Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer påkallas nu som alltid, att skaffa hjelp, sedan andra vållat o - Den »2 Maj. 683 redan. Många projecter uppgifvas, de flesta, som jag törmärKt, att öka Renningemassan, och uet med papper utan creditj för många enskilta vore detta visserligen lika såradical hjelp, som ruin för andra och sjelfva btaten, samt leda till händelser, som ej med visshet kunna beräknas och förutses, men ögonskenligen synas vära att befara. Eu ny allmän Discont.inrättning, med nya millioner Riksgäldssedlar. kunde komma i fråga} men hvad är detta i sig sjelf annat, än indirect förökning af Bancomynt, då Riks. gäidssedlar skola emottagas såsom Rikets Mynt, och skola i RiksgäldsContoiret utbytas mot Banco. Det är i anledning häraf, som jag vördsamligen underställer, om icke här vore en fond att tillgå, som kunde användas till styrka för de operationer, denna Discont-inrättning ämnar företaga, samt önskar upplysning af dem, som äga mera kännedom i dylika saker, än jag, om icke i stället för Riksgäldssedlar, ett helt nytt mynt kunde tillskapas, nemligen Rentesed. lar pä dessa lägenheter. Dessa skulle säkert bli de begärligaste, i anseende till sin verkliga säkerhet, som ej genom ensidigt interesse, och pluralitetens beslut, kunde undergå någon förvandling, så länge man aktar ägande rätt. Vördsamt Memorial! Anledningen hvarföre jag begärt Oeco> nomie Utskottets Betänkande öfver Riks - Den * j Maj. Den * a Maj. dagsmannen Longbergs Memorial rörande Re coguitions Skogarna ytterligare på bordet, är den, att ämnet är af så stor vigt för Ri ket, att det icke måste hastigt undfalla uppmärksamheten.
Det ar föreslaget at dertil mane forordnas kwänne af hvarje Cm§, utan röst; men med rättighet at göra anmärkningar til krotvcollLt. Ifwe ' i Riksgälds - Lontoirek. Harrs Lxcellence Grefwe R^uutki» Nej. " Herr von kotenllein, d4ils. Wid det upgifna förstaset at antaga llonoraira Ledamöter - Riksens Ständers Lan^ne, torde Ridderstapet och Adeln tilläta mig anföra de betänkligheter, som hos mig upkommit. Andamälet ställe blrfwa etz Land och en LontroU pä wära Fullmägkiga. Dell» sones ung innebära et flags misitroende lil besia Fullmägtiga, hwartil jag icke ser någon anlednings Lm deras redlighet böre wi icke twifla, dä det äc bade i Ridderstapets och Adelns sörmäga, och ei» stadighet, at utse de päliteligafte rvr kunne finna^ Deras förstånd böre wi ej eller satta L fräga, däv§ äligger at malja de stickeligaste. I allmänhet föruundstar man icke mädan af mennistors swagheter, da man ökar antalet. Derjämte kan jag ej annat än anse frägan röra de öfriga Ständen, och saleScs af dembära bero, efter den tillika angar henrlighetens bewarande. Kan twckan äga rum i anseends til redlighet och förstånd, kan den äfwen upstä i an-' seende til tystheten, som alltid blifwer mindre säker, da den af flera stall bewaras. Skulle Ridderstapet och Adeln ensamt förordna llonoraira Ledamöter, blcfwe det en olikhet, som ställe för märt Ständ synas mindre hedrande. I fall ater de öftig» Ständen midtaga samma utwäg, förekommer der» wid en ny betänklighet. Bonde - Ståndet har n» fatt del i Langens styrelse. Ill flerr af dett» Ständ nyttjas wid Lancs-förwaltningen, ju flere 14S II 8b dragas ifrån deras cgenteliga yrke.
Riksdagar vidtagna beslut och meddelade stadganden, angående sättet och vilkoren för undsättningar vid inträffade missvexter eller felslagna skördar, samt dertill afsedda medels användande och tillhandahållande, varit ändamålsenliga, anser Utskottet enahanda beslut och föreskrifter äfven under nu instundande statsreglerings-period böra bibehållas och fortfarande tillämpas vid undsättnings-väsendet samt dermed gemenskap egande frågors behandling; och får Utskottet alltså, under åberopande af hvad Kongl. Maj:t yttrat till stöd för sin nådiga framställning, angående bestämmandet af det belopp, som må i egenskap af understöd utan återbetalnings-skyldighet utgå till de mest nödlidande samhällsklasserna, tillstyrka’ Rikets Ständer att, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t i sin härom aflåtna nådiga proposition föreslagit, fatta följande beslut: l:o För behöfvandes undsättning vid inträffande missvext eller felslagen skörd eger Kongl. Maj:t att fortfarande disponera: a) den i Rikets Ständers Bank och Riksgälds-kontor innestående behållning utaf de för enahanda ändamål förut anvisade tullafgifter och andra medel, samt b) hvad genom återbetalningar å meddelade undsättningslån kan inflyta. 2:o Utaf de till KonglMaj:ts förfogande sålunda ställda undsättningsmedel må en summa af högst Etthundrafemtio tusen R:dr Runt, under den tid innevarande Riksdags statsreglering kommer att omfatta, få begagnas till undsättningar utan återbetalnings-skyldighet åt sådane behöfvande, som icke äro i tillfälle att sjelfve förskaffa sig arbete eller i stånd att af egna tillgångar återgälda de undsättningsbidrag, hvilka dem tilldelas; börande dylika understöd före - 6 Stats-Utskottels Utlåtande N:o 178. trädesvis tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig att så använda desamma, att för dithörande fattiga och arbetslösa personer beredes sysselsättning och möjlighet att genom eget arbete förtjena sitt uppehälle; 3:o Ofvan oinförmälda tillgångar må för öfrigt användas endast till räntefria låneunderstöd med bestämda återbetalnings-terminer och mot vederbörande större eller mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan af Kongl. Majit godkänd säkerhet; 4:o
Lagar hon och sofver för litet, må vid 8-tiden några kvälblott, att barnen komma i rätt tid till sängs, lar å rad gå på besök i bekanta familjer, som kan hon mycket väl sedan ha ett par timmar hafva barn. På de flesta ställen skall man vid för sig själf och sina vänner. den tiden påträffa äfven de yngre barnen sysDen lämpligaste tiden för lexläsningen är en selsatta med lexorna eller kvällsvarden eller half eller hsl timme efter middagen, beroende ockää se dem sysslolösa » stå och hänga », om på barnens ålder och lexornas storlek. Hvilode ej äro borta på någon bjudning eller på tiden efter middagen användes bäst till lekar teatern. Där finns ingen tanke på, att barnen i det fria. I allmänhet behöfva barn, som så sent borde ligga eller åtminstone lägga sig arbeta koncentreradt och flitigt, ej mer än 1 för att kunna somna senast half nio. För å 2 timmar till sina lexor. I de högre klasskolungdom (i synnerhet de yngre under 15 år), serna behöfves nog mera tid, med jag undrar som måste upp klockan half sju, är det a l l j dock, om ej äfven där tid kunde inbesparas inte för tidigt att komma till sängs närmare genom en förståndigare läsning, och om ej ett half nio, då tio timmars sömn är lagom och under årens lopp fortsatt förnuftigt arbetssätt nödvändig för den växande kroppen. Detta i hemmet och uppmärksamhet i skolan skulle synes bäst däraf, att barn, som lägga sig sent, göra, att lärjungarne till de högre klasserna i allmänhet äro sömniga och olustiga om morgmedförde en sådan solid kunskapsfond, att arnarna, då däremot de, som lägga sig i rätt tid, betet där blefve lindrigare. Det gär ju åtminstone an att försöka, medan de äro små. ; Gossur af nickel fr. 10 kr„ af silfver 15 k r. st. TT: R A~i „: ^ T.. st. RUILT L,NLI O N A! », 1 ILFIIFL IDUN 380 på morgonen ännu en gång läsa igenom sina lexor. Emellertid måste man, för att barnen verkligen skola kunna lägga sig tidigt, e j låta dem äta kvällsvard med de fullvuxna, om ej dessa också vilja äta senast kl. 7.
Den sorn, i„ uppsåt att döda, med berådt mod beröfvar någon lifvct, miste, för mord, sitt lif. Ar brottet under synnerligen mildrande omständigheter löröfvadt; dä må till straffarbete på lifstid kunna döinas. § 2. Ilar någon gjort försök till mord, och bl ef endast genom omständigheter, sorn voro af gerningsmannens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad; varde han dömd till straffarbete på lifstid eller, der mildrande omständigheter förekomma, Bili. till R. St. 7 Sami. 1 Afd. 29 Jläft. 2 Lag-Utskottets Memorial jV:o 56. till sådant arbete från och med sex till och med tio är. Korn af gerningen riligä eller ingen skada; då ina tiden för straffarbetet kunna till tvä år nedsättas. § 3. livar söm, i uppsåt att döda, men af hastigt mod, befölvar anhalt lifvet, dömes, för dråp, till straffarbete på lifstid. Var gérningsmamien utan egen skuld, genom svår förolämpning eller synnerlig misshandel! af den drapne till vrede retad, eller äro omständigheterna eljest synnerligen mildrande; då må straffarbetet kunna inskränkas till viss tid frän och nied sex till och med tio år. § 4; ilar någon, genom uppsåtlig misshandel, dödat annan, och skedde den misshandel med berådt mod, men utan afsigt att dräpa; dömes gerningsmannen till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Var misshandeln af den beskaffenhet, att döden, såsom sannolik verkan deraf. ej väntas kunde, eller äro omständigheterna eljest synnerligen mildrande; då må straffet kunna nedsättas till straffarbete i fyra är. Varder någon drapön, såsom i 4 § sägs, men skedde misshandeln af hastigt mod; dömes dråparen till straffarbete från och med fyra till och med åtta är. Förekomma sådana mildrande omständigheter, som i 3 eller 4 g omförmälas; då må straffet kunna nedsättas till straffarbete i två år. g 20, förra delen. Har någon gifvit annan gift eller dylikt för att honom skada, och dör han deraf; straffes gerningsmannen efter 1 g såsom för mord.
Gå b o r t! Gå b o r t! Men innan drag! därför, dör. är, — HÅRDA SINNEN. i alla k r e t s a r. alltid aflägsnat sig. T i l l h e n n e är d e t i c k e värdt m a n ropar m e d skalden: » DU GÖRA SKALL, HVAD HVARJE ÄDEL KVINNA BÖR, FÖRSONA FELET MED ETT HJÄRTLIGT ORD OCH VARA FRIDENS BUDSKAP PÅ VÅR JORD! » H o n hör i c k e p å det örat. — Stackars m a n! ADOLF HELLANDER. E N SJUKSKÖTERSKAS UPPTECKNADE GERDA FÖR WIGSTRÖM. MINNEN. IDUN AF IX. EN INVIGNINGSFEST. SYSTER MARTHA. K l. 6 e. m. — Regeringsgatan 31. — Storkyrkobrinken 8. — Götgatan 9. en sommar. TECKNING A U T O M O B I L D B O S K O B är det nyaste fortskaffningsmedlet, hvilket kanhända i en snar framtid skall uttränga eller åtminstone reducera velocipedernas antal till ett minimum. I utlandet, särskildt i Paris, äro dessa droskor såsom samfärdsmedel redan ett fullbordadt faktum, o c h här i Sverige torde de nu ej låta vänta på eig så synnerligen länge, sedan h. k. h. kronprinsen föregått svenskarne m e d e x e m p e l g e n o m att för sin räkning inköpa ett dylikt åkdon. Huru detsamma tar sig ut, kunna våra läsare se a£ den afbildning af droskan, s o m återfinnes i detta n u m m e r af Idun. Den är af Viktoriatyp, m e n kan m e d lätthet omställas till kupé. Dess maskin bar fyra hästkrafter o c h den tillryggalägger 22 — 23 kilometer i timmen, tagande backar m e d en stigning af 1 på 10. Den r y m m e r ett benzinförråd, beräknadt för 10 timmars färd. — H o n ligger begrafven på » Invaliden Kirchhof » midt emot Augusta-Hospital.
Hon, som bittrast beklagar, att ditt stora fosterländska häfdavärf afbröts genom ett hängifvande åt nutids-tydningar, der mången hägring förblandade sig med mången profetisk syn, erkänner ock redebognast det vackra, det rörande, ja heliga i bevekelsegrunderna, och tackar dig varmast för allt, hvad af din verksamhet har evärdlig halt. Sverige går öden till mötes, hvilkas utveckling döljer sig bortom en alla spaningar gäckande förlåt. Kanske bringa de omsider öfver våra ättlingar hotet af en natt, som nalkas att insvepa det urgamla Manhem i frost och dimmor. Då skola, i medelpunkten af den rymd som du fyllde med Skaldens och Tonsättarens tjusningar, dina Häfdaminnen framstå liksom höga, af vallsånger och kämpaqväden mellanklingade bergspetsar, glänsande af qvällsol sedan dälderna sjunkit i skymning. Strålande af fordna dagars allvar, skola dessa eviga höjder locka sinnen och blickar upp till sig; och nytända, i alla ädlare bröst, det äkta svenska sättet att känna, tänka och handla. Dock – jag glömmer afsigten med denna helsning. Den får icke bli lång. Vore den ett afsked: så kunde det visserligen kallas alltför kort för ett vänskapsband, som intill ålderdomens gräns har fortbestått ifrån gemensamma ungdomsår. Men hvad jag här talat, är ej afskedsord, – icke ens i jordisk betydelse; ty om det förunnas mig, att till förevarande verk äfven foga en skildring af Svenska Vitterhetens nyaste tidsålder, ämnar jag der åt Dig inrymma en plats, som tillåter ett fullständigare vårdtecken. Frestelsen ligger eljest i detta ögonblick nära, att förlänga tilltalandet, liksom i fordna förtroliga stunder; att ur det förflutnas växande afstånd frambesvärja den långa ked af sköna drömbilder, hvartill nu vår samlefnads hågkomster förvandlat sig; att återförsätta oss i ynglingakänslans vexelvis meddelade hänryckningar och sträfvanden, i samfäldt företagna studier och resor, i Amalias tjusring, i de sednare stilla nöjen, som skänktes af en huslig lyckas dagligt hvarandra berörande kretsar.
Deraf är tydligt, att så snart på full säker hand aftal om lånet eller kreditivet blifvit träffadt eger Banken att genast utgifva ett deremot svarande belopp i sedlar. Förut är redan stadgadt i BankoReglem. att Fullmäktige icke få utgifva andra sedlar än de som motsvaras af metallisk valuta eller också icke med mera än 30,000.000 Rdr Ernt öfverstiga denna valuta. Det är således klart, att om nyttan af detta lån skall blifva en sanning, så får man i nu ifrågav:de punkt icke säga, att Fullmäktige icke få utgifva sedlar på annat än metallisk valuta, och att i denna valuta inberäknas icke statslånefonden. Det är derföre nödvändigt att ställa dessa stadganden i harmoni med hvarandra, så att den metalliska valuta, hvarpå Fullmäktige få utgifva sedlar äfven inbegriper statslånefonden. Icke heller är stadgandet uti den af de 2:ne talarne så mycket klandrade punkten främmande för hvad som redan nu är medgifvet. Det är alla bekant, att Fullmäktige kunna ega dispositioner hos bankirhus i Hamburg, och att ett dessa depositioner motsvarande belopp i sedlar kunna utgifvas, så att dessa depositioner äro att anse såsom en del af metalliska kassan. Nu är visserligen sannt, att dessa depositioner äro Bankens egendom, men öfver det ifrågavtde lånet har Banken samma depositionsrätt som öfver sina depositioner i Hamburg. Således blir detta mom. eller denna punkt i Betänk:t icke annat än en tillämpning af det förut fattade beslutet om rättighet för Fullmäktige att utlemna lån till näringarne. så snart lånet är kontraheradt, och att i metalliska valutan inrycka depositionsräkningarne i Hamburg. Jag anser stadgandet nödvändigt, och anhåller om bifall å detsamma. Frih. Paykull: Då jag var en ibland dem, som yrkade, att Regeringen skulle få någon del i Statslånets administration, är detta en förnyad anledn. för mig att begära återremiss. Jag gör det icke. derföre att jag anser det vara enligt med de flestas önskningar, såsom en annan talare yttrat sig, utan derföre att jag anser det vara den rätta åtgärden.
Genom Kongl. Brefvet till Stats-Contoret af den 8 October 1828, stadgas, att de för enskildes räkning i Landt-Ränterien deponerade medel böra, sedan desamma i tio år derstädes innestått, uppsägas till återlyftning hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inom natt och år från derom utfärdad Kungörelse, samt att de af nämnde depositions-medel, till hvilkas uttagande någon sig icke i behörig ordning anmälde, skulle, efter den föreskrifne tidens förlopp, insändas till Kongl. Stats-Contoret, hvarefter den eller de, som af gällande orsaker öfverskridit den utsatte terminen, ega att hos Stats-Contoret, derest de sin rätt vederbörligen styrka, de insatte medlen utbekomma. Den enskildes rätt till återlyftning af gjorde depositioner är sålunda, enligt ofvanberörde Författning, till tiden obegränsad; men då en inskränkning i denna rättighet, efter Utskottets tanka, synes af behofvet påkallad, hvarigenom Stats-verket, hvilket icke lärer biliigtvis kunna tillförbindas att! i all framtid hålla depositionsmedlen vederbörande egare tillhanda, blefve efter någon bestämd längre tids förlopp från återbetala ings-skyldighet befriad!, har Utskottet trott sig böra hemställa, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , det täcktes Kongl. Maj:t i Nådigt öfvervägande taga, huruvida icke, medelst bestämmande i lagenlig ordning af en viss prsescriptionstid för ifrågavarande depositions-medels återlyftning, desamma må för framtiden kunna, så väl till capital som ränta, till statsmedel omsättas. § 17. (jl841 års Rev. Ber. pag. 25. 1843 års Rev. Ber. pag. 80).
Riksdagen efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit decharge i afseende på det granskade, och ingen ny, till ansvarighet förbindande, granskning af ny Riksdag i samma mål vara tillåten; dock bör, oaktadt den af Riksdagens Utskott eller Revisorer förrättade generella öfversigt af Statsmedlens utdelning, det åligga vederbörande Embetsman att verkställa den speciella revision, som dem i kraft af deras Embetsbefattning tillkommer. § 108. Lagtima Riksdag skall hvart tredje år, på sätt i Riksdags-Ordningen sägs, förordna Sex för kunskaper och lärdom kände män att jemte Justitie-Ombudsmannen, som bland dem förer ordet, utöfva vård öfver Tryckfriheten. Desse Committerade, af %ge det å Committerade. § 109. Lagtima Riksdag kan ej utan egen begäran upplösas förr än den varit fyra månader tillsammans, derest icke Konungen, såsom i Riksdags-Ordningen sägs, förordnar om nya val till båda Kamrarna eller den ena af dem, i hvilka fall Riksdagen skall, med bibehållande af sin egenskap utaf Lagtima, sammanträda å den tid inom tre månader från det Riksdagen blef upplöst, som Konungen bestämmer, samt må ej vidare af Konungen upplösas förr än efter fyra månader från det sednare sammanträdets början. Urtima Riksdag äger Konungen, när Han för godt finner, åtskilja, och vare Urtima Riksdag alltid upplöst innan tid för Lagtima Riksdags sammanträde infaller. Der så oförmodadt skulle hända, att Riksdag, när den afslutas, icke hade Staten reglerat eller någon ny bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, fortfare den förra Stat sregleringen och Bevillnirigen intill nästa Riksdag. Är åter Bevillningens hela belopp bestämdt, men Kamrarne icke om fördelningen deraf ense, då skola, och uppdrage Riksdagen sina Fullmägtige utfärda. § no. Ej må någon Riksdagsman under tilltal ställas eller sin frihet beröfvas för sina gerningar eller yttranden i denna egenskap, utan att den Kammare, till hvilken han hörer, sådant tillåtit genom uttryckligt beslut, deruti minst fem sjettedelar af de röstande instämt.
Ärenden, hället inför Hanö Maj:t Konungen pä Örebro Slott den 22 Aug. 1310. Närwarande: Deras Excellencer Justitiä. Stats-Ministern Herr Grefwe Gyl. lenborg och Stats. Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Friherre von Engeström samt Stats« Räden Hans Excellens Herr Grefwe von Essen. Friherre Rosenblad. — von Platen. — Adlerbeth. — Adlercreutz. Hof.Eantzleren Friherre af Wetterstedt. Stats.Secreteraren Järta. ^§tats-Secreteraren uppläste i underdänighet till Justering underdäniga Förslag tia Kongl. Majestäts Nädiga Propositioner till Riksens Ständers Stats utskott, angäende 1:0 Ränta och afbetalning pä Capitalet af de Försträckningar-hwarmed Riksgälds-Contoiret i stället för Riksens StänderBank kunde komma att biträda StatSwerket, till godtgöra». de 190 Den Z September. de af skulder för lefverantser till det sist öfwer. ständne kriget: Hwilke, lydande säsom de i Protocollet finnas intagne, Kongl. Majestät, uppå Stats'Rådets underdäniga tillstyrkande, i Räder gillade. Lx krotocollo dsrl v. LkvAmari.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan half lillö i eftermiddag att fortsättas. 6. Punkten. ArtilleriStaben. * Herr Rosenqvist'. Utskottet liar, oaktadt jag i mina anmärkningar mot första Betänkandet uppgifvit, hvaruti jag fann det mindre tillfredsställande, förblifvit vid sitt första förslag, utan att hafva anfört vidare skäl; och jag tror mig derföre äfven helt enkelt kunna förblifva vid mitt påstående, att det tillstyrkta anslaget bör afslås. Såsom enda skälet för sitt tillstyrkande har Utskottet i första Betänkandet anfört, att, som Utskottet anser de fiskade medlen behöflig, tillstjrkes deras beviljande. För min del finner jag detta skäl alltför magert, då Utskottet ej uppgifvit, hvartill medlen voro behöflige, och jag tror det varit bättre, om Utskottet alldeles icke begagnat något skäl. ■ Jag yrkar således afslag å den förevarande punkten, under åberopande af hvad jag förut flere gånger anfört, och erfarenheteji snart skall vitsorda, nemligen att der * Den 2 O c t o b e r f. m. 55 intet finnes alt taga, eler mäste anspråken en gång upphöra. I händele afslag icke medgifves, får jag på förhand begära votering. Grefve Horn'. På samma grund, som. jag i en föregående punkt fann mig föranlåten yrka afslag å löneförhöjningen för de lärda Corpserna, bestrider jag äfven nu det förhöjda anslaget för ArtilleriStaben. Jag finnér ej, att Utskottet nöjaktigt förklarat de anmärkningar jag förut gjort, enär jag icke af Friherre Silfverskjölds då lemnade svar blifvit öfvertygad, att Chefen för Artilleriet skulle blifva tvungen alt sjelf sysselsätta sig med renskrifning och Chartors ritning, i fall anslaget icke förhöjdes med 1000 R:dr; ty officerare från Corpserna kunna nu som förr kommenderas till sådan tjenstgöring.
St. öfverlemnade FinaneeCommittcens betänkande; uti hvilken Skrifvelse yttrades följande märkliga ord: ”Enär Regeringsformen åt R. St. förbehållit ”att, utan något K. M:s deltagande, besluta i ett ämne, som ”så högeligen rörer Nationens väl, afhållen K. M. sig från ”alla anmärkningar om de åtgärder, som i detta afseende ”böra vidtagas.” Samt vidare till slut: ”Och K. M. skall ”anse för ett nöje peli en pligt att med R. St. medverka till ”dessa ändamål vid alla tillfällen, då R. St. af K. M. be”gära råd eller biträde.” Konungen fann således sjelf, att han icke, efter grundlagen, hade något att syssla med financerna. Men sista Riksdagens Ständer, hvilkas pluralitet tycktes hafva varit intagen af den tro, alt högsta upplysningen fanns hos Ministeren, misskände, som sagdt är, helt och hållet sina rättigheter i detta afseende och visade en eftergifvenhet, hvarå det icke är ovanligt, att en reaction följer. Sedan Ständerna hade begärt den, i min tanka, onödiga sanctionen, sades Konungen tveka att den meddela. Dä påfanns det nu ifrågavarande förslaget om ändring af 72 §., och sanctionen erhölls. Jag ansåg aldrig denna grundlagsförändring vara nödvändig, ens för stiftandet af myntbestämningsoch banklagarna af d. 1 Mars, ännu mindre för utförandet af realisationen, hvilken jag ansåg R. St. hafva kunnat verkställa på egen hand.
Betraktelsen häraf, skulle också rilläswsntyrs söranlätit wig att innehälla med meranämnde förflag, om jag ägde förhoppning, att behoswel af Riksgälds Contoirec sn -rligen knndc uphöra; men dä beklagekigen förhållandet ar twäckom sädant, att delta Werk j länglig rid fordras och mäste fortfara, och dä jag tillika tror, att den ordning jag tillstyrkt, och den säkerhet om Con» toiceks inkomsters behöriga ingående, som derigenom mäste winnås, Eola i fin mohn bljstva bidragande till möjligheten as Riksskuldens skyndsammare afbetalning och en deras stuteliqcn följande möjlighet för delta kostsamma Wsrks »Hörande; fä har jag summ mig icke böra läka förberörde betraktelse eller betänklighet hindra mig fran denna min wälmenre framställning, och det sä mycket mera som denna kostnad, skulle genom emploijerande as de Embetsman, som finnas pä expectance Stat, mäckeligen kunna minskas. För öfrigt mä ock flutelrgen icke obemäldt lämnas, hurusom merberörde of Mig söresiaqnc anstalt eller förändring, esker min Sanka, icke allenast synes winna styrka derutaf att is srägawarande till Riksgälds-Corttoirek inflytande Be» wills Den 7 December. 40» r winninge medel, sta, under Riksens Högloft. Ständers disposition, men de sä kallade Statsmedlen deremot under Konungens; man ock medför den fördelen wid upstäende srägor, om nödiga uplysningar rörande förhällandet wid förwaltningen och redowieningen af sagde Bewillningsmedcl, Riksens Ständer dä äga rättighet, att utan omgäng genom anhällan af biträde frän Re, getingen, direkte frän Riksgälds.Contoiret flike uplysningar eller förklaringar äska och infordra. Remitterades till Stars Utffortet.