Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En kvarlämnad styrka på Åland var helt avskuren genom årstiden och i en förtvivlad situation. Anfall i hjärtat på riket var att förutse, med brister av alla slag gjorde tillräckligt försvar omöjligt. Nu märks en förändrad sinnesstämning. Vid randen av det djup, som syntes färdigt att mottaga fäderneslandet både nuvarande och framtida öden, samlades redliga män till räddning. Ett rykte sade att krigare var på marsch mot huvudstaden, vilket föranledde kungen att lämna Stockholm med sin familj. Han befallde de flesta av rikets ämbetsmän att följa honom. Förgäves gjordes föreställningar mot detta olyckliga beslut att lämna huvudstaden helt utan styrelse och skydd. Höjden nåddes när kungen uppmanade Sveriges ständers bank att överlämna nationens heliga tillhörighet som lån utan säkerhet. Fullmäktige vägrade, men kände sig hotade och man kan inte säga vad som kunde hänt och inte en händelse inträffat som återgav Rikets lagar kraft och helgd. Ögonblicken innan denna händelse gjordes framställning till kungen om att resan skulle inställas, Ständerna sammankallas och fredsunderhandlingarna komma igång. Alla propåer möttes med avslag. Då fanns endast en utväg. Att förena sig i en önskan att Hans Kongl Höghet tills vidare skulle antaga riksstyrelsen och genom mått och steg, som grundlagarna föreskriva, råda i vårt gemensamma och kära fosterland. Övertygad om ställningens vådlighet, men med förtröstan som rena och ädla avsikter ger har Hans Kongl Höghet trots hög ålder åtagit sig detta ansvarsfulla kall. Han vill tillsammans med Riksens ständer dela mödan att återföra riket till lugn, sällhet och självbestånd. Deras sammankallande har således blivit hans första regeringsomsorg. Som andra åtgärd har varit att lindra enskildas och allmännas förmåga genom att ta bort den sista krigsgärden. De i lantvärnet som äger jord skall frigivas utan att någon annan ställs i hans ställe. Åt alla Rikets fiender har Hans Kungl Höghet erbjudit fred och förtrolighet. Ännu har inget annat svar på detta anbud kommit än att de ryska trupperna lämnat de nordliga landskapen och att åländska fördelningen är räddad. Hans Kongl Höghet är särskilt tacksam över att den på Åland liggande styrkan klarat sig. Ett dygn till och de hade fallit i rysk fångenskap. Slutligen väntar och hoppas Hans Kongl Höghet att framtida företag skall understödjas av den sanna fosterlandskänsla, och lugn ståndaktighet och framförallt av endräkt och förtroende.
Jag är sä mycket mera förundrad öfver dessa omständigheter, som min, under en gemensam tjenstebana förvärfvade noga kännedom af Frih. Raabs redbara och flärdfria karakter, hvilken jag trodde försmå slika omvägar, nu gjorde detta undantag oväntadt. Vidare har min uppmärksamhet fästats pä den liknöjdhet hvarmed de sammansatte Utsk:ns och i synnerhet Bevilln.Utsk:s ledamöter af R. o. Ad., behandla denna fråga, i Ihy att de antingen äro fränvar:de vid dess discussion, eller ock iakttaga en envis tystnad, icke aktande nödigt försvara deras eget foster. Men äfven detta torde på förenämnde sätt kunna förklaras? I alla fall är förklaringstillfället härutinnan ännu öppet. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att då Hr Apollofs anförande icke innefattade någon anmärkn. emot 13 § nästföljande § torde få förekomma, men härvid anmälde sig och yttrade Frih. Raab, Adam Christian: Jag tror att vi ännu icke afslutat öfverläggningen om 12 §, och anhåller, att den nu måtte blifva föredragen. Hr Gr. o. Landtm, erinrade att R. o. Ad. redan i förra plenum förehaft 12 §:n och dervid slutat med pröfningen af denna §:s sista mom. Frih. Raab: I sista plenum slutades öfverläggningen med en votering öfver ett mom. af 12 §, men af samma § återstår ännu ett morn., sorn är af högsta vigt att få väl redigeradt och jag anhåller derföre, att få underställa Ståndets bepröfvande mina anmärkn:!' mot det af R. o. Ad. ännu icke afgjorda mom. Det lyder sålunda: ”Icke eller må vid sådan redskap, hvartill rectifications apparat ej är uppgifven, spritångorna, sedan de utgått frän hattröret, i mäskvärmaren eller annorstädes, ledas i uppåtgående rigtning”.
Då Hans KonglMajit Sjelf, af sin vanliga och aldrig nO j beprisade Nådiga omtanka för sitt Rikes väl, insett nödvändigheten af en sådan förbättring, och derom afgifvit sin nådiga proposition till Riksens Ständer; är det med så mycket större tillfredsställelse jag upphöjt en ringa röst i ett ämne, som nu torde väcka ett allmännare interesse. Men utan att på mindsta sätt tilltro mig kunna uppgöra projectet till en sådan förbättring, eller åstunda ringaste erkänsla, hvarken af den värda Ledamoten sjelf eller någon annan, misstror jag dock icke så alldeles min egen urskilning, a 11 jag icke skulle kunna inse några af de felaktigheter, som hittills vidlåda* nuvarande Magazins* inrättning; och som allrahastigast skall jag blott vidröra några, och derigenom förklara mina, i mitt Dictamen citerade, upprepade och commenterade uttryck. Jag kaliar det en felaktig organisation, då flere Herrar och Män af Ledamöterna i Directionen äga andra så vigtiga Den 19 April, e. m. 547 Och vidt omfattande riksvårdande ärendet att bevaka, att det skulle öivefgå mensklig förmåga att låna all den uppmärksamhet som vederbör åt detta, kanske mindre angelägna, mert dock mycket mödosamma, värf; helst om någon skulle genom sin embetsmanria-befattning blifva nödsakad att på heiaår, Och öfver hundrade mils afstånd, aflägsna sig från stället; eller om Verkets mindre tjenstmän, under bibehållande af sina löner, dragas derifrån, och förordnas till andra lika grannlaga förrättningar; om, i stället för den enkla befattningen Magazins-inrättningen borde äga att i ymniga år emottaga och contant betala den spannmål, som ej åtgår till landets behof och den vid bristande tillgång, äfven mot contant, till den behöfvande aflåta i stället tager under sin disposition en del af KiOnans tillhöriga Spannmål, för att den till aflöning åt vissa särskildta Stater anordna, Och således förblanda!' sina tillgångar med Kronans intrader Och StatsVerkets behof.
Bcsvoch Ekon.-Utskottens Betänkande j N:o 13. skåpet på fasta landet, straffas i fredlig tid med Fyratio prygel och i krig (när mildrande omständigheter sig förete och någon synnerlig skada deraf icke liändQ med Femtio prygel; men är han insknfvcn vid Goltlands beväring, skall han dömas, i vissa fall, alt arkebuseras och i andra till en bestraffning, som efter stadgade förvändlingsgrunder stundom motsvarar ocii någon gång kan öfverskrida nyssnämnde prygelstraff; 4:o exila-judiciel bestraffning för manskap och således äfven för heväringskarl består i arrest, fängelse i mörkt rum eller vid vatten och bröd samt prygel, högst femtion på en dag; hvaremot den beväringsskyldige på ön Gottland, såsom förut är antyd t, icke kan extra judicialiter afstraffa* annorledes, än med arrest i ensligt rum, högst fyratiofem dagar; 5:o då beväringskarl i allmänhet ololligen undanhållit sig från tjenstgöring eller begått något af öfriga i tredje punkten uppräknade brott, utsätter vederbörande befälhafvare extra judicialiter det straff, hvartill han gjort sig skyldig; men har den på Gottland föröfvat sådan förbrytelse, skall derom vid Krigs-Rätt ransakas och dömas; 6:o till Krigsdomstols pröfning höra alla mål, angående brott, begångna af krigsman i eller under tjensten, eller dermed gemenskap egande ämnen. Krigs-Rätten vid Goltlands beväring åter får endast till pröfning upptaga mål rörande egentliga ruililärbrott; hvaremot alla andra brottmål böra af de ordinarie Domslolarne afgöras.
Stats-lltffottet remitterat, men sistnämnde Utskott sitt utlätande ännu ej afgifwit och frägan dessförinnan icke kunde anses wara i hela dess widd och sammanhang tilbörligen utredd; Altsä bcflöt Ständer, -et skulle med pröfningrrr Sf Banco-Utskottets yttrande anstä till dess Ständets, remiss jrmwäl warder af Stats-iltfkottet beswarad; h warom de Rcspective Med-Ständ en, genom betta Pros tocollS-Utdrag skulle wördsqM och Vänligen underrätt Lx krotoaollQ I> keteilop. Utdrag af Protocoller, häller r Borgareo Ständets kienum wid Riksdagen z Stockholm -en 6 September 4809. T. D. Efter uppläsande af Riksens Ständers AWänya Beswärs? och Economre-Utffotts d, i i den »s - Den 19 September. 6or 6e mänad pä bordet lagby betänkande af den 22 näst* lidne Julli, angäende Inrättningar för fattiga Barns Uppfödande, famt nödige anstalter till Veneriska smittans hämmande, bcftöt Gtändet, att sym pä ipälbes mälte Utskptts utlåtande beror en frän detta Ständ, t anledning af Herr Westor Valms Memorial dit remitterad fräga, om en för hela Riket allmän FattigwärdS-Inrättning, sä päl som sättet,ytt dertill erhälla nödig Fond, med hvilken fräga den, PM Fatti, ge Barns uppfödande, äger sä mycket närmare sammanhang , spm den utgör rn del af den förra; Alksä skulle prifningcy af ofivanberörde
N:o 74. m8nga, som ovilkorligen uppstå nnder en så beskaffad gemensam tjenstgöring, oell jag hoppas att jag icke skall behöfva anföra något, mera exempel, utan att detta enda ar tillräckligt. Jag skall nu med några ord förklara det förut omnämnda förhållandet att det endast på papperet finnes ännu att tillgå 8 kapitener och 8 löjtnanter af Lifbevärings-regementet, hvaraf blott 6 kapitener och .3 subaltern-officerare kunde för tillfället kommenderas under sistlidna möte. Inom kapitensgraden voro 2 genom sjukdom hindrade att tjenstgöra; men inom subalterngraden är det tydligt, att med den ringa lön subaltern-officerarne af Staten erhålla, det är och förblifver en absolut omöjlighet för dem att, utan tillräcklig egen förmögenhet, kunna existera, utan att på annat håll söka nödtorftig utkomst genom kommenderingar eller andra, enskilda sysselsättningar samt att så mycket som möjligt söka undvika möteskostnaderna. Man får likvisst medgifva, att detta hvarken länder Staten eller den löntagande officeren till någon fromma. Med anledning af det nu anförda får jag äran föreslå: l:o. att Rikets Ständer måtte tills vidare uppskjuta öfverflyttandet af de 8,000 R:dr R:mt från anslaget för Lifbevärings-regementet till anslaget för Lifgardes-regementena till fot: 2:o. att Rikets Ständer måtte bevilja, såsom förslagsanslag, 4,900 R:dr R.mt till förbättrande af de återstående officerarnes vid Kongl. Lifbeväringsregementet löner, att, till dess en förändrad organisation kan åstadkommas, såsom arfvode för förökad tjenstgöring utgå efter här ofvan angifna beräkning; samt 3:o. att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t anmäla sin underdåniga önskan att erhålla ett fullständigt förslag huru, utan någon successivt beräknad afgång, Lifbevärings-regementets anslag må kunna på en gång öfverlåtas till Gaides-regementena, äfvensom ett kostnadsförslag för aflönande af nödig tillökning af Öfveroch Underbefäl för 1 bataljon Beväring s exercerande vid hvardera Fotgardes-regementet.
St. anförde väl äfven såsom skäl dertill, att förmedelst tjensters förening och indragning besparingar för statsverket dervid skulle i vissa fall kunna beredas; men hvar och en, som förmådde göra sig närmare reda för förhållandet, kunde med säkerhet förese, att sådant icke skulle blifva slutliga resultatet på det hela. Först och främst hade genom samhällets framskridande utveckling, genom nya författningar och inrättningar i nästan alla grenar af förvaltningen, göromålen inom embetsverken mer och mindre betydligt tilltagit; dernäst voro tjenstemännen vid vissa verk under all beräkning ringa aflönade, och slutligen befanns, samtidigt med organisationsfrågan, en allmän lönetillökning för embetsmännen i följd af myntets fallna värde nödvändig. Det var på sådant sätt naturligt, att verkens nya regleringar skulle i allmänhet utfalla med tillökade stater, och dessa hade bestämdt vuxit till högre belopp, om icke verkens förbättrade organisation gått i bredd dermed. Vid detta förhållande måste det förefalla obilligt och orättvist, att åt de civila embetsmännen, som, jemnförelsevis mot de öfriga, i allmänhet äga ett mödosamt, ansvarsfullt och otacksamt kall, neka hvad skäligt är, i ali synnerhet sedan R. St. vid sista riksdag förbättrat militärstatens lönevilkor; och jag kan icke föreställa mig, att sådant kan instämma med R. St:s upphöjda åsigter om allmän rättvisa i detta afseende, i förening med allmän nylla. Efter dessa förutsända allmänna anmärkningar går jag att granska StatsUtskrs förslag i vissa delar af dess förevar, utlåtande. I afseende på den vid irsta punkten af betänk, förekommande reglering af lönevilkoren för K. Mrs Cancelli bekänner jag uppriktigt, att det varit mig oväntadt att finna StatsTJtsk. med en betydande pluralitet hafva afstyrkt det af Den 2Ö Maj f. m >49 K. M. framställda förslag örn cancelli-sportlernas upphörande.
För dylik ommätning njute vederbörande ingen betalning. Bränvins-bränningsafgiften, som beräknas för dygn, erlägges lika för hvarje panna, antingen den begagnas till bränvinsbränning eller distillering af bränvin, enligt följande tariff. 1. Af enkel redskap: 1846. 1847. 1848. beslående endast af en panna med hatt och afkylningsmachin samt med eller utan enkel mäskvärmare, pannan drifven omedelbart och endast med eld, för hvarje pottrum af pannan, per dygn 2? sk. 3 4. 2. Af all annan redskap, för hvarje pol terum af pannan eller pannorna, per dygn 12 12 12. Med potterum förstås kubik-innehållet ej endast af den egentliga pannan, utan af hela det rum i apparaten, som kan fyllas till distillation, och hvari det fyllda fluidum kan uppstiga och af egen tyngd falla tillbaka. Bil. N:o 4 till Bcv,-Utsk. Skrifvelse, N:o C. 3 Det beräknade potterummet må i intet fall vara mindre än pannans kubik-innehåll lill öfversta brädd. Afgiflen erlägges sista dag i månaderne Februari, Maj och December, och beräknas endast efter hel potta, men äfven för timmar, om ej helt dygn kan beräknas. Är afgiflen icke inom en månad efter förfalloliden betald, eller uppslår före förfalloliden grundad anledning lill tvifvel om den afgiftskyldiges vederhäftighet och fullkomlig säkerhet för stats-kassan ej genom beslag å förhand varande bränvinslager och bränneriegarens fasta egendom kan vinnas, skall bränvins-bränningen inställas och redskapen förseglas. Vederbörande uppsyningsman ega alltid obehindradt tillträde i bränneri. Utöfning af bränvinsbränning med förfalskad redskap straffas med fängelse på vatten och bröd eller straffarbete i 5:le grad, redskapens konfiskation samt ersättning af den besvikna afgiflen. Annan oloflig bränvinsbränning straffas med böter och konfiskation af redskapen. Angifvaren af oloflig bränvinsbränning erhåller, antingen han är polistjensteman elier ej, hälften af böterna och konfiskations-beloppet.
Jag röstade i detta afseende för åtminstone en hänvisning på fylleriförfattningen. 23 Kap. 11 §, en qvarstående lemning af den i 3 Kap. af Lagberedningens förslag uppgjorda, men af Utskottet ogillade, beskrifningen på fulländade och ofulländade försök till brott, anser jag böra utgå. Definitioner tillhöra doktrinen, ej lagboken. 28 Kap. 20 §. Då i denna § äro inbegripne alla slags förseelser, äfven de som, icke bevisande ondt uppsåt, borde sättas snarare i disciplinarväg, än blifva föremål för Statens offentliga straffrätt, torde det vara mindre billigt att underkasta embetsmannen en så vidsträckt latitud för domarens straffmätning, som valet mellan böter ända till embetets mistning för alltid. Den analogi man sökt från 4 Kap. 42 § R. B. af nu gällande lag, är i detta fall visst ej tillämplig, enär man hos embetsmän i allmänhet ej får förutsätta samma felfrihet från glömska, Reservationer vid Lag-Utskottets Betänkande, N:o 58. 95 försummelse och författningarnes missförstånd, som hos lagens egne vårdare. Tillämpningen af ansvaret för domare, som fäller orätt dom, på andra embetsman har också hittills i ganska inskränkt mån kommit i fråga. Så angelägen man måste vara, för Statens egen skull, att icke verklig oskicklighet och grofva uraktlåtenheter i tjensten undgå lagens stränghet, så rättvist måste man å andra sidan tillse, att icke embetsmännen för felaktigheter, som berott af öfverilning eller misstag, straffas hårdare och öfver all billig jemförelse med andra medborgare.
Jag aktar ej möda, jag aktar ej nöd Uppå jorden; Och brister mig också mitt timliga bröd, Jag rädes ej död Tillsammans med Anna min trogen. (^Han går åter ned till stranden. I detta ögonblick skrider båten inom scenen. Anna står i midten af densamma och vänder ryggen åt Erik. Han ropar ännu en gång^) Anna! Anna (^gifver till ett glädjerop^) Det var han! (^Hon vänder sig hastigt om, och då hon får se Erik, springer hon med utbredda armar emot honom, faller så öfver bord och försvinner. Erik störtar sig äfven i vattnet och försvinner.^) Prosten och Anders. Hjelp, hjelp! De drunkna! hjelp, hjelp! (^Anders skyndar ut. Prosten för båten till stranden och springer i land.^) FEMTE SCENEN. PROSTEN. JAN ^rusar ut ur stugan^. Jan. Hvem är det som drunknar? Gud, jag förstår! (^Han springer med förtviflade åtbörder ned till stranden, för att kasta sig i vattnet. Prosten fattar omkring honom och håller honom tillbaka.^) Prosten. Stilla dig, stilla dig, gubbe! Anders sprang efter folk; de stackars barnen bli väl räddade. Hvad skulle du kunna göra? Vill du alldeles slita sönder mig? Kära Jan, stilla dig, stilla dig! (^De brottas mot hvarandra. Rop och buller bakom scenen.^) SJETTE SCENEN. De Förre. SVEN (^störtar in^). Sven. Hvad är på färde? Folket springer och ropar: hjelp! hjelp! men jag kan inte få veta hvad som händt. Jan (^sliter sig lös från Prosten och rusar emot Sven^) Ha, se Stor-Sven! Nu är allt riktigt som det ska vara, du! Din son ligger på sjöbotten likaväl som min doter. Hahaha! (^Sven dignar ned på bänken vid stugan med händerna för ansigtet. Jan vill åter springa ned till sjön, men hindras af Prosten.^) SJUNDE SCENEN. De Förre. LISA ^skyndar in från ett annat håll^. Lisa. I Herrans namn, hvad är det för ett larm här? Vördig herr Prost, säj, säj, har nå'n olycka skett?
Majit afgifvas, för att Revisorerne tillställas —, att Eders Kongl. Majit, genom nådigt bref den 27 Januari 1854, anbefallt Ofver-direktörs-embetet vid Landtmäteriet, att lemna Rikets Ständers Revisorer del af de underdåniga berättelser, som för hvarje år till Kongl. Majit afgifvas och derefter till General-landtmäteri-kontoret återställas; men som dessa berättelser, hvilka afgifvas från de olika läns-styrelserna och för revisions-åren blifvit Revisorerne tillhandahållna, endast innefattade detalj-uppgifter för hvarje socken eller distrikt inom länet, med underrättelse till exempel om längden af utstakade rågångar och skifteslinier, antalet af uppmätta tunnland m. m., utan att lemna någon sådan öfversigt af det hela, att arbetets resultater för hvarje län kunde deraf bedömas, hafva Revisorerne ansett sig hafva skäl att förnya den utaf sednast församlade Revisorer framställda önskan, att en särskild berättelse i omförmälda hänseende måtte, i likhet med hvad för åtskilliga andra allmänna verk och inrättningar iakttages, varda uppgjord och till Kongl. Majit öfverlemnad, för att Revisorerne delgifvas. Ofver hvad sålunda blifvit anfördt har Eders Kongl. Majit, under den 2 dennes, i nåder täckts infordra Ofver-direktörs-embetets vid Landtmäteriet underdåniga utlåtande; till åtlydnad hvaraf jag får underdånigst yttra följandei Hvad först angår den ifrågaställa föreskriften om särskilda redogörelser för Gefleborgs, Wester-norrlands, Westerbottens och Norrbottens län, så och då det icke tillkommer mig att densamma utfärda, lärer vidare yttrande från mig ej i denna del erfordras. Beträffande åter den af Revisorerne uttryckta önskan om en allmän berättelse öfver storskiftesoch afvittrings-verken, så och enär Revisorerne sjelfve uppgifvit, att jag fullgjort föreskriften i Eders Iiongl.
Om deremot frägan blir om samtcligeS hörande och det ankommer pä friwilligt begiswande, gör jag mig försäkrad om ett sädant deltagande j detta sammanskott som utwisar fortsättning af det wördnadswärda ädelmod, hwilket sä högtidligen utmärkt detta respcctive Ständ wid de flere upoffringar af lagliga rättigheter som wid denna Riksdag blifwit bestutadeoch wcrkstälde. Jag anhäller ödmjukast, att detta ödmjuka yttrande mätte blifwa intagit i Höglvfl. Ulffottets Protocoll och fä medfölja Expeditionen till rcspective Ständen. l >ViIK. kaxs. Efter upläsandet häraf yttrade sig Fullmägti ge för Fjäre och Wiks Härader i Halland Bengt Pehrsson samt David Rasmujjon för Oxie, Skytts och Wemmenhögs Härader af Malmö Län, att de till alla delar förenade stg med hwad Herr Profchorcrr Doctor kaxe i berörde mätko andragit. Och skulle Utdrag af detta Protocoll biläggas Utskottets Betänkande. Lv. Llvomk. Begärdes pä Bordet. Herr Gref w en och Landt-Marskalken tiskännagaf att det Watlofl. Bvrgare-Stän* det genom ett bud meddelat underrättelse, att det redan instämt i Rlddmkapets och Adelns beslut rörande 78 Den i September. nämnande af ombud tvid uptcckningen af för betta Kos nungens ägendom och att sä fort medhinnas kunde, skulle Protocolls-Utdrag deröfwcr ankomma. Herr Landt-Marskalken proponerade derefter till justering följande Protokolls - Utdrag rörande Jnstruction för Riksens Ständers Ombud wid Uptcckningen af f. d. Konungens egendom. Utdrag af Protokollet, hältet i Högloft.
N:o 199, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 42, anende Landt-statens löne-reglering. I sammanhang härmed förekom till pröfning Utlåtandet N:o 42, hvilket bifölls, hvarefter Utlåtandet N:o 199 lades till handlingarna. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande N:o 4, i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition till Rikets Ständer, angående ökade tillgångar af Manufactur-Discontens utlåningar, blef samma Utlåtande återremitteradt, med anmodan till Statsoch Banco-Utskotten, att dels vid återremissens besvarande tillika yttra sig öfver Herr Petres till Stats-Utskottet den 28 sistlidne Mars remitterade och den 6:te nästvekne April, ej mindre till Stats-, än äfven till Banco-Utskottet expedierade anförande om Manufactur-Discont-fondens öfverflyttning ifrån Kongl. Commerce-Collegium och förening med Banco-Discont-Verket, dels i ett sammanhang pröfva väckta frågor angående Banco-vinstens användande. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos följande Banco-Utskottets Belänkanden, Utlåtande och Memorial: N:o 38, angående löne-förhöjning för Banco-Ombuden vid Götheborgs Malmö Låne-Contoir. Vrot. Utdr. d. 18 Juli 18^0. 399 N:o 40, med hemställan, att Chefen för Cassa-Afdelningen och Bankens Cassörer måtte retroactivt få beräkna åtskilliga dem tillagde löne-förmåner. N:o 42, i anledning af Revisoren C. G. Grönlands ansökning, att förflyttas antingen på Surnumerär stat, med åtnjutande af innehafvande lön, enligt fullmagt, eller på Pensions-stat, med å stat egande lön, såsom pension.
Med dessa löneförmåner samt den särskilta pension af 300 R:dr Banko, som Major Carlqvist vid afskedet erhållit såsom blesserad officer, hade han, som haft 6 barn att uppfostra, ej kunnat göra någon besparing för sin familjs framtida bergning eller bereda någon pension åt sin enka, Anna Margaretha Carlqvist, född Klow, hvilken 61 år gammal och sjuklig, jemte 3:ne oförsörjda döttrar, befunno sig i knappa omständigheter; och har, för att i någon ringa mån betrygga dessa fyra värnlösa qvinnors framtid, blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte bevilja dem en årlig pension af 300 R:dr. Då de sålunda uppgifna förhållanden beträffande enkan Carlqvists nödställda belägenhet blifvit vitsordade, och då, enligt meddelad upplysning bemälda enka ej heller från Årméens pensions-inrättning uppbär något understöd, hafva, med afseende härå och mannens ådagalagda förtjenster, Rikets Ständer ansett sig böra på det sätt bifalla den gjorda framställningen, att åt Majoren O. G. Carlqvists enka, Anna Margaretha Carlqvist, född Klow, å allmänna indragnings-staten anvisas en årlig pension af 300 R:dr. 66:o Enligt hvad uti en hos Rikets Ständer gjord framställning blifvit anfördt samt af företedda handlingar inhemtats, hade Regements-läkaren vid Helsinge Regemente, Medicine Doktorn m. m. Nils Lorents Halmström vid sin den 29 Januari 1861 timade död i qvarlåtenskap åt sin enka efterlemnat endast 2,761 R:dr 70 öre, af hvilket kapital en ej ringa del'sedermera medtagits tili gäldande af skulder, som vid boupptecknings-tillfället ej varit kända.