Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid hvad Herr StafsSecreteraren Grefve Mörner anfört, får jag anmärka, att förhållandet tror jag vara sådant, Den 20 Juni. 485 att om i Constitutions Utskottet meningarne öfver en af enskild Riksdagsman väckt håga till ändring i Grundlagarna äro så delade, att två Stånd stanna emot två, öfver den hågan, att förslaget Riksens Ständers pröfning underställa, eller att, såsom öfverflödigt ans rdt, författaren derom underrätta , alternativerr.e till Riksens Ständer ötverlemnas, då Riksens Ständer sjelfve kunna afgöra, om de anse den föreslagna förändringen nyttig, och oin de vilja öfver den vid följande Riksdag besluta, eller genast afslå densamma, jag inser ingen den mindsta fara, icke ens någon olägenhet; och då dessutom, såsom jag redan haft den äran yttra, Ridderskapet och Adeln, genom sitt beslut om voteringen per capita i Utskotten, de facto afslagit ifrågavarande förslag till ändring i §., så kan jag ej annat än afstyrka upprifvandet af ett redan fattadt beslut. Grefve Mörner: Jag utber att få ytterligare påminna, att i anseende till ConstitutionsUtskottet arden olikhet vid de af enskild Riksdagsman väckta frågor om förändringar i Grundlag gen, att ConstitutionsUtskottet har sig uppdraget, att utan Riksens Ständers åtgärd gifva afslag uppå sådana frågor, hvilket då endast tillställes författaren. Det är blott i de fall, då Utskottet fattat det beslut att bifalla, som förslaget kommer till Stånden. Om nu ett förslag, hvaröfver meningarne varit delade, det Utskottet således, som orden i RegeritigsFormen lyda , icke gillat, ändock skulle komma till Stånden, blefve följden densamma som när ett bi. 486 Den 20 Juni. fall ägt rum, och Grundlagen blefve således illuderad. Uti densamma säges, att det är sådana förslag hvilka ConstitutionsUtskottet pröfvar vara ej allenast nyttiga och möjliga, men äfven nödvändiga eller oumgängiiga, som böra till Riksens Ständers antagande framställas.
Jag skulle tro nödigt vara att dessa platser icke för hastigt ombytas, hvilket kommer alt inträffa om deras värde förringas, om ingen ersättning gifves i st. f. den försvunna dubbla tjensteårsberäkuingen. Ett ofta inträffande ombyte af personer, som hafva hand om soldatens själavård, kan ej vara annat än menligt inverkande på honom, och såväl på grund häraf, som i anledn. af hvad Hr von Hartmansdorff anfört, anhåller jag att Konungens nåd. propos. måtte bifallas. Hr von Hartmansdorff: Efter hvad jag kan sluta af Frih. Palmsljernas yttrande, lärer Utsk. hafva heräknat, att tillgången på Garnisons-presler skulle blifva lika god hädanefter som hittills, fastän den dubbla tjensteårs-beräkningen borttages. Detta kan likväl icke blifva förhållandet, ty en hvar, som med närmare upmärksamhet följt saken, vet, att Garnisons-prester, såväl som Skole-lärare hafva tjenat för ringa löner, emedan de ansett sina dubbla tjensleår för en vedergällning, alldenstund de derigenom berättigades till tidigare befordran. När detta slags aflöning uphört, måste också deras beställningar hafva blifvit mindre begärliga. Dessutom har den klena atlöningen för det lägre preslerskapet på sednare tider vållat prestbrist inora åtskilliga stift. Denna är i somliga, t. ex. Carlstads, så kännbar, att när tjenstledighet, för en dervarande adjunkt nyligen skulle begäras, satte raan i fråga, att i stället erhålla en annan från hufvudstaden. Under sådana omständigheter är det icke blott troligt, ulan fastmer sannolikt, att det ej blir så lätt förmå ynglingar egna sig åt ett yrke, för hvilket lönen i de lägre graderna är så knapp. Om de likväl göra det, och framgent söka sig till hufvudstaden, så betrakta de tjensterna vid Garnisonen och hvarjehanda inrättningar endast såsom Adjunktsbeställningar, från hvilka de flytta, så fort de kunna få något bättre. Följden Sdifyer den, att presten icke blir tillräckligt känd af truppen och Den 14 Juni. 39 icke heller kan ulrälta hvad han borde.
Gyljens bruksbolag har nämligen sökt och erhållit länsstyrelsens förordnande för en Kommissionslandtmätare , att under Styresmannens ledning och inseende affatta och till hemman indela skogarne för Bondersby nämnde bolag tillhöriga sågverk, samt att åt verket tilldela eller föreslå vederlag för den skogsförlust, som till följd af anlaggda nybyggen å sågverkets primitiva skogsutrymme kan hafva blifvit verket tillskyndad. Men denne Landtmätares verksamhet har inskränkt sig till afmätning af 29 tunnland inägor och 3,900 tunnland skogsmark, hvilket arbete icke är i förestående uppgift inräknade Den kostnad, som afvittringen i länet tillskyndat Staten under de sistförllutna fem åren, bestiger sig till 38,919 R:dr 41 sk. 2 r:st. b:ko, hvaraf 24,579 R:dr 7 sk. 6 r:st. utgått till löningar och det öfriga till bestridande af de handtlangningsdagsverken, som ankommit pä kronan att bekosta. Statsbidrag. Beloppet deraf, i penningar förvandladt, inhemtas af den tabell, som åtföljer denna berättelse. I allmänhet kan man väl ej anse hvarken de ständiga räntorne eller bevillningarne hafva varit tryckande. Skulle skäl till klagan från något håll förekomma, vore det från embetsoch tjenstemännens sida, i afseende på den jemförelsevis svåra beskattning, som dem i beviilningsväg träffar emot enskilda handlande och handtverkare eller borgare i allmänhet, hvilka hvar för sig månget år af deras rörelse njutit llerfaldiga gånger större inkomster än embetsmannen, utan att likväl, till följd af beskattnings-kommittecrnes organisation, kunna träffas af en motsvarande bevillning, då deremot löntagarens inkomst i de liesta fall är gifven och hans bevillning ofta öfverstiger den vinstrika borgarens. 25 Ibland onera och besvär må i främsta rummet nämnas roteringen, som här i länet ännu är ganska betungande. Men visserligen har nyligen en rotejemkning här ägt rum, och under sistlidet år blifvit i nåder fastställd, samt i sin mån befordrat någon lättnad för stamrotarne i ordinarie knektehållet.
Majtts den 16 och 22 dennes till Rikets Ständer aflåtne, samt den 26 derpåföljde f. m. till Ridderskapet och Adeln ankomne, Nådiga Skrifvelser, dels angående ytterligare åtgärder till Fårskötselns och Ullproductionens befrämjande i Riket, dels ock med förslag till förnyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer, i afseende på deras befattning med StatsVerkets granskning. Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Den 29 Januarii. 343 Frun StatsUtskottet: Af den 24 dennes: N:o 48- Angående aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canzlier samt Vaktbetjening. Från Banco-Utskottet: Af den 22 dennes: N:o 10. Angående Revision vid LånContoiren i Götheborg och Malmö den 1 instundande Martii. Från LagUt skott et : Af den 20 sistledne December: N:o 2. I anledning af väckt fråga om anstalt till beredande af noggrann efterlefnad af Kongl. Förklaringen den 14 Maji i8o5, samt öfrige Lagbud, rörande lagfart å fast egendom. Öfver väckt Motion, om uppliäfvande af HofRätternes Leuterationsrätt. Af den 3i sistledne December: N:o 6. Öfver gjordt förslag, om tillägg till 27 Capillet 9 §. RättegångsBalken. Af den i3 dennes: N:o 11. Öfver väckt Motion om uppliäfvande af 2 Gap. 3 §. GiftermålsBalken. 344 Den 29 Januarii. Frän ExpeditionsUtskottet: Af den 21 dennes: N:o 14. Angående falsningen och häftningen af de Exemplar af Bilianget till RiksStåndens Protocoll, som i Stånden successive utdelas. Af den 22 dennes: N:o 17, Angående väckt Motion om expediering af Rikets Ständers beslut, i afseende å Kongl.
Och med denna af er - Dea 21 Maji /, rn. 20 L farenheten bestyrkte nödvändighet och med sä kerhet förutsedde nytta, kan väl icke en KrigsAcademie äga bestånd elier vara af nöden. Dess enjidighet i uppfostran ligger för hvar och en opartisk i öppen dag, och kan af inga ensidiga argumentationer bortblandas. Jag vet icke om mitt yrkande i detta fail, är, såsom Herr Frihet ren tror öfver an r/lämmande nied allmänna opinionen elier med allmänna lynnet, hvars impulser jag icke rådfrågat, om också jag skulle erkänna dess Semiramis välde, dock utan 8tt slafviskt böja mig derunder; men hvad jag vet Och lifligt känner är ätt ail ensidig bildning icke öfverensstämmer med den stigande upplysningens kraf och icke eller med en fri Statsförfattnings fria anda, som mera borde befordra än förhindra dess medlemmars fria intellectnella eller materiella utveckling och fullkomnande i hvad afseende söm helst, blott det icke kränker lag och moral. Också medgifver Herr Friherren åtminstone till en del sanningen deraf, men hemställer, huruvida detta mål verkeligen vkan vinnas medelst ryckandet afen enda länk ur uppfostringens hela kedja, som vore upphäfvandet af det enda med militairisk tendens i Riket befintlige uppfostringsverk, då 12 Gymnasier och än flere Trivialskolor qvarstå med en lika ensidig theologisk tendens, som den förres är militairisk &c.” Jag vågar svara derpå: att om Militair Lector er anställdes vid Gymnasier och Militair Pro feeforer vid Academierna , skulle den Militairijha och Theologiska tendens amalgameras och derigenom få en mindre ensidig syftning tillsammanstagna, än de nu äga.
Utskottet utfört med endast den summa af an,5i5 R:dr, hvilken blifvit af mindre Creditivet lyftad, och för hvilken summa Utskottet tillstyrker afskrifning, Då jag är öfvertygad, att en sådan afskrifning, inom ett constitutionelt samhällsskick, vore det mäst oformliga i verlden, innan laga undersökning och dom föregått, och innan utröndt blifvit, att tillgångar saknades bos de ansvarsskyldige, hvilka, inom vårt Constitutionella Statsskick, nödvändigt mätte finnas, i anseende till en så betydlig förskingring af allmänna medel, bestrider jag för närvarande på det högsta ali afskrifning, och yrkar i det ställe, alt Ut - Den 14 Maji, skottet mätte föreslå Rikets Ständer en underdånig anhållan, att laga undersökning till målets fullständiga utredande måtte blifva anställd. Att Lagstiftaren med lilla Creditivet åsedt en utväg för Styrelsen, att betacka misslyckade handelsspeculationer, betviflar jag i högsta grad, och finnér underligt, att Utskottet icke till ConstitutionsUtskottets liandläggning öfverlemnat denna del af frågan, då i min tanka aldrig någon creditiflyftning ägt rum med mindre fog än denna, och då det skulle blifva ett högst vådligt prejudicat, om lagstiftningen, äfven medelst sitt förbiseende, hyllade ett sådant missbruk. Jag förenar mig sluteligen uti allt hvad af min Vän, Herr Hjerta, utaf Utskottet i undersökningsväg blifvit hegardt, och anhåller således äfven om proposition till återremiss utaf ifrågavarande Utlåtande. Herr Rosenqvist j Fredrik Leonhard> uppläste följande: StatsUtskottets Utlåtande N:o ior, i anledning af Rikets Ständers Revisorers år 1827 gjorde anmälan, angående försäljningen af fem stycken Kronan tillhörige Krigsskepp, och redogörelsen för derföre influtne medel, har för stort interesse för Nationen, att kunna lemnäs oanmärkt. *38 Den >4 Maji.
Danielsson har ansett det vara nödigt, att uti brottmål ett sådant Rättegångssätt iagttages, sosa ej försvårar eller föröker det straff, hvilket 1 forhftlande till brottets beskaffenhet är genom Lagstiftningen bestämdt, tnen trott att berörde förhållande skall inträffa genom skyldighet för den å Ilandet boende, som för ofvannämnde förseelser blifver tilltalad, att till hörande inställa sig vid ett från dess hem visst aflägse beläget Landsliöfdinge-säte, hvilket föf honom förorsakar vida större kostnad, än beloppet af det bötes-ansvar, honom kan drabba, till Undvikande hvaraf den, sorn tilltalas, häldre söker möjlighet att kunna med Åklagaren vinna förening -om åtalets nedläggande, eileT att dertill väcka hans medlidande. Enär nu äfven, efter Anders Danielssons tanka, en oskyldigt angripen icke skall af det frikännande lian njuter efter inställelse hos Konungens Befallningshafvande, vinna enahanda tillfridsställelse i afseende å omdömet i hemorten , som då denna frisägelse erhålles vid en Domstol i samma ort, der sådant varder mera allmänt kunnigt, samt i öfrigt det skulle vara angeläget, att allmänheten, så väl I brottmål som andre tvister, fick lyda under de vanlige Domstolar, hvilket icke utan i högsta.nödbihang till Riks.St, frit» m? - isig. J-.de Sand. N:r 49. 386 Lag-Utskottets Betänkanden. fall borde föiändraSj sorn ater Anders Danielsson förment icke inträffa vid behandlingen af ifrågavarande mål , har han, på gtund af allt detta, yrkat, att alla mål, sorn angå fylleri-brott eller oloflig försäljning af starka drycker, ej mera må upptagas och afgöras utaf Konungens Befallningshafvande» utan, såsom förut, fa bero af OrdinariejjDomstolarnes handläggning; Och finnes af det Utskottet tillhandakomne Utdrag utaf Hedervärda Ståndets Protocoll för den 18 December nästledit år, icke allenast att Riksdags-Fullmäktige Sven Svensson och Ephraim Larsson från Elfsborgs
Orden i allmänhet böra qvai’stå, ty det är för Byelaget i allmänhet, och ej för den enskilte delägaren, saken skall vara förmånlig. Om den är nyttig för tio, och icke förmånlig för en, bör det förra vara Öfvervägande. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Den under öfverläggning varande frågan ingriper djupt i sjelfva principen, huruvida hinder för skiften böra undanrödjas, eller bibehållas. I fråga om all princip är det naturligt, att olika åsigter skola uppstå, och 39 HS* 116 Den 27 Augusti f. m. i liufvudfrågan, om skiftena böra underlättas, erkänner jag mig höra till dem, som anse, att hindren höra lnifvas. Det är på denna grund jag tror, att det i Utskottens Utlåtande nu föreslagne vilkor, hvarunder skiften ej fingo äga rum, är så hinderligt, att intet skifte i följd deraf skulle kunna tillvägabringas. Jag vet ej, huru det är möjligt, att bedomina förmågan att ingå i ett skifte eller ej. Det kunde lika väl hända, att det vore den rikaste, hvilken förklarade sig icke äga denna förmåga, som den fattigaste; och jag finner inga grunder stadgade för undanrödjandet af ett sådant hinder. Jag tror dessutom, att utflyttningslijelpen, och öfrige ersättningar, äro de enda medel, som kunna tillvägabringas, för att jemna bristande förmåga. På denna grund är jag af samma tanka som Herr Danckwardt, att de omtalade orden böra utgå; äfvensom jag förenar mig med Grefve Posse deruti, att det vore allt, hvad som behöfves mot missbruk, om det stadgades, att en allmän förmån för skifteslaget skulle erkännas af ÄgodelningsRätten, innan skiftet finge företagas. Jag tillstyrker således bifall till stadgandet med undantag af de anmärkta uttrycken. Herr Danckwardt:
— Dito för en Dito vid dito i Malmö 1,000: — Löner för Tvä Adjunkter vid högre Elementar-läroverket i Umeå, å 1,000 H:dr För nja Elemenlar-skolan i Stockholm : Löner åt Sju nja Adjunkter å 1,000 R:dr 7,000: — Dito åt Lärare i musik, i teckning och i gjmnastik, å 500 R.-dr 1,500; — Hjres-crsätlning åt Rektor 500: — För läroverkets i Norrköping uppflyttande till högre Ele mentar-läroverk anvisas (Löner för 3 Lektorer å 2,000 R:dr 6,000: — Lön åt 1 Adjunkt 1,000: — Löner' åt Lärare i gymnastik, i musik och i teckning, å 500 R:dr 1.500: — Tillökning i Reklors-lönen 500: — Gunima 9,000: —) För läroverkets i Wenersborg uppflyttande till högre Elementar-läro verk anvisas likaledes För en Lektor i mathematik vid hvarldera af de på real-linien fullständiga läroverken i Helsingborg, Westervik, Nyköping och Hudiksvall; tillsammans fyra löner å 2,000 R:dr Till arfvoden åt lärare vid sistnämnde fyra läroverk i gymnastik, i musik och säng samt i teckning, tillsammans tolf arfvoden å 400 R:dr 4,800: — och lill arfvode åt en lärare i teckning vid Luleå läroverk 400: — Förhöjning i Reservations-anslaget till arfvoden åt Bibliothekaricr vid högre Elementar-läroverken Transp. Ernit. Hör till Stats-Utsk. Uti., år 1859—1860, N:o 123. Transp. Till löner för följande nya Kollega-beställningar vid Elemenlar-läroverken i Stockholm, nemi.: 2 vid Clara skola j 3 vid Maria dito y ,öner , { 0()0 R;dr 1 vid Jakobs dito [ 2 vid Catharina dito j
Då den värde talaren, som nyss yttrade sig, uppträdde och begärde uppläsning af reservationen, föreställde jag mig all han delade de åsigter, som i reservationen uttalas och det var egentligen för alt till granskning upptaga denna reservation, som jag begärde ordet. Men som den värde talaren, dä han åter lick ordet, syntes önska, att jag skulle uttala den mening jag i allmänhet hyser om den föreslagna lagen, anhåller jag alt få densamma framställa. Det torde icke finnas någon ledamot inom delta hus, som icke längesedan insett nödvändigheten af en så beskaffad lags stiftande som den ifrägavar. Genom assosialioner emellan enskilde, grundade på aktier, ställde till innehafvaren, hafva redan vigliga företag kommit till Stånd, som eljest öfversligit enskilde personers förmåga, eller der enskilde icke vågat underkasta sig risken af företaget, och önskvärdt är, att på samma sätt än vidare må fortgå. Men om dylika assosialioner, hvilka visserligen äro bolag, skulle, såsom fråga derom i sednare tider blifvit väckt, betraktas och i afseende pä ansvarigheten bedömas lika med vanliga handelsbolag, så skulle sannolikt få personer våga ingå uti dylika bolag. De måste således bedömas efter andra grunder. De bildas vanligen genom utfärdande af anteckningslislor, derå hvem som helst kan teckna sitt namn och antalet af aktier. Den tecknande ser dervid på summan, som skall tecknas eller redan är tecknad, samt på företagets beskaffenhet, men frågar alldeles icke efter sina meddelägare, hvilka vanligen äro för honom alldeles obekanta; och delta i den förmodan att någon vidare ansvarighet än med det tecknade beloppet icke kan för honom ifrågakomma. Ett bestämdt stadgande härom, som undanröjde alla betänkligheter i detta afseende, vore således af stor vigt, ty icke är det troligt, att någon som bar medel att riskera, vill ikläda sig en ovilkorlig gemensam ansvarighet, för meddelägarne i associationen, hvilka han icke ens till namnet, än mindre till deras förmögenhetsvilkor, känner? Uti den vid betänk, fogade reservationen hafva reservanterne inom Ulsk. uttryckt den önskan, att i lagen äfven mätte intagas ett stadgande, som förbjöde inteckning uti bolagets fasta egendom för delägares enskilda gäld.
Ehuru jag för min del ej kan instämma i Herr von Hartmansdorffs åsigt i öfrigt, erkänner jag likväl, att jag icke väntar, det desse uplappningar på representationen skola leda till de resultat man tyckes lofva sig. Men jag skall likväl gärna gå in på att bifalla det ifrågavarande förslaget, ifall Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes ånyo framställa proposition derå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, i anledning af derom framställd önskan, ansåg Hans Excellence sig böra hemställa lill Herr Rosenquist, huruvida han behagade afstå från sin begäran om votering. Herr Rosenr/uist: Om det är Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Ridderskapets och Adelns unanim a önskan, så vill jag gerna afstå från min begäran om votering. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sedan den Ledamot, som begärt votering, numera derifrån afstått, finge Hans Excellence tillkännagifva, att, efter hvad Hans Excellence fattat, hade vid Ridderskapets och Adelns 220 Den 26 F e b r u a r i i f. m. svar på den af Hans Excellence nyss framställda proposition Ja öfverröstat Nej; till följd hvaraf Ridderskapet och Adeln bifallit den föreslagne redactionen af ett 7 Mom. i 14 §* Riksdagsordningen. *5 §• Allmogen i hvart Härad välje af BondeStåndet en, inom Häradet boende och besuten, Krono-, Kronoskatte-, Frelseeller FrelseSkatteHemmansägare, hvilken —. — —■ Herr Rosenquist, Fredrik Leonhard'. Den föreslagne förändringen i i5 §. Riksdagsordningen är i min tanka af så liten vigt, att dermed väl kunde dröjas, till dess frågorne om en allmännare förändring i vår representation förekomma. Det är bättre, att bibehålla det gamla, än alt styckevis ändra i saker af så liten consequence. Friherre Cederström, Jacob : Förslaget till ny redaction af i5 §.
Derpå användes all den speculation som kunde föranledas af den vundna olyckliga erfarenheten: år 1820 den 1 Januarii, utkom derföre en ny Kejserlig TullTariff, som hufvudsakligen skiljde sig från den föregående deri, att vigt uti de fläste fall nyttjades i stället för Mått, Mål och stycketal, med afseende på lätthet i Controll: man vägde till och med handskar och band. Emedlertid förblef resultatet det samma. Man fann slutligen sjelfva huf - Den s8 Junit f. m. vudprincipens felagtighet; hvilket genom skrifvelse!! från St. Pettersburg den 30 Januarii i8a2, inlörd i Stockholms PostTidningsr N:o 49 samma år, uttryckes sålunda: då erfarenheten visat, att den sedan tvenne år gällande oinskränkta tillåtelsen att införa utländska Fabricater och Manufacturproducter icke medfört de förväntade lyckliga följderna, hvarken för landets Handel eller för Nationalindustrien, utan tvertom haft en ganska förderflig verkan på dem och på National-välmågan, samt vållat en mängd fallisementer och flerfalldiga oredor, så skall nu en ny HandelsTariff anbefallas, byggd på grunder, som säkrare befordra Nationens industri och allmänna välstånd.” Uti påföljande Mars månad utbyttes verkeligen den fria införseln med hög Tull, emot bestämde förbud, medelsten ny tullförordning, och denna har under förlidaa året äfven blifvit anbefalld till efterlefnad i Finland. Ryska Fabrikerne hafva derefter varit i ett fortsatt tilltagande; i denna stund anlägges genom association en betydlig KlädesFabrik uti Åbo, med requisita härifrån, och vår Stockholmska Machinist Hero år nu brådskande sysselsatt med Machir.er som i samma ändamål äro bestälde för Borgo.
Den skall segra, den måste segra i trots af allt. Lofva mig, Backman, att ej företaga något våld mot Björnberg eller de öfriga kuratorerna! – Jag skall se till att de ej skadas till lifvet, men annars jag ej lägga fingrarne emellan. John Hall satte sig upp i sängen. – Var beskedlig och hör på mig, Backman, detta får ej ske. Af detta vill jag icke profitera. Jag skall infinna mig på auktionen för att protestera och yrka på min rätt, men våldsgärningar tänker jag aldrig tillåta. – Så låta vi den saken förfalla, sade Backman i lätt ton. Herr Hall skall sofva nu och låta vara att infinna sig på auktionen, det är det allra förståndigaste. Jag går dit upp, icke för att protestera, det nyttar intet, utan för att reta herrar kalkoner, jag menar kuratorer, med min åsyn. – Men Backman lofvar ju, att inga våldsamheter skola äga rum? – Jag lofvar hvad som helst. Sof sött, herr Hall, nu släcker jag ljuset. John Hall var så uttröttad, att han sof, innan hans kompanjon hunnit stänga dörren. Men tidigt följande morgon, så tidigt att Backman ännu ej var vaken, stod John Hall i Residensets förstuga och lät anmäla sig hos landshöfdingen, grefve Axel von Rosen, till hvilken han sade sig ha ett högst angeläget ärende. Landshöfdingen gaf honom företräde, så snart han hunnit kläda sig. Klockan half tolf, en timme före auktionen, hade Backmans medhjälpare samlat sig på börsen och på Stora torget och voro beredda att till punkt och pricka utföra den öfverenskomna planen. Backman hade fördelat sina vänner och handtlangare öfver hela salen, själf hade han tagit plats alldeles intill auktionsbordet jämte traktör Tegelberg, som var en stor och grof karl, ypperligt ägnad för den roll, som blifvit honom tilldelad. De auktionsbesökande samlade sig så småningom i salen, och efter en stunds förlopp kommo auktionsförrättaren och herrar kuratorer tillstädes. Samtidigt såg Pehr Backman sin kompanjon i dörren. Han var likblek och föreföll andfådd som efter ett häftigt gående.