Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— I trots af denna beundransvärda sjelfförsakelse och ihärdighet, skulle det vackra företaget dock snart hafva ramlat, om ej den enskilda välgörenheten kraftigt understödt detsamma. Under vexlande motgång och medgång har det lilla hemmet och skolan för döfstumma barn, under uppsigt af sina trogna ledare, sålunda fortgått i snart 5:ne år, derunder det lemnat undervisning och vård åt 13 döfstumma barn, deribland 7 helpensionärer. Af barnen äro 6 från landsorten, de öfriga från hufvudstaden. Sedan den nu inflyttat i en rymlig och särdeles lämplig lokal på en malmgård, N:o 25 Gråbergsgatau, samt erhållit ännu en lärare, kan läroanstalten anses fullt ändamålsenligt ordnad, och, enligt bifogadt intyg af föreståndaren pä Manilla, motsvara en förberedande skola för döfstumma. — Då institutet på Manilla årligen måste vägra inträde åt ett stort antal sökande, ådagalägges obestridligen att skolan är i högsta grad behöflig, och onekligen gäller ock här att undervisningen blir mer fruktbringande om den i tid får börja, äfvensom vården ändamålsenligare i en mindre hemskola, der ej 50- å 100-tals barn kaserneras tillsammans. Men företaget är icke af dem, som kunna bära sig sjelfva, och kan ej heller fortgå om det ej har någon annan grundj för sitt ekonomiska bestånd, än den enskilda välgörenhetens tillfälliga bidrag. — Den i Svenska Staten, så för densamma hedrande grundsatsen af fri undervisning åt alla dess barn, bör väl också kunna, utan allt för stora inskränkningar, tillämpas på de olyckliga och vanlottade! För att skolan må kunna framgent Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 489 fortgå i ostörd verksamhet, bildande till nyttiga och arbetsamma medlemmar många af dessa vanlottade barn, hvilka eljest torde förblifva okunniga varelser, lika onyttiga som olyckliga, en börda för sig sjelfva och Staten, föreslår jag derföre, att Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af .3,000 R:dr Runt lill understöd för Mamsell Berglinds barnhem och skola för döfstumma.
Majit utaf komiléen aflemnad redogörelse, 144,146 Ridr 2 öre blifvit för ändamålet använda och återstoden, 853 Ridr 98 öre, blifvit till Stals-kontoret återlevererade; varande uti ofvannämnda utgiftssumma likväl upptaget ett belopp af 4,761 Ridr 84 öre för anskaffande af ett praktverk öfver expositionen, hvilket ännu vore under utgifning i London, och hvarutaf E. K. Majit tillåtit att vissa exemplar finge af allmänna medel inköpas för att framdeles utdelas på sätt E. K. Majit komme att i nåder bestämma; i sammanhang hvarmed skulle tagas under nådigt öfvervägande, af hvilka medel kostnaden för detta inköp borde godtgöras. Då emellertid de med Sveriges deltagande i oftanämnda exposition förenade kostnader icke syntes kunna för fäderneslandet medföra åsyftad fördel, med mindre än alt kännedom om det i teknist och industriell hänseende lärorika, som vid expositionen kunde vara att inhemta, sedermera hlefve inom landet mera allmänt spridd, hade E. K. Majit ansett tillfälle böra beredas, dels ät vissa dertill utsedde lärare vid de tekniska undervisningsanstalterna i riket, älvensom åt andra, hvilka genom sina insigter eller eljest kunde anses utöfva en mera allmän inverkan på industriens utveckling, dels ock åt skicklige och redbare arbetare inom olika grenar af landtbruks-och fabriksindustrien, att expositionen besöka; Och hade, i sådant ändamål, E. K. Majit, genom nådigt Bref den 21 Mars 1862, anbefallt Stats-kontoret att, af under händer varande medel, under förskottstitel anordna ett belopp af 20,000 Ridr, att utgå till ena hälften såsom resestipendier åt sådane lärare vid tekniska undervisningsanstalterna, eller andra personer, som E. K. Majit kunde finna skäligt att utse, och till den andra hälften, för att såsom resebidrag tilldelas industriidkare och arbetare, hvilka vitsordats såsom skicklige i sitt yrke och för öfrigt lämplige. I sammanhang härmed har E. K. Majit uti högstberörda nådiga Proposition ock meddelat, att, sedan Kongl.
Må man vid sådant förhållande icke draga i betänkande, att lemna något af detta öfverflöd, för alt häfda landets ära och uprälthålla dess sjelfbestånd. Skulle Regeringen fortfarande kunna bibehålla den neutrala ställning, som visat sig vara så förmånlig för landets materiella förkofran, är den penningeupoffring, landet nu får vid - Den 1 November f. m. 195 kännås, af ringa betydenhet. Blifver det åter en tvingande nödvändighet, atl deltaga i det vidtutseende kriget, är det vä! ingen Svensk, som tvekar att för fosterlandet offra vida mera, än det sammanskott, som nu är i fråga. Jag yrkar bifall till Utlåt. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.: Jag instämmer i de åsigter, som här uttrycktes af den talare, som öppnade diskussionen, likväl med den reservation, alt jag ej, i likhet med hvad han i viss mån synes hafva gjort, vill göra saken till kabinetts-fråga, enär den, enl. min tanke, ligger utom och öfver frågan om en Minister-förändring. Oförhindrad af konsideration?!-, äfven af det aktningsvärdaste slag, hvilka här möjligen hos mången ledamot kunna binda ordet fast vid det mest fosterländska bjerta, har jag ansett mig böra uttala min opinion i detta grannlaga ämne. Frågans skick är i fullaste bemärkelse outredt. Då ord vanligen lära hafva lill ändamål att uppenbara en mening, synas de här snarare hafva begagnats att dölja en sådan, och StatsUtsk:s motiver förefalla i detta afseende lika dunkla, som den Kongl. Propos:ns. Menas med uttrycket ”sjelfständig ställning”, fortsättandet af en neutralitet, erkänd eller hotad, så lära i förra fallet inga större anslag böra komma i fråga än de redan gifna; i sednare fallet återstår att tillse, ifrån hvilket håll hotelserna komma. Komma de från öster, så blifver frågan helt enkelt den om rustningar till försvar; hotas vi åter från vester, så är det nära omöjligt att inse, hvad en väpnad neutralitet skulle kunna uträtta emot veridens största sjömakter, för hvilka det ej lärer blifva synnerligt svårt att i grund förstöra hela vår handel och sjömakt.
LX. U. 127. LXI. 61. LXIII. A. 62. E. 127. Skånska IiifanteriRegementerne, om befrielse för, från Garnizonstjenslgöring. XXL i55. XXIII. R. 161. XLIX. B. 282. L. 281. LIV. A. 2o5, 287. LVIII. U. iSg. LX. A. 287. Skärgårdshemmansägare, om deras befriande från Kronoskjuts. Se Kronoskjuts. Skörd, angående utsigterne för årets. XXXV. 67. A. 156. Slafhandel, angående ett stadgande, som bestämmer att samma Strafflag, som gäller emot Negerhandel, äfven må gälla emot denna. XX. 148. XXL R. 64. XL VII. B. 206. XLVIII. A. 33. XLIX. E. i83. Slagskatten, om underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t angående meddelande af Dess beslut derom. LX. R. 240. LXV. B. 216. LXVI. A. 46. Slantmynt, om authorisation för BankoStyrelsen att kunna föryttra en del gammalt. XVI. B. 285. XVII. A. 265. Slitnings-ersättning åt Soldater vid Canalarbeten. Se Canal-Directionerne. Slott, om uppbyggande af ett Kongl., vid Helsingborg. Se Helsingborg. ■Slottsstaten, om åtskillige vid Stockholms Slottsbyggnad tjenstgörande personers uppförande derå. VI. 4°. VIII. R. 48,0- XXIII. B. 320. XXIV. 67. Å. 23 r. XXXIX. U. 283. XLI. 333. XLII. A. 70. 461 Slöjde-alster, om förbud emot införsel af vissa. Se Fabriksvaror. Smidesförbud. Se Smidesrätt.
Efter inbemtande af General-Post-styrelsens underdåniga utlåtande har Kongl. Maj:t, som hufvudsakligen bifallit Rikets Ständers framställning, under den 2 Oetober 1857 aflålit nådigt bref till General-Post-styrelsen med befallning att om beslutet samtelige post/örvaltarne till Eehörig efterrättelse förständiga. 176:o af den 21 Mars 1857 om förklaring af Kongl, kungörelsen den 17 Juli 1847 rörande utarrendering af kungsgårdar m. m. (45). Härom har allmän Kungörelse blifvit under den 23 Maj 1857 i nåder utfärdad. 177:o af den 28 Mars 1857 angående reglering af utgifterna under Riksstatens Första Hufvud-titel. (51). Enligt nådigt beslut af den 3 April 1857 har denna underdåniga skrifvelse blifvit vederbörande embetsverk till kännedom och efterrättelse meddelad. 178:o af den 8 April 1857, angående grunderna för val af Revisorer af Bankodiskont-verkets räkenskaper (53). I underdånighet föredragen den 12 Maj 1857, hvarvid, i anledning af densamma, någon åtgärd för det dåvarande ej ansågs erforderlig. Sedermera hafva, på Fullmäktiges i Rikets Ständers Bank underdåniga anmälan om förestående Revisioner, åtgärder, enligt de grunder Rikets Ständer bestämt, blifvit i vanlig ordning vidtagna. 179:o af den 22 April 1857, i anledning af den år 1855 verkställda revision af Stats-verkets m. fl. Fonders förvaltning åren 1852 och 1853 (öl). Vid föredragningen häraf den 10 Juli 1857 har Kongl. Maj:t dels, i hvad angick bokföringsoch redovisningssättet för åtskilliga äldre och nyare lån och anslag af allmänna medel m. m. d., bifallit Rikets
Hon satt vid mitt skrifbord, och jag såg, att hon väntade mig. Jag kan icke beskrifva, hvilken känsla af olust, som bemäktade sig mig, när jag fick se henne inne i mitt rum. Det erinrade mig om den tid, då hon alltid satt i mitt rum, utom när jag arbetade, och hon var rädd, att hennes närvaro skulle störa mina tankar. Men icke ens då var hon alltid borta. Ibland kom hon in af sig själf, och när jag såg upp från mitt papper, mötte hon mina frågande ögon med en blick, så bedjande och varm, att jag log mot min vilja till svar och med en nick vände mig åter till mitt arbete. Då satt hon stilla och tyst under timmar vid min sida, och jag kände hennes närvaro och njöt af att veta henne där. Eller ock kunde jag själf stiga upp från mitt arbete och ropa henne in, emedan jag längtade att veta henne i min närhet. Allt detta mindes jag nu, när jag såg henne sitta här inne. Men det verkade ej med minnets blida makt. Det slog ned i mig, som när någon omildt berör ett öppet sår. Det var, som om en döfvad smärta plötsligt blifvit väckt till lif och slagit sin skarpa klo i mitt bröst. Ur stånd att dölja min misstämning, frågade jag henne i en skarp ton, hvarför hon ej gått till sängs. Hon såg upp och fick tårar i ögonen. Dessa tårar väckte på ett besynnerligt sätt mitt raseri, och det var med en sällsam önskan att såra, se henne sorgsen, veta henne lida, som jag gick ett par steg öfver golfvet och i en hård ton förklarade henne, att jag icke tyckte om, att någon annan satt vid mitt skrifbord. »Någon annan?» sade hon långsamt. »Ja,» svarade jag kort. »Någon annan,» upprepade hon mekaniskt. Och då jag ingenting svarade, gick hon långsamt ut och stängde dörren efter sig. Jag stod ensam kvar, och jag visste hur djupt jag sårat henne. Jag visste, att jag sårat henne lika djupt, som jag tyckte, att hela världen sårat mig själf, därför att för henne var hela världen detsamma som jag.
Men det är icke i dessa tillfälliga orsaker, mina Hrr, som missnöjet ligger; det är icke i publicitetens mindre belåtenhet med en eller annan riksdags mera tillfälliga resultater; det ligger i folkets erfarenhet om tyngden och orättvisan af dessa former under alla tidskiften; det ligger i hågkomsten af den tid, då utländningen kastade sitt guld, till öfvervigtens afgörande, uti den Svenska lagstiftningens vågskål; det ligger i historien af år 1789, då denna samma Ståndsrepresentation handlöst bortkastacje nationens frihet; det ligger i minnet af riksdagen 1812, då den grundlagsvidrigt inskränkte en af folkets vigtigaste constitutionella rättigheter; det ligger i de sorgliga följderna af sjelfva 1809 års riksdag, då Ständerna så oförståndigt och våldsamt beröfvade nationen en del af sin förmögenhet, och uti följderna af de oupphörliga kastningar i den financiella och ceconomiska lagstiftningen, som alltid visat sig från den ena riksdagen till den andra. Hr Rosenblad har såsom ett försvar för det närvar, representationssättet invändt, att det redan varat i sex århundraden, och att Svenska folket likväl ännu äger bestånd. Mina Hrr! det ligger i Försynens stora plan, att en hel nation icke så lätt förgås, äfven under de svåraste lidanden; men det tillhör dem, som hafva det ansvarsfulla kallet att stifta lagar för nationen, att tillse, det formerna, uti hvilka de skola lefva och röra sig, icke alltid må förblifva sådana, att lidandet deraf nödvändigt måste ökas. Samme talare har, med afseende på den af mig yrkade allm. valrättsprincipen, frågat, hvad jag menade med en sjelfberoende man. Jag hänvisar honom i detta fall till det enkla svar, som igenfinnes både uti den allmänna lagen och särskilda författningar. Hr v. Troil har emot de allm. valen gjort det inkast, att de, för grundsatsens consequens, borde utsträckas äfven till qvinnor; och Frih, Ehrenborgh har emot tillämpningen deraf i Amerika invändt, att de svarta icke der fä deltaga i valen.
Stockholms arbetande Folkklasser eller de, som af ifrågavarande understöd egentligen böra komma i åtnjutande, befinna sig, i Riksens Ständers tanka, uti vida bättre belägenhet än deras vederlikar både i Rikets öfrige Städer och i synnerhet på Ilandet , emedan i Hufvud - Staden den arbetsför re alltid eger tillgång på arbete och förtjenst H ans daglön bestämmes gemenligen af priset på Underhålls-Artiklar ; och i en ort, som här beständig tillförsel från nästan alla Rikets Landskap och äfven ifrån Utrikes Ort, gifves för Arbetaren i alla afseenden en lättare utväg till för. skaffande af ett nödtorftigt uppehälle än annorstädes. De fattige af Hufvud-Stadens Invånare åter, sorn af ålder, skröplighet, sjukdom eller kroppslyten äro dels alldeles vanföre och dels oförmögne till strängare arbete, intagas, vårdas och sysselsättas i här befintliga mångfaldiga Hospital, Fattighus, Arbets-Inrättningar och andra Milda Stiftelser. Dessutom synes anledning vara att befara , det Eder Kongl. Majtts Nådiga afsigt med ifrågavarande understöd kunde missbrukas och egentliga ändamålet förfelas, helst ovisst vore om elen hjelp, som ämnades de behöfvande, verkligen lomme dem till godo. En bedröflig men sann erfarenhet visar, det egennyttan gerna nyttjar tillfället att rikta sig på det Allmännas bekostnad, »är kontroll deremot icke eger rum ; Och Rik - 648 Underdåniga Skrifvelserl sens Ständer anse omöjligt att utröna om den är verkligt behöfvande, som vid Bagarebodar infinner sig till Brödhandel, samt således icke heller kunna förekomma» att äfven de förmögne håde i Stockholm ock kringliggande Landsorter begagna förmånen af det nedsatta priset; äfvensom någon kontroll icke lärer kunna befordras, att ali den Råg, sorn utlemna® från Kronans Magaziner , i detta ändamål blifver använd endast till Groft Bröd åt fattige, enär ingen Bagare kan hindras att efter vid qvarnen anställd siktning och skrädning nyttja sine flere sorter mjöl på det sätt, honom behagar och han förmånligast finner.
M:t i underd. anmält, att hon å samma skuld, som genom en af henne verkställd afbetalning å 200 R:dr , samt en influten utdelning ur Fabriksidkaren Appelroths ConcoursMassa å 52 R:dr, då var minskad till 348 R:dr, icke kunde någon vidare afbetalning åstadkomma, men 188 Stals-Utskttets att Kramhandlare!] C. F. Berggren, för att bidraga till hennes räddning, åtagit sig att inbetala 80 R:dr af hennes skuld till Fonden, såvida hon erhöll eftergift af öfriga skuldbeloppet och Berggren undfick alla till detta skuldfordringsmål hörande handlingar; samt Enkan Schmidt af sådan anledning i underd. anhållit att K. M:t täcktes med antagande af berörde anbud, i Nåder bevilja henne eftergift af skuldens återstående belopp; så har K. M:t uti Nåd. Skrifvelse till K. Comm. Coll. af den 26 Nov. 1823 förklarat, att då förre Fabriksidkaren Appelroth, som i ManufacturDiscontFonden belänt Handlanden Schmidts ifrå— gakomne skuldebref, hade lemnat Riket, och Fondens fordran i allt fall icke syntes af honom kunna utbekonimas, samt tillgång jemväl hos Enkan Schmidt saknades, ansåg K. M:t det af henne gjorda betalningsanbud vara med ManufacturDiscontFondens sannolika fördel öfverensstämmande; i anledning hvaraf och med afseende tillika på de för Enkan Schmidt förekomne bevekande omständigheter K. M:t fann godt i Nåder bifalla, att med antagande af nämnde betalningsanbud, den öfriga Skulden finge, i enlighet med K. Brefvet af den 1 October 1817, eftergifvas och i ManufacturDiscontFondens Räkenskaper afskrifvas. Efter granskning af förhållandet hafva Revisorerne yttrat sig vara öfvertygade ej blott om de ömmande omständigheter, som i afseende på Enkan Schmidt förekommit, utan äfven att K.
Ifrån 800 lispund, som tunnlandet genom klöfver-odlingen någon gång afkastat, ända ned till 50 lispund och derunder, som man får på sämre naturliga ängar, varierar höafkastningen, och den stora skillnaden emellan dessa proportioner, visar huru stort spelrum och verkningskrets jordbrukarens omtanka vid ängsskötseln äger. Bruket af stallfodring är ännu en sällsynthet här i Länet. Vid Strömsholms Kongl, stuteri har Chefen låtit utfodra alla på stall varande hästar med gräs och grönvicker, hvarigenom deras hälsotillstånd förbättrats och kollersjukdom uteblifvit. Denna grönfodring har äfven medfört 21 stor besparing på hö och hafra, hvarföre methoden är synnerligen att rekommendera såsom varande både kraftig, hälsosam och vinstgifvande. Vid Wirsbo Bruk i Ramnäs Socken är stallfodring införd för oxar, sorn gödas till försäljning, hvarigenom afkastning af ängar och nyodlingar mycket förökats. Betesmarkerne äro både till vidd och beskaffenhet högst olika i särskildta delar af Länet. Bergslagen och skogsorlerna hafva större tillgång på betesmark, men på slättbyggderna äro betesmarkerne i allmänhet inskränkte; dock råder härutinnan, äfven inom en och samma Socken, mycken olikhet vid olika egendomar och byar. Föga eller nästan intet är ännu vidgjordt för betesmarkernes förbättring och ändamålsenligare skötsel. Röjning af skog och buskar är nästan den enda åtgärd, som kommer i frågan för betets förkofran och det vanliga missbruket, att för tidigt om våren innan ännu gräsrötterna hunnit stadga sig och gräset kommit till någon växt, släppa valf kreaturen samt att låta långt in på hösten beta gräsmarkerne, fortfar. Ibland anstalter till kreaturs-racers förädling intager Strömsholms Kongl. Stuteri-Inrättning ett utmärkt rum.
Af den 2 o sistledne Februarii , i anledning sf gjord hemställan om en Comitcs inrättande i hvarje Församling, till utdelande af det Spannemåls-understöd, som af Kongl. Allmänna Magazins Directionen lemnäs m. m.; deruti Utskottet, i afseende å tillika framstäldt yrkande, att Kongl. Majits Befallningshafvande böra innom en viss tid inkomma till Alimanna Magazins-Directionen med tidigare Års. Berättelser om tillståndet i Länen; yttrat någon anledning icke vara för handen, att tillstyrka bifall till förnyandet af en Oeconomisk anstalt, som redan är vidtagen och grundad på de noggrannaste föreskrifter; och vidkommande sedermera frågan om den föreslagne Comiteéns nedsättande, har Utskottet på anförde skäl ogillat det härom gjorda Förslag samt tillstyrkt, att de anstalter, som i detta afseende redan äro vidtagne , måtte orubbade fortfara. 12:0 Af den 4 sistledne Martii, angående yrkade rättelser och förändringar uti Författningarne rörande Skogarne i Riket; deruti Utskottet, som ansett sig icke böra ingå i någon pröfning af den gällande Skogs-Ordningen , hemställt, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Maj:t å nyo framställa sina redan vid 1S09 och i8rS årens Riksdagar yttrade underdåniga önskningar, att, i anseende till de särskildta omständigheter, som med hänsigt till Provincer - 158 Den i April. högst olika localer och derifrån härflytandtf skiljaktigheter i Skogs-Hushållningen, kunde vara att iakttaga', Kongl. Maj:t täcktes anbefalla samtelige dess Befallningshafvande att genom Deputerade, eller på hvad sätt tjenligast finnes, häröfver infordra Länen9 Innevånares yttrande samt deras Förslag till de ändringar och förbättringar , sorn vid nuvarande Författningar rörande allmänna Skogs Hushållningen kunde för hvarje särskild Ort vara gagnelig» och användbara, samt att Kongl. Maj:t täcktes foga de kraftiga anstalter, som enligt Dess
Riksdags-ordningen på samma grunder, som föregående Riksdags Konstitutions-utskott uti dess memorial N:o 28 uppgifvit, och får alltså till grundlagsenlig behandling hos Rikets Ständer vördsamt föreslå följande lydelse af: Riksdagsordningen § 14. l:o Hufvudstaden Stockholm årliga utskylder. 2:o De öfriga rikets städer ege jemväl att sända fullmägtige af stadens borgare eller magistratspersoner. Götheborg sände tre egna fullmägtige: städerne af första klassen, hvardera två: de af andra klassen, med rätt att ställa två, hvardera minst en: och städerne af tredje klassen hvardera en fullmägtig. Städerna af de öfriga klasserna ega att sända hvardera en fullmäktig, dock med rättighet att förena sig, två högst tre, om en person, hvilken likväl måste vara till riksdagsman vald för en af dessa städer, der han sjelf magistratsperson eller borgare är. Riksdagsfullmägtig för stad af tredje klassen må jemväl kunna tillika emottaga fullmakt för en annan stad af lägre klass. 3:o Valen skola ske inför magistraten efter det å hvarje ort hittills öfliga valsätt, deruti likväl ändring kan ega rum, enär antingen någon stads samtlige valberättigade invånare, eiler ock en eller flere klasser bland dem, hos Konungen anhålla om fastställande af ny valordning för staden, och Konungen, efter vederbörandes hörande, finner skäl att dertill samtycka. Då valen förrättas af borgerskapet samfäldt och icke af elektorer, beräknas rösterna efter hvad hvar och en af de väljande till staden skattar. Annorlunda, än genom ordentlig omröstning med slutna sedlar af borgerskapet eller af dess utsedde elektorer, må riksdagsfullmägtig icke kallas. 4:o Ingen må för städerna till riksdagsman utses, som icke, minst tre år före den dag, hvartill riksdagen blifvit pålyst, varit magistratsperson eller borgare i staden; och beräknas denna tid från tjensteeller borgare-edens afläggande. S:o Fjerdepartsegare i Fahlu bergslag ega att inom sig till riksdagsman i Borgareståndet utse en fullmägtig, som icke till annat Riksstånd hörer och ej någon beställning i rikets tjenst innehafver.
Tryck fr. förorda., och Hr Landtm, icke innan talets slut kunnat förutse, huruvida icke talaren, innan yttrandets slut, skulle deråt gifva en sådan vändning, som sammanförde det med ämnet; så hade Hr Landtm, ej ansett sig kunna afbryta någons yttrande, men finge nu fästa talarnes uppmärksamhet på nödvändigheten att hålla sig vid det ämne, som blifvit föredraget, emedan i annat fall tiden fruktlöst förflöte, utan att R. o. Ad. komme till de beslut, som borde fattas i afseende på de föredragna ämnena, och discussionen inleddes på ett fält, der ingen gräns funnes. R. o. Ad. beslöt derefter, att Const.Ulskrs i mern. N:o 16 afgifna förslag borde hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Upplästes K. M:s denna dag ankomna nåd. propos.T till R. St. af den 3 dennes: i:o, ang:de lagtima riksdagars återkomst hvart tredje år, samt om föremålen för urtima riksdagar; 2:0, ang:de ändring uti 109 §:n Reg.F:n samt 80 §:n Riksd.Ordn. R. o. Ad. uppdrog åt Const.Utsk. att afgifva utlåt, öfver dessa båda nåd. propostr. Upplästes och remitterades till LagUtsk. K. Rits denna dag ankomna nåd. propos.T af den 3 dennes: 1:0, med förslag till förändrade stadganden, rör:de bysättning ; 2:0, med förslag till förordning emot olofliga folksamlingar. Likaledes upplästes och remitterades till StatsUtsk. K. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse till R. St. af den 4 sisth Maj, ang:de de rusthålls-nummer vid Bohus läns reg:te, hvilka, i följd af vägran att ingå på liäst-vacance-afgiftscontractens förlängning, komma att till cavallen återgå. Till pröfning företogs Allm. Besvärs o. Ekon.Utsk:s den 27 sisth Juni och den 4 dennes på bordet lagda betänk. N:o Den 8 Juli f. ra.