Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fosterlandets tillgångar ingalunda medgifva några tillökningar i löner åt Embetsmän, så vida det ej skulle vara möjligt att minska det (efter min tanka) nog stora antal deraf som för närvarande finnes inom Fäderneslandet, — utan min önskan inskränker sig endast i denna del, att finauciella åtgärder måtte Den 3 Martii, vidtagas, hvilka så val skyddade deni som Landtmaniifin från undergång och fattigdom, samt äfven skänkte hvarje Embetsman i Samhället den tillfredsställande visshet, att, om det under dess lefnad är honom omöjligt, genom de löneinkomster som åtfölja hans tjenste-befattning, samla något för framtiden åt hustru och barn, välgörande inrättningar må finnas, sorn likafullt skydda dem från nöd och torftighet vid detta deras fordna stöds frånfälle. Den ömma, faderliga omsorg Hans Mäj:t Konungen vid alla tillfällen' Nådigst visat hvar och en behöfvande underså. te, och det kraftiga understöd Riksens Ständer alltid lemnat åt hvarje medel, hvars användande omständigheterna gjort möjligt, till skyddande af nödlidande likar, gör att jag vågar hop. pas uppmärksamhet och om möjligt bifall åt det förslag jag här går att framlägga, såsom egentligen föremålet för den uppmärksamhet jag Yld detta tillfälle vågat utbedja mig. Inom Fosterlandet finnas visserligen välgörande Pensions-inråttningar, för så väl Militaira» som Civila Embetsmåns i fattigdom efterlemnade Enkor och Barn; men fonden härtill synes mig ingalunda tillräcklig, eller för behofvet sva-' rande, med undantag af hvad för PråstEnkor och Barn är stadgadt, hvilka merendels utom de vanliga Tjensteoch Fardagsåren, nådigst af Kongl. Maj:t tilldelas nådår, som för dem utgöra en betydlig hjelp, utan att Staten häraf känner någon tyngd och — att efterträda ren får vänta ett år längre innan lönen tillträdes, för ett så godt ändamåls vinnande, deruti Den 5 Martii.
Herr von Hauswolff-, I anledning af den siste värde Talarens anmärkning, får jag korteligen erinra, att denna sak vä! rätteligen bör anses såsom en rättsfråga, ehuru den äfven kan Den 30 Augusti e. m. 345 ingå uti.oecor.omiska ämnen; ty hvad Konungens Befallningshafvande» befattning angår, varder dea visserligen lätt om ingen sadan Gerning», man förut finnes i hela trakten; men då Socknen redan har en eller flere, och antingen säger sig icke med dem belåten, eller att de förfärdiga dåligt arbete, samt vill gvnna en annan, huruledes skall då Konungens Befallningshafvande kunna afgöra denna tvist, utan att förvisa den till undersökning vid laga Domstol i Orten, och hvilken besvärlig omväg, med kostnader förenad, om den sökande skall anmäla sig först hos Konungens Befallningshafvande, och målet derifrån förvisas till Domstol, samt sedan behörig undersökning derstädes skett, åter hos Konungens Befallningshafvande upptagas; och denna onqdiga omväg undvikes, om den af mig, enligt lörut gällande Författningar, och vidtagen äldre praxis, föreslagne rältegångs-ordning i dylika frågor, nu ytterligare bibehålies. I afseende på Herr Lilljestråles anmärkning, så är det en gifven följd, att hvarken Domstolen tillstyrker, eller Konungens Befallningshafvande medgifver, antagandet sf Gerningsmän, utan att förut den sökandes skicklighet och fregd blifvit behörigen styrkt; men att dertill skulle erfordras mästarebetyg, är icke lämpeligt; äfvensom svårighet möter dervid, emedan de sökande alltid komma i collision med mästare i närmaste Städer, ehuru erfarenheten visat, att icke sällan Gerningsmän å landet i skicklighet öfverträffa åtskilligt» mästare i städerne.
»Uti mitt ofvan framställda förslag till reglering af Arméens löneförmåner, har äfven Korporalernes aflöning blifvit tagen i behörigt betraktande, likasom jag ock i underdånighet tillstyrkt behöflig förbättring i manskapets vid Wermlands Fältjägare regemente tjenstförmåner; men, till vidare fördel för korporaler och för soldater i allmänhet, anser jag mig böra, i sammanhang med denna lönreglering, nu i underdånighet föreslå, dels att en något ökad Portions-stat, emot hvad 1808 års Fält-stat bestämmer, mätte, i enlighet med hvad Krigs-kollegium hemställt eller sådan som, med få undantag, varit använd under de sednaste 50 åren vid större öfningsläger, få vid alla tjenstgöringstillfällen tillämpas, dels att en något förbättrad portionseller tobaks skilling jemväl måtte i allmänhet bestämmas, samt alt, till uppmuntran för vunnen skicklighet, pålitlighet och nit i tjensten, men, vid värfvade Arméen, dessutom såsom högst nödvändigt, till befrämjande af rekapitulation och till undvikande af ändå möjligen förr eller senare uppkommande ökad rekryteriugskostnad för Slaten, denna portionseller tobaksskilling måtte i vissa här nedan nämnda fall förhöjas. Jag hemställer alltså i underdånighet, i afseende å portionseller tobaksskilskillingen, att densamma, hvilken nu vid Indelta arméen endast utgör En skilling sex runstycken banko, mätte komma att utgå till följande belopp: med 6 öre riksmynt för hvar och en af soldaterne i all tjenstgöring, dock med tillökning i de fall, som nedanför nämnas; med 8 öre för Vice Korporaler, skarpskyttar och soldater, som genomgått en kurs vid militärsjukhus, äfvensom för soldater vid Värfvade arméen, hvilka derstädes be römligt tjenstgjort under en tid af nio år; med 10 öre för Korporaler och, vid Värfvade arméen, de soldater, som der berömligt tjenstgjort i tolf år; Porlionseller Tobaksskilling. in Bil, M 3 lill Kongl. Maj is Nåd. Prop. M l, om Statsverket 1836.
Den 18 November e. m. i6<) Häraf synes, att det alltid varit ett oundgängligt vilkor för beklädnadens utgörande, att karlen skulle inställa sig i Statens tjenst, eller uppfordrasj då han blef af Roten beklädd; men att han ej sedan skulle af den beklädas under kriget. En livar, som icke är en blott Embetsmannainachin och följer principen, att allt bör tagas, som kan tagas, måste inse, att förhållandet ej är detsamma i afseende på beklädnadsskyldigheten , för den Rote, som under krig mister sin karl, och den, som får sin karl åter. Mig förefaller detta solklart. Men om man blott tänker på att draga allt hvad möjligt är till StatsCassan, så är Utskottens förslag i denna fråga ett ganska indrägtig! expedient. Frågan är nu helt enkelt den, om beklädnadsbidraget bör fortfarande utgå, fastän karlen, sorn borde beklädas, icke mera finnes; och om man, såsom Herr Riben, endast bör följa 1816 års Förordning, ulan att afse det origtiga deri, att den ålägger Båtsmanshållet skyldigheter, som ej äro enlige med de äldre Contracterne. Då enligt desse Contracter den beklädnadsskyldighet ej ålegat BåtsraansRotarne, som genom 1816 års Förordning blifvit föreskrifven, hemställer jag lill Ridderskapet och Adeln, om icke Utskottens tillstyrkande är grundadt på blott godtycke och opinion. Jag anhåller, att proposition måtte framställas till bifall eller afslag å Utlåtandet, samt att vi måtte få votera derom. Den i8 November c. m. Friherre Cederström: Herr Hjerta må försöka att öfvertyga Ridderskapet och Adeln, alt 1816 års Förordning innehåller strängade åligganden för Båtsmanshållet, än Contracterne. Jag anhåller, att, till vederläggning deraf, få ännu en gång uppläsa följande Utdrag af Kongl.
De ifrågavarande utbetalningarne hafva ägt rum i stöd af Eder Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 16 Februari i833. Någon anmärkning emot ConvoyCommissariatet i detta fall äger således ingen tillämpning. En invändning emot sjelfva beslutet tillkommer icke heller Revisorerne; utan hade, om fog dertill möjligen kunde förefinnas, bort finna en annan väg, eller genom ConstitutionsUtskottet. Något sådant fog inträffar likväl 'icke, då Eder Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, utom på det, i ofvan åberopade brefvet derom, uppgifne skäl, att tidpunkten då ännu ej var för handen att besluta om Consulstjenstens i Alger indragning, lärer utan tvifvel grundat sig på de serskildta omständigheter, hvilka vid detta tillfälle inträffat. Dessa torde hufvudsakligen hafva varit: att Generalconsul Lagerheim, utan något slags sitt eget förvållande, utan tvärtom genom händelser, som för Svenska Staten medfört, åtminstone för det närvarande, högst betydliga contanta besparingar, blifvit öfverflödig i en beställning, hvarpå han skäligen kunnat påräkna en framtida utkomst för sig och en talrik famille: att han, redan äldre, tillbragt många år i Statens tjenst; och att vid tillfället saknades tjenlig ledighet, att honom på annat ställe använda. Då denna sednare omständighet hvarken då eller sedermera beror af hans eget val, lärer hans bemödande derföre ej hafva behöft stort tagas i betraktande, och Revisorernes derpå grundade skäl sakna tillämpning, likasom, om det måste medgifvas, som Revisorerne tillägga, att många Embetsmän finnas, som af Staten uppbära icke hälften så stor löneförmån, som den ifrågavarande Expectance-lönen, det lika litet kan nekas, att äfven många sådane, t. ex. innehafvare af större pastorater och andra beqvämligare beställningar, som vid inträffande omständig B* - ( 12 ) heter få sina tjenster bestridde genom vicarier, ändå få stoppa vida betydligare löneinkomster i fickan, troligen ulan allt bemödande att derifrån varda befriade. 3:o Att CommendeurCapitainen C.
En flotta tillskyndar ett land oberäkneliga vinster, först genom hindrande af dess rikedomars förstörande af inbrytande fiender och så genom inkomstkällors uptäckande. Jag kan icke bedöma om, såsom Gr. von Platen yrkat, nybyggnadsoch underhållskostnaden vid Flottan bör åtskiljas, eller om den bör, på sätt nu sker, sammanföras, men det synes mig, alt man icke på förhand kan säga R. St:r, att så och så mycket erfordras det året till nybyggnad, och så och så mycket till underhåll, då anslagen äro så knappa, att det ena måste gå i det andra för att åstadkomma något, och derföre tror jag att en sammanföring af dessa olika kostnader bör fortfarande äga rum. Skulle likväl verkliga förhållandet vara, hvad Gr. von Platen tyckes här hafva utpekat, att man, endast för att kunna skryta inför R. St:r och nationen, och för att kunna paradera med fartyg, som dock äro odugliga, nu använder till nybyggnad hvad som bör anslås för Flottans underhåll, då måste jag, lika med Gr. von Platen, påyrka ett särskiljande af dessa kostnader, helst del måsto vara bättre att hafva få dugliga fartyg, än många odugliga. Jag slutar med betygande af min tacksamhet emot Gr. von Platen, för hans här afgifna yttrande, öfvertygad som jag är, att detsamma skall lända till Flottans gagn och dess bemannings billiga aflönande. Gr. Puke, Folke Magnus: Ehuru jag nu icke kan be svara aila Gr. von Plåtens anmärkn:r, skall jag dock uptaga till besvarande de hufvudsakligaste. Gr:n har till en början fästat sig vid den af K. M. begärda löneförhöjningen för Flottan. Gr:n tyckes erkänna behofvet deraf, men ogillade de föreslagna beloppen, emedan en del voro för höga och andra för låga. Detta är något, hvarom jag icke vill yttra mig. Jag är i det fallet måhända jäfvig. I fråga om matrosernas aflöning har Gr:n betydligt misstagit sig. Gr:n sade nemi., att denna aflöning blifvit föreslagen till endast 23 öre.
Men då befälhafvaren skall anförtros rederiets fartyg och inventarier, och det således gäller gemensam egendom, är det äfven billigt att de öfrige delegarne i fartyget få hafva sin röst med i valet om den person, i hvars händer de vilja anförtro sitt gods. 1 den ofta åberopade Norska sjölagen finnes äfven i 9:de §:n ett dylikt stadgande, som sifver delegarne rätt att tilloch afsätta befälhafvare, och ej hufvudredaren allena denna makten; och just i denna omständighet ligger den största trygghet lör dem alla att få en fullt pålitlig och skicklig person att föra rederiets fartyg. Jag tager mig således friheten hemställa, att R. o. Ad. ville antaga §:ns öfrige mom:r, men att 4:de mom:t förändras och ställes i öfverensstämmelse med Hr Carlsons reservation, så lydande: »Rederiet tilloch afsätter befälhafvaren, hvilken i sin tjenst är förbunden att följa den föreskrift rederiet lemnar.» Hr Rabenius: De olägenheter, Hr Olivecrona framställt mot detta morn., kan jag ingalunda finna befogade. Jag ber nemi. få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att 16:de §:n niedgifver rederi rätt att inskränka hufvudredares makt, och anhåller således att 14:de §:n måtte antagas oförändrad. Frih. Leijonhufvud: Som jag är fiirekommen af Hr Rabenius, vill jag endast nämna, att på sätt den af Ilr Olivecrona åberopade reservationen utvisar, har frågan varit föremål för öfverläggning inom Utsk:t, och man har ingalunda förbisett de svårigheter, som kunna uppkomma derigenom att huvudredare tillsätter skeppare. Men då man, på grund af 16:de §:n, kan inskränka denna makt, tror jag icke det kan vara någon våda vid att lägga densamma i Imfvudredarens hand.
INågon sådan operation bar jag alldeles icke bort omtalas, och jag bestrider helt och hållet alt någon sådan ägt rum; ty privatbankerne hafva i allmänhet förhållit sig klokt, men det skulle hafva varit oklokt alt bekosta sådane onyttiga utgifter i post-arfvoden. Tvertom hafva de fleste incasseringar skett i stora riksbankssedlar, som blifvit inlemnade till privatbankerne till utvexling. Jag slutar med det tillkännagifvande, alt jag instämmer med Hr Aminoff deruti, att den minsta valeur, som privatbankernes sedlar böra innehålla, mätte bestämmas lill 4 r:dr r:gs, men icke derutöfver; sä vida nemi. det system för privalbanksrörelsen antages, som R. o. Ad:s majoritet tyckes gilla. Frih. Hamilton, Hugo: Jag bar begärt ordet, för att siika bemöta några skäl för antagandet af den högre sedelvalour, som Utsk:n föreslagit. Här bar blifvit sagdt, ali om privalbankcrne fortfarande fä bibehålla rättigheten att utgifva småsedlar, sä skola dessa framdeles, såsom hittills, uttränga alla Riksbankens smärre sedlar. Jag hemställer då, huruvida det dr så alldeles uppgjord!, att det är privatbankernes sedlar, som utträngt eller minskat Riksbankens utelöpande sedelstock? Den riktning till indragning af Bankens sedelstock, som nu öfverklagas, var redan börjad genast efter realisationens fastställande, och således innan privatbanker funnos, och har sedermera år efter år ständigt fortgått. Privatbankernes sedlar hafva således icke utträngt Riksbankens, ulan de hafva sökt alt fylla den brist af nödvändiga rörelsemedel, som uppkom i landet genom den riktning, som realisationen i allmänhet tog. Att vid sådant Den 25 Januari e. m. 501 förhållande dessa sedlar blefvo begärliga i rörelsen, när de andre försvunno, det är en naturlig sak. Dernäst är det sagdt, att det för en värd talare icke vore klart, det ju icke privalbankerne skulle kunna fortfarande bära sig med den inskränkning i afseende på rättigheten alt utgifva sedlar, som nu af Utsk:n blifvit föreslagen.
Utskottet till Konungen, genom deras Talmän. •19+ D c n a(5 M a r s e. m. Vid riksdag, då beredda grundlagsfrågor lagligen kunna af göras, skall endast med ja och nej hunna beslutas; och galle då föreskriften i jS §.« Riksd.Ordn. Om dervid ytterligare uppskof föreslås, må det ej äga rum utan Konungens och alla RiksSlåndens sammanstäm mande beslut. 29 §:n Riksdagsordningen. i :a momentet. i:o Gunst.Utsk., som förbättringar och förklaringar deraf. Öfverlemna!' Konungen åt Riksens Ständer någon proposition rörrde grundlagen, eller inkommer, i följd af riksdagsmans motion, Consl.Ulsk. med något grundlagsandrings-forsing, förhålles dermed, såsom i Reg.Frns 8i § är för båda fallen stadgadt. Då Ufsk. icke funnit enligt Tryckfrihetslagen ansvara. Hr Ribbing, Arvid, anhöll, alt för denna punkt, likasom för de öfriga, undert. Ridd.Secret. skulle få upplysa om de öfriga Ståndens beslut i ämnet, så vidt de voro kända. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, alt, enligt de uppgifter, som i de öfriga Ståndens cancellier erhållits, hade förslaget i denna punkt blifvit bifallet af Presteoch BorgareSltn, men afslaget af BondeStåndet. Förslaget i örde punkten blef af R. o. Ad. bifallet. g:de och i olde punkterna. Förslag till ändrad redaction, i fråga om åtskilliga bevill n.afgifters benämning. Litt. A. 6o §rn Regerings Formen, ira och 2:a perioderna. Till dessa sednare räknas lulloch accis-medlen, postmedlen, elia rtoe-sigil latar-a fgi flen, husbehofs-brän neri med len samt hvad Riksens Ständer dessutom särskildt hvarje riksdag såsom bevillning sig åtaga.
LonLticutions-Utskottets bemödande har i detta afseende warit gansta lyckligt; och när^dertil kom-' mer det tillägg, at för Konungens Ämbetsmän en owilkorlig answarighet blifwit förestrifwen, synes mig genom detta förslag långt mera wara gjordt för det allmännas säkerhet, än nägonsin genom någon i wart land förut gällande Loumitucion. Jgg wet at mänge finnas som frugta för bwarje ny rättighet som är Konungamagten tillagd, men da jag inom mig är öfwertygad, at en mindre mägtig Konung ej stulle kunna upfylla de pligter emot Skaten, som en Konung äligga, tror jag at hwar och en bör finna bans magt mindre frugtanswärd, när han pä det nogaste kan se huru wida den sträcker fig, och aldrig kan befara, at den yrkar en rätt derföre at lagen derom ingenting stadgat, eller ock lemnat otydliga föreskrifter. Nej mina Herrar, ! hyllom gerna en mägtig Konung, allenast wi aldrig mera mätte lyda under en laglös. Likasom Konungamagten har äfwen Riksens Ständers Lagstiftande magt blifwit i LönLrimtions Utskottets forsing närmare bestämd än bäde i 1772 ärs Regeringsform och i det ofta omtalta projectet. Riksens Ständers sammankommande ar nogare försäkradt. Bestattningsrätten styvdad och sä ställd, at man wid Beftattningens 'fördelning har fullt skäl at wänta bil - Den 5 Imrik. 65r billighet och wisdom, och ak
Testamente annan Man tillfaller, pä hwilken grund den eflerlefwande Makans FideiCommistegendom, Arfvejord ä Landet eller före ägieNjrapet ä Landet för. warfva fasta egendom, wäl borde i Bouppteckningen upptagas, men ej till warde utföras, hiva,emot all den öfriga egendomen i Boet, sä löst som fast, ei allenast stulle upptecknas utan ock wörderås och i Sterbhus, der ej Man eller Hustru efterlefwer, ett lika förhållande iagttagas med all den aflidnas egendom, af hwad natur och beskaffenhet den wara mä; Hworjemte Högste Domstolen i underdånighet ansett ec mdoin, som annan tillhör, såsom länc, legdt, pantsatt eller förtrodt gods, wäl böra för ordning och redighet i uppteckningen upptagas, men ej warde» ras, samt i underdänighet hemstält, att införandet i Bouppteckningen af sadan egendom ej mä hindra ägaren, att den återfordra elle> Sterbhusdelägarne alt den utlemna, när anmaning derom ster, oansett Bouppteckningen hwarken were börjad eller afslutad. Uppä de af Höaste Domstolen i underdänighet anförde stal, ansäg SratsRädet betankeligt, i underdänighet tillstyrka bifall lill en sadan erindran för Allmänheten, som blifvit förestagen; och hemstäldte i underdänighet, om icke Kongl. Mastt stulle täckas Rikets Stander derom ä Rikssalen förständiga; samt i en serskild Proposition framställa till Rikets Stan» der, om icke i desi ställe Allmänheten kunde genom Kungörelser erindras, att wid Bouppteckningar i Sterbhus eller för Boskillnad och när Afwädesförmän söleS, iagttaga Lagens föreskrift i 9 Cap. 1 §.
Fem år, på det hela förminskats ansenligen; hvilken minskning skulle för år 183^ hafva varit större, om icke under delta år Silfver, dels myntadt,. dels arbetadt, blifvit exporteradt till ett värde af y55,2o3 Rdr 16 sk. Banko: alt antal och lästetal af Fartyg, som ankommit till Hufvudstaden, icke betydligen omvexla t, likasom antalet af fartyg, hvilka till utrikes orter härifrån afgått, ej varit synnerligen olika, hvaremot lästetalet af dessa sednare fartyg, och således antalet af de större aftagit: att Fartyg, hitkomne eller härifrån afgångne i och för den inrikes handeln, lill antalet bibehållit sig vid 43 någorlunda jemn höjd: samt att antal och lästetal af Stockholms SkeppsRederier tillhörige fartyg, fortfarande, år efter annat, i ansenlig mohn, förminskats. Såsom bidragande till den, enligt hvad det föregående ådagalägger, för Idufvudsladen inträffade minskning i utrikes sjöfarten, hafva GrosshandelsSocietelens och Skepps-Rederiernes Deputerade anfört de hinder, som under en del af tiden förorsakats af den då härjande Cholera-fai soten; hvarjemte de ansett, att den brytning uti handelsoch credit-förhållanden, hvilken inträffade i de Norra Americanska Staterne år i83>j, och som då föranledde fullkomlig osäkerhet i transactioner på dessa orter, varit af väsendtligen ofördelaktig inverkan på utrikes handeln och sjöfarten för Slockholm; och i anledning af Deputerades i sista Femårs-Berättelsen oinförmälda uppgift, att Brasilianska handeln, som i det hela ökat sig, likväl de sednare åren drif vits med mindre fördel, än tillförene, samt att handeln på Osl-Indien blifvit försökt, men ej hunnit utveckla sig så, att något resultat deraf dittills kunnat bedömas, hafva Deputerade nu omförmält, att anledning ej vore till förändring uti omdömet angående den Brasilianska handeln, och att handeln på Ost-Indien blifvit fortsatt, ej ulan fördel, och synes vara i tilltagande. Coopvasrdie-Skeppare-Societetens
Utskottets pluralitet nu fattat om lydelsen af propositionerne för votering i Förstärkt Utskott öfver extra Stats-regleringen, har jag anmält min reservation, och får nu meddela den skriftligen: Ståts-Utskottets Memorial, JV:o 4gc;. 4:3 ”Dea grundsatsen, att, om t. ex. alla Stånden stannat i olika beslut, votering väl må ega rum mellan de högre summorna, men den minsta icke komma under omröstning, saknar allt stöd af Lag; oell de prcejudicat, som blifvit åberopade, gälla så mycket mindre sorn praejudieat af motsatt syftning ej eller saknas, men om än tusentals finnas för pluralitetens mening, och endast sådana, så kunde de dock icke upphäfva Lagen, hvars mening tydligen är, att hvarje Stånds beslut skall komma under pröfning, såvida icke tre Stånd stannat i lika beslut. Det har blifvit föreburet, att, om fyra olika summor blifvit beviljade, skola de tre högste anses sammanstämma i så måtto, att alla de tre Stånden hafva beviljat åtminstone den lägsta af dessa tre summor, hvarföre således det fjerde Ståndet skulle härmed vara öfverrösladt, ehuru intetdera af de tre röstat lika med det andra. Men detta förebärande livilar på ett misstag och skulle kunna hafva någon skenbar rimlighet för sig, i fall fråga vore om ett för Statsverkets gång oumbärligt anslag. Är åter fråga om en sålunda icke nödvändig utgift, utan om en extra ordinarie, som blifvit påhittad endast derföre, att penningar händelsevis finnas, dem man illfänas att blifva utaf med, då uppstår ett helt annat förhållande, som icke tål någon jemförelse med det förra. I ena fallet är beviljande regel pcb vägran undantag; i den andra kan vägran vara regel och beviljandet undantag.
Fordrade reparation, deraf 5 st. i tjeustbart stånd, 1 st. fordrade reparation. |deraf 6 st. i tjenslbart stånd; 4 st. fordrade reparation. deraf 7 st. i tjenstbart stånd; 1 st. fordrade reparation och 1 st. (Walkyrian) under nybyggnad. 20 Kongl. MajUs Nåd. Prop. om Sta/sverket 1853. Uppgift, utvisande fördelning utaf det af Rikets sednast församlade Ständer beviljade extra Statsanslag. Genom Kongl. Brefvet den 22 Januari 1852 fördelades det af Rikets sednast församlade Ständer till föremål tillhörande Sjöförsvars-Departementets handläggning beviljade extra Statsanslag, 600,000 r:dc banko, på följande sätt, och hvilken fördelning Eders Kongl. Maja ansett vara närmast öfverensstämmande med Rikets Ständers afsigt i berörda fall, nemligen: Till förrådens kompletterande och hvarför blifvit anskaffadt handVapcn, projektiler, vattencisterner, ekvirke, hampa, segelduk, stenkol, mastspiror och annan ma - teriel till ett belopp af B:ko R:dr 322,500 Linieskeppet Carl Johans reparation och komplettering „ , 68,200 „ Prins Oscars d:od:o „ „ 76,065 „ Carl XIII:s komplettering „ , 43,890 „ Försigtigheten» fortgående komplettering ... „ „ 30,000 Fregatten Norrköpings d.o ... „ „ 13,693 44 Kanonslupars komplettering till inventarier „ „ 2,000 Afslutandet af 4 boinbkanon-slupars nvbyafsnad och komplettering ' „ „ 18,000 Afslutandet af 2 kanonslupars förändring till bombskanon-slupar „ „ 4,000 samt till arbetskostnad i och för aila ofvannämnda arbeten . „ „ 21,652 B:ko R:dr 600,000: