Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då cellfängelserna finnas i de flesta län uppförda, och en fullständig lönereglering så väl för Fångvårdsstyrelsen som för den vid fängelserna anställde betjening således lämpligen synes böra ske, helst derigenom ifrågavarande anslag kunde fördelas i 2:ne, hvaraf blott det ena behöfde såsom förslagsanslag uppföras, utom det alt sådant skulle leda till en lättare öfversigt af förvaltningen och förenkling af räkenskaperna, anhålla Rikets Ständer i underdånighet, att vid näst blifvande riksmöte få af E. K. Majit emottaga fullständigt förslag till definitivt ordnande af Fångvårds-styrelsen och den vid fängelserna anställda tjenstemannaoch bevakningspersonal samt till reglering af aflönings-kostnaderna för hela denna förvaltning. Reträffande öfriga anslag under denna Hufvudtitel, i hvilka förändring icke blifvit ifrågasatt, hafva Rikets Ständer bestämt detsamma lill enahanda belopp som vid sistlidne Riksdag, hvarvid dock, för jemnande af Hufvudtitelns slutsumma, anslaget till skrifmaterialier och expenser blifvit minskadt med 4 R:dr 50 öre. 1 fråga om den lönereglering, som vid innevarande Riksdag komme att verkställas, har E. K. Majit i allmänhet föreslagit, att de vid sednaste Riksdag provisoriskt beviljade aflöningsanslag, med de förändringar i vissa läll, hvarom E. K. Majit ville göra nådig framställning, nu måtte definitivt på Stal uppföras; och i fråga om de till andra Hufvudliteln hörande Embetsverk och Stater, är någon annan inskränkning i detta hänseende icke af E. K. Majit föreslagen, än att, i anledning af den för Hofrätterna utfärdade nya arbetsordning och af de skäl i öfrigt, som i Justitiae-Departementets ofvan åberopade Protokoll finnas anförda, E. K.
Hans eget hjerta var s i rikt och fullt, iiii rörde honoin fattigdomen i den gamles lif p1 ett annat s9tt Bn fSrr, d9 lian sjelf var cn glad student, som njöt af den smula Iienitrefnnd enstöringen förniiitt s k a p omkring sig. Hiir g r h hade ej h2rt.t blifvit! Hiir firadt detta hederliga. hjertegoda arisigte! Han lade sin hand på hiistr~ins arm, och hennes (igoii f (iljde riktningen af hans hlick. Han s9g upp. och de rörliga dragen jeinnadc sig till ett uiinligt leende. Hvilkct vackert ~~atriarkliiifviid det var i alla fall! * Ja; och derfur skdl du hn tack, att du drog mig hits, sade han, .af mig sjelf hade jag nog aldrig ko ini nit^. Hans rack var uppriktigt. 1) et fans n9got hos dessa unga nieiiniskor och i deras sunda hrardagslycka, som verkade helande 115 hans s (inderrellekterade sinne, och som gaf honoiii n9got af den sinnesro, han s9 liiiige längtat efter. Och s9 19g det nigot i att kinna dcnoa vanna, mjuka lilla kropp i sina armar, som kom hans spridda medK91islor för allt Iefvande att sanila sig, - samla sig i ksrlek till detta lilla bnrn, som likt en skjuten figelunge hiingde p3 hans k med dut silkeshiriga hiifvudet tryggt hvilnnde mot hans 1) röst. rMan sof \ .er !. liviskade modern och Iiöjde sig ned för att se in i det finhyade ansigtet, * han ar trött, han har soiiinal. Se hur rart han sitter hos fnrlxor !. högtidlig, vigtig, Farbror Iiejakarle iitropet med en nick, nästan andaktsfi~ll. Man log niot hvarandra och gick p9 ta.
Grundlagen är skiljedomaren emellan RiksSttn och deras Utsk., samt äfven RiksSCn emellan} ty eljest skulle allt kunna sönderslitas. Hvad Hr Hjerta nämnt om det tunga riksdagsmaehineriet, förefaller nästan såsom ett qvidande från den sidan öfver den starka återhållande kraft, som detta machineri visat sig äga, att tillbakakasta alla försök till öfverträdelse af skrankorna uti grundlagens föreskrifter. Beträffande åter hvad han för öfrigt anfört om en talares ständiga yttranden om despotism och frihetstider, så har jag, ehuru det är ganska möjligt att jag deruti misstager mig, ieke hört ordet despotism förut under denna discussion nämnas, och hvad mig enskildt angår, kunna R. o, Ad:s prof. en gång vitsorda, att ifrån min mun delta ord under innevarande riksmöte aldrig förr än nu kommit. Jag undviker gerna att nämna detta ord, ty jag hatar all despotism, men framförallt frihelsdespotismen såsom en motsägelse, och lidningsdespolismen såsom en lömskhet. Jag förnyar min anhållan om antagande af PresteStrs inbjudning. Gr. Anckarsvärd: Om det lyckats Frih. Cederström att förskingra förbistringen af denna discussion, så har lian åtminstone icke för mig synts hafva åstadkommit en så beskaffad verkan, att jag tror att förbistringen genom hans yttrande blifvit på något sätt minskad, utan tvertom i betydlig mån förökad. Om Frih. Cederström, på grund af något för mig obekant mom. af grundlagarna, har funnit, alt för ordföranden uti förstärkta StatsUtsk. fordras en dubbel natur, så har jag åtminstone icke funnit, att ordföranden inom förstärkta Const.Utsk. ägt anledning att inse behöfligheten af någon så beskaffad dubbelnatur. Detta hör naturligtvis icke vidare lill frågan, än såsom ett svar på Frih. Cederströms yttrade åsigt, och så till vida, att jag derigenom fått tillfälle förklara, det jag alldeles icke delar denna Frilv.ns åsigt, ehuru jag måste erkänna, att jag under denna riksdag så behandlat och så sett frågan, som Frih. Cederström densamma framställt; men jag finner mig hafva haft orätt deruti.
Hos E. K. M. har Preste-Ståndet vid innevarande Riksmöté, uli und. skrifvelse den 5 Junii sisth år, anfört: att då den af E. K. M., i Dess Nådiga Circulaire-bref den 3 Julii 1829, antydda afsigt att, förmedelst tillvägabringande af frivilliga convenlioner om Capellanernes aflöning, afhjelpa dessas lidande, genom den i senare tider tillkomna, ehuru, i Preste-Ståndets tanka, icke med rättvisa och billighet förenliga tolkning af 5 §. i Kongl. Förordningen den 8 Februarii 1681, på de flesta ställen saknat önskad framgång, hvaremot, under åberopande af Kongl.
God afton, herr Bunsen. Något nytt? Kanske (Öppnar liksom inbjudande dörren till sitt eget rum.) BUNSEN (ser det inte, sjunker trött ned på pianostolen). God afton, mitt herrskap – god afton! Ja, jag kommer med nyheter! (Gör en stor teatralisk rörelse med handen.) Det klarnar, doktor Haxton – det klarnar. KATRINE (ifrigt). Hvar? – I Bröndshöj? BUNSEN. För den samlade oppositionen, fröken. HANS (torrt. Ännu i den öppna dörren). Den delade oppositionen, menar ni väl. BUNSEN. Ja ... Men nu är den andra parten också halfverad! HANS (ironiskt. Utan intresse). Det artar sig alltså till fullständigt politiskt massmord. BUNSEN (utan att höra honom). Det är en hemmansägare därute, som är inre missionär – han har en del att säga – och nu ha de upptäckt, att högerkandidaten är fritänkare. (Blygsamt.) Jag får säga, att det var undertecknad, som – så att säga – hänledde deras uppmärksamhet på det. Jag fick in en liten artikel i en inre missionstidning »Fredsklockan» ... (Han tar fram ett blad.) FRU SCHWARTS-HANSEN (tillgjordt naivt). »Fredsklockan»? Jag trodde det hette »Krigsropet». BUNSEN. Det är något annat, min bästa fru SchwartsHansen – något helt annat. Men i verkligheten kan det vara precis detsamma. KATRINE (ifrigt, afgörande). Ja, det kommer bara an på, hvad namn man vill ge det. Får jag se? (Tager bladet och studerar det.) Nu skall vi se, att de plåga honom så länge, att han måste bekänna färg. BUNSEN. Ja, – jag tyckte själf, det var rätt fiffigt. Men jag brydde mig inte om att säga något om artikeln, förrän jag fick se, hvad verkan den hade. KATRINE (läser i bladet). Utmärkt. En rent af förträfflig idé BUNSEN. De vet också där ute – högern, att han är litet ... (Gör en vippande rörelse med handen.) Litet lätt.
Grundlagen innehöll alldeles intet 0111 Justitiaeärendernes föredragning i StatsRådet. ConstitutionsUtskoltet föreslog, att de skulle föredragas derstädes af JustitueCansleren. Rid - 238 Den ii Mars f. m. derskapet och Adeln gillade detta med mflj dification, och BondeStåndet helt och hållet; PresteStåudet lemnade föredragningen åt StatsMinistern, och BorgareStåndet fann en föreskrift onödig. Utskottet förblef vid sitt förslag, ehuru modifieradt, och gjorde således för ingen del det afseende å sistnämnde Stånds ogillande mening* att Utskottet frångick sjelfva grunden för sitt primitiva förslag. Så äfven med frågan om StatsBådsBeredningen. Grundlagen omnämnde en Allmänna ÄrenderneS Beredning* Utskottet föreslog dess afskaffande och införandet af en så kallad StatsRådsBeredning. Trenne Stånd ansågo betänkligt, att antaga sednare delen af förslaget. Ett Stånd godkände det hela. Utskottet ändrade derefter förslaget, men ingalunda återställde Utskottet den gamla grundlags-§:n eller stadgandet om Allmänna Beredningen, hvars afskaffande utgjorde grunden för förslaget. Uti samma Memorial N:o 81 finnes äfven pag. 329 den tanke yttrad, att ”endast hvad ”ConstitutionsUtskottet tillstyrker må blifva. ”Riksens Ständers till nästa Riksdag hvi"lande Utlåtandehvilket synes förklara, att Utskottet, då det, såsom reservanten anmärkt, medgifvit, der sådant vore möjligt sig böra, äfven mot egen öfvertygelse, sammanjemka Ständers beslut, sådant icke bade afseende på hufvudsakliga ämnen, der icke någon möjlighet för sammanjemkning sig företedde, utan blott på detailfrågor och l Den ii Mars f. m. redaclionsförändringar. Den princip i8a3 års ConslitutionsUtskott följt, kan således ganska viii förlikas med det förslag till v ejie rings p ro position er, närvarande ConstilutionsUtskott nu afgifvit.
Det är ej Ridderskapets och Adelns rätt at besluta om ägendomar, som de ej äga, utan pä sin höjd hwar mans rätt at befluta örn sin egen ägendom. Det är icke en Den i5 Junti. - 753 gäng Ständers rätt ett afhända någon sin ägendom, ärr mindre at befalla uphäfwande af MLna eonlract. Det ar twärtom ' Ständers skyldighet at yrka och bewaka deras helgd., Kanske blrr eet en gäng nödigt at en jämning i beskattningen utarbetas: mea det mäste ffe med foglighet, ej med magtspräk, det mäste ffe med klokhet, ej hnfwudstupa och obetänkt, o En refning behöfdes öfwer hela landet, wär äldri.ga skattläggning behöfde pröfwas, och sedan allt jämkas efter billighet. Staten skulle i den skattejord sorn är likasä skattefri sorn Säterier, det will saga, all den jord, til en högst betydlig areal widd, som sedan Ou8t.ik r-c-^ tid dä skattläggningen gjordes blifwit uptagen, winna en längt större tillgång, än genom den rubbning af ägande rätt, sorn de hederwärde Riksdagsmannen föreslagit; och wr skulle da gemensamt wörda bwarandras willighet, at för det allmännas wäl göra ömsesidiga upoffringar. Jag sade at en allmän Refning behöfdes. Den wore högst nödig om Säterier skulle beläggas med grundränta; tr) hwilken känner ej at de siesta mantal säteri aro en tredjedel, ja ofta . hälften mindre än Skattehemman.
Bör man dä längre se wädan af en sadan felaktig Representation och alldeles icke sökL Bilaga lill Mein, N:v 36. 525 att förbättra den? Skall man twärtom, obekymrad öfwer söljderne, och endast försigtig uti undwikandet af en päsordrad sjelfförsakelse, ännu mera förswaga den redan föräldrade och odugliga Lagstiftningen, medelst flera nya beståndsdelars tilldanande? Skola fina Fractioner af skilda Corpser beständigt fä tillfälle att liksom krigare brattås om wäldet och ömsom förstöra hwarandra; eller ock att, i hatets och hämndens ytterlighet, öfwerlemna allt till en endcs godtycke? Eller kanske bör ett förloradt lugn, en osäker trygghet, ännu en gäng nödga en till sorglöshet bragt Nation, ehuru nyh befriad ifrän Leff bojor, att med den olyckliges förtwiflade hänryckning öfwerlemna sig, strän osällheten af ett misjwärdadt beskydd, egnadt egna Bewarare, till ytter ligheten af ten ofries all beröfwade rätt? — Nej! det bör blifwa förbehället en ljusare tid att, med säker kännedom af orsakerne till Sweriges framfarna olyckor, och under begagnandet af ett gynnande ögonblick, dä Swea Lagstiftares öfwcrläggningsrätt är lika fri som owäldug samt säkerligen icke eiler motwerkas af en wis och hägnande Regering, grundlägga en förbättring i Representationen, som skall bereda kommande Slägters sällhet. Men en sak af sä mycken wigt bör icke göras eill hälften: icke de lidandes upprättelse allena hafwas till föremal. Omtanka» bör sträcka fig till allt: omsatta sä wäl personcrnes rätt, som Organisationens bela sammanhang. Att således wara öfwertygad om de fyra Ständens felaktighet, just för det de äro alltför mänga, och likwäl wilja tillöka det femte, worc jn att mera fe pä individuens rätt än allas gemensamma nytta, mera att tillfredsställa ögonblickets fordran än sträcka åtgärden till framtidens wälgörande följder?
Genom den af Utskottet föreslagna höga tullafgiflen å finare ullsorter, har äfven denna åsigt gjort sig gällande, men ty värr icke så, genom bestämmandet af ett gemensamt medelvärde å kläde. Medelvärdet, 6 R:dr, jemte 33| proc. tullafgift å kläde, skyddar visserligen mer än tillräckligt inhemska näringen från all medtäflan, hvad grob e kläden beträffar, men verkar, i följd af den låga tullen å grof ull, att all speculation på anläggande af grofva Schäfferier måste försvinna; hvaremot samma medelvärde A kläde skall verka en stark import af finare kläden, hvarigenom priset å den Svenska ullen, som uteslutande är fin, skall nedtryckas så mycket säkrare, som Svenske fabrikanten icke kan finna med sin fördel förenligt att täfla med utlänningen i tillverkningen af fina kläden, som denne kan emot en lindrig tull oss påföra, utan lärer derföre helt och hållet öfverlemna åt utlänningen omsorgen alt förse oss med denna vara, hvaraf följer, att fin ull icke kan inom Riket lill kläden förädlas, således icke härstädes försäljas. Resultatet af det af Utskottet föreslagna gemensamma medelvärde, anser jag således blifva, alt vår fina ull måste afsättas pä utländsk ort, för att förädlas och i fina kläden af oss återköpas, på samma gång, sorn vi måste köpa grof utländsk ull, för alt deraf sjelfve tillverka kläden, och det är denna oformlighet, som jag anser genom den af mig föreslagna classificalionen vara förekommen.0 Af Herr Gripenstedt, J. A.: ''Fastän jag förfäktat och godkänner principen om en oinskränkt handelsfrihet, hvilken också, genom förbudets borttagande, gjort sig gällande i närvarande förslag till ny Tulltaxa, så kan jag likväl icke annat än ogilla den inconseqvens och brist på system, som egt rum vid princijiens tillämpning. En Bil. till Bevillnings-Ulskottets Betänkandej N.-o 21.
Bland de förslag, som för vinnande af ett sådant ändamål framställts, hafva tvenne utgjort föremål för öfverläggning, nemi. Landtförsvars-komiténs och det af Hr Björck framställda. Inom Utsk:t anslöt jag mig till stor del till Hr Björcks. Jag ansåg nemi. det vara nödvändigt att från den militära afdelningen skilja förvaltningen af arméns boställen, den s. k. fondförvaltningen, m. fl. rent civila ärenden, men deremot delade jag icke Hr Björcks mening att till andra embetsverk, nemi. Statskontoret och Kammar-Goll., öfverlemna deras behandling, emedan derigenom kollitioner emellan dessa verk och Krigs-Coll. ovilkorligen komme att uppstå, utan ansåg jag att de med mera trygghet och ändamålsenlighet kunde förläggas till en 4:de afdelning inom armé-förvaltningen, bestående af civila ledamöter och med collegialt arbetssätt. Till denna afdelning skulle äfven kunna öfverlemnas kontrollen öfver medlens användande, — hvilken kontroll bör skiljas från afdelnings-chefernas befattning, — samt tillika bokföringen öfver samtliga embetsverkets utgifter. Denna afdelning borde äfven handlägga alla öfriga ärenden, som icke kunde hänföras till rent militäriska. Jag erkänner att någon svårighet torde uppstå att härvid uppdraga gränsen, men då en Instruktion för embetsverket kommer att af K. M. utfärdas, bör väl sådant, synnerligen efter någon tids erfarenhet, låta sig göra. Sedan jag sålunda i korthet redogjort för min åsigt inom Stats-Utsk:t, vågar jag hos R. o. Ad. framställa ett förslag i detta syfte, hvilket högst obetydligt skiljer sig från Gr. Mörners. Mitt förslag lyder sålunda: »att R. St:r finna den nuv:de organisationen af Krigs-Coll. i flera hänseenden olämplig och bristfällig, och att R.
Sedan jag nu måhända allt för vidlyftigt behandlat preraisserne framlägger jag ett förslag till föreskrifter för Filial-Bankens bildande, motsvarande det, som blifvit af Utsk. framställdt, och anhåller vördsamt att H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, i sinom tid, efter H. Ståndets pröfning af Utsk:s förslag, ville framställa propos. om dess återremitterande, med II. Ståndets understödjande af det förslag jag vördsamt nu vågar andraga. Projekt till förslag a bestämmelser för supplerande af Privat-banker, eller bildande af nya Låne-inrättningar der sådane ej förut varit inrättade. Låne-afdeln:r af R.
Man får gerna utsmycka en och annan kung med fantasirika dygder, höja en ministär till skyarne o. s. v., bara man passar på att följa systemet — nu naturligtvis svälttulls-, munkorgs-och pickelhufsystemet. Men beträder man sanningens väg, der inga smickrets rosor blomma, då — ja, då kommer en herr Eskilander Thomasson med det mångeggade lagens svärd. Det är nu mera uppenbart för en hvar, att det minsta ord som kan såra en viss stormakts känsliga öra, skall qväfvas. » Du skall inga andra sympatier hafva! » lyder budet, och blottas några andra, visar det sig att ’ gammal kärlek rostar aldrig ’ — kärleken till Frankrike — det Frankrike som var frihetens och menniskorättens budbärare, då — ja, då får herr justitieombudsmannen stå till tjenst. Munlås på och ferm expedition! Fortgår det på samma väg och med samma fart en lid bortåt — så, hvem vet! — ett litet svenskt Sibirien vore ju alltid trefligt att ha. Spetsbergen kunde bli en lämplig deportationsort. Eller ock kanske det skulle vara geschwindtare att upprätta ett litet svenskt Bastiljen. Detta vore ju ettsynnerligen vackert minnesmärke af den högsinthet, hvarmed man underlåtit att profanera svenska staten genom deltagande i den franska republikens verldsutställning hundrade året efter den revolution som gjorde det möjligt för Berna-dotteska dynastien att bestiga Sveriges tron. Och när så den stora politiska och sociala isperioden kommer, när allting blir graflik tystnad och stillhet — och då regeringen ropar bravo och klappar i händerna, kan den alltid vara säker på att höra ekot svara från andra sidan Östersjön. Och då, herr justitieombudsman, har ni ärligt och troget vakat öfver tryckfriheten — då är det tid på att sticka lagens skrämmande svärd i skidan. Svenska folket sofver godt i reaktionens och justitieombudsmannens nystärkta nattmössa. Men vi afbryta skämtet. Saken är i sjelfva verket alltför allvarsam för att länge behandlas med de lättare vapnen. Äfven det tunga artilleriet måste fram.
7 23 68 134 27 259 §• 4S Under de tvänne år, som förflutit sedan den 30 Juni 1851, hafva öfver-assigböter för öfver as signer ing a trenne publika Verks och korporationers räknenns ningar i Depositions-Afdelningen blifvit, efter derom hållna undersökningar, af Under-Styrelsen ådömdc; men någon öfverassignering å enskilde personers räkningar i nämnde Afdelning har, under samma tid, icke egt rum. §. 49. Uti afgifter för enskildes assignering å Depositions-J/delningen har Folie-afgtft influtit: för enskildes sednare halfåret 1851 R:dr B:ko 20/räkning hela året 1852 1,544. förra halfåret 1853 508. llevisorernes Berätt. äng. Bankoverket. Summa B:ko R:dr 2,072. s 34 Afgift flr Depositonshvalfvets begagnande. Om öppnandet af åtskilliga äldre deposita. Å de i nedanupptagne assignanters konkurser bevakade belopp, nemligen : i Ryttmästaren C. W. Hammarskölds för 1849 och 1850 årens fo lie-afgifter B:ko R:dr 628. samt i Brukspatronen C. G. Johanssons för 1849 års folie-afgift 240. S:gr B:ko R:dr 868. har hitintills icke något till Banken influtit. I afräkning å den i Ofverste-Kammarjunkaren, Grefve Claes Lewenhaupts konkurs bevakade, inom linien balanserade folie-afgift R:dr 134: 7. 9 B:ko, äro inbetaide 4: 28. 2, utgörande sista utdelningen i bemälde Grefves vid Kongl. Svea Hof-Rätt anhängiga första Konkurs 50. Afgifter för
¯Leonna till Ottilia¯. Grönskog den 21 Jan. 1810. «Ingendera af oss trodde väl, när vi vaknade efter den förflutna aftonens nöje, att vi så snart åter skulle skiljas. Jag var så lycklig i den tanken att få vara hos dig några veckor på Rönnbacka. Du skulle då hjelpt mig med de klädningar, hvartill pappa lofvat köpa mig tyg. — I stället för dessa och andra förhoppningar, sitter jag nu sorgsen här i min lilla kammare. Hundrade gånger önskar jag mig vara en liten fogel; då skulle jag, fastän vägen är lång och vintren kall, sväfva öfver de med snö och is betäckta berg och dalar, för att med näbben knacka på ditt kammarfönster. Du med ditt för alla lefvande varelser ömsinnade hjerta, skulle säkert skynda att uppvärma den halftförfrusna fogeln, som då förvandlades till din egen Leonna. Féernas och sagornas tid är tyvärr förbi, och jag får vara glad att få detta bref till dig genom ett bud, som reser till Lovisa. Jag har ofta önskat dö, för att bland englarna få lofsjunga Skaparen för allt det vackra, det sköna på jorden. «Lifvet är en dröm, döden är en sömn,» har jag läst någonstädes. Jag trodde det vara så lätt att dö — nu har jag första gången stått invid en dödssäng Ack Ottilia, i mormor förlorade jag ett, med mig beslägtadt, väsende, som från späda åren egnat mig omvårdnad och — kärlek! Outtröttlig i sin verksamhet — en verksamhet, som efter hvad hon alltid sade, hade mitt väl till ändamål — hörde likväl mormor, alltid med tålamod, ofta med nöje, mina ibland rätt barnsliga frågor och anmärkningar, ehuru hon äfven kunde säga, att hon ej förstod dem — förmodligen för deras barnslighets skull. Jag är säker att hon äfven nu skulle lyssnat till den sextonårigas meddelande och farhågor, samt delat hennes glädje. Ack Ottilia, nu har jag endast dig! Huru innerligt tackar jag icke den gode Guden, som just nu förde oss tillsamman! Finge jag blott en gång gråta ut vid ditt bröst! Mamma förstår mig icke, eller vill hon ej — har hon inga känslor?
Socknen, bestående af omkring 15 hemman, tillhör visserligen det s. k. rika Skåne; men är belägen i den minst fruktbara delen deraf, och mer än J:del af dess jord utgöres af ofruktbar sandmark. Då härtill kommer, att den 214 Motioner i Preste-Slåndet 1865. N:o 102. måste årligen aflemna en betydlig del af sin kyrkotionde till allmänna inrättningar så att återstoden deraf icke ens förslår till liqviderande af räntan å berörde skuld, torde i dessa omständigheter, dem jag anhåller att få styrka, om så skulle påfordras, såväl som i det. jemförelsevis ringa belopp, hvarom frågan är, ligga någon grund till hoppet, att Rikets Höglofliga Ständer behagade bevilja Gladsax församling, antingen ett räntefritt lån, stäldt, pä 10 års återbetalning, af ofvannämda belopp sextusen R:dr R:mt, eller ock, mot fyra procent ränta och två procent amortering, till dess det hela är guldet, och vågar jag för denna min ödmjuka anhållan utbedja mig remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 15 November 1865. J. Falck, N:o 102. Af Doktor Sandberg: Om förhöjning af bränvinstillverknings-afgiften ifrån 60 öre till 75 öre kannan, samt om, en motsvarande förhöjning t tullen för införsel från utlandet af bränvin och andra dermed likartade spritdrycker. I den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof täckes Kongl. Majit tillkännagifva Dess nådiga afsigt att vid innevarande riksdag föreslå en förhöjning ifrån 60 öre till 75 öre för hvarje tillverkad kanna bränvin och behagar dervid i nåder tillägga att sådant skulle ske ''äfven om derigenom tillverkningen "af ifrågavarande genom missbruk förderfliga vara skulle komma, såsom önskeligt »vöre, att något inskränka*.’> Under ett sådant förhållande är det visserligen öfverflödigt att inom Riksstånden härom väcka särskild motion.