Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda mern. N:o 228, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt. N:o 166, ang-.de extra Statsanslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-depantets 8 H. 26 402 Den la Juli. handläggning, yttrade sig, i fråga om det i 5:te punkten af nämnde utlåt, afslyrkta anslag lill Svenska Nycktei hets-sällskapet lill nyckterhelens befordrande. Gr. Mörner, Carl Göran Dellof: Jag anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:s förslag. Hr von Troil, Sam. Gust.: Förenande mig med Gr. Mörner, anhåller jag vördsamt om propos. till bifall å det betänk, som Utks. i denna punkt framställt. Dä frågan förra gången förevar, hade jag tillfälle förklara, hvarföre jag, för min del, ansåg att det åsyftade ändamålet icke skulle upnås, och på grund deraf ber jag nu ali få yrka den propos. som jag då föreslog. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Utsk:s i 5:te punkten af utlåt. N:o 166, afgifna och nu vidhållna yttrande. De öfriga delarne af förevartde mern. blefvo utan diskussion lagde till handlingarne. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:s d. 9 och 12 dennes på bordet lagda betänk. N:o 29, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om ändring i vissa delar af K. Förordn. d. 13 Juli 1818, ang:de inteckning i fast egendom. Hr Gunther, Claes Ephraim: Jag kan icke annat än högeligen beklaga, att K. M:s propos. i ett sä vigtigt ämne som det ifrågavar. icke lyckats hos Utsk. tillvinna sig något annat afseende, än samma afstyrkande, hvarmed Utsk. funnit för godt alt till Ständerne beledsaga nästan hvarenda Konungens propos., som vid denna riksdag blifvit lill Utsk. öfverlemnad.
Det skulle trötta R. o. Ad. alltför mycket att fortsätta denna jemförelse. Det är möjligt, jag erkänner det, att frågor här förekomma af det djup, att jng ej kunnat genomtränga dem, och att ett företräde i något afs. kan finnas i det ena framför det andra. Men jag tror icke att det för församlingarne i allmänhet kan vara af någon stor vigt, att de ord, som jag upläst, utbytas mot de i förslaget förekommande. En talare har fästat mycken vigt vid 2:dra kapitlet, som handlar om litanian och kyrkobönerna. Hvad den förra beträffar, har jag jemfört den med den gamla, och jag kan icke finna något företräde hos den nya. Man har vidare sagt, att den tanken, att döpelsen är ett nådemedel, icke är tillräckligt uttryckt i gamla handboken och att denna akt borde sluta med tacksägelse till Herran, som meddelat menniskan detta nådemedel. Jag läser dock i slutet på döpelsen, att presten skall tillägga följande erinran till församlingen: »Kristne, låfom oss höja tacksamma och vördnadsfulla hjertan till Gud, som genom döpelsen öpnat för oss ingången i Kristi rike.» Jag vet icke hvad detta är, om icke en tacksägelse till Gud, för det Han i döpelsen gifvit oss nåd. Samme talare har sagt att 4:de kap., som handlar om ungdomens beredelse till sin första nattvardsgång, borde förändras derföre, att det blir alltför långt och tröttsamt för barnen att vid en söndag undergå det förhör, som föregår deras konfirmerande. Om vederbörande prester, för att förkorta denna tid, hvilken, jag medgifver det, är stundom för barnen nog lång, ville följa handbokens föreskrift och i möjligaste korthet vid förhöret genomgå grunderna för vår salighetslära och våra trosartiklar, tror jag att någon förändring i omförmälda hänseende icke erfordras. En talare har slutligen anfört, att den nya agendan i Preussen åstadkom så mycken orolighet, att vapenmakt t. o. m. behöfde anlitas för att stilla den. Detta talar åtminstone icke till fördel för antagande af den nu för oss framlagda agendan.
Men genom allt dess buller ljöd en ensam menniskoröst, så ungdomlig och så ren; hon hade intet gemensamt med karnevalen och hennes tankar sväfvade långt bort. Så drömmande lycklig och dock vemodig! Heloin hade aldrig känt sig gladare och dock runno tårarne ut för hans kinder. Dernere sjöng fiolen fortfararde, den hade sin egen verld: öfver denna verld sjönk qvällsol ned med helgdagsfrid och lugn. Man hörde hur skaror af landtfolk drogo förbi; de raska stegen, musikens toner och trummornas dofva hvirflar ljödo allt längre bort, än svagare, än starkare, allt efter som vägen slingrade sig mellan kullar och olivskogar. I dalen ljöd vespersången ur kyrkan, och då dunkla skuggor bredde sig öfver jorden, var det som om himmelska skaror svarat från höjden och stämt in i orgelns brusande toner. Allt svagare men också allt skönare ljöd sången, allt högre lyfte den sig som till ett haf af ljus, och dess sista toner förklingade som en aning om någonting ännu härligare. En åska af bifallsyttringar skakade det stora huset. Heloin trodde yttersta dagen vara för handen, ty mère Babette hade sagt att den skulle komma med englaröster och stort dån; nu hade han ju hört båda delarne. Heloin tillslöt ögonen, och då han åter öppnade dem, betraktade honom »monsieur le vicomte» med en skälmskt frågande blick; denna blick återväckte honom till verkligheten. Han drog emellertid en djup suck, ty han kände sig så underligt beklämd. »Honom, som spelade, har jag utsett till din lärare», hviskade vicomten och lutade sig ned emot sin skyddsling. Denne betraktade honom som om han icke förstått orden, men plötsligt spred sig ett glädjeskimmer öfver hans vackra ansigte, och han kastade sig snyftande på knä för sin välgörare i det han öfverhöljde hans händer med kyssar. Den unge mannen rodnade förlägen. »Bär dig då ej så oskickligt åt! Ser du inte hur alla se på oss? På det här viset blir jag tvungen att föra dig härifrån och du får icke höra mera i afton», sade han halft förargad.
Horns anmärkning vilja göra en förändring, att det är icke egentligen skrifter på Svenska språket, hvarom fråga är, utan om skrifter, tryckta i Sverige. Jag tillstyrker afslag härå. Frih. von Schulzenheim: Det lärer få anses nöd vändigt, att, så vidt möjligt är, vid alla förbrytelser äfven söka att finna en svarande part, då sjelfva det materiella factum redan finnes, som ligger till grund för åtalet, lii’ denna princip har lagstiftaren redan stadgat, att en boktryckare, som icke vore försedd med namnsedel, skall stå författare-ansvar, oansedt han icke författat skriften. Samma systeme, en grad längre utsträckt, ligger till grund för detta förslag, att försäljaren af en bok, hvarå boktryckarens namn icke finnes utsatt, äfvenväl skall stå författare-ansvar. Förhållandet är också enahanda. Hvad namnsedeln är för boktryckaren, det är boktryckarens namn och tryckningsortcn för försäljaren eller bokhandlaren. Hr Roos, Bo Christian: Jag hemställer till Ståndet, om redactionen af detta tillägg kan antagas, sådan som den nu är styliserad. Der står: ”Föryttrar någon en tryckt skrift, ”hvarå boktryckarens namn, tryckningsorten eller årtalet ”etc.” Det borde efter min tanke heta: ”och årtalet” i stället för ”eller;” ty annars kan en tryckt skrift utkomma, hvarå endast finnes årtalet. Frih. Boye, Fredr.: Jag tror, att den fråga som är vackt, huruvida det nya förslaget skall tillämpas på utländska böcker, finnes besvarad i 5 §:n i3 mom. af vår Trycfrili. förorda., der det heter: ”Varder någon af trycket härstädes utkommen, eller utländsk, hit i Riket införd, skrift, ”utaf en eller flera främmande Staters sändebud, eller deras ”Regeringar anmäld, såsom innefattande sådana ämnen, hvil”ka kunna föranleda till missnöje hos andra makter, äge ”Konn ogen” etc. Det tyckes redan här i detta :3 mom. ligga något, som äfven angår och har gemenskap med utländska skrifter.
Vid öfvervägande af hvad i denna fråga förekommit, hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad Fångvårdsstyrelsen anfört, icke funnit skäl tillstyrka någon åtgärd uti den af 1863 års revisorer uttalade syftning; men då de af såväl 1863 som 1864 årens revisorer anförda förhållanden i afseende å beloppet, hvartill afskrifningsprocenten för närvarande vid nämnda fängelse uppgår, otvifvelaktig! förtjena tagas i betraktande vid utarbetande af förslag till nytt afskrifningsreglemente, hvarmed Krigs-kollegium, Förvaltningen af Sjö-ärendena och Stats-kontoret fått sig anbefaldt att gä i författning, få Rikets Ständer i sådant syftemål hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, att hvad i denna fråga rörande afskrifningsprocenls belopp förekommit mätte tagas i öfvervägande vid utarbetande af det nya alskrifningsreglemenlet. Flyinge och Dahlby kungsgårdar samt stuteri-inrättning. Af 1863 års revisorer har i afseende å räkenskapen för denna inrättning blifvit anmärkt, att de med räkenskapen fogade medikamentsräkningar icke, i enlighet med gällande föreskrifter, ingifvits till granskning i Sundhets-kollegium, i anledning hvaraf vederbörande redogörare uti afgifven förklaring anfört, att, sedan uti Kammar-rätten anmärkning vid samma stuteris räkenskaper för år 1832 förekommit derom, att rabbattering å medikamentsräkningar icke iakttagits, samt Kammar-rätten ålagt vederbörande att godtgöra hvad såmedelst under åren 1827 till och med 1832 icke blifvit rabatteradt, Kongl. Majit, uppå häröfver anförda underdåniga besvär, genom nådigt Bref den 28 : April 1837, förklarat de tili stöd för
Bil, Litt. X. Tillhör sid. 259. Kongl. Svea Artilleri-regementes kaserner år 1864. Rummens Antal sängar. in p: D CTQ "Ö Belöper per man. R u rn m ens Antal sängar. p: i CTQ Belöper per man. belägenhet och benämning. i längd. j bredd. 1 golfyta. höjd. ! kubik-innehåll. enmanstvåmansP j ST i <t> i ^ i ■ golfyta. kubikinnehåll. belägenhet och benämning. ' längd. bredd. golfyta. höjd. kubik-innehåll. enmanstvåmansPc~r CO <!D golfyta. kubikinnehåll. i:sta bäti enet.s: A) för den hela året om tjenstgörande styrkan: f. f. qv.-f. f. kub.-fot. st. st. st. qv.-f. kub.-f. 1 tr unn. rummet.
Äfven om ryska båtfärder längs med kusten känner man ytterst litet, och af deras misslyckade försök att framtränga här kan man ingalunda draga någon ogynsam slutsats om hafvets segelbarhet under vissa tider af året. Om man med kännedom om de tillgångar för utrustning af sjöexpeditioner Sibirien för det närvarande eger, söker göra sig begrepp om utrustningen af de på skilda vägar med utomordentlig ihärdighet till Sibiriens nordkust åren 1734–1743 utsända ryska expeditionerna7, så bör man lätt inse det berättigade i detta uttalande. Med skäl kan man vänta, att en väl utrustad ångbåt skall kunna framtränga vida bortom det ställe, der dessa nödgats vända med sina små, men med en talrik bemanning försedda, för is allt för bräckliga och för öppen sjö odugliga, oftast med vidjor sammanhållna farkoster. För öfrigt äro endast tre sjöfärder eller kanske rättare kustfärder i denna del af det Kariska hafvet kända, alla under ledning af styrmännen Minin och Sterlegoff. Det första försöket verkstäldes år 1738 i en »dubbelslup» af 70 fots längd, 17 fots bredd och 7 ½ fots djup, byggd i Tobolsk och derifrån förd till Jenisej af löjtnant Owzyn. Med detta fartyg framträngde Minin utför Jenisej till 72° 53′ n. br. Härifrån utsändes en jolle vidare mot norden, men äfven den nödgades till följd af proviantbrist vända, innan man nått det ställe vid Jenisejs mynning, som af mig benämnts Dicksons hamn. Följande året gjordes ett nytt försök, hvarvid man dock ej heller hann längre än sommaren förut. Ändtligen lyckades man 1740 att med förut nämnda dubbelslup nå 75° 15′ n. br., efter att hafva utstått stora faror under en svår sjögång i flodmynningen. Den 2 september, just då den fördelaktigaste tiden för seglatsen i dessa farvatten inträdt, vände man, hufvudsakligast med anledning af den sena årstiden. Ytterligare finnas ett par på verkliga iakttagelser grundade meddelanden rörande isförhållandena vid denna kust att tillgå. Akademikern
Visserligen kunde Hr Landtm, icke undgå att inse de olägenheter, som skulle följa, om R. o. Ad. icke bestämde huru och på hvad sätt afgifterna skola vid sockenstämma beslutas; men denna olägenhet kunde likväl icke jemföras med den, som kunde uppstå, om R. o. Ad. ena dagen upphäfde beslut, Hvilka en föregtde dag blifvit fattade, hvarföre Hr Landtm, icke kunde anse, att det förslag, Gr. af Ugglas framställt, kunde af R. o. Ad. till pröfning upptagas i den form, det nu blifvit framstäldt. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg, att, på de skäl han nu framställt, Gr. af Ugglas’ och Hr Lagergrens förslag för det närvar, borde förfalla. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. ii §:n. Gr. Spens: Den nu förevar, frågan vidrör ett ämne, som efter min tanke är af aldra största vigt. Jag anhåller att i detta afseende få upptaga R. o. Ad:s tid. Sockenstämman, sådan den hittills varit, och sockenstämman, sådan man synes önska alt hafva den hädanefter, är ett bihang tillden Den 10 Mars f. m. administrativa myndigheten, ett surrogat för densamma i de mål, der den icke hinner med att styra, följaktligen ett medel att genomdrifva livad den icke tilltror sig att kunna direct bestämma, fb'i att icke komma i strid med stadgandet om skatt och tunga på Kronans undersåtare. Sockenstämman, så snart en illimiterad besvärsrätt tillkommer hvar och en, samt besvären afdömmas af administrativ myndighet , mäste ovillkorligen leda derhän. Det är på grund af denna åsigt, som min öfvertygelse alltid varit, att sockenstämmoinstitutionen i Sverige borde lemnäs i det närmaste sådan den är, till dess man med fullt allvar och i grundlagsväg företagit en revision af den stora frågan, huruvida det är tilli äckligt alt hafva en centralmyndighet, som beskattar under namn af R.
Andra arket Tredje och hvardera af de öfriga arken - 5 Offentliga Stämningar å Rättens dör,r 13 Revis, som Notam Publici utgifva, till inländska eller främmande, första arket 5 Andra och hvartdera af de följande 6 och sådant vid bot för Notarien enligt 2 5 §. i denna Författning. Om än flera Bilagor skrifvas på ett ark, skall detsamma likväl, vid hvad Domstol eller å hvad ställe som heldst det ingifves,' förses med så stor Charta , sorn sig belöpa skulle , örn hvar Bilaga vöre skrifven på särskildt ark. §• 4- Vid Consistoriel-, Nedre Borg-Rätten, Lagmansoch Rddstugu-Rätter der Kdmners-Rätter äro, samt Compromisser, som svara emot andra Domstolen Stämningar till parter och vittnen samt kallelser i Concourser; Utdrag af Protocollet, sorn ej innefatta något Utslag; vittnesbörd om bofasthet , ograverad egendom , frägd , slägtskap , ålder, upphäfna eller beviljade inteckningar; Utdrag af äldre arens Domböcker, Husesyns-, Besigtnings •cb - Den 5 Juli. och Värderings-Instrumenter samt berättelser eller bevis öfver uppgångna och upprättade rågångar eller tomteoch ägo-skilnader 5 sk.arket; Ansökningar , Förklaringar, Inlagor, Libeller , Exceptioner, Repliker , Dupliker och Protester, första arket - -3 Andra arket - 5 Tredje och följande arken, hvartdera - -g Offentliga Stämningar å Rätternas dörr - 24.
M:t på ovedersägliga grunder äskat; enär otillräckliga anslag väl kunna anvisas för Personal och Materiel, ty den förra (inge B e t ä n k anden, N:o 5.39. r43 hjelpa sig så godt lian kunde och den senare kunde lemnäs i otjenstbart skick ; men Hästens föda kunde icke förknappas, och enär de uppgifne erforderlige qvantiteterne Hafra, Hö och Halm icke kunde anses för högt beräknade, och icke heller prisen derå sägas vara öfver de gånghare; samt enär frågan endast vore derom, att, utan afseende på de åsatte prisernes calculerade belopp, hvad det ena året i AnslagsSumman kunde brista, måtte till erforderlig fyllnad anvisas å Statslnkomsternes Öfverskotter emot det att den ett annat år uppkommande Besparing matte till samma årsöfverskot ter i Liqviden med R:g:sContoiret ingå. Att Utskottet verkligen tagit kännedom om beskaffenheten af de behofver, som lill fyllande blifvit uppgifne, och att Utskottet äfven ej underlåtit att för R. St:r framlägga alla förhållanden så noga som, med undvikande af allt förstör vidlyftighet, varit möjligt, derom får Utskottet, ibland annat, åberopa dess förra Betänkande uti förevarande punkt. Utskottet har dessutom ej tillstyrkt allt hvad K. M:t till fou ragelängen äskat, ehuru detta ej uppgått till hvad R. St:r vid förra StatsRegleringar för K. HofStallets Hästar anslagit; ty då Rationen hela året igenom för en Häst vid Hofstallet utgör 2| kan. Hafra 1 Ly, Hö och 10 & Halm, upptager deremot den af K. M:t i Nåder föreslagne Staten en Ration vid LifGardet till Hiistj under 2:ne ExercitieMånader Hafra 3 kannor. Hö 12 u Halm 4 ® i44 Stats -Utskottets under de öfriga io Månaderne Hafra jj kan.
Botaniska trädgården i Lund, angående flyttning af 123: 89. Broman, Garnisons-läkare, angående pension till 152: 22 Bruncronas enka, angående dito 152: 2«. Bränvinsskatten, angående dess användande för odlingar i de norra länen 120: 33. Bökhult, Länsmans-boställe, angående indragning till Kronan af 24. 3 Utlåtandets Nu mm er och Moment. C. Carlén, Octavia, angående gratifikation åt 123:123. Carl Gustafs stads gevärs-faktori. angående upplåtelse af dit hörande niark 163. Carl Johans församling i Götheborg, angående inrättande af en 2-klas sig skola derstädes 123: 49. Carlsborgs fästnings-byggnad, angående anslag till 84: 37. Carlskrona, dito, angående dito 84: 38. » angående utvidgning af skeppsdockorna derstädes 85: 15. » angående anläggning af ångqvarn derstädes . 85: 16. » angående anbringande af vattenledning derstädes 85: 17. » Skeppsbyggeri-institut, angående anslag till 93: 45. Carlstad, angående hamnoch kan al-an läggning derstädes 120: 19. Carlstedts enka, angående pension åt 152: 85. Carolinska Institutets laboratorium, angående ordnande af 123:110. Chalmerska Slöjdskolan, angående anslag till 93: 39. Christianstad —Södra stambanan, angående jernvägs-anläggning mellan 160: 1. k. Christinehamn, angående låneunderstöd för kyrkobyggnad derstädes... 105. » Memorial, i anledning af Riks-Ständens skiljaktiga beslut rörande dito 150. » angående tillökning i anslaget för skolan derstädes 123: 46. Cimbritshamn, angående ytterligare anstånd med inbetalning af staden beviljadt hamnbyggnads-lån ; 133. Cronstrand, B., angående aflemnande af ritningar, för hvilka statsanslag honom beviljats 143. D. Dahl, Doktor, angående pension till 152: 13.
För att bevisa det svårigheten att på ett nöjaktigt sätt reda detta icke bör sökas så mycket i bristen hos detta förslag utan fast mer i frågans invecklade beskaffenhet, anhåller jag alt få Hista uppmärksamheten på det sätt, hvarpå de Norrska diplomatiska ärendena föredragas inför Konungen. De föredragas nemi., som jag tror, af Svenska Statsministern för utrikes ärendena, ehuru den Norrska Statsministern skall vara tillstädes. Huruvida dessa Norrska diplomatiska ärenden må anses föredragna af en Svensk eller Norrman, tillåter jag mig icke alt så noga bedomina; men det är nog för att bevisa, att då man skall reglera unionella förhållanden, häfver sådant sig icke alltid så lätt. Jag fortfar att yrka bifall till Utskts förslag. Hr von Troil: Innan R. o. Ad. går att domma om svagheten eller styrkan af de skäl och motskäl, sorn blifvit anförda å ömse sidor, anhåller jag att få upptaga tvänne af de satser, som Hr von Hartmansdorff framställt till vederläggning af dem, som länka olika med honom. Han anförde, att örn man undersöker huru mycket af convojcassans utgifter, som blifvit tillegnade de båda Rakenäs gemensamma behof, och huru mycket som blifvit användt för Sverige enskildt, så skulle man finna alt Norrige fullt ut bekommit hvad detsamma bort tillkomma. Denna sats är framställd till vederläggning af den utaf mig ytt - Den 10 Februari t. m. yttrade, att det vore ett non plus ultra af oredighet i organisotonsväg, att under en och samma förvaltning och i en och samma cassa sammanblanda medel, som dels tillhörde de förenade Rikena och dels blott det ena af desamma. Jag hemställer, om denna af Ur von Hartmansdorff yttrade sats vederlägger detta mitt påstående, oell 0111 man kan uppgifva någonting mera oredigt i fråga 0111 organisation, än det förhållande, som nu äger rum med omnämnda cassa.
Den, som till contra-proposition i den hufvudsakliga voteringen antager Ridderskapets och Adelns beslut, att de två första raderna uti den å sidan Förstarkta Siats-Utskottets Memorial, N\o 505, 9 sidan 5 i Betänkandet N:o 55 befintliga tabell skola sammanslås till en, af lydelse: Handlingar, som irilemnas eller utgifvas, och zifferbestämmelserne till denna rad blifva sådane, som forsta raden dem innehåller, samt i följd deraf stadgandena i 4 § i morn. pag. 6, 7 och 8 i nu gillande Charlas-Sigillatae-Förordning erhålla följande redaciion och bestämmelser, nemligen: (se irsla puncten af Memorialet N:o 44, pag-4), voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages till contraproposition Bonde-Ståndets beslut alt utan förändring bibehålla föreskrifterne i 4 § 1 mom. pag, 6, 7 och 8 af nu gällande Charlse-Sigillalas-Förordning, hvilka föreskrifter hafva följande lydelse: (se jtsta puncten af Memorialet N:o 44, pag. 5'—7). Efter denna votering, aom utfallit med 73 Ja och 46 Nej, och hvarvid Ja följagtligen vunnit, har omröstning i hufvudsaken blifvit verkställd öfver nedanstående proposition: Den, som, lika med Utskottet samt Presteoch Borgare-Stånden, anser, att föreskrifterne uti 4 $ 1 mom. pag. 6, 7 och 8 af Kongl. Förordningen den 16 Maj j835 böra erhålla följande förenklade lydelse: (se 2:dra puncten pag, 8 af Memorialet N:o 44), voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages Ridderskapets och Adelns beslut. Vid voteringssedlarnes öppnande hafva befunnits 65 Ja och 56 Nej; hvadan Utskottets förslag blifvit antaget. 2: dr a voteringen:
Dock anser jag, att någon gräns bör bestämmas, hvaröfver denna rättighet ej må utsträckas. § i3. H. Utskrn hafva föreslagit, att det må stå öppet att vid mantalsskrifningarna anmäla sig till hela eller halfva brännetiden. Mig synes, och jag får vördsamt föreslå, att en livar till brännvinsbränning berättigad måtte äga frihet att anmäla sig till en eller flera månaders brännvinsbränning. Med en sådan rättighet skulle den, som endast vill bränna för eget husbehof, ej blifva liksom uppmanad till utvidgande af denna handtering, för att betäcka den i alla fall utgående skatten. En ökad skatt skulle, med detta vilkor, ej billigtvis kunna väcka missnöje hos allmänheten, då den drabbade endast i mån af tillverkningen, och då det vore möjligt att, mot mindre skatt, fylla sitt husbehof; mången skulle på en månad tillverka det qvantum, hvarpå han förut bortsölat flerdubbel tid, och de öfverklagade gästabuden vid klarningstillfällena minskas och småningom utrotas. Då pannorna sålunda ej nyttjas, borde de på ägarens bekostnad förseglas, och kunde en ökad controll vinnas derigenom, att de brännandes eller icke brännandes namn uppsattes för hvarje månad å en i socknestugan tillgänglig lista, som äfven borde å första söndag i hvarje månad från predikstolen uppläsas. § i4 och § i5. Jag tror ej, att man med en alltför hög beskattning bör qväfva brännvinsbränningen, som visserligen åstadkommit mycket ondt, men också verkat mycket godt på vårt åkerbruk, samt lemnat landtmannen en utväg, då andra varit stängda, att åtkomma contanta penningar, eller ock att dermed tillbyta sig köpmannavaror och andra förnödenheter; ty brännvinet har verkligen å flera orter utgjort jordbrukarens enda rörelsecapital. Att belägga denna näring med en alltför dryg beskattning, som vore detsamma som att hämma densamma till förmån för lurendrejeri och lönnbränning, skulle vara fullkomligen lika —• om ej mera — menligt för allmänheten som ett strypsystem, och skulle med ovilja och missnöje betraktas af hela landet, då deremot en billig och proportionerad inskränkning är af allmänna rösten påkallad.