Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
MagazinsDirectionen framställer sig lör mig vid detta tillfälle, såsom en så underordnad Authoritet, att ansvaret måtte skola drabba flera högre uppsatte , innan det kan nedhinna till Allmänna MagazinsDirectionen. Jag saknar uti Utskottets Betänkande den högst vigtiga omständighet , att icke upplyst är „ huruvida detta exportföretag blifvit diifvit genom Allmänna MagazlnsDirectionens fonder, hvilka jag af de allmänna berättelsferne trott mig finna, vid den tidépunkten, så medtagne, att inga för Directionen användbara medel då för spannemåls uppköp voro för handen; mig synes det, såsom skulle exportföretaget vara verkställt medelst det anslag , som Riksens Ständer till myntbara metallers uppköpande lemnat till Kongl. Maj:ts disposition; och äfven härigenom synes mig ansvaret helt och hållet på administrationen bordt ifrån Allmänna MagazinsDirectionen öfverflyttas. Jag kari ej dölja huru StatsUtskottefs Betänkande för mig framvisar, att det icke saknat aningen, om de rätta föremålen för ansvarsskyldigheten uti denna fråga. Jag kan ej föreställa mig huru en Statsförlust, beräknad till mera än 200,000 R:dr, tillvägabragt genom én speculation af den illa beräknade egenskap, att Korniasterne icke voro mera än väl afgångne ifrån Sverige, innan bref ifrån Itå - i64 Den 2 5 Junii /. m. lien ankommo, att sådan vara der uti landet icke vöre afsättlig. Då det nu icke lärer vara MagSzinsDirectionens bestämmelse, att uti Kon-* ungens Conseil inverka på det definitiva beslutet, då verlJs-statistikens kännedom äfven troligen lärer vara en rnind.e oumbärlig vetten, skap uti Konungens Rådkammare, än hos MagazinsDirections personal, så framställer sig så påtagligen för mig, att det ej kan eller bör blifva MagazinsDirectionen sorn i och för denna skada i första rummet bör träffas af tilltalet.
För år 1828 För år 1829. För år 1830. För år 1831 ♦ För år 1832. För år 1833. Provisionelt. Hör till Hevilla, l/tsk. Bet. om Tulltaxan. I N:o 12. (Fortsättning af Bcvillnings-Ut skottets vid förra Riksdagen Tab. N:0 i3.) Uppgift pä antalet af de Beslag och deras värde, sorn blifvit gjorde åren 1829, i83o, i83i, i83a och 1833. Distrikterna, inom hvilka Beslagen skett. 1829 års Beslag. i83o års Beslag. 183 års Beslag. 1832 års Beslag. l833 års Beslag. Atilal. Valde. Antal. Var te. Antal. Värde. Antal. Välde. Antal Värde. Stockholm St. Prot. i834j 5:te Sami. i:sta Afd. Hör till Bevilln. Ut sk. Bet. om Tulltaxan, Bevillaings-Utsh, Ur'. Antom till Exped.-Utsk. den s4 Sept. Utlåtande_, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 2/j angående förehafd granskning af Post-taxorna för inrikes brefvexlingen. Inom Högv. Prés te-Ståndet, som återremitterat berörde Betänkande, hvilket deremot blifvit bifallet hos Höglofl, Ridderskapet och Adeln den 1 sistl. Augusti, hos Väilofl. Borgare-Ståndet den 38 och hos Hedervärda Bonde-Ståndet den 3o sisth Julii, liar af Hr Biskopen Doctor af Wingårdf Hr Contracts-Prosten Hallström och Hr Domprosten Doctor Heurlin emot Betänkandet blifvit anmärkt, dels att Utskottet ickeuppgifvit giltig grund för den löresjagne förändringen i porto-afgiften för afsländen emellan 20 och 5o mil, hvilken åtgärd så mjeket mindre kunnat vara påkallad af nödvändigheten att höja inkomsten, som Stats-Ulskottet icka förbehållit
Hade hans fåfänga någon del uti det, som vi kallat leken med Emilie, fanns dervid någon biafsigt, så var den åtminstone omedveten, hvarföre vi böra ursäkta honom och moderera våra smädliga uttryck emot Harald. Ja vi kunna tillochmed försäkra, att han egentligen icke fann någon afledning för sina stormande känslor, utan blott ville finna en sådan. Och stundom kände han dervid tillochmed en bitter plåga. Femte dagen, efter det Emilie gifvit anledningen till en lek, hvilken hon trodde allt komma att bli en lek, för henne åtminstone, hade det infallet att besanna ordspråket: den som gräfver grop för en annan, faller gemenligen sjelf deruti. Leken hade blifvit en strid, der utgången var oviss och segern ganska problematisk. Emilie började analysera sitt hjerta och analysen nästan förskräckte henne. – Kan det vara möjligt – sade hon till sig – att han fått ett sådant välde öfver mig Men om så är ... månne äfven han ... älska mig? Säkert, säkert – svarade hennes fåfänga. Hon glömde dock icke bort hufvudafsigten, hvarföre hon åtföljt sin broder till Ristilä och då hon sökte att i lugn reflektera, tyckte hon sig finna, att den tjenliga tiden nu var inne för honom att löpa till storms. Hon hade en öfverläggning med sin broder, men i den förvirring hon var, kunde hon troligen icke uttänka de tjenligaste orden, tiden och tillfället hade hon äfven helt säkert valt mindre väl. Kan man begära bättre af en, som just nyss funnit, att den lilla, blinda guden sändt sina pilar i hennes hjerta? Irene var ensam i salongen; hon hade slutat med inöfningen af en duett ur friskytten, den hon nästa sångtimme skulle sjunga med Harald. Hon stod ännu och bladade i några noter och tycktes söka med mycken ifver, då Emil v. Assar inträdde. Hans hållning var mindre stolt och hans kinder mera bleka, än vanligt. – Förlåt min fröken, att jag stör er i en kär sysselsättning – sade han med en röst, som nästan darrade. – Jag ber så mycket – svarade Irene – tiden räcker nog till sådana småsaker en annan gång. Men kors så blek herr kammarjunkaren är, är ni sjuk? Denna anmärkning var v.
Aca - XJnåeråaniga Skrif velséri Äcademien uppgifvit, att anställde t-ön i jetta hänseende icke lemnat fullt tillfredsställande upplysningar; hvadan Riksens Ständer ansett elg bura på detta förhållande fästa E. K. M:ts Nådiga uppmärksamhet, på det vederbörande Kro« no-Magazins-Förvaltare måtte blifva i Nåder förständigade, att, med all möjlig sorgfällighet vid Spannemålens emottagning och vård utj Kronans Magazin, deras åligganden fullgöra. Riksens Ständer framhärda etc,' N:o Uppl. ötgodki hos Ridd. o. Ad. d. 94 Oct. 1823J Preste-Ståndet d. 24 __ — Borgare-Ståndet d. 24 Bonde-Ståndet d. a/ Riksens Ständers underd. Skrifvelse, i anleda ning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, uppå ConsistQrii i Calmar underd. anmälan, rörande det, vid senaste Riksdag, beviljade Ldne-biträde får uppbyggande af ett Gymnasiioch Schöl-hus derstädes m, m, s. a: K. lM[edelst Remiss af den a 6 sistlidne Martti, har E. K. M. till Riksens Ständers Siats-Utskott i Bihang till Riki-St, Prat. lolie Sami, iSij. 47 738 Z/nderdaniga Skrifvelser. Nåder öfverlemnat en af Consistorium i Calmar i underdånighet afgifven skrifvelse, deruti anmäles, att, till bestridande af de, för uppbyggandet af ett Gymnasiioch Schol-hus i Calmar, erforderlige kostnader, uppgående, enligt af E. K.
Ute i salen stodo Lisa och löjtnant Rude i en häftig dispyt, om hvem som var längst, hvilket slutade med, att Lisa rätade på sin långa, smärta gestalt, och löjtnanten böjde sig som en krokryggig gubbe, så att de tillkallade skiljedomarne kunde sanningsenligt förklara, att Lisa var minst en tum längre. Nöjd med detta lysande resultat, satte Lisa sig alt spela pekfingersvalsen, där löjtnanten snart föll in i basen med sådan kläm, att de andra fingo en oemotståndlig lust att dansa. Efter valsen kom en polka och så ännu en vals. Nu var det Elna Ruth, som spelade. Det var en af Strauss ' vackraste valser. Tonerna strömmade ut, som om de ville dränka allt i stundens glädjerus, och det var också, som om häradshöfding Berner hade glömt allt, där han stod, utan att dansa, med blicken fäst på Elna. Hvad hon var egendomligt vacker, där hon satt; det blonda hå- ret föll i vågor öfver pannan, de mörka, drömmande ögonen stirrade ut i fjärran med ett så underligt uttryck. Han försökte tyda det, men lyckades endast till hälften. Hon måste tänka på någon, som hon höll mycket kär, det såg han, men där var vemod i hennes blick. Tänkte hon på honom, längtade hon efter de ord, som han med våld trängde tillbaka, hvarje gång de rå- kades? Elna! Min själs älskade, kanske i morgon kan jag säga dig allt. — Men plötsligt fick han klart för sig, att man såg på honom, han ryckte sig lös från drömmarne och gick bort och dansade med Anna Strömmer. Vid elfvatiden dagen därpå gick Elna med skridskorna i hand ned till isen. Det var skarpt kallt, men strålande solsken och lugnt och stilla. Nere vid bryggan sutto några små flickor och spände på sig skridskorna. Häradshöfding Berner syntes ej till. Elna hjälpte sig på med skridskorna själf, och så skulle hon börja åka. I början var hon mycket osäker, men efter en liten stund hade hon återvunnit sin gamla färdighet, och åkte med långa, säkra skridt öfver isen.
Prat. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 26 Höft. 1 2 Stats-Its/sottets Utlåtande, N:o 90. lena beslutande ratt uti alla till verken hörande ärenden, endast med undanlag för frågor om lån ur manufaktur-diskonten och mål, som röra Fahlu Bergsskola, och af rådgifvande departemental-föredragande eller byråchefer med reservationsrätt, i öfverensstämmelse härmed och med tillämpning af seende på regleringen af personaloch aflöningsstaterna uppgifne grunder, för de nya embetsverk, hvartill Bergsoch Kommers-kollegierna, under benämning det förra af Öfverstyrelse!] för Bergsverken och det sednare af ÖfVerstyrelsen för handeloch slöjder, skulle ombildas, godkänt de uti bifogadt statsrådsprotokoll öfver Ci\il-ärenden af den 23 September sistlidet år intagna förslag till stater, uppgående för den förra öfverstyrelsen till 14,133 r:dr 16 sk., och för den sednare till 19,933 r:dr 16 sk., utom de arfvoden, som äfven framdeles skulle af manufaktur-diskonten för förvaltningen deraf utgå; och har Kongl. Majit, med afseende å den sålunda beslutade förändringen i Bergs-och Kommeps-kollegiernas organisation, nu äskat Rikets Ständers bemyndigande, dels att å allmänna indragningsstaten uppföra lönerna för dem af Kollegiernas styrelsepersonal, sorn icke kunna uti de i Kollegiernas ställe blifvande nya styrelser varda bibehållne, äfvensom lönerna vid sekreterareoch advokat-fiskalstjensterna i Bergs-kollegium, hvilka borde indragas, saint skillnaden emellan den å Kommers-kollegii stat nu uppförda advokatfiskals-lön och den ombudsmanslön, som i stället ansetts böra utgå af manufaktur-diskontens medel, med rättighet för dem, hvilkas löner sålunda i sin helhet eller till en del å indragningsstaten förflyttas, att i vanlig ordning derifrån uppbära dessa lönebelopp, intilldess de afgå eller till motsvarande eller högre löner befordras, och med iakttagande, att, i händelse sådan förflyttning från indragningsstaten till ordinarie tjenst med ringare lön eger rum, endast löneskillnaden bör den befordrade från indragningsstaten tillgodokomma, dels att disponera de för öfriga tjenster vid nämnde embetsverk å riksstaten hittills fastställda löne-anslag intilldess dermed personal-regleringen, enligt de nya staterna, i mån af afgång, fullständigt kan blifva tillvägabragt.
Riksgälds-kontoret först skulle till viss kurs upplåna penningar t. ex. bos Hrr Rothschild, eller någon annan, men som dessa Hrr icke lemna lån för nöje skuld, utan för vinst, så är det klart — hvilket man också vid hvarje upplåning sett — att de icke, sedan lånet blifvit afslutadt, komma att sälja obligationerna till samma kurs som den, hvilken Riksgälds-kontoret fått betala, utan till en högre. Och enär Banken icke sjelf ingått som långifvare, utan skulle uppträda såsom köpare, måste naturligtvis obligationerna betalas, icke efter den kurs Riksgälds-kontorct betingat, utan efter den som de sedermera få, och detta blefve en förlust för Banken lika stor som den blifvande kursskillnaden. Afven denna omständighet har jag ansett mig böra omnämna, för att antyda att dessa åtgärder, sådane de nu äro föreslagna, så i ena som andra hänseendet, efter mitt omdöme icke äro lämpliga; och som jag, i följd häraf, icke kan finna annat än att K. M:s förslag i ämnet har ett betydligt företräde framför Utskrts, får jag hemställa, om icke R. o. Ad., på grund af de anmärkningar jag nu haft äran framställa, behagade återremittera den ifrågav:de punkten. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: Afgörandet om bankovinstens användande har alltid varit en svår sak vid våra riksdagar, och Banko-Utsk:t har i långliga tider sträfvat att konsolidera vinsten så mycket som låtit sig göra, i motsatts till R. St:r, som endast sett på uppfyllandet af sina behof, och velat använda vinsten för sina ändamål. Detta har gjort att någon betydlig bankovinst för förra decenniet icke blifvit besparad Ban - Den 22 M a j e. m. 453 ken, men under de sednare åren har omdömet tagit en annan rigtning, och Banken har efter hand fått bibehålla sin vinst, till en stor del äfven derföre, att då man vid riksdagen 1850—51 kom på den idéen att etablera fdial-banker, så var man angelägen att dertill få medel, och då användes härtill banko-vinsten.
Har jag dig här oskadd och glad, och mor Metta”, han kysste äfven henne och tog henne i handen. ”Se, Gud vare lof, jag har eder, mina kära, åter utan mehn. Detta är nästan mera, än jag vågade hoppas. Då är ju allt bra.” ”Ack, det är dock, tyvärr, icke så alldeles bra. Se till hurudant ett hus du kommer! Stig dock in, min herre och man, och stå ej utanför ditt eget hus, huru illa tilltygadt det än må vara.” ”Käraste min Metta”, svarade herr Erik, ”icke ha träd eller sten känt smärta af hur de blifvit medfarna, nej, icke ens fönsterglasen ha känt deraf, och sådan rask matmor, som du, sörjer nog före, att allt snart åter kommer i skick och visthusen bli fulla. Men hur är det med våra tjenare, kommo de utan skada från leken?” ”Erki ligger ännu illa sjuk af röfvarenes slag, men jag hoppas han kommer sig. Pekka och Jussi ha slagit sig till klubbehären. På dem var ej stor skada, de voro dåliga karlar, och gingo med endast för att få plundra, ty sannerligen de hade något förtryck af krigsfolket att klaga öfver.” ”Stackars Erki! Nå, icke behöfver jag be dig vårda honom väl, det vet jag att du i alla fall gör. Annat kan man väl ej nu för ögonblicket göra för honom.” ”Se båda mina linklädsskåp! Fulla med linkläder voro de från golf till tak, nu är allt förstördt, utom hvad jag hade i kistorna på vinden, och som ej rymdes i skåpen, och det är allt som nu finnes qvar.” ”Kära mor Metta, bry dig icke derom. Jag är viss att du har så mycket qvar, att vi ha både för sängarne, bordet och våra personer, och ingen dag behöfva vara utan. Hvad mer om resten är borta.” ”Herre Gud, har jag väl sträfvat och fäktat, för att mista allt så här. Hvad skulle min saliga mor säga, om hon visste detta; af henne fick jag hela det ena skåpet fullt med linne.” ”Ha vi då icke qvar till nödigt ombyte?” ”Jo visserligen, icke är det ändå så eländigt.”
Maji. att deräst cn siik afgift pä deka pannor under i8»o ars Riksdag bliswit stadgad sanit en derefter proportionerad Löneförhöjning ät dem, sein bordt »vaka öfwer rigtigheim af den uppgifna panue»ymden, bestämd, sa hade ofelbart utan nagra widare onera sädane pannor sannolikt icke nu existerat; men sedan desse pannor nu mera werkelisen ärv till, sa förr an de, hwilka aro i possession af större Bränwinswerk, indraga desamma, erlägga de afgiftcr och häldre förstora Fabrikerne i den afsigt att derigenom sta sig i alla fall b'ttre ut/ hwilket icke är ringaste twiswelsmäl underkastat. Erfarenheten ger wid handen att pannor fran och med 3, z L 500 riil och med »ooo kannors rymd, erhåller inan med all säkerhet minst 12 Li; procent »nera Bränwin, winner lid och sparar en fje ridel roed. Deraf följer att Brämvins-fabrikcrne kunna med stor fördel försälja bränwin mot sadane priftr, hwarmed förlust för dem som bränna med smärre pannor owilkorligen skulle wara sörknippadt. Således blir del wid alia tillfällen endast desse, svin kunna sälja med någon fördel. Frukta de ater för ett sörbuds mkommande emot tillwerkningen/ hwilket de förr äro i stand alt uträkna och förutse än Regeringen, sä dels öka de med dubbel styrka sina cana tiilrverkningar och dels genom den magt de äga, genom innchaswande lager mottwinga de priserne pä branwinet i allmänhet, och göra deraf betydeliae upphandlingar/ för att efter ett utkommit förbud/ da tillgangarne utom deras lager icke motswara behofwen, se deras omtanka med 50 ä ivo procent rikeligen belönt.
Stånds tankar skiljaktiga från de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar; varde Konstitutions-Utskoltet, genom val al Riks-Slåndens Plena, till slutlig jemkning förstärkt till ett antal af tjugu personer af hvarje Stånd, hvilka, genom samfälld omröstning, skiljaktigheterna förena, och det dymedelst fullständigt beredda utlåtandet 14 Förslag tilt ändringar i Gr u a dlägarn e. Vill Konungen bos Riksens Ständer föreslå någon ändring i Grundlagarne, böre Han Siats-Rådet och öfverlemne sedan Sin Proposition, jemte Stais-Rådets tankar deröfver, till Riksens Ständer, som genast, utan att om denna Proposition förut öiverlägga, uppdrage Konstitutions-Utsknltet, alt sitt utlåtande derom till Riksens Ständer afgifva. Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hviie frågan till nästa Riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom (ätta. Afslvrker Utskottet Konungens Proposition, då må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition alslå eller ock afgöra, att de viija öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta; Gällande i detta fall tre Stånds mening och, om två Stånd stadna emot två, deras, som beslutet uppskjutit. Men icke må under någon förevändning Riksens Ständer förr än å nästa Riksdag Propositionen till bifall upptaga. Samtycka då alla Riks-Stånden till Konungens Förslag, begäre de dag, att på Rikssalen få Riksens Ständers bifall dertill afgifva. Antaga icke Riks-Stånden samfäldt Konungens Proposition, vare den afslagen, och aflemne Riksens Ständer sitt afslag med skälen dertill skriftligen lill Konungen genom deras Talmän. Om vid Riksdag, då Grundlagsfrågor lagligm kunna algöras, ytterligare uppskof töreslås, må det ej ega rum utan Konungens och alla fyra Riks-Ständens sammanstämmande beslut. hvile sedan till Riksens Ständers afgörande, som ofvan sagdt är, derest icke utlåtandet innehåller förkastande af Järs lag-et, sorn då genast förfalle.
Register ö/v. Bih. t. R. St■ Prat. 18G2—18G3. 4 26 C. Craelius, om pension St Kanslisten i Svea Hofrätt, J. F Cronstrand, angående pension åt enkan efter Professoren Lars Johan » om pension åt f. d. Föreståndaren för Svenska Slöjdföreningens skola, Kaptenen B D. Daggstraffet, om afskafTande af, se Prygelst ra ITrt. Dagsverksskyldighet, om ersättning till åtskilliga militieboställen för uppbörd Dahl, om årlig pension åt enkan efter Skolläraren Sv. A Dahlman, om pension åt enkan efter Provincialläkaren N Dahlström, om pension åt fyra döttrar efter atlidne Härads sk rifva ren J. F Dahm, om anslag af 500 R:dr årligen till f. d. Rektorn, Adjunkten, O. E. L Dalelfven, Ostra, angående bekostande af flottbro öfver, i närheten af Mora kyrka. m. m. Damlucka, om ändring i stadgandet angående tiden för dess öppnande Dana-arf efter enkan Anna Christina Löfgren, om eftergift till förmån för Ronneby köping af !L PS 2. "O f-ij — < O N:o 68 M 5 ? “5.S 5' 3 H £5 Cj fO *— ra *t N:0 A. 217 Bg. 20 P. 80 Bd. 201 Bd. 426 Bd. 395 Bd. 184 Bg. 25 c« p 3, > rc Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. 5 TT ■I ccro ås N:0 Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareSlåndet. Bondeståndet. PresteSlSnilet. Borga reStå lidet. BondeStfindet.
Bank, hvilka, efter 3:ne månaders föregången uppsägning, skola betalas, den ena, löpande med 5 procents ränta, å 543,750: och den andra med 4 procents dito å . 600,000: Summa tills vidare förräntade medel R:dr 3,556,922: io. 8. hvarifrån dock bör afdragas återstoden af den för Strömsholms Kanals och Slussverks ombyggnad afsatta och af Bruksegares Hypollieks-Kassas 4 procents obligationer beslående/o/n/ 500,000: 3,056,922: io. & Riksgälds-Kontorets å serskild räkning i Banken afsatta behållning, till fond för Stora Kreclitivet, 210,260: 7. 3. De återstående två femtedelarne af den, vid sistförflutna Riksdag, för extra stats-regleringen anvisade andel utaf Bankens behållna vinst och kapital-öfverskott vid 1839 års slut 924,486: 35. 9. hvaraf den ena femtedelen skall före detta års utgång till Riksgälds-Kontoret utgifvas, samt den andra under loppet af nästa år. Riksgälds-Kontorets öfriga påräknade Inkomster under de återstående månaderna af innevarande år: Transport 4,191,669: 5. s. Bevillningsmedel samt andra till detta Verk ingående allmänna afgifter R:dr 15,000: O O 7 Kapitaloch ränle-inbetalningar å RiksgäldsKontorets fordringar (oberäknadt Skånska Hjpotheks-föreningensuppsagda obligationer) 72,000: Af Manufaktur-Diskontens vinstmedel för år 1844 14,000:
Jag dömmer i delta fall på grund af erfarenheten, huru det gått med dylika framställningar, att nemi. de alltid hafva afslngils, hvilket troligen äfven kommer alt inträffa med denna. Återstår den frågan, att tillse huruvida det vore nyttigt och nödigt att göra inbjudningen: jag tror det icke, ty ganska bestämdt skall och måste denna inbjudning framställas af Bevilln.Ulsk. som ett jemkningsförslag, då de 3:ne Stånden komma alt deröfver uttala sin tanke, hvari mot R. o. Ad. IT)S Den 16 Januari f. m. slipper al.t framträda nied en inbjudning, hvilket kunde uttydas såsom en mahanda 110g stor tillit lill egna åsigter i (Vågan, enär den framställdes af -J-:del af lie presentationen till de öfriga fidei.irna af densamma. Ändamålet vinnes ändå, och slolet blir troligen, att MedStånden icke ingå derpå, nian att saken kommer till förstärkt StatsUtsk. — Jag förklarar derföre, att jag icke går in på inbjudningen i denna del, och tror att den värde motionären utaf discussionen kunde fatta den öfvertygelse, alt denna del af hans förslag icke kommer att gå igenom , hemställande således, om ej denna del deraf å hans sida kunde få förfalla. Hvad den andra delen beträffar, eller att göra MedStånden uppmärksamma på livad de förbisett, nemi. nödvändigheten alt utsitta en eventuel tull på de varuartiklir, hvarå förbud komma att qvarstå, hvilken eventuella lull skulle inträda, i händelse
Utskottets förslag innefattar, är vidare anfördt; vid punkten 3, eller hvad beträffar de valeurer, hvårå Bankens nya sedlar böra utgifvas, af någre Ledamöter, alt sedlar borde utgifvas på Bih. till R. St. B:co; af åt skil lige Ledamöter, att alla de vanliga Riksgäldsvaleurerne borde genom de nya Bancosedlarne representeras, och således sedlar på 33f, 66§, if R:dr samt io sk. 8 rst. tillverkas och sättas i omlopp; vid punkten 4> angående de så kallade skillingssedlarnes bibehållande och de i förråd varande kopparskiljemynt-sedlarnes fortfarande utgifning; dels af s:ne Ledamöter inom Högloft. Bidderskapet och Adeln, att till Banco-Fullmägtige borde öfverlemnas att införa ali den förbättring till pap~ per, tryck och sedlarnes öfriga beskaffenhet, som kan finnas ändamålsenlig, vare sig genom dessa sedlars tillverkning af Iamelleradt färgadt eiler ofärgadt papper, eller på hvad annat lämpligt sätt sora helst; dels ock af flere Ledamöter inom Hedervärda Bonde-Ståndet, att kopparskiljemyntssedlarne å i4 och io sk. icke hädanefter borde från Banken utgifvas, utan det nu befintliga förråd deraf uppbrännas; vid punkterna 6 och 7, eller hvad rörer papperet och formaten för Bankens nya sedlar, af åtskillige Ledamöter: att tillverkandet af 1 och 3 R:drs-sedlar utaf Iamelleradt papper skulle medföra alltför betydliga kostnader; att formaten till de smärre vaieurerne icke borde bestämmas enligt de företedde profven, emedan derigenom dessa sedlar blefvo så små, att de svårligen kunna af allmänheten handteras; och vid punkten 8, att till högsta sedelvaleuren borde användas ocoloreradt papper. Hvarförutan blifvit föreslaget, af en Ledamot inom Häglof.