Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säden blifvit för Magazinslnräitningens behof anskaffad, nemligen: å de år 1814 utlefvererade 32,939 L-p. 10 M kr Rågmjöl . 5,184 Tunnor Råg, tillika med de, innevarande år j 1 7 , till medlet af Ociober månad, utlefvererade 8616 Tun. tror Råg och »4,904 Lisspund Rågmjöl, efter provisior.elt öfverslag, omkring 28,426: 32 — Summa 33,610: 33: 4 Revisorerne finna väl, att Magazinslnrättningens åliggande vara bör, att tillhandahålla undsättningar, på hvad ort i Riket de erfordras; men anse derjemte, att intet undantag bör äga rum från den allmänna och i hittills gällande Forfattningar stadgade grund, den nemligen, att Inrättningen i möjligaste måtto varder skadeslös för dess utgifne Förskotter, hvarförutan MagazinsFonden skall blifva förminskad, och, i saknad af motsvarande inkomster, omsider alldeles medtagen. Äfvenledes inhämtas af Räkenskaperne och Directionens Protocoller, att MagazinsInrättningen fått vidkännas en förlust af 371 R.-dr Riks. St. Revisorers Berättelser 91 R:dr 26 sk. för till Mari® Fattighus år 1814 utlemnadt Rågmjöl, och att, jemlikt Kongl. Majlis Nådiga Befallningar, 200 Famnar Ved blifvit från Inrättningens förråder till Stockholms Stads Fattige, år l3l4, ulan ersättning utdelte , äfvensom en lika Nådegåfva år 1816 i Nåder be< viljats.
Det synes med ett ord på hela deras uppträdande, att de taga saken ytterst allvarsamt, att de bereda sig på en strid, som för några gäller en nödtorftig existens och för andra ett fett brödstycke, allt eftersom de ha kliental och rykte till. Den gamle senatorn och författaren Jules Simon hade härom dagen ett litet kåseri om denna fråga i en af Frankrikes största och mest ansedda tidningar. Då hans uttalande är typiskt för det sätt, hvarpå männen i allmänhet resonnera rörande denna sak, skall det måhända intressera Iduns läsarinnor att höra ett litet utdrag af den mans tankar i frågan, som särskildt sysselsatt sig med undersökningar öfver sfären för kvinnlig verksamhet. Jules Simon börjar med att anföra ett yttrande, som han läst någonstädes angående en kvinna, som var anklagad inför assisdomstolen. Och detta yttrande lydde så: » Hon skall bli frikänd, om hon är vacker. » » Har man därmed velat säga, » fortfar Simon, » att juryn endast skulle förklara fula kvinnor skyldiga, så har man tydligen öfverdrifvit; men hvem skulle våga bestrida det inflytande, som en kvinnas skönhet vid hvarje tillfälle utöfvar? Skönheten är ett argument lika gammalt som världen själf. Om i det gamla Athen en vacker kvinna var anklagad för någon förbrytelse, så tog hon ingen försvarare och talade ej heller själf ett euda ord till sitt försvar: hon visade sig. För närvarande brinna flere kvinnor af begär att få offentligen föra talan och göra därför ansökningar hos vederbörande. Som en vän skulle jag vilja råda dem att i sina ansökningar tillägga den lilla upplysningen: » jag är ful », för så vidt de hafva rätt att åberopa denna omständighet. En vacker kvinna skall alltid blifva en mycket farlig advokat. » Simon menar, att mot den fara, som ligger däri, att en kvinnlig advokats ungdom, skönhet och behag kunde besticka omdömet hos jury och domare, kunde måhända gifvas ett botemedel. Jag vill slå vad, att ingen kan gissa, hvad den gamle stofilen — jag ber om förlåtelse för uttrycket, men jag kan verkligen icke nöja mig med ett lindrigare — kläckt ut i sin hjärna. Hören, mina damer, hören och häpnen!
Ridd. och Ad. prst. ö te Band. s:dm N s -4ö. 72S Den 17 April. ende till wista Prowvsir, det undantag, som, ehuru Lill mer eller mindre enskildt gagn för deste Landsorter, likwäl icke i wäsendtelig mätto kunde medföra en emot olagenhcterne deraf sa för dem sielfwa som nargräntsands Orter sivarande förmon. Dä Ständet däriemte gillade hwad Utstottet föreslagit, rörande Tjestehjonens städjande till den för ! infallande nya Stammotidcn nästkommande är, ansag Ständct wid detta måls nndcrdäniga hemställan till Kongl. Majus Egen höga pröfning, böra äfwcn i underdånighet till dest Nödiga godtfinnande öfmerlemnas, akt om en förändrad och ester detta Förslag lampad Städjetid i Räder förordna ; Hwilfet de Rcspective Med-Standcn wördsamt och manligen ffulle tillkannagifwas. vt supr». S. D. Efter upläsandet af Riksens Högt. Ständers Eonstitnriens - Utstötts Memorial af den 2 i denne MänaL, bestor Bvrgare-Ständet, ar de deruti föreslagna ändringar, förklaringar och tillägg i Regerings - Formen, stola nästkommande Riksdag företagas, at af Konung och Ständer i wederbörlig ordning afgsras. Hwarom de Rcspective Med-Sänden samt rvälbemälte Utstött wördsamt och wänligen skulle underrättas, vt SD. I anseende till nu äter förändrade omständigheter eniok ect förhållande som gaf Norgare-Ständet anledning, att, i Protoeolls - Utdrag den 6:te nästlid, ne December, för sine Rcspective Med-Ständer yppa dest betänkligheter wid expedierandet af den förut af samtelige Nliks-Ständcn beslutne underdåniga hemställan till Kongl. Mai:t, om förhöjning ä Tull pä Utlandst inkommande
Det är således under dylika förhållanden så mycket mindre lämpligt nu än någosin tillförene att borttaga de lagbestämmelser, som, i rättan tid tillämpade, böra tillförsäkra samhället att blifva förskonadt från de svåra följderna af de utaf missledde religionssvärmare utsådda froen till religionsstrider inom Stat och kyrka. På nu anförda grunder får jag instämma i den af Hr Gyllenskjöld väckta motion, som åsyftar egentligen blott en förändrad redaktion af 1726 års Conventikel-plakat. Hr Ribbing: Jag har visserligen icke klandrat, att anmälan skall göras hos Just.-Kanslern, ty derpå finnes gällande lag, som måste efterlefvas; men jag har beklagat att verldslig myndighet skall uptaga sådana frågor och att ingen annan finnes till hvars afgörande de kunna hänskjutas. Då Hr Gyllenskjöld verkligen synes envisas i sitt påstående, att han föreslagit en lindring i bötesbestämmelsen, nödgas jag ånyo med biträde af den åberopade räknekonsten, söka bevisa att förslaget innefattar äfven skärpning och det i flere hänseenden än dem hvarken Hr Gyllenskjöld eller jag sjelf förra gången jag hade ordet blefvo varse. Sammankomster till serskild eller s. k. enkannerlig Guds - 156 Den 11 Januari. tjenst äro, enl. nu gällande Conventikel-plakal, belagde med 66| R:dr b:ko böter och andra gången dubbelt eller, i ”mangel” sorn det heter, af böter, för första gången 14 och för 2:dra gången 21 dagars fängelse vid vatten och bröd. Dessa straffbestämmelser har motionären ansett orimmeliga samt i stället föreslagit böter för första resan från 25 till 100 R:dr och för den andra dubbelt. Således kan domaren, i st. f. nu stadgade 66^
”Skulle fullmäktige finna anledn. dertill, att krediliven begagnas såsom stående lån eller icke användas för de dermed afsedda ändamål, infordra fullmäktige deröfver förklaring af den eller de inrättningar, emot hvilken eller hvilka anledn, till dylikt missbruk sig företedt, samt äga derefter att det åt sådan inrättning beviljade kreditiv genast uppsäga, om icke förhållandet finnes nöjaktigt förklaradt.” f afseende på de berättelser här afgifvits, vill jag blott säga att jag visst icke bestrider, det missbruk hafva ägt rum, att en hypoteksförening utgifvit assignalioner på banken till så ringa belopp, att de längre lid kunnat löpa man och man emellan, hvilka sålunda möjligen varit beräknade på ränlevinst: men jag får i afseende på det exempel derpå, den siste värde talaren i delta afseende trott sig kunna anföra, upplysa, alt den höga nummer han anmärkt på den assignation, han haft i sin ägo, härrört deraf att direktionen för den af honom åsyftade hypoteks-föreningen har, för mindre kostnads skull, på en gång låtit trycka en större mängd blanketter till assignationer, försedde med särskilda nummer och dessutom i Slockholm fogat anstalt att de till inlösen i banken bestämda assignationer blifvit inlösta af föreningens ombud, hvarföre samma assignationer kunnat flere gånger ånyo inlösas och sedermera åter 216 Den lil April c. m. ulgifvas. Jag liar all anleda, att tro. att ifrägavar. hypoteks-före* nings på en gång utelöpande assignationer aldrig öfversligit 100,000 r:dr oell således icke kunnat verka synnerligt menligt på landets rörelsekapital. Deremot har jag ej saknat skäl att tro det en annan hypoteks-inrätlning begagnat sin krediliv-rält tilben slags diskontrörelse i ganska stor skala och vida mindre förenligt med det åsyftade ändamålet. Men det aldra hästa sältet att förekomma så väl det ena som andra missbruket, vore att på sätt Frih.
JYs 11, med förslag till ändring af åtskilliga stadganden i Reg.F:n och Riksd.Ordmn, i afseende på behandlingen af en del Regeringsärenden; JYs 12, med förslag till ändring i 28:te §:n Reg.F:n; JYs 13, med förslag till ändring af 52:dra §:n Reg.F:n och 24:de §:n Riksd.Ordmn, ang:de tillförordnandet af BondeSt:s Sekret.; JK 14, med förslag lill ändring af 11 :te och 15:te §§:ne Riksd.Ordmn, ang:de förvaltande af Riksdagsmannaval för BondeSt.; JK 15, med förslag lill ändring i 39:de §:n Riksd.Ordn:n, ang:de val af Ordf:de i Utsk. och andra R. Stms delegationer; JK 16, med förslag till ändring i 69:de §:n Reg.F:n, ang:de behandlingen af StatsUtsk s Betänk, i vissa frågor; JK 17, med förslag till ändring i 14:de §:n Riksd.Ordmn, ang:de representations-rättigheten för Stockholm; JK 18, med förslag till tillägg vid 46:te §:n Riksd.Ordn.n, ang:de sammanträde af RiksSt:n för gemensamma öfverläggningar, äfvensom i sammanhang dermed, till ändring af åtskilliga §§ i Riksd.Ordmn och Reg.F:n; JK 19, i anledn. af ett Stånds återremiss af Mern. JK 8, innehållande förslag till tillägg i 59:de §:n Reg.F:n och 27:de §:n lista mom. Riksd.Ordmn, ang:de K. M:s Propos. om Statsverkets tillstånd och behof; samt JYs 20, i anledn. af ett Stånds återremiss af Mern.
Af den 27 sistlidne April : N;o 151, angående regleringen af anslagen under Riks-Statens Tionde Hufvud-Titel.' S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Allmänna Besvärsoch Oeconomi®; Bih, till Rihs-St. Fröt. 7. usta lii‘i B.det. g8 Prat. Utdrag den 22 Maji 182g, Utskottets den 2 dennes afgifne, och den 11 derpåföljde på bordet lagda Betänkanden: N:o ioi , i anledning af väckta Motioner om förbud emot införsel af Danska Hästar ; N:o 102, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Norrländska Allmogen att vara försedd med bevis , att de varor, som af bemälte Allmoge försäljas i Stockholm, äro af egen gårdsafvel ; N:o 103, i anledning af åtskillige föreslagne åtgärder till lindring i rustningsbesväret; N:o 104, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 65 , förut meddelade Betänkande, rörande väckta frågor om upphörande af oeconomiska Besigtningar hvart tredje år å Soldat-Torp, samt angående Soldatens skyldighet att sjelf underhålla Torpet; N:o T05, i anledning af väckt fråga om rättigheten till dubbel tjensteårs-beräkning för Lärare vid en Lancaster-Schula i Gefle, och för Lärare vid alla i Riket inrättade I>ancaster*Scholor, der minst 100 barn njuta undervisning. Prof. Utdrag den 2 j Maji 182g. SD. Remitterades till Stats•
Han, som man säga plär, var dertill skapt och skuren, Att gå i konst och flit långt öfver medelmått; Fördenskull kan jag tryggt och utan skryt bedyra, Att hädanefter väl, kanske, behöfdes fyra Att komma det åstad, hvarmed han ensam rådt. Om antalet af sina barn, och mångfalden af sina hushållsbekymmer, har hon egenhändigt underrättat läsaren, i en på Tyska uppsatt lefvernesbeskrifning; att de må lända hennes auctorliga brister till ursäkt. Hon ber honom besinna det ena med det andra, samt att hon måst vara i en person ”Koch und Küchenmeister, Geheimschreiber und Buchhalter, Lehrund Zuchtmeister, ja auch Schneider”. Dock såg hon på sina kärfva skrifter icke utan en behaglig sjelfkänsla. Hon yttrar i sin dedication till Prinsessan Ulrica Eleonora: ”Så mycket mig är veterligt, lär före mig här i Sverige ingen qvinsperson vara framkommen med makan foster eller egit afvel, som dessa mina rimvis författade infällen”. Bättre alexandriner gjorde hon, än Runius. Det är ej ett stort beröm; men det är dock något. Förståndig var hon, och redbar; men i sina Dikter föga diktande; och med undantag af den enda gång, då Lohenstein fick makt öfver henne, skildrade hon äfven Kärleken och Äktenskapet blott från den sida, der hon förvärfvat sin myckna samhälls-nyttiga erfarenhet Bland denna erfarenhets frukter var ock den son, medelst hvilken bröderne Höijer, bröderne Stenhammar, bröderne Fahlcrantz härstamma från henne, såsom deras gemensamme morfaders moder. Dahlstjerna. Så allmänt, som under Christinas, Carl Gustafs och Carl XI:s tid, har Italiens vitterhet aldrig i Sverige varit känd och älskad. Egentliga väckelsen till denna kärlek gaf nyssnämnda Drottning, hvars hof äfven talade Italienska och på detta språk uppförde skådespel.
Ankom till Exp.-Utsk. d. 3 Nov. lSsg. Betänkande, angående väckta förslag till grunder för ett förändradt Statshushållnings^ och Beskattnings-system. ■ffrån Höglofl. Eiddetskapet och Adeln har till Staissamt Allmänna Eesvärs* och Oeconomie» Ufskolten blifvit remitteradt ett Memorial af H err afS l én, Georg Axel, hvilken, under för. klarande, att Sveriges beskattningsvetk under seklernes lopp blifvit fördt från dess ursprungliga enkelhet till villervalla och oreda, att detsamma befinnes vara en hopgyttring af forntida misstag och medeltidens barbari, samt att det framter ett qvarstående, ett fördröjande Vid o« rimligheter och orättvisa, ansett det icke vara obehörigt att tänka på beskattningens återförande till en jemnare plan, och i sådant ändamål föreslagit, att, med undantag af befrielse från skyldigheten att deltaga i allmänna byggnader, hvilket deltagande borde utan någon ersättning kunna påläggas, de friheter, den privilegierade jorden njuter, skulle inlösas af Staten efter de värden de ega, och till hvilken ända ali sådan jord borde skattläggas efter hvarje orts method, och derefter den blifvande Jorde» Stats-, Banco-, Bcvilln.-, Lags, Oecon.-Utsk. Bet. N.&). 15 botsoch Mantals-räntan, Kronobonden, Ordinarie Roterings-skyldigheten samt Skjutsningsbesväret förvandlas efter de 10 sista årens marJ tegång i Länet, då en tiondedel af dessa j o årens sammanslagna belopp skulle blifva den ränte-fond , sorn , förvandlad till Capital eften sex procent, borde utgöra det inlösnings-belopp, sorn Staten till jordegaren måste utgifva; hvarjemte Motionairen hemställt, att berörde löse» stillning skulle godtgöras, antingen genom öfverlåtelse af deh mängd Statens odisponerade jordegendom, der egande* ratten är Staten ännu förbehållen, elier ock genom försäljning deraf hemmansvis uppå offentliga auetioner, sedan densamma likväl förut blifvit fördelad i mantal samt skattlagd och ordinarie roterad.
Den ena af den 27 Junii »8»i, innehållande Förklaring öfwer Kongl. Förordningen afd. 27 Apftl om »värdering och försäljning af fast Egendom pa landet, som för Gäld i mät tageS; den andra af den 28 Nov. samma ar, röran - ;6 Den rz April rande rätta förståndet af 4 §. l Kongl. Förord ningen af den 28 Junii 1798, angående Lagsökning mot Löftesmän Ät deras innehåll intages att, under namn af Förklaring, NI) Lag icke hlifwit stiftad, och att de ej innefatta annat än, med anledning af inkomna förfrågningar och olika tillämpningar, nödig befunnen utweckling till fullständig tydlighet af redan lemnade föreskrifter. Kongl. Mattts nådiga Mag uppå en stor del gf under de ame nästförlidne Riksdagar af Borga reoch Bonde-Standen underdånigt andragna Allmänna och Enskildtq beswär, hafwa i KonglKan, stiek blifwit emottagne och wederbörande Stånds Kanstier tillställde. Stockholm d. 2 Jan. 1812, I-, H.. k, Peterson, Stsrmägkitzste Allern^digstc Konung! ^nder mina med anledning af 13 8. i den för R>ksens Ständers Justitie, Ombudsman utfärdade Instruktion, genom flera af Rikets Provinser »verkställda resor, har jag besökt ett ej ringa antal, sa wal Lane - och Stadshäckten, som ock sadane, hwilka äro ställde under wederbörande Commendanters inseende.
Uppå begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., samt Frih. Boye, Ludv., lades ånyo på bordet BancoUtsk:s d. 7 dennes bordlagda utlåttn: Wto 141 • i .anledn. af de inom 2tne RiksSt. gjorda an lnärkntr vid Utskts under Wto )3a aflåtna raeraor.; Wto 142. i anledn. af de inom 2tne RiksSt. gjorda an märkntr vid Utskts under Wto i3i afgifna memor. Ånyo föredrogos Evped.Utskts d. 7 dennes på bordet lagda såväl memor. Wto 26 lill R'. St med öfverlemnande af den § i riksd.beslutet, hvilken innehållet' de till afgörande vid nästk. riksdag hvilande förslag till grundlagsändringar, som förslag lill nämnde §. Hr Cederschjöld, Pehr Gust., uppläste följande: Conslit.IJtskts memor. Wto 4°, med förslag, som åsyfta Tryckfr.förorcjnts återbringande, i vissa delar, till dess ursprungliga skick, är indeladt i 3 mom. I det första föreslås, att "citationen i sjelfva ingressen af 86 ”§ Pieg.F. återföres till ordagrann likhet med det citerade;” i det andra: att ”8 inom. i 4 §, eller stadgandet om indrag”ningsmagten, kommer att upphäfvas och uteslutas;” och uti det 3:dje mom., att juryn i tryckfrtsmål skulle afskaf fas och målen afdömas af de vanliga domstolarna. De 2 första moram hafva blifvit af alla 4Stånden godkända alt hvila till nästa riksdag, och det 3:dje för kast ad t af 3 Stånd, samt endast godkändt af FresteSt., som af sin talman och Constit.Utsk. blef förhindradt att, lika med dc öfriga Stånden, särskildt besluta om det sista morats förkastande.
Och äfven i hennes födelsestad Stockholm, där hennes lefnadsomständigheter kunde förmodas i viss mån stå henne i vägen, och där det nödvändigtvis var så mycket i hennes uppfostran, som skulle göra det svårt för henne att nedbryta umgängeslifvets skrankor, blir hon märkligt nog, innan hon tillryggalagt flickåldern, upptagen icke blott i de cirklar, där börd och samhällsställning anses vara af väsentlig vikt, utan, hvad mera är, i dessa höga literära kretsars förtroliga umgänge, där ingenting annat än själsanlagen tagas med i räkningen. Det var just genom den upphöjda känslan af sin konstnärliga mission, som hon i umgängeslifvet intog sin plats. Likasom i Stockholm, så var det öfverallt denna ideella känsla af ansvar, som gaf henne betydenhet i sällskapskretsarna och förde henne med bibehållet själslugn genom dessa yttre förhållanden. » Hvar morgon, då hon steg upp, sade hon mig », skrifver mrs Stanley, » att hon kände, att hennes röst var en gåfva från Gud, och att just denna dag måhända skulle bli den sista för henne att begagna den ». Och Arthur Stanley återupprepar det, liksom om det var detta, som gaf henne ett så tjusande intresse. Det var detta, som skänkte henne det uttryck af själfständighet, af oberoende, som är så väsentligt för en konstnär, om han skall bevara sin moraliska värdighet inför en » societet », som är alltför benägen att smickra sig med, att den visar en ynnest mot dem, den välvilligt tager emot, och som uppmuntras i att smickra sig själf, ifall konstnären är på ett alltför påfallande sätt tacksam för uppmärksamheten. Ingen kunde se Jenny Lind ett par minuter och misstänka henne för att vara mottaglig för sådant smicker. Hon rörde sig » lik en uppenbarelse », lik en » som har en mission », som känner det allvarliga ansvar, som henne ålagts. Detta är hennes skaplynne i sällskapslifvet, däri ligger hennes betydenhet, det tjusande hos henne, och detta gjorde det för henne alldeles omöjligt att visa minsta skymt af öfverdrifvet undseende för den yttre ställningen. Ingen enda kunde misstaga sig om detta fria oberoende, detta moraliska stödjande på sig själf.
Råneo, som kunde utgå antingen fran Ltatsverket eller as Rronans bebällne ordinarie räntor r ^Vesternorrlands Län; livariorutan de rustande kunde, genom contant un - .8 7V>o ^2. 'derstöd för 8tat8verlret, lreredas eoäiianlir» lind ring i den till 100 k:clr l>eiälinade Irostnaden föi' r^ttiiiaies oe!> liiiuiiue!-Iiästaimes underliäll, soin roteliällaine genoni llegementets nedsättliing ätnjiita Uti derefter till Ililrets 8!ändei' iilläten lXädig 8Iiiifvel86 lif den 22 ^elnnaid i83/>, liads Longi. IVlajd lorlriarat: att, enär ds a'f I^andsliofdingen i demtliind f»r 1 otejenilrningen i provinsen föreslagna griincler slnille, i tillämpningen, leda lil! en vtterligare niinslining i nummerst^rlian, ulofve r elen redan meilgilna, livi lii en minslvning Ii va i i en voie förenlig med Longi. Naj:ts omsorg om landels forsvar, oj eller päliallad »5 provinsens verliliga lieliol' ocli ställning, dä afseende i elie allcinast fä sta des ä liemmanens taxeringseller försäljnings-värden, jemlöreln med lieiiiinan N8 i andra erler, utan äfven, nä sätt sluiligen öorde, a ds sei sliildta föriiällanden, hvarigenom lunman af roterings-sli^ldiglieten i .leinliand ntlolle vida lättare, än annor8läds8 i allniänliet, Rongl. !VIaj:t ulltsä iclve linnde öerörde grunder antaga, utan sunne, med godkännande af lvrigsocdi lx a in m ar6011eg ie i n a s asigter, att, vld lvegementets lii!
En hvar af oss, som ihågkommer debatlerne på detta rum den 17 och 18 Dec. 1850 öfver K. Al:ts till hufvudsaklig! antagande eller förkastande då förehafde representationsförslag, och dervid tillika erinrar sig det sätt, hvarpå Hr Gr. Lagerbjelke då anföll detsamma med en massa af anmärkningar, hvilka, ehuru på ett segrande sätt vederlagde genom hela den öfvertygande bevisningskraften hos en bland Konungens dåvarande Rådgifvare, hade till hufvudföremål alt åskådliggöra felaktigheten uti detaljbestämmelserne ang:de valrätten och dess utöfning, kunde väl svårligen föreställa sig att icke den ädle Gr:n, då han sjelf inför nationen framträdde med ett representationsförslag, skulle salt sin ära uti att genom ett omsorgsfullt utarbetande såväl af detsammas hufvudmomenter' som af de oundgängligen nödvändiga detaljbestäramelserne för dess praktiska utförbarhet, på det enda öfvertygande sätt documentera sin förmåga alt undvika de fel, han i så rikt mått påbördat det Kongl, förslaget. Då den värde författaren detta oaktadt med tystnad förbigått ifrågavande detaljbestämmelser, har han derigenom bevisat sin oförmåga att fullfölja sin beträdda bana, emedan han tvifvelsutan bättre än någon annan varit i tillfälle inse att dessa detaljfrågor äro för honom de sannskyldiga förargelseklippor, mot hvilka förslaget, till följd af sin principlösa halt, måste i tillämpningen helt och hållet stranda; hvarföre det ock är ett uppenbart gäckeri med hela denna vigtiga fråga, att hafva förelagt Riddarh. Utskottet, efter råderum af endast elt dygn, söka godtgöra ett fel, hvilket författaren sjelf varit oförmögen alt förekomma, oaktadt han dertill kunnat sjelf tilldela sig den rymligaste betänketid. Förslaget lill Adelns representationssätt med bördsprerogalivet såsom grundelement för densamma, men med tillsatts ur ofrälsestånden, genom val, hvilar på en skef och ofullständig upfattning af begreppet om val, hvilket i sin abstraktion följdriktigt förkastar hvarje bör - Den 15 Februari f. m. 29 dens företrädesrätt, vore denna än aldrig sä liomöopatiskt utspädd.