Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D Czarens Mandarin Stora Moguls Mikadons Kalifens Behausens, original Behausens. Smulthe Särskildt framhålla vi » Stora MogulS » och » Mikadons » theblandningar å kr. 5: 40 och 4: 50 pr kilo såsom varande mycket passande hushållsthc af god kvalité. Försändelser till landsorten emot efterkraf eller postförskott. Winborg &amp; Cns i Stockholm tillverkningar af ®® ' al ' ill „ „ @] MS " % 1 m v i a g s - a 1 f 1 [2582] Lactoserin-Cacao, förordad af professorerna C. E. Bergstrand och Olof Hammarsten; Concentrerad Ättika pä flaskor för utspädning. Senap, blandad som engelsk o. fransk, flere sorter. Biffstekssås, Stor utställning Möbler i moderna och 4 5 af Drottninggatan, ea antika tr. mönster. •XCELSIOR-TV; Glasögon * * - Direkt fr. produktionsorten I JBUl &gt; Pincenez, Teateroch Reskikare X importeraut, oförfalsKaflt g • m. m. af bästa kvalitéer hos Fabrikör C. G. Collin, CEL med fin E arom KIN S I S K försäljes T TE Q] JL • flere utmärkta o. prisbilliga SIOE \ 3 Slorkyrkobrinken 3. S I Ö E kvaliteter gen. Hrr Specerr F i l i a l: 20 Fredsgatan 20. En gros lager hos T handl. [2358] Otto Dahlström &amp; Co. 1XCELSIOE-T, Soja, [2356] Malda kryddor (garanteras oblandade) på bleckdosor med genomborrade lock. Flere prismedaljer erhållna, och äro fabrikaten fullt jämförliga med de bä- sta utländska. Tillhandahållas hos hrr specerihandlare. T22281 Stärkelse, [med modero. lavementsrör 2 kr. st. svenskt fabrikat, gifver linnet, utan att förstöra det, en bländande hvit färg. Till salu hos alla specerihandlande i riket. [1487] Diflaskor T
Årstiden var långt framliden, och tillförsel ifrån andra orter kunde svårligen väntas förr än vid öppet vatten. I denna belägenhet, må hända en af de mest bekymmerfulla som gif* vits, var det då icke ätt tänka-på att tillåta förvandlingen till en öfverflödsvara, af det som i sitt förra skick var en nödvändighetsvara. Då Brännvins-tillverkningen ej kunde tillåtas, b!ef det oumgärgligt att tillåta Brännvinsinförsel. Denna tillåtelse, som utkom först något sent på hösten 1812, och skulle räcka lill Marsmånads slut, blef sedermera utsträckt till den t Juli 1818» emedan de, som i anledning deraf införskrifvit Brännvin, hade, i anseende till årstiden, icke kunnat införa det; men emot denna sålunda medgifna rättighet, ålades deni äfven skyöligheten att infora sadi så att Den 28 Juni. 617 för 1 'unna säd fick införas 15 kannor Brännvin. Imedlertid hände, att ett allmänt förbud i Ryssland itkom emot utförseln bade af Brännvin och säd; fartygen mäste derföre ligga och vänta. Let blef då oundgängligt att medgifva, det de, som i kraft af gitven tillåtelse ditgått, fingo hemföra sina la«ter, och ensamt för sådana personer blef tiden till införsel förlängd till slutet af Augusti månad, när de kunde bevisa att deras fartyg verkligen va 1 it tillsadesupphandling på Rysk, orter uppehållna, och att införskrifningarne af Brännvin ske‘t unde den tillåtna tiden Under samma vilkor blefvo, uppå särskilta ansökningar, dylika tillåtelser ännu till en och annan utdelte; men de inskränktes allt iner och mer, och upphörde med hösten 1813. Sed in hafva sådana tillåtelser blifvit alldeles inställde, och det är icke mer än för helt ovanliga förhållanden, som ett par undantag, under lopp t af år 1814, ägt rum. Första anledningen till Brännvinsinförskrifningen var behofvet, den andra * rättvisans och billighetens fordran, att de, som på Styrelsens anmodan ingått i ett företag, icke skulle genom dess åtgärd blifva derföre lidande.
För att bereda Bruksegarrie ett ytterliga, re tillfälle att till sina Bruk få inköpa så stor del af ReeognitionsSkogarne, som till deräs smide ar nödig, lemnäs dem en tid af a:ne år, räknade från den dag då Riksdags-Keslutet underteknas, under hvilken tid dem åligger fullgöra allt hvad på dem kan bero till Skatteköps erhållande, så att Skattebrefven innan den 31 December 1820 kunna vara utfärdade; Gällande för dessa Skatteköp de grunder, som nu i nästföljande punkter utstakas. 2. Vid Recognitions-Skogarnes försäljning till Skatte , skall Grund-räntan , sorn oafkortad årligen bör utgå, utgöra minst Tre Skillingar för hvarje Tunnland Skog i Dalarne och Landskapen Norr om Gestrikland, men Fem Skillingar Tunnlandet i Rikets alla öfriga Landskap. 3. Alla å Recognitions - Skogarne befintlige uppodlingar af åker och äng skola skattlägga* och i' hemmantal indelas efter den Orts Me^od , der de äro belägne. Den Skogsmark och de Hagar, Som till nödig vedbrand, stängsel och bete tilldelas de salunda tillkomna nya Hemman, skola vid skattläggningen, till den vidd de innehålla, öka hemmantalet och den blifvande skattens storlek på det sätt, att, då i Dalarne, och de Landskap, som ligga Norr om Gestrikland 1,400 Tunnland Skog af sämsta Jordmån och beskaffenBihang till Riks-St. Prat. j 817—181S. Io '.dt Sami.
Men just för ett sådant sält att föra kriget, är det i högsta grad angeläget att ega ett tillräckligt och väl ordnadt ingeniör-vapen med tillhörande materiel af alla slag och deribland i första rummet ett väl uppsatt krigsbryggeväsende, enär hvarje af dessa särskildt opererande korpser bör vara äfven i dessa hänseenden sjelfständigt utrustad och ega hvar sin fullständiga bromateriel. Att genom rörelsernas snabbhet väl kunna begagna tillfället för ett oförmodadt anfall, att lika hastigt kunna draga sig tillbaka, att inom kort tid försätta sig i försvars-skick (retranchera sig), när terrängen derföre är gynnsam, för att göra ett hårdnackadt motstånd och uppehålla fienden, se der de nödvändiga vilkoren för framgången af ett sådaridt stridssätt, men som alla äro beroende af ett väl ordnadt lält-ingeniör-väsende. Det är således just för ett försvarskrig i vårt eget land och för vår armé, som ett talrikt och väl ordnadt genie-väsende är af behofvet mest påkalladt; men beklagligtvis är det just detta vapenslag, som hos oss är det mest eftersatta, det mest försummade och underlägset alla andra arméers, utan att kunna härutinnan uthärda jemförelse med äfven de mindre bland Europas arméer. Innan Piemontesiska arméen sammansmälte med den Italienska, var den till sin numerär mest jemförlig med den Svenska. Den egde likväl då, utom ett fullständigt pontonnier-väsende, fullt tillräckligt för arméens behof, dessutom 10 kompanier väl öfvade genietrupper å 150 man hvardera, och en genie-korps bestående af 136 officerare. Liktidigt härmed fanns i Svenska arméen hvarken ingeniörtrupp eller materiel och en ingeniörkorps inskränkt till 28 officerare, eller föga mera än \ af den Piemontesiska. Mer än vid ett tillfälle hade den Piemontesiska arméen lör sina framgångar under krigen i Italien och på Krim att tacka detta sitt väl ordnade genie-väsende. Det är nu 10 år sedan K. M. framlade för R.
Backen tydlig och klar r föressriften huru intekning sökas bör, huru Gäldenären witz dag till förklaring deröfwer föreläggas stall, och kuru Intekning af Domaren bewiljas eller fastställas mä, samt att i sädan händelse för. monsrätten bör gälla frän Ansökningsdagen. Det är ock med wänlig Rättegängs-ordning instammande, att dä en ansökning hos Domaren bllfwit gjord, fluteligt swar af honom derom bör lemnäs, och densamma bifallas eller affläs. Om detta allt fimtes Greswen och Justitiä-Rädet ingest fräga äga rum. Skiljaktigheten i meuingarne rörande den widare tillämpningen, har uppkommit af den händelse akt Gäldenären afstätt sin egendom till Borgenärerne efter det Jnteknings-Ansöknmgen blifwit gjord, men innan densamma hunnit att af Häradseller Rädstusi lvu-Rätten fastställas, och man har twekat om Jnteknings-Ansöknmgen derigenom aldeles förfallit. För sin del kunde Grefwen och JustitiäRädet ej finna att en senare händelse kan hafwa nägon werkan pä en actus, som tilldragit sig förut, eller att i denna fräga annorlunda skulle förhällas, än om Gäldenären emellertid Wt Egendomen, hwari Jntekningen blifwit kegärd, i stället för att afträda den till Bor. genärerne. Det skär i 17. Cap. rs. H. Handels. Balken, att ej sifwer Intekning förmonsrätt, utan 1ZO Den 21 April. utan i fast egendom, den Gäldenären ägde, dä Jntekning ffedde, ej eller den som ffer, sedan Gäldenärdöd eller dest fattigdom allmänt kun. mg är. Men att Lagen med ordet skedd här icke förskär stunden, dä Domaren bifallit Intekningen, utan den dä Ansökningen i Dombo. ken och JntekningS. Protocollet infördes, det ansäge Grefwen och Justitiä-Rädet uppenbart, helst emellan ofwannämnde 7. Cap. 1. §.
Preste-Siandet d. 9 Borgare-Ståndet d. 9 Bonde-Ståndet d. 13 Julli — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse > med anhållan om ändring af 4 «$*• * underrättelserna till 1826 års Tulltaxa. S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva 2‘.ne serskilda förslag blifvit framställde, dels, till afhjelpande af de olägenheter, som, i följd af stadgandet uti 4 §• af underrättelserne till Tull-taxan, den 16 Mars 1826, ”det Svenskt fartyg hör, för helfri Tulls åtnjutande, vara försedt med Commerce-Collegii Fribref, gällande för ett år,” skola för Rikets från Stockholm aflägsna Städer uppkomma, i så måtto, att deras handels-sjöfart, genom tidsutdrägten vid Fribrefs anskaffande från bemälte Collegium, uppehälles, antingen då ett nybygdt fartyg skall företaga första resan, men nödgas, änskönt både last och fartyg vore färdiga att afgå, afbida postgången till och från Stockholm, eller äfven, när tillfälle oförmodadt yppas att begagna ett förut inrikes seglande fartyg till utrikes sjöfart, dels ock, i afseende på undvikandet af den kostnad och tidspillan, som Skeppsredare få vidkännas, derigenom att merberörde Fribref skola, efter hvarje års förlopp, ovilkorligen förnyas. Exp. Utsi. Förslag till urul. Skrif v. iV.-o 102. 231 Rikets Stander, som insett de flerfaldiga olägenheter för sjöfarten af nu gällande stadganden, att Fribref för fartyg, till utrikes resa, endast i Stockholm från É. K.
Dessutom har en Ledamot inom Högvördige Preste-Ståndet ansett, det Banco-Secreteraren, utan Notarie-biträde, borde kunna, utan olägenhet, sköta de göromål, hvilka Notarien nu bestrider, helst då hos BancoFullmägtige endast en session i hvarje vecka hålles, samt antalet af Fullmägtige blott vore 12, discussionerne ej borde kunna blifva vidlyftigare, än att en person väl medhunne att dem uppfatta. Beträffande nu först de gjorda anmärkuingarne mot Utskottets hemställan, alt vid Banco-Fullmägtiges Expedition måtte få antagas ett räkenskaps-biträde, får Utskottet förklara, alt Utskottet, som insett vigten deraf, att de räkenskaps-göromål, hvilka inom ornförmälde Expedition förekomma, af Banco-Secreteraren följas med all den uppmärksamhet, omständigheterna påkalla, visserligen ej, genom berörde förslag, åsyftat att derifrån befria 4 Banco^Vtskoltets Utlåtande, N.-o 78. Secreteraren, hvilket ock nogsamt kan inhemtas af Utskottets ifrågavarande Betänkande. Uti detta Betänkande har nemligen blifvit yttra dt, att BancoSecreleraren, såsom Chef för Fullmägtiges Expedition , måste icke allenast tillse och vara Banco-Fullmägtige ansvarig, att de sammandrag, af räkenskaperne, hvilka vid Expeditionen äro, såsom nödige, anbefaldle, blifva vederbörligen upprättade, ulan ock städse ega fullständig kännedom om Verkets ställning i alla dess delar och de förändringar, som i ett eller annat hänseende kunna tidtals deruti inträffa.
303 missbruk, som ske genom anläggande af underjordiska gångar m. m. d., lärer väl ej kunna ske genom någon författning. Frilen lärer väl ej kunna sjelf, med all sin förmåga, skrifva en författning, som ej kan eluderas genom något upptänkligt medel; ulan det är de missbruk, som rimligtvis kunna ifrågakomma, som man bör söka alt förekomma. Genom den nya författningen ästadkommes högre skatt, säger man; men jag tror att det förhåller sig alldeles tvertom, så att, med bibehållande af 1845 års författning och med förhöjning af skatten på de delar af näringen, som tåla förhöjning, man verkligen skulle få en större skatt. Jag tror att ändamålet med den nya författningen — en högre skatt — ej skulle kunna vinnas utan afseende på huru den skall betalas. Det fägnar mig att Frilun begärt en äterremiss, ehuru jag yrkar den af olika skäl med honom. Frilun yttrade dervid: jag vägar fälla en förbön för all få förslaget i sin helhet anlaget. Ja sannerligen! det behöfves en förbön att få det antaget! Frih. Cederström: Då man, såsom Frih. Raab, nedlagt mycken möda och omsorg på beredandet af en sak, så är det helt naturligt och förljenar all aktning, att man ock arbetar pä att i verket försätta den så fullständigt och så snart som möjligt. Men när man, såsom jag, haft tillfälle inhemta de svårigheter, som eli sådant förslag möter vid försöket lill dess legali serande, hvarvid icke sällan sjelfva de personer, som i grunden delat samma tanka med Frih. Raab, — jag tillåter mig att exempelvis härvid anföra Gr. af Ugglas m. fl. — likväl inledls i ändlösa tvister i afseende pä stadgandernes uppställning och innehåll, så undgår man svårligen fattandet af den öfverlygelsen, att nämnde förslag, oansedt allt hvad till dess fördel ur den slatsekonomiska nyttans synpunkt blifvit anfördt, likväl för närvar, måste anses med menighetens åsigter i delta hänseende oförenligt, hvadan redan ur detta skäl utförandet näppeligen kunde blifva aunat än alltför bristfälligt.
Historien vittnar, att det äro 538 Den i5 April. just dessa strider, sora mäst bidraga till menskliga krafternas utveckling, i det att de framtvinga åtgärder till hvilka det lugna förståndet fåfängt manat. De höra således ofelbart till den högre ledning, hvars kraftyttringar vi måste underkasta oss, men hvars phenomener, om än de föda häpnad hos mängden, dock icke böra kunna beröfva Statsmannen, som ofelbart måste kunna genomskåda dess organisme och ändamål, det lugn som erfordras för att i sin Organisation af Staten beräkna händelser, som ej kunna förebyggas. Jag hade derföre trott, att tiden nu vore inne till en undersökning af den frågan, hvarföre städse de Krig, som Sverige fört, yttrat en så menlig verkan icke blott uppå Statens Financiella förhållande, utan ock på Näringarnes och Enskildtes välstånd, vida förderfligare än de verkningar, Krigen åstadkommit inom andra Nationer, de der likväl erfarit dess förödelser på närmare håll, sett sina boningar förbrännas, sina grödor förstöras, sett sig tvungen att utan betalning föda Fiendernes Härar och ändteligen köpa deras aftåg och slutet på sina lidanden med frukten af förra liders mödor, med Silfver och med Guld. Väl se vi att Frankrike, England och Preussen, såsom Massor eller Stater betragtade, genom de Krig som de fört, blifvit tillbakaflyttade i sina Financer; men ej se vi der såsom här fullkomliga Revolutioner uti Näriugarne höra till Krigens bedröfliga följder. Den i5 si pr il. 539 Orsaken dertill är lätt funnen. I andra Stater liar man haft administrativa Systemer; men icke här alltsedan Carl dea X.I:s Statsbyggnad föll och det bl ef hans Son förunnadt att under andra former åter uppresa den. I andra Stater känner man bestämdt till hvilka mål Folkets industriella krafter kunna och böra ledas; här har man theoretiserande utan localkännedom, och, otålig att komma ur fattigdomen, alltid lielldre gripit efter den Penning, som Slumpen tillförde, än att på en långsam, men säker väg gå till välstånd.
uteblifvit från vapenöfning år 18 . utsedd till Elit vid mötet år 18 . befordrad till år 18 . , approberad till ( Arméens i förstärkning l Flottans J reserv Särskilda anteckningar Stad Länsmansdistrikt i . Län, den 18 Lösen 50 öre R:mt. Namn Tjenstetitel. Upplysning: Under särskilda anteckningar införes, om och huru någon blifvit från beväringspligten befriad, sednare än mönstring skedde, på sätt dagboksformuläret närmare antyder. ■ •niis . H in" i-}■' v ' no: .. :> li■ !!:. .uinr -iGqniii >• :■ . : < " 49 lill 4 Litt, D. Uppgift å de Län, Fögderier, Socknar samt Sjöstäder, hvilkas Beväringsskyldige höra till Flottan. Län. Fögderi. Socken. Götheborgs och Bohus. Norrvikens: Sunnervikens: Orousts och Tjörns: Inlands. Bilagor. Lommelanda. Hogdals. Näsinge. Skee. Kärnö. Lurs. Tanums. Qville. Svenneby. Bottna. Tossene. Askums. Grafvarnes och Kongshamns. Bro. Brasta. Lyse. Lysekihls. Håby. Forss. Skredsviks. Bäfve. Herresta. Högås. Bokenäs. Dagsmarks. Fiskebäckskils. Grundsunds. Torps. Myckleby. Röra. Morlanda. Gullholmens. Tegneby. Långelands. Stala. Käringöns. Mållösunds. Walla. Klöfvedals. Stenkyrka. Tjörns hufvuds eller Rönnängens. Klädesholms. Fögderi. Götheborg och Bohus. Inlands r Götheborgs:; Hallands. Fjäre: Warbergs:-: Halmstäds:- i i Laholms:: Socken. Restereds. Ljungs. Ödsmåls. Norum. Jorlanda. Solberga. Holta. Lycke. Häresta. Thorsby. Alla socknarne i Westra Hising» Kärad. Ålla socknarne i Östra Hising* härad. Carl Johans. Frölunda.
Det var ändå märkvärdigt, att man kunde visa sig så glad som Emy, då man bar en sorg inom sig. - Fönstret lockade Beda fortfarande med en oemotståndlig makt. Slutligen lutade hon sig ut igenom det och ropade Emy. » Skulle du inte skrifva slut på ditt bref, Emy? Det skulle ju med posten i qväll. » » Åh, det är inte så brådtom, » svarade Emy och skrubbade med krocketklubban öfver sanden för att utplåna en ritning, som bruksförvaltaren dragit upp med sin käpp. Och hon gjorde sig verkligen inte brådtom. De sutto qvar hela tiden, medan Beda gick förbi fönstret med sina bylten. På q vallen, när de bägge flickorna gått upp till sig, var Beda något tyst, men slutligen gjorde hon samma fråga som förut på eftermiddagen, nämligen om Emy slutat sitt bref. » Nej. » Svaret lät helt kort. » Du skrifver inte så ofta nu för tiden. » » Det är inte heller så ofta jag får bref. » » Men han skref sist. » » Det kan väl hända, » sade Emy retligt. » Men han kunde väl skrifva om igen. Om han höll riktigt af mig, skulle han ha gjort det bara för att höra, hvarför jag inte skref. Du kan vara säker på, att en menniska, som tycker om en annan, inte kan vara så der lugn. Hvarför reser han inte hit, till exempel, för att få träffa mig? » » Emy, » utbrast Beda och såg tyst på henne under ett ögonblick, » tycker du inte om honom längre? » » Det är han, som inte bryr sig om mig. » Hon kastade sig på soffan och gömde ansigtet i kudden. » Åh, jag är så olycklig, så olycklig, så olycklig ..;,. " .• » Men fastän hon låg der och snyftade, fortsatte Beda helt oberörd att reda ut sitt hår. Hon visste inte, hur det kom sig, men i qväll hade hon ingen lust att gå och trösta henne. * * En dag i slutet af augusti gick Beda nere i trädgården och plockade blommor till vaDet var hett och qvaft inne i köket, der serna. Det var annars Emys göra, men hon Beda gick och stökade.
Ständer icke vunnit kännedom om att desse hemmansegare åtagit sig ordinarie rotering, och begärde att Kongl. Maj:t måtte så förklara; men detta förmådde ej Kongl. Maj:t att förändra sitt beslut om utsockne frälsets roteringsskyldighet. Utskottet har vidare utrcdt, huru ärendet sedan behandlats; huru, på Kongl, proposition af den 18 November 1847, Riksstånden slutligen stannat dervid, att ordinarie rote ring borde af utsockne frälse-hemman utgöras, men att de, så i fredssom krigstid, borde hällas vakanta, med förbindelse och rättighet för egarne, att för deras andel i rotarne betala endast f af det belopp, hvartill vakans-afgiften för en båtsman i länet uppgår m. m. Efter allt detta kan man väl fråga: hvad visshet eger väl utsocJme-frälse-jorden i Halland, att det nu får vid denna vakans-afgift förblifva, mera än den egde att, efter 1756 års af Konung och Ständer fattade beslut, få för all framtid förblifva vid utskrifningspenningar? Och man måste tillägga: hvar finnes väl säkerhet för eganderätt och egendomsvärde, då på det sältet statsmakterna leka med sina löften och försäkringar? 1809 års grundlag har för all framtida beskattning stadgat den principen, att hvad utöfver de en gång ålagda ordinarie skatter för staten tarfvas, ”skall genom bevillningar utgöras;” det är: genom ett beskattningssätt, som drabbar all egendom, alla personer, all förmögenhet, all inkomst, i lika proportion; men icke genom påläggandet af större bördor på viss Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 221. 31 enskild egendom. Men huru fullföljes den principen af lagstiftande makten, då man rubbar försäkringar uti riksdagsbeslut och derå stadfästelse gifvande konungabref, såsom det skett med provinsen Halland.
Hvad beträffar den tidsutdrägt, som en eller annan votering mer eller mindre skulle medföra, sä kan den i detta fall icke vara betydlig. Annat binda tullbeviSlms-frägorna komma lill votering, hvilka förekomma i stor mängd. Om dervid concessioner kunna göras, så vore det önskligt. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge sig böra, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkänna den af Utsk. i denna punkt föreslagna votens-propös. Härvid ropades ja och nej, hvarjemte Hr Printzensköld, Carl, anmälde sig och yttrade: Afven jag anhåller att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt en gång fattade beslut samt godkänna voter:s-propos:n., sådan den af Utsk. blifvit framställd. Saken är af stor vigt och Detta yttrande blef härvid af Hr Gr. o. Landtm, afbrutet, med erinran att R. o. Ad. förklarat ofverläggningen vara fulländad. Hr Printzensköld: Jag erinrade mig icke att någon propos. om öfverläggningens afslutande blifvit framställd och besvarad, samt anhåller alt Hr Landtm, mätte tillkännagifva huru Hr Landtm, uppfattat svaret å den i afseende på sjelfva saken framställda propos:n. Hr Gr. o. Landtm, yttrade alt den nyss gjorda proposm blifvit besvarad af endast några få ledamöter och med blandade ja och nej, så att Hr Landtm, ej kunnat uppfatta huruvida dervid ja eller nej, varit öfvervägande samt i anledn. deraf ansåge sig böra förnya samma propos. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi-.: Jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, ville dela proposm i 2:ne delar, nemi. den första om R. o. Ad. vidblifver sitt beslut och den andra om R. o. Ad. godkänner voter.-propos:ne.
» Lydias glada uttryck var borta, utkan undervisa syskonen, medan jag väntar på och lemnade dem till sin far. plats. Lina, Otto och Karin behöfva rätt väl Hennes mor lutade sig öfver hans axel, Lydia bytt mot ett sorgset, med tår i ögat. knäppte upp bärremmen och den yngre flickan » Åh, min flicka, sörj ej för det! Hvad bebörja studera något annat än i folkskolan. Ja höll sig på andaktsfullt afstånd. tyder en möbel? bordet är vida nyttigare sen I, det ska ' bli lifvadt. ska ' det inte? » Alltsom föräldrarne läste, spred sig fröjd än chiffoniern. sedan dess lådor stodo tomma. » Och detta tänkte du på. Men hur skall öfver deras drag. — » Tack, min dotter 1 Dina Dessutom har du nu gifvit mera än så. det nu gå med ditt käraste studium, musiken, betyg, de högsta, som kunnat erhållas, skänka fört glada förhoppningar till oss; det har ju utan instrument? oss stor glädje, och det bref du medfört icke allt gått enligt önskan för dig. Låt det vara » Jag har en plan, pappa. » Bättre brödlös nog för i dag. mindre. Vet du dess innehåll? » än rådlös, » heter det. Nu kom hon till baka för t i d. men jag nödgas göra dig uppmärksam att deltaga i vår hufvudstads nöjen under vinpå, att i denna sak förmår jag intet, intet med tersäsongen. allra bästa vilja. » Vid femtiden sändes ett heltäckt åkdon med » Ack, du gode, lille far! Alldeles som jag kusk och kammarjungfru för att hemta henne ej viste d e t. och hur mycket du redan offrat vid jernvägsstationen. I hemmet och i alla för mig. Dock, jag är säker på min sak. egendomen tillhörande gårdar, belägna vid vä- hör redan tonen b r u s a. o, oh, la, la, la, la, gen dit, eklärerades, och alla Brittas ungdomsvänner voro inbjudna för att välkomna henne. drillade hon med klockren stämma. Hon kom, ombonad med dyrbara pelsverk, » Lilla toka! Men jag hör inga toner, tyvärr.