansboställe anslagna hemmansdelarne i mantal Repperda Ännagården N:o 9, m. fl. mot hemmanet, | mantal N:o 5 Hultsjö Bergagården i Jönköpings lån. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 56.) S. A. K.
Till StatsBancooch Lag-Utskotten; Grefve von Scbwerilis, Fredric Bogislaus, Motion, angående utfärdande af så kallade Moratorium eller Jernbref: om hvilket allt de öfrige Respective Riks-Stånden skulle vänligen underrättas. Ut supra. S. D. Remitterades. Till Stats-Utskottet: Yttranden af Grefve Posse, Clas Fredric, samt Herr Munck af Rosenschöld, Eberbard, i anledning af den förstnämndes till Stats-och Banco-Utskotten denna dag remitterade Memorial, innefattande dels Anmärkningar vid Friherre Wrangels, Henning, Memorial, angående yrkadt vidtagande af det Beslut, att inga nya Utgifter må Beviljas, samt dels i sammanhang dermed Förslag uti Financerne. Ut supra. S. D. Remitterades Till Stats-Utskottet: 1:0 Ett Memorial af Grefve Gyllenborg, Ridd. 0‘ Ad.