Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad:s Hrr Ledamöter uti dessa 12 Bänkm.Afdelmr att i nästk:de plenum efter, anslag sammanträda för att utse Bänkman i de afgångnes ställe Vidare tillkännagaf H. Exc., att till R. o. Ad. blifvit öfverlemnade ett antal inträdeskort till KrigsvetenskapsAkademiens sammankomst i afton för firande af dess högtidsdag, samt att de medlemmar af Ståndet, hvilka önskade deraf sig begagna, egde att anmäla sig hos RiddarhusFiskalen. Uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts förslag till R. St:rs underd. skrifvelse ang:de Deras Maj:rs Konungens och Drottningens kröning, samt till R. St:rs underd. CondoleanceAdress till H. M. EnkeDrottningen Josefina; hvarefter R. o. Ad., uppå H. Exc. Hr Gr. o. Landtm:s hemställan, för sin del beslöt, att derest dessa förslag jemväl af MedStrn gillades, de underd. skrifvelserne skulle å R. St:rs vägnar utaf H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, jemte de öfrige RiksSt:ns Hrr Talmän, efter hegardt och erhållet företräde, öfverlemnas till H. M. Konuugen och H. M. EnkeDrottningen Josefina. Justerades ett prot.-utdr. ronde R. o. Ad:s sistnämnde beslut. Vid härefter skedd föredragning af nedannämnde den 9 dennes på bordet lagde motioner, remitterades till BankoUtskollel Hr Ehrenhoffs, Gustaf Herman, motion om tillägg till 168 g i BankoReglementet; Lagutskottet Frih. Akerhjelms, Johan Carl, motion om tillägg till 1 kap. 3 g i K.
Mit nådigst förklarade, hvad serskildt beträffade de afsutna kavalleri-regementena och korpserna, att dessa icke borde af den för de beridna ruslhålls-regementena nu föreslagna lindring blifva delaktiga, enär de förra genom förmånen af afsittningen redan ålnjöte all den lättnad, som skäligen kunde dem beviljas. 214 Expeditions-UIskottets Förslag till anderd. Skrifvelse., N:o 247. Efter öfvervägande häraf, och då ostridigt är, att, till följd af de under de sednare åren ökade pris å remonl-hästar, äfvensom å beklädnadsoch bevärings-persedlar, hvilka rusthållaren skall anskaffa och underhålla, rustnings-besväret numera mäste medföra betydligt större kostnader, än förr, hafva Rikets Ständer funnit billigt, att den ifrågaställa lindringen i afseende ä fourragerings-skyldighet vederbörande rusthållare förunnas, hvilken förmån Rikets Ständer likväl, vid de af E. K. M:t nådigst framställda förhållanden rörande de afsutna kavalleri-regementerna äfvensom Jemtlands Häsljägarekorps, ansett icke böra till dessa delar af Arméen utsträckas. Beträffande åter de af E. K. M:t föreslagna grunder för verkställandet af denna förändring med fo uria gerin gsbestyret, så enär deremot kan erinras, att som detta bestyr blefve bekostadt af Kronan endast å mötesoch mönstrings-platserna, men skulle besörjas af rusthållarne under marcherna till och ifrån möten och mönstringar, fourrageringsbesväret, hvars utgörande medelst passevolance ej vidare kunde ifrågakomma, alltså skulle serdeles ojemnt drabba rusthållen, hvilka äro belägna på ganska olika afstånd från mötesplatserna, hafva Rikets Ständer ansett, att hästarnes underhåll bör af rusthållarne bestridas endast under marchen till och ifrån sqvadronernas samlings-platser.
Elektorerne hafva vid val af riksdagsman hvardera lika röst. § 59. Elektorerne sammanträda å den ort, som Konungens befallningshafvande i länet utsätter, så nära valdistriktets medelpunkt, som lämpligen ske kan. Valförrättare dervid är domhafvanden i det härad eller tingslag, der valorten är belägen. § 40- I stad, sorn utgör eget valdistrikt, skall val till riksdagsman i andra Kamaren ske för hela staden gemensamt. Dock må staden, der så nödigt finnes, fördelas i valkretsar, hvarom Konungens befallningshafvande, efter Magistratens hörande, äger förordna. Hvarje sådan krets förses med en valbyrå, inför hvilken hvar inom valkretsen mantalsskrifven valberättigad med hela det röstetal, honom i staden tillkommer, röstar på så stort antal personer, som motsvarar det för staden bestämda antal riksdagsmän. Valförrättningarna skola vid dessa valbyråer samtidigt företagas. De dervid förda omröstningsprotokoll samlas i stadens hufvudbyrå, hvarest genom sammanräkning skall utrönas, hvilken eller hvilka personer genom liesta rösterna blifvit till riksdagsmän för staden utsedde. § 41. Då ett valdistrikt består af flera städer, som hafva att gemensamt välja riksdagsman, tillkommer Konungens befallningshafvande i det eller de län, der dessa städer äro belägna, att utse en af dem till valdistriktets hufvudort. I de till gemensamt valdistrikt hörande städer skall riksdagsmannaval liktidigt anställas å dag, som Konungens befallningshafvande i det län, der hufvudorten är belägen, utsätter. Valprotokollet, fullständigt utvisande, huru och på hvilka rösterna fallit, skall till den valförrättande i hufvudorten ofördröjligen insändas af valförrättarue i distriktets öfriga städer. Den valförrättande i hufvudorten skall då, efter samtlige valprotokoilerna, sammanräkna de röster, hvarje under omröstning kommen person inom distriktet undfått, samt förklara den af dessa, som erhållit högsta röstantalet, vara till riksdagsman för valdistriktet utsedd. § 42.
Pensions-anstalt skulle kunna vid denna lönereglering åstadkommas, dels genom Tionderäntors anvisande, 'dels oek genom årliga afgifter af Preslernes löninkomster, på sätt vid Miiitaireoch CivilStaterne äger rum; så synes mig det en sådan inrättning borde grundläggas. Vid hvarje skeende ombyte af Pastor, är Församlingen merendels nu frestad, att få en ökad Tiondeafgift. Författningarna bjuda likväl, att intet Hemman skall för sin förbättring åläggas någon högre skatt och tunga. Men detta gäller ej för PasloralTionden. Samma regel borde likväl råda i detta fall. Det är äfven derföre angeläget. att en sådan indelning af Presternes aflöning sker, som är beständig och icke mer betungar odlaren i detta fall, än i an - s i36 Deo ta December f. m. nät, med högre skatt, om han uppdrifver sitt Hemman till högre afkastning. Ger jag nu Pastor t. exen tunna säd af mitt Hemman, och han afgår och den nykomne Pastorn får veta, att jag uppdrifvit mitt Hemman till dubbel afkastning, så fordrar han 2 tunnor, och så fortgår detta förändrings» satt vid hvart Pastorsombyte.. Jag hemställer fördenskull vördsamt, att en beständig indelning af PrästeTionde öfver hela Riket må verkställas till Presternes och Kyrkobetjeningens aflöning; väl förståendes, utan hinder för nu i tjenst varande Prester och Kyrkobetjente att, om ej annan öfverenskommelse sker, bibehålla, så länge de äro i tjenst, deras nuvarande aflöningssätt. Om Rikets Ständer skulle anse lämpligt, att ute ett särskildt Utskott för det ämne örn jordbeskattningens jemnande, hvilket jag för Ridderskapet och Adeln framlagt; så torde äfven denna fråga tili samma Utskott få förvisas. Om communication med de öfrige Riks» Stånden anhålles vördsamt, Lades på bordet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem Protocolfi, O. J. Lagerheim.
Eör Expeditions-Utskottets Förslog till under cl. Skri/velse, N:o 185. För öfrigt är i 21 § ingen annan ändring af Rikets Ständer beslutad, än att förlusten af medborgerligt förtroende skulle kunna ådömas på viss tid i de fall, der, enligt E. K. Maj:ts förslag, denna påföljd borde ovilkorligen för alltid ådömas. 13 KAP. Om mened. Yid 5 g af detta kapitel bar af Högste Domstolens fleste ledamöter blifvit anmärkt, att då grunden för straffbarheten i de fall, hvarom här är fråga, icke vore edens vanhelgande, utan störandet af den säkerhet, som måste tilläggas lagligt vittnesmål, vore, så länge lagen stadgade, det gifven ed vore så god som gången, nämnde straffgrund äfven tillämplig på falskt vittnesmål, då ed vore eftergifven; hvadan tillägg till denna § i sådant syfte borde ske. Delande denna åsigt om grunden för Statens straffrätt i förevarande fall, hafva Rikets Ständer derföre i sitt förslag infört det tillägg, hvarom Högste Domstolens fleste ledamöter sålunda hemställt. 14 KAP. Om mord, dråp och annan misshandel. I enlighet med Rikets Ständers här ofvan uttalade åsigter om latitud-systemets fordringar i afseende på upphälvande af alla absoluta straff, hafva Rikets Ständer i 1 §, 3 § 1 morn., 28, 30 och 38 §§ förändrat de der förekommande bestämmelser om dödsstraff eller straffarbete på lifstid till alternativa; och har i sammanhang dermed särskilda straff för mord och dråp å de i 35 § omförmälda personer icke ansetts böra bestämmas, utan sådan misshandel å dessa personer blott utmärkas såsom en synnerligen försvårande omständighet; äfvensom såsom en följd af den förändrade bestämmelsen i 3 § 1 mom. en redaktions-förändring i §:ns 2 mom. egt rum; hvarjemte straffnedsättningar blifvit vidtagna i 39 och 41 §§. I afseende å 4 § hafva Rikets Ständer ej funnit skäl att frångå den redaktion al densamma, som finnes i gällande lag och som blef af sednast församlade Ständer beslutad. Rikets
Om så skett, hade detta utan tvifvel äfven för kyrkomötets sammansättning och verksamhet varit helsosammast, ty alla egennyltiga beräkningar hade dermed varit bannlysta både från valen och mötets förhandlingar. Gerna medgifves rigtigheten af den invändning, som häremot kan göras, att lekmännen i vår kyrka måste anses lika varmt som Presterskapet nitälska för hennes väl, men derföre lärer det icke innebära någon förnärmelse mot dem, om man vågar påstå, att de i allmänhet hvarken ega Presterskapets insigter i kyrkliga angelägenheter, ej heller samma intresse sorn sistnämnda korporation, då det gäller att säskildt bevaka något, som de i många fall af missförstånd anse vara mindre förmånligt för dem sjelfva. Vare härmed huru som helst, så bjuder försigtigheten, stärkt af erfarenhet i åtskilliga andra länder, att ej uppoffra den grundlagsenliga rätt, hvaraf Preste-St:t för närv.de är i besittning, förrän kyrkans framtid, äfven i ekonomiskt hänseende, är tillräckligt betryggad. Sådana äro de hufvudsakliga anmärkningar, Reservanterna ansett sig böra inför R. St:r framställa mot den nya representation, hvilken, enligt Utsk:ts uppfattning, måste betecknas såsom »tidsenlig, betryggande, byggd på grundsatsen af ett allmännare förtroende», och genom allt detta »beredande en större samverkan, än hittills, emellan de båda statsmagterna». Om tidsenligheten lönar det icke mödan att tvista. Statens lif är icke ögonblickets, och den form, hvari detta rörer sig, kan vara tidsenlig, äfven om den behåller sådana grundvalar, på hvilka statens bestånd, lycka och utveckling hitintills hvilat. Tryggheten ligger icke i menniskans hand, den har sitt fäste uppöfver de rnenskliga beräkningarne. Men när Staten kastar bort det gamla bepröfvade, för att göra allting nytt, då har den beträdt en väg, om hvilken man visserligen kan uttala sina glada förhoppningar; men att tryggheten skulle vara ett af de framstående dragen i den ljusa taflan, lärer väl näppeligen kunna sägas. Grundsatsen af ett allmännare förtroende är en skön och herrlig grundsats.
För min del förstår jag icke hvarföre maximum skulle höjas, om icke för att man skulle få alla bränneri^ erna flyttade till städerna. Hvad minimum åter beträffar, anser jag det vara för högt och instämmer derföre gerna med dem, som yrkat att det måtte nedsättas till 100 kannor. Gr. Hamilton, Gustaf: Då Frih. Rappe ånyo påstått, att man inom Utsk:t ej yrkat borttagande af maximum, får jag nämna, att jag der framställde ett sådant förslag. Jag anhåller också fortfarande orri återremiss i denna syftning. Gr. von Mentzer: Jag vill blott nämna att jag före nar mig med dem, som yrka att §:n måtte bibehållas sådan den är. Gr. Sparre, Erik: Man klagar så ofta öfver den föränderlighet, som gör sig gäliande i näringslagstiftningen, och man lofvar för hvarje gång att det skall blifva bättre. Dertill synas dock ringa utsigter vara för handen. Då den nuv:de lagen, med hvilken man i allmänhet varit ganska belåten, tillkom, bröt man b. o. h. med det gamla systemet och ingick på en ny bana. Ar det nu skäl att åter gå in på en annan? Eller är det någon som icke tror att sådant skulle blifva följden af denna återremiss? Att nedsätta minimum skulle jag anse ytterst olyckligt; att åter höja maximum tror jag ej vara så särdeles behöfligt, då det redan är satt ända till 1,000 kannor. Jag önskar således att det nuv:de stadgandet måtte bibehållas. Frill. Braunerhjelm: En återgång till husbehofs-bränningen skulle äfven för mig synas som den största olycka. Det var just för att göra denna näring till en fabriksbandtering, som man satte minimum till 300 kannor, och jag kan ej linna något Skäl, hvarföre man nu skulle frångå detta stadgande. H. IV. 6 82 Den 6 Maj f. m.
Lil recepisse, hwilka äfwen nu wörö färdige at för Högloft. Ridderffapet och Adeln justeras. Bifölls; och företogs genast fusterioZen deraf, lydandes desie ^.cter, sorn följer: "Wälborne Herr Hofmarskalk, Osnerai. ^äjutant, E)fwerste och Riddare af Kongl.Majlis Swärds-Orcken. "Til Den 23 Maj. LO? ^'Til följe af Riksens Ständers idag tagne Beslut, fa wi nedanjkrefne Landtmarskalk och Lalemän härmedelst lil HerrHofmarsta!len, 6sn«rLi-^. ct^n!in^n, H>fwersten och Riddaren öfwerhändö twänne afstrifter af ben Rlks /vcc, hwarigenom Riksens ständer pä Rikssalen den 10 de dennes, pä anförda skäl ej mindre upsagt Hans Majit Konung 6v8r I V all tro och lydno, utan ock förklarat Kongl. Majit och Desi Bröstarfwingar, sä födda som ofödda, förlustige all rätt til Swensta Kronan; samt tillika anmoda Herr Hofmarstalken, <^o!Eral VclMrniwn, Ofwersten och Riddaren, at berörde afstrifter Hans. Kongl. Majit inställa, hwaraf den ena blifwit med den mening försedd, som kommer at utwisa, det Kongl. Majit deraf del undfätt, och Medes bör af Konungen egenhändigt undertecknas. Herr Hofmarstalken , OLnsra! - HMumnwn , ^siversten och Riddaren behagade derföre draga behörig försorg, at sädant warder werkstäldt, och det af Konungen salunda pästrifna Exemplar til undertecknad Landtmarskalk och Talemän genast ätersändt. Stockholm den 23 Maj isog."
I betraktande häraf och då det möjligen blefve lättare att åt Svenska fartyg i Frankrike framdeles utverka lika tullbehandling med inhemska, om en motsvarande förmån samtidigt tillerkändes Franska fartyg i Sverige, än om densamma dessförinnan obetingadt inedgåbes, tillstyrkte embetsverken, att kommilterades förslag i denna del icke måtte vinna nådigt bifall. Bih. till R. St. Mnj:ts Nåd. IJrop. M Ut. Med de åsigter jag hyser angående den fria konkurrensens företräde i handel och näringar, så väl för deras egen utveckling, sorn för det allmännas välbefinnande, tvekar jag icke ali uttrycka den mening, att Sveriges egen bandel och sjöfart i det hela mera skadas än gagnas af del |>ä andra nationers rätt att tillföra oss eller härifrån utföra varor lagda band, sorn innefattas i de här gällande undantagsbestämmelser, hvilkas afskaffande kommitterade föreslagit. Jag är nemligen ölvertygad, att det för handeln och landet vore fördelaktigare att t. ex. emottaga en saltlast, förd i ett Danskt fartyg, än att nödgas afvisa densamma. Den köpes naturligen icke, om den ej behöfves. Så ock med ineller utförseln i Franska fartyg. Der ett sådant eljest skulle kunna med fördel befraktas att gå på Sverige, möter nu ett hinder i de särskilda ofrihetsoch licentafgifterna. Icke blott deri Franske skeppsredaren beröfvas en förtjenst. Den Svenske varuegareus förlust kan blifva ännu mera kännbar. Men det är tillika otvifvelaktig!, att en ännu större fördel skulle beredas vår handel och sjöfart, derest de undantagsbestämmelser, som i andra länder emot Sverige tillämpas, tillika kunde undanrödjas; och för den händelse, hvilken jag icke vågar motsäga, att underhandlingar härom skulle kunna främjas genom erbjudandet af förut saknad helfrihet eller fullkomlig likhet i rättigheter med vära egna fartyg, kunde bibehållandet tills vidare af nu ifrågavarande inskränkningar i vår lagstiftning måhända medföra gagn.
Nuvarande innehafvarne af nämnde egendom hade, jemte anmälan, att, i enlighet med de gifna stadgandena, siden-appreteringsverk i nämnde egendom af dem underhållits och underhölles, och att, i följd af föreskriften i nyssberörde 1840 års nådiga Bref, de äfven, med en kostnad af öfver 6,000 ll:dr Banko, anskaffat åtskil - 8 Stats-Ul,skottets Utlåtande N:o (14. liga nya maskiner och inrättningar för siden-appretering, hvilka dem enskildt tillhöriga maskiner och redskap ännu qvarfunnos samt under yttrad förmodan att detta nådiga Bref ej kunde annorlunda förstås än att Kongl. Maj:t, med afseende å det af Sidenfabriks-societeten uppgifna behofvet för fabrikerne af appreteringsverkets bibehållande, ansett bifall till öfverlåtelse af Kronans dispositionsrätt till egendomen för det dåvarande icke böra meddelas, till stöd för sin ånyo gjorda underdåniga framställning om öfverlåtelse på dem af eganderälten till egendomen och appreteringsverket emot erbjuden lösen, i underdånighet anfört, att denna inrättning, i synnerhet under sednare tider, icke kunnat tillskynda de deri intresserade de fördelar, som dermed åsyftats. Kronan åtnjöte icke af egendomen annan förmån än den deraf, likasom af andra fastigheter, numera utgående bevillningen. Sidenfabrikerne, för hvilkas skull verket inrättades, hade ej heller deraf synnerligt gagn, enär verkets innehafvare, i saknad af full eganderätt till egendomen, icke kunde dermed företaga några förändringar och ombyggnader, tjenande till verkets utvidgande och förbättring, och i allt fall verkets läge, på betydligt afstånd från de största å Södermalm anlagda sidenfabrikerna, medförde så mycken tidspillan och olägenhet vid tygernas transporterande, att fabrikörerne hellre begagnade sig af egna, i sammanhang med deras fabriker inrättade, eller nära belägna appreteringsverk.
Vid skedd föredragning af Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition till Rikets Ständer, af den 23 sistlidne September, angående medel för undsättningar vid inträffande svårare missväxter, remitterades samma Kongl. 'Trot. Otdr. d. 9 Oct. 1834. Kongl.’ Proposition till Stat gifvet anförande kommer alt åtfölja. S. D. Vid skedd föredragning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den a3 sisllidne September till Rikets Ständer, angående ändring i 5 Cap. 1 §. Missgernings-Balken, blef samma Kongl. Proposition till Lagutskottet remitterad. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne: 1:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 26 sistlidne Julii till Rikets Ständer, angående rättighet för hemmans-egare på Gottland alt få erlägga penninge-lösen för deras räntetjära; och 2:0 Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse af dea 6 sistlidne September till Rikets Ständer, angående upphörande af de på Öland utgående så kallade Borgholms Garnisons service-medel. S. D. Föredrogos å nyo Bev. samt Allm. Besvärsoch OeconomieUtskoitens Utlåtande, N:o 5, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Belänkande, N:o 3, angående grunderne för förändrade föreskrifter om bränvins-bränningen och hvad dermed har gemenski/p; Utlåtandet N:o 5 bifölls, endast med den förändring uti p:de punkten, alt den deruti bestämda sex månaders bränvins-brännings-tiden om året indelas i tvänne terminer, den första ifrån den 1 Januarii till och med den sista April, och den andra ifrån den 1 November till och med den sista December. S. D.
Man ser af Tabellverket, huru märkbart Sveriges folkmängd de sednare åren ökat sig; och under ett luftstrek, sådant som vårt, ökar sig i samma proportion behofvet af hvarjehan - Den io September e. m. 121 da skogseffecter, i synnerhet, i de couperade eller så kallade Skogsorterne. I desse finnas sällan några andra tjenliga byggnads-ämnen än skog; till stängsel fordras skog; till eldning skog. Lera finnes ofta på flere mils afstånd icke i sådana Orter, och der den förekommer är den merendels af en så grusig och mager beskaffenhet, att den ej kan användas, hvarken directe till husbyggnad eller till brändt eller soltorkadt tegel; hvarföre också husen nästan uteslutande måst täckas med ämnen ur skogen, Fortfar Skogsförödelsen i sådane orter med samma storsteg, hvarmed den fortgått alltsedan 1^83, så skola de snart förete rysliga med kullersten likasom öfversådde ödemarker, å hvilka väl småningom skog till vedbrand och stängsel åter växer; men lill tjenliga Byggnadsämnen ej på sekler; största vådan för blifvande skogsbrist är derföre störst i dessa så kallade skogsorter. Med de nu eller från äldre tider varande skoglöse Landskaperna förhåller det sig helt annorlunda. För en tillämnad Boningsplats, der finnes Byggnadsämnet till det mesta på tomten — leran. På fältet omkring uppväxer efter första plöjningen täckningsärnnet halmen, hvarmed äfven brödet bakas, i torfmossen tages bränslet. Den så högst välgörande EnskiftesFörfattningen för Skåne Den io September e. m. af i8o3, föreskref lorfmossarnes förvarande för alla delägare i bylaget, och åtkomstvägar dit för dem. Den af fäderneslandet så högt förtjente författaren till nämde Förordning må aldrig glömmas, då man nämner Skåne. Den nitiskt Patriotiske Hofdinge, som med hård ansträngning och uppoffring, påskyndade dess verkställande, och de nya Bostädernas omplanteringar i södra trakten, lefva äfven i tacksamt minne, fastän kanske stundom misskände den tiden.
Jag anhåller vördsamt ali få lill prot. aflemna min reservation emot det beslut R. o. Ad. fattat, att bevilja en ärlig garanti af 250,000 r:dr b:co i 40 år, för en jernvägsanläggninj emellan Köping och Hult, hvilket beslut jag ej kunnat med mit: röst biträda i det outredda skick denna fråga sig befinner. Att denna jernväg för de provinser den kommer alt genom - Den 28 Augusti f. m. 503 löpa är af nytta, kan visserligen ej bestridas, men denna är blott partiel oell kan ej motsvara dess kostnad af JO millaJag anser ock derföre högst sannolikt planen vara, att framdeles utstiäcka den till Götheborg och äfven i andra riktningar, men då tilt så stora förelag ingen actieteekning af inhemska kapitaler kan påräknas, blifver följden en utländsk skuldsättning lill ett så högt belopp alt åi liga räntan och kn pital-a fbetalni ngen så väl derå som å de utländska lån hvilka Hypotheks-Föreningarne uplagit, enl. min åsigt mäste verka menligt å rikets financiella ställning och göra myntvärdets uprällhållande till ett svårlöst problem. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. det nu fö’ revande 4:de mom. af 2:dra punkten i StatsUlsk:s utlåt. Mom. j\;o S af %:dra punkten. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Den nu uplästa punkten innefattar efter mitt förmenande en stor ofullständighet i del afseendet alt den väl stadgar att banan efter 40 år skall tillfalla Staten; men deremot icke innehåller ett ord om det skick i hvilket samma bana med hvad dertill hörer, sig då bör befinna. Man säger måhända att i föregående punkt redan finnes föreskrifvet att banan skall fortfarande underhållas i fullt ändamålsenligt skick och verksamhet.
Hvarken RiddarhusSalen eller något inom Riddarhuset varande rum, upplåtes hädanefter till begagnande af något Sällskap eller Comitté eller till Concerters uppförande , utom för FrimurareBarnhuset, hvars Direction erhållit Ridperskapets och Adelns tillåtelse att årligen å Långfredagen i RiddarhusSalen låta uppföra Concert, emot vilkor, att ersätta allt hvad som derigenom kan komma att skadas. Likväl må det ankomma på Directioas pröfning, att vid något serskildt tillfälle göra undantag från detta allmänna stadgande. 5 §•, 5 §• Då contante pennin Då contante penningar till Direction ingar till Direction insandas, med Reversal sändas med Reveisäl 442 jDtn 19 Julit e, m. in dupplo och Sedelförteckning, bör, a det qvarblifvande Reversalet, ankomstdagen, jemte målets ordningsnummer antecknas. Dea som insändt medlen bör i svar undfå från Direction qvitto derföre a ena Reversalet underskrifvit af 2:ne Directeurer med Kamererarens contrasignation. En särskildt medelsanteckningsbok bör finnas, hvaruti en af Directeurerne å ena sidan införer alla de medel -som till Directionen inkommit och till Kamereraren aflemnar , för att i Banken insättas och å den andra inskrifvas Bancoattestens datum och nimmer; hvarefter attesten till Kamereraren Itorkmnas. De medel som till Kamereraren directe inflyta dels för upplupne in dupplo, och Sedelförteckning, bör å det qvarblifvande Reversalet ankomstdagen jemte målets ordningsnummer antecknas. Å det andra, som återsändes, tecknas qvitto, underskrifva af a:ne Directeurer samt af Kamereraren contrasigneradt.