Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Författningar samt följaktligen i likhet med öfriga grundskatter, på det närmaste sammanvuxit med egendomsvärdet och deraf beroende enskild eganderätt, och då dessa särdeles vigtiga och ömtåliga förhållanden borde, så vida beskattningen skulle blifva rättvis, tagas i noggrannt öfvervägande vid densammas tillämpning på de qvarnar och sågar, hvilka i kameralistiskt hänseende äro af olika natur, samt jemväl tillses borde, att Staten genom bevillning finge sig tillförsäkrad skälig ersättning för den hittills af qvarnar och sågar utgående ordinarie grundskatt, hade Kongl. Maj:t ansett nödigt, att de grunder, hvarefter bevillningen för qvarnar oeb sågar af olika natur skulle utgå, mätte blifva i sammanhang med sjelfva förändringen i beskattningssätt närmare bestämda. Så väl i anledning af denna Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, som ock med föranledande af en enskild motionärs framställning i syftning af qvarnoch sågräntans upphörande, fann Stats-utskottet skäligt föreslå: l:o alt qvarnoch sågräntan måtte från och med nästpåföljande statsregleringspei iod upphöra att vidare utgöras; 2:o att från den vid sistlidne riksdag beräknade Bih. till R. St. N:o 17. ständiga inkomsten uti ordinarie ellör grundränta måtte aldragas u den kronan i»e~ hållna delen 100,000 R:dr. 5:o att till ersättande al' de förluster, indelningshafvare genom förändringen skulle kon.ina att vidkännas ett förslagsanslag af 30.000 R:dr om året mätte å Riksgälds-kontoret till Kongl. Maj.ts nådiga disposition anslås, för att i mån af hellof i berörde ändamål ulga och i:o att Kongl. Maj:t måtte ega meddela nådiga föreskrifter om de åtgärder i kameralt hänseende, som för verkställighet af de utaf Rikets Ständer för deras del beslutade förändringar i afseende å beskatt - ningsväsendet af mjöloch sågqvarnar kunde vara af nöden; hvarjemte föreslogs: 5:o att Rikets Sländer skulle till vederbörligt
Derigenom att alla dessa stipendier tillförene, så länge dimissionen direkte till universitetet egde rum, kunnat under ganska många år åtnjutas, och rektor samt fatigvårdsstyrelsens ordförande årligen insatt dem uti sparbanken för innehafvarens räkning och vakat deröfver, att så mycket som möjligt hvarje år inbesparats, har det varit möjligt att stipendiaten vid afgången egt ett litet kapital, hvarmedelst han icke blott kunnat bestrida utgifterna för studentexamen, utan äfven en tid derefter uppehålla sig vid universitetet. Deremot är gagnet af dessa stipendier numera för dem, som skulle vilja fortsätta studierna, på långt när icke så stort som tillförene, emedan den summa, som nu kan genom dessa här samlas, icke förslår mycket för en fyraårig vistelse vid ett högre läroverk. 2:o. Kollegium anser sig ej nog kunna framhålla vigten för ynglingarnes sedliga uppfostran deraf, att de på så många orter, som omständigheterna någorlunda medgifva, få under skoltiden qvarstadna i hemmet, enär pedagogiken, som man vet, har för längesedan öfvergifvit den åsigten, att läraren med sin magt och sitt inflytande skulle vara en tillräcklig ersättning för den ledning som i föräldrahemmet eller inom familjen kan komma ynglingen till godo. Visserligen finnas familjer, som emottaga ynglingar till inackordering, men dels äro de få, som vilja eller kunna åtaga sig att i någon mån uppfylla föräldrars vigtigaste pligter, dels är i detta fäll honorariet vanligen så stort, att endast mera förmögna personer hafva råd till erläggande af ett sådant. Endast omtanken att åt de unge bevara hemlifvets välgörande omvårdnad, anser derföre Kollegium af betydelse att utgöra det förnämsta skälet för bifall till den gjorda hemställan. 3:o. Beträffande det i den remitterade skrifvelsen omnämnda, af staden ådagalagda intresse för elementarundervisningen, hvilket vunnit erkännande å högsta ort, får Kollegium hänvisa till Kongl. Brefvet af den 24 Mars 1813. Motioner i B or g are-Ståndet 1865.
S. D. Föredrogos Stats-Utskottets följande Memorialer: N:o 6, med förslag till stadganden angående Riksdagsarchivets vårdande ocb begagnande. Bifölls. Prot.-Utdrag den 28 December 1850. 59 N:o 8, med anmälan, att det är anledning till anmärkning emot Föredragande StatsRådet och Chefen för Sjöförsvars-Departementet, hvarom remiss begäres till KonstitutionsLtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Remissen beviljades. S. D. Föredrogs Expeditions-Utskottets memorial N:o 5, i anledning af erhällen anmodan om införande i Riksdagsbeslutet af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående åtskilliga föreslagna lagförändringar. Lades till handlingarne. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet följande inom Ståndet väckta motioner: l:o af Doktor Sandberg, om vidtagande af kraftiga åtgärder till förekommande af Chartae-försnillning och till vinnande af säkerhet att, när sådan inträffar, utbekomma ersätt ning af kontrollerande myndigheter: 2:o af Professor Lindgren, om ökade anslag till Institutet för döfstumma och blinda; 3:o af Prosten Melander, om befrielse från eller lindring uti roterings-besväret för Komministers-bostället Mistelås i Wexiö Stift; och 4:o af Doktor Stenhammar, om anslag till förökade löner, utöfver de i Ofvergångs Staten nådigst bestämda, för Lärarne i Naturvetenskapen vid Rikets Elementar-Läroverk, tillika med i anledning deraf denna dag uti Ståndet afgifne yttranden.
På denna grund, oell då de öfriga Stånden icke beslutat i strid dermed, instämmer jag i Hr v. Troils sednare framställning. Hr von Hartmansdorff: Jag vill icke bestrida den föreslagna inbjudningen, men får endast erinra Gr. Cronhjelm, huru väl det går an att göra inbjudningar för beslut, hvilka utfallit efter hans önskan; hvaremot inbjudningarna i annan händelse förklaras olagliga. Gr. Cronhjelm: Jag vill blott hafva påmint Hr v. Hartmansdorff, hurusom jag anser det olagligt att inbjuda de öfriga Stånden att förena sig i sådana beslut, som strida emot af dem redan fattade, men icke i sådana, som gälla frågor, deri beslut af de öfriga Stånden ännu icke blifvit tagna. Sådant är det ifrågavar. Stånden hafva väl beslutat, att Frih. Fock icke borde tillgodonjuta pension, motsvarande nuvar. statssecret.-lönen, men icke, huru i allmänhet skall förfaras med pensionerandet af de landshöfd:r, hwilka tagit afsked sedan i83o. Sådan är denna fråga, och genom bifall dertill kan Frih. Fock aldrig komma att erhålla, det belopp, som genom 3 Stånds beslut redan blifvit honom vägradt. Så snart Hr v. Hartmansdorff kan visa mig, att det förevar, beslutet strider emot det, de öfriga Stånden fattat, skall jag genast afstå från begäran om den ifrågaställa eommunieationen. Frih. Boye: Jag förenar mig uti Hr v. Troils sednaste yttrande och yrkar propås, derå, att det fattade beslutet må communieeras Medstånden. Hr von Hartmansdorff: Det är gifvet, att Utsk. ansett en af de iundshöfd:r, som tagit afsked sedan i83o, Den i5 Augusti e. m. vara oberättigad till åtnjutande af den summa, Gr. Cronhjelm för honom, jemte de öfriga i samma författning, nu yrkar. Örn Ständerna äro consequenta, måste de väl vägra alla, hvad de vägrat en. Gr.
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 18, rörande Postbevillningen och dermed sammanhängande ämnen, återremitterades Utskottets yttranden i 5:dje punkten, angående der omförmälda förslag om undersökning huruvida ej någon nedsättning kan ske i porto-afgifterna för den utrikes brefvexlingen samt om nedsättning af portot för utländska tidningar, hvaremot Ståndet biföll, hvad Utskottet i öfriga delar af detta Betänkande hemställt. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Ulskoltets Utlåtande N:o 59, i anledning af väckt motion om befrielse från räntor och onera för Komministers-bostället N:o 1, ^ mantal, Bätansbyn i Jemtlands län; och Memorialer: N:o 60, med hemställan att Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän samt vaktmästaren vid detta verk måtte för år 1860 bibehållas vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning, och N:o 61, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 9, angående Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om användande af en del utaf de till fångars vård och underhåll anslagna medel för nödiga nybyggnader vid fästningsfängelset i Landskrona. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 18, rörande Postbevillningen och dermed sammanhängande ämnen. Första, andra och tredje yttrandena återremitterades; hvaremot det fjerde tillstyrkandet bifölls. Frän Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Siats-Utskottets Utlåtande N:o 59, i anledning af väckt motion om befrielse från räntor och onera för Komministers-bostället N:o 1, ett halft mantal Bätansbyn i Jemtlands län; Memorial N:o 60, med hemställan att
Detta slags fiske har innevarande år gifvit god afkastning, men säges i allmänhet hafva varit vida ymnigare fordom, hvilket man tillskrifver dels obehöriga, ofta öfverklagade tilltag af en del närmare elfvarnes utlopp boende fiskeegare eller arrendatorer alt inrätta deras fiskebragder så, att laxen hindras gå längre upp 1 elfvarne för att der lägga sin rom, och dels försumligheter vid de många i sednare tider tillkomna sågverken, att förhindra sågspåns nedflylande i elfvarne, derigenom elfsbolten småningom betäckes så, att derpå befinteliga vegetabiliska ämnen blifva för fisken oåtkomliga. 1 ändamål alt förekomma dessa å laxfisket inverkande omständigheter, äro väl författningar emanerade, stadgande förbud och böter, men svårigheten att deråt bereda efterlefnad har länge varit erkänd och redan år 1836 föranledt Eders Kongl. Maj:t, ali, på sätt i förra femårs-berättelsen omnämnes, anbefalla undersökningar och förhör med fiskeegare och arrendatorer vid Härads-Rätlerne i ändamål att bereda frivilliga öfverenskommelser, förenade med utsatta vilen, till hindrens undanrödjande. Dessa undersökningar hafva dock först innevarande år kommit att äga rum, så ali verkningarne deraf ännu ej kunna bedömas. Utöfver den lax, som inom Länet konsumeras, dels färsk och dels saltad, afsälles icke obetydligt årligen till hufvudstaden och inkomsten häraf har ökats, sedan, genom den liilvägabragte ångbåtskommunikationen emellan Stockholm och flere hamnar i Länet, tillfälle yppats ali få försälja fisken genast efter fångsten. Annu mer än sjelfva fisket hafva de inkomster, Kronan deraf dragit, under sednare - 49 nare åren förminskats, dels i följd deraf alt en del laxfisken, som förr alla ansetts vara regala, tid efter annan blifvit genom rättegångar fråndömde Kronan och tillerkände strandegande Skatlemän, och dels, fastän i ringare mån, deraf att vid auktioner å kronofisken spekulanterne ej sällan för arrendets nedsättande påhitta den väl beräknade utvägen, att heldre förena sig i bolag om arrendet, än att öfverbjuda hvarandra.
Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets utlåtande, N:o 2, i anledning af väckt motion, angående förändring i Lagstiftningen för Privat-banker. Prot.-Utdrag den 18 Januari 1851. 119 Återremitterades lill Lag-Utskottet, med åläggande att nämnde fråga grundlagsenlig! behandla. S. D. Af Hr Winge emot Stats-Rådel och Chefen för Landtförsvars-departementet, enligt R. O. 29 § 2 morn., anmäld anledning till anmärkning remitterades till KonstitutionsUtskottet. Ren SS Januari. Från Haglöf. Ridderskapet och Adeln. S. R. Föredrogos och biföllos Siats-Utskottets ncdannämnda den 18 dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o 23, i anledning af väckta motioner om befrielse för rusthållare att erlägga mötes-passevolans för indelda kavalleriets hästar; N:o 21, i anledning af väckt motion om anslag till byggande af en flottbro öfver Ralelfven; N:o 25, i anledning af väckt motion onr gratifikation åt kronofogden, Assessoren More'»: N:o 26, med anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition, angående utbyte af en del utaf den för Götha Artilleri-regementes äldre stallbyggnad i Götheborg upplåtna tomtplats emot en annan, derstädes belägen, nämnde stad tillhörig lägenhet; N:o 27, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition, angående eftergift af ett kronan tillfallet dana-arf efter allidne postmästaren A. Wallvik; N:o 28, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift af ett kronan tillfallet dana-arf efter enkan Helena Maria Hansdotter; samt N:o 29, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga proposition, angående eftergift af ett kronan, tillfallet dana-arf efter husmannen Nils Hansson Modig. S. R. Remitterades till Ståts-Utskottet.:
Äfven härvid har svårighet mött, derigenom att vissa anmärkningar icke ega så bestämd form, att Utskottet med full säkerhet kunnat uppfatta, huru de respective Stånden anse de åsyftade förändringarne böra tillvägabringas. Utskottet har dock icke bordt underlåta att företaga jemkningsarbelet och att, så consequent som möjligt, söka utveckla Ståndens uttalade tankar, äfven då den sålunda tillkomna sammanjemkuingen icke fullkomligen instämt med Utskottets egna åsigter om en fullt lämplig representations-bildning; öfverlemnande Utskottet till bemälde RiksStånds närmare pröfning, huruvida det lyckats Utskottet att efterkomma 4 Conslitulions-Utskottets Utlåtande, A.o 36. deras fordringar vid den förnyade handläggning af ärendet, för hvilken det nu går att redogöra. Beträffande sålunda först Ridderskapels och Adelns anmärkning, 'alt de Äldres Kamare icke bör byggas på val af samma val-collegier, som utnämna ledamöterne af de Yngres,” hvarmed i sjelfva verket lärer åsyftas, hvad jemväl Preste-Ståndet fordrat, att den olikhet i de tvänne Kamreimes sammansättning må beredas, som gifver åt hvardera af dem sin erjorderligen skiljaktiga karakter, får Utskottet vördsamt erinra, att, just i denna hänsigt, valbarheten till Äldre Kamaren för de serskilda valklasserna blifvit, i Utskottets redan afgifna förslag inskränkt genom vissa bestämningar af högre ålder, större förmögenhet, betydligare embetsbefattningar och redan förvärfvad riksdagserfarenhet. Utskottet hade derjemte, på sätt i Memorialet N:o 26 pag. i5 finnes yttradt, ''såsom grundsatts antagit, att den Äldre Kamaren, för att icke anses mindre än den Yngre representera folket och derigenom förlora i styrka , bör göras lika talrik och sammansättas af enahanda elementer som denna, och att följaktligen den Äldre Kamarens medlemnar böra ega samma qualificationer som den Yngres, men i högre mått’'. Att detina grundsatts, hvarpå Utskottet stödt sitt förslag, att de begge
Herr Tham, Wollrath; Frågan, sorn egentligen äfhandlas i Utskottens Betänkande, är rödån af så många Talare, ehuru i motsatt riktning utredd, att jag icke vill uppehålla Bidderskajtet och Adeln med att deroth ytterligare of* da, helst Grefve von Schwerin framställt Säkert i den klaraste dag, hyädan jag ock hoppas, att Utskottet), i händelse af återremiss, ina vid hans framställning fästa den Största Uppmärksamhet; jag har hört yttras, att huru mari än vili gö* ra Statsskuld, skall den alltid medföra den Ö< lyckan att möjligen öka rörélse-capitälet. Denria fara tror jäg att förra Riksens Ständer sökt undanrödja, genom minskning af rörelse-capita; let, dess avskiljande från iaridsorterne och corifcentréraride i hufvudstäderi. dag skulle trö, ätt just denna sednare åtgärd bidragit till den förlägenhet i landei, hvaröfver så ofta klagas; i synnerhet då starka indragningar äf sedelstocken ägt rum i en tidprtnct, riär hellöff dé ina anses inbillade eiler verkeligä, förariiedt beviilningéns ökaride, och riär ett förändra dt Sätt ätt utgöra de ordinarie skatter; som härröra af rustning med möra, Ökat den tyngd Bandtriiannen deraf får vidkännas; Öm inan således vill fortfara ätt hålla riirelse-capitalet, så litet som möjligt, och ati éj eller utsläppa penningar till landsorten^* Den i g julii f. m. tror jag ej den beprisade ut vägen att lie 1! ro öka Bevillningen än göra lån, later -verkställa sig. Fruktade man icke, att öka rörelse-capitalet, eller att mera kringspiida det redan existerande, då tror jag landet utan svårighet skulle kunna bära den nuvarande Bevillning»* summan; men om man fortfar att hindra myntets kringspridande, blifver det åter oundvikligen nödigt, att upptaga lån till fyllande a£ sådana behof, som ej kunna åsidosättas. Friherre Wrangel: Henning:
Skulle man icke kunna anse detta till tidepunkten väl afpassade afbrott såsom en protest mot den förespegling af talaren, att möjligen Svenska folket skulle kunna ställas i analogi med det Fransyska vid 1792 års revolution? Det är denna vid discussioner på detta rum ofta upprepade sats, som jag icke kan lemna opåtald, äfven om jag icke kan lyckas för alltid utestänga densamma. Analogien emellan det Svenska folket och det Franska är i grunden falsk, derföre alt när Franska revolutionen utbröt, när tiers etat uppreste sin stämma mot den högre adeln och presterne i Frankrike, som ensamme hade hjelpt monarken att styra Staten, så utgjordes icke denna tiers e'tat af ett element, uti något jemförlig! med de folkclasser, som nu här fordra att i allmänna ärendena få deltaga. Man skulle kunna säga, att tiers e'tat stod vida öfver dessa folkclasser i Sverige uti visst afseende, ty den inneslöt hvad Frankrike ägde mest utmärkt och framstående inom rikedomens och industriens gebiet; men det fattades denna tiers e'tat, med alla sina talenter och all dess fosterlandskärlek, ett stöd bakom sig, nedifrån räknadt, och hvilket deremot här i landet utgör alla reformvänners egentliga styr ka och garanti för möjligheten att lyckas utan våldsamheter. Hela den stora massan i Frankrike kunde icke begripa de vackra grundsatser la Constituante uttalade. Derföre föll den oonstituerande församlingen och måste lemna rum för Conventet. Något sådant, mine Hrr, är här icke möjligt, ty här har icke framstått någon dass af bildade philosopher bland dem, som velat omskapa landet efter en ny doctrin, utan här har småningom frihetens gamla frö börjat uppskjuta ur en folkmassa, som nu fordrar politiska rättigheter.
Om en Konung såsom enda rättesnöret för sina handlingar antagit sanningen; om, till bevis på uppriktigheten af hans förklaring, han fostrat sönerne i sitt hus, icke till rö, som vaggas hit och dit af vinden, utan i oskuld, renlefnad och dygd till män att bära Kronan, den glänsande, men som liar sina gömda taggar, jag säger blott, om det gifves en sådan Konung: då skall det må hända varda ådagalagdt hvar thronen kan hafva sitt fäste ofvan, och sina stöd i djupet — af folkets hjeltan. Icke härmed sagdt, att jag missaktar deras omsorger, som hoppas allt eller mycket af formerne. —- Formerne hafva sin tid. Den högsta, hvaruti någon sanning på jorden lefvat, fastades vid en annan, båda lemnades åt förgängelsen; och ljuset flög öfver verlden. Man har talat om ståndsformerne såsom den Europeiska culturens vagga; man har fägnat sig ät vårt BondeSt:s upplysning framför andra länders. Vill man fasthålla de förra af fruktan att den sednare skall gå förlorad?! Jag har icke den egenkärleken att tro angifvandet af min röst i den vigtiga frågan inverka på någons inom detta Hus; dock måste jag till slut bekänna, att om vi icke finge hoppas pä något annat än dessa former; då huru armt pä färg och lif och ljus blefve hela menskolifvet. Under detta yttrande hördes många rop på propos. Frih. von Vegesach, Ernst Sune: Då jag tog ut min pollett, var det i den afsigt, att på ett ridderligt sätt återlemna, hvad mina förfäder på ett ridderligt sätt förvärfvat. Tillfälle torde nu dertill vara för handen; jag får således tillkännagifva, att jag röstar ja till förslaget. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Afven jag tillhör deras antal, som uppriktigt önska att fäderneslandet mätte erhålla en ändamålsenligare representation, än det för närvar, äger; men att detta må vara en sådan, som, lemnande tillräckligt utrymme och inflytande åt samhällets bildning, med full rättvisa åt redan befintliga representalionselementer, förenar ett billigt afseende å ännu orepresenterade medborgareclassers anspråk.
I afseende på tredje och följande Auction-, er, vare lag samma. 5:0 Då Fast Egendom varder a excecutiv,/ Auction försåld, erhålle köparen en månadsanstånd med betalningen. I sammanhang härmed hafvaRiksens Stan» der, på förekommen anledning, jemväl ansett sig böra i underdånighet hemställa , att E. K. M. täcktes i Nåder låta uti ofvam föreslagne Författning inflyta det Stadgandet att Auction å utmätt Lös Egendom ej må tidigare utsättas, än att en Söndag, utom den, å hvilken Auctionen blifvit i kyrkan kungjord, därförinnan kan förflyta. Riksens Ständer framhärda etc. 75 Underdåniga Skrifv elstri T N:o 525. Uppl. o. godk. hos Samtl. Riks-St. d. 17 Nov. 1823* Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphäfvande af Skol-Ordningens stadgande uti 1 Sect. 5 Cap. 4 §. m. m. s. a. k; .Å-tskillige anmärkningar hafva inom Riks-Stån? den blifvit framställde mot det stadgande uti 1 Sectionen 5 Cap. 4 §. af E. K. M. förnyade Nådiga Skol-Ordning, den 16 December 1820, att till Lärjunge ej må antagas den , som icke kan för Läro-Verkets Rector styrka, att han, genom egna tillgångar eller andras understöd , kan sig vid Läro-Verket uppehålla. Det synes hvarken billigt eller lämpligt, att inträde i Skola vägras den obemedlade gosse, som, vid anställande prof, kan befinnas skicklig, och genom hvars antagande det vanliga antalet af Lärjungar i Classen icke öfverskrides.
Jag anser detstomer nödigt, att författningen gifves den största möjliga tydlighet vid tillämpningen, som, enl. min åsigt, Kammarrätten är för den skallskyldige den mest pålitliga domstol ifråga om bestämmandet af hvad, den skattskyldige skall betala, emedan Kammarrätten består af embetsman, hvilka icke, såsom på förmiddagen nämndes, af ovänskap för den ena och vänskap för den andra höja och nedsätta fastighetsvärdet mera än, som enl. författningen bör ske, utan Kammarrät - Den 14 Maj e. n>. 4G3 tens ledamöter följa strängt ordalydelsen i domare-eden att göra alla lika rätt såväl den fattige som den rike. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Om man önskar en dubbel påminnelse för den skallskyldige att i möjligaste måtto nedsatt:' taxeringsvärdet, bör man återremittera denna §. Hr von Hartmansdorff: Gr. af Ugglas har i detta ämne ungefärligen yttrat detsamm.a som Frih. Palmstjerna, men jag kan icke finna, att någondera af dem haft rätt. Med R. o. Ad:s tillåtelse skall jag upläsa en del af §:n i den nu gällande Bevillms-förordn. så lydande: ”årligen medelst höjning eller nedsättning jemka egendomsvärdet till närmaste möjliga inbördes likhet, dock alltid med noga iakttagande deraf, alt den för hvarje län i tabellen fastställda minimi-summan icke undersliges; och böra skälen lill alla förändringar alltid i prot. omständligt anföras”. Om icke ordet ”höjning” stöde der, skulle jag medgifva riktigheten af de värde talarnes anmärkmr, men så länge det qvarstår, så är det klart, alt författningen påpekat ej mindre egendomsvärdets ökande än mindskande. Deremot erkänner jag, att de ord, Gr. Gyldenstolpe uprepat, antyda, att till prot. skall antecknas de orsaker, hvilka kunnat åstadkomma förändringar. Det synes således som vore sisla meningen uti §:n af nu gällande författning öfverflödig, men denna mening innehåller likväl alt skälen ”alltid skola i prot. omständligt anföras”. Denna ordställning är mera bestämd och fullständig än den af Ulsk. begagnade.