Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åke Andersson från Malmöhus län, om bouppteckningsarfvode för fast egendom; Ola Bosson Olsson från Christianstads län. angående ersättning för flyttning af åbyggnad i närhet af jernbana; Johannes Andersson från Jönköpings län, om förändrad grund för byvägars underhållande; samme man, att de pastors arkiv nu tillhörande exemplar af Svensk Författningssamling och länsstyrelsers allmänna kungörelser måtte utlemnas till Ordförande i kommunalnämnd för att hos honom förvaras; Johannes Andersson från Elfsborgs län. om rättighet för rättssökande och parter att till domstol eller annat embetsverk omedelbart insända skrifter, m. m.; samme man. om rättighet för enhvar att upprätta uträkning öfver s. k. augmentsränta; samme man. om skyldighet för kronobetjening att fortskaffa embetsbref från presterskap eller ordförande i kommunalstämma till länsstyrelse; Gustaf Jonsson från Calmar län, om förändrade grunder för väghållningsskyldighetens utgörande; Jonas Jonasson från Kronobergs län, om underdånig framställning hos Kongl. Maj:t för undersökning om den till s. k. svaga rotar i Kronobergs län utgående ersättning; Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, om ändring af den vid Statens jernbanor uppförda hägnad; Gustaf Prot.- Utdrag den 14 November 1865. 41 Guslaf Ohlsson från Westmanlands län, om ändring af Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862, angående kommunalstyrelse på landet i afseende å uttaxering af kommunalutskylder; Johannes Andersson från Göteborgs län, om tillägg till Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862, angående kommunalstyrelse på landet i afseende å behandling af frågor, hvilka röra två eller flera till samma pastorat hörande kommuner; Carl Gustafsson från Calmar län, om ändring i 20 § Jagtstadgan den 21 Oktober 186-4; Johannes Andersson från Skaraborgs län, att yngling, som genomgått fem klasser af allmänt elementarläroverk, måtte från beväringsskyldighet befrias; samt af Per Engman från Wester-Norrlands län, om utfärdande af närmare föreskrifter rörande rättighet att erhålla och skyldighet att fullgöra skjuts. Den 14 November. Från Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D.
I fall man möter kungliga personer på gatan och således här bugar sig för dem, skall man bäst träffa det tillbörliga och passande, om man stadnar, i det någon af det Kungliga Huset går eller färdas förbi, och då bugar sig. För den förnäme saktar man blott sin gång, utom att stadna, vänder sig åt sidan, der han passerar förbi, och bugar sig i förbigåendet. Alltför djup får aldrig en bugning göras, och aldrig får man länge förblifva i bugande ställning; detta vore slafviskt, förnedrande och skulle afhända bugningen sin värdighet och oss allt ädelt skick. Man buge sig ej för hastigt, och rese sig äfvenledes icke hastigt åter upp. Det ena, såväl som det andra, bör ske småningom. Vid den gående bugningen, som göres, då man går förbi flera personer, sittande bredvid hvarandra, dragas fötterne något litet utmed golfvet; stegen göres något långsammare, och detta bör småningom afoch tilltaga med kroppens böjning och lyftning. Hufvudet måste förr börja att sänka sig, än ryggen; dock måste denna förr åter börja att resa sig än hufvudet; båda delarne måste ske med en viss jemnhet. Lika så litet får man tvärstadna, eller hastigt gå vidare. Hufvudets böjning och fötternas framskridande böra stå i harmoni. Vid den stående bugningen, som sker, när någon, som står tätt framför oss, ger oss något uppdrag, eller säger oss något förbindligt, är det lika felaktigt att bugande gå tillbaka, och att skrapa med foten, eller att likt qvicksilfver vara i beständig rörelse. Lika så felaktigt vore det att blifva stående på stället. Man bör vid denna reverens, om den skall göras med skickligt och ädelt behag, draga den ena, vid hälen något upplyftade foten på ett litet afstånd bakom den andra, och göra denna rörelse i det ögonblick, då hufvudet åter lyftas. Dervid bör äfven märkas, att begge fötterna måste omvexla; men likväl ej hastigt efter hvarandra. Den sittande bugningen fordrar en måttlig sänkning och böjning af hufvudet, utan någon annan rörelse med kroppen.
Ehuru, på sätt nyss åberopade Statsråds-protokoll utvisar, behof förekommit, ej mindre af förbättring uti de å ön anslällde embetsoch tjenstemäns ytterst knappa löneförmåner, än af åtgärder för iståndsättande af statens byggnader på ön, hvilka för flera år tillbaka blifvit genom orkan dels förstörde, dels skadade, har Kongl. Majit likväl, sådant oaktadt, endast velat göra framställning derom, att Rikets Ständer måtte medgifva, att det vid föregående riksdagar till enahanda ändamål beviljade förslags-anslag, 6,000 Ridr årligen, finge, på de vid sistlidne riksdag föreskrifne vilkor, fortfarande i 3:ne år utgå. Då det behof, som vid föregående riksdagar föranledt beviljandet af ifrågavarande anslag, ännu fortfar, hemställer Utskottet att Stals-Utskollels Utlåtande, Jfå 168. att Rikets Ständer må till bestridande af de för kolonien S:t Barthelemys förvaltning, enligt nu gällande grunder, erforderliga kostnader, hvilka icke utaf inkomsterna af ön betäckas, å Riksgäldskontoret anvisa ett förslags-anslag af 18,000 R:dr, att under åren 1851, 1852 och 1853 med en tredjedel ärligen förskottsvis utgå, under förbehåll af den framtida godtgörelse lill närande kontor, hvilken genom ökad afkastning af ön eller medelst dess afträdande kan beredas. Stockholm den 5 Juni 1851. Reservati on. Vid l:sta punkten af riksdagsfullmäktige!) David Andersson från Hallands län: »Emot Höglofl. Stats-Utskoltets utlåtande rörande den så kallade Tranehergs bro, till hvars ombyggnad blifvit tillstyrkt ett statsanslag af 48,000 R:dr, får jag mig reservera.
M:t i Nåder godkände ofvanberörde Förslag, till reglering af en framtida ersättning för de förluster Kronan genom Förläningarne vidkännes, nemligen att, emot det ingen rubbning äger rum, hvarken i Sala Stads Privilegier afår 1624 eller Transporten af Silfververket till Bergslaget den 20 Januarii 1682 och Stadfästelsen derå den g Sept. 174* > IT>cd hvad deraf härflyter rörande Tionden, Myntarelönen och Slagskatten till Kronan, eller förlänade rättigheter till Konstens underhållande, samt att Nora Allmänning till Silfververkets disposition öfverlemnas, att begagnas och förvaltas efter de serskildta Hushållsordningar som för ändamålet finnas tjenlige, utan hinder uti enskildes derstädes till äfventyrs redan ägande lagliga rättigheter, en Fond af Bergslaget inrättas, till Bergsbrukets framtida upprätthållande ulan vidare begagnande af 1743 års ArrendeContract, Såmedelst: alt, vid en tillverkning af 25oo lödige Marker, Silfververket afsätter 5oo R:dr B:eo, samt sedermera derutöfver 100 R:dr B:co för hvarje fulla joo lödiga Marker, hvarmed Silfvertillverkningen öfverskjuter beloppet af 25oo lödige Marker, och hvilka årliga afsättningar till Fonden utgå i Silfver efter de senare årens inedelcours, så att, vid en tillverkning af 25oo lödiga Marker, årliga tillskotten utgöras med 185 Specie SilfverRiksdaler samt för fulla 100 lödige Marker 176 StatsUtskottets derutöfver med 37 Specie SilfverRiksdaler, och desse medel sedan i gångbart mynt förvandlas efter medelvärdet af Bergslagets för uret gjorda Silfverförsäljningar: kunnande ifrån skyldigheten till sådane afsättningar till Fonden ingen befrielse Bergslaget medgifvas, utom vid sådane serdeles olyckshändelser, som 8 §. i 17.41 års Transport omnämner, då Bergslaget, efter nödig pröfning af sakens vigt, håralt förvänta skälig lindring; alt berörde Fond, icke allenast genom de årliga tillskotten, utan ock genom den ränta, sorn af medlens ändamålsenliga fruktbargörande härflyter, bildas skall, om Fondens tillgångar, så fort sådant efter band ske kan, nedläggas uti jordegendom, som emot viss Spanneinälsränta utarrenderas; samt att, när på detta satt en så stor Fond hunnit samlas, att årliga afkastningen deraf utgör eller motsvarar 1100 Tunnor Spannemål, hälften Råg och hälften Koin, SilfverVerkets afsältningar lill Fondens förökande komma att upphöra, hvaremot Bergslaget då skall, ifrån samma tid, antingen till Statsverket betala de genom Contractet arrenderade Räntorne till fulla värdet efter årliga markegången, med bibehållande af Contractet i allt öfrigt,
Jo derföre att denna icke är pappersbruk, derföre att grundlagsstadgandena der äro af den enkla beskaffenhet att de insupas med modersmjölken, och jag säger att af den nu lefvande Engelska generationen finnes högst få, som någonsin sett det tryckta original, som innehåller Engelska Grundlagen. Det behöfs icke, ty de få veta från det de börja tänka, hvilka de oryggliga sanningar äro, som de kalla sin Grundlag, och derefter lefva de. En af dessa sanningar är, att när det icke är fråga om att uphäfva dessa sanningar, så måste Konungen och folkets representanter ega full rätt att vid hvarje fall fatta det beslut, som de anse vara nyttigast för landet. När man besinnar alla de tydningar, som blifvit försökta inom och utom detta rum, så kan man icke lösgöra sig från den tanken att skulden till allt detta ordande, den ligger hvarken i någon benägenhet hos Regeringen, eller ännu mindre hos folket, att bryta mot Grundlagen genom framställande af förslag, som innefatta dess kränkning, utan den ligger i sjelfva Grundlagens natur. Vi kunna icke på samvete säga: detta är både öfverensstämmande med Grundlagen och med vår öfvertygelse, ulan vi söka förgäfves att grunda en mening än på den ena, än på den andra grundlagsparagrafen, och orsaken härtill måste ligga i Grundlagens egen beskaffenhet. De svårigheter, hvilka vi iråkat genom detta förslag, kunna likväl möjligen vara en väckelse i försynens hand för alt öfvertyga både Konung och Ständer om nödvändigheten att snart söka åvägabringa en förbättring i våra Grundlagar. Jag vill nu söka, att se saken från en annan synpunkt. Jag har icke kunnat förbise, att tidningspressen både sökt ocb lyckats 318 Dell 23 September f. m. fästa allmänna uppmärksamheten i landet på denna fråga. Flera af de mest spridda och lästa landsortstidningar hafva yttrat sig under inflytelse af den ledning som de erhållit af hufvudstadens tidningar.
Kraemer, v. Landshöfding, angående pension till 138. Kredilivet till upprätthållande af rikets neutralitet och försvarsverkets ordnande, angående utbetalningar å 64. Kredilivsummor, angående de i Regeringsformens 63 § föreskrifna . 282. Kreditsedlar, angående inlösen af • .112, 244. Krigs-Höfr ätten, angående löneförbättring för civile tjenstemän) 16o, 182. Se för öfrigt 2:dra hufvudtiteln JM 42. O m Krigsvetenskaps-akademien, angående anslag till .74. Kronans kassors medel, angående tillhandahållande åt allmänna rörelsen af .. 169. Kronoholmen' i Götheborgs och Bohus län, angående upplåtelse af . 88. Kronotionde af kommmistersboställen i Stockholms län, angående . 85. » för Nöbbelöfs och Ottarps församlingar 134. Kronotiondespannemål för Skolstaterne i Stockholm och Götheborg . 148: lil Krut, angående beloppet för ett i Tripoli försåldt parti .126. Kumla och Hallsbergs socknar, angående upprensningar inom . .158 : 50. Kungsgårdar, Kongl. Kammar-kollegii berättelse angående . 146. Kungslena kyrka, angående statsanslag till reparation af . 180. Kyrkobyggnader, angående lån till .115. Kyrkors underhåll, angående anslag till 148: 72. Kyrkohemman, angående besittningsrätten till Halländska . 206. Käfsjön, angående sänkning af . 158: 47. Köping-Hult-jernbanan, angående statens medverkan för fullbordande af jernvägsanläggning mellan 260. » Voterings-propositioner angående .279. 12 Utlåtandets Nummer och Moment. Köping-Hult-jernbanan angående utgången af 286. » angående anläggning af en jernväg mellan Linde och 235: 4.
Brefvet den ij Mars j760 derom, att soldater icke emot vanligheten bör åläggas deltagande i kyrko-byggnad, vore utan ändamål, helst svårighet alltid skulle uppkomma, att erhålla kännedom om hvad som i hvarje ort skulle anses vanligt, saint, för att tillvägabringa en billigare fördelning af kostnader och arbets-skyldighet vid sådan byggnad, föreslagit, att hvarje hemman bör elter dess taxeringsvärde alla körslor utgöra, samt hvarje mantalsskrifven person emellan i5 och 60 år, derunder inbegripne krigsfolk, sorn äro frie från tjenstgöring, dagsverken verkställa. Öfver dessa motioner, som åsyfta ändringar i lagstadgånden, hvilka angå den allmänna hushållningen, har Lag-Utskottet ansett sig böra i förening med Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet besluta, och få Utskotten alltså gemensamt Utlåtande i målet afgifva. Hvad således först angår Johannes Anderssons förslag, alt körslor vid kyrko-byggnad skulle efter hemmans uppskattningsvärde utgöras, så, enär ett sådant stadgande, äfven om dess ändamåls-enlighet för öfrigt vore satt utom tvifvel, i verkställigheten skulle mota betydliga svårigheter, såsom vidlyftiga uträkningar, beständiga förändringar efter hemmanens stigande eller fallande värde, deraf uppkommande tvister o. s. v., anse Utskotten sig böra tillstyrka, att samma förslag icke må till vidare åtgärd föranleda. Herr Doctor Björkmans och Nils Insulins yrkande, att kostnaderne för kyrkooch prestgärds-byggnad borde efter förmedladt hemmantal beräknas, kunna Utskotten icke heller godkänna.
Dettlof, i samma ämne. 2:0 Ett Memorial af Grefve Spens, Carl Gustaf, angående Förslag till Götha Canals och Malmö Disconters upprätthållande m. m. 3:o Ett Memorial af Herr von Törne, Michael, angående Financerne. 16 Den i5 Januarii. 4:o Ett Memorial af Grefve Posse, Clas Fredric, innefattande dels Anmärkningar vid Friherre Wrangels, Henning, Memorial, angående yrkadt vidtagande af det beslut att inga nya Utgifter må beviljas, samt dels i sammanhang dermed Förslag uti Financerne. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten : 1:0 Ett Memorial af Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, angående nedsättning af TullAfgifterne för utförsel af LandmannaProducter, äfvensom att utförseln af Trädvaror på Utländska Skepp må vara fri. 2:0 Ett Memorial af Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, angående af sådane Medel, hvilka återföra välmåga inom landet. 3:o Ett Memorial af Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, med yrkande, att Riksens Ständer måtte genom vederbörande Utskott på behörig Ort anhålla, att blifva underrättade, om hvad som blifvit tillgjordt, i afseende på de vid i8i5 Års Riksdag anmäldte Önskningsrnål, jemte ett munteligt Yttrande af Herr Munck af Rosenschöld i samma ämne. 4:o Ett Memorial af Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, angående vidtagande af sådana anstalter, hvilka befordra de inom Stockholms Stad belägne Claraoch Rörstrandssamt Fate - Den i5 Januarii. 17 Fateburs-Sjöarnes upp ränsningeller igenfyllning. 5:o Grefve Löwenhjelms, Gustaf, Motion ora anläggande af så kallade Lifräddningsbåtar på de för Sjö-skador mäst beryktade Svenska Kuster.
Den 4 Dcce/nber e. m. 27 Dör LandtMarskalk, afvakta» i underdånighet Konungens Nådiga utnämnande af en annaa. §. 34. « Utom hvad för LandtMarskalken finnes i Riksdagsordningen stadgadt, äge han, eller den hans ställe företräder: •v KO. Att hos Ridderskapet och Adeln all Konungsligan rätt styrka, och likaså inför Konungen Ridderskapets och Adelns, i enlighet med den i 23 §. Riksdagsordningen intagne Landt-, Markalks eden. 2:0. Att till verkställighet befordra allt hvad Ridderskapet och Adeln beslutit. 3:0. Att varna den, sorn kunnat sig otillbör 1 igen förhålla, hvilken rättighet likväl ej .må sträcka sig derhän, att varna hela Ståndet. §• 3 5* Vid hvarje Riksdags början skall ett Diarium upprättas med 2:ne Columner: uti den ena införas alla inkomne mål af hvad beskaffenhet sam hälst, jemte namnet på den Ledamot, sorn ingifvit ett Memorial, innefattande sådan ny fråga, som, enligt Regeringsformen, Rikets Ständers öfverläggning och pröfning tillkommer, och bör äfven innehållet i korthet anföras: uti den andra columnen åter an - 28 Den 4 December. tecknas, nar något mål blifvit in pleno föredraget, när det blifvit lagdt på bordet, eller till något Utskott remkteradlj när Utskottets utlåtande inkommit, och när derefter frågan blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjord. Detta Diarium, som i RiddarhusCancelliet skall föras, bör vid hvarje plenum ligga å LandtMarskalks bordet, och dess emellan alltid vara uti RiddarhusCancelliet att tillgå. Efter ordningen af detta Diarium, böra målen föredragas, i fall icke ändring deri sker på sätt 47 §. Riksdagsordningen medgifver. Förekomma propositioner och remisser från Konungen, eller ärenden från de andre RiksStånden till communication och afgörande, böra sådane mål och ärenden hvarje plenum först och främst föredragas.
Fr i h. Pal ms t j er na, Carl O tt o, med 76 röster; och N:o 338. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik, med 104 röster. Justerades ett Prot.Utdr. rörande det nyss förrättade valet. Uplästes följande af Frih. Fleming; Axel, Hr Scheffer, Per Henrik, och Hr Wästfelt, Ludvig, inlemnade mern.: Frih. Fleming, Axel: I anseende till en angelägen resa till landet, får jag härmed äran afsäga mig det mig af Höglofl. R. o. Ad. visade förtroende att vara bänkman för tredje bänkmans-afdelningen; anhållandes ödmjukast att vid min Riksdagsmannarätt få blifva bibehållen. Hr Scheffer, Pehr Henrik: Då jag för enskilda angelägenheter nödgas längre tid aflägsna mig ifrån Riksdagen, får jag vördsamt anhålla att blifva entledigad ifrån innehafvande Bänkmans-befattning, med bibehållande af min Riksdagsmannarätt. Hr Wästfelt, Ludvig: För bestridande af vigtiga enskildta angelägenheter nödgas jag härmed afsäga mig R. o. Ad:s förtroende att vara Bänkman för 22:dra BiinkmansAfdelningen. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. ville bifalla, att ofvanbeinälde PIrr finge, med bibehållande af deras Riksdagsmannarätt, afsäga sig deras befattningar såsom Bänkmän. Ropades Ja jemte några Nej, hvarefter H. Exc. förklarade, att han funnit ja öfvervägande. 42 Den 2 November. Frih. von Schulzenheim, David Theodor: Så väl med anledning deraf, att jag måste företaga en resa ifrån hufvudstaden, som ock derföre att jag icke känner mig vuxen mottaga det förtroende, som blifvit mig tilldeladt, anhåller jag få afsäga mig min plats i Riddarh.Utsk., med bibehållande af min Riksdagsmannarätt. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 2 Nov. 1850.
»Maria, det är ju inte möjligt annat än att en flicka kan se när en karl tycker om henne?» sade hon. »Det har du rätt i», svarade den andra i en annan ton än förut, »jag skall också säga dig något, som jag hittills kanske varit för fåfäng att erkänna ens för mig sjelf. Kristofer talade med mig så der småkoketterande, som han skulle talat med ett dussin andra flickor, om det funnits några. Men vi bodde så ensligt och hade inga grannar. Jag sökte vigilera mig till hans intresse och små uppmärksamheter, just som jag skulle ha gjort med ett dussin andra ungherrar, om det funnits några. Det var sannerligen ingenting att bygga någon roman af. Men unga flickor måste ha en sådan, hvar de också skola ta den ifrån. Och jag var inte klokare än andra. Der har du det! – Hvad unga herrar beträffar, så behöfva de icke svepa in sig i ett så romantiskt flor. Jag tror att Kristofer såg på mig med rätt nyktra ögon.» »Men Maria!» »Ja du tycker naturligtvis att det är hädiskt tal, eftersom du sjelf är midt uppe i din roman. Gläd dig, du, åt den, så länge den är ny och vacker som din förlofningsring, men låt för guds skull bli att förgylla upp gammalt skräp. Jag erkänner att jag alldeles inte skulle haft något emot att fånga Kristofer; det var min goda tur att jag inte lyckades, och – tro du mig! – han hade säkert mer tvingande skäl att afbryta sin bana här hemma än ett sådant der litet tycke skulle ha varit.» Hon talade lugnt, utan skymt af sinnesrörelse, och såg under tiden i elden. Hennes ögon voro hopdragna för det starka skenet, så att endast en rand af dem glänste fram mellan ögonhåren. »Hvarför skall du narras för mig! Jag är ju sjelf ett vittne på att han tyckte om dig», ropade den yngre med förebråelse. »Du?» Ögonen öppnade sig, och hon såg på systern. »Ja, jag!» »Du var ju ett barn.» »Men ett barn, som man talar med. Och du vet hur mycket jag höll af Kristofer.» Det hade kommit ett uttryck af tvång och oro i den äldres ansigte.
Då Ultuna i början af sin tillvaro befann sig uti ungefär enahanda belägenhet, öfvertogo R. St:r skulden, men uttalade tillika den åsigt, att dylika inrättningar icke borde inveckla sig i skulder; hvarför äfven föreskrift lemnades att det till betäckande af skulden beviljade anslag skulle af institutets medel sedermera återbetalas. Alnarps institut synes mig således hafva rättmätigt anspråk att, hvad angår liqviderandet af den skuld, hvaruti det sig befinner, ej röna mindre välvilja, än som vederfarits Ultuna; och då, i afseende på Alnarp, särskildt förekommer att arrendet för denna kungsgård, vid densammas upplåtande till institut, blifvit höjdt med 200 tunnor årligen, samt att, efter uppgift, härigenom för sistlidet år vållats en brist af 2,057 rdr, förefinnas, åtminstone för mig, häruti tillräckliga skäl, att för Alnarp icke ifrågasätta någon återbetalning af det till skuldens b täckande erforderliga belopp. Efter beräkning af 12,000 rdr årligen, utgör det för nästa statsreglerings-period härför begärda anslag 36,000 rdr; meri då man ihogkommer, att den befintliga skulden uppgår till 27,000 rdr, att härå måste gäldas ränta, samt att ännu åtskilligt vid institutet behöfver kompletteras, anser jag, att man, utan fruktan att bevilja lör mycket, kan höja det i denna punkt beviljade årliga anslag till den af Hr von Troil ifrågaställa stimma eller 12,000 rdr, hvarå jag anhåller om Hr Gr:ns o. Landtmtns propos. Hr Lagerstråle, Henrik Gerhard: Sedan Ulsk:t af styrkt en del af de utaf K. M. för Alnarps institut föreslagna anslag, anser jag, med afseende jemväl å de ytterligare upplysningar, som numera blifvit till Utsk:t meddelade, så mycket mer JO Den 3 Juni f. m. skäl förefinnas att söka åstadkomma bifall till det nu framställda, al Gr. Mörner understödda förslag om årlig tillökning i institutets anslag af 12,000 rdr, hvarom jag alltså vågar anhålla. Hr von Krasmer: I likhet med Gr.
Herr af Lehnberga Carl Magnus, anhöll, att som Constitutions - Utskottets förevarande Memorial innefattade ii serskilte punkter, hvarje punkt måtte serskildt för sig företagas och pröfvas. Och fclef denna Herr af Lehnbergs anhållan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. i:sta P unkt en. Att Förvaltnings-Cheferne eller Stats-Secreterarne må erhålla benämning af Föredragande Stats-Råd. Grefve LöwenhjelmA Gustaf: I anledning 10 Den 1 December J. m. af denna punkt anser jag mig böra underställa, huruvida ej samtlige de föreslagne Ministrarna borde få namn af Stats-ministrar. Jag förbiser ingalunda skyldigheten hos hvar och en, sorn går att pröfva företrädares Lag-föreskrifter, att förutsätta , det dessa varit grundade på gilltiga skäl, och att söka tänka sig in i dessa. Men det är detta jag i förevarande fall aldrig förmått, Jag har icke kommit längre, än till aning af skäl , hämtade utur 1809 förevarande temporaira, kanske personliga, men i alla fall transitoriska förhållanden. Nu då vi ju sysselsätta oss med att i en mera systematisk uppställning än hittills bringa Styrelse-verkets organisation , och intilldess ett enda i sakens natur och ändamål grundadt skäl uppgifvas , hvarföre de, som förestå Justitiaeoch Utrikes Departementernas förvaltning , skola föra en högre titel, kan jag ej annat än yrka , det med lika slag af befattning och lika ansvar måtte följa lika titel. Hvilken denna titel blir, är mig för öfrigt iikgilltigt, endast vi systematiskt förfara. I Organisations-frågor är systematisk nomenclatur icke utan vigt. Benämningar utöfva också sitt välde på begreppen. Jag öfverlemnar denna anmärkning till det afseende den vid målets generella afgörande kan anses förtjena. Herr von Hartmansdorffj August: Emot hvad den siste värde Talaren yttrat, får jag vördsamt hemställa, huruvida någon annan benämning än Stats-Råd är lämplig för de öfriga Ledamöterna af Stats-Rådet, utom de 2:ne, som hittills blifvit kallade Ministrar. Det är väl