Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en ung kvinna, hvars första barnaår tillbragts i elände och sedermera lefvat hela sin ungdom i öfverflöd samt fått insupa öfvermod och förakt mot fattigdomen, då hon slutligen står ansigte mot ansigte mot denna och underrättas om alt som Blanka får veta i sin moders usla hem, som egentligen skulle vara hennes eget, lika val som det är hennes systers, inser orättvisan och fattas af åstundan att söka godtgöra den, innebär icke någon öfverdrift. Det är ock fullt följdriktigt, att denna unga kvinna sedermera, då hon lärt sig inse, att den moral, somfinnes hos hennes omgifning, eller den skenbild af moral, som fått intaga den verkligas plats, icke står i någon som hälst öf-verensstämmelse med den rätta sedelärans bud, afbryter all förbindelse med denna omgifning och söker på egen hand göra hvad hon anser vara rätt. Om denna följdriktighet också skulle taga sig bättre ut, i fall Blanka aldrig ett ögonblick tvekat i fjärde akten att skiljas från Wulf, så kan den dock icke därigenom göras misstänkt. Det kan nog vara psykologiskt riktigt, att Blanka såsom kvinna känner sig svag inför Wulf, ända till dess han hunnit råga måttet af sin oförskämdhet, ehuru förf. såsom ofvan visats, begagnat detta för att tillgodogöra sig ett för handlingen främmande element. I hvad fall som l^Llst är styckets utgång i full öfverensstämmelse med Blankas karaktär, sådan denna utvecklats under det handlingen skridit framåt. Innan jag yttrar något om de öfriga karaktärerna i stycket, torde det kanske vara på sin plats att inlåta sig på den har flera gånger antydda » tendensen », ty det kan ju icke ifekas, att em också karaktärerna och den med dem så nära förenade handlingen äro fullt fria, de dock tillkommit för att tjäna en afsigt, hvilken i sig innebär någonting mer än den rent estetiska, ehuru den genom den konstnärliga behandlingen icke gör denna någon väsentlig skada. Författarinnans afsigt är tydligen en varnande. Hon vill otvifvelaktigt visa huru det är för att därigenom väcka till eftertanke och varna för ett fortsättande på en farlig väg. Att harmen öfver hvad förf.
R:dr jemväl derifrån återtagits samt användts till liqvid af å Statslånet förfallen ränta, blef den i § 8 af sednaste Revisionsberättelse upptagna fördelning af Statslåne-fonden sålunda förändrad, att förlaget för Fullmägtiges omedelbara utlåning minskades till 290,000 R:dr och för Banko-Diskont-Verket till 6,260,000 R:dr; hvarefter i nästlidne September månad, för liqviderande af den då förfallna första fjerdedelen af Statslånet, 2,250,000 mark Hamb. Revisorernes Götha KanalVerk. Statslanefonden. 10 Banko eller 3,000,000 R:dr Runt, ytterligare återlevererades af de till Fullmägtiges omedelbara utlåning anvisade medel Rdr 40,000: — från Banko-Diskontverket i Stockholm „ 1,616,666: 67. från Låne-Kontoret i Götheborg 625,000: — från Låne-Kontoret i Malmö 625,000: — från Låne-Kontoret i Wisby 40,000: — Rdr 2,946,666: 67. hvilken summa tillika med de uppköpta Statslåneobligationerne af Lsta serien, 40,000 mark, eller , 53,333: 33. motsvarade afbetalningsbeloppet R:dr 3,000,000: — Och" är återstoden af Statslånet för närvarande på följande sätt disponerad, nemligen: till utlåning genom Fullmägtige omedelbart .
Det är denna prospectus, som jag utber mig att få complettera. Utskottet anmäler, att af Disconlfonden, 6 millioner till lån pä namn och reverser, en half million till lån på publika papper, hvartill ännu kommer 700,000 R:dr af Filial-Disconternas medel »eller tillsammans omkring 7* millioner, hade till slutet af år 1822 endast 4? millioner behöft begagnas. Men nu tillägger Ut - 374 Deri 10 November f m. skottet är förhållandet annorlunda; fonden affi millioner är i det närmaste disponerad, och snart lära de af Filial-Discontmedlen afsätta 700,000 R:dr behöfva begagnas. Jag får, i anledning häraf, nämna, att Diseont-utlåningen från Riksdagens början till medio Augusti ökats med 800,000 R:dr, eiler något öfver ioo.qoo R:dr i månaden; ifrån medio Augusti till närvarande tid åter med 200,000 R:dr, eller omkring 80,000 i månaden. Om utlåningen i Discontvag utgör en thermometer på förlägenheten, och på benägenheten att densamma afhjelpa, så torde det också vara i sin ordning, att man känner stadierna för densamma. Detta är hvad jag upplysningsvis ansett mig böra till protocollet anföra. Mot de föreslagna föreskrifterna har jag ej ,något att erinra. Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde proposition till bifall å Banco-Utskottets förevarande Memorial, hvilken proposition med J a besvarades. Föredrogs å nyo Banco-Utskottets den a5 sistledne October under N:o 63 afgifne, samt den 3i i berörde Månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, öfver åtskillige motioner, i afseende på Banco-Discont-Styrelsens sammansättning, och det reglementariska för samma Discont-Verks förvaltning. Den 10 November f. m. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard, anhöll, att Banco-Utskottets förevarande Betänkande måtte hvila på bordet till nästa Plenum.
Min svägerska kan visst ha sina fel, sina många, sina stora fel till och med, men hon har åtminstone den förtjensten, hon, liksom jag, att hon inte förtalar andra. Det förstås, att hon ofta kan fälla ett skarpt omdöme, kan till och med vara ganska elak, ja, mer än elak, isynnerhet mot oss, verldsmenniskor; men på det hela så är hon ganska beskedlig, om inte just mot sin man, så... Mot andra männer. LÖJTNANTEN. BEATA. Det har jag inte sagt. Hon stiger i höjden. (Högt) Man tror till och med att hon är läserska. Hon vill kanske passera derför, ty det mystiska gör alltid en qvinna intressant. BEATA. KAMMARJUNKAREN (sakta till löjtnanten). 183 KAMMARJUNKAREN. BEATA. Då har ni många mysterier, min fröken. Smickrare! Jag vill visst aldrig tala illa om min svägerska, men Gud vet, om inte någon djup ånger öfver något stort felsteg är orsaken till hennes nuvarande dysterhet. Ser du, nu är hon uppe på axlarna. BEATA. KAMMARJUNKAREN (sakta till löjtnanten). Och att det är derför hon nu är så from och helig, för att inte säga skenhelig. (Grefvinnan inkommer.) SJUNDE SCENEN. GREFVINNAN. DE FÖRRA. Ah, min lilla söta svägerska! (med tillgjord ömhet) Vi stå just här och öfverhölja dig med komplimanger för ditt lilla vackra kabinett. Och nu ligger hon i stoftet. KAMMARJUNKAREN (sakta till löjtnanten). BEATA (fortsättande). BEATA. Och för den der lilla söta versen, som du glömt framme på ditt skrifbord. GREFVINNAN (skyndar förvirrad till skrifbordet). En vers. Ja, den är redan bortstulen. Någon af de förtjusta herrarne har tillegnat sig den. Men, min Gud! hvad du är blek i dag! Du mår väl inte illa, min käraste vän? Du är så hvit som en lilja.
Medvetandet är underkastadt en daglig utveckling, anden får ett annat innehåll, derföre framstår hela verlden i ett dallrande skimmer, der hvarje begränsning flyter tillsammans i det hela. Vi hade vid utvecklingen af medvetandet om den immanenta enheten kommit till medvetandet derom såsom en tänkande ande. Denna egenskap hos "den stora själen", Mahan atma, af hvilken gudarne äro blott delar, finner sitt uttryck i ordet Om Sammansatt af aum Men det är tillika ordet öfverhufvud, ett uttryck för tanken, förnuftet, som ur sig skapat verldsalltet. Det är föreställningen om detta immanenta förnuft, hvilken sålunda uttalar sig i en hymn ur Rig-Veda: "Såsom kornet renas i sållet, bildas ordet i de vises själ." Det är der vittnesbördet för sanna vänner, ty all deras styrka är uti det heliga Ordet.32 Denna ordets makt åskådliggöres äfven i Vatchaspati, röstens herre, och Brahmanaspati, andaktens gud, som kallas gudarnes fader.33 "Den ene gamles ord, hans som grundade himmel och jord, frambragte först af allt den vördnadsvärda Soma".34 Såsom verlden förut utvecklat sig ur vattnet, ur Soma, ur själen och slutligen ur den tänkande anden, så är nu det outgrundliga ordet, tad, den första principen, ifrån hvilken allt uppstår. Den enklaste föreställningen härom finnes i Chandogya Upanishad: "I begynnelsen fanns detta allt ej till; Det (Tad) var varande; det förändrade sig, det blef ett ägg; detta låg ett år; det klyfde sig; de båda skalen voro guld och silfver; silfret är jorden, guldet himmelen".35 Här möter oss nu den bekanta föreställningen om verldsägget, som trognare än hvarje annan visar oss Indernas uppfattning af verlden, ej såsom ett utom skaparen stående, utan såsom något hvartill han sjelf förvandlat sig. Och denna föreställning återkommer härefter i en mängd af vexlande former. Indern kan ej fasthålla, att det är tanken som skapar, och att detta är en abstraktion af honom sjelf.
Hvad mig beträffar, utlofvar jag, att om jag i afton erhåller memorialanfeckningarna, skall jag tills i morgon bittida inlemna mina yttranden Uppsatta och renskrifnä. Jag måste då icke kunna beskyllas för att hafva åstadkommit något uppehåll 1 remissen, Underfeckn. B i d d. S e c r e t.: Då det synes vara B. O, Adis åstundan , att möjligaste skyndsamhet i afseende å dert ifrågavar, motionen må iakttagas, hemställer jag, med föranledande derjemte af Bidd.Ordnts föreskrift i denna del, huruvida icke de ledamöter, som yttrat sig i ämnet, skulle behaga sjelfva uppsätta sina yttranden och desamma i morgon till Bidd.cancelliet aflemna, i hvilken händelse yttrandena då lomme att medfölja remissen; men vid uraktlåtenhet hvaraf det finge anses, som hade den ledamot, hvilken icke Den 29 Augusti f. m. 369 icke inora nämnde tid sina yttranden inlemnat, afstått från rättigheten att få desamma remissen följakliga. Frih. Ehrenborgh: Jag vill blott förklara, att det yttrande, jag afgifvit, icke behöfver åtfölja remissen. Frih. Boye: Jag ingår på det af Ridd.secret. framställda förslag, med vilkor likväl, att jag får låna memorialprotocollet. Remitterades till Oecon.Utsk. Ånyo föredrogos och bifÖllos StatsUtskts d. 25 dennes f. m. på bordet lagda utlåt:n: N:o 223. i anledn. af K. M:s nåd. remiss uppå gjord underd. ansökning om upphörande af tiondeafgiften för aluntillverkningen i Riket samt jemnkning i tullafgiften å alun; N:o 224. i frågan om upplåtande af jord utaf Wisingsborgs kungsladugårds ägor till ökadt utrymme för Wisingsö kyrkogård. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 25 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
ConstitutionsUtskottets Memorial, med betänkande i följd af StatsRådsProtocollens fullbordade granskning innebär, att skäl saknats, att i följd deraf tillämpa RegeringsFormens 106 §; och jag åberopar i detta hänseende hvad jag redan haft äran anföra, rörande det afsteg, som emot RegeringsFormens 86 §, ej mindre än emot Tryckfrihetsförordningen ägt rum, och såsom det enda bevisningssätt, hvilket i denna del återstår emot Utskottets åsigt, har jag att tillkännagifva, att det är anledning till anmärkning emot Konungens Rådgifvare samt Föredragande af Krigsoch Kammar-Ärenderne under åren 1825 och 1826, hvarom remiss begäres till ConstitutionsUtskottet inför hvilket anledningarne skola uppgifvas. Hans Excellence Herr Grefven ock Landt Marskalken förklarade, att denna an - 312 Den 18 Julii c, m. märkntfigsanledning lomme, enligt 2g §. Riksdagsordningen, att, jemte Protocollsutdrag derom, till ConstitntionsUtskottet afgå. Hvarefter Friherre Änckarswärd fortfor att uppläsa följande: Ifrån de posiliva öfver träd elser na af klara och tydliga Grundlagsstadganden, eller af öfrige i Riket gällande lagföreskrifter, förflyttar sig Folk-ombudets anmärkningsåliggande till förvaltningsåtgärdernes synbara följder och allmänna syftning. Under de former, som för anmärknings-. ■ rättens utöfning äro den enskildte Representanten föreskrifne, visar det sig tydligt, att Grundlagen i sådant hänseende hufvudsakligast inskränkt dess verkningsförmåga till blotta antydanden inför ConstitutionsUtskottet, dels af positiva lagofverträdelser, som ägt rum, dels å Styrelseåtgärder, hvilkas verkningar vittnat om mindre nit, skicklighet och drift samt åsidosättande af Rikets sannskyldiga nytta bos Rådgifvare. Det är ConstitutionsUtskottet förbehållit, att, på grund af StatsRådsProtocollens granskning, i ett systéme framlägga förvaltningens caractöre och anda under en förfluten tid.
M. nu göra någon anhållan. Hr von Troil, Sam. Gust.: Alt i afseende på qvarnarsoch sågars beskattning, ganska stora olägenheter eger rum, lärer ingen bestrida. En af dessa olägenheter består deruti, alt t. ex. de sågqvarnar, som äro anlagde före 1S30 betala grundskatt, då deremot de, som äro anlagde efter nämnde år, erlägga skatt efter bevillms-grunder. Mäldqvarnar betala i allmänhet grund-ränta, men undantag derifrån eger rum i städerna, der dessa slags qvarnar, så framt de äro anlagda efter är 1835, skatta efter bevilln.-s-grund. Utsk. har åt detta ämne skänkt en ganska omsorgsfull pröfning, och dess öfvertygelse har varit den, att qvarnars beskattning efter grund-ränta är obillig, emedan förändrade förhållanden, städse medföra förändrade inkomster för dessa qvarnar. Så kan t. ex. en ny kommunikations-linies anläggande, i ganska väsendtlig mån minska mälden för en qvarn, och öka den för andra. På samma sätt kan anläggningen af en mängd qvarnar på ett ställe borttaga inkomsten för dem, som förut finnes, och dessas afgifter blifva således betydligt högre, än då gruod-skalten åsaltes. Dessutom anfördes inom Disk. många exempel på s. k. husbehofs-qvarnar, hvilka missbruka sin husbehofs-rätt pä det sätt, att de mot serskild tulltägt förmala ända till 2,000 T:r, utan att derföre erlägga någon annan bevilln. lill Kronan, än den hemmanet i öfrigt betalar. Med ett ord, enhvar torde häraf finna, att qvarnarnes beskattning i allmänhet icke är ändamålsenlig, och att rättelse derutinnan är, af behofvet påkallad. Frih. Palmstjerna har sagt, att om denna beskattning tillämpades efter bevillms-grunder, skulle en ganska betydlig upoffring å Statens sida derigenom komma att ega rum.
V. Å. 7g. P. U. i45. P. 612. A. 83i. P. U. 83g. E. 1165. — kostnadsmedel, om praescriptionstid för redovisning af. II. B. 324* A. 602. P. U. 604. — Räkenskaperna, berättelse om ÖfverRevision af. I. 57. R. gg. V. B. 118g. Å. 1245. P. U. 1267. VI. U. 46. P. U. 111. E. 178. angående instruction för deputerade till deltagande i Öfver-Revision af. VI. B. 47- A. 64. P. U. 8g. B. 17g. A. 18g. P. U. igi. — skulderna, angående. V. B. g87* 1138. VI. B. 175. E. 240* Krono-beljeningen på gränsen af Elfsborgs och Bohus Län, angående gratifikation för. III. B. 812. IV. A. io3. P. U. 115. — Brefbäringen, angående betalning för. III. B. 725. A. 785. P. U. 7g7. IV. E. 292. — hjelpdagsverkens utgörande, angående. V. B. 122g. A. i2g5. P. U. i33g. VI. E. 53. — Utlagorne, angående deras debitering och qvittering efter Markegångspris. IV. B. 186. A. 353. P. U. 382. — Utskyldernas erläggande i spannemål, angående. IV. B. 18g. A. 353. P. U. 382. Krono-ulskyldernes bestämmande i persedlar, angående. IV. B. 38g. A. 5o5. P. U. 535. Kron-Prinsen, om tillökning i Hofhållningssumman för. II. 158. 21g. III.
Det är nu andra gången vid denna riksdag, som grefve Posses anföranden och hans protokoll icke stämma rätt väl öfverens — om den första gången detta skedde, kan läsas iandra häftet af denna tidskrift sid. 32 — och utan att sjelfva deröfver göra några reflexioner vilja vi allenast berätta en .sannfärdig historia, som tilldrog sig anno mundi 1818 i det då bekanta riksrättsmålet. Det begaf sig nämligen så, att, sedan riksrättens pluralitet uttalat en fällande dom, och man «edan skulle justera protokollet, två af de ledamötér, som falt, under mellantiden blifvit omvända, hvarför de då återkallade sina vota och frikände. Dessä riksrättsledamöter fingo sedan gå till odödligheten under namnet » justeringsråd ». Emellertid fordrar rättvisan det erkännandet, att åtminstone en referent, nämligen den halfofflciöse Stockholms-korrespondenten, påstår sig hafva hört, att statsministern förklarade, att det blott var sin enskilda åsigt han i denna sak uttalade, men i så fall må vi bekänna, att vi svårligen kunna förstå, hvad grefve Posse med sitt yttrande ville åstadkomma, ty, om det äfven för kammaren kunde vara af ett visst intresse att erfara, hvad hans excellens i denna sak tänker, så icke bevisa hans enskilda tankar särdeles mycket. I sammanhang härmed anteckna, vi två småsaker, som stå i samband med denna frågas behandling. Den ena är det kuriösa erkännandet af hérr Hedlund, att han for den nuvarande ministérens skull ville, trots de betänkligheter han deremot hyste, bifalla anslaget. Det skulle hafva varit ganska intressant att se, huruvida den ärade Göteborgs-representanten skulle haft kurage nog att, t. ex. under den tid, friherre De Geer stod i spetsen för ministéren, neka honom ett sådant förtroende, som det han nu ville gifva grefve Posse. Den stora » vördnad » herr Hedlund alltid uttalat för friherre De Geers person gifver anledning att antaga, att han * icke velat straffa forsta hufvudtiteln med ett afslag i denna sak, derför att dess främste representant till sin förste rådgifvare valt friherre De Geer.
Yid öfvervägande häraf, och då anledni ngen till Kongl. Påbudet af den <5 Julii iy3o, om preesterande årligen för Amiralitetet i Carlskrona af 400 tunnor god Gottlands-tjära, nemligen, att annan tjära ej med samma nytta kunde användas, numera upphört, sedan, å ena sidan, tjärutillverkning icke såsom tillförene utgör en hufvudnäring på Gottland, utan denna vara understundom måst å auction upphandlas, och, å andra sidan, tillfällen icke mera lära saknas till uppköp af tjära för Flottans behof utaf lika god om icke bättre beskaffenhet än förenämnde skatletjära; sä anse Rikets Ständer det vara öfvensstämmande, icke allenast med ömsesidig fördel, utan ock med den grundsats E. K. M. och Rikets Ständer gemensamt antagit, rörande Kronans spanmåls-intrader, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 3o Mars i83o, tills vidare böra så litet sorn möjligt in natura levereras, utan de skattskyldige eg,a, att spanmålen efter årets markegång med penningar lösa, att den hittills föreskrifna levereringen af 3g3J tunnor tjära in natura från Gottland hädanefter bör upphöra, och ifrågavarande ränletjära i stället få, efter hvarje års markegång, med penningar af de skatlskyldige lösas, och såmedelst i den öfriga kronouppbörden ingå; men då Flottan icke bör sakna tillgång till den påräknade tjäruejvantiteten, skola Rikets Ständer, emot det alt lösen för skaltetjäran ingär under ordinarie räntan till Stats-Verket, till uppköp af ett lika quantum tjära, vid Stats-regleringen å Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel uppföra ett erforderligt belopp, hvilket, efter ett medium af de senare årens markegångspris, till omkring 3,000 R:dr kan bestämmas, motsvarande den påräknade förhöjningen å ordinarie räntan.
hvarken enligt grundlag eller Ridd:ordn., hafva det åliggande att oafbrutet eller någon viss tid bevista riksdag, ej heller äro skyldige att, såvida de icke innehafva något af Ståndet dem lemnadt förtroende, såsom Utskisledamöter, electorer eller bänkmän, anmäla när de på längre eller kortare tid från riksdagen afresa, samt slutligen icke lagligen kunna förpligtas alt, om än närvar, vid voteringar inom Ståndet, afgifva sina röster; hvarföre ock något ansvar icke finnes stadgadt för sådan underlåtenhet vid de vigtiga valen till förstärkte Utsk., R. St:s revisorer och fullm. i banken och riksg:kont. m. m., har Utsk. icke ansett i något hänseende lämpligt att, för ledamots uteblifvande vid bänkm:s-val, bestämma böter, hvadan Utsk. afstyrker Hr Frih. Stedingks derom väckta motion, hvilket dock till H. R. o. Ad:s egen ompröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 8 Januari 1848. På Riddarhus-Utskoltets vägnar G. E. Frölich. F. IV. Frih. Stedingk, Styrbjörn: Då jag här tog mig friheten väcka ifrågavar. motion, skedde det med fullkomlig connaissance de cause att denna motion icke här skulle blifva annat än afslagen, men jag trodde mig derigenom kunna få ett tillfälle att fästa uppmärksamheten pä det olämpliga af att undandraga sig deltagande i bänkuus-valet, hvilket ofta händt.
Län förslag till grunden 3o Bil. t. R. St. Just. Onibms Emb.-Ber. cl. \ Nov. 1828. för ersälfningarne för de vid ego-utbytet förlorade egor, är denna Skrifvelse iSaö den i5 Februarii i underdånighet anmäld. 81. —• om vederbörandes börande, angående väckt fråga om Herjeådalens återlaggande från Jemtlands lill Gefleborgs Län. 1824 den 20 Januarii i underdånighet anmäld, då Kongl. Majit förklarat Sig icke finna skäl, alt till denna Rikets Ständers anhållan lemna Nådigt bifall. 82. — om afskaffande af Bergs-TingsRätterne. Föredragen den 17 April och den 17 September 1828 i sammanhang med frågan om Styrelse-verkens organisation, och Beslut i sammanhang dermed härom fatladt. 83. — angående åtskillige förändringar i Allmänna Skjutsnings-anstalterne. Under den 3o December 1824» har Kongl. Majit i Nådigt Bref till KammarCollegium och Circulaire till Landshöfdingarne härutinnan meddelat åtskilliga föreskrifter. 84- — i anledning af Kongl. Majits Nådiga Resolution om dispositionen och Bil, t. R. St. Just. Omh-.ns Emi.-Bev. d. 4 Nov. 1828. 3i framtida hushållningen med KronoSkogarne och Allmänningarne i Riket. Uti Nådigt Bref, d. 16 Mars 1824, till Kammar-Collegium, har Kongl. Majit härutinnan meddelt Dess Nådiga föreskrifter med befallning till Collegium , att tryckt Circulaire-Bref till Landshöfdingarne derom utfärda. 85. — angående den ändring uti Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813 emot Fylleri och Dryckenskap, att Fylleri-mål må af Under-Domstol upptagas, samt Värjesmåls-ed icke deruti åläggas. 1824 den 18 Maji anmäld, då Kgl. Majit förklarat
Ständers Herrar Revisorers år i3i3 gjorde erinringar vid Räkenskaps-methoden för Stats-Verket, icke allenast hos Kongl, Majit anmält, utan ock sedermera vid denna Riksdag uppgifvit ett sätt, hvaruppå den af Revisorerna nödig ansedde utredning af Stats-Verkets tillgångar för förra åren må kunna vinnas samt Riks-Hufvud-Boken efter $n förbättrad plan inrättas; det mätte Herr Stats-Commissarien Widegren, som derjemte under detta Riksmöte, till följd af den Nådiga befallning Stats-Utskottet utverkat, gått Utskottet till handa med atskilljgav Calculers författande samt upplysning gar 21 8 Den 4 Augusti gar I afseende på omförmälte utredning och nya Räkenskaps-sätt, varda för denna sin moda tillagd en belöning, svarande mot vidden och vigten af hans arbeten samt förenlig med Riksens Ständers värdighet, hvilka motioner under den iy:de sistlidne Juli blifvit öfverlemnade till Stats-Utskottets åtgärd; och har Hogvördige Prest-Ståndet ,' enligt ProtocollsUtdrag den 20, i samma månad,t instämt uti Remissen. Med anledning häraf och som, på sätt Stats-Utskottets Betänkande af den 24 i nastlidne manad, rörande ofvanberörde ämne utförligare innehåller, Herr Stats Corhmissarien Widegren uppgifvit och ådagalagt möjligheten och nyttan af en enklaré Räkenskaps method och Riks-H ufvud-Bok, hvarigenom det må blifva möjligt för Rikets Ständer och deras Revisorer, att fa upplysning om beloppet af StatsVerkets inkomster och utgifter från och med år 1810, såsom ock huru med de samma framgent årligen sig förhåller, samt derföre redovises; __ hvilken förändring synes blifva af särdeles vigt och värde, så har Utskottet, enär Hqrr Stats-Commissarien Widegren i detta ändamål haft nit och moda osparde och under denna Riksdag bibringat Stats-Utskotfet de flera upplysningar och calculer sorn , i och för detta ärende, varit behöflige, ansett sig böra vördsamt föreslå Riksens Högloft.