Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet beslutat att remittera ifrågavarande Memorial med hvad dervid blifvit anfördt, till StatsUtskottet, med anmodan, att, så skyndsamt sig göra låter, deröfver afgifva sitt utlåtande. StatsUtskottet, som d. 21 dennes erhållit del af Remissen, har utaf Räkenskaperne öfver Kostnaderne för sisth Riksdag inhemtat, att, för utskrifning af manuscript och correctm—läsning, En R:dr Banco för arket, varit åt ExpeditionsUtskottet anslagen, hvilket betalningssätt både medgifver arbetets fördelning på den personal, som, vid hvarje tillfälle, kan erfordras, och äfven, i anseende till sin grund, synes vara det mest lämpliga, enär quantiteten af arbetet och vedergällningen derföre kunna ställas i ett bestämdt förhållande till hvarandra. — Utskottet har också all anled U ’■ > o '■ ' V 454 Stats - U tskottcts ning förmoda, att betalningen för ark skulle komma att medföra en vida mindre kostnad, än den af ExpeditionsUtskottet föreslagne Dag-Summa af Fem R:dr, att utgå under hela den tid, tryckningen påstår. — Om betalningen för ark, efter En R:dr, skall i det bela uppgå till lika belopp, som efter en Dag-Summa af Fem R:dr eller 35 R:dr i veckan, så måste förutsättas, att hvarje vecka, den ena tagen i den andra, icke mindre än 35 ark correctur skola komma att läsasj under hela den återstående tryckningstiden; hvilket likväl icke är sannolikt, i synnerhet sorn Bihanget till en icke obetydlig del redan är tryckt. — l valet emellan de i fråga ställde 2:ne betalningssätten, skulle derföre Utskottet icke tveka, att företrädesvis tillstyrka betalning för ark, såsom minst kostsamt. — Men Utskottet tror, att, vid nuvarande förhållanden, erforderligt biträde vid correctur-läsning både kan och bör, utan någon serskild utgift, erhållas. — Endast, i och för renskrifningen, äro, med R. H.
Vederbör, få derefter, enl. noterna vid bilagorna, utplocka hvar sitt stycke; oclrhade Den i Juli f. m. 3g ej TJtsk. 'baft den omtankan att sjelft numerera sina anroärknfr, så torde något hvar hafva kommit i bryderi att utgrunda hvad som utgjorde sak för sig. Innan jag inlåter mig i förklaring öfver sjelfva ärendet, hör jag betyga min fägnad deröfver, att Const.Utsk. , utan reservation, erkänt kronohemman för att verkligen vara Kronans, och att mitt påstående derom, vid början af denna riksdag, hvilket så mycket blifvit klar.dradt inom ett annat Stånd, icke förty vunnit bekräftelse af grundlagens uttolkare. Genom den ifrågavar. skrifveisen af den 10 No v. i834, hvilken PresteSt. i särskild und. framställning af den i5 i samma månad afstyrkt, anhöllo de 3:ne öfriga Slånden, "att ’’en allmän undersökning rörtde de s. k. kyrkohemmanen i "Malland måtte verkställas, hvarigenom på en gång kunde "utredas och urskiljas om och hvilka af dessa hemman till”höra K. M. och Kronan, samt böra med åboer af Kronan ”förses, eller äro af den beskaffenhet, att kyrkorna till dem "hafva äganderätt, och lagligen kunna dem bortstädja.’' — Obehörigbeten afen dylik undersökning torde jag lättast kunna ådagalägga genom ett exempel. Det finnes bland andra kronohemman, sorn äro i enskilda personers händer, äfven s. k. kronosäterier. Örn nu K. M. anbefallte en allmän undersökning, huruvida de befunnos i rätte innehafvares besittning, eller om desse icke borde från hemmanen vräkas, och andra åboer antagas; månne det icke skulle anses såsom en inqvisition?
Jag får så mycket heldre förena mig i den anhållan, som af Herr Rosenblad blifvit gjord, att denna fråga må hvila på bordet till nästa Plenum, som det varit mig oväntadt, att ett mål, hvilket redan blifvit afgjordt, å nyo framställes till öfverläggning, då trumpeten skallar utanför våra murar, för att tillkännagifva oss det våra Riksdagsförrättningar upphöra. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag får i afseende på hvad Herr von Hohenhausen yttrat, anföra, det jag instämmer med honom deruti att Konungen icke äger att utfärda någon ny Lag emellan Riksdagarne, då ej Riksens Ständer deröfver förut blifvit hörde, och det är 1‘ust derföre, som jag tror att Riksens Ständer >öra öfverlemna denna fråga till Konungen, på det att Han må kunna uti densamma utfärda en Författning, som blir gällande intill, nästa Riksdag. —• Samme Ledamot och Herr von Hartmansdorff hafva, då frågan förevar om de af Stora Sjö-Tullen inflytande Bevill - Den 21 December f. m. ningsmedel, yrkat att åt Konungen skulle öfverlemnas att, efter ornständigheterne, i vissa delar, lioja och sänka Tullen. Detta är åtminstone ett bevis derpå, att de då erkände, att Riksens Ständer kunde öfverlemna åt Konungen att stifta Lag. För öfrigt och när Herr Rosenblad och Herr von Hartmansdorff' begärt, att denna fråga må hvila på bordet, hoppas jag att den icke kommer att hvila längre än till i eftermiddag, ty om frågan ej då får förekomma utan skall hvila till nästa Riksdag, så är det, efter min öfvertygelse, olagligt. Herr von Hohenhausen: Jag vill blott upplysa, att det är en stor skillnad emellan att stifta en Civiloch Criminal-Lag, och att antaga en Assignations-Lag, som Riksens Ständer föreslagit.
B:ko måtte, emot vissa, af motionären uppgifna, vilkor af allmänna medel beviljas Stats-Ulskoltels Utlåtande, M 138. 17 undersökningars anställande och förslags upprättande för omläggning af allmänna vägarne emellan Elmhults och Dihulls gästgifvaregårdar samt emellan städerne Wexiö och Christianstad; Och enär Utskottet föreställer sig att om Kongl. Maj:t, uppå derom skeende underdånig anmälan skulle finna förenänmda vägförbättringar vara af den allmänna nytta, att bidragaf Statsmedel dertill bör användas, tillgång till behöfligt understöd måtte kunna beredas, å det anslag af 500,000 R:dr för vägars omläggning och förbättrande, som Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att bevilja, hemställer Utskottet, att några särskilda anslag i anledning af dessa motioner icke må af Rikets Ständer anvisas, i8:0. Jemte förmälan hurusom Torna och Rara häradsboer i Malmöhus län, hvilka hafva sig ålagdt alt bekosta 19,541 alnar af den vägsträcka mellan städerne Malmö och Lund, som enligt fattadt beslut, skall makadamiseras, såsom bidrag till bestridande af den härför till 84,967
Denna uträkning skall medföra öfwertygelse omj Afgifrens nödwändighrt, och skall undanrödja glia anled»,ingar til misitt-o - ls-6- ende och klagomal. Der är pa desta gxunder, som jag förenar mig med de» wärda Ledamot, som uri hosta klenum begärr,.at belopper utaf Förmögenhets/UpPattningen nki hwarje Län maire genoivFhrvckerknndgöras, och anhaller, at Herr Grefwe» och" rchidt-Mar, ffalken räckes tillägga denna ?rozro6rioQ ril den Lx-> xsäiuan, som om -etta ärende nu kommer at ril de res»tz5i>vz Stauden afaa. ^Grefwe 3erom stei t» Detta torde swarligen lä« Ea sig göra, ester msrcbsn är fada», at Upbattningc» Förleckn-mgarna insändas genast til Kongl. Maj:t och er sadan: allmäiigöraiide stdermera lärer af Hans Majtt sjelf bero. Grefwe I/S^enbaupr, LIsss. Detina fraga wäckt-s sörliden gärdag, och Herr Greswen och Landr-Marjkaiken swarade dä, om jag ej bedrager mig, ac fåken torde ankomma pa Kongl. MajttS Nadiga yttrande deröfver. Herr Grefwe» och Landt - Marskalken» Som detta är et nytt amne, rordö Kvrrgl. MajttS Nådiga swar först böra aswaktaL. Herr Zrsär, foban ^xel. I Hemliga Utskottas ?roroco!ls Ucvrag star, at Kgl. Majtt lärer i Nädcr lara sädank ti!
Ehuru den för Direktionen öfver Danviks hospital den 19 Augusti 1845 utfärdade instruktion, uti § 14 föreskrifver, att mönstring skall en gång i hvart qvartal med underhållstagarne förrättas, utvisa dock de räkenskapen bilagde mönster-rullor, att under revisionsårets lopp blott 3:ne dylika förrättningar försiggått, enär för årets första och andra qvartal gemensam mönstring blifvit den 21 Juli 1857 af vederbörande före - tagen; hvilket, mot gifven föreskrift stridande förhållande, Revisorerne ansett sig böra anmäla. § 3. Räkenskapen har icke föranledt till någon erinran från Revisorernes sida; och befunnos säkerhets-handlingarne, vid anställd inventering, i behörig ordning. Drottninglmsek Af denna inrättnings hufvudbok, som med anmärkning undergått granskning i Kongl, Kammar-rätten, inhemtas följande förhållande: Debet. Balans från år 1856: Balans till år 1858: Gr edit. Balans från år 1856: Utgifter: Underhåll, gåfvor, pensioner och lifräntor 4,719: 28. 6. Rättegångs-kostnader m. m. Intresse-medel Balans till år 1858: Kontant behållning Förskott Uti räkenskapen har blifvit affördt ett belopp af 870 R:dr 32 sk., utgörande åtskilige personer tillerkände rättegångs-kostnader; men då Kongl. Kammar-rätten detta belopp till återbetalning redan anmärkt, hafva Revisorerne ansett sig blott böra förhållandet anmäla. Deremot då, enligt redogörelsen, af inrättningens medel jemväl finnes utbetald den Kongl. Kammar-rättens Advokat-fiskal, i och för handläggning af målet rörande f. d. Kaméreraren J. Möllers balans, tillkommande aktorats-provision, 2,287 R:dr 9 sk. 8 r:st, och denna
Kammar-kollegium och Kongl. Stats kontoret den 23 Februari 1858 erhållit nådig föreskrift att inkomma med förslag till de grunder, som vid nämnde uppskattning borde följas och sättet för verkställigheten deraf; och hafva, med anledning af den sålunda bestämda nya uppskattningen, Kongl. Maj;t föreslagit samt Rikets Ständer beslutat att den vid sednaste riksdag upprättade stat för de nämnda tjenstemännen, hvilka egentligen äro de, som vid landtstaten innehafva boställen, skulle äfven för nästa statsregleringsperiod förblifva provisoriskt gällande. 1 fråga åter om indeita arméens boställen hafva äfven vid sistlidne riksdag Rikets Ständer, i anledning af förslaget om löneförhöjning för arméens befäl, förklarat att genom en riktig uppskattning af boställen och en lämplig fördelning af nuvarande tillgångar, tillräckliga medel för arméens aflöning förefunnos, hvarefter och sedan Kongl. Krigsoch Kammar-kollegierna afgifvit infordradt underdånigt utlåtande huru omförmälde uppskattning skulle kunna på tillförlitligaste sätt verkställas jemte instruktion, Kongl. Maj:t vid innevarande riksdag för uppskattning af indelta arméens boställen äskat ett anslag af 100,000 R:dr R:mt. hvilket dock ej blifvit af Rikets Ständer bifallet. Då således Kongl. Maj:t redan i anledning af Rikets Ständers framställningar vidtagit åtgärder för verkställande af den i motionen föreslagna boställs-uppskattning, hemställer Utskottet att motionen måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 11 Oktober 1860. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1860. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 193. Ank. till E^p.-lltak. den -40 Okt. il »60, «kl. .** midt). Memorial, i anledning aj Riks-Ståndens -skiljaktiga ibeälut vid behandlingen af Utskottets betänkande N:o 46 4, i fråga om det aj Kommitterade ruppgjorda Förslag till Förordning om Konimunal-stynäbe på landet.
Och så en dag, när den räddade äkta mannen åter ligger i hori * sontal ställning under mångahanda intuitivistiska meditationer, fäller han följande förträffliga ord: » lidelse, fantasi, extas: bedrägliga ord, ord tomma på mening, hvilka min ansträngning skapat för att gifva dem en sådan. För lidelsen är vårt blod för svagt; för fantasien ha våra drömmar inga vingar mer; för extasen är vårt förstånd allt för klartblickande. Och utan lidelse, utan fanta9i, utan extas, kan man ändock älska. O, skalderna äro stora förbrytare! De blända oss med ord! » Det äkta paret skyndar att förse * ig med en annan liten flicka, och herr Rod kan såsom sannskyldig symbolist icke underlåta att påpeka, hurusom detta barn, bräckligt och trist som en höstblomma, är en bild af de underbarligen räddade makarnes bovgerligt stilla lif-Man kan emellertid icke till fullo uppskatta detta mäster verk i konstruktionspsykologi, om man icke uppmärksammat den komposition, genom hvilken författaren godhetsfullt understrukit de särskilda faserna i hjeltens själsevolution. Dem som önska lära känna herr Rods arbeten, men som sakna tid att genoml&amp;sa dem, kan jag gifva den upplysningen, att de kunna fä sin önskan uppfyld på ett ganska enkelt sätt: nämligen genom att läsa ka-pitelöfverskrifterna samt derefter fylla tomrummen sjelfva med intuitiviska betraktelser. Har man tagit kännedom om kapitel-öfverskrifterna i t. ex. » Trois coeurs », känner man med samma hela historien i dess konflikt och förlopp: I kap.: Richard Noral; II kap.: Hélène (hustron) och Richard; III kap.: Rose-Mary; IV kap.: Hélène och Rose-Mary; V kap.: M: tne d ’ Haya; VI kap.: M: me d ’ Hays och Rose-Mary; VII kap.: Hélène och M: me d ’ Hays; VIII kap.: Hélène och Richard. Pä samma sätt i ro * manen » Le sens de la vie ».
Blir denna punkt väl klar, skall min röst visserligen icke lägga hinder i vägen för ett förslag, som i sig sjelft innebär en så riktig och allmängiltig princip. Hr Cederschiöld, Fredr. Aug.: Innan jag företager den egentliga granskningen af förev:de förslag, vill jag först göra några anmärkn:r mot de föreg:de talarne. — En min värde frände har trott, att förslaget icke borde antagas, af fruktan att qvinnor till följd af sin större känslighet skulle göra sig olyckliga genom borgensförbindelser. Han har i detta afs. framställt exemplet af en broder, som i fara att föras till gäldstugan åberopade sin systers medlidande, och han har trott att hon då skulle göra sig skyldig till en oförsigtighet, som sedan kunde bringa henne i olycka. Det är en sanning. Men en qvinna låter deremot aldrig komma sig till last, hvad som ofta händer en man, att nemi. vid ett muntert och gladt lag, sedan sinnet vid ett föreg:de kalas blifvit uprymdt, låta förleda sig af någon person, som begagnar sig af omständigheterna för att förskaffa sig en sådan förbindelse. Jag tror för öfrigt att när qvinnan gör ett sådant offer, beräknade hon ganska väl huruvida det kan komma att för henne medföra några olyckliga följder, och huru hon'skall kunna genom sitt arbete och sin omtanka förebygga desamma. Den siste talaren har fruktat, att myndighetslillståndet skulle kunna sätta qvinnan i opposition mot hennes föräldrar, emedan döttrarne kunde blifva myndiga medan modern ännu vore omyndig. Jag vet icke hvarför man i detta afs. skall hysa större farhåga än j afs. å förhållandet mellan söner och fader, — snarare torde det i förra fallet vara mindre att befara något oppositionsför hållande. Han yttrar äfven, att »barn böra förblifva barn»; och detta är visserligen en sanning: så länge de tillhöra barnkammaren, böra de ej befatta sig med annat än hvad densamma tillhörer, men att en mogen qvinna skulle till följd af sitt kön vara att hänföra under denna kategori, kan jag icke fatta.
Taxeringsman för Stockholm sko* la vara Sex af Ridderskap och Adel, Sex af Preste-Ståndet och FyratioAtta af Borgare Ståndet, af hvilka sistnämnde Tolf skola höra till Grosshandels, Tolf till Minuthandels, Sex till Fabriques och Aderton till Handtverks Classeme, samt Tolf Ståndspersoner , sorn icke till något af Riks-Stånden höra, tillsammans Sjuttio Två Personer , hvilka kunna arbeta på Sex Fördelningar ; dock så , att det belopp , som hvarje Skattskyldig blifvit i afdelningen påfördt, i Committéens Pleno, der minst hälften af Ledamöterne då böra vara tillstädes, pröfvas och bestämmes. 3. Mom. I Götheborg och Första Classens Städer utgöres Taxerings Committée af Tre Per“ söner bland Ridderskap och Adel, Tre af Presterskapet, Tre Ståndspersoner, samt i Götheborg Femton , och i öfrige Första Classens Städer Tolf rätte Borgare, hvaraf ett jemförligt antal ur hvarje Glass. I a:dra och 3:dje Classens Städer skall Taxerings-Comrnitté bestå af Två Ledamöter af Ridderskap och Adel, Två af Preste-Ståndet, Två Ståndspersoner samt Nio Borgare af de serskildte inom Städerne varande Glassér. I alla öfrige Städer skall antalet af Taxe» iings-män af Adel, Presterskap och Ståndspersoner vara enahanda, men af Bosgare-StåndeS 244 JjevillningsUtsk. BetikiJiand&n. Sex, med iakttagande, i anseende till desse sistnämnde, att, så vida Glassér inom Staden finnas, ett efter styrkan af hvarje Glass afpassadt antal utur en hvar väljas. I Fahlun och Sala skola Borgare-Ståndets ^Ledamöter utgöras til! hälfien af Borgare och Bergsmän, dock så, att i Fahlun det ena året Fern Borgare ooh Fyra Bergsman, och det andra Fem Bergsmän och Fyra Borgare blifva Stadens Taxeringsman. 4. Morn.-
Vi trycka handen på denna Schultz och se hononi in i hans vama ögon och adla ansigtsdrag, som om det vore en gammal kar vän, som sutte rid vir sida, och vi minnas med vemod, nar vi sista. gangen hörde hans goda ord och hans blida s t h m a. Det var för honom vi yppade oss, nar Iijertat var f61 fullt, vare sig af sorg eller lycka. * Erik Grane. eger djupare innehall an nligot af hr Geijerstams f ö r e g h d e arbeten samt mera skrihen ut ur hans eget sjalslif. Denna roman är sett stycke af den nu lefvande ungdomens historiat .. en skildring af den ungs generationens I&gt;arndom och ongdom. Skildringen &amp;, sasom niimdt, h h n i temligen allmiinna drag. Af de trenne iisktorer, som bestimmande inverka p i en menniskas utbildning; de individuella, ned3ricla dispositionerna och de yttre, onigifvande samfundsförh9llandena, betonas de senare afgjordt starkast. * Erik Grane. har derför framför allt blifvit en bok om den nutida ungdomens uppfostran. Det är en alkarlig framställning af allvarliga ämnen och kan fordn att läsas med allvar. Dess innehali eger en s9dan vigt och iir frnmstaldt med s5dan viinne och renhet, att det val förtjenar att tagas i öfvervagande af hvarje moder, som har barn att uppfostra och innerligt känner hela vidden af sitt ansvar.
Majit, enligt hvad ofta åberopade protokoll öfver Justitie-deparlements-ärenden innehåller, genom nådigt beslut den 1 Februari sistlidna år funnit samma underdåniga skrifvelse icke till någon åtgärd föranleda; och har E. K. Majit nu, i afseende å löneregleringen i Krigs-Hofrätten förnyat del vid sistlidne riksdag framställda förslag, enligt hvilket nuvarande anslag 12,555 Ridr 50 öre, utom ljuspenningar skulle ökas med 294 Ridr 50 öre, jemte det 1,344 Ridr borde för den i Hofrätten anställde Notarie uppföras å allmänna Indragnings-staten, hvaremot de från särskildt anslag utgående ljuspenningar, 270 Ridr, skulle, likasom spanmålsberäkning under lönerna, upphöra. Men då ofvanomförmäldle Statsråds-protokoll icke innehåller de skäl, hvarpå E. K. Majlis högstberörde nådiga beslut af den 1 Februari sistlidna år sig grundat, och Rikets Ständer följaktligen sakna erforderliga upplysningar, för att bedöma, huruvida de binder, som nu mött för den ifrågaställa indragningen af Krigs-Hofrätten, äro af den beskaffenhet, att den af Rikets Ständer afsedda förändring äfven för framtiden måste anses overkställbar, hafva Rikets Ständer icke funnit sig kunna göra ändring i de vid sednaste riksdag om aflöningen för denna Hofrätt meddelade beslut, hvilka således äfven för nästa statsreglerings-period komma att blifva gällande. I följd hvaraf Krigs-Hofrältens anslag blifvit uppfördt till ett belopp af 12,555 Ridr 50 öre. 7:o. Expeditions-Utskottets Förslag' till underd. Skrifvelse lS:o i32. 409 7:o. Anslaget till fångars vård oeh underhåll, hvilket vid sista Riksdag bestämdes på förslag till 1,350,000 Ridr Rmt, har E. K. Maj:t ansett böra för nästa Statsreglering oförändradt bibehållas, på grund hvaraf Rikets Ständer också fortfarande upptagit detta anslag till förenämnde belopp.
Upptornadt under olika tider, på en gång lustslott och fästning, har Gripsholm långt mindre anspråk på konststil och arkitektoniska prydnader än en i direkt skönhetssyfte anlagd och ännu af kulten begagnad kyrka. De skulle till och med störa som ett par moderna guldepåletter på en slät och simpel karolinsk rock. Stilrensandets hacka har här ingenting att nedbryta – knappast den gråmenade och retsamma moderna leksaksvallen till vänster om ytterporten. Den är en oäkta teaterkuliss till spott och löje för alla, men som en koncentrerad parodi på restaureringsarbete står den till lärorik och daglig varning för byggmästare, när de gå in och ut. Naturligtvis kan i vissa fall affektionsvärdet vara ett minimum och konstvärdet ofantligt, men till och med i en borg med så allenastående konstvärde som Alhambra framtränger anekdotvärdet med en sådan påfallande kraft, att ett restaureradt Alhambra skulle uppröra hela den bildade världen. Parthenon är en byggnad som i sin fullkomlighet och därigenom att den ej varit bostad låter skönhetsintrycket fullständigt uttränga det historiska. Det samma är fallet med skulpturer, målningar och preciosa. Många af de äldre taflorna på våra museer ha förut hängt på våra slott och äro följaktligen icke utan sitt anekdotvärde, Laokoongruppen har stått i Tiberius’ palats – men allt detta lämnar oss oberörda, och likväl kan äfven i dylika fall stundom de olika värdena råka i tvist. Din farmor efterlämnar ett präktigt toalettskrin af silfver, men hon efterlämnar olyckligtvis också fyra sonsöner. Efter som de äro fyra, men det bara finns ett enda silfverskrin, låta de förfärdiga tre andra, som äro alldeles lika med det äkta. Vid arfskiftet skall du dock genast upptäcka, att ni alla fyra helst önska erhålla det äkta, och tvisten kan endast slitas genom att skänka det åt den äldste. – Eller tänk dig, att Nero låtit gifva sig döden framför Venus från Milo och att en anekdot berättade huru han, då han blundande väntade knifstöten, omfattat gudinnans knän och till henne, skönhetens gudinna, döende riktat en strof häxameter.
På dessa skäl föranlåtes Utskottet vördsamt hemställa, att motionen må lemnäs utan afseende. Stockholm den 6 Februari 1863. Auk, till Eip.-Utsk. den 9 Febr. 1865, kl. F e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upplåtande på entreprenad lill den minstbjudande utaf tryckningen af allmänna författningar och kungörelser. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit remitterad en inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr Lindeström väckt motion (JVe 302). deruti blifvit föreslaget, att, då det vore af icke ringa vigt inom ett lagbundet samhälle, att allmänna författningar och kungörelser hölles tillgängliga till möjligast billiga pris, för att kunna desto mera spridas bland folket, som är skyldigt att dem lyda, samt då det icke torde vara mer än en tanke derom, att den officiela upplaga af författningar, hvilken sedan längre tid utgifvits från det Kongl, tryckeriet, icke uppfyllde berörda fordran, såsom varande i allmänhet både genom ett onödigtvis glest tryck och genom priset, efter ark räknadt, dyrare, än hvartill en samling, som kunde påräkna en så betydlig afsättning, borde kunna lemnäs, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att tryckningen af nämnde författningssamling, likasom af andra officiela kungörelser, måtte, i likhet med hvad om arbeten för allmän räkning vore stadgadt, upplåtas på entreprenad till den minstbjudande, vare sig för sjelfva tryckets verkställande, eller för rättigheten till förlaget af de officiela exemplaren, efter ark räknadt, med iakttagande af de förbindelser och vilkor, som nu äro gällande.