Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till och med i Urds och Mimers heliga källor minskades safterna under dessa år, världsträdets nordliga grenar vordo allt tommare på knopp och blad. Men så var ju också Fröj, årsväxtens gud, i jättevåld. Snart därefter äfven Fröja, kärlekens och fruktsamhetens gudinna. Snart därefter äfven Idun med sina ungdomsbevarande äpplen. Gudarne slogos med förskräckelse, när de saknade Fröja i Asgard. De sammanträdde på sin tingstad och öfverlade om hvem som förrådt henne åt jättarne. De upptäckte den brottsliga. Det var en jättemö, som Fröja upptagit i sin hofstat, och de gjorde än en upptäckt: att den förrädiska jättemön var den pånyttfödda Gullveig. Tor slog henne då med sin hammare till döds; häxans lik hölls än en gång öfver lågorna. Men än en gång hände, att hennes hjärta endast blef halfsvedt, och att Loke, letande efter det i askan, fann och slukade det. Han födde därefter till världen den ulf, som heter Fenrer och är årsbarn med den förste fimbulvintern. Ej mindre grepos gudarne af förfäran, när de funno, att Idun var försvunnen ur Asgard. Loke hade hållit den ed han svor Valand och bortlockat henne därifrån. »Du är Ivaldes dotter», torde han ha sagt, »och har blodshämd att utkräfva af Oden. Vill du tjäna din faders baneman? Flyg till dina bröder och var hos dem! Det är din plikt.» Och Idun flög i svaneham att uppsöka sina bröder, till hvilka hennes längtan stod, mäst bland dem till Valand, som hon älskat från sin barndom. Tre svanar kommo en morgon till Ulfdalarne och sågos af bröderna simma i ett vatten i närheten af deras boning. En af dem var Idun. Den andra var också en Ivaldedotter och växtlighetsdis, Auda. Den tredje var Sif, deras fränka, hon med de gyllene lockarne, en växtlighetsdis, äfven hon. Sif kom till Egil, för att vara hans hjälp och tröst, ty hans maka Groa, hennes syster, kunde icke komma.
Under ifrågavarande tre år har sålunda utförseln af spanmål öfverstigit införseln deraf med 664,658 tunnor; och ehuru häraf den slutsats kunde dragas att spanmålsbristen inom riket i allmänhet ej skulle varit så stor, att de många allmänna och enskilda undsättnings-åtgärderna till afhjelpande deraf påkallats, var likväl dessa åtgärders nödvändighet af för handeln varande förhållanden ovedersägligen ådagalagd. Ty beklagligen förnummos nöden och behofven inom landet, jemte den dermed förknippade stegring af spanmålsprisen i de flesta af rikets provinser, gå i bredd med utförseln af spanmål till utrikes hamnar, helst som, till följd af den inom flera af Europas bördigaste och folkrikaste länder inträffade missväxt å både säd och potates, spanmålsprisen på den utländska marknaden allt mer och mer uppdrefvos. Också fortfor spanmålsulförseln å den tid af innevarande år, hvarunder densamma var tillåten, att med stigande ifver drifvas, så att under våren och början af sommaren exporterats: Hvete 31,083 tunnor. Råg 133,772 „ Korn och Malt 99,135 „ Blandsäd 1,483 „ Hafre 120,341 „ Ärter och Vicker 34,242 „ Mjöl af hvete och råg samt gryn 3,237 „ eller tillhopa 423,293 tunnor. Härigenom uppkom brist äfven inom sådana orter, der skörden i allmänhet utfallit fördelaktigt och hvarifrån eljest, i likhet med hvad förut varit vanligt, fyllnad i 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 22. behofven för andra af missväxt hemsökta orter kunnat påräknas; såsom bevis hvarå må anföras, att under sistlidne
N:o 30, i anledn. af väckt fråga om Landtbruksacademiens indragning och den Academien tilldelade fonds öfverlemnande till Riksg.cont., blef detta utlåt, ånyo bordlagdt på begäran af Hr Fåhrmus, Olof Immanuel, Hr Westerstrand, Pehr, och Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius. Föredrogs och bifölls LagUtsk:s d. 8 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 51, ang:de särskild vedergällning för Utsk:s notarie. Slutligen föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af Frih. Raab, A d a m C h r i s t i a n , och Gr. Posse, Erik Arvidsson, LagUtsk:s d. 8 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 52, i anledn. af väckte motioner om dels en allmän organisation af domstolarne i Riket och dels indragning af lagmans-, kämners-, och riddare-synerätterne. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 9 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 9 prot.utdr. för gårdagen, deraf ett för såväl f. som e. m. och de öfrige för e. m. Upplästes följande af Hr Krön i ngss v ä rd, Carl Gustaf, inlemnade mern.
Under en Statsförfattning, der Konungen sjelf tilloch alsätter sina Rådgifvare, der dessa äro upplysande, ej styrande, der synes mig deras Aristocratiska classilication , den jag åtminstone endast i fi. gurligt afseende kan fatta, blifva den minst farliga af alla , ty skulle någon fara möjligen af denna rådgifvande Corps kunna uppkomma, så vore en vink från Konungen, honom lagligen förbehållen, tillräcklig att göra hela denna frugtansvärda Aristocrati örn intet. Oagladt allt hvad Friherre Boye deremot yttrat, tror jag, att ConstitutionsUtskottet, i ett tvetydigt fall, sådant som detta, gjort rätt , att vid upprättande af Förslaget till en bestämd ordalydelse af elen omtvistade § , söka sig en ledning i GrundLagarnes anda och allmänna syftning, liksom i andra §:rs analogi med den Den 23 Maji. ifrågavarande. Ert text, nog tydlig, att ej på två sätt kunna tolkas, behöfver ingen främmande hjelpreda, men de öfverläggningar, sorn har ägt rum, bevisa tydeligen, att 107 §. icke kan så lunda anses. Jag har ansett att ConstitutionsUtskottet, som ensamt har sig uppdragen granskningen af ScatsRådets Protocoller, vore den enda Auctoritet, som kunde och borde bedomina, huruvida StatsRådets Ledamöter i deras rådslag iagttagit Rikets sannskyldiga nytta, friherre Boye åter har trott, att denna prof» ningsrätt äfven tillkommer Riksens Ständer, och Texten i §. åberopas af oss båda. Ar icke detta ett tillräckligt bevis på behofvet af dess närmare bestämmande? Friherre Boye har sagt, att ConstitmionsUtskottet kan med* dela Rikets Ständer sådana upplysningar, sorn sitta dem i tillstånd, att med sakkännedom vitötva deras Domsrätt, men då, efter GrundLagarna, StatsRådets Proiocolier ej få komma till allmän kännedom, hemställer jag, hvad slags upplysning ConstitutionsUrskottet möjligen kan meddela, som i någon mon skulle tillfredsställa rättvisans och äfven billighetens fordringar?
Han satt vid sitt arbetsbord och studerade, då tjänaren införde de tre unga damerna, hvilkas visit förvånade honom, då de ingalunda hörde till hans närmare kvinnliga vänkrets. Han steg artigt upp och bad dem taga plats, de satte sig alla tre i rad i en lång soffa, och ett ögonblicks förlägen tystnad uppstod. Professorn satt i gungstolen midt framför dem och betraktade än den ena än den andra af de tre flickorna, den långa, smärta, blonda Anjuta med denna egendomliga, smidiga grace, som utmärkte alla hennes rörelser samt dessa stora, strålande, mörkblå ögon, som hon, utan blyghet, endast med ett visst tvekande uttryck fäste på honom, den mörka, stort byggda, fylliga Inez med örnnäsan och den djärfva blicken i de svarta, något hårdt tecknade ögonen och den lilla spensliga Sonja med sitt rika lockhår, sina rena korrekta drag, sin barnsligt oskuldsfulla panna och sina så egendomliga, lidelsefullt frågande, spanande, lyssnande ögon. Slutligen tog Anjuta ordet såsom öfverenskommet var och framställde utan spår af förvirring sin fråga: om professorn hade lust att »frigöra» dem genom att ingå ett skenbart äktenskap med en af dem, föra dem till ett universitet i Tyskland eller Schweiz och sedan lämna dem. I ett annat land och under andra förhållanden skulle väl en ung man svårligen mottaga en dylik fråga från en vacker flickas mun utan att i sitt svar inlägga något af galanteri eller en liten dragning till ironi. Men här var mannen situationen vuxen – i det fallet hade Anjuta icke träffat illa med sitt val – och han svarade fullkomligt allvarligt och kallt att detta var ett förslag, som han icke hade den minsta lust att inlåta sig på. Och flickorna? Man tror kanske att de kände sig förödmjukade af detta afslag. Ingalunda, deras kvinnliga fåfänga hade ej det minsta med den saken att göra, det hade aldrig varit fråga om att personligen behaga den unge mannen, de mottogo afslaget lika lugnt som en man skulle gjort hvilken föreslagit en annan att blifva sitt ressällskap, utan att denne antagit anbudet. Och så trippade de af alla tre, professorn skakade hand med dem vid dörren, och de återsågo icke hvarandra på många år.
Månne de som missunna oss rättigheten äro villigare än vi att fullgöra dess åtföljande pligter? Jag tror det icke; men jag anar alt dessa samhällsförbättrare, som förneka oss och sig sjelfve, skola lära begripa att Svenska Allein ej kan utrotas ur Svenska Konungadömet; att den deri fortlefver af ren nödvändighet om ock på ett ändamålsenligare sätt representerad. För denna mening hämtar jag ett stöd uti ett yttrande af en man hvars vittnesbörd visserligen icke jäfvas af de liberala Konungadömets anhängare. Det lyder så här: ”All”män på valfrihet grundad representation, Konungamakten den en"da ärftliga institution i samhället och derför så mycket mer blottad på allt stöd, underkastad en demagogisk representation och ”ansvarig för allt och förmående intet, och derför snart störtad; se ”der bilden, sådan erfarenheten, som synes predika för döfva öron, ”har uppställt den! att efter detta erfarenlietsprof, den förenämnde ”tomaste af alla politiska theoder, åter skulle kunna spela en röle, ”må förefalla besynnerligt, men är icke destomindre sant och ett ”nytt bevis huru ord och verklighet i denna lära öfver allt svärja ”mot hvarandra.” Hvad skulle den frejdade häfdatecknarén och filosofen E. G. ' Geijer Dajn 17 December. 225 Geijer hafva sagt om han uplefvat våra dagars ytterligare mångtalande bevis på riktigheten af sin lära? Efter upläsningen häraf tilläde Gr. Horn. Hvad jag nu haft äran anföra har ej för ändamål att inleda mig i en debatt öfver frågan, dertill jag förhindras afen försvagad hörsel-organ; min afsigt är endast att dermed hafva angifvit skälen för min öpna votering mot förslaget. Men då jag varit i tillfälle att upfatta hvad den värde ledamoten yttrat, som före mig talat, ber jag i anledn. deraf få göra den anmärkn., att för den händelse någon af detta Stånd tror sig förpligtad att ex. officio tala för förslaget, det parlamentariska bruket ej rätt medgifver ett sådant försvar för en Regerings handling, hvars utgång borde förutses allt från dess födsel.
Carlstad 108,119: 19. 8. samt slutligen, att, enligt det förslag till fullständig reglering af ifrågavarande fängelser, hvilket, till följd af Rikets Ständers derom framställda underdåniga önskan, blifvit uppgjordt, och, i dess reviderade skick, upptager 1,773 celler för länsfängelser, 714 för fängelser i andra städer än länsresidensen och 792 för fängelser på landet, eller tillsammans 3,279 celler, kostnadssumman derför, under antagande, att desse celler öfverhufvud kunna anskaffas till ett pr is, efter cell räknadt, af 1,000 r:dr för länsfängelser, 800 r.*Jr för egentliga stadsfängelser och 500 r:dr för häradsfängelser å landet, skulle uppgå till 2.740,200 r:dr eller 1,440,200 r:dr utöfver hvad redan blifvit anslaget. Bill. till R. St. Prot. 1847 och 1848, 4 Sami. 1 Afd. 16 Haft. 1 2 Stals-Ulslcottets Utlåtande, N;0 42- I fråga om användandet af de å anslagen till uppförande af cellfängelser uppkomne reservationer, får Utskottet åberopa sitt i detta ämne under N:o 3 afgifne utlåtande; och då angeläget är, att de för det nya fängelsesystemets införande påbegynte byggnadsarbeten oafbrutet fortgå, hemställer Utskottet, att, på sätt Kongl.
Det synes ju tydligen, att man antagit att husbehofsqvarnarne på landet tillhöra jordbruket så nära som möjligt, och då inkomst af allt sådant arbete, som tillhör jordbruket, beskattas efter den 2:a §, så kan jag åtminstone icke finna, hvarföre, som Hr Palmcrantz yrkat, det vore skäl att i denna § låta inflyta något stadgande i detta hänseende. Jag anhåller om bifall å Bet:det. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik: Som K. o. Ad. återremitterat 6 §, som handlar om bevillning för inkomst af kapital och arbete, och denna § innehåller undantag från 6 §, så förefaller det mig temligen tydligt att dessa stadganden i 8 § äfven böra återremitteras, enär man väl ej kan besluta Öfver undantagen, innan man beslutat öfver regeln. Hr Palmcrantz: Till hvad Frih. Tersmeden yttrat, vill jag endast lägga ett ytterligare skäl, hvarföre jag anser, att det vore obilligt, om bevillning skulle påföras husbehofsinrättningarne. Hvar och en eger nemi. rättighet att uppbygga så många inrättningar honom lyster, utan att någon beskattning derför kommer i fråga. Hvarföre skulle Ständerna då ålägga innehafvarne att för sådane inrättningar utgöra bevillning. Jag anhåller fortfarande om återremiss. Återremitterades. § 9 och i sammanhang dermed Utsk:ts å sid. 27 i Betänkt förekommande förslag, »att handlande i Stockholm skola, för den handelsrörelse de derstädes idka, taxeras inom den församling, der de äro mantalsskrifne.» Gr. Mörner: Yid denna §:s andra mom. anhåller jag att fa fästa uppmärksamheten på ett der förekommande stadgande af denna lydelse: »Fabriksegare, handlande eller annan näringsidkare, der fabriken är belägen eller handeln, yrket eller näringen idkas, såvida den behållna inkomsten deraf öfverstiger 40.0 rdr.»
Inbjudningar till Med-Stånden från Borgare-Ståndet: — till Preste-Ståndet, att biträda Borgare-Ståndets, med Ridders ka pets och Adelns sammanstämmande beslut att, med afslag å 14:de punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87, i och för sammanbindnings-bana genom Stockholm med bangård vid Clara sjö, bevilja en summa af 3,070,000 Riksdaler Riksmynt: (Preste-Ståndet alslog inbjudningen). •— till Ridderskapet och Adeln, att instämma i Borgare-Ståndets i afseende å 44:de och 45:te punkterna af Banko-Utskottets Betänkande N:o 35 fattade beslut, rörande användandet af den upplupna banko-vinsten: V. 80, 227, 232, A. 239. — till Presteoch Bonde-Stånden, att förena sig i BorgareStåndets beslut i afseende å 9:de punkten bland de föreslagna vilkoren för handels idkande, uti Allmänna Besvärsoch Ekouomi-Utskottets Betänkande N:o 119, i anledning af väckta motioner om ändring i författningarne angående handelsoch närings-rätt: (Preste-Ståndet afslog, men Bonde-Ståndet antog inbjudningen). — att förena sig uti Borgare-Ståndets beslut öfver åtskilliga delar af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 119, i anledning af väckta motioner om ändring i författningarne angående handelsoch närings-rätt: V. 285, 293, 301, 360, A. 361, 362. — att förena sig uti Borgare-Ståndets beslutade lydelse af 6:te §:n i Författningen angående stämpel-pappers-afgiften, hvilken § angår stämpel å bouppteckningar (Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o ll): V. 330, 345, A. 345. — att biträda Borgare-Ståndets beslut i afseende å Lag-Utskottets Utlåtande N:o 48, i anledning af återremisser af Utskottets Betänkande N:o 21, i fråga om tillägg till lagstiftningen angående äktenskapsskillnad: VI. 89, 134, A, 135. — att förena sig i en af Borgare-Ståndet vid behandling af 89:de punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde HufvudTitel, beslutad underdånig skrifvelse till Kongl.
Efter Instruktionen och särskilda stadganden upprättar denne å bestämda tider nya jordeböcker för fögderiet, antecknar deri alla förekommande förändringar, för hvilka också årligen redogöres; förrättar mantalsoch skattskrif - ningar, hvartill hörer upprättandet af mantalslängder med sammandrag i 2:ne exemplar; författar, likaledes i 2:ne exemplar , bevillnings-taxeringslängder med sammandrag; kompletterar längderne vid taxeringarne, hvarvid han, jemte Kronofogden, bör bevaka Kronans rätt; debiterar all Kronans, diverse Verks och hemmans genom Kronofogden ingående uppbörd, samt afger derå debetsedlar; upprättar i 3:ne exemplar summariskoch specialräkning öfver all Kronans och diverse Verks uppbörd, samt dessutom särskilda räkningar öfver folkskole-, kurhus-, ridddarliusm. fl. medel, allt i 3:ne exemplar; kontrollerar Kronofogden i uppbörden, och delar med honom ansvarigheten derför; meddelar statistiska upplysningar och särskilde, ganska vidlyftiga tabeller till femårsberättolserne; verkställer, jemte Kronofogden, skattläggningar och förer deröfver instrument; upprättar rullor öfver beväringsmanskapets fem klasser; afger utlåtanden i kameralmål samt ställer sig för öfrigt Konungens Befallningshafvandes ordres till efterrätI telse. b) Biträde i tjenstgör ing en Kronofogden eger till biträde på j Häradsskrifvaren behöfver minst ett stat aflönade Kronolänsman, minst 3 å ' dagligt tjenstebiträde och, särdeles inom 4 i hvarje fögderi, jemte behöfligt antal större fögderier samt der han ej skall Fjerdingsman inom socknarne. Begagnar i med eget arbete allt för mycket anstränga Bill. till R. St. Kronofogdens.
Jemte Ärke-Biskopen, Biskoparne Pastor Primarius i Stockholm, hvilke af Konungen till Riksdagen kallas, välje hvarje Stift, på sätt dess Prester. samhet versktällasj tillhörandes det Dom-Capitlen att för Presterskapet, Academierna att för deras Deputerade, Hufvudstadens Magistrat att för dervarande Borgerskapet, Bergscollegium att för Bruks-Ägare och Bergs-Manufacturister, samt Landshöfdingarne, hvar i sitt Län, att för Stä» dernes Borgerskap och menige Allmogen om sådane Valförrättningar, å Ämbetes vägnar, föranstalta etc. 13- Hvarje Stift välje, i den ordning hvarom dess Presterskap inom sig öfver enskommer, följande antal Riksdags - Fullmägtige bland Kyrkoherdar: Constitutions-Utskottets betänkanden. 59 skap, inom sjg öfverenskommer, följande antal Fullmägtige, nemligen: Upsala Stift Fem , Stockholms Stad Två, Linköpings Stift Fem, Skara Fyra, Stregnäs Fyra, Westerås Fem,Wexiö Tre, Lunds Fyra, Götheborgs Tre, Calmare Två, Carlstads Två, Hernösands Tre och Gottlands Två. Comministrarne uti hvarje Stift, äfvensom Comministrarne i Stockholm, vare berättigade, om de det åstunda, att, inom sig, välja En Fullmägtig. Upsala Stift Fem f Stockholms Stad Tre, Linköpings Stift Fem, Skara Fyra , Strengnäs Fyra, Westerås Fem, Wexiö 7 re, Lunds Fyra, Götheborgs 1 re, Cahnare 2vå Carlstads Två, Hernösands Tre och Gottlands Två. Arke-Biskopen vare, såsom Preste-Ståndets Talman, till Riksdagen sjelf kallad. Biskoparne, PastorPrimarius i Stockholm och jemväl Gymnasii-Lectorer, antingen desse innehafva Prebenden eller ej, och äro Prcstvigde eller Lekmän, må till Riksdagsmän kumia väljas, på det sätt, att de inbegripas under det här ofvan bestämda antal Kyrkoherdar från Stif - 6o Constitutions-Utskottets betänkande. ten.
Den i föregående revisionsberättelse omförmälda skuld till Kongl. Statskontoret för, under åren 1835 med 1845, från Kronans förråd utlemnadt bröd till arbetsoch betäcknings-kommenderingar å Carlstens fästning, utgörande, vid 1847 års slut, 3,801 R:di1 sk. 11 rst., bar under loppet af år 1848 blifvit liqviderad. En per mille fonden. Räkenskaperna, som för båda revisionsåren blifvit granskade i Kongl. Kammarrätten utan anmärkning, utvisa följande förhållande: BBtilicf. år 8.S-4S. år Balans frän föreqående året: Arfvode för fondens räkning i Banken 3: o: — Hänt a i förskott 38: 16. 4: 40. — Balans till påföljande året: Af diverse omkostnaderna äro 3 Rdr hvartdera året utbetalda, såsom arfvode till den tjensteman i Rikets Ständers Bank, som haft besvär med fondens iler insatta kontanta medel, och resten utgöres af upplupen ränta å inköpta obligationer, — 86 — hvilken ränta bordt uppdebiteras å intressemedels konto, hvarigenom räkenskaperna tydligare utvisat verkliga förhållandet. §• 2. Denna fond har tillkommit på grund af Kongl, förordningen den 22 Maj 1794 och Kongl, brefvet den 18 September samma år, hvarutinnan blifvit föreskrifvet, att, i följd af den staden Götheborg medgifna nederlagsfrihet af utländskt gods, en per mille borde erläggas i afgift vid inkommandet och utgåendet af dylika varor, samt utaf dessa medel hildas en fond för allmänna byggnader i Götheborg, hörande till militära behof och stadens försvar. Sedan, i följd af den förnyade Nederlagsförordningen den 5 Maj 1813, berörde afgift upphört, hafva fondens inkomster bestått ensamt i räntor å från densamma meddelade lån.
Ni känner mig tillräckligt, för att veta hvad svar ni har att vänta på er anhållan. Jag vill derföre, om ni så behagar, anse den såsom återtagen.” Detta var för mycket för Billings stilla lynne. En månad derefter flyttade han från huset, och öppnade kort derpå egen handel i W–. Ehuru i mindre skala, såg han dock sin förmögenhet tilltaga. Så förflöto månader och år. Flickan blef sina löften trogen, oaktadt vänliga böner och hotelser att förmå henne till ett passande giftermål. Efter fyra år dog herr L–, och då sterbhuset befanns på obestånd, lemnade alla friare sjelfvilligt sina anspråk. Vid sorgeårets slut inställde sig Billing och förde sin unga fru till W–. Men på sjelfva föreningsdagen, då Billing ej drömde om annat än lycka och frid, inlopp den förfärliga underrättelsen, att ett fartyg, med en last som medtagit hela hans förmögenhet, lidit skeppsbrott, samt att endast besättningen med möda blifvit bergad. Detta var ett stort, ett känbart slag; men han hade vunnit en skatt, vida dyrbarare än allt hvad han förlorat. Han knotade ej, ehuru den tanken smärtade honom, att hafva indragit henne i ett måhända olyckligt lif, henne som han så gerna velat bereda den gladaste och mest sorgfria framtid. Emellertid gjorde han allt för att åter repa sig; men alla hans bemödanden blefvo fruktlösa. Lyckan, den föränderliga, hade vändt honom ryggen. Det var endast i den alltid vänliga makans sällskap han, om aftonen af den i träget arbete genomsläpade dagen, fann sig styrkt och vederqvickt mot nya pröfningar, som ännu återstodo af vida svårare art. Efter ett kort år af huslig sällhet, så ren som den kan ernås, blandad med privatlifvets mångfaldiga förhållanden, lemnade den unga fru Billing, då hon skänkte sin man den dyrköpta glädjen att ega en son, det jordiska, tummelplatsen för våra qval och fröjder.
A» delns beslut, i anledning af Stats-Utskottels Utlåtande, N-'o 415, öfver gjorda anmårkningar vid Utskottets, under JJro 384 , förut meddelade Betänkande, nied förslag till allmänna grunder för Biksgälds-Contoirets utlåning emot inteckning i jord-egendom, än äfven inbjudning till de öfrige Biks-Stånden att förena sig uti de beslut, som Eidderskapet och Adeln, i afseende på irsta och jrte punkterne af ulla* nings.förslaget, fattat; Ståndet antog den af Eidderskapet och Adeln godkända förändring af 2 mom. uti ira punkten, att de der förekommande ord: handlingar samt bevis, skola utbytas emot dessa : säkerhets-handlingar och bevis ; men i öfriga delar fann Ståndet icke skäl att inbjudningen antaga. S, D. Bifölls Expeditions-Utskottets Memorial, Nro 425, med hemställan otn en förnyad underdånig skrifvelse till Kongl, Majrt, angående Sörforss Laxfiske. Protr Utdrag den 8 Mars 1830. 75 S. D. Efter å nyo skedd föredragning af j:o Stats-Utskottets Memorial, N-o 421, med en fortsättning af förslaget till Reglemente för Riksgälds Contoiret, och 2:0 nämnde fortsätt, ning, innehållande 70 — 93 och 95 — 170 §§, hlef, hvad Stats-Utskottet deruti föreslagit, god» kändt, med undantag af 3:dje punkten uti Memorialet, samt 91 och g8 §§• M Reglementet, hvilka, på grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitterades, S. I). Efter föredragning af Stats Utskottets Memorial, Nto 425, i anledning af skiljaktiga beslut inom Riks.Stånden i fråga om de af Utskottet i Utlåtandet N:o 414 föreslagna allmänna grunder för upptagandet af ett lån för Statens räkning i silfver, motsvarande Två Millioner R:dr svenskt Specie efter gamla myntfoten, fattade Ståndet följande beslut; Första punkten: