Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kongl Majit befallde, att allmän Kungävelse skulle härom utfärdas. 77'° Med öfverlemnande af Riks-Slaten för i83o och följande åren. Anmäld den 20 Februarii s. å. Med gillande af Rikets Ständers beslut om; Salpetergärdens öfvei flyttning på allmänna Reviliningen, befallde Kongl. Maj:t, att den fastställda Riks-Staten skulle till Stats-Coutoret öfrerlemnas, för att tjena till efterrättelse. 78: >:0 Angående befrielse för Staden Borås från Bevilluings erläggande intill nästa Riksdag. Anmäld den 20 Februarii s. å. och vederbörande till efterrättelse meddelad. 79:0 Angående förslaget till Stadga om Rikets mått, mål oek vigt , samt till Kungörelse om hvad vid verkställigheten af denna Stadga borde iakttagas. Anmäld den 27 Februarii s. å. KonglMaj:t ville nu endast i Nåder inhemta Dess -Vetenskaps-Academies underdåniga utlåtande öfver de af Rikets Ständer i ämnet gjorda anmärkningar. 80.O Angående tillåtelse för Städernas - allmänna BraridslodsBoiag samt Beklädnads-Directionerna att emot ränta insätta sina eunina ta medel i Banken. Anmäld Bil. til R. St. Ju; t. Ombuåsm. Emh. Ber. den i5 Jan. 1834. 73 Anmäld den 20 Februarii s. å. Kongl. Maj:t befallde, att vederbörande sivid le örn Rikets Ständers beslut underrättas; och skulle, i afseende på Beklädnads-Directionernes ofvanberörda rättighet, den underdåniga skrifvelsen till Krigs-Expeditionen remitteras. 8l:0 Angående f. d. Kronofogden Dahlgrens ansökning om eftergift af balancemedel. Anmäld den 20 Februarii s. å. och vederbörande till efterrättels» meddelad. 8*2:0 Angående ny Instruetion för Rikets Ständers Revisorer i afseende på befattningen med Stals-Verkets granskning. Anmäld den 20 Februarii s. å. Kongl.
Oftaliar dit därvid fallit niig i sinnet, att siikerligen ingen svensk luthersk kyrka skulle vilja upplhta sin predikstol %t en talande kvinna,. hvein hon än vara månde. C e d e Go Al. ' m. Från riksdagen. Y Äkta ' makars agendomsf6rhållanden. Af lagstiftningens många kinkiga kapitel torde intet Fara kinkigare &amp; n det, som rör akta inakars agendoinsförliållande. Ämnet är, som litet hvar kan förstå, af ytterst grannlaga beskaffenhet, där Kr att taga i betraktande flere parter, livilkas intressen ofta ' koinma i strid med, livarendra - mannen, liustrun, barnen och, last biit ' not. least, mannens. (el. hustruns) fordringsagare. Hvad nu den svenska lagstiftningen ' i denna svåra, fråga, betriif - far, tyckes blott ' en niening därom r %da bland sakförståndiga, att den,. ' I ' iir, allt ' igenom otillfredsstiillande. Skälen härtill torde icke vara svåra att finna: 1734 års lag har alltid i afseende på äktenskapslagstift. ningen varit knapphändig och a v k att tolka; s,v %righeterna hafva vuxit, i samma inån som förhkllandena blifvit olika emot hvad de voro, d % lagen skrefs; de ändringar i lagen, som tid efter annan företagits, hafva fram.kallats af en ny tids kraf p % kvinnans likstlillighet ' med mannen och äro svåra att förena ined giftermålsbalkens grundprincip, liustruiis underordnade ställning under mannen, hvilken bibeIihllits. Följden liar ' också blifvit osäkerhet och inkonsekvens. ' $) Men lika eniga som de lagkunnige äro i fyåga om den nu gällaiide lagstiftningens bristfälligheter, lika skilda &amp; ro ineningarne rö- r h d e dessas aflijälpande. Hittills har dock reformarbetet på detta .område stiiiidigt afsett inskränkningar i inannens m %lsmansrätt öfver hustrun ocli i iigendomsgemenskapen mellan makarne.
Då jag nu, efter bästa förmåga, och renaste uppsåt, sökt inför Ridderskapet och Adeln anföra, från hvilken synpunkt jag betrak' tar Financeplanens i Sveriges närvarande ställning, skall mitt bemödande blifva, att vid discusionen af hvarje punkt ihågkomma, hvad sorn bör utgöra ledningen för de skäl jag T)tn i j September j. m. använder och i hopp att härutinnan vara conseqvent är jag förvissad, att mina välmenande afsigter vinna rättvisa äfven af dem, som må hända Ogilla mina principer För Riksens Ständer kan det ej vara främmande, med hvilken bäfvande otålighet våra Coinittenter vänta uppgöraodet af en länge omtalad och omtvistad Financeplan; jag kan ej dölja för mig sjelf och vill ej heller göra det för eder mina Herrar, den känsla mellan hopp och fruktan hvaraf jag vet, att Nationen ålerväntar sina Ombud, såsom deras välgörare eller olyckgförebud; hvad hafva de väl hört intill denna stund, såsom följder af våra 8:ta månaders öfverläggningar annat än ökade skatter och ökad förlägenhet, är detta en tröst då de redan åtagne utgå under klubban? Måtte då uti denna angelägna sak våra beslut hlifva sådana, att vi, utan att rodna, kunna återvända till våra hemorter, utan att anklagas, såsom de, hvilka under larfvén af frihetens språk, blott bär njutit behagen af sällskapskret sarnas nöjen; Svensken i allmänhet, och dess Representanter i synnerhet, äro alltid måne om deras sjelfständighet, de hafva aldrig upphört att vara det, icke en gång vid branten af dess fall, men mina Herrar vaktorn oss från denna brant till hvilken vi må hända, kunna närma oss hastigare än vi i detta ögonblick föreställa oss, om den Konung som Svenska Folket sjelf kallat på Sveriges Thron, och vid hvilken vi fästa vår kärlek och våra förhopp - Den 12 September J, m, 109 ningarj genom de beslut vi bär fatta, »kulle komma att regera öfver ett olyckligt Folk, Bii agor till PleniProtocollet för den 12 September, förmiddagen. T*Jio i, Herr Treffenberg, Curry Gabriel:
L 19 i enlighet med lånereglementets föreskrifter och med iakttagande af fondernas bästa, omsorgsfullt handhaft äfven denna del af förvaltningen; i följd hvaraf och då Utskottet är förvissadt att Direktionen äfven fortfarande iakttager enahanda omsorg, Utskottet icke heller ansett nödigt, att, i anledning af Direktionens anmälan om en förändrad konkurslagstiftning, nu föreslå någon i afseende på framtida utlåningar inskränkande föreskrift. I sammanhang med frågan om utlåning af Riddarhusets medel har Utskottet uppmärksammat att under tiden sedan förra riksdagen Direktionen icke mer än en gång begagnat den vid 1856—1857 årens riksdag Direktionens medgifna tillåtelse att uti Enskilta Banken uppå depositionsräkning på 90 dagars uppsägning insätta eljest icke fruktbärande medel; och som Utskottet häraf antagit den slutsats, att giltigt hinder emot begagnande af sådan utväg förefunnits, har Utskottet ansett sig ega anledning till den hemställan att då tillfälle saknas att på annat sätt förränta Ridr dårhusets fonder Direktionen må ega att insätta de ofruktbara medlen jemväl mot lägre ränta å den i Enskilta Banken befintliga Uppoch Afskrifning3-räk ning. § 10. (pag. 26—32 i Dir. Berättelse). Såsom redogörelse för de under senare åren verkställda, nu afslutade arbeten i och för Riddarhusbyggnadens iståndsättande samt de sedan sista riksdag förändrade inredningarne af Direktionens sessionsrum äfvensom arkiv och kanslirumraen m. m., har Direktionen till en början meddelat en af dess ledamot Öfverste-Löjtnanten Leijonancker afgifven berättelse angående omläggning och förstärkning af grunden under hela Riddarhusbyggnaden, hvaraf, bland annat, framgår, att detta arbete ej mindre varit af högsta behof påkalladt, för att förekomma faran för bygg nadens nedrasande, än äfven att detsamma måst erhålla en långt större utsträckning än besigtningsmännen från början beräknat, men likväl nu kan med visshet antagas betrygga byggnadens bestånd.
— N:o 4^2. i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Remiss å handlingarne, i fråga om ersättning till ProtocollsSecreteraren Roman för de löne-inkomster, hvaraf han gålt i mistning, genom LappmarksEcklesiastikVerksFondens öfverlemnande till RiksgäldsContoret. XXI. B. g, 45. A. 77. E. io5. XXII. — Nto 433. i anledning af Herr Grefve af Wetterstedts motion, om förändring i tiden för markegångs-sättningen, m. tn. XXI. B. 9, 45. A. 5g. — N:o 434. i anledning af Fullmägtiges i RiksgäldsContoret Skrifvelse, angående afskrifning af sådana Götha CanalBolags och Malmö f. d. DiscontVerks fordringar, för hvilka någon ytterligare betalning icke kan förväntas. XXI. B. 9. A. 45* — N:o 435. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående afsöndring af Barnarps PraebendePastorat från Rectors-beställningen vid Jönköpings Skola, och flera till Jöne-regleringen vid Rikets ElementarLäroVerk hörande frågor. XXI. B. 58, 102. A. 112. E. 323. XXII. — N:o 436. angående fortfarande årligt understöd till aflidne tillförordnade Commissarien vid RiksgäldsContorets CreditSedelVerk, ÖfverKrigsCommissarien Fredr. Lindstedts efterlemnade 3tne oförsörjda döttrar. XXI. B. 58. Nto 437. i anledning af återremiss å Nto 420< XXI. B. 58. A. io3. B. i58. A. 206. XXII. B. 108. — Nto 438. i anledning af återremiss å Nto 4*9- XXI. B. 58. — Nto 43gangående af KammarRättsRådet S.
Mörner bifall till detsamma med den förändring, alt mornäs medlersta del erhölle följande lydelse: »vid äfventyr att, på sätt i Kgl. Förordn. den 8 Maj 1775 och Kgl. Br. den il Febr. 1800 förmäles, hafva förlorat alla etc.»; dels ock af Frih. Klinckowström bifall till §:n, med den förändring Gr. Mörner föreslagit, och införande af ordet nådig framför ordet resolution i mornäs slut. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till mom:t oförändradt och. då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Mörner: Mot det af Utskä i nu föredragna morn. af § 2 framställda förslag har jag icke något annat att erinra än att, då här är fråga om förhållanden, som bero pä K. M:ts Nåd. bifall, och det skulle kunna tänkas, att betänkligheter uppstå för bifall till förevarande morn., om det al R. o. Ad. antages i dess af Utskä föreslagna ordalydelse, synes det mig, på det att R. o. Ad. icke måtte äfventyra att vid riksdagens slut icke hafva någon Riddarh.-Ordn. fast ställd, vara lörsigtigare och lämpligare, att beloppen al introduktionsalgifterna icke nu införas i förevarande §, utan att deras bestämmande göres till föremål för en Deu 7 April f. m. 79 särskild und. framställning till K. M. Om R. o. Ad. godkänner mom:t i öfrigt, kunna ju beloppen af introduktionsafgifterna, derest K. M. bifaller den föreslagna förhöjningen af dem, sedermera införas i denna §. lag får således anhålla, att det sista mom. af § 2 måtte blifva till Utsk:t återremitterad!, på det att Utsk:t måtte komma i tillfälle att så fördela frågan, som jag föreslagit.
Härstammande från grefliga ätten v o n Essen och dotter till öfverhofstallmästaren grefve von Essen och hans maka, Ida Mary von Rehausen, föddes Elisabeth von Essen 1845 och framlefde sin barndoms och tidiga ungdoms soliga dagar i den s. k. » Essenska villan » i Helsingborg i kretsen af en glad syskonflock, själf den gladaste inom denna. Längre fram flyttade hon med föräldrarne till den ståtliga fideikommissegendomen Vik i Upland, där fadern lät uppföra det monumentala slott, som för kommande tider vittnar om hvad svenskt konstsinne i förening med en rik skattkammare kunnat åstadkomma. född Lewenhaupt. Idun har redan en gång tidigare haft nö- jet för sin läsekrets presentera bilden af fru Charlotte Wersäll. Det var i serien: » Våra ministerfruar », där hon som maka till då- varande chefen för finansdepartementet prydde sin gifna plats. Sedan dess har emellertid landshöfdingresidenset i Falun haft glädjen återbörda sin omtyckta värdinna. Fru Charlotte Wersäll, född Lewenhaupt, föddes den 12 maj 1858 å Geddeholms af * Albert Eriksson. an ' \ J~L m n ^ r a ^ törnkrönt väp ' ' » och tyngd mot jorden, och i hans öra jag skrattat orden: » Nej, hur mitt öde må skifta kosor — ål foten tornet, åt pannan rosor! » Jag hört hans stämma så sorgsen soara: » Ack, rosor vissna, men törnen vara. » En visa utanför. I spel och kårlek år hufoudstycket att våga ärligt och vinna mycket. Se, hur min kårlek har vändts i plåga af mycket vilja, men intet våga. Elisabeth Wachtmeister, Charlotte Wersäll, visor En töm rosvisa. : Sophie Nordenfalk, År 1880 ingick grefvinnan Nordenfalk äktenskap med sin nuvarande make, hvilken då var expeditionschef. Sedan 1883, då han utnämndes till landshöfding, har familjen varit bosatt i Halmstad. ^Tre Ar 1867 ingick Elisabeth von Essen giftermål med, sedermera landshöfdingen i Blekinge län, grefve Gotthard Wachtmeister af Johanneshus.
Ständers Särskildta Utskott har Vällofl. Borgare-Ståndet remitterat så väl ett af Herr Fabrikören, Capitaine J. C. Fougt ingifvet Memorial, deruti hemställes, alt Riksens Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att den tillåtelse , som genom Kongl. Brefvet den <26 Juli 1807 meddeltes, att sådana till införsel förbudna främmande - Deri z Juli. mande varor , som olofllgen inlcommit ock förbrutna dömrnas, få till qvärblifvande i Ifiket försäljas, må upphöra, som utdrag af ett under den ii sistl. Maj hos Vällofl. Ståndet hållit Protocoll, hvaraf inhämtas, att Herr Assessorn Arosenius och Herr Stads - Majoren Westin, hvilka instämt uti Herr Capitaine Fougts förenämnde anförande, tillika yttrat den önskan , att försäljningen af de confiscerade varorna mätte genom Kongl. Tull Styrelsens försorg ske' på någon utrikes ort, t. ex. Hamburg , hvarigenom ett högre pris oell större uppmuntran för Beslagaren kunde påräknas , än om godset här hemma skulle utbjudas till salu under exportations-vilkor, och hvarvid Herr Stads - Majoren Westin tillagt, att försäljnings-orten borde få af Beslagaren utväljas. I anledning häraf fjir Särskildta Utskottet nu yttra sina tankar i detta ämne. Sedan det blifvit utrönt , att förbrutna varor, enär de i allmänhet ej fingo försäljas annorlunda, än med vilkor af exportation, mäst föryttras till så låga pris, att Beslagakeii, hvars belöning Väsendtligen beror af godsets mer eller mindre förinonliga försäljning , dervid saknat påräknad uppmuntran; sä blef i anseende härtill den tillåtelse", hvarom nu är fråga , medgifven , i afsigt, att
Jag tillstyrker således bifall k Utskottens Betänkande, samt, om någon modification skall äga rum, att det må förblifva vid hvad Friherre Hjerta föreslagit; emedan jag tror det vara lika möjligt att lita en summa aoticipationsvie utgå till lån uti de ifrågavarande landsorten)*» om hufvudstyrelsen är i Stockholm» lorn ont dea är i Götheborg och Malmö. Friherre Hjerta, Fredric', J#g anser icke ellar lämpeligt, att DiscontContOren bibehå lias, eller att den egenteliga Låne-summan ökes, utan hemställer endast, under åberopande af hvad jag förut anfört, att den brist uti Di - scantUtlåningsfonden, som uppkommer genom Disconternes indragning, må af Banken anticipstionsvis sättas i rörelse för att komma de orter till godo, der Disconterne varit inrättade. Annorledes yrkar jag icke, att Disconterne skola fortfara. Herr Flach, Carl Fredria är öfvtrtygad »tt personer, hvilka, ianseendetill förmögenhet, väl skulle kunöa hjelpas, icke blifva det för svårigheten att få cautionister. Jag får på sådan grund hemställa, om icke Discontina kunde antaga annan säkerhet än ber - Den B Junit <*, ttt. gen, såsom sakre skuldsedlar och iaieekningaf. Grefve von Rofenl Sedan alla åro efiié med Friherre Hjerta, lärer ämnet för discussionen endast vara, om utlåningarne skola ske i Stockholm eller i orterne af UtredningsCoritDren, Det år en betydlig skillnad emellan att presentera namn på några eller på 60 mils af-* stånd* Då Banken ändock måste hafva en Styrelse på stallet, och kan meddela densamma hvilken instruction som hälst; så kan jag ej föreställa mig, att någon förlust för Banken skulle uppstå, och nog vore Styrelsen på stället bättre i tillfälle att inhämta säkerheten hos de lånsökandej än Discont-Directionen i Stockholm. En vard Ledamot har yttrat, att minnet af de förra Disoonternes förvaltning, borde afskräcka från dylika inrättningar. Detta borde likväl icke gälla i afseende på Götheborgs Discont, hvars
Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att i afs. på förev:de punkt R. o. Ad. torde finna, att propos. till bifall derå utan förändring ej kunde framställas, enär Utsk:s deri gjorda hemställan förutsatte bifall till det förslag, Utsk. i nästföreg:de punkt afgifvit, men R. o. Ad. afslagit. Deremot hade Hr Ekströmer nu föreslagit en förändrad redaktion af denna punkt så lydande »att R. St:r hos K. M. i underd. anhålla, att, enär den vid Carolinska Institutet meddelade undervisning måste anses, icke allenast motsvarande, utan ock i flere delar fullständigare än den, som vid Universitetens medicinska fakulteter kan åstadkommas, de läkare, hvilka genomgått alla vid Institutet föreskrifna examina, må tillerkännas lika befordringsrätt med dem, som efter vid ettdera Universitetet aflagd medicinae licentiat examen, genomgått den s. k. operations-examen och erhållit chirurgiae magister-diplom» Eör öfrigt hade visserligen Hr Cederschiöld gjort framställning derom, att, i händelse af bifall härtill, samma rätt till anställning i Statens tjenst, som sålunda blefve tillagd de läkare, hvilka genomgått de vid Institutet föreskrifna examina, borde tillerkännas äfven dem som undergingo fullständiga examina vid Universitet, men utan att dervid föreslå någon bestämd redaktion, hvarföre Hr Gr. o. Landtm, var osäker huruvida Ilr Cedersehiölds mening varit att derå erhålla propos. eller endast att framställa en anmärkn. Hr Cederschiöld: Min mening var endast alt framställa en anmärkn. emot Hr Ekströmers yttrande. Det i afs. på förev:de punkt af Hr Ekströmer framställda förslag till beslut, blef härefter af R. o. Ad. bifallet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -Jpå 4 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. 352 Den 15 Juli e. m. Onsdagen den 15 Juli 1857. Plenum kl. 0 e. m. Justerades 2:iie prot.-uidrag för förmidd:s plenum.
IP ahlström biträdda motion, eller en framställning om angelägenheten samt den allmänna vigten af myrutdikningsoch andra valtenaftappnings-arbetens verksamma bedrifvande inom de Norrländska länen, blifvit föreslaget, att, oberoende af det beslut, som kunde komma alt fattas angående medels anslående lör valtenaflappningar och myruldikningar i allmänhet, eli särskildt anslag af 60,000 R:dr Runt under hvart och eli al de är, som nästa statsreglerings-period kommer alt omfatta, måtte varda anvisadt och stäldt till Kongl.
Att Arbets-Inrättningar måtte organiseras Sockneeller District-vis, så i Städer sorn på Landet, att uppsigten öfver Arbetshjonens flit och sedlighet borde anförtros åt ordningsmän, och desse, uppå tillgörande Reqvisition, efter behof erhålla handräckning hos vederbörande Landshöfdingar, Magistrater och KronoBetjente. Lag-samt Allm.Besv.o.Oec.UisA. Bet. N:o öy. I 5 7:0. AU som tvänne slag CorrectionsInrättningar finnas, nemligen de Allmänna, der för brott straffade, vanartige eller med betlande beträdde personer böra förvaras och till tvångsarbete hållas, samt sådane Inrättningar, hvilka inom åtskilliga Län , genom enskilda bidrag, bildade blifvit, och der endast arbetsföre, sysslolöse och icke vanfrejdade personer skola intagas, men det icke destomindre skall någon gång hafva handtj att dessa inrättningar blifvit förblandade, sä att Länen gått miste om ändamålet med deras bidrag, närmare bestämmelser alltså måtte tillvägabringas af qvaliteterne hos de personer, som till de Allmänna Correctionshusen böra försäcdas, och af de vilkor, under förutsättande hvaraf inmaningen i Länens enskilda Arbets-Inrättningar må ega rum. B:o. Att den, som blifvit förvunnen att för tredje gången hafva öfverlastat sig med starka drycker, måtte dömas till arbete å Corrections-Inrältning. 9:0. Att förbrytare, derest han icke har eget hem eller laga försvar, måtte, efter undergången bestraffning, såsom lösdrifvare, i liäckte qvarhållas, och på lika sätt sorn försvarslöse personer, hvilka för varnart icke vilja eller kunna erhålla årstjenst, vara lör alltid underkastad kronans arbete, mansper - lC Lagsamt AUm.Besv.o.Oec.Uisk.Bet.
JVs 64, Litt. B, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. (JV2 9) till R. St:r, ang:de nedsättning i kopparräntan å tillverkningarne vid Stora Kopparberget samt i anledn. af ånyo väckta frågor, dels om uphörandet af allmogens inom vissa trakter af Kopparbergs län skyldighet att till Stora Kopparbergs Bergslag in natura leverera Hemmansränteoch Mantalseller Qvarntulls kolen, dels ock om uphäfvande af öfrige åt Stora Kopparbergs Bergslag och Hytte-egare tillerkände privilegier och serskilda förmåner. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag har ingenting emot den ändring, StatsUtsk. här föreslagit, men anser utredningen af frågans beskaffenhet icke vara så tillfyllestgörande, att beslut derå kan grundas. Genom kopparräntans nedsättning från hvart 10:de till hvart 30:de Ska skulle, enligt Utsk:s upgift, å kopparverkets afkastning under de sednaste åren, Staten förlora 333J Skt£ årligen eller, om kopparens värde endast uptages till 150 R:dr Skit, ehuru denna metall sisth år gällde ända till 173 R:dr SkU, omkrig 50,000 R:dr. Denna förlust ökas naturligtvis i samma mån, som grufvans afkastning tilltager. Utsk. har icke framställt någon beräkning öfver hvad kronan enl. 2:dra, 3:dje och 5:te punkterne i Utsk:s förslag skulle erhålla i st. f. det, som af henne upoffras, utom i afseende å den s. k. vedhyggster-räntan, som blifvit uptagen till ett belopp af 1,165 R:dr och några sk. Det är icke heller upgifvet, huru mycket kronan skall komma att, enl. ll:te punkten, förlora på kopparens garning vid Avesta, för hvilken full garlön skall framdeles erläggas. Enl. förslaget vill det äfven synas, såsom skulle vissa delar af stora KopparbergsBergslag i framtiden uphöra att vara bergslag.
Med denna summa har Styrelsen att bestrida administrationen, sorn icke bör öfverstiga 8,000 Rdr, samt verkställa utdelning till bolagsmännen, som således hafva en försvarlig ränta på sitt insatta kapital och fördelen af ett kreditiv för 4| procent. Uti förestående kalkyl är ingen öfverränta beräknad och dessutom antaget, att ett kapital på 100,000 Rdr b:ko hela året igenom legat oförräntadt, hvilket torde, vid närmare ordnande, befinnas otjenligt, så att inkomsterna torde kunna ökas med några tusende Rdr, serdeles om de allmänna medlen få gå genom afdelningsbanken, der de ostridigt äro säkrare än under en eller några få uppbördsmäns händer, hvilket medförde den fördelen, att ögonblicklig penningeförlägenhet icke gerna kunde uppstå, serdeles i betraktande deraf att afdelningsbanken alltid hade vinstmedel innestående och i hvarje vecka inflytande. Man torde nu böra öfvergå till en annan vigtig fråga, eller hvarifrån medel skola tagas till dessa afdelningsbanker. Det första svaret blifver naturligtvis, att förslaget icke afser någon ny sedelemission eller tillverkning af nya skuldsedlar, utan deremot, att hjelpa sig Banko-Utskottets Betänkande, N:o 43. 9 sig med dem, som redan finnas utgifne af Rikets Ständers Bank. Banken måste här anskaffa penningar på samma sätt, som livar och en annan kapitalist; han använder först och främst sina egna kapital och ränteinkomster, och hvad han sjelf icke förmår, upptager han från andra kapitalister. Det går naturligtvis icke an, att Banken tillökar och utlemnar sina sedlar, som äro betalbara vid uppvisandet, mot papper, ställda på lång betalningstid. Saken skulle således tillgå på det sätt: l:o att Banken finge använda större eller mindre del af sina årliga vinstmedel för bildande af erforderliga fonder.