Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man åt en delegation af 102 personer öfverlemnade vården om R. o. Ad:s angelägenheter, så skulle deraf inträffa, att Adelns i landsorten bosatta talrika ledamöter icke skulle finna något intresse i att här infinna sig; och skulle man föreställa sig, att denna delegation blefve en kärna, kring hvilken den öfriga adeln skulle samla sig, så fruktar jag att detta endast vore en illusion, ty jag tror. att dessa 102 personer skulle bli allt mer och mer isolerade både från den öfriga, i landsorterna och i hulvndstaden boende adeln och från nationen; jag ser häri en olycka, som jag gerna skulle vilja afvända. Hvad beträffar den af Gr. Mörner föreslagna åtgärden, att revisionen borde blifva verkställd på förhand, tror jag icke, att sådant vore öfverensstämmande med dessa sammanträdens syfte, hvilket, efter min tanke, är icke blott eftersvnen, att våra materiela angelägenheter hållas i bästa skick, hvilket visserligen är ett nödvändigt och vigtigt föremål för granskning, som ej lärer uraktlåtas, men tillika och fastmera, att vi, församlade på detta älskade rum, emellan de förenämnda rådplägningarne, måtte under broderliga och förtroliga samtal om såväl fosterlandets väl som om våra serskilda, för adeln gemensamma angelägenheter, få lära känna hvarandra, hos hvarandra upplifva den fosterländskt ridderliga anda, hvars befrämjande utgjort ett föremål för den af Hr v. Francken afgifna motion, som gifvit ett uppslag till nya Riddarh.-Ordn., och, med den personliga inverkan, som det ena fosterländska sinnelaget har på det andra, få utbyta tankar och åsigter, till gagn för fosterlandet, som vi alla, i trängre eller vidsträcktare kretsar, äro kallade att efter förmåga tjena och i vår mån stödja. Jag anhåller om bifall till detta moment, med de af Hr Björnstjerna föreslagna förändringar, samt afstyrker de på en betydligare omstöpning af R. o. Ad:s organisation utgående förslag, som emot Utsk:ts hemställan äro att emotse, och hvarom vi till en del redan fått kännedom. .♦
Jag anser mig således som Ledamot i Constitutions-Utskottet skyldig att fullfölja en anmärkning, men tror mig kunna i Ståndets Plenum, utan inconsequens, andraga de skäl, som kunna tala för dess öfverseende af Riksens Ständer. För öfrigt får jag erinra att, om, enligt hvad Biskop Rosenstein anfört, införseln af ifrågavarande manufacturvaror varit så nyttig, och äfven tjenande att förekomma lurendrägerier till Stockholm, är detta ett skäl mera mot in - 940 Riksdagen 1815. förselns inskränkning blott till Götheborg, hälst Engelsmännen nog säkert convoyerade handelsfartygen genom Sundet. Herr Biskop Faxe: Hvad angår tillåtelsen att till Götheborg införa manufacturerade bomullstyger, har jag vid öfverläggningen om detta ämne under förra sessionen yttrat mina tankar och nu åberopar dem. I öfverensstämmelse hvarmed jag icke finner någon anledning af 106 och 107 §§ Regerings-Formen samt 29 § Riksdagsordningen att göra någon anmärkning, äfvensom det att det af dessa lagställen är tydligt, att anmärkning mot saken icke kan äga rum, utan att den tillika sker mot personer, som i Stats-Rådet deltagit. I öfrigt förenar jag mig i allo med Herr Biskop v. Rosenstein. Herr Biskop Tingstadius instämde äfven till alla delar med Herr Biskop v. Rosenstein. Herr Commerce-Rådet Wegelin: Den ifrågavarande tillåtelsen för Götheborg sträckte sig ej allenast till cattuner och tryckta bomullstyger, utan äfven till hvita tyger, som varit förbudne och eljest ansetts som lurendrägeri, men då Ständerne uti doras Skrifvelse dertill gifvit någon anledning, anser jag sättet, mer än sjelfva saken, vara anmärkningsvärdt, och ehuru bomullsvarorne kunde för alla införtullas uti en hamn, nemligen Götheborgs, var detta likväl lika så uteslutande, som om en person fått införskrifva, och alla andra köpmän fått handla af honom.
Om, antingen lill åtlydnad af skrifven jnstruetion, eiler i följd af ostörd praxis, Rikets Ständers Fulimäglige i Banken neka Länsmän och Under-Officerare att, oaktadt deras intygade vederhäftighet, och oansedt oklanderliga cautionister, erhålla Discontlån, täckes Ridderskapet och Adeln finna, att den inslructien, sorn nu kommer alt uppgöras, ej bör lemna anledning lill ett förhållande, så stridande emot medborgsmannaiätt. Bevis på det af mig ölverklagade för - Banco-Vuk:s Betänkande, N;o 97. i3 hållandet har jag så mycket mera i händerna, sorn jag hittills utan framgång sök alt, åt en vederhäftig Länsman, försedd med caution af en förmögen Possessionat och en välmående Borgare, anskaffa ett Lån till iordningbringande af ett produclivt Boställe, som hau nyligen emottag)t. Denna min vördsamma önskan, om rättelse i ett för Länsmän och jUnder-Gfficerare så menligt förhållande, anhåller jag mätte till Ilikets Högloflige Ständers BancoUtskott varda remitterad” Banco-Discont-Ve) kets Direction, häröfver hörd, har upplyst, att mångå så väl Krono-Länsmän sorn Under-Officerare erhållit och erhålla
Endast i afseende på det formella af frågan har jag begärt ordet. Såvida Hr Aminoff, innan detta Betänk, blifvit föredraget, framställt sin anhållan, att BankoUtsk:s Betänk. JM 28 skulle förekomma i ett annat plenum, finnér jag icke något formelt hinder derför möta. Gr. Gyldenstolpe har likväl varit af en annan åsigt; men jag tror, att praxis stundom varit den, att på en ledamots yrkande derom ett ärende blifvit till annan plenidag npskjutet, nemi. såvida det derförinnan icke varit föredraget, och propos. derå har aldrig blifvit vägrad. Naturligtvis beror det af Ståndet att bifalla eller afslå Hr Aminoffs hemställan. 17* 260 Den 16 Mars. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Hr Aminoffs förslag, att BankoUtsk:s främst å föredragn:s-listan för denna dag upförda Mern. JVi 28 icke före nästkommande Lördag må företagas till afgörande, ropades starka Nej, blandade med Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. afsloge detta förslag, samt efter denna propos:ns besvarande med Ja jemte några Nej förklarade det han funnit Ja öfvervägande. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz begärde votering. Frih: Tersmeden: Om jag icke hört orätt är votering begärd. Visserligen kan man af våra öfverläggningar draga den slutsats, att vi hafva serdeles godt om tid, men våra arbeten hafva dock icke fortskridit i samma mån som Riksdagen. Jag vet icke hvem, som begärde votering, men jag anhåller, att han måtte afstå derifrån. Vi äro temligen talrikt församlade i afton och böra kunna afgöra det mål, som står först på föredragn:s-listan. Hr Stjernsvärd: Som jag anser frågan vara af den vigt, att hon allför väl tål upskof till Lördagen, kan jag icke efterkomma Frih. Tersmedens önskan, utan qvarstår vid min begäran om votering.
St. fattat i detta ämne; den utgjorde icke en del af motiverna, utan en del af det förslag, med indraget tryck, som Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktn framställt och RiksSt:o bifallit. Hvad anginge frågan om utbyte af ordet rotehållare, som Exped.Utsk. begagnat, emot ordet rote, så behagade R. o. Ad. finna, att Utsk. begagnat ordet rotehållare i stället för det af Stats-och EkonUtsktn begagnade ordet dem, hvilket sistnämnda uttryck äfven RiksSt:n antagit. Då bär nu blott vore fråga om ett förtydligande, kunde Hr Landtm, icke finna något hinder för den rättelsen, alt man utbytte ordet rotehållare emot ordet rote, enär det vore roten, som i delta fall vore af Statsoch Ekon.Utsktn menad. Hr Westfelt: Jag tog mig friheten föreslå, att ordet roteintressenter, som allmänt begagnas, äfven här måtte använ das. Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att ordet roteintressenter icke vore detsamma som rote; ty om det förra begagnades, blefve det beroende af en enda intressent uti en rote, huruvida de öfrige skulle kunna antaga öfverenskommelsen eller icke. Frih. Cederström: Orden roteintressenter och rotehållare äro fullkomligen synonyma; och när man icke vill hafva ordet rotehållare utan ordet rote, derföre att det icke tillhör en rotehållare eller roteintressent att hafva veto i fråga om rotehållet, utan detta tillkommer roten; så måste både ordet rotehållare och roteintressent icke kunna nyttjas, utan ordet rote användas. Hr von Hartmansdorff: Om Ståndet skulle för ögonblicket vilja ingå i pröfning af ordalagen, och tvister derom skulle uppkomma utöfver dem sorn redan ägt rum; så befarar jag, att R. o. Ad. måste förspilla alltför mycken tid på denna ringa angelägenhet. Om derföre Hr Frih. o.
Det förefölle ock Herr Hierta svårt att förklara den kort derefter dragna slutsatsen att, då nästan alla i Sverige utförda hästbanor eller lokomolivbanor med mindre spårvidd utgjorde förbindelser emellan vattendrag, som 5 månader af året vore tillfrusna, hvarigenom jernvägstrafiken under vintermånaderna voro af så ringa vigt, att den då på de fleste af dessa banor helt och hållet inställdes, en ytterligare anledning deraf skulle uppstå att i möjligaste målto minska anläggningskostnaden. Enligt Herr Hiertas åsigt borde ett motsatt förhållande inträffa, eller att, dä på vägar, som endast 7 månader om året begagnades, man kunde hafva vinst af en miudre anläggningsoclt trafik-kostnad, vinsten deraf blefve ännu större pä banor, Ståts-Utskottets Memorial M 77. fl som under hela året kunde trafikeras. Herr Hierta önskade derför att, om möjligt vore, förhållandet härutinnan målte närmare utredas. Likaledes yttrade Herr Hierta den önskan, att någon närmare utredning måtte lemnäs, rörande de af Chefen för Statens jernvägsbyggnader uppgifna förhållanden, i fråga om det motstånd, som dels på horizontel och rak bana, dels på rak bana med stigning af 1 : 100, måste vid tranens olika hastighet öfvervinnas. I detta afseende afgaf Herr Hierta följande yttrande: »Ibland de anmärkningar, som gjordes vid förra riksdagen för att få utrönt i hvad mån hastigheten på jernbanorna inverkar på lokomotivernas storlek och tyngd, samt, i följd deraf, på behofvet af tyngre rails, och i hvad mån således besparingar kunna göras genom begagnande af en måttlig hastighet, hade, efter Engelska författare, deribland särskildt må nämnas ett arbete med titeln: Our iron roads af Williams, uppgifvits såsom antaget att motståndet på jernvägarne vexer i det närmaste såsom qvadraten af hastigheten.
13 anses förenliga; och skall förslag lill sådan! minimum och maximum, vid sammanträde på stället, upprällas af Kronofogden i orten med biträde af Landtmätare samt, efter egendomens större eller mindre betydenhet, en eller tvä i landtbruk kunnige och för deras oväld kände, ojälvige män, hvilka af Wår Befallningshafvande för hvarje särskildt tillfälle utses; egande desse förrättningsmän, om de skulle finna egendomen kunna genom odlingar, lorpanläggningar eller andra dylika företag märkligen förbättras, att på samma gäng jemväl föreslå hvad i sådant afseende må för ändamålsenligt anses.“ “Ofver denna förrättning bör protokoll af Kronofogden uppsättas, hvilket, af samtlige förrättningsmännen undertecknadt, skall af Wår Befallningshafvande, med eget yttrande öfver hvad föreslaget blifvit, insändas till Wårt och Rikets Kammar-kollegium, som har att så väl fastställa minimioch maximi-arrendenas belopp, som äfven besluta om de förbättringar, hvilka förrättningsmännen må hafva ansett Ijenliga ; och vare Landtmätare samt den eller de landtbrukare, sorn i förrättningen deltaga, berättigade till skjutsersättning och dagtraktamente, den förre i den klass af gällande resereglemente, hvartill han hörer, och den eller de sednare i 7:de klassen af samma reglemente.“ “För kronofiske, qvarn, bro eller annan dylik lägenhet, (ill hvilken jord icke hörer, men hvarå denna författning tillämpas, må kronobetjent ensam upprätta förslag till minimioch maximi-arrendebelopp, med hvars insändande till Kammar-kollegium och pröfning derstädes sedan förhålles såsom ofvan är sagdt.“ Rikets Ständer hafva, efter öfvervägande af denna fråga och tagen kännedom af samtliga till ärendet hörande handlingar, icke funnit annat att vid den nådiga framställningen i underdånighet erinra, än alt, — med afseende å den särskilda kännedom om fiskerihandteringen, som erfordras dels för bedömande af det arrende, som på grund af fiskenas pA lokala jemte andra förhållanden beroende, större eller mindre fördelaktiga beskaffenhet, må kunna påräknas, och dels för meddelande af de föreskrifter, som för hvarje särskildt fall kunna anses såsom lämpliga kontraktsbeslämmelser lill fiskenas förkofran eller bestånd, — Rikets Ständer ansett sakkunnig person böra vid utarrendering af kronofisken tillkallas, i likhet med hvad i fråga om jord fastighet är föreslaget; och hafva Rikets Ständer, i enlighet härmed, bifallit den nådiga framställningen allenast ined den förändring, att sista momentet af den föreslagna § må erhålla följande lydelse:
P. 647- —- om LagUtskottets Betänkande ang. föreslagen ändring uti 5 och 7 §§. af 24 Cap. RättegångsBalken. P. 647- — om LagUtskottets Betänkande rörande närmare bestämmande af den tid, inom hvilken hinder för lysning och ägtenskap bör anmälas och styrkas. P. 647. — örn tryckning af Comitterades förslag till en förändrad organisation af åtskillige Rikets Styrelseverk. P. 647. — om remiss till RiddarhusUtskottet af Grefve Fröhchs memorial angående ändring af Bänk-indelningen i RiddarhusSalen. P. 648. ■—< om remisser: af Friherre Carpelans memorial rörande en förändrad organisation af Tullverkets styrelse och förvaltning; af Grefve Posses memorial, angående vissa grunder för en blifvande näringsfrihet. P. 707. — oni StatsUtskottets Betänkanclen: 1) i anledning af 1820 års Revisorers Berättelse angående StatsVerkets förvaltning och räkenskaper; 2) i anledning af väckt fråga om TalemansTafflarnes återställande; 3) om dagtractamente för Magistratspersoner och Handtverkare vid publike syner, värderingar och inventeringar. P. 707.—angående StatsUtskottets Utlåtande rörande löneförhöjning för BalaillonsLäkare efter 8 års tjenstgöring. P. 708. — angående ConstitutiousUtskoltets memorial om sät - 328 tet att inom ConstitutionsUtskottet verkställa läsningen af StatsRådets Protocoll, P. 708. — om StatsUtskottets Utlåtande angående de fleste LandsKamererares underdåniga ansökning om tillökning i expencer och skrifvarhjelp. P. 708. Pj-ptocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: April, om LagUtskottets memorial angående antagande af ytterligare en Cantzlist.
Och aldrig kunde en sjuttonårig pojke vara i en mera passande sinnesstämning för att med framgång besöka en vacker och lättsinnig qvinna. Lyxen i Agathas salong – der Köpenhamns fashionablaste dagdrifvare voro församlade – vittnade lika mycket om den vackra skådespelerskans allsmäktiga behag, som frikostigheten hos hennes älskare. Och Edvard hade svårt att bibehålla den känsla af djerfhet och köld han känt på spektaklet, och fann sig nedslagen och betryckt ibland detta stojande, skrattande och fria sällskap, der ingen enda tycktes vara så ung och oerfaren som han. Förtretad och missnöjd ämnade han gå sin väg, då Agatha i detsamma inträdde i glansen af en smakfull toilett. Min Gud, hvad hon syntes Edvard vacker! Hennes åsyn verkade en lika fullständig som ögonblicklig förändring i hans sinnesstämning, och då hennes oroligt sökande blick – som icke dröjde på någon af alla dessa, som sökte öfverträffa och öfverrösta hvarandra i artigheter och plattheter – ändtligen med ett så varmt, så hemlighetsfullt uttryck stannade på honom, då kände Edvard blodet hastigt rusa till ansigtet; denna sköna och firade qvinna älskade honom, utmärkte honom framför alla de andra, framför hela denna samling af unga, eleganta, kanske älskvärda män. Edvard reflekterade icke mer, han var åter barn, och kände blott den smickrande fåfängan, det berusande nöjet att vara föremål för Agathas oupphörliga uppmärksamhet och förtrollande koketteri. Qvällen gick. Champagnen fräste i glasen och i Edvards hjerna, man spelade kort och piano, Agatha sjöng några förtjusande små enkla sånger och hänförde Edvard alldeles, som – indragen i hvirfveln af det djerfva skämt, den munterhet och fria ton som rådde och hvaruti den vackra värdinnan icke gaf sina gäster efter – tackade henne med en blick, så varm och djerf som någon af de andras. Ändtligen voro alla borta. Edvard ensam stod ännu qvar, drömmande, yr och berusad af det nya och ovana i sin omgifning och sin ställning.
Med sanningen kan man ofta såra, men den hvilken, såsom jag, fri frän enskilte considerationer, blott söker freda sig från egen förebråelse, tolkar sanningen frimodigt, utan farhåga för de Den 8 December. äfventyr, en mägfig inflytelse |<an åstadkomma. Jag Hade föreslagit ett Tillägg till dén Tacksägelse Adfesse, Riksens Ständer till Konungen komma att frambära, deruti jag önskit att Rikets sannskyldiga inre ställning skulle bilf. vit för Konungen framställd. Jag kunde aldrig tro j och kan det icke annu,' att för en mild Konung, hvars Valspråk är: Folkets Val Min Högsta Lag, det kunde vara misshagligt, ehuru bekymmersamt art afhöra en berättelse om Folkets härvarande b klagansvärdä ställning, sorn åsyftade bönhörelse om hplp, men ingalunda en förebråelse. Den oväntade händelse har lik» val inträffat j» att jag sett en stor del af Rikets högste och högre Embetsmän resa Sig upp emot mig och gifva åt min afsigt en sadan’ tydning, sorn icke instämmer med min Caractére • sorn är att vara lydig under Lagen, bien också att söka mitt värn i densamma. Man har isynnerhet påstått, att den omnämnde tolen i Landet, voffc eif obeVist skrik, stridande emot rätta förhållandet, hvarom Herrar Landshof' ingars EthbetT b' rättelser skola vittna. Deremot jäg förment 9- att, af dessa Berättelser , jn.- fet alltid en palmlig kännedom* kunde erhållas,’ då desse Embetsmany såsom innehafvare df Tjensier, hvarifrån de utan Dom och • Rans k-’ nirig kunna skiljas, icke äro så oberoende, att ju försigtigt ten torde bjuda en del, hvars hela existence bita beror af Tjehsfert, att rrud ali varsamhet, undvika namna det sorn kunde vara mindre hehägehgf. Om, uti denna framell in ing af mina tankar*, jag gjort något mm . iTk. Den 8 December. 193 dre lyckligt val af vissa ord, är jag ganska benägen nyttja andra, om de lika bestämdt tolv ka min mening.
Förmå de att skaffa sig några andra lefnadsnjutningar, än dem som bestå i födan, genom några särskilda tillgångar och omständigheter, så äro de, genom alla öfriga rubriker i bevilln.förf. väl uppsökte och särskildt beskattade. Jag tillstyrker således afslag å Utsk:s förslag i detta afseende, och att arbetsfolk, som icke äro lagstadde, må från särskild bevillning befrias. Gr. Cronhjelm: Jag torde få fästa uppmärksamheten på den jemförelse, som i min nyss upplästa reservation finnes antydd. Efter nu gällande bevilln.förf. betala tjenstemän, ^hvilkas löner icke öfverstiga 200 r:dr b:co, ingen bevillning. Åtskilliga andra af de bildade classerna, som jag icke nu kan uppräkna, betala heller ingen bevillning, förr än deras årliga inkomst uppgår till 200 r:dr. Arbetsclassen skulle vara mycket lycklig, om hvarje individ kunde säga sig hafva en årlig inkomst af 200 r:dr b:cö. Vi, som bo i landsorterna, hafva tillfälle att dagligen och stundligen se, att den knappa föda, som denna class kan förvärfva, icke uppgår till 200 r:dr om året. Hvarföre skola de då beskattas mer än andra? Här är sagdt, att om denna bevillning borttoges, så skulle åtskillige personer af arbetsclassen, som äga sjor förtjenst, icke komma att bidraga till statsbehofven, och man har nämnt bland andra handtverkare. Men handtverkare finnas under särskild rubrik upptagne, och kunna således icke undslippa bevillning. Jag skulle icke eller tro, alt renskrifvare hittills varit under rnbriken arbetsfolk upptagne. Man bar äfven talat om tillfället att fä afskrifning. Hvar och en, som bor på landet, vet med hvilka svårigheter för allmogen det är förenadt att erhålla afskrifning, och jag skulle icke tro att det är skäl att antaga ett stadgande, hvarifrån man vill i hvarje enskildt fall på ansökningsväg tillåta undantag. Hr von Schantz, Carl Jacob:
Byggninga-Balken för byggnad å Krouo-hemman i allmänhet stadgar, annan föreskrift i afseende på Landt-Statens Boställen icke funnes, än Kongl. Majrts Nådiga Bref den 1 Febr. 1692, som innehåller, ”alt då någon viss caracters-byggnad ej vore föreskrifven, beror sådant på hvarje boställes beskaffenhet och hemman-tal, och att husen både tili manoch ladugård böra blifva ansenligen bättre än bonde-hus,” samt då bedömandet af byggnads - skyldigheten å Landt-Statens Boställen således i betydlig mon berodde på syne-förrältaren, hvarförutan ej sällan inträffade, att, genom indelningshafvarens oförmåga, att bostället bebygga, så att det kunde af honom sjelf bebos, efterträdaren finge vidkännas stor olägenhet af en ökad byggnads-skyldighet, Rikets Ständer måtte till E. K. M. i underdånighet frambära den önskan, att en Byggnads-Ordning för Civil-Statens Boställen måtte, på sätt för Militiae-Staten redan skett, i Nåder utfärdas. Rikets Ständer hafva denna framställning i öfvervägande tagit; och då, Bih. lill R. St. Förslag till und. Skrifvelse , N.o 276. såsom anfördt blifvit, närmare bestämmelser saknas i afseende på storleken ocb beskaffenheten af den åbyggnad, som å de till boställen för Civil-Statens Tjenstemän anslagna Hemman bör finnas, äfvensom rörande boställshalvarens årliga byggnadsocb underhålls-skyldighet, men behofvet al stadganden i nyssberörde afseenden måste erkännas; få hos E. K. M. Rikets Ständer nu i underdånighet anmäla en förnyad önskan, det E. K. M. måtte i Nåder täckas låta utarbeta och till vederbörandes efterrättelse kungöra en Boställs - och Byggnads - Ordning för de åt Civil - Staten anslagne Boställshemman. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Mars 1841.
Uti räkenskaperna upptagas undertitel: “utestående tiondeoch dagsverkslösen“ i 1848 års räkning - 189: 29. 10. och i 1849 års „ ; 259: 15. 4. Då i dessa summor ingå poster, hvilka fortfarande sedan flera år tillbaka balanseras, hafva Revisorerne ansett sig böra erinra om angelägenheten deraf, att dessa balanser skyndsamligen varda antingen till indrifning eller till afskrifning i laga ordning befordrade. — ISO — Så aga Kongl, lustslott. Dess räkenskaper, hvilka i Kongl. Kammarrätten blifvit för båda revisionsåren, granskade utan anmärkning, utvisa: öelict. år ISIS. år fl felt). Uppbörd: Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående arel: Till följd af en år IS49 å Haga slott verkställd betydligare reparation, utbalanseras i samma års räkenskaper, såsom skuld till följande år. icke mindre än 9,704 11 dr 30 sk. 5 rst, deraf 4,700 R:dr äro förskjutne af Hans Maj:t Konungen och 5,004 R:dr 30 sk. 5 rst. uppgifvas vara utbetalda af under händer hafvande medel. Hvad sistnämnde summa angar, hafva Revisorerne inhemta!, att Riksmarskalks-embetet bemyndigat Ståthållaren på slottet att af under händer hafvande medel utbetala beloppet emot ersättning af kommande års statsanslag. Da, enligt räkenskaperna, någon behållning från föregående år icke förefunnits samt utgifterna för året så betydligt, som nu skett, öfverstigit årets inkomster, förmå Revisorerne icke inse huru ifrågavarande summa kunnat af under händer varande medel anordnas, helst, så vidt räkenskaperna utvisa, något lån för utgiftens bestridande icke blifvit upptaget; hvadan Revisorerne ansett sig höra förhållandet omförmäla. Haga lustpark. Räkenskaperna äro i Kongl. Kammarrätten för båda åren granskade utan anmärkning. De utvisa: Debet. år fl felfe. år ffelt). Uppbörd: Credit. Utgifter: Balans till påföljande året: