Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o r4g förekommer, är på BancoUtskts behandling beroende, och det är af vigt att med det första få veta hvilka som skola erhålla creditiv i banken; så får jag för min del bestrida bifall till Frih. Stjernstedts hemställan, och anhåller att betänk. Wto 1måtte, i den ordning det har på föredragn.listan, för andra gången förekomma. Frih, Stjernstedt: Jag tror att alla de frågor, som komma från BancoUtsk. och deri 2 Stånd stannat mot 2, äro likartade med den ifrågavarande. Huruvida det kommer alt i flera mål inträffa, kan jag icke känna, men det kan lätt inträffa, och då inträffar äfven ett likartadt förhållande. Hr R osen blad: Jag har delat Frih. Stjernstedts åsigt i sjelfva saken eller frågan 0111 bifall till creditivrält för armeens pensionscassa. Jag erkänner alt han har för sig en behandling vid 1834 års riksdag af BancoUtsk., som uti fråga der 2 Stånd hade bibehållit gamla reglementets stadgande om belåning åt hypotheksföreningar, men 2 andra Stånd ändrat det, likväl lät saken komma under afgörande af 44 Den i M*rs. förstärkt BancoUtsk., hvil ket också ändrade det förra förhållandet. Han saknar således icke anledn. att, ehuru 2 Stånd stannat ernet 2, få frågan under förstärkt BancoUtsk.; men jag måste i alla fall bekänna, att, sådant oaktadt, det synes 111ig klart, att när fråga är om ändring i bancoreglementets äldre redan befintliga stadganden, så måste, när 2 Stånd stannat emot 2, frågan förfalla; men att, när tre Stånd beslutat, fastän på olika sätt, att förändring skall äga runi i ett förut antaget stadgande, så kommer saken under förstärkt BancoUtsl;:s pröfning, och således fruktar jag för att icke den conclusion, som Frih. Stjernstedt gjort, ehuru mycket jag skulle önska det, kan komma alt göra sig gällande. Hr Mannerskantz, Carl Axel:
Och Juda barn fångade af dem tiotusend lefvande; dem förde de uppå en bergsklint, och störte dem utför bergsklinten, att de alle sönderkrossades. Men de krigsmän, som Amazia hade ifrå sig sändt, så att de icke drogo med hans folk till stridena, lade sig neder i Juda städer, allt ifrå Samarien intill BethHoron, och slogo af dem tretusend, och togo mycket rof. Och då Amazia igenkom af de Edomeers slagtning, hade han med sig Seirs barnas afgudar, och satte dem sig till gudar, och tillbad dem, och rökte för dem. Då förgrymmade sig Herrans vrede öfver Amazia, och sände en Prophet till honom. Han sade till honom: Hvi söker du dess folks gudar, som sitt folk intet undsätta kunde ifrå dine hand? Och då han talade med honom, sade han till honom: Hafver man gjort dig till Konungens råd? Vänd igen; hvi vill du varda slagen? Då vände Propheten igen, och sade: Jag förmärker väl, att Gud hafver i sinnet förderfva dig, efter du detta gjort hafver, och hörer intet mitt råd. Och Amazia, Juda Konung, var till råds, och sände bort till Joas, Joahas son, Jehu sons, Israels Konung, och lät säga honom: Kom, låt oss bese hvarannan. Men Joas, Israels Konung, sände till Amazia, Juda Konung, och lät säga honom: Törnebusken i Libanon sände till cedreträt i Libanon, och lät säga honom: Gif dina dotter minom son till hustru; men vilddjuren i Libanon lupo öfver törnebuskan, och trampade honom neder. Du menar: Si, jag hafver slagit de Edomeer, der förhäfver sig ditt hjerta utaf, och berömmer sig. Nu sitt hemma; hvi söker du efter olycko, att du må falla, och Juda med dig? Men Amazia hörde det intet; förty det skedde af Gudi, på det att de skulle varda gifne i fiendahand; derföre, att de de Edomeers gudar sökt hade.
I afseende på ulbetalningen och användandet af de, enligt förestående 5, 9, io, ir, i2, i3, 14, i5 och 16 §§., vid denna Riksdag, å RiksgäldsContoiret anvisade ansiagsoch låne-summor, hafva Rikets Ständer, utom de för åtskilliga af dessa Statsbidrag stadgade och i åberopade intagna serskilda vilkor och föreskrifter, beslulit och förordnat: 1:0 Innan medel få lyftas, skall arbetsplan, upptagande både, när företaget kommer att börjas och när det kan anses blifva fullbordadt, vara uppgjord och af Kongl. Maj:t godkänd. 2:0 Der företaget med direct Statsanslag underslödjes, utbetalas medlen, efter det arbetet blifvit börjadt, successivt, i mon af dess fortgång, äfvensom de bidrag, menigheler, bolag eller enskilde förbundit sig lemna , i samma mon och i lika förhållande med Statsbidraget, lill företaget utgå och användas. 3:o Å de af Rikets Ständer beviljade Iånebiträde», kommer, i alla de fall, der ej Rikets Ständer serskildt förordnat annorlunda, att, efter 5 års förlopp, sedan medlen blifvit af Riksgälds-Con tornet utbetalde , årligen erläggas 5 procent af det primitiva capilalet, hvaraf 3 procents ränta först beräknas å det vid hvarje liqvid återstående capital, och det öfriga utgår såsom afbetalning, intilldess liela capitalet med ränta sålunda blifvit till fullo betaldt. 4:0 De arbeten, som åsyfta att bereda odlingsföretag , böra vara började senast under loppet af år 1844» skolande, i annat fall, de anvisade medlen reserveras till kommande Ständers disposition. 5:o Vid alla arbeten, lill hvilkas utförande Staten i större eller mindre mon bidrager, må företrädesvis, och der sig göra låter, användas försvarsoch sysslolösa personer; hvarjemte, i frågor om utdikningar och vattenaftappningar eller vägars anläggning eller förbättring, vederbörande menigheter, före arbetets begynnelse, böra höras, för att angående företagens lämplighet sig utlåta. 6:0
En sådan tillämpning af de nu uppgifna grunderna möter dock nästan oöfvervinneliga svårigheter. Det gifves dertill blott två utvägar: den ena, att af hela Paket bilda ett enda val-district, der hvarje röstberättigad på en gång röstar på hela det antal representanter, af hvilka Riksförsamlingen utgöres: den andra, att Piiket väl indelas i flere val-district, men att denna indelning sker efter röstetalet, och således, före hvarje val, uppgöres af en central-myndighet. Obrukbarheten af den förstnämnda methoden är alltför påtaglig, att fordra bevis. Den sistnämnda möter äfven svårigheter, som icke kunna uppvägas af den derigenom vunna jemnlikheten. Utskottet har således måst inskränka sig dertill, att inom mindre district försäkra denna jemnlikhet, en inskränkning, hvaruti Utskottet så mycket lättare funnit sig, som den blir en nödvändig följd af hvarje val-lag, som icke stadgar ettdera af nyss uppgifna alternativ. Vare sig att en val-census antages, eller att hvarje fullvuxen person eger en röst, så är det klart, att hvarje röst betjuler vida mindre i ett district med många röstande, än i ett annat, der endast ett mindre antal eger rösträtt. Norrska Grundlagen synes visserligen afhjelpa denna svårighet. Den undviker nemligen att på förhand bestämma antalet af de representanter, som hvarje val-district eger sända. Den fastställer blott det tal, som icke får öfverskridas; och låter antalet inom denna gräns bero på de röstandes antal. Äfen då af det bestämda förhållandet mellan de röstandes och representanternes antal följer, att öfverskott af röstande utöfver det emot ett visst antal i’epresenlanter svarande, ofta måste uppkomma, bar man måst stadga, att en stad icke eger att sända mer än en representant, ehvad de röstande äro 150 eller 34-9; icke flere än två, ehvad de röstande äro 350 eller 549, och att alla röster, som öfverstiga 900, icke alls öka antalet af Conslitutions-Utskoltcts Memorial, N-.o 38.
I bröstet kändes ett styng, i hufvudet en förfärlig tyngd, och de orden: »Jag skall aldrig mera se den älskade, vördnadsvärde Fadern!» flöto lika som af sig sjelfva öfver tungan. – Men en ny dag hade dock gått upp, en ny verkningskrets öppnat sig. En port, som hittills varit sluten för ynglingens egentliga framtid, stod nu på vid gafvel. Han rafsade hastigt tillsammans sina effekter, han sprang med besynnerligt lätta och bevingade steg, fastän han kände sorg i hjertat, omkring i staden, betalade sina skulder, tog afsked af vänner och kamrater, och slutade sin fart med att smyga upp för en vindeltrappa, slå ett lätt slag på en läst dörr, och skynda in när den öppnades. »God afton Sara!» ropade han med besynnerlig röst, som han förgäfves ville bjuda till att göra lugn. »God afton kära barn, hur står till med dig? Jag har fått sorgliga nyheter. Min fader är död, och jag måste lemna dig på en tid ... en lång tid kanske ... men du skall få ... (Sara var blek af förskräckelse blekna nu icke så der, kära Sara,» fortfor han, »ty då är du alls inte vacker, då håller jag icke utaf dig, då vill jag icke komma åter till dig, utan se nu glad och hurtig ut. Jag kommer väl snart igen; hvarom icke – så är du en så vacker och hygglig flicka, att du får snart en annan älskare.» »Dig får jag dock icke!» sade Sara, och ögonen summo i tårar. Han tryckte henne mot sitt bröst, han kysste de kalla läpparne, han torkade bort hennes tårar, och började åter: »Här, Sara, skall du få allt hvad jag af penningar, i detta ögonblick, kan göra mig utaf med. Tag det! Lef nu glada dagar, jag skall icke glömma dig. Nu är jag icke mera så fattig, som hittills. Nu skall dig ingenting fattas. Men bo stilla här tills du hör vidare utaf mig!» – och nu följde en stum, en halfhviskande stund. Sara gjorde en bekännelse.
Naj:t i underdänigliet insänd, i livi liven kerättelse de uii lie er lkrilierre /^ökve/ev/iddv/i ansökning uppgikns körliällanden lilikvit i liukvudsaklig mätto vitsordsde oell lisns underdäniga kegäran sk körrättnings-männen tillstvrkt, lrai' Xongl. iVlsj:t i Mäder inliemtat Xainmar-Lollegii underdäniga utlätsnde i sinnet, lrvsrekter lrenrslde Lollegium, i skrikvelse den 8 nästlidne Mugiisti, sädsnt utlåtande akgikvit oell dervid, under snkörsnde sk sä val ä ens sorn sndrs sidan korekoninisnde omstsndiglieter, snsett sig liöra, nred liemtadt stod sk livsd okvsnliemälde liesigtiliiigs-niäli vttiat, tillstyrks lrilsll ä ldeir ki ilsure ^öwen^/do/dv underdäniga ansökning, såsom innekattsnde ett lräde kor Xronan kördelsgtigt oell pä killigliet grundadt snlrud; Iremställsnde Lollegium likväl stt, onr den sökta körläiigningen sk srrendet keviljss, det uttrvekligs villkor dervid ms lästås, stt söksnclen vidmagtliäller cle lionoiii enskildt tillliörige li^ggnadei, anläggningar oelr inventsrier, deni lisn uppgikvit säsom ämnade stt till lvronan krsnrdeles akträdas, ssnrt stt, sökanden ställer vederliäktig livijen kor kullgöraiidet sk korlrindelsen stt iisr srrendet iippliör, ssnrins lipggnsder, siiläggningar oell inventsriei, tilliks nied det n^a ksrskterslmset, vsrds i knllgodl skiek till Xronan allemnsde, ntsn ersättning eller akräkning pä deli, enligt Xag oell 8viie-lälls lieslut, srrendstolrr äliggsnde lipggnadssk^ldigliet, utoin livsd lietrskksr det n^s lroningsliuset, livilket säsom karskterslms viel Xuiigsgärllen, i det nedrilnas ställe, kommer stt snses. l)s Xo>>gl ?>lsj:t, ekter ökveinsgsnde sk livsd i skseende pä korevsrsnde krsgs lildvit i nnderdsnigliet upplyst oell vttradt, iunnit sllt skäl Z vara förlianclen ull Ilis:,II L IlenDrilmrre Lö'nM^/o7t/L lörrlrerörcle unclertläni^a anliällan ^1ä 8äll ocli nied de villlior, Lammar-LolleAium i underdäni^itel köre8la^il, liar Kon^l. Naj:t, med Iiän8i^l Lill tiel liärvid frän
Är det åter kortare tid, till exempel 21 da - Lag-Utskottets Betänkande N:o 7. 7 gar, så bör ingen kunna misstaga sig derom, att den fjerdedel, som skall afdragas, bör beräknas lill 6 dagar. Hvad Utskottet i det förra hänseendet eller i fråga om beräknandet af afdrag från hel månad anfört, öfverensslämmer ock med den åsigt, Kongl. Maj:t uttalat i ett den 50 sistlidne Augusti till Öfverståthållare-embetet och Kongl. Maj:ts samtlige Befallningshafvande utfärdadt Cirkulär, hvilket dock ej blef i Svensk Författnings-samling synligt förr än efter det Justitie-ombudsmannens berättelse redan var till Rikets Ständer afgilven; och får Utskottet, på grund af hvad sålunda blifvit anförd t, vördsamt afstyrka någon lagstiflnings-ätgärd i anledning af Justitie-ombudsmannens i sistberörda hänseenden gjorda framställning. Slockholm den 27 December 1859. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1859. Lag-Utskottets Utlåtanden N.ris 8 och 9. Utlåtande, i anledning af väckt motion om ett tillägg till Handels-ordningen. Till Lag-Utskottets behandling liar Välloiliga Borgare-Ståndet hänvisat ett af Herr F, M. Wahlbom ingifvet memorial, deruti han hemställt, att »uti 1 § af 1 art.
Genom den omständigheten att nordvestra stambanan kommer att beröra sjön Möckelns lugnvatten vid Degerfors skulle ett ännu vidsträckare fält för afsättning af de naturens rika skatter, som, enligt hvad allmänt kändt är, finnas i de omkring sjön Wickern i Nora socken belägna malmfält, kunna beredas, om endast ett säkert och billigt kommunikationsmedel kunde åstadkommas mellan sjön Wickern i Nora och sjön Möckeln. Nora bergslags malmuppfordring år 1862 var, enligt Kongl. Kommers-kollegii underdåniga berättelse, 1,211,355 centner, deraf 1,083,575 centner vid de grufvefält, som ligga invid och i närheten af sjön Wickern. Huru högt denna uppfordring, i händelse af afsättning, skulle kunna uppbringas, torde svårligen på förhand kunna beräknas, enär tillgångarne på rika och godartade malmer här äro högst betydliga, hvilket allt vitsordas af så väl Landshöfdinge-embetets embetsberättelser, som af alla de Bergs-embetsmän, som varit i orten anställde och af hvarje annan person, som derstädes haft bestyr med grufvebrytning. De svåra transporter, hvarmed all malmuppfordring här har att kämpa, göra det emellertid omöjligt att uppdrifva denna för orten vigtiga industri till någon större höjd, helst redan nu vid den uppfordring, som förefinnes, stora malmbehållningar hopa sig vid alla grufvefälten, allt i brist på billiga kommunikationsmedel. Så t. ex. måste Carlskoga bergslag, som icke har egna grufvor, hemta malmen till sina flesta masugnar från Nora socken på en mycket backig lands - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 79. 123 väg, eller vintervägar två, tre och fyra mils väg. Man har svårt att tänka sig en tyngre handtering än denna tackjernstillverkning, särdeles under år, då sjöar och mossar äro ofarbara, hvilket kännbart nog ej sällan inträffat under de sednare åren.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels afslag derå samt beviljande af 7,600 rdr till den ifrågav:de vägan] äggningen, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå samt beviljande af det förrberörda anslaget, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats Den 18 Maj f. m. 409 saint med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Utsk:ts hemställanden biföllos. 14:de punkten. Frih. af Ugglas: Jag vill icke bestrida vigten af denna väganläggning, men arbetet synes mig vara af så stor omfattning att en noggrannare utredning, än den som skett, vore önsklig. Detta vägarbete sönderfaller nemi. i tre delar, hvaraf den första omfattar sträckan mellan sjön Bolmen och Ljungby köping. Härom säger motionären att genom ett annat arbete, som är i fråga, skulle denna del blifva öfverflödig. Men oaktadt motionären sjelf säger att den icke behöfves, har Utsk:t icke destomindre tillstyrkt anslag äfven för denna del. Detta förefaller mig så besynnerligt, att jag anser det vara skäl att uppskjuta frågan till dess det af motionären ifrågasatta arbetet blifvit utfördt, och på denna grund anhåller jag att R. o. Ad. ville afslå punkten. Frih. Klinckowström: Då jag uppträdt som reservant mot denna punkt, anser jag mig böra nämna några ord. Jag biträder den åsigt Frih. af Ugglas uttalat, så mycket heldre som detta arbete varit hänskjutet till K. M:ts pröfning och K. M:t icke ansett nödigt att begära det ifrågavarande anslaget.
Fontina Spanien, titt, gobo.,. $abc ©tatö^UtfFottetö framftättning baft benita fiittjtäm bigfet; få babe 91. ©tanber äfmen ägt, tnvab be af Ut? flottet bafma råttkatt forbra, mdgtebniitg för berat! om» fttfc0 0äl&0s€ontottet0 23efyof för ät Grebitio*ffulb tiö 23anfen å 3 ^Jrocenténtpplåningen roib årets början . 101,770: SDito ränta tia Konungen , . Slflöning 0$ oinfoffnaber för SfifögälbSäGon* toiret od) SuflitiesDinbubéutan :c 60,000: görlujt på 2tfnjtancesGontoiret 6,640: 5 ^rocentéwbligationer, förfaBna 1829 . Stäntor å flerfalbiga lån bito . Utbetalning tia ©tenfolSwerfet 130,920: görfaBna UppbringningS*erfättningar . 58,710: görffott, lenmabt GSötfja Ganal 100,000: 9tifSbagS SBanfenS räntewinfi för 1828 . kapital ocf) ränte*afbetalningar å lån tia åt Ontbuböntannen x. för 5 år a 60,000 St:br görluff påSlfRftencesGontoiret, åren i83o32 ä 7,000 St:br 21,000 GppectanceUönev, penftoncr od) gra Gaffor ä 2,500 St:br 12,500: Gapital
Denna välgörande verkan hoppas Banco-Fullmägtige skola följa af Eders Kongl. Maj;ts i Dess Nådiga skrifvelse så allfvarligt uttryckta föresatts, att oförändradt upprätthålla de af Eders Kongl. Maj:t och Rikets Ständer för återställande af ordning i Rikets Myntväsende stiftade Lagar, och att undanrödja de hinder, som hittills hämmat allmänna Silfver-utvexlingens början. Emedlertid få Banco-Fullmägtige för deras underdåniga del försäkra Eders Kongl. Maj:t,attom, före Rikets Ständers sammankomst, tillfälle skulle yppa sig att fullgöra det deni åliggande uppdrag af Silfvers anskaffande, de noga skola afse, att Eders Kongl. Maj:ts välgörande afsigt att förekomma Myntförsämring under tiden ej derigenom motverkas.” Sedan omröstningen häröfver för sig gått, utlät sig Grefve tion Schwerin: ”Hvad jag i detta afseende linner mig böra yttra, nedlägger jag i detta Protocoll, att af blifvande Baneo-Utskott upptagas. Anledningen till beslutet att till Urtima Riksdag sammankalla Rikets Ständer, har Kongl. Maj:t tillkännagifvit Sig hafva funnit i den förmodan, som Kongl. Maj:t yttrat sig hysa, att, i följd af de financiela omvexlingar, som blifvit föranledda af senare tiders allmänna tilldragelser, Banco-Fullmägtige troligen ej skola komma i tillfälle att, likmätigt 2 §. i Lagen angående Myntbestämningen, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, det de al Rikets Ständer beslutade åtgärder för Bankens öppnande till utvexling af Silfver hunnit verkställas. Bestämmande skälet för detta beslut har Kongl. Maj:t förklarat Sig hafva funnit deri, att omsorgen för allmänt väl kräfver, det genom återställd stadga i penningeverket, en gräns sättes för BancoSedlarnes försämring.
Några .månader sednare förändras förhållanderna och räntan nedsättes till 4, hvilket är Fullmäktiges obestridliga rätt. Då kunna ju de, som förut ega lån mot 6 proc, komma och säga: »Hvarföre skall Staten vara en ockrare och taga 6 proc. af oss, då andra få lån emot 4 proc. ?» De skulle ju då kunna på samma grund, som man nu vill fastställa, göra anspråk på ersättning för differensen. I öfrigt tror jag det vara ganska nyttigt att, såsom Utskit föreslagit, upskjuta afgörandet, tilldess man får se, huru denna affär i sin helhet tager sig ut. Om en eller annan af dem. som tagit lån emot 9 proc., icke kan betala, så vore det ju ganska bra att vid bevakning i konkursen kunna genom beräkning af den högre räntan förskaffa sig ett högre fordringsbelopp, då i allt fall afprutning derå kommer att ega rum. Så tillvida är jag dock af samma åsigt, som reservanterne, att jag anser, att, sedan engång hela affären år upgjord, alla de, som fullgjort sina förbindelser, d. v. s. inbetalt sina lån, borde, om något öfverskott upstår, erhålla så stor ränterestitution, som detta öfverskott, fördeladt på dem alla, medgifver; men man bör icke förgäta, hvilket vigtigt prejudikat en eftergift på förhand, sådan som nu yrkas, skulle innebära, i afside å utlåningen, icke blott från denna fond, utan från Banken i allmänhet. Jag tillstyrker således bifall till det beslut, hvari Utsk:t för sin del stadnat. fin Den II Januari f. m. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Jag får bekänna, att jag aldrig kunnat inse lagligheten af Bankens åtgärd att bestämma räntan för lån ur Statslånefonden till 8 å 9 %. Då så emedlertid skett, bör man åtminstone gå tillväga med all möjlig billighet, då sådant låter sig göra, och jag får derföre med Frih. Tersmeden instämma i det yrkande, han i sin reservation framställt, samt hos H. Exc. Hr Gr:n o. Landtm, anhålla om propos. i öfverensstämmelse dermed. Hr Sparre, Sigge:
A':o 3 6 9 de, åren i83o—1833, af Stockholms Sparbank insatte medel, som kommit allmänna Discont-Fonden lill godo . !>74.0: 4^ — 15 538: 16 io så finnes Bankens egentliga vinst uppå Banco-Discontens Lånerörelse under förenämnde tidrymd utgöra ej mindre än 4>973a 3 eller nära g5 p:t af Bankens i denna rörelse nu befintliga Capital, hvaremot förlusterne 224,240: 42 I0> äfven utan allt värde, ej uppgå till fullt i-3:dels p:t af verkliga utlåningen och något öfver 4 och en half procent af Bankens behållna vinst under tiden. I sammanhang med den verkställde revision af BäVico-lDiscont-Verkets räkenskaper för år 1833, bar bos Utskottet under pröfning kommit åtskilige frågor, angående dels sökt fullkomlig eftergift af till Verket förfallne skulder, dels visse Gä Idena re rs befrielse från vidare kraf samt eftergift af antingen al! öfverränta eller den efter förfallodagen upplupne och vidare upplöpande straffränta, emot erläggande af antingen hela Capital-skiliden eller någon del deraf, dels ock serskilde lättnader i betalningsvilkoren för andre Verkets Gäldenärer, utan afkortning af skuldbeloppet på det hela; af hvilka frågor Utskottet, — som, enligt den i §. 6 mom. 2 af dess Instruction meddelade föreskrift, ej eger beslutanderätt i de fall då afkortning å Capital eller l äntefordran anses böra ega rum, —på grund häraf får till Rikets Ständers pröfning och decision öfverlemna följande: 1:0. Den af Handlanderne P. Z. Rosenlöf och J. F. Sederholm gjorde ansökning alt, så vida de, genom vänners och anhöriges biträde, kunde sammanbringa Capital-bcloppet af deras återstående skuld till Banco-Discont-Verket, utgörande gi3 R:dr 24 sk.
Men icke »ens härmed vöre man helt och hållet hulpen, eftersom potates till följd af deras stora »vattenhalt är så lätt utsatt för att frysa, att nian vid deras, ofta flera mil långa, trans»porterande under vinterkylan, äfven om man omsorgsfullt håller dem betäckta, icke kan »freda dem derifrån, liksom det äfven får märkas, att man blott behöfver öppna »dörren till deras förvaringsrum en kall vinterdag så mycket som erfordras för framta»gande af den qvantitet, som man behöfver, för att de öfversta lagren frysa, hvarvid det »öfriga äfven lätt utsättes för att taga skada. »Hvad som vidare talar emot mäskbeskattningen och förmodligen gör dess*användan»de omöjligt hos oss, är den kontroll som erfordras. För att man nemligen må vara »fullt betryggad emot missbruk, äfven under ögonen på den mest vaksamma kontroll, »måste nödvändigt hvarje kontrollör vara så noga bekant med brännerirörelsen, särdeles »hvad mäskningsprocessen angår, att han förstår att bedömma alla hithörande omstän»digheter. Men huru skulle man kunna erhålla det härtill nödiga antal (130) personer, »som i denna riktning ville utbilda sig, endast för att möjligen under 1 ä 2 månader »om året blifva begagnade såsom kontrollörer? Annorlunda förhåller det sig t. ex. i »Preussen, hvarest man i den permanenta betjeningen för infordrandet af och kontrollen »öfver flera andra vigtiga slag af beskattning på förhand har en till bränvinskontrollen »användbar personal, derigenom nemligen att hvar och en vid skatteeller kontroll-vä»sendet anställd person äfven måste utbilda sig i denna ifrågavarande riktning, hvarföre »också de flesta, såsom förr är anmärkt, en längre tid tjenstgöra såsom surnumerärer, »för att erhålla den erfarenhet, som är erforderlig. »Härtill kommer vidare den omständigheten, att kontrollen öfver mäskebeskattningen »kommer att erfordra särdeles betydliga utgifter, långt mera än någon af de andra skat»ter, sorn hos oss kunna komma i fråga, och det utan att erbjuda motsvarande för»delar.