Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nej, fru Andersson och fru Petterson dölja troget sina sorger och fröjder för hvarandra och gå år ut och år in, drifna af samma tvång på samma glädjelösa sätt, vissa tider på året, precisa som urverk, till hvarandra pä skyldighetsvisiter. Ty man är dock en dräng — så länge man köper samvaron med hvarandra, hvilken köpesumman än må vara. Och man sliter ut mycket i den drängtjänsten, fast man måhända ej märker, att man nött ut något annat än några par skosulor. Och så mycket kan man ju offra på belefvenhetens och bildningens konto. Ja visst, man bör ej tveka att där lägga ner mer än så, men det skulle ju kunna hända, att den offergärden kunde bestå i något reelare, angenämare och billigare — än visiter. årsskiftet vill jag rekommendera Iduns alla läsarinnor att lägga sig till med en bok, som ej borde få saknas i något hem. Det är en dyrbar bok, som nästan icke kan betalas med pänningar — den jag åsyftar — och likväl har den endast kostat några få öre o c h innehåller ingenting annat än några ark hvitt papper, som jag småningom fullskrifvit, utan att lägga just vidare vikt på prydlighet o c h vacker stil. Häftet är ingen dagbok, som man brukar bestå sig med i ungdomen för att uppteckna sina omogna tankar och intryck, det är intet minnesalbum att inskrifva verser och sentenser i — nej, bevars! Jag har häftat tillsammans de där arken endast för att skrifva upp mina inkomster och utgifter på dem. Jag ser i andanom många, s o m leåt detta språk, ty jag är j u ingen köpman eller industriidkare, hvilkens inkomster belöpa sig till tusentals kronor, och då kunna ej heller utgifterna vara så betydliga; men ändock bokför jag hvarje öre och hvarje krona. Och som jag gör, gör äfven min hustru. Man tycker kanske, att detta är småaktigt, att det endast passar för köpmannen eller personer, som icke i hufvudet kunna taga en öfversikt af sin affärsställning. Men just för små, ja, de minsta hushåll är en dylik utgiftsbok af största nytta. Man tror knappt, hvad allt en sådan där liten bok lär och predikar, och huru den ibland är vår bäste vän och rådgifvare.
Rikets näst sammanträdande Ständers pröfning, samt i nådig skrifvelse af den 6 November 1863 täckts åt undertecknade uppdraga att detta arbete handlägga; med nådig föreskrift för Korniterade att, under fortsatt tillämpning af handelsfrihetens grundsatser, iakttaga, icke blott att författningen måtte vinna erforderlig enkelhet och tydlighet, till lättnad och säkerhet vid Tull-Komitéens Betänkande. ^ 2 tillämpningen, utan jemnväl att införselstullarne för fabriksoch handtverksvaror, hvilka utgöra föremål för tillverkning inom landet, måtte i de fall, der det funnes erforderligt, nied aktgifvande på hithörande förhållanden, så jemnkas, att dessa förbrukningsartiklar icke hlefve öfver höfvan fördyrade; hvarjeinnte, i hvad särskildt anginge artikeln bränvin, äfven borde, enligt af Rikets Ständer uttryckt önskan, och enär fråga blifvit väckt om förändradt förtullningssätt af nämnda vara, så att den komme att vid införtullandet uppmätas och profvas enligt samma grunder och på samma sätt som för den inhemska tillverkningen deraf vore stadgadt, tagas i betraktande, huruvida en sådan förändring lämpligen kunde ega rum; hafva Komiterade, efter det de, på grund af särskilda nådiga skrifvelser, afgifvit underdåniga Utlåtanden rörande,vissa på inledda underhandlingar om en Handelsoch Sjöfartstraktat med Frankrike beroende frågor, till fullgörande af det dem nådigst lemnade uppdrag utarbetat förslag till ny tulltaxa,* och få Komiterade, med öfverlemnande af detta förslag, i underdånighet redogöra för de åsigter, som vid uppgörandet deraf blifvit tillämpade. För att i detta hänseende gifva frågan en fullständigare utredning, tillåta sig Komiterade att dervid tillika antyda några allmänna sanningar, hvilka för dessa åsigter legat till grund, och, enligt Komiterades tanka, bort tjena till ledning vid det dem i nåder uppdragna arbetets utförande. Det borgerliga samhället beror, för sin uppkomst och tillvaro, på en förening af krafter, som understödja och derigenom föröka hvarandra.
Detta är visserligen sannt, ty deri rörelse, som under någon gifven tidpunkt inom elt laud bedrifves, tål icke alt använda iner än enviss deremot svarande mängd omsättningsmedel; men om jag antager att tit) millioner äro ille, och detta är hvad rörelsen behöfver och kan begagna, så måste, om förut hefinlhea eller liva tillkommande banker släppa ut ytterligare 30 millioner, till följe af ofvan anförda omständighet, eller att eli öfverdrifven sedoleinission eger runi, 30 andra millioner drif vas ur rörelsen; men då detta sker, blir det Den 12 September f. m. 223 icke privalbankssedeln, utan don bättre riksbnnkssedeln, sorn dragos in, för att presenteras i riksbankens vexlingsluckor, oell derigenom förorsakas alt riksbankens silfvervaliilor löras ut ur landet. Sä lange riksbankssedeln är det lagliga betalningsmedlet oell riksbankens vexlingsförmåga derföre framför allt annat mäste upprätt hållas, är således nödvändigt förekomma, att icke för mycket sedlar utsläppas, oell för att reglera detta förhållande, mäste man tillåta regeringen alt utöfva en förhindrande kontroll, så väl öfver nya bankers tillkomst, som ock emot en ökning af förut befintliga bankers sedeliltgilnin'.’. ehuru den stora olägenhet härigenom uppstår, att omsättnings-medels-massans storlek då kommer alt regleras efter regeringens godtyckliga, icke alltid rälta, omdöme om hvad rörelsen kan behöfva, och ej på den naturliga väuen att låta rörelsen sjelf bestämma sitt eget behof, och gifva privatbankerne full frihet att rätta sig efter och förse detsamma i den mån det med än större och än mindre kraft ger sig sjelfmant tillkänna. Frill. Gripenstedt, Joban August: Då jag antager att större di lén af Husets närvarande ledamöter varit tillstädes vid gårdagens gemensamma öfverläggning, hade jag trott mig icke behöfva ytterligare uppträda i denna fråga. Nu bär dock några anmärkningar blifvit framställda, som jag anser mig böra med några ord besvara.
Kom, Aikyns yngling följer, i mitt land lär du känna Gud; der blir du ynglingens maka, der blir du menniska“. Aikyns öga strålade, intet sade hon. Ynglingen sade: „jag bad Tadibén, att han skulle fråga andarne, jag sade: man har tagit min hvita ren och sålt den åt en annan, som ej vill lemna den. Jag betalar honom, hvad han betalt, och röfvar ej min hvita ren“. „Tadibén frågade andarne, han slog på sin trumma, han lyssnade till andarnes svar. De svarade:“ „Bed ynglingen lemna i tältet lösen för renen och bortföra den, så är den åter hans“. Än klarare strålade Aikyns öga, men hon sänkte åter blicken och sade: „Främling, så säga våra sägner; Fordom lefde en Tadibé, han hette Urier. Han var den högste af alla Tadibéer, en spåman öfver alla, vis öfver alla. Men han fann jorden dålig, han längtade till himmelen. Så befallte han sina båda hustrur göra nya kläder åt dem alla och nya körredskap åt renarne, och intet gammalt finge blandas deruti. Han steg i sin släde, och hustrurna stego i hvar sin släde, och renarne drogo dem upp mot himlen. Men Urier såg, huru hans unga hustrus ren icke mäktade stiga uppåt, utan huru hennes släde allt mer sänkte sig mot jorden. Han frågade henne, och hon sade: i min klädnad sydde jag ett band, som jag tog ur barnets linda. Det drager mig till jorden. Låt mig återvända“. „Och Urier tillät henne att vända om, men den andra hustrun delade med honom himmelens herrlighet, åkte med dess starka renar, hade aldrig brist på villebråd eller annat godt“. „Främling, du är vis som Urier; vän, hos dig vore himmelen; men i Aikyns drägt sitter ett band ur barnets linda: hon kan ej följa dig“. Simrith. Den mäktige konungen Arthahsasta hvilade, under en resa, en dag öfver i Ninive, och hans undersåter firade fröjdefester öfver att konungen dröjde inom deras murar.
Jag har förr inom detta rum tagit mig friheten yrka Krigsakademiens indragning, ehuru utan framgång; hvarföre jag också nu icke afser förnyandet af ett sådant yrkande; men jag kan likväl icke neka mig att beklaga, det K. M:s Propos. deremot för denna läro-anstalt fordrar ett ökadt årligt anslag af ej mindre än 26,000 R:dr, då jag är innerligt öfvertygad, att kostnaden för denna anstalt skulle, nedlagd på en början till ett litet College de France i hufvudstaden, komma att verka oändligt mera godt och för fäderneslandet nyttigt, än som af K. Krigsakademien någonsin åstadkommits. Då universitetet i Upsala, oaktadt de förhållanden, som nu af mig blifvit antydda och af många både i tal och skrift otvifvelaktig! varit bättre utvecklade, synes vara så rotfästadt, att man dagligen genom nya anslagsfordringar söker fasthålla det och dess säte inom en publik, som är alltför liten, för att kunna i utbyte erbjuda de resultater af vinst för det allmänna, som hufvudstaden otvifvelaktigt skulle göra, så frågas, om inga utvägar finnas att i någon mån, genom kringgående af de motståndskrafter, som förefinnas inom parti-, korporationsoch lokal-intressen, kunna bekämpa och slutligen besegra dem. Dessa utvägar synas mig dock ganska lätta, endast statsmakterna kunde blifva ense om behofvet. Aflönandet af några offentliga föreläsare utaf de kunskapsgrenar, som för den högre och allmännare bildningen äro mest af nöden, vore allt hvad sorn behöfdes, för att inom hufvudstaden införa en början till en anstalt, som säkerligen ej länge skulle dröja att utveckla sig sjelf. Vid den tull-kongress, som under eftersommaren detta år i Bruxelles egde rum, förordades på det allvarligaste, införandet af lärostolar för stats-ekonomien öfverallt, der sådana saknades. Discussionerna vid denna kongress voro af det allra största intresse. De mest utmärkta män från alla länder bevistade den; och det är roed förödmjukelsens smärta, jag' nämner, att Sverige var den enda Stat, som der var i saknad af representant. Danmark hade till pch med tvenne.
Åtskilliga Representanter, serdeles in* om Hedervärda Bonde-Ståndet, hafva klandrat, att Utskottets Betänkande icke varit åtföljdt af hvarjehanda beräkningar öfver Bevillningens utgående och fördelning, m. m.; äfvensom det blifvit äskadt, att Utskottet nu mätte uppgifva 5 i:o Till huru stort belopp den till Stats-Cassan efter förra Riksdagen årligen inkomna allmänna Bevillningen öfverstigit den anslagna summan 2,170,000 R:dr; 2:0 Antalet af deni» hvilka erlagt personlig skyddsafgift och huru mångå der - Bevillnings-lliskottets Utlåtande N-o 28. ibland, som varit skattskrifne n) i Städerna; vid Bergverken, jemte derunder -begripne Masugnar, Verk och Manufacturier; c) vid Mjöloch Såg-qvarnar, Fabriker samt andra Verk och Inrättningar på landet; och 3:o Värdet af de till Bevillning beräknade fastigheter så på Landet som i Städerne, med serskild specification af Hemmans och Lägenheters olika naturer och värden m. m.; hvarjemte en Ledamot ansett önskligt, att Utskottet låtit sitt Betänkande åtföljas af en Tableau, som gjort jemförelsen alla Näringar emellan åskådlig, och hvaraf man kunnat förvissas, atthvardera af dessa Samhälls-classer bär dess rätta andel i skattebördan.
Men då Statens tillgångar för närvarande möjligen icke medgåfve sådant, har motionären påpekat en utväg, hvarigenom, utan åstadkommandet af någon utgift från Statsverket, anständig bergning kunde beredas åtminstone åt dem, som gjort sig deraf mest förtjenta, nemligen genom utverkande åt dem af företrädesrätt, efter viss tjenstetid, t. ex. 20 år, till erhållande af de i Kongl. Förordningen eller Reglementet den 29 Oktober 1752 uppräknade och dermed jemförliga, mindre tjenster, såsom konduktörer och banvaktare vid jernvägarne, postiljoner, o. d. Utskottet, som icke förbisett de billiga anspråk, äldre afskedade militärer kunna ega att antingen erhålla ett understöd, som betryggar emot nöd på deras ålderdom, eller, der de ännu äro användbara till någon annan tjenst, få sig anvisad utväg till försörjning, anser likväl det af motionären föreslagna medel dertill mindre lämpligt, på samma gång Utskottet hyser den farhåga, att ett stadgande i ifrågavarande syftning skulle väcka missnöje inom landet, såsom ingifvande föreställning om ett obehörigt gynnande af den ena samhällsklassen på de öfrigas bekostnad; och då dessutom hinBih. till Ii. St. Brot. 1862 Sf 1863. 8 Sami. 3 Haft. 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 6. der af våra nu gällande befordringslagar icke möter för användande af uttjenta underofficerare ocb soldater i sådane befattningar, der de inom den militära tjenstgöringen sig utvecklande egenskaper, såsom punktlighet ocb sträng disciplin, företrädesvis äro af vigt, hemställer Utskottet vördsamligen, att ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 December 1862. Reserv ationer: Af Herr Grefve Björnstjerna, C. M. Af Herr Grefve Posse, K. Yso 6. Ank. till Exp.-TJtsk. den 4 Dec. 1862, kl. 7 e. m.
Utskottet fullkomligen ådagalägga behofvet af den föreslagna arfvodes-förhöjningen, så vida arfvodet skall kunna anses någorlunda motsvara de uppoffringar af tid, möda och kostnader, hvilka med ifrågavarande förrättningar äro förenade, får Utskottet, i enlighet med motionärens förslag, vördsamligen tillstyrka, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit aflåta underdånig skrifvelse med anhållan, det Kongl. Majit behagade i Nåder förordna, att Magistratspersoner och Borgare, hvilkas biträde för Kongl. Majits och Kronans räkning vid syner, värderingar, inventeringar m. m., brandsyner å Kronans hus och Ränteri-inventeringar likväl undantagna, må derför, ehvad förrättningen varar längre eller kortare tid, uti en eller flera dagar, uppbära i traktamente Tre (3) Riksdaler Riksmynt för hvarje dag. Stockholm den 12 Januari 1857. Ålim. Besv. och Ekon.-Ulsk. Betänkande N:o 8. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Jan. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt fråga om beredande afGuds tjenstsoch Skollokaler för Garnisons-församlingarne i Stockholm. Uti fin till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad, af Herr Kongl. Hof-Predikanten JVensjoe väckt motion, hvari Högvördiga Preste-Ståndets öfrige Ledamöter enhälligt instämt, har blifvit föreslaget, att Rikets Ständer matte dels fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på behofvet för de i Stockholm förlagde Garnisonstrupper, att erhålla lokaler så väl för gemensam gudstjenst, som ock till skola, der minderårige personer, tillhörande Garnisons-församlingarne, kunde erhålla gemensam undervisning, dels ock underdånigst anhålla att Kongl. Maj:t behagade låta närmare utreda förhållandet och, derest behofvet befunnes grundadt, till Rikets Ständer vid nästa Riksmöte aflåta Nådig proposition om beviljande af allmänna medel för behofvets afhjelpande.
I fråga åter om reseersättningen, vill jag fästa den siste talarens uppmärksamhet derpå, all sekreteraren hos BondeSt. uppbär reseoch traktamenlsersältning, icke efter den rang han eljest innehafver, utan efter den grund, som i 1830 års K. bref finnes för honom bestämd. Ilästanlalel kan jag dock icke nu uppgifva, ehuru jag minnes att det ej var obetydligt. För den händelse att R. o. Ad. skulle vara böjd att bevilja återremiss, får jag uttala den öfvertygelse, alt det icke skulle föranleda lill någon åtgärd från StalsUlsk:s sida, emedan åsigten om saken der synes vara temligen stadgad. Frih. Cederström: Att Hr von Troil, såsom ledamot af SlalsUtsk., vidhåller de af Utsk. uttalade åsigter, finner jag helt naturligt; men deremot kan jag icke tro, att StatsUtsk., då det, i händelse återremissen beviljas, får del af de inom detta Stånd gjorda anmärkn:r och måhända äfven af dylika från ett eller flere af de öfriga Stånden, skulle anse sig icke kunna frångå sitt föregide omdöme i ämnet. En sådan slags ihärdighet å Utsk:s sida vore väl särdeles olämplig, isynnerhet då upplysningar här meddelats, hvaraf Utsk. måhända förut icke ägt kännedom. Om jag ock förbisett de af Hr von Troil sednast åberopade stadganden, enligt hvilka högre hästantal än för ordinarie häradshöfding får af sekreteraren i BondeSt. tillgodoberäknas, så qvarstår i alla 346 Den 29 April. fall den länga resans verkliga kostnader, luisliyrans betydenhet och utgiften för någon representation i och för platsen; ty det torde jag, med förbigående, för korthetens skull, af allt öfrigt, få erinra i sistberörde hänsigt att den af Konungen utnämnde sekreterare hos BondeSl. mäste ju anses böra söka bibehålla ett förtroligt förhållande till ledamöterne af det Stånd, hvars tjensteman han är, men hvilken de icke sjelfve valt.
Resan företogs i tisdags, o c h samma dag gafs. konsert i Bollnäs. Resprogrammet är för öfrigt så uppgjordt: den 2 dennes konsert i Sundsvall, den 4 i Gefle, den 6 i Linköping, den 7 i Jönköping, den 8 i Vexjö, den 9 i Karlskrona, den 10 i Kristianstad och den 11 i Köbenhavn. Tills vidare är fortsättningen ännu ej alldeles bestämd, men antagligen går färden tillbaka öfver Malmö o c h Helsingborg upp till Göteborg. Att de framstående sångkonstnärerna öfverallt, hvar de komma att uppträda, skola mötas af en fulltalig o c h tacksam publik, taga vi för alldeles gifvet. Programmet upptager bland annat duetter ur » Gioronda », » R o m e o och Julia » m. fl. operor, en ny visa af prof. Ivar Hallström m. m. I en vrå af världen. f (Forts.) an hade rest, o c h h o n var kvar. Men nästan s o m en sömngångerska gick hon omkring, frånvarande och utan att gifva akt på något omkring sig, ännu mindre än förr befattande sig med sitt hus, upptagen af det e n d a: den stora kampen i hennes inre. Idun Iduns Modet., månadsuppl. Barn^arderoben B y r å: kr. 5: » 5: » 3: » 3: Redaktör och utgifvare: FRITH lOF Klara södra kyrkog. 1 6, 1 tr. A l l m. telef. R i k s f e l e f. HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Ö p p e n kl. 10 — 5. : J. NordZing. Ifl.uns Tryc / crri Aktiebt' ag 10:de årg. - r a d. hvarje fredag. Emily Nonnen. I fter den vackra sommaren hade hösten kommit med sina kalla snart åttiofemåriga konstnärinnans sista arbete. Det var ett litet kort, stormar och tunga, tunga regndroppar. Blommorna hade böjt på hvilket hon i de finaste färger återgifvit ett par i oktoberdagen utkalkar, deras stänglar lutade mot jorden, och träden hade bytt slagna nyponblommor.
St:rs åtgärd föranleda, hvarigenom orden ’’för det närvarande” skulle komma alt ur det beslut, Utsk. föreslagit, utgå. Det är genom inrättande och befordrande af ränteförsäkrings-anslalter och sparbanker man bör söka upnå det i motionen åsyftade ändamålet, -ty det torde vara att gå den enskildes rätt allt för nära, om man ålägger Ironom att göra besparingar. Jag inser visserligen att Konung och Ständer samfäldt kunna besluta hvilket åläggande som helst, men jag lemnar derhän, om det vore klokt att begagna denna makt i en sådan utsträckning som här ifrågasatts. Ville man så gå till väga, behöfde man ej göra sig mycket besvär med den brydsamma bränvinslagstiftningen; man kunde ju belt enkelt decretera att ingen finge supa bränvin. Ett sådant förbud synes mig stå i fullkomlig motsvarighet lill det nu förordade åläggandet. Gr. Wachtmeister, Hans: Ehuru jag erkänner den vackra och berömvärda syftningen af det uti motionen framställda förslaget, är jag dock öfvertygad att detsamma skulle vid verkställigheten mola så många lill omöjligheter gränsande svårigheter att åtminstone f. n. icke derpå är att tänka. Ett utaf de vä - Den 11 Februari. 473 sendtligaste hindren emot förslagets verkställighet anser jag emellertid ligga deruti, att ännu icke förefinnes någon tillräckligt tvingande nödvändighet för att rättfärdiga en så djupt ingripande åtgärd å Statens sida. Bien å andra sidan kan man icke neka att fattigdomen på sednare tider betydligt tilltagit och att bland de dertill kraftigast bidragande omständigheter, jemte fylleriet, varit en lättsinnig bekymmerslöshet och bristande omtanka för framtiden. Denna tilltagande fattigdom har gifvit uphof till proletariatet, en i fordna tider nästan okänd samhällsklass, men hvars numera betänkliga t ill vext kan ingifva grundade farhågor att den i en framtid skulle kunna störande inverka på samhällets utveckling.
Ehuru Telegraf-styrelsen tillstyrkt (lenna linie och fastän denna telegraf-förbindelse i närmaste framtid ovilkorligen måste blifva en nödvändighet, synnerligast sorn, enligt förmodan, en telegraf-förbindelse med Finland, öfver Haparanda och Torneå, i är konung att kasta Rysslands och Finlands stora Norska korrespondens på gräns-stationen Wenersborg, sorn i sådant fall med dess enda träd pä Norige, omöjligt kunde expediera alla frän och till nämnda rike gående telegrammet’, länn sig Kongl. Majit dock ej för närvarande kunna lemna sitt nådiga bifall tili denna ansökning, enär Handelsoch Sjöfartsfonden, från hvilken hittills alla anslag till Telegraf-verket utgått, enligt officiel» uppgifter, vore sä hardt anlitad, att densamma under de närmaste 4 å 5 åren, ej utan genom användande af kapital-inbetalningarne kunde, lemna medel för nämnde anvisningar. Såväl nu ifrågavarande linie, som den emellan Carlstad och Filipstad skulle jemväl hafva ett särdeles lifvande inflytande å Wermlands stora jernoch trävaru-marknad, enär Wermlands bergslag skulle genom dem komma i en mera snabb och direkt förbindelse med landets båda största affärs-städer, Stockholm oell Göteborg, i hvilkas intresse dessa telegraf-förbindelser äfven mäste på det närmaste ingå.
Enligt senaste underrättelser från Amalfi, där vädret varit regnigt o c h ogynnsamt, har beslutits att kronprinsessan s o m i måndags skulle återföras till K o m, enär daglig läkarvård är behöflig. * Fredrika-Bremer-förbun dets dräktreform förening hade här o m dagen årsmöte i förbundets lokal. Dräktreformföreningen har n u tillryggalagt sitt tolfte arbetsår. Sin särskilda betydelse erhåller detsamma g e n o m det offentliga erkännande, hvilket i form af silfvermedalj vid allmänna konsto c h industriutställningen i Stockh o l m 1897 tilldelades föreningen för » mycket g o d a hygieniska underkläder ». Under årets lopp ha förfärdigats tre n y a modeller, nämligen en chemilett för vuxna, en brösthållare, ämnad att ersätta lifstycke, o c h en klädning för flickor i skolåldern. V i d sammanträdet förevisades den nya modellen till klädning för flickor i skolåldern. Denna klädning utgöres af antingen en trikåtröja eller ett bluslif, hvilket senare d o c k ej sluter till o m midjan, utan faller fritt ned s o m en lång kofta, samt ofvanpå detta en lös öfverklädning utan ärmar, i samma modell s o m ett vanligt barnförkläde. Om man så vill, knytes ett lätt skärp kring midjan. V i d gymnastik aftages naturligt vis öfverklädningen. * P Kungl. operan. Återupptagandet af W a g n e r s alltid lika populära opera är n o g ett lyckligt grepp och framgången m e d denna repris gifven, så m y c k e t m e r som utförandet i sin helhet synes präglas af en större helgjutenhet o c h allvar än någonsin förut. Säkerligen får detta tillskrifvas operans intendent hr Elmblad, hvilken väl bättre än någon annan vid denna institution har reda på, huru en Wagneropera b ö r gifvas. — H r Öd•mann har många pointer af öfvertygande både värma o c h kraft, o c h hans tolkning af den ljuse Gralsriddaren är allt b e r ö m värd. Och en bättre tolk af Elsas parti i vokalt hänseende än fru Östberg torde vara svårt att uppleta.