Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Borgare-ståndet har, lika med sistbemälde 2 Stånd, för torr Ingefära bibehållit gällande tullsats, men å den insyltade nedsatt tullen till 12 sk. skålpundet. Härigenom äro 3 Stånd ense om bibehållande af gällande införselsafgifter å begge slagen Ingefära; och Utskottet inbjuder derföre Borgareoch Bonde-stånden alt frånträda sina skiljaktiga beslut, det förra angående insyltad och det sednare angående torr Ingefära. Skiljaktigheterna föranleda eljest, följande omröstningar: 8 Bevillnings-Utskuttels Memorial , AOo SS. Insl ramenter. 173:o. Dea, som, jemlikt 3 Stånds beslut, anser införselstullen å torr Ingefära böra bibehållas vid 1 sk. 10 rst. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, höjes denna tull till 2 sk. skålpundet. 174:o. Den, som gillar Utskottets af 3 Stånd godkända förslag, att gällande införselstull å insyltad Ingefära, IG sk. skålpundet, förblifver oförändrad, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes införselstullen ä insyltad Ingefära lill 12 sk. per skålpund. För Riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående Mathematiska och Optiska instrumenter har Utskottet här förut vid rubrikerna Cirklar, Passare och Cirkelbestick, Compasser samt Glas redogjort.
Familjen och den något vidsträcktare förening, som slagen bildar, utgöra den naturliga roten för samhället, och det är derföre, att ifrågavarande förslag åsyftar att lossa ett utaf de band, hvilka sammaulalla dessa föreningar, utan att, så vidt jag kunnat finna, en sådan åtgärd är af något verkligt behof påkallad eller godtgöres genom någon öfvervägande fördel för det allmänna, som jag motsätter mig förslaget. Här Il °m utvidgande af testamentsrätten efter stadsrätt i det fall, ^ örä‘“‘'ar efterlemna ägta barn, dels ock om borttagande af den genom 1762 års Förordning införda skillnad mellan ärfd och förvärfd fasthet i staden; och då den förstnämnda förändringen alldeles icke, på sätt &motiven i Betänkandet antyda, föranleder till någon större enhet i afseende på prmciperne för testamentsrätten, utan endast innnefattar ett utbyte af ett stadgande emot ett annat, lika afsöndradt från grundsatserna för testamentsrätten i öfrigt uti 1734 års lag, samt dertill åsyftande minsk”'“S barns rätt uti boet efter deras föräldrar, samt i fråga om 1/62 års Förordning förekommer, att ehuru den uti samma Förordning stadgade skillnad emellan ärfd och förvärfd fastighet i stad ej uti 1734 års lag omtalas vid bestämmandet, hvarken af arfs-, giftoeller testamentsrätt efter stadsrätt, samma skillnad likväl på det nogaste öfverensstammer med hvad efter landsrätt i dessa mål stadgas, afstyrker jag för min del för närvarande bifall till den föreslagna förändringen." af Herr Giinther, Herr Prosten Ode/berg samt Herr Lasergren. hvilka instämt 1 Herr Grefve Mömers reservation. N:o Lag-Ut skottets Betänkande, N:o 110. 9 N:o 110. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 Maj, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af vackt motion rörande omarbetning af Kongl. Förklaringen den 14 Maj 1805, angående lagens rätta förstånd och tillämpning i mål, som röra klander å fast egendom, samt hvad ytterligare vid lagfarts beviljande bör iakttagas. Uti ett till Högv.
Den i min öfvertygelse nyttiga förändring Regeringen åsyftar, vill jag då, i min ringa mon, befordra, när tiden dertill ar inne; intill dess ber jag StutsTJtskotlet begagna de materialier de äga, och som jag D.en 22 December f. m. t-3 3 anser tillräckliga, för alt uppgöra en Lönereglering Regementsvis för indelta Arméen» samt derefter uppgifva de behof af, sorn jag tror, 5o,ooo R:dr, hvilka för alla de sämst lönade Regementer erfordras; och torde då det sisllidne Riksdag föreslagno nya arrendesättet, Rikets Ständers då afgifne, men ej till påföljd verkande Skrifvelse om Räntetagares och Räntegifvares skyldighet, samt om MarkegångsGorhiteerne, och slutligen Friherre PalmstjernaS förslag till reglering af Markegångspriset på Räntor m. m. vara tillfyllest, för att komma till det mål man nu kan uppnå och hvilket jag önskar, innerligt öfvcrtygad om Indelta ArmeenSr behof af löneförbättring. Grefve Frölich: Jag hoppas att Ridderskapet. och Adeln skall finna mig lika berättigad som pligtig, att afgifva förklaring öfver anmärkningar, som blifvit gjorde vid mitt förra yttrande. Dessa anmärkningar hafva fått ett fritt fält uti den lucka, som förorsakades genom afbrottet emellan den premiss jag framställde och den conclusion jag ämnade göra, men som mitt, af den allmänna oviljan förvirrade, hufvud sedermera måhända oredigt framstapplade. Om Herrarne med lugnare sinnen täckts låta mig fortsätta, skulle de snart hafva funnit, att jag aldrig sagt, dfet ett försvar vore omöjligt emot vår östra granne. Jag är skyldig Friherre Palmstjerna tacksägelDen 22 December f. m. se för det lian upprepat mina ord, ty detta är mig nu en borgen, att jag endast sagt, det frågan, huruvida vi behöfve försvara oss emot den Ryska Monarkien, blir mindre väsendtlig. Der stannade jag.
Man har nemi. mot den grundsats, hvarpå det Kongl, förslaget hufvudsakligen blifvit bygdt, eller att regentskapet efter regel skulle tillfalla den närmast thronen stående Prins, som icke af omyndighet eller annat förfall vore hindrad att det emottaga, ehvad det är thronföljaren sjelf eller annan Arfprins, bland annat anmärkt, att styrelsen derigenom skulle komma att blifva ambulatorisk mellan flera, som den ena efter den andra ville göra sin rätt gällande; och det kan icke nekas, att ett strängt och ovilkorligt fasthållande vid Successions-ordntn, såsom Unions-komitén gjort, -alltid måste medföra en sådan olägenhet, ehuru förespeglingarne derom, med afseende å den korta tiden för ifrågavartde regentskap, i allt fall synes hafva varit 456 Den 18 Febrnari f. m. allt för öfverdrifna. Men äfven i detta hänseende finner man således, att det Kongl, förslaget erbjuder en fördel och en säkerhet mera, genom den åt Konungen lemnade rättigheten att förordna en viss person, enär den sålunda en gång tillsatte regenten enl. samma förslag icke är skyldig att vika för någon annan än thronföljaren. En talare har ansett förslaget felaktigt deruti, att det icke skulle tillräckligt tydligt bestämma om tiden för Prinsarnes myndighet i allmänhet, och att det således skulle berättiga dem att tillträda regentskapet innan de upnått den ålder, som för deras myndighet i andra afseenöen fortfarande skulle erfordras. Så vida jag häruti riktigt upfattat anmärkn:n, kan jag dock icke finna, att den har någon vigt; ty då förslaget uttryckligen föreskrifver vid hvilken ålder en Arfprins skall anses myndig att kunna utöfva regentskap, lärer något serskildt stadgande om dermed förenad myndighet i allmänhet lika litet kunna behöfvas, som det hittills ansetts behöflig! i afseende på Kronprinsen eller Thronföljaren. Gr.
Framför allt vet hon hvad hon skall tala om; hon har ju iipplefvat alltsammans m h g a ginger, och erfarenhetens läxa fastnar bast. Som hon är ensam, slipper hon vara beroende af inedspelarnas repliker. Efter de första par minuterna tanker hon icke längre på publiken. De långa. rader af ansikten te sig för henne i den skumma salen liksom knappar, uppfästade p&amp; kartor af mörkt papper, som bruka ligga i bodfönstsen. Hon tager ainnet i hand och kör åstad till målet utan att slappa tr %den en enda gångPubliken tyckes vara belåhen, men den visar sin belhtenhet utan att göra väsen. Man gör nhgra frågor p&amp; ett blygt, försagdt satt, liksom vore man rädd att höra klangen af sin egen röst: Man granskar mina kläder vid föredragets slut, då d i n g a komma fram och taga aiig i hand. Då brödet ar utdeladt stiger en duktig tös fram och säger pH ärlig bondsvenska: » Fins de ' inte en bröbit kvar åt mej ?&gt; J a g räckte henne hela kakan, som låg kvar p&amp; scenen, hvarpb hon utbrast:, Herre Gud! hvad det. ser hemlikt ut !D Rakningen uppgöres i kulisserna innan ännu folket gått sin vag. Frun ar belåten med aftonens inkomster, och det är f r i n hennes synpunkt sedt hufvudsaken. Huruvida hon trckte orn föredraget eller icke, glömde hon att namna, och jag underlät att fråga henne. Hon följde mig till mitt nattkvarter liksom hon skulle följt en kund till dörren, som gjort inköp i boden. Ingen följde mig till taget dagen darpH, och jag återvände till Philadelphia efter denna min affärsresa, som inbringat något guld, inen inga lagrar. Det ar ett orimligt besvar att frakta svenskt knäckebröd med sig på resan och a t t behålla kakorna hela. Lättare ä r det förvisso att taga en korg ined ägg på långresa, tr de kunna packas i agnar. Huru jag an packar brödkakorna i en pappask, sarskildt förfärdigad för ändamålet, s % envisas dessa krabater till brödkakor att g % i kras.
– Förlåten min djerfhet, J unga qvinnor och du, Hermione, filosofens dotter, som jag igenkänt på dina ord. Jag är en främling, som nyss i aulan väntade på din fader, men frestades så mycket af springbrunnens svalka och de sköna blommorna, att jag vågade intränga hit ... – Du är välkommen, filosof, sade Hermione med behag och hjertlighet. Gubben fortfor: – Min djerfhet ökades, då jag såg, att äfven här är han nu borta, den afundsjuke porten, som för ej så längesedan öfver allt skiljde qvinnornas gård från männernas. Förhållandet emellan de starke och de täcka börjar blifva friare, hjertligare, jemlikare, såvidt jag får döma af min egen erfarenhet ... och uppmuntrad häraf vågar jag det ännu djerfvare steget att upplysa er, det jag lyssnat till ert samtal och gerna vill inblanda mig i detsamma. – Du förekommer då vår önskan. Athens qvinnor vörda ännu filosofmanteln. Tag plats i vår krets! – Gubbar äro pratsjuka. Hafven undseende med dem! Det följer med åldern, fortfor den okände skämtande. – Men nu, utan långa inledningar, till saken. Jag vill tala om Narkissos, äfven jag. Hermiones tolkning af mythen om honom har öfverraskat mig. Jag har läst den mythen hundra gånger utan att ana en sådan mening. Men samma tolkning har nu ingifvit mig sjelf en annan närbeslägtad tydning, som, uppriktigt sagdt, öfverraskar mig ännu mera. Svara mig, Hermione, var ej flodguden Kefissos den stackars ynglingens fader? – Jo. – Floden, som rinner ur hans urna ... jag menar Kefissos sjelf ... hvar flyter han? – Här vid Athen ... – Min far har just ett landthus vid Kefissos, inföll Ismene. – Du är välkommen ditut, min filosof. – Jag tackar dig. Men till saken. Du medgifver således, Hermione, att Narkissos på sätt och vis kan kallas en Athenare? – Jag medgifver det gerna.
Bevärings-systemet bar öppnat en helt ny époque i Europas Militaire-väsende i allmänhet. Det har under form af skyldighet återgifvit Folken den fria mannens ursprung - *) Jag hoppas alt UppfostringsCommitéens arbeten rörande Skol-undervisningen icke lemnar ett så angeläget ämne ulan nödig uppmärksamhet. Den 8 November e. m. liga rättigheter att bära vapen till sitt Lands försvar, och ett folkfattigt Land, sorn hvarken kan uppställa, eller på fredsfot hör underhålla någon betydligare stående Annee, måste på NationalBeväringen utan tvifvel beräkna och finna sitt hufvudsakligaste försvar; men omtankan fordrar också att, vid denna som andra beräkningar, ej låta alltsammans bestå i ziffran, utan äfven något i möjligheten att verkställa. Det är således med hänsigt till ej allenast Folkmängd, utan äfven till ekonomiska förhållanden, som Sveriges Bevärings-system bör tagas i betragtande. Ehuru nyttigt det är att vid inträffande krig en hvar vet sin plats ifråga om försvärj så är det likväl icke nödigt alt öfvergå till ytterligheter i fråga om detta System. Sverige har hittills iagttagit en medelväg; och denna måtta, som bestämmer hvilka krafter man vid ett infallande krig med säkerhet bör påräkna, kan icke öfverskridas utan på bekostnad af folkets trefnad i fred. Enligt Herr Friherrens förslag skulle, efter föregången bildning lill Militairisk tjenstbarhet, Bevärings-skyldigheten börja vid ao:de och sluta vid 4o:de året, hvarigenom en Beväring af 4o»,<)47 man erhölles; om Bevärings-pligten, såsom ovillkorligt åliggande, antoges endast till 3o:de året, skulle man kunna påräkna 217,560 man. 124 Den 8 De ceni be r e. m. Om alla 5 Classerne af Sveriges nuvarande Beväring sammandragas, Sjöbeväringen inbegripen, utgöra de circa S6,58o man.
Dessförinnan och vid tidpunkten för denna berättelse förelästes Epikuros' lära ännu i hans ryktbara trädgårdar; utlades Platons ännu, där han själv, »den gudomlige», sju århundraden förut hade förkunnat henne: under Akademias popplar; lustvandrade ännu Zenons lärjungar bland mästerverken av Pamfilos' och Polygnotos' penslar i samma pelargång, som från början gav namn åt deras skola, den glest, men av höga, övermänskliga skepnader befolkade! 3 »Jag tror, emedan det är orimligt» ett uttryck, som tillskrives kyrkofadern Tertullianus, ehuru det ej ordagrant i denna form återfinnes i hans skrifter. Från nordöstra delen av staden började klockorna ringa i en kristen kyrka. Luften, ren och spänstig, fortplantade de mäktiga, dallrande ljuden vida över nejden. De genljödo i portikerna, brötos mot Akropolis' kalkbranter och förnummos, studsande från dessa, som djupa aningsfulla suckar, pressade ur Pallas Atenas kopparbarm, där hon, jättestor, skinande i solen och skönjbar för seglaren långt bortom Sunions udde, reste sig från klippans spets och med hjälmtäckt huvud, över Partenons gavel, nedblickade på sin skyddsling, staden under hennes fötter. ANDRA KAPITLET. Möten på torget. Klockorna ringde ännu, då Karmides och hans vänner voro samlade vid marmortrappan till Propyléerna. Dagen var kristianernas glädjeoch vilodag; man såg dem familjevis skrida över torget på väg till kyrkan. Skaran var talrik: hon lät ana, att själva Aten, hedendomens bålverk, kanske snart skulle tillhöra en fiende, som uppväxt inom förskansningen, ej inträngt utifrån.
så erhåller ni i förra fallet en och i senare fallet TVÅ TEATEROBLIGATIONER, på hvilka Ni redan nästa |:STA MAJ kan vinna Ajet. a) Ni måste personligen vända Er P E R C Prislista Y F. i V°u a (f Si. • n ?TK °, ?~ h |? HANDSK-AFFÄRER. 60 öre eller ock 5 kr. ; till läkare, b) N e j; se emellertid svar till Phyllis i n:r 13. I båda fallen beror det ^graden däraf, om det är skadligt eller ej. S. A. Hon kan rådfråga hvilken specialist som helst i näsans (och öronens) sjukdomar. •Tacksam flicka. N e j. D:r — d. FRÅGOR. 0 0 0 k r o n o r. [1582J ®I©I©L®I®I©I®I@L® !©L®I®I®I®I©I®I®L®L©I®L©L® DENNA LILLA SYNNERLIGEN PRAKTISKA APPARAT, MED HVILKEN SÅ VÄL BARN SOM ÄLDRE KUNNA HOPVÄFVA HÅLEN PÅ SÖNDRIGA STRUM POR OCH DUKTYGER, SÅ ATT DE BLI ALLDELES SOM NYA, ÄR LIKA OUMBÄRLIG I HVARJE HEM SOM SYMASKINEN. APPARATEN, SOM FDRTS I MARKNADEN AF FIRMAN PERCY T. LUCK &amp; C:O HÄRSTÄDES, N:r 5 1 9. Skulle någon af Iduns läsarinnor godhetsfullt vilja gifva mig prof på någon vacker mellanspets och ytterspets till gardi_ F O T O G R A F I S K A T E L L E R - ner, helst s. k. tvärspetsar, af de numera E N D A S T S T L ^ - I *. S O Ö R O, brukliga grofva sådana, blefve jag hjärtligt 5 2 A KLARABERGSGATAN 5 2 A. PORTOFRITT SÄND TILL LANDSORTEN.
Vid betraktande af hvad sålunda förekommit, och då Utskottet, i likhet med Herr Stolpes uttalade åsigt, anser nuvarande beräkningssält för köpebrefs karlering vara onödigtvis inveckladt och böra lemna runi för ett med det nya myntsystemet mera öfverensstämmande, bar fråga endast blifvit om hvilken tarif, som lämpligast borde antagas i stället för den gamla, åstadkommande den minsta möjliga rubbning i nuvarande 16 Bevillniiigs-Utskoltels Betänkande N:o 8. förhållanden, med afseende på så väl kronans inkomst, som kostnaden för fastigheters lagfart; hvarvid Utskottet, eller granskning af Herr Stolpes ofvannämnda förslag, slädnät i den åsigt, alt kartan å köpebref bör bestämmas till procent af köpeskillingen eller 60 öre pä 100 R:dr, i hvilket fall ingen annan afvikelse frän de gamla afgifts-beloppen uppkommer, än ali kronan går i mistning af 1 R:dr 12£ öre för hvart köp, äfvensom vid rusthålls öfverlåtelse af lillträdes-afgiflen, 1 R:dr 50 öre för helt rusthåll, hvilken förlust likväl i det hela'är ganska obetydlig och dessutom fullt ersättes genom den föreslagna, något förhöjda afgjften för fastebref; hemställande Utskottet alltså, att Rikets Ständer mätte, i enlighet med Herr Stolpes motion, godkänna den tarif, som hilagda transsumt innehåller, och, med uteslutande af 4 momentets sisla punkt och 6 momentet uti nu * gällande författning, vid (arifens slut införa ett tillägg af del innehåll, hilagde förslag upptager. I sammanhang hvarmed föreskriften uti 11 § 12 morn., om uppvisande vid mantalsskrifning af handlingar, hvarigenom egandeeller åborätt till rusthåll öfvergåtl till annan person, utan alt lagfart eller införsel i anledning af sådan handling blifvit beviljad, lärer höra. såsom saknande all vidare grund, ur författningen utgå. Uti särskild motion har Grefve Tanbe, //. E., föreslagit, alt stadgandet uti 4 mom.
R-dr 1U35K769: 34. 10,269,490: 82. 17 — De fordringar oell öfriga tillgångar, som Riksgälds-kontoret vid 1857 års slut ägde, uppgiiigo, enligt samma års hufvudbok, till det i sednast församlade Revisorers berättelse uppgifna bolopp af 11,130,209 R:dr 4 sk. 8 r:st Banko, motsvarande således R:dr R:mt 16,695,313: 65. Genom inträffade förändringar under sistlidet år, hafva Riksgälds-kontorets i hufvudboken upptagna fordringar och andra tillgångar derunder minskats med » » 767,705: 28 och utgjorde följaktligen vid 1858 års slut ett sainmanlagdt belopp af. R:dr 15,927,608: 37. af hvilken summa 2,160,039 R:dr 4 öre voro genom utgifna lån eller uppköpta hypotheksförenings-obligationer tills vidare förräntade. Hela beloppet af de räntebärande fordringarne och tillgångarne uppgick till R:dr 5,858,330: 3. och skulle räntan härå utgöras efter 6 procent för ett belopp af R:dr 2,089,000: — » 51 » » » 525,000: — » 5' » » » 48: 37 » 41, » » » 58,469: 50. » 4' » » » 2,177,920: 32. » 3 » « » 499,603: 68. » 2 » » » 508,288: 16. Upplupna, men R:dr 5,858,330: 3. före 1858 års utgång icke inbetalda räntor R:dr 153,711: 98. Fordringar, för hvilka ränta framdeles, efter viss tids förlopp, kommer att beräknas » 3,962,261: 16.
Med bifall till Stats-Utskottets förslag uti Memorialet N:o 137, hafva Rikets Ständer fastställt summan af den allmänna bevillning, som till fyllande af Riksgäldskontorets behof skall under år 1867 utgå, till 2,600,000 R:dr; Och åligger det alltså Bevillnings-Utskottet att nu afgifva förslag till denna bevillningssummas utgörande. Enligt de i Riksgälds-kontoret upprättade Generalsammandrag har summan af taxerade och debiterade bevillningsafgifter utgjort, för år 1863 2,688,738 R:dr 73 öre, för år 1864 2,780,558 R:dr 42 öre, och för år 1865 2.766,906 R:dr 35 öre. Dä nu Rikets Ständer vid innevarande riksdag i gällande bevillningsstadga icke vidtagit sådana förändringar, som i någon anmärkningsvärd mån kunna inverka på bevillningens belopp, visar sig häraf, att med full säkerhet bör kunna beräknas att, med bibehållande af nu stadgade afgiftsoch procentbestämmelser för bevillningen, densamma i sin helhet icke skall komma att understiga det påräknade beloppet, 2,600,000 R:dr, hvarför Utskottet hemställer, att alla de af Rikets Ständer uti den vid innevarande riksdag antagna nya Bevillningsstadga förslagsvis godkända afgiftsoch procentbelopp nu måtte af Rikets Ständer definitift fastställas. Stockholm den 18 Juni 1866. Bih. till R. ät. Brot. I A/d. 17 Haft. BevillningsUtskottets Memorial Jfs 22. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Juni 1866, kl. 12 midd. Memorial, i anledning af verkställda omröstningar, angående ifråguställda förändringar i Förordning arne om vilkoren för bränvins tillverkning och försäljning.
Stånd jemväl anfört betänklighet vid att till Kongl. Majlis disposition ställa medel, hvilka ej äro till beloppet bestämda, och i afseende å hvars användande desse talare velat förbehålla Rikets Ständer rätt att pröfva behofven. Men denna sednare åsigt, som äfven inom Borgare-Ståndet mött motstånd, befinnes icke ega stöd i de öfriga Riks-Ståndens beslut i ämnet; hvadan och enär Utskottet icke heller kan biträda densamma, något vidare afseende derå ej torde behöfva fästas. Å andra sidan och då den af Utskottet föreslagna bestämmelse, det Beväringsfonden skulle kunna användas äfven till »en allmän [olkbeväpnings organiserande», hvilken bestämmelse icke rönt bifall inom mer än ett Riks-Stånd, måste erkännas kunna desto heldre bortfalla, som den allmänna beväringen i sjelfva verket är att anse såsom en art af folkbeväpning, har Utskottet funnit sig böra för den ifrågavarande § föreslå en annan redaktion, som kunde tillfredsställa de inom Riks-Stånden yppade skiljaktiga meningarne; och har Utskottet trott sådant lättast och lämpligast kunna vinnas genom någon modifikation af Kongl. Majlis af Ridderskapet och Adeln godkända förslag.
N:o 54, i anledn. af väckte frågor om förändring uti nu gällande stadgande!!, i fråga om Den 30 September. 515 deltagande i byggnad och underhåll af Kyrkooch Prestegårdssamt andra allmänna byggnader. Delta betänk, företogs punktvis till afgörande. lista punkten, nng:de skyldighet Jör kyrkoherde att sjelf hygga och utidcrhälla preste gardsby ggnad samt församlingens befrielse frän sudan skyldighet. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Då denna fråga förra gången föredrogs, ehuru den sedermera blef bordlagd, anhöll jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos. pä bifall till det förslag, som Gr. Sparre i sin reservation framställt. Jag får nu åter vördsammast förnya denna begäran. Förhållandet är nemi. i min tanke icke så, som Utsk. uppgifvit, i afseende på hvad som bör utgöra föremål för preslens omkostnader och för församlingens, nemi. så att föreskrifterna om byggandet af prestgård ej skulle vara tvist underkastadt. Det förekommer tvertom ganska ofta tvister i detta fall derigenom, att man å ena sidan ofta kan säga, då nybyggnad fordras, att behofvet deraf är helt och hållet uppkommet derutaf, att huset ej blifvit underhållet så som vederbordt; likasom det ofta kan sägas, att brister kan hjelpas genom reparation, och man kan i detta sednare fall gå så långt att man i oändlighet säger, att huset kan hjelpas genom reparation och innehafvaren sålunda i evighet åläggas alt reparera huset, utan att nybyggnad någonsin kommer i fråga. Att fä delta förhållande bestämdare regleradt, än det nu är, tror jag vara nödvändigt för bibehållandet af den inbördes freden mellan församlingarne och deras själasörjare; hvarföre jag förnyar min begäran om bifall till Gr. Sparres reservation. Ilr von Hohenhausen, Mich. Si 1 v.: Gr. Sparres förslag, i dess reservation, innehåller att R.
Då jag nu å ena sidan anser den tolkning, Hr Hjärne gifvit denna §, riktig, kan jag dock å andra sidan icke annat än anse lämpligt att vidtaga den åtgärd, Utsk:t föreslagit, att nemi. förstärka någotdera af de ursprungliga Utskm, till hvilkas behandling frågan förut hört, och jag har derföre ingenting emot, att i fall R. o. Ad ej fäster det, afseende på Hr Hjärnes mening, att R. o. Ad. återremitterar §:u i den af honom angifna syftning, den åtgärd vidtages, som Utsk:t här föreslagit. Likväl tror jag att förslaget innehåller ett fel; det står nemligen: »Ar sådan fråga handlagd af sammansatt Utsk., 308 Den 27 Juni f. m. skall bland de Utsk., som deruti ingå, det Utsk. förstärkas, som i 28 § främst upräknas.» Det är nemi. temligen klart, att om en fråga af Ständerna remitteras till ett Utsk., så är det på grund deraf, att Stånden anse frågan böra hufvudsakligen behandlas af detta Utsk. och ligga inom delsammas verksamhets-sfer. Nu kan det hända, att detta Utsk. anser sig böra förstärka sig med ett annat Utsk., och vänder sig då till ett Utsk., som står framför detsamma i RiksdagsOrdin. Då anser jag det vara oriktigt att detta Utsk., till hvars behandling frågan egentligen icke hörer, bör förstärkas. Jag ber att såsom exempel få anföra förhållandet med K. M:ts Propus, angide räntans frigifvande. Denna Propos. remitterades med skäl af alla fyra Stånden till LagUtskit, hvilket ansåg sig, när frågan tillika är af financiel natur, böra rådföra sig med BankoUtsk:t. Det är nu tänkbart, att det förslag, dessa Utsk. afgåfvo, antogos af 2:tie Stånd, men af de öfrige 2:ne med någon redaktionsförändring, för att ännu bättre uttrycka meningen, eller modifiera densamma.