Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär det för närvarande ej finnes någon lämplig lokal i Carlskrona, hvarest skeppsgossarne under den mörka, kalla årstiden kunna öfvas i gymnastik, bandgevärsexercis, sång, m. m„ hvilket förhållande äfven blifvit anmärkt af Rikets Ständers sist församlade Revisorer, och, då det väl får erkännas att, om någonsin gymnastik är nödvändig, så måste det företrädesvis vara fallet för ynglingar, som uppfostras till sjömän i Statens tjenst och för hvilka de kroppsöfningar, som under loppet af högst fyra månader årligen erhållas å skeppsgosse-briggarne, icke äro tillräckliga, så får jag vördsamt föreslå, att nuvarande Skeppsgosse-kasernen i Carlskrona måtte blifva tillbyggd med en samlingssal i öfre våningen och en gymnastiksal uti den nedra, hvartill förslagsvis, enligt uppgjorda ritningar och kostnadsförslag, skulle erfordras en summa af 42,000 R:dr R:mt, hvilken summa jag alltså anhåller, att Rikets Ständer måtte för sagda ändamål bevilja. Om remiss till Stats-Utskottet af denna motion anhålles. Knut Posse. N:o 143. Af Herr Ulfsax, Adolf Fredrik, om utvidgad religions-frihet. Det är vanhedrande för Sverige att visa ofördragsamhet i religiösa frågor, isynnerhet nu, då till och med Ryssland har religionsfrihet. Genom grundlagarne till - 286 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 143 försäkrades visserligen en hvar, att få fritt antaga och utöfva hvilken religion som helst, med undantag endast för embetsoch tjenstemän, hvilka skulle bekänna: em betsmännen den s. k. rena evangeliska eller lutherska läran, och riksdagsmännen antingen den lutherska eller den reformerta läran. Men, oaktadt dessa grundlagsbestämmelser, lät man fortfarande gälla en före grundlagarnes stiftande utfärdad Kongl. Förordning, som stadgade äfven landsflykt för den svensk, som öfvergått från Luthers till en annan lära.
— Apothekare-societetens bidrag till Pharmaceutiska Institutets underhåll 1,000: 1,000: Af studerande vid sistnämnde Institut erlagda af gifter 190: 209: 4. — Inkomster af Veterinär-inrättningen 4,491: 36. 8. 5,936: 35. 8. Credit. Balans från föregående år: Sundhets-kollegium redovisat: Arfvode till Provincial-kirurgen i Stockholms län 150: 150: Inrättningen för sjukes behandling med elektricitet och galvanism 580: 580: Carolinska Medico-kirurgiska Institutet 3,133: 38. 5. 3,058: 27. 6. Leverering till Kongl. Ränte-kammaren 115: 18. 2. 2,820: 46. 7. Odisponeradt anslag till Barnbörds-huset i Götheborg 2,150: Balans till påföljande år: Kontant behållning Fastigheter och inventarier Fordringar Utlånta medel Förskott , S:r Summa § 1. 1 afseende å det i riks-staten med 9,000 Rdr uppförda förslags-anslag till farsoters och smittosamma sjukdomars botande inhemtas af räkenskaperna, att för år 1854 utgiften å detta anslag, med hänsyn till den vanliga sjukvården, utgjort 22,950 Rdr 2 sk. 11 rst., men att, sedan genom Kongl, brefvet den 23 Oktober 1854 blifvit förordnadt, att kostnaden i och för den offentliga kolera-sjukvården inom landet jemte aflöning och resekostnads-ersättning åt de i sådant hänseende för Statens räkning använde läkare borde, från och med samma års början, bestridas af nämnde anslag, och, i följd af denna nådiga befallning, för sistberörda sjukvård under år 1854 blifvit utbetalda tillsammans 82,824 Rdr 38 sk. 3 rst., så hade sammanlagda af Kollegium under detta år å ifrågavarande anslag verkställda utbetalningar uppgått till 105,774 Rdr 41 sk. 2 rst.
Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet för handläggning af denna motion med Stats-Utskottet sarnmanträdt, få Utskotten vördsamt förklara, att Städernas Båtsmanshåll och fördelningen deraf, städerna emellan, blifvit, i hufvudsaklig öfverenstämmelse med Rikets Ständers i ämnet fattade beslut, genom Kongl. Brefvet till Förvaltningen af Sjöärendena samt Kammaroch Commerce-Collegierne af den 21 September 1839, definitivt reglerade, med städerna lemnad öppen rätt att vid hvarje Riksdag hos Rikets Ständer göra anhållan om den förändring i denna reglering, hvartill städernas stigande eller sjunkande välstånd eller andra omständigheter kunde föranleda; samt att, då motionären icke uppgifvit, i hvad hänseende den sålunda stadgade fördelningen af Städernas Båtsmanshåll vore orättvis eller huru en mera ändamålsenlig fördelning skulle uppgöras, Utskotte® sakna ali grund för alt kunna behofvet af förändring härutinnan bedöma» Vid sådant förhållande hemställa Utskotten, att motionen måtte förfalla. Stockholm den 20 Mars 1845. Statssamt Allm Besv.- och Ekon-Utskottens Utlåtande, IV.0 86. 3 N:o 86. Ank. lill Exp.-Utsk. den ao MarSj kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om nedsättning i Båtsmans-roteringen för Fahlu stad.
Chef, jemte upplysning derom, att på sjelfva borgen för närvarande funnes dels länsfängelset samt boningshus för en vaktmästare, dels ett stenhus, innehållande Landtmäteri-kontor och arkiv, dels ock ett större trähus, begagnadt till spannmålsmagasin, äfvensom att utrymme på f. d. fäslnings-området icke saknades för uppförande derstädes af både Läns-cellfängelse och nytt Landshöfdinge-residenshos med tillhörande byggnader, i underdånighet tillstyrkt, att det emellan vestra förstaden och Lillsjön belägna f. d. fästnings-området måtte till Jönköpings stad upplåtas och öfverlemnas mot vilkor: att staden skulle till kronan upplåta och aflemna så väl en för cell-fängelse tillräcklig tomt, som lämplig plats med nödigt utrymme deromkring till Landshöfdinge-residens, hvarjemte något qvarter, sedan rasering och planering blifvit verkställda, borde öfverlemnas för kronans framtida behof; alt den till uppförande af cell-fängelse, Landshöfdinge-residens och magasins-byggnader nödiga sten skulle för kronans räkning vid raseringen undantagas; och att staden, för bortförandet eller förflyttningen af de byggnader, hvilka nu finnas på det till upplåtelse föreslagna området, borde ersätta kronan de kostnader, som dervid kunde blifva en följd af markens upplåtande till staden och dess besittning deraf; hvarförutan Chefen för Ingeniör-korpsen, i anledning af det förhållande, att inkomster af lägenheter och odlad jord voro tillslagne Landshöfdingen och andra personer, ansett föreskrifter behöfliga, huru dermed vid markens upplåtande till staden borde förhållas. Uti detta yttrande hade Kongl. Krigs-kollegium till alla delar instämt; och Kongl. Majrts
Detta bolag upplägger der Rysska varor, hampa, talg, hudar, med ett ord, hvarjehanda effecter, färdiga till återutskeppning, och då rätter tidpunkt inträffar, antager Kejsaren det språk jag nyss supponerade England föra: '"att till skydd för mina undersåters egendom, som på god tro och i tillit till er styrka att försvara den, upplagt stora varuvärden i Slitö magaziner, måste jag lätta er från omsorgen att försvara Gottland;” och under det att delta anföres i Stockholm, har en betydlig styrka occuperat ön, hvilken af Laing ansågs som ett hänglås på de Bottniska och Finska vikarna. Jag vill ej lemna eld till antändning i de åskmoln, sorn möjligen sammandraga sig emellan mäktigare stater, — må deras strider utageras på alla andia ställen, men ej öfver våra landamären. För min del anser jag således, att det rätta är att afslå betänk.; i stället önskade jag, att statsverket anslog medel till upphjelpande af den gamla hansesladen Wisbys hamn, så att cornmunicationen med fasta landet både kunde ökas och lättas, och Gottland blifva mera kändt, på det att Svenska capitaler och Svensk industri må kunna ditströmma. Detta sednare anser jag vara rätta sättet, om ej att upphjelpa ön, åtminstone att fastare sammanknyta den med Sveriges fasta land. t)en 9 September f. m. 255 Frih. Cederström, Jacob: Den siste värde talaren liar afstyrkt bifall till betänk., på grund af åtskilliga farhågor, såsom att nederlagsrälten för Gottland skulle blifva skadlig för det öfriga Sverige, att England skulle falla på den tanken alt accaparera sig ön, att Ryssland skulle falla på samma tanke, samt på ön låta inrätta ett bolag, sorn skulle bygga stora mngaziner samt förvärfva stora inkomster. Jag mäste säga, alt mig förefalla alla dessa farhågor alldeles grundlösa.
Skrifvelse lS:o '187. intagna stadganden från den nja författningen i detta ämne helt och hållet uteslutas, hafva Rikets Ständer nedsatt den, enligt 36 § af nu gällande Bevillningsförordning stadgade bevillning för gåfva, testamente, fideikommiss, arf och fynd sålunda, alt algiften beslämts: för gåfva, testamente och äldre fideikommiss lill 5, i stället för nu stadgade 6 procent; för förste mottagaren af nysliftadt fideikommiss äfven lill 5, i stället för nu löreskrifna 10 procent, för arf till fjermare skyldeman lill 2, i stället för 3 procent, semt för fynd, hvars värde uppgår till 1000 R:dr till 4, i stället för hittills, ulan afseende å fyndets större eller mindre värde, löreskrifna 5 procent; och hafva Rikets Ständer tillika stadgat, att då fideikommiss öfvergår till person, som, enligt 3;dje mom. § 18, är skyldig derför erlägga bevillning, den nye fideikommissinnehafvaren bör inom ett år från fideikommissets tillträdande hafva lill vederbörande uppbördsman antingen inbetalt den stadgade bevillningen, eller ock, derest tvist om fideikommissrätlen uppstått, ställt godkänd borgen för bevillningens erläggande sednast inom ett år sedan tvisten blifvit genom laga kraft egande beslut afgjord; hvarjemte Rikets Ständer, för underlåtenhet att sådant fullgöra stadgat böter till 10 procent af bevillningens belopp, hvilka böter skola tillfalla åklagaren. Afgifterna för stämpling af spelkort och för stämpling af tidningar utgå för närvarande i enlighet med föreskrifter, som finnas införda i särskilda författningar, och gälla i afseende på den förstnämnda afgiften, som finnes omnämnd pag. 28 i nu gällande Bevillningsförordning, föreskrifterna i Kongl. Kungörelsen den 15 December 1854. Afgiften för stämpling af Tidningar har deremot hittills ansetts såsom stämpeipappersafgift och utgått pä grund af Kcfngl. Kungörelsen den 27 November 1857. Sorn likväl Stämpelpappersafgiften eller de s. k.
Junii, fastställda myntsorter, är företagen och fortgår oafbrutet efter hvad af Myntet medhinnas kan, så att 1000 å 1,200 U. victualievigt i Silfver från Banken hvarje vecka aflemnas, och deremot svarande mynt följande veckan erhålles. c. Koppar-Skiljemyntet. Behållningen i Koppar-Skiljemynt af nya prägeln utgjorde vid Inventeringen den i5 nasti. November, enligt specifikation, R:dr 58,918: 19. 8., deruti inberäknadt Runstycken till ett belopp af 4IS: 19- 8., hvilka, ehuru utpräglade efter den gamla valvätionen å 100 R:dr per SkU., intilldess prägling af nya Runstycken blifvit satt i verket, inåsle vid den dagliga vexlingen användas. Med anledning af Rikets Ständers i Banco-Reglementet gifne förklarande, att af Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande komme alt bero om och när den prägling af nya Runstycken efter enahanda grund ä i66-| R:dr *) En så kallad Ducat-Skilling utgör en ia8:dels Ducat. per Sk?/., som för det öfriga Kopparmyntet är bestämd, hvarom Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag i underdånighet anhöllo, må till verkställighet bringas, eller om, på sätt allt sedermera skett, Runstycken efter det förra förhållandet af 100 R:dr per Sk/i. än vidare linge till ett för den mindre rörelsen oundgängeligt inskränkt belopp präglas, hafva Banco-Fullmägtige gjort underdånig hemställan, huruvida icke Kongl. Maj:t skulle linna lämpeligt, att till lättnad både för rörelsen och vid utmyntningen, bila, jemte Enkla Runstycken, förfärdiga kopparmynt till ett värde af Två Runst. Råneo, hvilka då blefve i vigt motsvarande Riksgälds-Conloirets förut brukeliga Enkla Kopparpolletter.
Afdandlingars asstnrande för ^erensten om sadan Jord bör afmätas efter Jnnehofwarens större eller mindre Oi^pustlions-rätt, pa de grunder lagen « allmänhet utstakat. Ar wika härifrån, wore ak ändra sagen i mänga arbra händelser, hwilka härmed stä uri sammanhang och som nu blifwit ställda under granssning. Et lika föihällande knträfsm med Borgenärers rakt, St utur en pank sälg? i swen och in tecknad fastighet söka betalning. Denna rättighet bör icke underkastas äfweutnr, sa länge den intccknade jorden innchafweS sf gairemrkli m^d samma ägande och clikjx-liiionstärt, som den lid Jmkck»i:igrn bewilljadcs. Deremot -447 kan deras förman, hwilka söka och erhälla Inteckningar, sedan Jordägaren genom er lagligen asflutadk och imecknadk ^rrenöe-OntreA inskränkt desi Oispolilions-rärt, icke bliswa sa beskaffad, ar den bör werka lil /Vrreiiäslorens försäng, eller leda kil LnnkraNsrs eller /Vrrenciers »Hörande; och mindst bör et kilfälle öp nas för Jordägaren ar med lika påföljd, som förut genom köp kunnat nyttjas, pä et annat sätt, genom werkeliga eller tilställda skulder, kunna lil intet göra den assiutade Afhandlingen, kil ena Lontrskenrsns ffada och förfäi'g. Pä sadana grunder, och med undantag af de url Kongl. Ma:ts Näviga kropoliunn omrörda Egendo» mar, hwilka ej fa säljas eiler sorpankas, och hwarä Innehafware» sjelf blott njuter wiikorlig
Ar det ett sådant ärende, deröfver Konung o. Sl:r gemensamt besluta, eller sådant hvarom R. St. ensamne äga beslutande rätt? När man sålunda gjort sig reda för frågans verkliga karaktär så följer det af sig sjelft efter hvilken form den skall behandlas, d. v. s. att i alla de frågor, der Konungens sanktion fordras å R. St;s beslut, på det alt de må få egenskap af gällande lag, der erfordras det, vare sig 4 eller minst tre Stånds sammanstämmande beslut. Men om 2 Stånd stanna emot 2, förfaller frågan. Så mäste man gå tillväga, så vida man ej vill undvika att bryta emot grundlagens tydliga och klara föreskrifter. Gr. Lagerbjelke: Det är visserligen ganska vådligt att pä något sätt gifva sig in uti en diskussion om rätta ordaförståndet af en grundlags §, med en så gammal grundlagstolkare, som Frih. Cederström, Jac., men jag tror dock, att hvad han sednast i det afseendet yttrat, så uppenbarligen grundar sig på ett misstag, att frågans rätta lösning efter en mening motsatt Fritnns icke är svär att bevisa vara den rätta. Frih:n har nemi. i förevar, fall åberopat slutet af 89 §:n Reg.F. Berörde stadgande angår dock icke R. St:s lagstiftande magt, utan har endast afseende på det fall att K. M. uti de frågor, derom Han ensam har beslutande rätt, finnér för godt att inhemta R. Sl:s tanka eller råd. Sagde mom. handlar således endast om formen för dylika råds afgifvande och kan således på intet vis tillämpas pä förevande frågor. En värd talare, Hr Gyllensköld, har påstått att denna fråga vore för BondeSt. af privilegii natur och har till följd deraf yrkat på tillämpning af 114 § Reg.- F. Nu stadgar sistnämnde § visserligen ganska tydligt huru förhållas skall då det är afgjordt, att en fråga är af privitegii natur: men grundlagen har icke afsett sättet huru bestämmas skall om en fråga är af privilegii natur eller icke. Detta hafva grundlagsstiftarne glömt att uppgifva.
Emellertid hade kandidat Abrahamson hela tiden setat och betraktat ett ungt nygift par, som åt vid ett af de närmaste borden. Det var en landtbrukare i trakten med sin unga fru, hvilka sannolikt voro inne för att göra uppköp till helgen. Den unga frun satt med ryggen vänd emot sälskapet. Hon hade en vacker figur och nacke, små tjufpojkaktiga hårstrån spredo sig burrigt öfver den släta kragen, och hon lade ofta hufvudet på sned och böjde sig fram, när hon talade med sin man. Abrahamson tömde en bräddad halfva och satt efter den betan länge tyst. Därefter lutade han sig fram mot bordet och sade i en alvarsam, hviskande ton: – Det mänskliga lifvet är en förunderlig ting. Norström skrattade: – Jag tror, du är sentimental. – Du ska’ inte skoja med, hvad jag säger. För det anstår dig inte mot en äldre landsman. Han slog i en ters och höjde glaset: – Hur nu herr Grane, kunde inte jag, som är äldre ... Brorskålen dracks, och Abrahamson såg sig omkring, som om han haft ett helt auditorium. – Har ni aldrig älskat, pojkar? Säg mig det. Har ni aldrig älskat? Alla nickade och sågo alvarliga ut. Jo, det hade de visst det. – Ja, jag kunde tro det. Äfven jag i Arkadien har varit. Varit där länge. – Och förgäfves också, sade Grane, som fåfängt försökte styra sin skrattlust. – Förgäfves ja, sade Abrahamson. Det är altid förgäfves, när jag älskar. Men en gång har jag älskat; »fagert, brännande och brottsligt», tror jag en skald har sagt. Hvad är det här? Jag tror det är wienerschnitzel. Ja, då skall vi ha ett glas vin också och dricka för kärleken. För min ungdomskärlek. Kypare, ge mig en flaska champagne. Abrahamson torkade sig med servietten om munnen, räckte ut tungan och smackade i förväntansfullt välbehag. – Är du galen? Ska vi dricka champagne? – Tyst pojkar, det rör er inte. För det är min champagne. Jag vill säga, att jag har också älskat. Ja, d. v. s. brottsligt var det inte.
Af Skillingssedlarne å hvitt papper voro den 15 sisth November utelöpande: sedlar å 16, 12 och 8 sk 849,076: 8. — „ å 14 och 10 skillingar kopparmynt 21,150: 20. Hos Revisororne hafva Fullmäktige anmält, att, med afseende å Fråga om den uli Banko-Reglementets 131 §. deni lemnade rättighet alt besluta och lill efterrättelse fastställa de förändringar i systemet för tillverksedelmynt. ning af Bankens sedlar, som blifva erforderliga i händelse Kongl. Maj:t skulle i Nåder täckas lill verkställighet bringa det af Kongl. Majit och Rikets Ständer fatlade beslut, angående räkneenhetens förändring, Fullmäktige vidtagit åtskilliga förberedande åtgärder, hvaribland borde nämnas, all Fullmäktige förskaffat sig prof på Österrikiska, Engelska och Belgiska sedlar samt derjemte sökt inhemta upplysningar 0111 Bank-sedel-fabrikationens framsteg i främmande länder; alt enär konsten att på sten öfverföra gravyr eller tryck nu mera vunnit den fulländning, att, efter hvad Fullmäktige inhemtat, Bankens sedlar kunna, åtminstone hvad gravyren angår, eftergöras förmedelst sådant öfvertryck, Fullmäktiges uppmärksamhet blifvit fästad på angelägenheten deraf alt söka utfinna något medel, hvarigenom dylika öfvertryck må kunna förebyggas; alt de i denna väg gjorda försök hittills icke funnits lulli tillfredsställande, samt alt Fullmäktiges förhoppning, alt Bankens Slereolvperingsoch Tryckeri-Föreståndare, Myntproberare» C. A. Broling, n sorn i sisth Juli månad företog en utrikes resa för iulieintande af upplysning 0111 den ståndpunkt, hvarpå sedelgravyr och tryck 111. m. för närvarande sig helinna, dervid jemväl skulle förskaffa sig underrättelse om det utrikes brukliga, mest användbara sättet att förekomma sedelefterapning på omförmäldta väg, ej led t till det önskvärda iindamålet, till följd af beina leie Brolings den 9 nasti.
Betänkrt jemte dervid fogade förordningsförslag skulle föredragas punktvis och paragrafvis, med iakttagande deraf, dels att vid de §§, i afs. hvarå särskilda hemställanden i Betänk:t förekomma, dessa hemställanden, allt efter deras beskaffenhet, företagas till afgörande antingen före eller i sammanhang med sjelfva paragraftextens pröfning, dels ock att de §§, hvilka icke blifvit af Utsk:t till innehållet förändrade, utan voro alldeles lika med motsvarande §§ i den nu gällande Förordn:n, och hvilkas förändring icke heller blifvit af någon motionär påyrkad, under föredragningen endast anmältes; äfvensom att 11. o. Ad., för den händelse Ståndet komme att återremittera en del af Utsk:ts förslag, eller fatta några derifrån afvikande beslut, men bifölle andra delar af samma förslag, skulle lemna Utslct öppen rätt att vid förslagets förnyade granskning föreslå sådana jemkningar i afs. å radaktionen af de godkända §§:ne, som antingen kunde finnas behöfliga till följd af de förändringar, som de återremitterade §§:ne torde komma att undergå, eller eljest betingades af sammanhanget med R. o. Ad:ns i ämnet fattade beslut, hvarförutan Gr. De la Gardie yrkat, att den 18:de §:n i Förordningsförslaget först skulle företagas till pröfning; och komme, till följd af derom gjord begäran, detta sednare yrkande att göras till föremål för en särskild propos. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till hvad Gr. De la Gardie föreslagit, utom hvad angick den 18:de §:ns företagande till afgörande före alla de öfriga; och blef denna propos. med ja besvarad. Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att den 18:de §:n i förslaget först skulle företagas till pröfning och afgörande, hvarvid svarades nej; och gjordes härefter propos. derå, att vid föredragningen Utsk:ts uppställning skulle följas, samt besvarades med ja, Till följd häraf förekom nu: § 2. Gr. Sparre:
Borgare-Ståndet har i 1 mom. uieslutit sista perioden från orden: ”De i smärre brännerier lill ångornes afkylning begagnade pipor vare från försegling frie;” samt, i fråga om kostnaden för redskapens försegling, antagit det stadgande derom, som innefattas uti 3 mom. af 24 §. i Utskottens förslag till Förordning, enligt Betänkandet N:o 6j, hvilket moment är af följande innehåll: ”Kostnaden för denna försegling ersättes kronobetjeningen af egaren med 6 rst. per kannerum, jemte skjuts för en häst, då resor för detta ändamål erfordras;” hvaremot de tvänne öfrige Stånden utan förändring bifallit denna §. Beträffande Borgare-Ståndets beslut, att sista perioden i i:sta momentet skall utgå; så, enär de öfrige Irenne Stånden antagit Utskottens förslag i denna del, anse Utskotten Borgare-Ståndets serskilda mening böra förfalla. I händelse icke Preste-Slundet och Borgare-Ståndet skulle finna för godt att frånträda deras beslut och förena sig med de tvänne öfrige Stånden uti sisla momentet, angående kostnaden för redskapens försegling, kommer denna fråga, såsom varande af beyillnings-natur, att genom votering af förstärkt Stats-Utskott afgöras; och som Irenne meningar uppstått, anse Utskotten första voteringen böra blifva om hvad contra-propositionen skall innehålla; i hvilket afseende Utskotten föreslå följande voterings-proposition: Den, som vill, att såsom contra-proposition i hufvudfrågan framställes, att kostnaden för redskapens försegling skall, i enlighet med Högv. PresteStåndets beslut, godtgöras, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, skall contra-propositionen innehålla, att denna kostnad kommer alt, på sätt Vällofl. Borgare-Ståndet derom beslutit, ersättas.
Sedan härefter, uppå hemställan afl!. Ex. Hr Gr. o. Landtm., R. o. Ad. bifallit, att Frih. Raabs förslag finge blifva conlrapropos. vid voteringen, upplästes till justering och godkändes följande voter.propos. : Den som bifaller BancoUtsk:s, i dess utlåt. N:o 44 afgifna yttrande i fråga om öfverflyltning till Riksg.cont. af den lånerörelse, Banken bedrifver emot pant af fast egendom i städerne och på landet, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslås Utsk:s ofvanberörde yttrande samt beslutar R. o. Ad.: Att Bankens utlåning emot inteckning i fast egendom på landet och i städerne må från och med 1846 års början till Riksg.- Den 12 April f. m. 325 cont. öfverflytias nied det belopp, bvarlill denna fond vid innevar. riksdag bestämmes; dock med villkor: a) att Banken för capitalbeloppet af sina fordringar på denna lånerörelse erhåller genom Riksg.cont. statsobligationer å lämpliga valeurer, ouppsägbara å Bankens eller innehafvarens sida och förskrifna med 4 proc:s ränta; b) alt denna till Riksg.cont. öfverflyttade lånerörelse kommer att fortfarande intill nästa riksdag bedrifvas efter de föreskrifter och med de villkor, som hitintills i afseende på desamma varit gällande; c) att R. St. bos K. M. i lind. anhålla om Dess garanti å ofvan nä rande obligationer. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, sorn följer: Ja — 60. Nej - 21.