Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande JV2 14, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, med förslag till förnyad förordning angående jords och lägenhets afstående för allmänt behof. S D. Vid förnyad föredragning biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: M 28, i anledning af väckt motion om bestämmelser rörande ersättning åt provincialläkare för sjukbesök; och M 29, i anledning af väckta förslag om förändrade anordningar i trafiken å Statens .jernvägar, ändring i derför gällande taxa, m. m. S. D Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Memorial M 19, angående antagande af ytterligare kanslibiträde 120 Pr o t.-Utdrag den 13 Januari 1866. Från Vällofl. B or g are-Ståndet. S. D. Vid det förhållande, att göromålen vid innevarande riksdag ej kunna afslutas inom den i 109 § Regeringsformen och 80 g Riksdags-ordningen förutsatta tid af tre månader från den dag, då Konungen låtit om statsverkets tillstånd och behof Rikets Ständers Stats-Utskott underrätta, och att denna tid snart tilländagår, beslöt Rorgare-Ståndet för sin del anmoda Expeditions-Utskottet att uppsätta förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med begäran af Rikets Ständer, att riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst en månad efter omförmälda för riksdagen föreskrifna tid.
Och när jag slår mig ned med mitt arbete i bersån, som vi improviserat i en bergsskrefva, så kommer hrm i sin lilla jockejmössa och sätter sig bredvid mig, tyst som en liten råtta, och när jag då sitter och skrifver, är det vi båda som tillsammans göra mitt arbete. Förstår du det, gamle gosse? Utkast Och kommer en pojkaktig vindfläkt och lyfter på mina papper, som om den menade, af Georg Nordensvan. att skrifva hinner jag göra under vintern — är sitter en ensam man vid skrifbordet, och jag ändå tredskas att fortsätta — och pannan lutad mot handen, lampan tänd den passar på i ett obevakadt ögonblick och och utsikten förstängd af fönsterskärmar låter bladen hvirfla i väg utför gräs och bergsknallar, då rusa vi i kapp att fånga flyktinaf måladt glas. Ute är en vacker sommarkväll — så ljum, garna, och få vi ej genast tag i dem, så få så stilla, att han ej ens bryr sig om att se vi alldeles afgjordt tag i hvarandra. Och vi ut på gatan, efter han ej gitter gå ut och se in i hvarandras ögon och bli allvarsamma för ett ögonblick — en tanke som ej får drifva. Det blefve att gå och bara gå åt ord. När hon sitter tyst vid min sida med sitt skogen vid Uggelviken, där han skulle möta familjer med sina småttingar på hemvägen arbete, händer det nog, att jag förstulet ser från det gröna. Eller nedåt staden, fram till på henne mera än på mina papper, och många Skeppsholmen, där alla bänkar äro fullsatta tankar komma då för mig. af fruntimmer med handarbeten eller böcker, Ser du, gamle, det som är lyckan, det är och där gräsenklingar, halfgamla och missbeinte bara att vi blifvit gifta, att världen sanklåtna, gå och hemta frisk luft efter dagens tionerat vårt förbund, utan det att vi ha innesittande. vår värld för oss själfva och att vi dag för Eller skulle han hamna i Lagerlunden, i dag växa allt fastare tillsamman. V i kunna hopp att träffa någon lika ensam som han ha mycket olika meningar och då gräla vi och dricka en sejdel öl i hans sällskap — tappert.
» 1 Kageri-Oesäll, contant 150: 3 tunnor snanmäl, a 5 kalr 15: 165. 8unnna k.dr 1,860. derute den del af 8tats-Oontorets underdåniga Iierättelse, angående 8tatsVerlret, sorn innefattar fragan onr ujl^förande ^a lindra Ilnfvudtiteln af erforderlig tillökning, utöfver kämrnar-kättens förra 8tats-anslag för den riva 8tat, sonl vid Kaminar-Ilättens nvu reglering Irlifvit den 15 Octolrer 1831 af kongl. lilaj.t i ljäder fastställd, förekom ett al dillf. kresidenteil i kainmar - 21 klätten, dustitiae-Ilädet Orefve den 10 sistlidne Decemher ingifvet un derdånigt meinorial, innehallande framställning: att, derest kongliVIaj:t, oaktadt göromälens lorduhhlade mängd inom Kaiiimai-llätteii, ieke skulle linna skäligt, alt, mod hihehallande af viee l'icsidt;nts-emlietet i Kammar-llätten, återföra antalet af Kedamöter till livad det af Lider varit, eller sju, Kongl. 5Iaj:t matte förordna, att den ä 8tat uppför-la, numera ledina viee kresidentslönen skall använda? till aflöning ät en, af oundvikligt hellof nä k a liad ytterligare Ordinarie ledamot; hvarigenom, da Viee kresidents-lönen med 400 Kalr ölverstiger
Af dessa skäl kunna Utskotten ej undgå alt för närvarande anse all fråga om förändrade omröstningsgrunder vid Prestval vara för tidig, åtminstone intilldess Presterskapets lönevillior i ^allmänhet hunnit blifva annorlunda bestämda och af godtycket alldeles oberoende, hvadan, för sin del, Utskotten vördsamt tillstyrka, att äfven detta förslag mätte förfalla. Lagsamt Allm, Besv. o. Oec. Utsk. Ull. N.-o 60. 19 C). Med förnyande af sin i förra Betänkandet uttalade mening om antagligheten, med vissa smärre modificationer, af det lill Rikets Höglofl. Ständers pröfning redan öfveriemnade irsta alternativet till en ny Prestvals-förordning, hvilken Utskotten anse såsom ett nödigt Reglemente för utöfningen af den i Grundlagen stadgade valrättigheten inom större delen af Rikets Församlingar, gå Utskotten nu att, i den ordning paragrafernas numerföljd föranleder, redovisa så väl för de anmärkningar, hvilka mot serskilda delar af berörde Författnings-förslag blifvit inom de respective Riks-Stånden framställde, som för de förändringar, hvilka, vid förnyad granskning, i anledning deraf, Utskotten funnit sig befogade att lill Rikets Höglofl. Ständers bepröfvande hemställa. Härvid få Utskotten först vördsamt tillkännagifva, att, i likhet med hvad vid afgifvandet af förra Betänkandet i detta ämne blifvit iakttaget, ett handskrifvet exemplar af de §§ uti Valförordnings-förslaget, af hvilka en förändrad redaction nu iöreslås, varder, jemte detta Betänkande, till hvarje af de respective Riks-Stånden öfverlemnadt; samt dernäst lika vördsamt till Rikets Ständer hemställa godkännandet af 20 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti.
I stöd af den, genom 154 § 1 morn. i Banko-Reglementet, Räntan vid Fullmägtige lemnade rättighet, hafva de bestämt räntan vid diskondiskontering tering och utlåning från Handelsoch Närings-diskont-fonden till uch utlåmn9 6 procent, efter år räknadt, hvilken räntefot från och med detta fr.ån års början bibehållits oförändrad. rings-diskont § 63. fonden. För att visa i hvad mån den ofördelaktiga penningeställningen Lagsnkta län i landet inverkat på Diskont-Verkens lagsöknings-balanser, få vid DiskontRevisorerne framlägga jemförelse emellan beloppet af de på utsökVerken. ning beroende s. k. säkra ansedde lån och kreditiver i October månad nästlidet och i Juni månad innevarande år. vid Banko-Diskont-Verket i Stockholm: å vexlar och lån på löpande förskrifning samt å kassa - viil slutet af vid slutet of Oktober 1857. Juni 1858. kreditiv Runt R:dr 102,207: 62. 201,979: 63. å utlåning med omsättningsrätt „ „ 122,186: 99. 154,685: 98. vid Låne-Kontoret i Götheborg: å vexlar och lån på löpande förskrifning, m. m R:mt R:dr 10,751: 14. 31,523: 16. å utlåning med omsättningsrätt „ „ 45,137: 15. 78,750: 30. vid Låne-Kontoret i Malmö: å utlåning med omsättningsrätt R:mt R:dr 24,911: 22. 35,606: 97. vid Låne-Kontoret i Wisby: å utlåning med omsättningsrätt R mt R:dr 2,460: — 110: 23. Revisorerna Berätt. äng. Bankoverket. 10 74 Uppoch afskrifningsräkningen. Depoiitrörelsen mot ränta. § 64.
Detta hindrar Judar, att blifva Gesäller och Mästare, och som jag ej kan gilla det, får jag dervid göra anmärkning, i enlighet med hvad jag förut generelt anmält. Herr Cederfchjöld; En ledamot har yrkat, att ingen borde blifva mästare, som ej arbetat på verkstad, och såsom exempel anfört, att ingen kunde commendera, som ej genomgått de lägre graderne. Häruti kan jag ej dela hans mening, utan tror, att det måtte vara tillräcklig, blott Candidaten visar, att han kan göra dugligt arbete; det år likgiltigt hvar eller huru han lärt det; likasom jag, såsom Professor, icke år berättigad att fråga den som begår examen. Dan 33 Augusti J. m, , 5j? livar han studerat, blott han kan bestå i examen. Hvad militairen angår, tror jag sednare tiders erfarenhet visat, att det icke år nödvändigt, och icke ens nyttigt, att blott befordra dem till befäl, som gått alla graderne igenom, och således icke komma dertill förr ån de åro utlefvade. Men i denna § förekommer en omständighet, hvartill jag icke kan inse orsaken, nemligen, att den, som skall blifva Mästare, skall sätta borgen för 6 års utskylder. Detta tror jag vara onödigt, och lägger ett band på honom, som försvårar för honom att blifva sin egen. Det vöre nog, om han lemnade borgen för ett eller två år; jag kan icke inse hvarföre han bör lemna den för sex. Herr von Hartmansdorff: Jag kan ej dela den mening Herr Cederschjöld yttrat, att det gör detsamma, hvar man lärt sig det man vet, blott man kan taga erforderlig examen. Man skulle då, om man ville vara consequent, vid examen af en Läkare eller en Embetsman, icke fråga efter, om han studerat vid Universitet,' eller i landsorten på sin kammare. Jag deremot tror det vara stor skillnad, att hjelpa sig fram genom enskilt Informator och på egen hand, samt att låra sig något efter vettenskapens eller konstens reglor, på ett ställe, der saken vettenskap* ligt eller konstenligt behandlas.
En Million SjuHundra TjuguSju Tusen TvåHundra (i,727,300) Riksdaler årligen utaf Allmänna Bevillningen, till fyllnad i Statsbehofven enligt §. 18. Extra Tillgångar: TvåHundraTio Tusen (aio,oooJ Riksdaler årligen. utaf Allmänna Bevillningen, till ForsvarsVerkets iståndsättande. §. 82. NittioSju Tusen (97,000) Riksdaler utaf Allmänna Bevillningen, till fullbordande af Allmänna Garnisonssjukhuset i Stockholm, att utgå på sätt §. 21 innehåller. $. 83. FemtioFem Tusen (55,000) Riksdaler utaf Allmänna Bevillningen, till fullbordande af Andra LifGardets Casernbyggnad, enligt §. 22. S34- Öfverskottsmedel på StatsVerkets Ordinarie och Extra-Ordinarie Inkomster för åren 1828 och 182g, hvilka från StatsGontoret lefvererade, och förlagsvis blifvit beräknade att skola för båda åren utgöra Fem Hundra Nittio Tusen (5go,000) Riksdaler; hvilken summa är anvisad, alt utgå till ForsvarsVerkets iståndsättande. För samma behof EttHundra Tusen (100,000) Riksdaler utaf Bankens, år 182g, till RiksgäldsContoret lefvererade behållna Räntevinst för år 1828. ( 54 ) y. se. Likaledes för samma ändamål, Åttatio Tusen (80,000) Riksdaler utaf odisponerade medel, hvilka influtit, i följd af en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad Liquidation, i afseende på Svenska Fordringar i Finland. y. 87. Ytterligare till FörsvarsVerkets iståndsättande, utaf f, d. Allmänna Magazinslnrättningens Tillgångar, enligt §• 20, En Million (1,000,000) Riksdaler. y. 88.
Utom den anmärkningsvärda omständigheten, att berörde spanmålsbelopp synes allt för stort för en Torpares behof, har tillika härvid uppdagats, att låneoch borgens-förbiridelserne derföre jemte vittnes-attesten och vederhäftighetsbetyget med derunder tecknade namn varit skrifne af en erida person, nu mera aflidne Prosten Mårten Odhelius; hvadan gäldenären förnekat skulden, och hvarifrån han äfven genom vederbörande Domstols utslag blifvit befriad; hvarefter Kronan uti Prosten Odhelii concurs väl erhållit en utdelning af 33 R;dr 40 sk., men för återstoden 333 R:dr 29 sk. 8 r:st har tillgång saknats; och som genom detta bedrägliga förhållande Kronan blifvit tillskyndad en förlust, som genom vederbörandes uppmärksamhet å låneförbindelsens beskaffen - Expeditions-Utskottets Furs lag till tind. Skrifvelse N.o 2^1, 4^3 het troligen kunnat förekommas, hafva Rikets Stänjer funnit sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, det ansyarsoch ersätlnings-talan emot vederbörande, i afseende på deras uraktlåtenhet att å det sålunda anmärkte förhållandet lemna behörig uppmärksamhet, må i laga ordning anställas. I öfrigt har icke någon erinran i Stats-Utskottet förekommit hvarken emot Stats-Contorets eller emot Yåg-Staternes i Fahlun och Avesta eiler emot Charta» Sigiilatae-Verkets i Kammar-Rätten med anmärkning reviderade räkenskaper för år i83i. I sammanhang med revisionen af Stats-Contorets förvaltning har Rikets Ständers Stats-Utskott jemväl granskat följande serskilda redogörelser: j:o för anslaget till Hennes Maj:t Drottningens Kröning, hvilken redogörelse blifvit i Kammar-Rätten med anmärkning reviderad; 2:0 för omkostnaderne vid Högtsalig H. K. H.
St:rs o vil korliga pligt att tillse, att den ersättning, sorn löntagarne tillerkännes, blifver så stor, att någon orättvisa dem ej tillfogas, enär eli motsatt förfarande skulle gifva anledn. lill ett rättmätigt missnöje. På grund häraf hemställer jag, alt, så vidt Frih. Palmstjerna» förslag, hvilket jag i första rummet biträder, ej blifver af StalsUtsk. antaget, Disk. måtte tillstyrka R. St. att för ifrågavande ändamål till K. M:s förfogande ställa en summa af minst 100,000 R:dr b:ko. Frih. Åkerhjelm, Carl: Jag anhåller att få förena mig med dem, som yrka återremiss af denna punkt, emedan StalsUtsk. vid anslagets beviljande fästat eli vilkor, som svårligen kan af K. M. 206 Den 20 April. antagas, hvarigenom det skulle kunna hända alt landlstalens tjenstemän fortfarande blefvo i mistning af den för dem så väl behöflig» löneförbättringen. En af husets ledamöter har förebrått StatsUtsk. all det icke ingått i pröfning af de hufvudgmnder, som K. M. i afseende å den ifrågavande löneregleringen framställt. Jag deremot tror, alt Ulsk. derutinnan rätteligen förfarit, af det skäl, att K.. M. förklara! löneregleringen endast vara provisionell och i behof af ytterligare jemkningar. Skulle nu Utsk. förelagil sig 'atl pröfva regleringens lmfvudgrunder, bade det ovilkorligen jemväl fått lof att ingå i pröfning af regleringens alla detaljer. Jag hemställer, huruvida del är möjligt att fordra, det StatsUtsk. skall äga den kännedom af förhållanderne i Rikets alla olika delar, som erfordras för att kunna bedöma riktigheten af alla en sådan lönereglerings detalj-besiämmelser. Della är en kännedom, som endast och allenast kan al K. M. genom dess Beflnde inhämtas.
Redan är derom så mycket sagdt och skrifvet, att resultatet nödvändigt måste blifva, antingen att våra förfäder äfvensom en stor del af våra upplysta samtida famlat i mörker, uppgjort planer, sorn oöfver» vinnerliga hinder gäckat, eller som verkställde skola medföra ett högst obetydligt gagn mot de ojemförligt större uppoffringar derföre måste göras, eller ock, att Gö - l io2T De& 22 Juli, j. m. tha Canalen, möjlig och till det mesta lätt att med ett måttligt biträde af Staten fullborda, är ett vilkor för Rikets förkofran och välstånd och ett pröfningsmedel, orri vi ännu ett eller annat århundrade skola sta efter vära grannar i upplysning och national-anda, eller i jemnbredd med dem* visa oss riga en kraftig och verksam känsla för det stora och nyttiga. Medelvägeit mellan dessa resultat synes nu mera blifva svär om icke omöjlig att finna. Frågan har redan inom det nyligen började Seklet blifvit vid tvänne Riksmöten med det alfvare behandlad, att hon skall bibehålla ett fortfarande minne och uppmärksamhet hos både samtid och efterverld. För Sven* ska Historien och ännu mer för Svenska national-äran torde hvar och en bland Hög* loll. Ridderskapet och Adeln derföre lika med mig önska, att alla handlingar och yttranden, som vid innevarande Riksdag blifvit eller vidare blifva inlemnade och afgifne, rörande Götha Canal, och som på något sätt upplysa eller omförmäla Canalens öden, hinder, fortgång, hjelpemedel och nytta, mitte, efter Riksens Höglofl. Ständers beslut, i ett sammanhang tryckas och för nationen så vidt möjligt är göras bekanta. Det är af vigt för ett folk, i synnerhet ett fattigt folk att veta, om millioner uppolFras utan ändamål på ett onyttigt företag, eiler om Statens och enskilda? Pen 22 Juli. f. m. 1105 medel användas lill ett skyndsamt befrämjande af Landets välmåga och sjelfständighet.
Maj:t täcktes till alla delar gilla hvad Stats-rådet här ofvan yttrat och tillstyrkt, i följd hvaraf utdrag af protokollet skulle till Finans-departementets Expedition afgå, på det de nu af Kongl. Maj:t beslutade framställningar till Rikets Ständer måtte varda i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof intagne. Föredragande Departements-chcfen anmälde derefter följande frågor om anslag utöfver de ordinarie statsbehofven, nemligen: a) Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader underdåniga memorial af den 19 nästlidne September, hvaruti, jemte meddelande af en öfversigt rörande Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. 43 fortgången af de arbetsföretag, för hvilka Rikets sednast församlade
Och om nu, såsom otvifvelaktig! bast vore, sådant underhåll sker medelst uppförande i stat åfelt bestämdt, årligt anslag i penningar, i stället för att nödige medel tagas från invalidhuslonden, så faller sig deraf klart, ej allenast att de, samma fond anslagne hemmansräntorna äfven böra ingå till Statsverket, såsom Kronans behållna räntor, utan ock alt invalidfouslömien kan och bör upphöra att vara fond, eller en i och för sig sjelf beslående, serskildt redovisad del af Stålens allmänna tillgångar, hvilka för närvarande äro mer än tillräckligt splittrade. Ehuru en gång, vid allmänna krououpphörden, samlade, sönderfalla sedermera dessa Statens tillgångar och delas mellan en ovanligt stor mängd Kmåkassor och fonder, sorn alla hafva sina serskilda räkenskaper, hvilkas blotta granskning nu medför stor kostnad och tidspillan, utan att likväl någon större och allmännare öfversigt af Statsförvaltningen i sin helhet någonsin kan genom en revision vinnas. Stats-UlskoClets Utlåtande, N:o 132. n Vid f*tt närmare skärskådande af saken, kan inan icke undgå att finna, huru kompliccradt och besynnerligt sä tet lor invalidernes underhåll skulle blifva# om man, efter det inrättningen å Ulriksdal upplöses, (åter invalidhusfonden qvarstå och verka såsom hitintills. Förhållandet hillver» isådan händelse. dit» att Staten underhåller fonden och fonden invaliderne.
Icke längre tid, än fem år hafva sedermera förflutit, och man står precist på samma fatala point, exponerad för nya anspråk af CanalDirectionen, som följaktligen på gamla viset uppgjort nja calculer. Redan år 1818, således på åtta år, bade, enligt CanalDirectionens uppgifter två tredjedelar af Canal-arbetet blifvit fullbordade; och då tio år sedermera gått till ända, hade ock den återstående tredjedelen längesedan bort vara färdig, i synnerhet som hvarken penningar eller arbetsmanskap blifvit af Rikets Ständer sparade. Enär nu likväl icke så är, utan ytterligare 845,334 R:dr Banco anses behöflige, samt Directionen icke så alldeles otydligt låtit förstå, Den 26 Mars f. m. 53 att ej eller den summan lärer blifva den sista, som behöfver nedgräfvas; så saknar jag ord, att uttrycka min förvåning öfver Directionens sätt att uppgöra calculer och förslag. Dock torde det, att sluta af ante acta, både böra och kunna antagas som säkert, att af Canal-arbetet i denna stund återstår vida mera, än man kan föreställa sig, och att följaktligen Statsbidragen skulle, likasom Canalen, blifva utan ända, om man äfven nu för femte gängen skulle sätta tro till CanalDirectionens uppgifter, och således för femte gången låta deraf förleda sig till det femte misstaget. Statens redan gjorde uppoffringar och förluster på Götha Canal belöpa sig till inemot Sex millioner R:dr B:co eller nära den summa, hvartill Allmänna Bevillningen af hela Sveriges Rike för trenne (3) år uppgår. Besinnom detta, mine Herrar, och besinnom tillika, att denna oerhörda summa är fuktad med mångå millioner tårar af en mängd fattiga skattdragande. Staten har ingen förbindelse att hålla actieägarne skadeslösa, i händelse de skulle något förlora; ty actierne tecknades ovilkorligt och utan något förbehåll, troligen utan ens någon önskan att Staten skulle inblanda sig uti det privata Bolagets så brillant framställda affairer.
För öfrigt vill jag icke besvara de anmärkmr i afs:de på Betänkit, som Gr. Sparre gjort; de äro af de andra talarne vederlagda. Jag önskar således att Gr. Sparres förslag måtte afslås. Gr. Jag är fullt öfver tygad att hvar och en, som befinner sig i samma embetsmannaställning som den första talaren, icke är på något sätt afvog mot detta förslag. Det är så naturligt att de embetsmän, hvilka ofta måste vara i beröring med de kommunala myndigheterna, äfven måste ifra för en förståudigare utveckling af dessa institutioner. Lika visst är också att hvar och en, som har dessa embetsmäns erfaren - Den 15 September c. m. 205 het, skall önska att kunna i hvarje län få samråda med ombud utvalde af länets invånare, men då jag alltså för min del högtidligen förklarar att jag är långt från att vara emot att inom hvarje län finnes en lansnämnd eller som det här heter ett landsthing, kan jag icke desto mindre underlåta att ogilla det förslag, som här är framställt. En talare har yttrat att inför K. M. borde framläggas de gruuder, hvarpå R. St:r önskade att den ifrågav.de förordntn skulle byggas. Jag delar hans åsigt, ty skulle inträffa, att de grunder, som komiterade, likasom Utsktt godkännt, icke äro lämpliga, måste R. St:r sjelfva framlägga ett nytt sådant, eller ock måste frågan för det närvrde upskjutas, och Ständerne hos K. M. göra underd. anhållan att K. M. måtte, sedan vederb:de bliivit hörde, till nästinstundande liksdag aflåta Nåd, Propos. i ämnet. K. M. lärer dessutom icke vara ovan vid att R. St:r icke komma till slut med ett förslag, och jag kan icke se att vid en så beskaffad framställning ligger något annat än en förklaring att nämnde för slag är af ett sådant omfång att R. St:rs tid icke medgifvit att egna det en så noggrann pröfning som erfordras, och att R. St:r derföre se sig nödsakade att bos K. K. anhålla, det K.
»Nå, än se’n då?» sa jag. »Jag vet inte hur många jag såg, när jag var i Stockholm.» Men han hjulade i väg ut, utan att en smul bry sig om mina moraliska betänkligheter. Om nu också möjligen en apa är en apa för mig, så är jag alldeles säker på, att han inte är det för de andra. För dem är en apa nog en karl, och att en karl inte är anständigt klädd med en två tum tjock svans bak, måste man väl medge! Fattas bara, att jag till mina öfriga lidanden äfven ska få klicken på mig att ha infört osedlig repertoar! Det vore rättvist! Kanske att det är på det viset som osedlig repertoar uppstår! Direktören vill inte, sysjetterna vill — och så, pang! får den pin oskyldiga direktören lida både för sig och för hela truppen. Lyckligtvis kom Kullen i detsamma, så vacker i sin nya frack, att han såg ut som en brudgum i förväg. Han var så innerligt rar och lofvade att ta Laxén på sin anpart, och nu vågade jag ändtligen helt hänge mig åt den underbara stämning, som jag visste, att de bräder, som föreställer världen, alltid för med sig. Men inte erfor jag något särdeles underbart, och hvad det där berusande lamposet angår, som jämt brukar slå folk åt hufvu’t som champagne, tyckte jag för min del luktade presis lika illa som allt annat lampos Det var först när jag tittade i ridåhålet — vi har en ridå med en ängel på — som någonting underligt öfverlägset och obeskrifligt började att röra sig i min själ. Jag kände tydligt — att där satt de — och här stod jag –. Men det var också det högsta jag kom till. »Svär-mor — svär-mor!» hviskade Axel och kom rusande, nu vild igen, med en mustasch under näsan och den andra i hand. »Lofvar svärmor att stå vakt medan jag är inne?» »Du borde blygas», sa jag. »Jaha — då spelar jag inte.» »Axel! » Tonen var så sträng, att den borde ha kunnat skrämma ett helt kompani med mågar till lydnad, så mycket mer då en enda fattig en. »Då — spelar — jag — inte!»