Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad först angår frågan om föreskrifne böter för den skattskyldige, som saknar tillgång att på andra Uppbördsstämman erlägga Kronoutskylderne, men likväl är ålagd att vid andra Uppbördsstämman sig infinna blott för att tillkännagifva sin oförmögenhet att betala; så synes detta vara ett ärende som aldeles icke tillhörer EconomieUtskottets handläggning, men hvarom, af Bevillningsutskottets, i sammanhang med Bevillning^- förordningen bör föreskrifva®, hälst enär sistnämnde Utskott föreslår böter för uteblifvande vid Mantalsskrifningarne, samma Utskott äfven i sammanhang dermed bör, i afseende på uppbörden föreskrifva hvad iagttagas bör, samt huruvida ansvar och böteri förevarande fall kunna lämplige anses; anhållandejag, att öfver denna erindran, erhållaEkonomieUtkottets benägna utlåtande. Hvad åter behörigheten af böterne Den 12 Maji e,n‘ angar, får jag för min del, yttra den öfvertygelse att denna föreskrift, att infinna sig på en Uppbördsstämma der ingen är förbunden ovilkorligen att betala, innefattar ett ganska obilligt tvång, utan ändamål, som i synnerhet träffar den fattigare medborgareclassen, hvilken häldre bör njuta lindring än onödigtvis betungas. Hvar och en, som känner förhållandet på landet, erinrar sig nogsamt att mångfalldiga stadganden förekomma, som undfalla den fattigare och ringare Folkclassens kännedom, och hvarvid ingen efterfrågan uppstår, särdeles då de, saknande naturlig billighet icke kunna förmodas. Jag har med förtrytelse erfarit att, i en ort, omkring 100 personer, merendels af de minst bemedlade torpare och backstuguhjon, blifvit hemsökte med utmätning af desse 12 sk.
Nådig åtgärd till bestämmande och reglerande af Prest-rättigheterne; och har Preste-Ståndet i samma afseende anmält sina begifvanden, samt anhållit om Kongl, Majus pröfning vid sådan c förefallande frågor, och till befrämjande, af föreningar emellan Lärare och Åhörare, rörände in-, bördes skyldigheter och rättigheter, Kong). Majit bär, i anledning deraf, utfärdat Dess Nådiga Förordning om sådane öfverenskommelser, och å flere träffade föreningar meddelt Dess Nådiga bekräftelse. Äfven har Kongl. Majit låtit utfärda Nådig Författning om vissa omständigheter, som borde yid Prest-val iakttagas. Sedan Kongl. Maj:t 1 Nåder förordnat, att Kyrko-Inspektors-tjensterne i Malmöhus, Christianstads, Blekinge, Hallands, samt Götheborgs och Bohus Län skulle indragas, och de dem dittills åliggande göromål bestridas af Kyrkoherdarne, tillika med Kyrko-Värdarne i hvarje Församling , liar Kongl, Majit utfärdat Nådig Iq struk - lo Konungens Nåd. Berättelse. struktion, angående vården och förvaltningen af Xyrkorries fastigheter, medel och tillhörigheter Uti berörde Län. Med anledning af Rikets Ständers Skrifvelse, rörande Vaccinationens befrämjande, har Kongl Maj.t, för att gifva en större fullkomlig, het åt de förut, i sådant afseende, tid efter annan vidtagne Författningar, samt för alt bringa dem i ett sammanhang, låtit utgå ett Vaccina. t iöns-Reglemente. Särskildt har Kongl. Majit för Hufvudstaden förordnat, och till större uppmuntran för skieklige Vaccinatörer, anbefallt, alt de belöningar och medaljer, sorn lill dem, med Kongl. Majus Nådiga bifall, af Sundhets-Collegiurn utdelas, bor. de genom Landshöfdingarnes försorg d( m tillställas på ett sätt, tjenlig! alt väcka uppmärksam, het, samt underrättelse derom i Allmänna Tidningarne införas. Kongl.
136 omförmäles, Fullmäktig reser från Staden, men icke låter höra af sig inom Trenne (3:ne) veckor efter den tid, då hans tjenstledighet upphört, anmärkes sådant uti Protocollet. Men, derest han, utan anmäldt laga förfall, skulle utablifva fulla Två (2) månader, att räkna från den dag, hans tjenstledighet tilländagått, inberättas det hos HiddarliusDirectionen, i fall han är Frälseman, eller, om han är Ofrälse, till Canzliet vid det Stånd, till hvilket han hörer. §. 136. Istundar Fullmäktig att på längre eller kortare ( 76 ) tid resa från Staden, gifve sådant tillkänna, samt huru Jange han arnar vara borta» — Och bör uti Protocoliet antecknas, huruvida Fullmäktige för det RiksStånd, till hvilket han hörer, anse något hinder för göromåJens jenina och oafbrutna gång, genom hans frånvaro, kunna uppstå. §• >37- Sessioner få ej hållas eller något beslut fattas, då Fullmäktig för ettdera af de Fyra RiksStånden saknas. — Några ärenden af vigt och betydenhet, såsom Låns upptagande eller inställande, Sysslors tillsättande jn. m., få icke heller afgöras, så framt icke minst Atta bland Fullmäktige äro närvarande. — Och gäl le härvid endast de undantag, som uti efterföljande §. 142 omförmälas. §. 138. Uti alla mål, hvilka fordra någon utredning, inhärate Fullmäktige Commissariernes Utlåtanden. §• «3g.
Döden hade satt sig upp på gångare grå och ridit fram till slottsporten. Hans vida scharlakanskappa och hattens stolta plym vajade för nattvinden. Den stränge riddaren ville betvinga ett svärmiskt hjärta, därför uppträdde han i sällspord ståt. Fåfäng möda, herr riddare, fåfäng möda! Porten är stängd, och ditt hjärtas dam sofver. Ett bättre tillfälle må du söka och en lämpligare tid. Passa på henne, då hon reser till ottesången, stränge herr riddare, passa på henne på kyrkvägen! Gamla mamsell Fredrika sof lugnt i sitt älskade bo. Ingen kunde bättre än hon förtjäna hvilans ljufhet. Som en julens ängel satt hon nyss i en krets af barn och berättade för dem om Jesus och herdarna, berättade till dess hennes ögon strålade, och hela hennes vissnade ansikte blef som förklaradt. Nu på gamla dagar var det icke heller någon, som anmärkte på mamsell Fredrikas utseende. De, som sågo den lilla spensliga figuren, de små fina händerna och det kloka, vänliga ansiktet, ville tvärt om gärna hålla den synen kvar för erinringen såsom det vackraste minne. I mamsell Fredrikas stora rum fanns bland många reliker och minnen en liten torr buske. Det var Jerikorosen, hemförd af mamsell Fredrika från fjärran Österland. Nu i julnatten började den blomma alldeles af sig själf. De torra kvistarna betäcktes af röda knoppar, hvilka skimrade som eldgnistor och upplyste hela rummet. Vid skenet från gnistorna såg man, att en liten och spenslig, men ganska ålderstigen dam satt i den stora gula fåtöljen och höll salong. Det kunde ej vara mamsell Fredrika själf, ty hon låg och sof i god ro, och ändå var det hon. Hon satt där och hade mottagning för minnen; rummet var fullt af dem. Människor och hem och föremål och tankar och diskussioner kommo flygande. Barndomsminnen och ungdomsminnen, kärlek och tårar, ärebetygelser och bittert hån, allt kom susande hän mot den bleka gestalten, som satt och såg på alltsammans med ett godt leende. Hon hade ord af skämt eller vemod för dem alla. Om natten få alla ting sin rätta gestalt och form.
Lulla >829 äns 8täniien räkning för om lie, genom inkörandet as Hokalds-räkningen, taga ett steg snamät pä upplysningens väg. lin Lagmannen >5llr/i/e^ Iln Assessor »5l//vcvs<vlk/t/e^ lin Oeneialälajoien //el/ens//en»a oell lin DommeneeLädet tä-o»r'<» Lafva instämt uti llenna as lin Öfverste Le//e» asgilne reservation. llennan von kost^ ^ 3/eö»^ vo» //ar-tln-inslso/A^, kioslen Östäe/g^ Dinkessor Oomprosveu Lööntln^ knusten Linsten //^-r/töDo,»^ Lee - 2^6 8tatsoeb La nco-bl tskottens tor /tun/ra/r^er^ ^cäerMa/r^ ^^//r^erg, //e/srngms^ /er^ /^a//v/rö/»^ samt i6 närvarande bsöamöter af kl. LonöeLtänöet yttrade, sig anse nu föreslagne vexlingsgrunö sf 128 sk. L:co för bin L.ör Lilfver, efler l66^ ärs mvntfot, bära iakttagas, endast öä fräga sr om om^ntsöt Lilfvvr eller oro annat 8i>fverm^nt s» öet ri^s, me» s»»»o deremot att en mvntsrelön svarade mot ^ proett gf öet gamla mintet borrie för präglingen sf öet »vs detsamma aföragas; likväl meri rättigbet ej mindre för inneligfvsre sf Länkens sedlar än sf öet n^a inquiet, stt för bäggeöera i Lanken utbekomma oui^ntaöt Lilfver, utså ifrägavsrsncle »försg.
Skälet härtill är vedens dyrhet och det låga lösningspris, Kronan erbjudit för varan. Då Rikets sednast församlade Ständer beviljade förlagslån, så väl för salpeterladors uppförande som pannors anskaffande, gaf detta en stor del af dessa häraders hemmansegare anledning att söka dessa lån. Det var en liv källa alt bekomma penningeförskolter, som kunde lill en del afhjelpa penningebehofven och ersätta i någon mån bristande tillgångar i öfriga lånkonlor. Då liela anslaget, som fick för hela landet utlånas, endast utgjorde 100,(XX) R:dr, sträckte dessa 2:ne häraders lånsökande likväl sina anspråk ungefärligen tili denna summa. Härigenom stärktes den öfvertygelseii, att lånen voro hufvudsaken och salpelerkokningen en bisak, eller rättare ett föregifvande for alt bekomma lån. Som det ej kunde vara afsigten att derföre förskjuta med penningar, och med ansökuingarne dessutom ej de föreskrifna vilkoren voro fästade, afslyrkte Eders Kongl. Majds Befallningshafvande bifall till dessa lån, hvilket alstyrkande salpetersjuderi-slyrelsen till större delen gillade. Sedan Kronans lösningspris nu blifvit förhöjdt, är att förmoda, det näringen utan lån kan blifva lönande. Att deremot genom lanta penningeförskolter inlocka till en näring, sorn ej af sig sjelf kan löna sig, skall utan tvifvel snarare försämra än förbättra näringsidkarnes villkor, synnerligast då lånen skola återbetalas. LånimxiUningar saknas för öfrigt ej. 8 Sjöfart idkas i synnerhet inom Bjäre härad, der dugligt och raskt sjöfolk är att tillgå. Från Länets östra kust göras transporter af spannmål tili Blekingska hamnar, hvarifrån ved och timmer hemtas. Härigenom herodes förtjenst åt fiskare och Båtskeppare. Fiske, hvaraf det i Östersjön och vid vestra kusten är det betydligaste, sysselsätter flera hushåll och lemnar dem utkomst. Jagt är utan någon betydelse och kan inom detta län ej räknas som något egentligt näringsfång.
Den, som bifaller alt såsom tillägg vid 6:te mom. af 2:dra punkten i StatsUtsk:s utlåt. N:o 340, antages ett så lydande stadgande: ”Åled jernvägen skall förbindas en elektro-magnetisk telegraf-linie, hvilken vid påfordran skall ställas till K. Al. och Kronans disposition”, voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, varder ett sådant stadgande icke af R. o. Ad. antaget. Vid voteringens slut befanns att rösterne utfallit med Ja — 20. Nej — 34. Härefter företogs till pröfning: Momentet N:o 7 af %:dra punkten. Gr. Lagerbjelke: Uti mom. a) hafva insmugit sig icke så obetydliga, minst sagdt oegentligheter. Bulaget får t. ex. genom detta mom. en bestämd rättighet lill den Kronans jord, som bolaget kan behöfva. Nu kan det sig likväl icke bättre åtbära än alt K. Al. och Kronan sjelf beböfver denna samma jord eller till densamma icke har fri dispositionsrätt, flere andra omständigheter alt I)c n 28 Augusti c. m. 545 ter alt förtiga oell om t. ex. jorden är utarrenderad, hvem skall ersätta arrendatorn och huru går det med hans rättsanspråk alt få begagna jorden? Det har man icke tänkt uppå, och jag vågar derföre föreslå att mom. mätte ändras till följande lydelse: ”att utan kostnad eller årlig ersättning, efter K. M:s pröfning, erhålla uplåtelse af den för jern vägsan lä gg ningen erforderliga, Kronan tillhöriga, disponibla jord. Ar frågan om boslållsjord” etc. lika med Ulsk:s förslag. Jag anhåller vördsamt om Hr Gr:n och Ordftns propos. på detta förslag. Gr. Mörner: R. St. och K. M. fara illa under Gr. Lagerbjelkes behandling. Della mom. är ordagrannt detsamma, som R. St. vid sisla riksdagen beslöio och K. M. sedan sankiionerade.
Af anmärkningen, sådan den här ofvan lyder, kan man emellertid finna, att Herrar Revisorer hvarken sjelfve haft sig bekant hvad enligt börsreglor och bruk i Hamburg nämnde siffra för notering af de engelska obligationerna rätteligen betyder, eller haft tillfälle att derom inhemta upplysning af någon sakkunnig, med sådane noteringar förtrogen man. Det torde derföre här böra nämnas, att på börsen i Hamburg 1 Pund Sterling i statspappershandeln ofäränderligen beräknas till 14 Mark Banko Pund Sterling håller sig omkring 13 Mark 4 Sch. (å 13 Mark) Banko Skillnaden således f Mark (5,66 procent), uär vexelkursen är 13J Mark. Om således en obligation af det i engelsk valuta afslutade svenska lånet i Hamburg säljes eller noteras till 89 procent, motsvaras detta efter vexelkurs af 94,03 procent, och när noteringen står på 88-s procent, motsvaras det af 93,5 procent efter vexelkurs; följande häraf att de engelska obligationerna i sjelfva verket noteras högre än de tyska. När derföre det af Revisorerne om de tyska obligationerna begagnade, sväfvande uttryck: »betalt ända till 96 procent» reduceras till sin rätta siffra, visar det sig, att denna af Revisorerne på god tro utan tvifvel uppställda anmärkning vid närmare pröfning icke är befogad. I anseende dertill, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 17 Oktober 1863, jemte det de till Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse öfverlemnat sina angående ifrågavarande upplåning fattade beslut och stadgauden, anhållit, »att Kongl. Maj:t måtte täckas lemna Fullmäktige
Cancelliels lönereglering, D e u ilJ u 1 i f. ra. 59 har Hr Ulfsparre redan upplyst, huru dermed sig förhåller. De här omlalda 8000 r:dr, som för cancelliet å 2:dra hufvudtitelns besparingar utgått, oaktadt R. St. lemnat sådana anslag j sou) K. M. begärt, äro ingen ny anvisning. Å dessa besparingar hade i mångfalldiga år, till éxpeditionshjelp, till aflöning för det i följd af göromålens tillvext behöfliga tjenstemanna-antal, en större summa än denna redan varit anvisad, och det anmärkta förhållandet var således ingenting annat än en reglering af en s. k. indragn.stat för de 2lne expeditioner, som hade åldriga embetsman och der yngre tjenstemän måste användas i deras ställe, hvilken stat upphör i mån af de förres afgång. I stället för en tillökning i utgift från besparingarna, uppkom således i sjelfva verket härigenom en förminskning. I afseende på de 4°°° rtdr Kammar-coll:m åtnjutit, så har denna summa under en längre följd af år oanmärkt, likasom alla dylika anvisningar, af besparingarna utgått, och var således icke heller något nytt anslag. Dispositionen till Presidenten derstädes af de möjligen ledigblifvande lönerna för några underordnnde tjenstemän var så mycket nödvändigare att medgifva, som denne President ännu för närvar, icke står i afseende på lön i bredd med åtskilliga af de öfriga; och likväl befinner han sig i spetsen för ett af de mest onerösa och med göromål öfverhopade embetsverk., Utsk. bar anmärkt, att nya passevolance-cassan blifvit använd! till bekostande af instructions-ba tal joner och corporalskolor. Hr Riben har i della afseende ntredt förhållandet. Jag vill blott nämna, att denna cassa är bildad just för manskapets vapenöfningar, och att här endast varit fråga om manskapets aflönande, hvaremot kostnaderna för befälets utgått af gamla passevolance-cassan.
N:o 44 återremitterades. Föredrogs ånyo Oecon.-Utskts d. 2 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 45, i anledn. af väckt fråga om uttryckligt stadgande derom, att mäldägare ej må anses pligtig att till mjölnares biträde hålla folk vid qvarnen under förmalningstiden. Hr Riben, Carl Wilh.: Min afsigt är att vördsamt begära afslag pä detta betänk. Men för att icke onödigtvis upptaga R. o. Ad:s tid med en discussion, som kanske är onödig, anhåller jag att llidd.-secret. ville upplysa, huruvida underrättelser från de andra Stånden ankommit om sättet, hvarpå de behandlat detta mål, i följd hvaraf en discussion kanske icke lönar mödan. Jag anhåller att, sedan denna upplysning blifvit meddelad, få yttra mig vidare. Underteckn. Ridd.-Secret.: Detta betänk, är afslaget af BorgareSt.; men från de öfriga Stånden har någon underrättelse om målets afgörande icke ankommit. Hr Riben: Som det således kan vara af inflytande på målets utgång, huru det af R. o. Ad. afgöres, får jag förnya min anhållan om afslag å Utskrs betänk, och uppgifva mina skäl dertill. Utsk. har haft för afsigt att föreslå en författning, för att åstadkomma reda och ordning i ett fall, deruti jag tror att just oreda och oordning skulle uppkomma, om Utsk:s förslag af R. St. och derefter af K. M. blefve antaget. Här är fråga om att få en författning, som skulle berättiga mäldägare att vid qvarnen aflemna säden emot qvitto af mjölnaren, som skulle verkställa förmalningen, utan att mäldens ägare qvarstadnade eller vid målningen vore tillstädes. För att riktigt bedöma ämnet, är det nödigt att taga kännedom om nuvar. förhållandet i olika landsorter. Det går så till, att den, sorn behöfver mala, då bristande vattentillgång eller stort tillopp af folk åstadkommer trångmål vid qvarnen, skickar till qvarnen för att fråga, när lian kan få mala.
Som det likväl bör till en ordentlig StatsReglering, att icke låta ständiga anslag utgå af besparingar, hvilka alltid äro ovissa till sitt be44 H. »3* ig6 Den 5 October e. m. lopp, får jag anhålla om proposition i likhet med hvad Grefve Brahe hemställt. Friherre A nekar swärd: Jag hade hoppats alt i denna fråga icke behöfva yttra mig, emedan det för oss, sorn önska nedsättning i Statsanslagen, nu mera blifvit ganska äfventyrligt att drifva denna satts, som till följd endast haft stegrade fordringar på andra sidan. Jag hade trott, att man åtminstone vid något tillfälle skulle kunnat stanna vid Utskottets förslag; men jag finner alt detta är ogörligt, och att samma mening äfven nu yrkar högre anslag, än Utskottet, i följd af sina beräkningar om tillgångarna, kunnat medgifva. Jag tviflar således icke, att denna mening äfven nu vinner, och ämnar icke upptaga tiden med en onyttig votering. Om Befälet vid Gardet tili Häst har mindre löner, än det öfriga Befälet, så påkallar detta utan tvifvel ett jemnande; men jag tar mig frihet fästa uppmärksamheten på, hvilket förhållande skall uppstå om, såsom Herr StatsSecreteraren för Krigsärenderne yttrat sig, det skulle blifva nödvändigt, alt uppföra utgifter på Stat i alla de fall, der Styrelsen anvisat sådana af besparingarna. Om nu Rikets Ständer stannade i det beslut, att låta uppföra dessa, utom den vanliga vägen beviljade, förhöjningar på Stat, hvart komma vi väl då? Jag framställer blott den frågan; —• i händelse alla de besparingar, Den 5 O c to ber e. in. »97 som i följd af en god hushållning kunna uppstå, i alla lider komma alt så användas, alt intet deraf blir qvar, och detta blott för alt sedan kunna åberopas såsom ett maktspråk för nja Statsanslag. Friherre af Nordin:
Ibland dessa förekomma 5:le och 7:de punkterna i i §. samt 5 §. angående Namnsedels aflemnande till Boktryckaren och dennes frihet från ansvar för hvarje hos honom tryckt skrift, när han vore försedd med sådan sedel, hvilken likväl icke fick Öppnas annorlunda, än inför Svea Ilof - R. St. Just.-Omb, Emb.-Ber. d. t5 Januarii iS34> 5 Rätt, och endast i de fall, att målet vore urbota, eller Boktryckaren icke vederhäftig för böter, öfverstigande 16 R:dr 3a sk. Dessa föreskrifter voro väl beräknade att trygga författarens anonymitet och undanrödja Boktryckare-censuren, hvars verkningar, under den förflutna liden, allt sedan författningen derom den 6 Maj 1780 utfärdades, hade öfverflödigt blifvit kända, då Boktryckares farhåga för olägenheten gick såsom hämmande kraft i bredd med den offentliga magten. — Men det skulle ock snart visa sig, att antingen var strafflöshet gifven för alla ej urbota Tryckfrihetsbrott, eller ock måste Boktryckaren ansvara för de i Lag stadgade böterna. Sålunda blef man af Domare-magiens stadgade exempel på vådan att ställa Boktryckare i borgen för obetänksamma Förfaltare öfvertygad om nödvändigheten af den Lagförändring, som gjordes genom 8:de punkten i 1 §. af Tryckfrihets-Förordningen under den 16 Julii 1812, hvilken ännu är gällande.
Det folie sig t. ex. lägligt för en församling, till hvilken många inflyttningar om hösten ägde Den 6 Ma t*. 127 rum, att så tillställa, att dessa inflyttningar icke Liefve föremål för påföljande mantalsskrifning, hvarigenom församlingen finge ett års rådrum för att bedomina, huruvida den ville göra sig af med en del af de inflyttade. Då sedermera rättegång uppstod emellan denna församling och den, från hvilken de inflyttat, huruvida de inflyttade Loide anses tillhöra den ena eller den andra församlingen, så befunnos de sednast mantalsskrifne i den socken, hvarifrån de afflyttat, men för sista året ingenstädes mantalsskrifne. Det kunde blifva följden utaf tillåtelse för pastor och försarnlingsboerne att hålla sockenstämma i October månad, innan pastor ännu erhållit kännedom om de personer, som inflyttat. Enligt 1817 års förordn. fick visserligen sockenstämma hållas i October, hvilket äfven lät sig göra då flyttningstiden var den i October; men då flyttningstiden blifvit bestämd till den 24 October, så är det ogörligt,särdeles uti vidsträckta socknar, att alla betygen rör:de dern, som sednast inflyttat, kunna under de återstående dagarna i månaden hinna blifva till pastor inlemnade så tidigt att sockenstämma derefter kan hållas före månadens utgång. Häraf synes således, att om sockenstämman hålles i October, tjenar den till ingenting i afseende på egentliga föremålet för densamma, och att den följaktligen bör vara inskränkt till November, samt att den om våren, af skäl som förut är nämndt, nemi. att utväg icke bör öppnas till redovisningens fördröjande, bör vara inskränkt till Maj månad. Dessutom bör man icke betaga tillträdande pastor tillfälle att, under loppet af första månaden efter tillträdet, hafva sammankomst med församlingsboerne lill öfverläggning om de förhållanden, hvaruti han och församlingen stå till hvarandra. Hr Edenhjelm, Gillis: Äfven jag förenar mig med de varda talare, hvilka ansett sockenstämmor böra hållas uti Maj och November månader; meri jag anser det böra bestämdt uttryckas, att de äro allmänna sockenstämmor.
Gud ske lof! man behöfver ej tvifla derpå, att verlden, ju mera den blir upplyst, ju mera blir den också rättvis. Den bästa belöningen blir dock alltid den, som konstnären bär inom sitt eget bröst.» – «Men synes det icke, som upplysningen i vissa fall motarbetade sitt eget ändamål? Det kan väl ej nekas, att till exempel Daguerreska uppfinningen hotar att tillintetgöra allt landskapsmåleri.» – «Tvertom anser jag ingenting mera bevisa, att konsten egentligen gör sig gällande genom individen, och det hos denne nedlagda snille. Genom Daguerreotypen kopieras ju blott naturen, men konstnären förmår att idealisera den. Den kan aldrig förhindra att i konstverket det är konstnären, eller hans snille man ser, men för medelmåttan blir Daguerreotypen en svår fiende.» – «Det torde väl ej ännu vara så alldeles afgjordt. Lycka emedlertid för musiken, att den ej har att frukta intrång af någon daguerreotyp!» – «Har det icke redan upplefvat någonting motsvarigt i de Kauffmanska instrumenterna? Men hvad hafva väl de snillrika tonkonstnärerna att frukta af dessa tonkopieringsmachiner?» Det förtretar troligen läsaren, att Alexis skall kunna tala så lugnt om dessa saker, i samma ögonblick som hans lifs högsta lycka står på spel; och om sådant kom af köld, lättsinne eller sjelfbeherrskning må läsaren afgöra med sig sjelf. Men för min del tror jag, att det egentligen kommer derutaf, att han i begreppet kärlek innefattar allt – kärleken till Gud, naturen, konsten, menniskan. Det är få som kunna fatta den upphöjda känslan af en ren konstkärlek, men visst är, att den som äger denna i hög grad, har en rik ersättning för de förluster hans hjerta i öfrigt kan göra.
(Slals-Ulskotlels Utlåtande N:o 124.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, med fästad uppmärksamhet å angelägenheten af en förbättrad vård om allmänna skogome i landel, dels vid 1810 års riksdag beslutat, att de Kronans parker och skogar, hvilka icke voro för allmänt behof erforderliga, skulle (ill enskilde alvttras, dels ock vid 1817—1818 årens riksdag bestämt såsom vilkor härvid, bland annat, att försäljningen skulle ske under skattemannaräll, på öppen auktion och till den mestbjudande; alt årliga räntan skulle utgöra minst Sex skilling Ranko för hvarje tunnland skog eller mark, och någon annan skattläggning derå till räntans bestämmande icke ega rum,; att skatteköpeskillingen borde erläggas med sex gånger den ränta, hvarå högsta anbudet gjordes vid auktionen för hvarje tunnland skog eller jord, och ej mindre den årliga räntan än skatteköpeskillingen beräknas i span mål efter ett medeltal af länets markegångspris under de tio näst före köpet förflutna åren; samt att Landshöfdingen egde föreslå samt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium pröfva Evcpedilions-Utskottets Förslag till underd.