Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De flesta talare, som här motsatt sig bifall till Utsk:ts Betänk., synas mig snarare halva befattat sig med att diskutera frågan, huruvida ett universitet heldre bör finnas i hnfvudstaden än i en landsortsstad eller rättare om universitetet i Upsala bör förflyttas till Stockholm, än de sysselsatt sig med motionärens framställning, som går ut på att få en undersökning om lämpligheten af ett tredje universitets anläggande i Stockholm och om de kostnader detta skulle medföra. Jag för min del vill hålla mig till det ämne, som utgör föremål för motionen. Om man således fäster sig vid ifrågav:de förslag om en skrifvelses aflåtande till K. M:t, bor man väl först tillse, huruvida tiden ännu är inne för anläggande af ett nytt universitet, eller om förhållandena påkalla detta, ty flyttningen af Upsala universitet är en helt annan fråga. De Hrr, som förordat skrilvelsen till K. M:t, hafva dervid uttalat den åsigten att tvenne universitet för det närv:de äro fullt tillräckliga samt att kostnaderna för anläggandet af ett nytt äro så betydliga att. de misströstade om att ett sådant kunde komma till stånd, och man synes sålunda med denna skrifvelse vilja vinna något helt annat än motionen afser; man ernar sannolikt förbereda hvad man under diskussionen hufvudsakligen uppehållit sig vid, nemi. Upsala universitets förflyttning till Stockholm. Vidare har yttrats, att det skulle vara ett så vackert testamente, som B. o. Ad. skulle lemna efter sig, om B. o. Ad. föranledde en undersökning i detta ämne. Jag vet icke, huru detta testamente skulle komma att taga sig ut; det ligger icke mycket deri att man ingår till K. M:t med en skrifvelse med begäran att han måtte föranstalta en undersökning om något eller hvad som bör göras. En sådan begäran antyder just icke att man sjelf gjort sig serdeles reda för saken, och ej heller innebär den något för framtiden så ofantligt betydande. Deremot vill det förefalla mig som om tidpunkten för aflåtande af en skrifvelse i detta ämne i den föreslagna syftningen vore mindre lyckligt vald, då vi hafva sett att för närv:de inom hnfvudstaden råder ett lifligt intresse för åstadkommande af ett universitet härstädes. Oni nu representationen inginge till K.
Bankens silfver och guld skall i räkning Mynt-verket påföras till intrinseca värdet efter gällande myntfot, och bör inom möjl gaste kolta tid i myntåterlefvereras; ankommande det på Banco-slyielsen att, successive, i mon af sådan skeende återlefvering, nya qvantiteter utgifva. Banco-Utslcotlets Memorialy N:o 182. 5 De till Kongl, mynt-verket lemnade förskott uti aflyst kopparmynt, R:dr 7,75$: 45 sk. 7 rst., och tor ökade myntningskostnader, R:dr 40,000, allt Banco, skola balanceras till återgäldande af myntverket, i den nion inflytande slagskatt eller andra behållningar dertill lemna tillgång. 10:o. Alla Bankens sedlar komma att fortfarande utställas å Banco-mynt, deruti en Riksdaler, enligt Myntbestämnings-Lagen af deri r Mars 1 83o, motsvarar tre åttondedels Riksdaler silfver specie, efter den, genom Kongl. Förordningen af den 28 Juni i83o, förändrade 1664 års myntfot; och skola dessa sedlar hållas på föi hand färdige, för att kunna genast och utan omgång utvexla» till allmänheten; börande de sedlar, som till Banken åter ingå, för detta ändamål äfven användas och således icke annulleras, såvida de ej äro försiitne.. 11:o. Från Banken utgifvas, enligt antagne formulärer, sedlar att inlösas med Silfver-Specie-mynt, å följande bestämda summor, nemligen: å 32 sk. Likaledes må det i Banken varande förråd af färdige sedlar å i4 och 10 skillingar Koppar-skiljemynt, under tiden lill nästa Riksdag, i allmänna rörelsen utgifvas. 6 UcinCo-UtsTcottetS Memorial, N:o 182. 13:o. Alla sedlar, som från Banken utgifvas, skola vara underskrifne af 2:ne detta Verks tjenstemän. 14:o.
Jag vill icke bestrida, att i vissa delar af vårt land sådana förhållanden kunna förefinnas, att äfven mindre jordlotter, än nu är medgifvet, kunna innehafvas, utan att någon fara för kommunerna deraf uppstår; men som jordbrukare och sjelf boende på landet kan jag intyga, att de, som besitta så liten jordrymd som författn. för närv:de medgifver, i allmänhet icke kunna sig derpå försörja. Man säger att, då upplåtelse på viss tid redan nu är medgifven för så liten rymd som ett halft tunnland, afsöndring för beständigt också borde vara tillåten; men det är härvid en betydlig skilnad att iakttaga, ty den jordegare, som upplåter en mindre jordlapp på viss tid, gör det vanligen icke med afseende på den afgift, som derför skall erläggas, utan i beräkning på det arbete, som den andre förbinder sig att till honom utgöra. Man har här mycket talat om rättigheter, men jag har alltid lärt mig, att vid sidan af rättigheterna stå äfven skyldigheter. Vid sidan af rättigheten att försörja sig står också skyldigheten att så göra, men den kan icke af lagen påläggas och öfvervakas, och äfven om den goda viljan samt nödig arbetsförmåga finnas hos personen, så är dock lifvet ganska osäkert, och vid ett hastigt dödsfall komma barnen fattigvården till last. För min del tror jag således, att man icke bör frångå den nuv:de lagens stadganden i detta afseende, då Den 30 Mars. 413 äfven för närvrde den ordentlige arbetaren har ganska godt tillfälle att bereda sig både utkomst och husrum och allt hvad han behöfver. Frih. Tersmeden: Gr. Mörner han mot milt förra ytfrande invändf, alt man ej kan önska hällre vilkor än i Norrland, der man kan få ett krono-nybygge för intet; men jag bar ej talat om lappmarkerna, der delta eger rum, utan om det egentliga Norrland, eller Helsingland, Medelpad, Ångermanland, och de öfriga provinserna längs kusten, der jordbruk och näringar nålt någon utveckling, och der det egentligen är armar som fattas.
b 53 före sämneslärarinnornas aflöning kan .och bör sättas vida lägra - än li@arnes »: 1), deras bildningskurs ar mindre kostsam, s d % afghgsexamen från högre larminneseminariet j äinte någon profhstj änstgöring lämpli~en synes böra, medföra behörighet till ifrågavarande ämnesl&amp;rarinnebefattningsr&gt;; 2) so&amp; läraren må blifva i tillfälle att bilda familj, hvilket icke gäller ined afseende l@arinna ». Det sista argumentet är gammalt och vant och berör ekonomiska dcli sociala spörsmål, på hvilka vi ej kunna i.nlåta oss. Det m&amp; likväl anmärkas, att får mannen högre lön ' ddrföre att han skall bilda familj, borde han icke f&amp; de^, o111 han lefver ogift. nien mot en Bungkarlsskatts kan alltid bland andra den befogade anmärkningen göras, att en man kan ha föräldrar och syskon att understödja, -. ja, men detta kan en ogift kvinna ha och har det sakert lika ofta som mannen. s if aren lie ten visar redan nu, att den arbetande niainen ingalunda a r den, ' so111 ensam får draga försorg om oförsörjda syskon eller gamla orkeslös? inedleminsi. inomen familj. Den arbetande kvinn ' mi får likafullt bära sin del .af bördan. Vi skulle vilja veta, @ ru många af våra lärarinnor få använda sin knappa inkomst blott för sin egen. del, och att det ' indirekt ä r en fördel äfven för männen om kvinnans arbete betalas rättvistligger i öppen dag för den, spin betraktar frågan. utan fördoin. Hvad det första. argumentet i den nämnda motiveringen daremot angkr, nämligen att en kvinnas undervisningskurs ar billigare, s % lider. det af betänkliga brister. Först och främst nämnes hte ett ord om den utväg att utbilda sig till lararinna, som kongl. maj: t redan 1 ' 8y för kvinnan öppnade,. då hon fick ' tillåtelse att aflägga akademiska examina. Meningen kan dock ej vara, att en kvinna, '. sorh tagit filosofie kandidaten eller licentiaten ä r oberättigad söka plats vid statens samskolor?
Till förekommande af oloflig bränvinsförsäljning och på det att begagnande af rättigheten till husbehofsbränning må lättare kunna undvikas, ega Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, efter pastors och vederbörande sockennämnds hörande, meddela tillåtelse för en eller två personer i hvarje socken å landet, att å lämpligt ställe sälja rått, renadt eller distilleradt bränvin till afhemtning med minst en fjcrdedels kanna hvarje gång $ för hvilken försäljningsrättighet bör, efter sockennämndens förslag, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bestämmas afgift, att, utom den allmänna bevillning, som i Bevillnings-Stadgan föreskrifves, utgå med minst 33 Bdr 16 sk. om året och odelad tillfalla socknen, att för fattigvården efter sockennämndens bepröfvande användas. § 4. De, som erhållit serskildt tillstånd till omdistillering af rått bränvin, må, i öppna bodar eller magaziner, sälja omdistilleradt och renadt bränvin, till afhemtning uti käril, innehållande hvart minst en fjerdedels kanna. § 5. Af bränvin, som enligt föregående §§ 2, 3 och 4 försäljes, må förtäring å försäljningsstället icke tillåtas. Bränvin må ej heller utdelas eller utmätas å öppna farvägar eller offentliga samlingsplatser på landet, i segelleder, i utoch landthamnar eller vid stränder eller å torg, i hamn ej heller å öppen gata inom stad.' § 6. Bränvin får å landsbygden icke föras ifrån by till by, eller från gård till gård, att dermed köpslaga. Om Försäljning af bränvin i minut. § 7. Försäljning af bränvin i minut, hvarmed förstås denna varas afyttrande glastals eller annorledes i mindre parti, än §§ 2, 3 och 4 bestämma, må ej idkas af andra personer eller i annan ordning, än här nedan säges. % 8.
Tåget lämnade Stockholm och rusade fram genom höga furuskogar, hvarigenom solen kastade sina glada strå- lar förbi små insjöar, hvilkas stränder voro bevuxna med smärta björkar, som stodo där likt unga brudar i sin hvita rimfrostskrud. De mest intagande vyer skymtade förbi kupéfönstret, där den nnga flickan satt. Men hon tycktes vara alldeles oberörd af allt detta, där hon satt med halfslutna ögon och ett resigneradt uttryck i det vackra ansiktet. Hur skulle hon för öfrigt kunna vara intresserad af nå- got, hon, som var den olyckligaste människa på jorden? Man skickade henne till landet,? för att hon skulle glömma. Glömma? Hennes läppar krusades ofrivilligt till ett hånleende. Man hade behandlat henne ' illa, ja, rent af grymt. Men de fingo kanske ångra det om en tid, då det kom bud, att hon var död, ty hon kunda icke lefva, det kände hon, och hvad hade hon för öfrigt att lefva för utan honom, nej, det var omöjligt! väcktes ur sina grubblerier. Tåget stannade, dörren rycktes upp, och en smärt sextonårig gosse vivändning hade han tagit hennes plädrem och hattsade sig i dörren. ask samt stod med ett raskt hopp nere på perron» Ursäkta, är det fröken Elsi Alm? » gen, räckande henne sin lediga hand för att hjälpa Hon böjde jakande på hufvudet. henne stiga ur. » Jag är Kurt Lambert från Ekeby. » I en hand» Om nu fröken vill vara god och stiga upp i V. Lindhe foto. HUSABY KYRKAS INRE. T / " ART LANDS ÄLDSTA OCH MÄRKLIGASTE ' KYRKA, Husaby kyrka i Skaraborgs län, skall nu restaureras, och en k. proposition om ett statsanslag på 25,000 kr. för ändamålet har i dagarne till riksdagen ingifvits. Vi meddela i detta nummer afbildningar af den märkliga byggnadens såväl yttre som inre. Den är enligt traditionen anlagd af Olof Skötkonung, som år 1008 här lät biskop Sigfrid döpa sig och sitt hof i Husaby källa. På kyrkogården visas ännu konungens och hans gemål Estrids grafvar.
S. D. Då nu å nyo föredrogs Kgl. Maj:ts, den 11 sisth Februarii aflåtne, och följande dagen f. m. på bordet lagda Nådiga Svar uppå Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Riksdagens förlängande, fann Riddel skåpet och Adeln att högstberörde svar borde läggas till Handlingarne. Brot. Utdrag den 9 Mars 1829* S, U. Remitterades till Stats■ Utskottet ? Herr Hegarclts , Christian Bernhard t Anförande, innefattande anmärkningar vid StatsUtskottets,under N:0 62, afgifne, och den 5 dennes f» rn, lill Utskottet återremitterade Utlå: tande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers åren »825 och 1827 meddelade Berättelser om de samma år verkställde granskningar af Statsi Verkets, rned iler ti 11 hörande Allmänna fon-j ders tillstånd, styrelse oell förvaltning, area *832, 1823, 1824 och 1825. S. I). Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 16 sisth Januarii, under N:o ao, afgifne, samt deri 16 derpå följde Februarii e. m. på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckt Motion, att den del af Rikets Ständers deri 22 December 1823 till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga Skrifvelse^ sorn rorer upphäfvande af Kongl. Förordning gen den 7 December 1787, angående lifsstraff för obehöriga omdömen öfver de af Kongl. Maj;t vidtagne Författningar, måtte å nyo till Kongl. Majit inlemnas hiel samma Betänkande , på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Lag-Utskqttet ålerremiN leradt. Fröt.
filt att lägga ytterst om badlakanet, dades i sin hustrus och hennes väninnors åsyn. 1 längre dyna af fjäder till bolster, Fru Lager blef sjelf gripen och hölls fången i flere 1 st. hufvudkudde, likaledes af fjäder, månader hos Amharistammen. Efter sitt frigif1 » filt till täcke, vande reste hon till baka till Sverige. 1 » täcke att svepa omkring barnet, då det är Ar 1881 reste fru Lager till Chicago, der hon uppe, t. ex. under ammandet, omklädandet o. s. v. genomgick en kurs i homöopati i Hahneman MeDe små skjortorna har jag lagat af gamla lakan dical College, der hon graduerade såsom läkare och dito skjortor af hellinne. De sys så, att de bli det i många fall köket, som med sin prak1885. Sedan fru Lager praktiserat medicin i Chiöppna baktill samt med enkla sömmar och en remsa C^J^ tik vägledt vetenskapen, så är det i andra cago och Rockford, 111., reste hon till S:t Louis, eller ett broderi omkring halsen. Längden är knappa fall vetenskapen, som lärt köket mångt och mycder hon blef bekant och ingick äktenskap med 2 j qvarter samt bröstvidden (nedom armarne) knappa ket, särskildt i fråga om sättet att koka mat. Låt pastor M. E. Carlsson, som då var metodistprest 2 qvarter; den måste nämligen läggas dubbel bakoss tänka på vår köttsoppa, i ett helt hvardagligt men snart öfvergick till lutherska kyrkan. Han till, då de lindas. Inga knappar få finnas annat än hushåll. Köttet jemte de nödvändiga ingredienär för närvarande lärare i musik vid Gustavus en vid nacken. Bland mössorna är en del försedd serna sättes öfver elden med kallt vatten, ett lätt Adolphus College i S:t Peter. Kärlek till läkaremed fem rader spetsar och dragband, andra äro alllock lägges på, och alltsamman bringas långsamt kallet förmådde fru Carlsson att komma till Mindeles släta med endast en spest kring kanten; båda i kokning.
Det är just detta stadgande, som bevisar, att fylleriet är allmänt åtal underkastadt; och skulle deraf äfven kunna slutas, att endast de uppräknade allmänna åklagare hafva talan emot fylleri; så vore det lika mvcket skäl att fran hvarje annan föreskrift om allmän åklagares skyldighet sluta, det ingen annan än han får göra brottmål anhängig!» 1 den åberopade § af 1841 års Kongl. Förordning är det en skyldighet, sorn blifvit de deri uppräknade allmänna åklagarna ålagd, och kan icke vara ett dem lörunnadt. privilegium att utkräfva eller efterskänka det å förseelsen stadgade ansvar. Rådst.rättens beslut, hvilket af Hofrätten gillas genom förklarande, att Rådst.rätten rätteligen förfarit derutinnan, att den ansett den enskilda personen, såsom sådan, icke vara behörig att åtalet vid domstolen utföra, innehåller den tydning af ofta åberopade II §, att »endast» (hvilket dock icke står i Förordningen) Fiskaler samt Kronooch de flere betjente skulle äga att fylleriförseelser åtala; och detta domskäl har uti ett till mig inkommit yttrande af Rådst.- rätten blifvit sa förklaradt, som skulle den af Rådst.rätten antagna mening visa sig bekräftad deraf, att den i 1813 års Kongl. Förordnings 13 § en hvar medgifna rätt att fvlleribrott an gifva ej ens finnes upptagen uti den, efter dennas upphäfvande, nu gällande 1841 års nådiga förordning. Man har således glömt den enklare förklaringsgrunden, att den en hvar obetagna rättigheten att angifva ej mer i detta, än alla andra ämnen, behöfde stadgas, utan förstods af sig sjelf, när motsatsen icke var stadgad. Hade meningen varit att borttaga denna rättighet; så hade uteslutandet ej varit tillräckligt, utan motsatsen behöft uttryckligen stadgas; hvilket dock ej skett. På dessa skäl, något ytterligare utförda, och med åberopande af hvad handlingarne föröfrigt innehöllo, har jag i underdånighet yrkat bifall till mitt hos Hofrätten framställda ansvars påstående; och förväntar jag deröfver nådigt Utslag.
En dylik anklagelse ålägger, synes mig, åtminstone en moralisk förbindelse, att ådagalägga en högre kunskap om detta tillstånd, en säkrare blick i händelsernas föregående bedömmande. Men äfven om Friherre Anckarswärd icke anser sig pliktig att, i denna del, tillfredsställa vår förväntan, månne han icke motsäger sig sjelf, då han förevitar andra, att ej hafva kunnat ana någon olägenhet af en sak, som han erkänner icke vara i ringaste motsägelse med de antagna och stadgade begreppen om enskild, om allmän och om folkrätt? Månne icke, då ett motsatt förhållande inträder, och ett beslut, under sådana omständigheter, skall fattas, svagheten lika ofta kan blifva en följd af öfvermodet, som den icke utmärkes af en försigtig pröfning af ömsesidiga förhållanden? Sedan utgången afsagt domen, är det visserligen lättast, att bedömma det dertill ledande beslutets mera eller mindre riktighet; och om med denna säkra kännedom om Politikens tillstånd, som Friherre Anckarswärd åberopar, han menar den otvifvelaktigare ledning för omdömet, som händelsernas utveckling erbjuder, så är säkerligen denna uppenbarelse-förmåga icke svår att vinna. Hade den, vid en märkligare tidepunkt än den, då Skeppshandeln afgjordes, varit möjlig att tillvägabringa, den 184 Den 19 Maji f. m. tidepunkt nemligen, då Sverige deltog i det allmänna kriget emot Frankrike, så hade säkerligen endast en åsigt i afseende på det val, som då borde göras, möjligen kunnat yttras; men det torde icke hafva undfallit Friherre Anckarsvärd, att skiljaktiga meningar i detta afseende framställdes, och, om de, som afveko från Styrelsens hade blifvit rådande, skulle säkerligen icke det stora resultatet för Fäderneslandet vunnits, och vi törhända icke nu kunnat tvista, vare sig om ifrågavarande eller andra ämnen. Misstag kunna begås såväl af Styrelsens organer, som af Folkets ombud; de tillhöra mensklighetens vanliga lott,'och ofelbarhet å någondera sidan vore dåraktigt att ens förvänta; men i alla händelser är det orättvist, att åt dessa emot uträkning felslagna planer genast gifva illviljans och de enskilta afsigternes stämpel.
Se extra Slats-anslag. Civil-Ingenieur-Elever, om stipendier samt arfvode ål lärare för. Se Stats-Utskottets Betänkande Nto 158. Civil-Iag, om antagande af Lagberedningens förslag dertill. III. B. 217, 389. A. 462. VI. U. 163. A. 397. Civila mål, om urtima ting för handläggning deraf. VI. B. 22, 28, 108. A. 112. E. 560. — angående lag för Compromissarier uti. Se Compromissarier. •—• om summa appellabilis för fullföljd af. Se summa apellabilis. ( 48 ) Civile-erobetsraän, om utsträckning af den i Kongl. Kungörelsen den 17 Mars 1780 sådaue medgifna tid, att utan dertill af Kongl. Majit meddelad särskild tillåtelse, vistas å utrikes ort. III. B. 217, 389, 464. Å. 471. VI. Clar-elfven, om segelled uti. Se Slats-Utskottels Utlåtande N:o 158. Clereci-staten, anslagen för. Se Stals-Uiskoltets Utlåtande N:o 73. Coakes, om upphörande af mälarepenningar derför. Se Stenkol. Collanderska Donationsfonden, angående derifrån dragen räntas återställande till 3:ne lärare vid Götheborgs läroverk. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 73. Commerce-Collegium, angående den år 1851 verkställda granskning af derunder ställda fonder och medel. Se Revisorer. — angående år 1853 verkställd granskning af dess fonder. V. 6. R. 7. — angående indragning af. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Betänkande N:o 80. Compromissarier i tvistemål, om stiftande af lag för. Consoliderande, Bankens-, uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början uplupna Banko-vinst erfordras för sådant ändamål.
Ridderstapet och Adelns egit efter amande; men kan för min enstildta del aldeles icke infe denna princips laglighet, Såsom sjelf Milirair torde det tillätas mig anmärka att det a prvjecrs werkställande för denna Nast Embetsman blifwer af en ännu mera betungande be» fkaffenhet, derigenom att Militairer mäste för sina sytzlors erhälsande betala accord. Om än detta ej skulle öswerstiga hwad Konungens utfärdade Accords Reglemente utstakar, ar lika fullt förlusten af ett ärS interesse pä Accordssumman, för dem såsom kill en stor del medellöse gansta dryg och kännbar. Skulle de nu existerande Författningar angäende Fardagsär för indelke Löntagare ä deras Boställen, enligt projectet upphäswas, sä tyeks wäl wid sörsta.påseendet, tet medföra någon lindring för desta Embetsmän. Men som den orättwifan dä trastar nu warande Innehafware af sädane svstlor, att de gä förlustiga om återfåendet af de Fardagsär, hwilka de wid tjenstens tillträdande ät sine företrädare mäst af, stä; sä blist, er följden oundwikeligen, att om en sadan frirL .lZc frän tjensien afgär,- ^öjce hauck Pro por, Den 14 November. ?iA portion den A.cordsumma, hvilken han af sin efterträdare be ingar sig, och derigenom förswinner den lat.nåd ftrdagsttdens indragande, för indelde lönta. gare anses stola medföra. H-gre Aceorders betalande än hwad AccordsReglementet forestrifwer, ar wäl ett missbruk, och borde fanste derföre ej namnas; men detta miftbruk är nu genom e>r långlig »vana nästan legalisera, i anledning hwaraf jag anser det, som en ofta inträffande möjlighet böra komma i beräkning. A terligare får jag underställa Hogwälborne Herr Grefwest och LandtMarstallen samt Högloft.
Nan, är uti unkerkänig skrifvelse ken 29 sistlikne Kuli» anmälkt, ket k, mek köranlekankv ak keroM ki/rr/.'5s ä A/Hssa/sn., ^.'0 3. väekt motion, körn^acle Hibert, genom uncierriänig skrifvelse lien l^ Viovember r83/j, gjörcke förslag til! köljancie stacigoncie: 'rä.tt part skall vara berättigark att, krän käcistulvu-kött, sä snart samma kätt, genom Dom eiler' Iktsiog, antingen bukvuclsakligen präkvat äer anbängigt mäl, eiler' onnorlerkes skiijt cletsommo ikrän sig, mea uti Donoursmäl ej kärr än Domen vunnit laga krakt; krän Ikok-kott eiler' annan Ökver-Kött, serion uti cierstacies anbängigt mäi Oom eilerUtslag ak omkärmäiäte beskaikenbet koliitoeb laga krakt rkerä kommit; somt krän /ustitixe-kevisionen uti cierstäcies bevakackt oell akgjorcit mäi, äfvensom krän Drceeutions-säte i ärencie, som lier varit anbängigt, kostnariskritt äterkä cie ok sömma port ingikne Drotoeoil, Dtslag ocii oncira klanrkiingar ok sääon beskaikenbet att bukvuclskrlkt clertiil iros vederbörande
Förordning, när han inom Tolf manader efter förfallodagen, eller 'Den z JunH. eller ester den utsatte tiden» förlopp, hwarje manad enligt 42:dra puncken i Förklaringen den 2z:dje Mars 1807 räknad till zo dagar, hos wederbärande Befallnlnoe ha »wande eller Domaren i orten fokt laglig handräckning till sin fordrans utbekommande, ehuru Löstesiuanncn icke inom samma tid erhållit del af Lagsökningen. 8:0 Ibland de ämnen, som innefattas uti Herr Justitia,Ombudsmannens Berättelser, förekommer dernäst, "huruwida den som will börda hus, >ord "eller tomt i Staden är skyldig instämma Köparen, "eller dersörutan endast genom Bördejkillingens ned"sättande kan lagligen bereda sig öppen wäg till la"tan i detta fall," hwarwid Herr Justiti-e-Ombudsmannen ansett, "att da tillämpningen af Kongl. "Förordningen om Börd af jorda Landet den iz:de "Junii >8Oo.. emot bokstajwens tydclighet, för jord, "hus och tomt i Staden ej annorlunda an Analo"gice kan äga rum, synes äfwen ett stadgande nöd"wändigt, huru och i hwilken ordning stämning om "börd af jord, hus och tomt i Staden, köpare tillvällas bör." Da stämning ar grund till all rättegång och Lagen uti 2c:te Cap. 21 §. Rättegångs-Balken i allmänhet förbjuder, att döma öfwer något, som ej instämt ar, och hwad Kongl. Förordningen den r z:de Junii 1800 stadgar, om Börd af jord pa Landet, afwen bör till winnande af enstämmighet i behandlandet ak frågor af lika beskaffenhet wara gällande i Staden, sa finner Lag, Utskottet fullkomlig anledning, att hos Riksens Högloft. Ständer förestå följande förklaring ej mindre öfwer 5:te Cap. Den z Juun. 4Zi r §. an 7tde Cap. irsta §.