Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Heinemann hållna föregående sammankomst, denne i en afgifven promemoria framställt åtskilliga punkter till öfverläggning och derjemte tillkännagifvit, att han med hvarje post väntade de mera detaljerade och bestämda förslag, som hans hufvudman ville underställa Fullmäktiges pröfning, dels att. vid sådant förhållande, underhandlingen härom ansetts böra uppskjutas tilldess det förväntade brefvet hunnit ankomma och deri omförmälda förslag skriftligen ingifvits, upplästes en från Heinemann ankommen skrifvelse, deri han förmälde sig hafva erhållit uppdrag af Consortium att underhandla om utsträckande af sednaste jernvägslånets optionstid till 1865 års slut på sådant sätt, att optionen finge stå Consortium öppen under nämnde tid, delvis eller hel och hållen, båda utan »Aufgeld»; att betalningen skulle ske medelst 3 månaders vexlar, samt att kuponerna till detta i engelsk valuta ställda lån gjordes betalbara till en bestämd kurs i Hamburg och Frankfurt. I sammanhang härmed erbjöds Riksgälds-kontoret, till användande under optionstiden, en kredit å 500,000 £ St., sålunda, att från 1865 års början beloppet finge i 6 temligen lika delar indragas medelst 3 månaders vexlar på J. Henry Schröder & Komp. i London mot | procents provision och skyldighet för Riksgälds-kontoret att vid förfallotiderna betäcka hvad som dragits, hvarvid det likväl berodde af Riksgälds-kontoret att under årets lopp omsätta hvad som funnes nödigt, antingen förmedelst egnaf direkta operationer eller genom uppdrag åt de i Consortium deltagande bankirhusen att trassera det ena på det andra; lemnande erbjudarne tillika Riksgälds-kontoret tillåtelse att, i händelse Consortium vid 1865 års slut icke öfvertagit hela optionssumman, få omsätta hvad af krediten då vore begagnadt och oliqvideradt på ytterligare tre månader. Derjemte hade Heinemann tillkännagifvit, att det af honom väntade , bref troligen hitkomme på aftonen samt att chefen för huset Schröder & Komp. inträffat i Hamburg, hvarigenom underhandlingarne åt alla sidor lättades.
I ett äldre arbete på- AR 1 8 3 9 FUNNOS I 2 3 0 8 FÖRSAMLINGAR ENDAST 9 8 6 FASTA SKOLOR OCH I 1 2 1 1 — MER ÄN HALFVA ANTALET stås, att redan 1844 10 lärarinnor skulle — FÖRSAMLINGAR SAKNADES BÅDE FASTA OCH AMBULATOverkat i folkbildningens tjänst. Dessa hafva RISKA SKOLOR. FÖR ATT UNDERVISA DE FASTA SKOLORNAS i så fall antagligen varit småskollärarinnor; 4 3, 2 7 7 BARN FUNNOS 1, 0 3 0 LÄRARE, AF HVILKA FLERTALET ÅTNJÖT SÅSOM ERSÄTTNING FÖR SITT BESVÄR — 5 0 RDR småskolan, hvilken nära hemmet skulle sörja BANKO PR ÅR. LÖNERNA UTGINGO PÅ HVARJEHANDA SÄTT; för den första undervisningen, blef nämligen FLERTALET UTBETALADES AF KOMMUNERNA ELLER GENOM AFdet första fältet för kvinnans verksamhet på GIFTER AF FOLKSKOLEBARNEN, ENDAST 9 8 SKOLOR KUNDE detta område. VID DENNA TID FRÖJDA SIG ÅT BIDRAG AF STATEN. MED BARNENS SKOLGÅNG VAR DET HÖGST USELT BESTÄLLDT. E N Men officielt gjorde kvinnan sitt inträde i &gt;FF i DUN 198 folkskolans tjänst först på 1850-talet. Detta skedde genom två kungliga förordningar af den 29 september 1853 och den 21 oktober 1859. I dessa förordningar förklarades, att i folkskolorna jämväl må antagas lärarinnor, hvilkas skicklighet blifvit af något seminarium pröfvad och godkänd. Detta stadgande är af särskild vikt och intresse; genom detsamma erkändes officielt för första gången kvinnans rätt att söka anställning i statens eller kommunens tjänst. De praktiska följderna af detta påbud blefvo dock ej genast synliga. Det saknades nämligen seminarier för utbildande af lärarinnor. Denna brist blef dock snart af hjälpt.
Herr Sternvall syntes mig för öfrigt vara en af de få af Stora teaterns sujetter, som med verkligt allvar och någon djupare uppfattning gick till arbetet, och hans skapelser, om äfven understundom något monotona, buro alltid prägeln af konstnärlig förståelse. I sin helhet gjorde detta Henrik Ib-sens 3 De unges förbund » ett, mildast sagd t, mycket matt intryck, liksom första aktens iscensättning var långt ifrån mönstergill. Hade herr Lundgren nu haft blick för scenens fordringar och sinne för det karaktäristiska, hade han säkerligen ieke kunnat upptäcka den minsta lilla tillstymmelse till något säreget norskt i denna första akts scenanordning, utan helt enkelt gjort om alltsamman. Som det nu var, påminte mig den sjuttonde majfesten lifligt om något af Blanches lustspel med pokulerande gesäller och litet lyktor här och der i träden — en scen från t. ex. Humlegården på den tid salig rotundan fans i verlden. Herr Albert Ranft, som är en mycket duglig regissör, når det gäller lustspel och farcer, och som äger en omiss-känlig talang att elegant dekorera en salong eller skapa små förtjusande rumsinteriörer, har få förutsättningar att föra fram på scenen mera djuptänkta verk. Här måste regissören ha en förmåga att dyka till bottnen af diktarens tankar, sätta sig in i, göra sig så förtrogen med dramat att, när han sedan skall forma det på scenen, han ger det den riktiga prägeln. Regissören måste vid sådana tillfällen äfven vara en begåfvad instruktör; der skådespelaren stapplar, tar miste eller skenar i väg, måste den ledande viljan träda emellan. Det var just bristen på instruktör, som i så hög grad gjorde sig märkbar vid uppförandet af » De unges förbund ». Nu har Göteborgs Stora teater en ung skådespelare, som besitter verkliga anlag för scenen, och som också blifvit publi-kena gunstling. Man beundrar och smickrar honom i tid och otid. Såsnart hans namn står på affischen gör man sig räk-ning på ett litet mästerverk af skådespelarkonst, och till och med då han sjunger i operetten, utan tecken till röst, klappar man och ropar bravo. Denna göteborgspublikens gullgosse är herr Justus Hagman.
Ränta på deras återstående} denna tillgång försvunne eiler blef qvittad, samt att följagteUgen den nu varande bristen icke allenast, på sätt några värda Talare uppgifvit, bestar af de i Calculen upptagne 526,608 R dr , ut .n att först* nämnde Stimma ock bör dertill läggas. Denna brist uppgår således öfver t Million, och om man nu dertill räknar den minskning i tillgångarne, som ofelbart uppkommer genom osäkra Låntagare, så blir Resultatet, ait äfven med beräkning af det belopp af Discontens fordran hos CanalAt betet , som möjeligen kunde realiseras, en verkelig brist likafullt skulle uppkomma. Jag anser det således icke tvifvelaktigt, att äfven Fordrlngsägsrne i Godia CanalDiscont, genom det af Utskosh n foreslagne Liq vidationssätt, fä större utdelning, än de. rimligen kunde påräkna , otn de finge Disconterne sjelfve utreda. Det vore derföre äfven destomindre billigt att göra någon å'sk>llnad em. Han Ägare af TreprocentfFordiingarne i ofranämnde. bägge Disconter, som Resultatet af utredningen icke kan på förhand med visshet bestämmas} och då de genom Statens mellankomst och eftergift få Den 17 Martti, e. m. 207 bättre vilkor än de annars erhållit, kunna de icke med skäl sins emdlan hålla läkning öfver den mer eiler mindre förmon, som tillfallit den ena Discontens Fordringsägare i förhållande till den andras* Det säkra är, att Staten eller Banque» förlora på begge Disconterna , och om i förhållande en större b:ist upp tår i Malmö än uti Götha CanalDiscont , sä har, på sätt förut är r ämndt, Barquen hafi någon fördel af den förra, då den på den sednare deremot endast haft och får löriuster att påräkna. Ibland de Anmärkningar, sorn jag i öfrigt erindrai nng , iir den, att 4 Millioner och efter några Talares uppgifter, ännu större Summa skulle utur Rörelsen indragas genom Disconternes försvinnande.
Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IV 2. s 1249 ■—-1255, återrem. af Adelil, IX s 338, bif. af BorgareStåndet, IX s 354, återrem. af PresteStåndet, IX s 36g, af BondeStåndet, IX s 38o. 47 Förnyadt Utlåtande, IV 3. s 224 — 25o, bif. af PresteStåndet, IX s 624 > af BorgareStåndet, IX s 658, af Adeln, IX s 663, af BondeStåndet, IX s 672. Bysättning, om befrielse från, för Löftesman, så länge Gäldenärer är inom Riket; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1181. Utskottets Utlåtande, VII 1. s 622, 623, bif. af PresteStåndet, IX s 563, af BorgareStåndet, IX s 56j, återrem. af Adeln, IX. s 576. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 1167, förkast, af PresteStåndet, IX. s ioo3, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s xoo3, bif. af Adeln, IX s toto, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 1022. •— om dels afskaffande, dels inskränkning af Borgenärs rätt till; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s ii5i. Utskottets Betänkande, VII 2. s 1068 — 1078, bif. af PresteStåndet, IX s 969, af BondeStåndet, IX s 988., af BorgareStåndet, IX s 999, af Adeln, IX s 1007, BytesVerket till ändabragdt, I 1. s 37. om upphörande af; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1269.
Hr af Dalström uppläste derefter följande. Beträffande Gr. Anckarsvärds väckta motion 0111 nödvändigheten, att alla räntor oell all kronotionde, ti 1 Islå g na armeen, skulle från och med år 1842, ingå till Riksg:s-eont., eller, ifall det ännu ej öfvertagit förvaltningen af Rikets uppbörd, till Stats-cont., och att 11. St. skulle på riksstaten anslå motsvarande summor, och anvisningar lemnäs .Stats-cont. att qvartaliter contant utbetala armeens löner; anser jag mig i korthet vördsamt böra afgifva mina tankar öfver detta i samhällsskicket djupt ingripande förslag. Jag finner förslaget icke verkställbar t, emedan det är i strid mot räntegifvares förmån. Det är allom bekant, sorn äga kännedom om förhållandet i landsorterna, huru svårt det är för allmogen att förskaffa sig penningar till bestridande af sina angelägnaste utgifter; att vid den tid penningar skola erläggas, den Unda till ett orimligt lågt pris erbjuder sina produeter hos sådana personer, hvilka allmogen anser äga penningar; att t. ex. i den ort, der Hr Grefven har sin egendom, Elfsborgs regtte har kronotionde af omkring 1 100 t:r, hvaraf en ganska ringa del löses med penningar, ehuru priset sällan, åtminstone obetydligt, fastslalles utöfver markegång, utan största delen lemnäs in natilia, bortaccorderas och forslas lill brukspatroner; att förhållandet lärer vara enahanda med kronotionde och afradsspanmålens utgörande i Upland och Södermanland, efter hvad jag hört berättas; och slutligen att, i händelse allmogen, i stället för persedlar och spanmål , skulle utbetala penningar, blefve på de tider,'då denna uppbörd skulle ske, en sådan tillförsel af landtmannaprodueter, att de så folio i vanpris, att vida större belopp af desamma skulle erfordras för penningars erhållande, än hvartill de under namn af räntepersedel' beräknats. Förslaget är vidare icke lämpligt, emedan det strider emot indelningsverkets ändamål.
*) Det var davarande rektorn, senare professorn P. J. Collett. Camilla drog sig som vanligt skygg undan; men han sökte oafskriickt hennes tillgifvenhet och vann den slutligen. Hon blef 1841 hans högt älskade maka och nu bö~jade för henne ett lyckligt lif; deras hem blef snart medelpunkten för en liten men utvald h e t s af det unga Klistianias mest framstaende personligheter, som dar tillbragte mången D aandsforfriskende Time D. Förhaandet mellan m&amp;arna; blef det allra basta. Em trängde med sin fina och kärleksfulla blick allt djupare in i hennes slutna vasen, kom henne att för första gången erfara lyckan d beröringen med en fullt sympatisk själ, samt löste och utvecklade med öm och latt handl hennes dittills bundna anlag. Gamilia förtäljer (.Mod &amp; rommens, 1891, sid. 306) om sitt giftermål, hurusom damerna i hennes orngifning hyste stora bekymmer för hennes man och den blifvande hushilllnin gen. aB1itt fädernehem&gt;, säger hon,: !hade fostrat stom andar, p&amp; den sidan dar storhet var tillgten, och man kunde icke reta om icke nhgot däraf gatt olofvandes öfrer ocksh I mitt blod och kunde siitta mannens trefnad och hushållets goda skick p8 spel. Det gick annorlunda, än man räntat. Den man, jag aktade, delade icke alldeles den gängse uppfattningen af hvad en hustru borde vara och icke vara. 3Ied allt erkännande af det önskvärda, ja nödvändiga af att hustrun tillika vore husmor, sökte han i henne framför allt ' Aandsfdlen, hans Hjertes og Sja ?lelivs Fortrolige '. @) Om sin broder antecknar hon p&amp; senare tider niina hag, soni just nu äro af intresse. Henrik rar aldrig republikan, som man un vill göra honom tillv, skrifyer hon. Aldrig har nigon ' i Ilevende Lire ' uppfattat honom si.
(Lånet har utgått af det vid 1840 och 1841 års riksdag anvisade mindre kreditiv) 320,898: 60. » staden Amål, å 45,000 R:dr, för återuppbyggande af den genom eldsvåda under år 1846 ödelagda del af denna stad; å hvilket lån 6 procent af dess ursprungliga belopp skola årligen inbetalas med beräkning af 4 procents ränta å låneåterstoden. (Dito af det vid 1844 och 1845 års riksdag anvisade enahanda kreditiv) 40,125: 31. » staden Christianstad, å 150,000 R:dr, för återuppbyggande af den del af nämnde stad, som nedbrann i Juni månad 1847; dito dito. (Beviljadt vid 1847 och 1848 års riksdag saint utbetaldt under åren 1848—1850) 130,086: 21. » staden Lidköping, å 100,000 R:dr, för uppbyggande af den vårtiden 1849 nedbrunna del af nämnde stad. Utaf detta, vid 1850 och 1851 års riksdag beviljade, lån har endast ett belopp af 63,666 R:dr lyftats; börande årligen 6 procent utaf sistnämnde belopp återbetalas, dervid 4 procents ränta skall beräknas å det återstående kapitalet 61,164: 91. » staden Örebro å 375,000 R:dr, för återuppbyggande af den i Mars 1854, genom då inträffad eldsvåda, ödelagda del af denna stad; hvilket lån, från och med är 1860, skall, under iakttagande af ofvannämnde ränteberäkning, återbetalas genom erläggande af 6 procent å länets hela belopp.
Och liar Utsk., till förekommande af trängsel på gången vid val och voteringar, hvarigenom någon ledamot möj - Den i April. 35 ligen kunde hindras nit komma fram till uppropet, troll sig böra föreslå det tillägg i ordnts-sladgan: att under upprop till val och voteringar, utom ledamöterne på den bänk som uppropas, ej andre må finnas på stora gången, än de, sorn tillhöra den föregående eiler efterföljande bänken, vid det äfventyr af 32 sk. b:co, som i irsta punkten af nu gällande ordnrs-stadga utsattes. Emot Utskrs afslyrkande af förslaget, att ingen ledamot må under voteringen i salen insläppas, har Hr Frih. Raab sig reserverat. Sedan Utsk. sålunda yttrat sig öfver de, angrde förändring i Ridd.Ordnrs innehåll, väckta frågor, tillhör det Utsk. att meddela sitt utlåt, jemväl öfver den af Frih. von Schwerin föreslagna formella förändring i Ridd.Ordn., alt nemi. den borde fördelas uti en represéntalions-stadga, som skulle underställas K. Mts nåd. stadfästelse, samt en ståndsordn. hvilken förmenas icke kräfva en dylik högtidlig sanctiön, så vidt den lörer sådana föreskrifter angtde val, voteringar &c, hvilka dels äro i grundlagarna bestämda, dels eljest äro af fullkomligt reglementarisk natur, och hvarom de öfriga Stånden hvar för sig äga rätt att ensamme besluta.
Lånet bestäms av sättet, storleken och kostnaderna t ex avtappning, strömrensning, utdikning, vattenverks borttagande och dylika hinder. Den sökande som får största vinsten av företaget har företräde. Räntan blir 2 % och avbetalningen börjar efter 5 år och skall vara likviderat inom 10 år. Vid sådana lån bör följande handlingar sökas. 1: o Lantmätare skall göra avfattning på odlingsstället med beskrivning över dess läge, areal, innehåll och beskaffenhet. 2: o Plan över odlingen med uppgift om tidsåtgången. 3: o Kostnadsförslag gjort av lantmätaren och 2 ojäviga, kunniga män. Handlingarna insänds till länets lanthushållssällskap, som yttrar sig och överlämnar dem till lantbruksakademien. Då lånet är tillstyrkt och bankostyrelsen godkänt säkerheten utbetalas lånet. Stockholm den 3 november 1819 CARL JOHAN Cirkulär om vad av vederbörande ämbetsmän iakttagas bör i avseende på den mellan Mälaren och Saltsjön öppnade nya segelleden genom Södertälje Kanal och Slussverk. Stockholm den 8 november 1819 Kongl Hovrätten anbefalls att tillse, att alla de biträden, inrättningar och anstalter, som angår segelleden skall med nit och omsorg genomföras. Stockholm den 8 november 1819 H A v STROKIRCH Förklaring över vissa delar i kungörelsen av den 3 april 1816 angående överenskommelser om prästrättigheter. Stockholm den 12 november 1819. Bondeståndet har vid riksdagen anhållit att alla överenskommelser om prästrättigheter som hädanefter avslutas skall gälla för evärdeliga tider. I anledning därav förklarar Vi, att då ärenden angående kyrkoherdars rätt att komma överens med sina församlingar, utan att vara biträdda av kronooch konsistoriefullmäktige, skall 1816 års kungörelse gälla. Vid löneregleringar eller tvister skall alltså kronooch konsistoriefullmäktige närvara. De överenskommelser som är slutna före 1810 skall gälla och endast i fall där tvist uppstår avgöras i laglig ordning. Tiden för överenskommelser skall gälla högst 25 - 30 år. Stockholm den 12 november 1819. CARL JOHAN Instruktion varefter inspektören för flottornas samtliga sjötrupper har att sig i underdånighet rätta. Stockholm den 16 november 1819.
Ärenderne och sedermera hwarje Ständs enskilda, alla i den ordning de hwart stag för sig inkommit, sa framt ej Ständer: derom annorlunda förordna; BörandeS Landtmarstalken och Talemännen, sedan de för* ut inhämtat huruwida nägon Konungens Proposition til öfwerläggning kan förekomma, samI fält, i närmare» utaf twänne af bmarje Ständ I utsedde Ledamöter, häldst sädane som wid nä- I 746 Den 8 Angust?. gon föregäende Riksdag warit i Stattdct Riksdagsmän , samt med biträde af Ståndens Secreterare, dagen förut i et särskildt rum ä Riddarhuset sins emellan öfwerenskomma om följande dagens föredragningsämncn, pä det de samma ma i möjligaste matto hos alla Standell tillika afgöras. L4 - Föredragnings - ämnen äro desta och inga andra: i:o Konungens Propositioner som a Riks-Salen eller sedermera under Riksdagens lopp blifwit til Ständen eller Stats-Utskottet Lfwerlemnade. 2:o Mäl som genom ProtocollsUtdrag eller Deputationer frän Med-Standen communiceras. zw Utffottens betänkanden och Förslag, a-.o Motioner gjorde i Plena af nägon i Ständcn dä närwarande Ledamot. §- 49- Hwar och en allmän fräga, som för första gängen i nägot Stand förekommer, skall, sä wida ej Ståndet enhälligt genast densamma til wederbörligt Utskott förwisar, ligga pä bordet til nästa Plenum dä Remist bör ske. Dock staude ywarje Ledamot öppet at öfwer samma mäl sig yttra, hwilket hans yttrande äfwen skall lil Utskottet remitteras. Om cn genom muntligt anförande gjord framställning lägges pä bordet, bör anförandet til Protocollet dieteras och afskrift til bordet aflemnas. Upstär fräga vm eller hwart remitteras bör, kan denna frästa - Den 8 August?. 747 ga blott för den Pleni-dagen läggas pa bordet; men i nästa Plenum stall beslut owägerligen fattas.
Ad. det skulle aflöningen för Presidenten i StatsKont. bestämmas till 9,000 Rdr, och således en förhöjning nu upföras af 2,124 Rdr Rmt. De öfrige momme af denne punkt blefvo utan discussion bifallne, med den rättelse i tillökningen af anslaget för StatsKont. som af R. o. Ad:s i afs:de på mom. a, fattade beslut föranleddes. 5:te punkten, ang:de indragning af ICronoJnspeklors-tjensten i Avesta; 6:te punkten, ang;de ifrågaslälld löneförhöjning för Magasins-förvallaren i Eksjö ; 7:de punkten, ang.-de förhöjning af anslaget för Myntoch Kontroll-verken; och 8:de punkten, ang:de del Mynt-och Kontrollverken beviljade förslags-amlags afskiljunde i Riksdalen från de andra anslags-lillarne samt utförande särskildt i kolumn. dessa punkter biföilos. 9:de punkten, ang-.de anslags-förhöjning för Kongl. KammarRällen Härvid förekom först Utsk.-s hemställan ang:de förändrade bestämmelser i afs:de å aflönings-sättet för en del af KaminarRättens personal, och yttrade sig derom: 170 Den 21 Oktober, f. m. Hr Printzensköld: Det är för den underordnade tjen sternannen en föga tillfredsställande företeelse, då han, vid anställande jemförelse af det förslag, som det embetsverk, der han sjelf är anställd, afgifvit, till en förändrad lönereglering inom detsamma, med likartade förslag från andra embetsverk, finner huruledes dessa sednare omsorgsfullt sökt befrämja sina underordnade tjenstemäns sannskyldiga rätt och bästa, under det att det förstnämnde embetsverket i detta hänseende förfarit med den mest förvånande liknöjdhet, ja, till oell med behandlat sine underordnade tjenstemän med en hög grad orättvisa.
Beträffande undsättningen af anslagssumman, som af StatsUtskottet blifvit föreslagen, sä anhåller jag deremot få anföra, att de 50.000 rdr, som för Hertigen af Dalarne äro föreslngiie, blifvit beräknade, att med 1V, 7 utgå frän Sverige och med de öfrige 5/17 från Norige, och sorn jag har mig bekant, att den af Norska StorThinget äskade summa beviljats, så skulle, derest vi förändrade den af Utsk:t föreslagna siffran, en rubbning mellan bidragen från de båda rikena upstå. Pä dessa skäl vikar jag bifall till Utsk:ts förslag. Hr Stjernsvärd: En värd talare. Gr. Ugglas, har yttrat, att honom veterligen hade aldrig någon Svensk prins sedan 1809 beklädt något högre militär-embete och derför åtnjutit lön. Men huru var förhållandet före 1809? Jag vill blott återkalla i Hr Grins minne att Prins Fredrik var Chef tor Westmanlands Regemente och att Hertig Carl var Chef för Skånska Dragonregementet och hade Beckaskog till boställe. För öfrigt veta vi alla, at.t efter 1809 Högsts. Konung Oscar I sorn Kronprins var generalfälttygmästare och upbar derföre lön; om han sedan, som Gr. Ugglas påstod, disponeiade densamma tili välgörande ändamål, hör egentligen ej till saken, nog af han upbar den. Om vi kasta en blick på huru förhållandet är i främmande länder, så skola vi finna, att medlemmar äfven af andra konungahus ej hälla sig för goda att sysselsätta sig med hvad andra menniskor göra. Vi se nemligen Fransyska prinsar af blodet, som hela sitt lif igenom lefva som privata menniskor. Frih. Åkerhjelm har sagt, att det icke vore önskligt, att det t. 0, m. skulle uptagas med ovilja inom arméen, om de Kongl, personerne erhöilo högre Chefsplatser, af hvilka de drogo lön. Jag för min del anser att vid denna ovilja, om sådan verkligen skulle upstå, intet als. bör fästas.
Detta Utskott åligge att opåmint vid hvarje Riksdag uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande bevillningens fördelning, hvarefter, och sedan Bevillnings-summans belopp blifvit faststäldt, det tillkommer Utskottet att, med tillämpning af dessa grunder, författa Förslag till Bevillningens utgörande; Skolande allt, i den mån det medhinnes, Riksens Ständers Plena underställas. 2:o. Yppar sig den i RegeringsFormens 71 § omförmälda skiljaktighet, eller skulle något Stånd söka undandraga sig det af Utskottet föreslagna deltagande uti Bevillnings-beloppet, då skall, enär skälen till den åstundade ändringen och sätten till vinnande deraf blifvit uppgifna och de öfriga Stånden meddelade, Bevillnings-Utskottet deröfver höras, hvarefter l:o. Bevillnings-Utskottet skall bestå af fyratioåtta ledamöter, valde från särskilda och, så vidt möjligt är, från alla Rikets Provinser. Detta Utskott åligge , att bereda alla från Stånden remitterade frågor, som angå förändring uti föreskrifterna om bevillnings utgörande; att förslagsvis beräkna de blifvande inkomsterna enligt de särskilda bevillningarne; ock att, sedan Statsverkets behof liro utredda och bestämda, opåmint föreslå sättet för bevillningens ökande, om det erfordras, eller dess minskande, om sådant kan äga runi, och. i sammanhang dermed till Riksens Ständer afgifva förslag till bevillnings-stadga. Utskottet må derjemte uti bevillnings* frågor föreslå hvad det anser billigt och nyttigt. 2:o. Yppar sig den i Regerings-formens 71 § omförmälda skiljaktighet; förfares så som i berörde § stadgadt är: ålig - h o n s t itu t io nsU/sk o t le Is Memorial N:o 4.