Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskrs d, 24 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 5 3, i anledn. af väekta motioner, angrde förändrad organisation af Sveriges landtoch sjö-försvar. Föredrogos och biföllos Sammansatta Statsoch BankoUtskis d. 24 dennes på bordet lagda Utlåt:n: N:o 56, i anledn. af särskilda förslag till åtgärder för att underlätta penninge-ställniugen och rörelsen inom landet; och N:o 57, i anledn. af väckt motion om åtskilliga ad pios usus stiftade kassors förvaltande af R. St:rs Bank eller Riksg:sKont. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 24 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 81, öfver väckta motioner om beviljande af kreditivrätt i Banken för Hypotheks-föreningarne i Riket. Föredrogos men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, BankoUtsk:s nedannämnde d. 24 dennes på bordet lagda Mern.: N:o 82, med hemställan om vissa tillägg till Reglements-föreskrifterna, ang:de Bankens metalliska kassa; N:o 83, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i BankoReglem. ; samt N:o 84, ang:de Instruktion för R. St:rs BankoUtsk. vid nästa Riksdag. Föredrogos och biföllos LagUtsk:s d. 24 dennes på bordet lagda Betänk:n: Nio 78, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring af hvad lagen stadgar om Häradsnämnds rösträtt; N:o 79, i anledn. af väckta motioner, ang:de förändring dels af 23:dje kap. Usta § RättegångsBalken, dels ock af sättet för val af Nämndemän; och 400 Don 25 Februari. 2ST:o 80, i anledn. af vackt motion, ang:de jäf emot Häradsnämnd.
Jag tror, att arbetet skulle blifva så dyrt, att få skulle anse sig hafva råd att köpa detsamma, och dessutom skulle måhända i alla fall högst få felaktigheter blifva rättade om ej möjligtvis för den sednaste tiden, för hvilken genealogierna dock äro minst bristfälliga, hvaremot det egentligen är för den äldre tiden som jag ansett att gransknings-arbetet vöre af vigt. För öfrigt vill jag visserligen icke motsätta mig att Utsk. företager min motion i sammanhang med Hr Anreps; jag lägger dock stor vigt uppå, att icke någon tryckning beslutas förr än en granskning ägt rum; ty den, som vill taga genealogierna i närmare ögonsigte skall otvifvelaktig! med mig instämma deruti, att de icke i sitt närv:de skick lämpa sig för offentligheten. Öfverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, hurusom, sedan Hr Printzensköld afstått från sitt yrkande om bifall och instämt i begäran om återremiss, numera endast var yrkadt af Hr Cederschiöld och Hr Printzensköld återremiss, af Frih. Stjernstedt, att R. o. Ad. måtte såtillvida bifalla Gr. Lewenhaupts reservation, att R. o. Ad. beslutar åt Riddarh.Direktm updraga att för granskning och fullständigande af Riddarhus genealogiska tabeller utse en Komité af fem sakkunnige män samt att till deras' förfogande ställa ensumma af 400 Rdr Bko årligen intill nästa Riksdag; uti hvilket yrkande äfven Frih. Cederström instämt, samt af Hr von Knorring med hvilken Gr. Oxenstjerna förenat sig, bifall till Gr. Lewenhaupts reservation med den förändring alt R. o. Ad. skulle, för granskning och fullständigande af Riddarhus genealogiska tabeller, till Riddarh.Direktms förfogande ställa en summa af 400 Rdr Bko årligen intill nästa Riksdag. Do härefter först till bifall å Utsk:s Utlåt.-, sedan till bifall å Frih, Stjernstedts förslag och sedermera till bifall å Hr von Knorrings förslag framställda proposme besvarades med blandade
Då de personer, hvilka upgifvit sig närmare känna anledmna till den oro, som visat sig, en kännedom, hvilken jag också anser dem ega, hafva upgifvit, att orsaken till denna oro just är att söka i förbudet mot användandet af den gamla handboken och den gamla psalmboken, så tycker jag, att man har allt skäl att så fort som möjligt undanrödja detta förbud, på det sjelfva oron med detsamma må försvinna. Vi hafva redan bifallit Utsk:s förslag, att man må kunna emottaga Nattvarden af annan prest än församlingens, och derigenom har en anledn. till missnöje blifvit undanröjd; vi böra, enl. min tanke, äfven undanrödja de öfriga. Då jag genomläste Utsk:s förslag stötte mig genast ordet »flere»; ty jag kan icke inse något skäl, hvarföre icke 833 Dsn 4 Norember e. m. gamla handboken lika väl kan få begagnas när det blott är en person, med hvilken skriftemål skall förrättas. Jag anser derföre, att den författning, som kan komma att utfärdas, bör innehålla: att om en eller flere det önska, så må gamla handboken begagnas. Denna punkt är redan återremitterad af tvenne Stånd, och om E. o. Ad. nu bifaller den, blir endast följden den, att tiden blir uptagen med sammanjemknings-förslag och inbjudningar, hvaremot, om It. o. Ad. återremitterar punkten, Utsk. blir i tillfälle att framkomma med ett förslag, som alla kunna antaga. Gr. Sparre: Denna punkt är icke, på sätt den siste talaren upgaf, återremitterad af två Stånd; ty ett Stånd har återremitterat den, ett Stånd bifallit och ett Stånd afslagit densamma. Om nu äfven K. o. Ad. återremitterar punkten efter en discussion. hvarunder en och annan talare afstyrkt förslaget, en och annan tillstyrkt en modifikation deri, så blir det alldeles omöjligt för Utsk., att utfinna hvad man verkligen önskar. Det synes mig vara bättre om Ståndet fattar ett bestämdt beslut, så att Utsk. kan få någon ledning för sitt åtgörande.
Med den stora utveckling handel och sjöfart tagit under denna tiderymd, med de förändrade förhållanden i dessa näringsgrenars bedrifvande, som af denna utveckling blifvit en följd, hafva dessa lagar ej kunnat undgå att blifva för behofvet allt mer och mer otillfredsställande. De äro det mindre med afseende på grunderna, än med afseende på föreskrifternas fullständighet. Denna sednare brist visar sig dels derutinnan, att stadganden för en mängd förhållanden helt och hållet saknas, t. ex. i afseende på rederiets förhållande till tredje man. om huvudredare och hans förhållande till rederiet och till tredje man, om sjöförklaringar o. s. v., dels derutinnan att stadganden, hvilka i sig sjelfva äro fullkomligt rikliga, blifvit i sina konseqvenser alltför knapphändigt utförda. När således bristerna i den närvarande lagstiftningen härröra mindre från dess grunder än från dess ofullständighet, innehåller ej heller det närvarande förslaget några sådana stora, genomgripande, från det nu gällande skiljaktiga grundsatser, att för deras antagande redan från början en redovisning vore påkallad. Nya, från den gamla lagen afvikande, bestämmelser förekomma visserligen; sådana äro t. ex. ordnandet af rederibolagets förhållanden såväl inbördes som till tredje man, rederiets rätt att afskeda befälhafvare!), åtskilliga bestämmelser angående besättningen, dess rätt till hyra när fartyget förliser, och framför allt bestämmelserna rörande dess förbrytelser; befraktares rätt att i visst fall uppsäga befraktning; friheten i afseende på formen för fraktaftalet; rättigheten att i visst fall begagna fraktsedel i stället för konnossement; stadgandena om sammanstötning af fartyg; bergarelönens bestämmande af domstol, förmånsrätterna o. s. v.; men aila dessa förändringar äro dock ej af så omfattande beskaffenhet, att de utöfvat något inflytande på förslaget i dess helhet, hvarföre det torde vara tillräckligt att för hvar och en af dem anföra grunderna vid det ställe den i förslaget intager.
St. hemställa om förnyadt vidtagande af det i detta ämne vid sisth riksdag fattade beslut, med bifogande af dertill erforderliga redactionsförändringar i usta, ^:de, 6:te, tolde, litle, ia:te, i3:de, i4:de, i5:de, iötde, lj-.de, i8:de, igrde, aotde, 2i:sta, 22:dra, 23:dje, 2<4:de, 25:te, 2Ö:te, 28:de, 29:de och 3o:de captn Rätteg.b:n, 3:dje och gtde captn TJtsökn.btn samt i4 cap. Jorda-b:n, på sätt dessa förändringar finnas uti R. Stts und. skrifvelse N:o io3 af d. a5 Aug. i834 upptagna. 2. I sammanhang med, och såsom följd af nu upplästa motion, föreslår jag vördsamt, att beslut må fattas om förändring af 2Ö;te cap. Rälteg.brn, lista, 2."dra, 3:dje och 6:te §§:na, i likhet med hvad R. St. vid sisi förflutna riksdag beslutade, angtde borgens ställande och doms fullgörande vid fullföljd af vad från underrätt, på sätt i R. St:s und. skrifvelse N:o to4 af den 2Ö:te Aug. i834 finnes upptaget, och anhåller om remiss jemväl af denna motion till Lagutskottet. 5. K. M. behagade vid sisth riksdag till R. St. aflåta en nåd. prop., ang:de ändring af8:de, g:de och 1 o:de §§:na, samt förklaring af 2tdra §:n 17 cap. Handels-btn, eller — med andra ord — om upphörandet af de s. k. tysta förmånsrätter, lagen i nämnde cap. tillägger vissa der uppräknade fordringar framför inteckna de. Ålskillige af II. R. o. Adis ledamöter torde ännu erinra sig det öde, som träffade nämnde propos. under dess behandling hos R. St.
M. kunde fritt disponera tillgångarna inom hufvudtitlarna; och sorn detta äfven ägde rum yid 1812 års riksdag samt sådana dispositioner sedermera opåtaldt skett, har man per analogiam yttrat, att K. M. ägde rätt att i detta fall efter godtfinnande förfara. Jag vill icke utsträcka ansvarighetsprincipen derhän, att jag påstår, det Statssecret. varit pligtig att vägra contrasignation; men den nuvar. Statssecret. var till punkt och pricka underrättad om hvad hans företrädare gjort vid detta mål, och han kände sålunda, att det fanns ett sätt att förfara, som var mera lämpligt, än att vägra contrasignation, nemi. att lemna den Conseil, der man ej kan göra sina rådslag gällande, isynnerhet då hela Statsrådet, med undantag af en enda ledamot, reserverat sig mot hela åtgärden. 63 § Reg.F., hvilken är den enda § i grundagen, som omtalar detta fall, säger: "Såväl Rikets ordinarie statsmedel oell inkomster, som hvad, pä sätt ofvan för"mäldt är, under namn af extra ordinarie utlagor eller be"villningar till statsverket af R. St. anslås, vare under Konungens disposition, att till de af R. St. pröfvade be"hof och efter den upprättade staten anordnas,” Nu är likväl icke detta anslag anordnadt efter den upprättade staten. Jag vill medgifva, att saken icke så svårt drabbade contrasignanten, om icke något R. St.*s beslut föregått, att gafdesreg:terna ej skulle få detta anslag. Men när man jemnför beslutet med förenämnde 64 § och med det förhållande, att frågan några månader efter Ständernas åtskiljande förekom och på detta sätt afgjordes, linnes Statssecret. hafva handlat i bestämd strid med grundlagen och till den grad öfverträdt grannlagenhetens fordringar, att jag anser R. St. äga full grundlagsenlig rätt alt begära en sådan persons entledigande, om de sådant önska.
Denna § kan, liksom de sist omnämnda, af Konungen och riksdagen när som helst upphäfvas, och således kyrkans vigtigaste yttre förmåner tillintetgöras, utan att hennes egna närmaste målsmän ens blifvit i saken hörda. Med full rätt talas bär om kyrkans förmåner; ty de frioch rättigheter i afseende på tionde, hemman, jordar m. m., som i bemälda privilegier blifvit Presterskapet tillförsäkrade, äro på samma gång en åt kyrkan sjelf lemnad garanti för hennes materiela sjelfständighet, hvarigenom det för henne är möjligt att, utan allt beroende af statskassan och vexlande riksdagsopinioner, utföra de pastorats-delningar och andra likartade förändringar i sin organisation, som landets stigande kultur och tilltagande folkmängd kräfva. Dessutom torde böra erinras, att den mycket betydliga, fastän derföre icke öfverflödiga, utan snarare otillräckliga, kyrkoegendomen är i samma privilegier inbegripen. Orsaken, hvarföre kyrkans egna och Presterskapets materiela intressen sålunda blifvit med hvarandra i dessa privilegier inlörlifvade, behöfver knappt omnämnas. Det ligger i sakens natur, att man derigenom och genom att låta hvarje förändring bero af Preste-St:ts bifall, trott sig ställa den säkraste borgen för, att ej onödigtvis förhållanden må rubbas, som Svenska folket af ålder ansett vara för samhället nyttiga. Nu vill man emellertid icke allenast borttaga det gamla grundlags-skyddet, utan tillika öfverflytta den svaga garanti, som der - Den 20 Januari. 143 efter skulle komma att återstå, från Preste-St:t till kyrkomötet. Skälet dertill är så mycket mindre klart, som R. o. Ad. fått sig tillerkänd rättigheten att fortfarande bevaka sina vida mer betydelselösa privilegier. Hvarföre då ej förunna Presterskapets ombud vid kyrkomötet samma rättighet eller åtminstone föreskrifva, att i privilegii-frågor mötets presterliga och lekmannabeståndsdelar borde, hvar för sig, afgifva yttrande, samt att, endast i händelse båda delarne sammanstämde, mötet skulle anses hafva bifallit den förändring riksdagen löreslagit?
R:dr, i likhet med hvad som föreslogs för Registratorerne i de öfriga större Kansli-Expeditionerne, hvilka dittills åtnjutit, ungefär lika löner å stat med Förste Registratorn i Justitie-Revisions-Expeditionen; men Rikets Ständer, som för de öfriga beviljade det begärda anslaget, ansägo Registratorn i Justitie-Revisions-Expedftionen skäligen kunna åtnöjas med 3,000 R:dr, helst åtskilliga sportler vore med hans tjenst förenade. Då likväl icke heller de andre Registratorerne äro alldeles i saknad af sportler, samt det synes obilligt, att den nu ifrågavarande, hvars lön tillförene varit lika och hvars göromål visserligen icke varit mindre trägna, skall på samina gång som hans göromål, genom den andra Registratorns indragning, blifvit i betydlig mån ökade, åtnjuta lägre lön än hans vederlikar, hemställer jag, att Kongl. Majit mätte föreslå en tillökning af 500 R:dr i hans nuvarande lönebelopp. Bibehållandet af Kanslister och Kopister är af särskild vigt för JustitieRevisionen, såväl i anseende till behofvet, för Revisions-Sekreterarne af skickliga och pålitliga biträden för uppsättande af berättelser och expeditioner m. m., som ock för protokollets förande i Nedre Revisionen. Någon inskränkning i det nuvarande antalet Kanslister och Kopister, af hvilka en Kanslist och en Kopist .äro indelade å hvarje Revisions-Sekreterares rotel och en Kanslist å Registratorskontoret, torde icke heller lämpligen kunna ske. Så mycket extra biträde är i allt fall af nöden, att de. 2,000 R:dr, sorn för närvarande finnas anvisade till gratifikationer äro tilbäckligc endast under den förutsättning, att e. o. tjenstemän hädanefter såsom hittills skola, för vinnande af juridisk undervisning, åtaga sig tjenstgöring i Revisionen, utan afseende pä den godtgörelse, som derför bestås.
Mörners ifrågavande förslag lill ändring i 1 mom. af 14 § Riksd.Ordn. ropades starka nej, blandade med ja, hvarpå H. Ex. förklarade det lian trott sig finna alt nej varit öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Uplästes till justering samt godkändes följande voler:spropos. Den, som vill att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke antager Gr. Mörners förslag att 1 mom. af 14 § Riksd.Ordn. bör erhålla följande lydelse: ”Idkare af borgerlig näring, handel, fabrik, handtverk eller annat till borgerliga näringar räknadt yrke, egare och fideikommissinnebafvare af lius eller tomt i stad eller köping, egare och fideikommissinnehafvare af bergsbruk, Magislratspersoner i släderne och sådane derstädes bosatte, lill annat Riksstånd icke hörande personer, som antingen pä grund af K. fullmakt innehafva tjenst å rikets stat, eller från sådan tjenst med pension afgått, välje inom sig, distriktvis, de riksdagsmän, som, vid riksdag, BorgareSt. utgöra. Desse riksdagsmän skola lill antalet vara sjutiofem,” voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; ' vinner nej, antager R. o. Ad. icke detta förslag såsom Ståndets gemensamma tanke. 26* 404 Den 31 Maj e. m. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda : Ja — 13. Nej — 30. H. R. o. Ad. åtskiljdes k. 3 e. m. In Odem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 31 Maj 1851. Plenum kl. 6. e. m. Justerades pleni-prot. för d. 7 sistl. Maj e. m. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s ledamöter, och befunnos dertill utsedde i Bevillnings-Utskottet. efter N:o 192. Frih. Stackelberg, Berndt Hjalmar, N:o 177. Frih. von Knorring, Wolrath, N:o 211. Frih. Cederström, Olof Rudolf, samt N:o 130.
Uti detta moment hade nästlidne riksdags Stats-Utskott före slagit åtskilliga förändringar i stadganderne för redovisningen af kronouppbörden; men då Utskottet inbemfat, dels all Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers Revisorers gjorda framställning, under den 6 Juli 1849 meddelat förändrade föreskrifter i afseende å landsboksräkenskapernes afslutande och aflemnande, hvilket numera sker inom den 31 December året näst efter det, för hvilket de upprättas; dels att ett nytt formulär för landsböckerna blifvit, på nådig befallning, den 11 November 1850 af Kongl. Statskontoret fastställdt, så att dessa räkenskaper, skiljda från Landtränteri-specialräkningen, endast, redovisa den allmänna kronouppbörden, 32 Siats-Utskottets Utlåtande, A? 167. och berörde specialräkning långt tidigare än förr kan aflemnas till Kongl. Kammarrätten; samt dels alt ett uppgjordt förslag lill nytt formulär för Rikshufvudboken är på vederbörande embetsverks granskning beroende; så och enär härtill kommer, att Kongl. Maj:t icke heller vid denna riksdag till Rikets Ständer gjort nådig framställning om förändringar i afseende å räkenskapsverket, anser Utskottet några vidare åtgärder derutinnan icke böra för närvarande ega rum, utan tillstyrker, att tillsvidare, och intilldess resullaterna af redan beslutade förän dringar sig visat, mätte få förblifva vid hvad nu i ofvanberörde hänseende blifvit föreskrifvet. 23:o. 89 mom. Som Utskottet, i afseende å den uti detta moment behandlade fråga rörande förändrade sladganden om preskription för skattskyldiges och re dogörares ansvarighet, inhemta!, att Lagberedningen, i sammanhang med uppgjordt förslag till Handels-balk, föreslagit förändrade föreskrifter i berörde hänseende, hemställer Utskottet vid sådant förhållande, att denna fråga icke eller må till någon åtgärd för närvarande föranleda.
Om icke hvarje lugn undersökning af verkeliga förhållandet visade just motsatsen, ja, att den icke långt aflägsna tid, då man ofredades af druckna personer på allmänna vägar och gator, då krogarna voro ställen för oljud och slagsmål, är nästan alldeles förbi; skulle den minsta verldsoch mennisko-kännedom vara tillräckelig, för att visa, det man i sjelfva vinländerna öfverlastar sig minst, och ätt endast en tilltagande upplysning och allallmännare odling, följder af välmåga och trefnad, samt goda uppfostringsoch admi - Den4Jun'*f-rni5i nistrations-anstalter, och en vaksam styrelse, rnen ingalunda brist på Bränvin, förmå inverka på sedligheten, i och med detsamma och i den mån de förbättra det allmänna välståndet. Men kan också tillgången af Bränvin, genom inskränkning i Bränningsrättigheten, verkeligen förminskas? Mina Herrar, jag har dervid blott en enda upplysning att meddela, som är, att man i denna stund, då Bränvin föryttras till ett lägre pris, än hvad det kostar att frambringa, likväl söker insmyga sådant utrikes ifrån; — och hvad är det, sorn icke lyckas på denna väg? Att genom inskränkning i BränvinsBränningeii beröfva Landtmannen den förtjenst, han af densamma kan erhålla, och hvad mera är, utväg till Ladugårdens underhåll och förökande, samt till ett utvidgadt jordbruk öfverhufvud, är således, att åt en förment vinst af sedlighet göra ett offer af sjelfva vår grundnäring, Jordbruket; och allt detta tili förmån för en legion af lurendrejare, och deras handtlangare, hvilkas tillvarelse demoraliserar Nationen, långt mer, än de beklagansvärda varelser, som icke kunna lefva utan Bränvin. Kan för öfrigt den sig nu kallande allmänna opinionen emot de större Bränneiierna, såsom medel till ett omåtteligare bruk af Bränvin, verkligen äga bestånd inför en allvarsammare pröfning? Jag svarar härpå med full öfvertygelse ett bestämdt Nej. — Den 4 J u n i i f. in.
Och här, kära Brigitt Marie, och du, mitt barn, ser ni den man, jag så ofta och med så mycken aktning omtalat. Vi skola hoppas, att han icke försmår att som gäst och vän inträda i vår krets.” Under denna kommerserådets knapphändiga presentation neg kommerserådinnan gång efter gång. Rosa gjorde en djup böjning på sitt vackra hufvud, men höll sedermera af förundran på att släppa alla sina sysaker i golfvet vid sin fars yttrande; ty, så vidt hon kunde erinra sig, hade hon aldrig hört den ifrågavarande, så mycket aktade mannens namn upprepas, utan i sammanhang med någon salteller spannmålslast. Den danske grosshandlaren syntes äfven sjelf litet förundrad öfver detta utomordentligt vänskapsfulla och förtroliga emottagande, och hans allvarsamma, forskande blick öfverflög de närvarande med ett stadigt uttryck, hvarefter han med en höflig bugning emottog den stol värden framsatte. Kommerserådinnan började genast framställningen af en mängd frågor, rörande resans besvärligheter och det dåliga väglaget; men som den fremmande icke synnerligen vidlyftigt besvarade dem, fann hon lämpligast att byta om samtalsämne. ”Huru länge få vi det nöjet att se grosshandlaren Garben hos oss?” Den danske herrn såg på sin värd, och svarade artigt: ”Om det icke faller herr kommerserådet besvärligt, kunde vi möjligen i dag se på våra affärer. I morgon, i händelse vi hunnit sluta göromålen, ernar jag anträda min resa till Stockholm.” Herr Widen sände sin hustru en mörk blick, hvilken genast öfvertygade henne, att hon behandlat saken oskickligt, och medan hon i sitt hjertas stora ångest tänkte på någon utväg att hjelpa sitt misstag, svarade kommerserådet lugnt, i en förut väl inöfvad ton: ”Derom kunna vi samtala enskildt i eftermiddag, om herr Garben så åstundar.”
Medelst prot.utdr. af den 4 dennes har II. R. o. Ad. behagat till Utsk. remittera särskilda motioner, åsyftande att bereda ett skyndsamt och tillförlitligt offentliggörande inför allmänheten af öfverläggningarna hos R. o. Ad., nemi.: 1:0 af Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., som föreslagit, att R. o. Ad. måtte besluta, ”att af Ståndets prot. låta ”upplägga ett erforderligt större antal exemplar än hittills ”blifvit tryckt, hvilka exemplar skulle förvandlas till en ”tidning, på hvilken prenumeration, mot nedsatt afgift, skul”le upptagas;” 2:0 af Frih. Raab, Adam Christian, som ansett ändamålet lämpligast och bäst skola vinnas, ”om R. o. Ad. ”under innevar. riksdag holle särskilda snällskrifvare, hvilka ”upptogo det hufv.udsakliga af disctissionerna och förhand’ lingarna å Riddarhuset uti ett sammandrag till det inskränkta omfång, att det kunde inrymmas i tidningarna,” hvilket sammandrag för hvarje plenum skulle, sedan talarne haft tillfälle att genomse och corrigera detsamma, tillhandahållas de tidnings-redactioner, som anmäla sig vilja referera R. o. Ad:s öfverläggningar; och har Utsk. tillika fått emottaga de af åtskilliga talare i ämnet afgifna yttranden. Utsk. inser, lika med de värde motionärerna och öfriga ledamöter af R. o. Ad., som uti frågan sig yttrat, den stora vigten deraf, att Ståndets öfverläggningar skyndsamt, noggrannt och tillförlitligt refereras i tidningarna; men Utsk. kan ej heller för sig dölja svårigheterna att, under närvar, förhållanden, ulan allt för dryg kostnad, afhjelpa de i dessa hänseenden rättvist öfverklagade brister. Således befarar Utsk. för sin del, att det af Hr Bråkenhjelm väckta förslag, Den ao