Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När således summan är bestämd, så kan man visserligen säga, att, om nu dessa tjenster, för hvilka ifrågavar. anslag blifvit gifua, komma all indragas, så upphöra anslagen, och att den derigenom uppkomna besparingen skulle ersätta bristen. Delta är likväl oriktigt både sedt och räknadt; ty hvad som nu framdeles kan blifva bcsparadt, i händelse af omorganisation och indragning af tjenster genom dödsfall m. m., sådant bör väl komma på den lefvande organisationen och anses som en besparing för densamma, samt icke användas för att dermed ersätta förut uppkomne brister. Det är ingenting angelägnare, än att fä räkenskaperne rena från alla sådana inom linien förde oriktiga summor, på det man icke måtte förvilla sig om, när fråga derom uppstår, af hvad beskaffenhet dessa medel äro. Jag skulle tro det naturliga vara, att de besparingar, som hädanefter kunna uppkomma, icke användas för att minska den summa, som balanreras inom linien, utan att den bör reserveras lill disposition för kommande Ständer. Jag tillstyrker således, alt R. o. Ad., med afslag å Ulsk:s betänk., mätte besluta, alt ifrågavar. summa bör ur räkenskaperna afskrifvas. Hr Gripenstedt: Den siste värde talarens resonne ment synes mig icke höra så direct till saken, att jag anser mig behöfva upptaga det lill någon vederläggning. Beträffande åter hvad Frih. Palmstjerna yttrat, så får jag förklara, att jag liksom han anser sådana öfverassignationer icke böra äga rum, eller lagligen kunna göras, men att både Styrelsen och Riks - Den 27 November f. m. 461 rätten hafva tänkt annorlunda, det hafva vi sett, och vi hafva dessutom såsom ett obestridligt factum för ögonen, att det skett äfven på de sednare åren, hvarföre det också står fast, att summan icke är fixerad, och att skälet till afskrifningen derigenom bortfaller.
Lotsoch Fyrings-staterne, se Femte Hufvud-Titeln. Lotterispel, om åtgärder till förekommande af olagligt 8 — 45 — b. 31 Mars b. 26 Mars b. 28 Mars b. 24 Mars Lovén, om pension på Allmänna Indragnings-staten åt Expeditions-Sekreteraren L. J 1 4 i 152 13 Se Statsreglering, Nionde Hufvud-Titeln. Luleå, om låneunderstöd till skolbyggnad i 4 1 108 — b. 6 Juni b. 30 Maj b. 2 Juni b. 30 Maj Lunds Stift, om belgon-skylden inom, se Helgon-skyld. Lunds Stifts Skolor, om rätt att dimittera ynglingar till Akademien för 8 — 27 — b. 4 Febr. b. 8 Febr. b. 8 Febr. g. 4 Febr. Lunds Domhyrko-hemman, om rätt att skatteköpa 8 — 110 — b. 4 Juli b. 4 Juli b. 7 Juli b. 7 Juli Lungön, om förläggande af den tillämnade fyren å Hernöklubb till, se Hernöklubb. Lurendrejeri, om ändring i författningarne angående ansvaret för 5 2 14 — b. 15 Aug. b. 15 Aug. b. 18 Aug. g. 15 Aug. Luxe, om indragning af det Kronofogden i Gottlands Läns Södra fögderi på lön anslagna bostället 95 4 1 119 b. 13 Juni b. 13 Juni b. 13 Juni b. 13 Juni 85 25 Lånebank för jordbrukets och dess binäringars understödjande om inrättande af, se Jordbrukslånebank. Låstad Jägaregården l mantal och Grönetomt ^ mantal, om anslående till boställe åt Kronofogden i Södra Wadsbo fögderi af 18 4 1 23 . b. 7 Jan. b. 11 Jan. a. 4 Jan. a. 4 Jan. 59 25 Lägenheter utan mantal, om skyldighet att deltaga i allmänna onera för egare af, se Utjordar. Länsfängelse-byggnaden i Piteå, om upplåtelse af, se Piteå. — 51 — L.
Planen att agera läkare för att ostörd få färdas bland vilda nomader, var utan tvifvel väl uttänkt och skulle hafva befordrat Wallins ändamål ändå bättre, om icke hans stora samvetsgranhet emellanåt förbjudit honom att spela rolen komplett, om han kunnat förmå sig att helt ogeneradt qvacksalva alla sjuka Araber, som anlitade honom om bot för hvarjehanda krämpor. Men han synes oftare, än önskligt varit, hafva tvekat om han borde föreskrifva läkemedel för sjukdomar som han ej begrep, och derigenom förminskat sitt läkare-anseende ibland Araberna. Slutligen begaf han sig, så väl förberedd som någon Finne kunde vara det, sommaren 1843 å väg på den resa, som skulle afgöra hans rykte och bestämma hans plats inom vetenskapen. Följd till stranden af Araben Tantavi, som jemte orientalisten De Maison ifrån Petersburg rest hit för att bese Finland, gick Wallin den 28 juli 1843 i Helsingfors hamn om bord på ett till Lübeck gående skepp, för att icke återse fäderneslandet förän 1850, efter 7 års bortavaro. Om hans resas mångfaldiga skiften upplysa dessa reseanteckningar tillräckligt, och någon annan källa för dess beskrifning finnes icke att tillgå. Läsaren har här tillfälle att dag för dag följa resandens alla steg, se hans fröjder och sorger, till och med hans hemliga tankar om folk, föremål och förhållanden. Endast de allraallmännaste konturer af resans gång må här uppdragas, tjenande till en slags kronologisk öfversigt. Den som på förhand, innan alla delarne af detta verk utkommit, skulle vilja inhemta en öfversigt af Wallins resa, hänvisa vi till Litteraturbladet 1850 pag. 19-32, samt till Lännetär, album utgifvet af Vestfinnar, häft. I, pag. 17-25. Wallin reste genom Lübeck, Hamburg, Havre till Paris, dit han ankom den 24 augusti 1843 och der han den 2 eller 3 september träffades af ett svårt olycksfall, som hotade att genast i början af resan tillintetgöra hans egna och vårt fäderneslands förhoppningar om densamma.
Vid förnyad föredragning, af Lag-Utskottets den 11 sistlidne Mars och den 3 dennes på bordet lagde Utlåtande, JN;o 170, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 137, i anledning af väckta motioner om ändringar i Ansvarighets-Lagen för Stats-Rådets ledamöter, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut; Ingressen och lista §. bi/öllos. 2 §. bifölls, med den förändring, att ordet Stats-Råds Ledamot, pä första ladén skulle utbytas emot ordet; Stats-Rådet. 3 §. bifölls. 4 § bifölls, med den förändring, att utur §. skulle utgå de sisla orden: och varde ej vidare i Rikets tjenst nyttjad. 5 § bifölls, med de förändringar, alt utur 1 mom. »1 ulle utgå d« sista orden: utan att kunna deruti åter insättas eller till annat embete inom Stats-Rådet förordnasf och att 2 morn. i förslaget, eller det, som börjar med ordet Stats-Råds ledamot och slutar ned oidet RättegdngsRalken, skulle helt och hållet utgå, 6, 7, 8, 9 och 10 §§. biföllos. f Såsom 11 §. ansågs böra bibehållas n §. i den nu gällande Ansvarigbets-Lagen lör Stats-Rådets ledamöter. Såsom 12 §. tillädes en ny §. af följande Ij^delse; hvad i denna Lag stadgadt är, galle äjven ide fall, då Regeringen feres af StatsRådet. S, D. Godkände Ridderskapet och Adeln Stats-Utskotlets den 1 1 sistlidne Mars och den 3 dennes på boidet lagde Utlåtande N:o 465, i anledning af Herr kjellbergs motion, angående anslag till upprensning af inloppet till Götheborgs riviere m. m. 336 Prot. XJtdr. d. 7 Apiil iS^i. Från Högvördiga Preste-Ståkdet.
— Och detta? » underrättade han sig, med artig opartiskhet, hos Anna Malm. — » Och det här är väl den där kudden, du ämnar ge mig, Ebba? Den ser inte så oäfven ut. » » Ja, det kan du ju inbilla dig, » sade Ebba kort. » Och detta, hvad är det? » sade den tjufpojken Ville, efter att ha kastat sig ned i soffan och gripit fast i ett långt, underligt ting i ljusblått och hvitt, som låg bredvid honom och som han, ehuru icke så alldeles obevandrad i damtoalettens mysterier, dock vecklade upp med alla tecken till absolut okunnighet. De främmande flickorna gåfvo till små utrop af fasa. Det var ju Gerdas korsett! » Det ser ut som något slags brynja, » menade Ville. » Ja, det är också mycket riktigt Gerdas brynja, så det vore kanske lämpligast, att du inte vore fullt så närgången, » förklarade Ebba. Ville, som tyckte sig opåtaldt kunna få bestå sig nöjet af ett litet skämt med ett » systerligt » snörlif, blef för ovanlighetens skull en smula brydd och lade ögonblickligen korsetten ifrån sig. Gerda för passade den därpå, med förolämpad min och en knyck på nacken, till ett mera undangömdt ställe. Allmänna uppmärksamheten var så koncentrerad på Ville, att ingen märkte att dörren öppnats, förrän en liten underlig figur — med en fart, som endast kunde motiveras genom rädslan för den mörka vinden, kom instörtande i rummet, fram i ljuset och värmen, med ett: » Hu då! » Det var den sextonåriga Olga, draperad i en stor röd filt, under hvilken den fotsida nattskjortan lätt framskymtade. » Det var då riktigt skamligt, så ni narrade mig, flickor. Jag trodde ju, att Gerda och flickorna skulle gå hem, då de sade godnatt. Nej, men se Ville! » sade hon, i det hon sjönk ned i soffhörnet midt emot honom. » Hvad har du här att göra? » » Jag dricker kaffe, som du ser. Men hvad du har här att göra, är svårare att inse. En mycket säregen sällskapsdräkt!
Betung N:o 15* reise, förbättra sina relationer och förkofra sin förmögenhet; men på samma tid får en Skollärare, som användt sin ungdom och sitt lilla fädernearf för studierne, gått sina Lärograder med heder igenom och aflagt prof på skicklighet i tjenst, Fullmagt på en Itectors^ syssla vid en högre Lärdomsskola, med 80 Tunnor Säd i Lön, och betalar efter en hög markegång, för sin Fullmagts-charta 50 JRtdr, eller, följande året, vid en låg, 5o R:dr; men detta är icke nog:— Cancellie-gebiihr erlägges med 7J procent af lönen, Krigsmans-* hus-afgiften med 2 procent och derutöfver , afgiften till Lazarettet och för Sigillet: Summa öfver 16 procent. Denne Skollärare tillträder sedan sin syssla, uppoffrar derföre sin tid och sina krafter, men betalar ändå för hvarje steg, som han gör till vidare befordran, högre och högre Fullmagts-chartor. Och detta förhållande gäller uti alla stånd och vid alla grader, så väl civile och militaire som ecclesiastike. — Ett sådant missförhållande, i anseende till andre, förut sagde Medborgare, synes ju vara obilligt. — Jag skulle ock kalla det orättvist. Staten tager ju med den ena handen hvad den gifver med den andra, En Husbonde t. ex., om jag får nyttja denna ringa liknelse, känner ju sin pligt att gifva tjenaren sin lön, samma dag sin lön. Icke skulle han kunna eller böra, med någon rätt eller billighet, affordra den skmkligf Bil• till Bevilln. XJtsköt. Betänk, N:o 15. 53 tjenaren, då han får sitt städjobref, en skatt eller ett afdrag, för att få ingå i dess tjenst, af första årets Lönevilkor, icke eller sedermera, ju mera han avancerar och får större fOrtroendetjenster, större oell större afdrag; men här är fråga att tjena Fäderneslandet.
Svenska arméens förluster under Pommerska kriget från och med September 1757 till och med December 1761. Utkommenderade i fält 1757. Under krigets lopp tillkomne. Summa. Döde på sjukhus eller i qvarter. Stupade i träffning. Summa döde. Jönköpings regemente Westmanlands regemente Ostgöta infanteri-regemente Södermanlands regemente Dal-regementet Westgöta dals-regemente Skaraborgs regemente Abo-läns regemente Westerbottens regemente Österbottens regemente. Nerike-Wermlands regemente Summa Ofvanstående 15 infanteri-regementen, utgörande en sammanlagd styrka af 17,834 man, förlorade således 4,319 man aflidne å sjukhus eller i qvarter samt 218 stupade i träffning. Af redogörelsen för den manspillan, som Svenska arméen lidit under sina fälttåg, återstår ännu att omförmäla förhållandet under 1788—90 samt 1808 och 1809 årens krig i Finland och kriget i Tyskland 1813 och 1814. Då emellertid för de begge förstnämnde krigen en i förenämnde hänseenden mycket fullständig redovisning blifvit Kongl. Maj:t meddelad uti det underdåniga betänkande, hvilket den 8 Januari 1840 afgafs af den komité, som hade uppdrag att framställa förslag till förbättrade anstalter för arméens sjukvård, samt händelserna under 1813—14 årens krig, med hänseende till mödor och umbäranden, utgjort ett undantags-förhållande, som i hög grad afviker från hvad som får såsom allmän regel anses, torde kommitterade vid detta tillfälle kunna, med hänseende till dessa krig, inskränka sig till följande uppgifter. Svenska hären, som vid slutet af första krigsåret 1788 utgjorde 25,600 man, hade då 11 procent sjuke; vid slutet af Mars 1790, då den var 34,000, utgjorde sjuknummern 18 °/n af effektiva styrkan. Trots en under tiden verkställd talrik rekrytering, förefunnos icke mindre än 11,674 vakanser.
Deribland förekommer först den erindran, att Utskotten alltför länge eller mera än fyra månader dröjt att fatta beslut i frågan otH förskottet till Canal-arbetets fortsättning. I 2o8 Den i3 Apfil. afseende derpå torde det tillåtas mig upplysa, att harvid mätt den hindrande omständighet, alt remissen deStåndet Väckte motioner i ämnet ännu icke i Januarii månad var till Utskotten ankommen. Derföre kunde saken då icke företagas, men sedan den tiden vet jag ej något skäl, hvarföre frågans föredragning och pröfning i Utskotten blifvit fördröjd. — Man bar härstädes med förnöjelse tält om StatsVerkets förmenta lyckliga ställning, såsom skäl till det för Canal-byggnaden begärdta anslagets beviljande. Om någon bar ett sådant begrepp om Statsverket, så kan det åtminstone ej vara den, som tagit närmare kännedom om dess närvarande belägenhet och beräknat dess inkomster och utgifter. Då så stora ökade anslag blifvit begärda, utöfver tillgångarne, lärer väl StatsVerkets tillstånd ej kunna kallas godt. Snart förekommer ämnet till öfverläggning hos RiksStånden; och då torde enhvar komma i tillfälle att bättre bedöma, huru litet tillfredsställande StatsVerkets ställning i sjelfva verket är. Emedlertid får jag åberopa innehållet af Kongl. Maj:ts Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof jemte hvad som i anledning deraf blifvit i RiksStånden anfördt. — Några hafva här anmärkt, att Utskotten bordt i ett sammanhang yttra sig om förskottet och om hufvud-anslaget till Canal-byggnaden; och de hafva undrat - Den i3 April. aog dral, att Utskotten nu ej ingått i pröfning af hufvudfrågan. Men om Utskotten iakttagit detta, så skulle längre tid dertill åtgått, än Utskotten kunde få dröja med yttrande i afseende på förskottet. Då skulle nemligen Utskotten ingå i granskning af och utlåta sig om beloppet af det ökade anslaget i det hela, om förvaltningssättet, om säkerheten att få medlen rigtigt använde, med flere omständigheter, hvilka fordra sorgfällig behandling.
Det borde nn meras wara en ej sa alldeles okänd sanning att personer med owanligt betydlig förmögenhst till flera tunnor gulds wärde, hafwa i följd af den sista författningens kemnade friheter, endast upgiswik sig till 5, 6, högst 802 R:dr in in - Den 2Z April - 6i inkomst: sadant bewifar Förordningens brister, och de förluster som redlige medborgare gjort för sine oförfalskade upgifker: samt möjeligheten för den illasinnade att undgå ett skyldigt deltagande Kanjlke skulle der möjeligen wara säkrare att ivid beredningen af en bewillningsvrincip, söka förena den enskildra egennytkaw med det allmännas fordrande fördelar. En betydelig del couiribuenter behöfwa en widsträckl och pä wista kactZ gällande credit; denna winner lättare pa en supponerad förmögenhet, , an i följd af en osäker inkomst. De fläste betala Häldre mer för en upgifwen större förmögenhet än i öfwerensstammclse med dest behällne inkomst: den förra kontribution stärker synbart krediten, da den sednare hwarken gagnar eller jlkadar densamma, och derföre torde upgifkerue kill taxerings-commitleerne hitintills ej warit sa alldeles öfwereusstämmande^ med det sanna och dek werkliga Ofta torde afwen händr, att ds flesta knapt sjelfwa kunnat upgifwa sin behällne inkomst, och ju kunnigare de kanske warit uti sitt debet och eres bits förande, ju mindre pålitlig torde upgiften blift wik; annu swärare för en taxerings-commitlLe att bestämma hwars och ens iykomst; deremot blifwer det otwifwelakligt mycket lättare, ark beräkna och taxera den synbara förmögenheten efter den clastjsi-, cation, som förut bör ester determinerade grunder upgöras, samt kill den procents afgift, som i följd af clastisicationen och dest da stadgade förefkifc bör ulga.
§. samt eu pa Riddarhuset vare de personer uteslutne, hvilka enligt 18 §. i Riksdagsordningen ickekunna såsom Riksdagsmän i något Stånd godkännas. Lag samma vare med bysatt person. År Adelsman hyiiken för nesligt brott blifvit inför Domstol tilltalad , genom behörigt Utslag, som dock ej ännu vunnit laga kraft förklar : i antingen till straffskyldig eller, med mer än halfva bevis besvärad , så, att Domaren funnit , saken böra till framtiden lemnäs då deri kunde uppenbar varda, då vare han intill dess samma Utslag lagligen upp. häfdt blifvit från Riddarhuset utesluten. Ej må fullmagt antagas , derest utgifvaren icke 7 och del af' Den 18 Augusti s» m. ■2\1 fyllt 21 år samt i öfrigt år till såte och stämma på Riddarhuset berättigad. Får hmfvudman enligt denna Riddarhusordning icke utgifva Fullmagt, inträde närmaste åtteman på hvilken sådant icke inträffar, för tillfället i full hufvudmannarått 9 finnes ingen sådan, vare då ättens plats på Riddarhuset ledig. §. 8. Är Adelsman i något annat RiksStånd röstägande Ledamot , eller Taleman, eller år han LandtMarskalk, då må han för den Riksdagen, hvarken sjelf eller genom Fullmägtig, sin Riksdagsmannarätt på Riddarhuset utöfva; §• 9- Är hufvudman utrikes rest, antingen i Konungens ärender eller med vederbörligt tillstånd för enskildta ans (Ny §•) Svarar mot 8 §. i Utskottets förra förslag, ändrad, och 12 §. af 1818 års Riddarhusordning. 248 Den ig i *lii e m.. gelågenheter, vare hans ratt bibehållen, att Fullmagt utgifva. Adelsman sorn med Konungens tillstånd i hämmande Herrskaps tjenst år, åge, så vida han för sin person de 3tne sista åren löre Riksdagen hår i Riket skattski ifven varit, rättighet , att såte på Riddarhuset intaga.
Fullbordad 300,000: — lån. Dito mellan Clara eif och sjön Fryken i Wermland. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL äåiUMO iimm&QiDnDB PROTOKOLL VID Iiagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1853 och 1854. • J -. * - ™ w FJERDE §AMJIGEi. 1* Afdelningen: Stats-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. Slals-Utskol/els Memorial, Näs 1 och 2. 1 N:o 1. Ank. till Exp.-Utsk. d. 2 Dec. 1853, kl. 5 e. m. Stats-Ulskottet, som denna dag fått emottaga Kongl. Majits Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, liar, enär, jemlikt 27 § i Riksdags-ordningen. riksdagens början räknas från dea dag, högstberörde Nådiga proposition aflemnas, skolat sådant i nämnde afseende anmäla; blifvande härjemte ett exemplar af densamma hvarje Riksstånd tillstalldt samt Expeditions-Utskottet anmodadt att skyndsamt gå i författning om tryckningen af nämnde proposition med tillhörande Stockholm den 1 December 1853. bilagor. På Ridderskapets och Adelns Ledamöters vägnar Carl Åkerhielm. På Borgare-ståndets Ledamöters vägnar J. F. Gråå. På Preste-ståndets Ledamöters vägnar C. /. Heurlin. På Bonde-ståndets Ledamöters vägnar M. Pehrsson. Bruno Johansson. f:o 2. Ant. till Exp.-Utsk.'d. 2 Dec. 1853, kl. 5 e. m. Memorial, angående tillökning af Utskottets tjenstemannapersonaf.
Koschell i underdånighet anmält, hurusom, i anledning deraf, att hans nyligen aflidne Broder , Grosshandlaren G. W. Koschell, innehaft lagligen tillförordnad! förmynderskap för Fader-och Moderlösa Barnen Mathilda, Maria och Charlotta Ostland, de der varit vårdade och försörjda af bemälda Kyrkoherde-Enka, Helena Catharina Hörner, samt genom hennes testamentariska disposition af den 8:de September 1820, som i vederbörlig ordning blifvit lagligen bevakad, fått sig af qvarlåtenskapen anslaget ett understöd af Ett Tusende Riksdaler Banco, på sätt genom insändt Utdrag af Frösåkers Härads - Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifv. N.o 70. 3 Rätts Dom-Bok, för den 2 October 1826, Var styrkt, och hvilka medel skulle ställas under disposition eller förvaltning af Wahlö Församlings Fattig-vård, Majoren Koschell först nu mera erhållit kunskap ej mindre derom, att Enkan Horners qvarlåtenskap Blifvit såsom Dana-arf ansedd, än ock om Wahlö Församlings ofvanomförmälde underdåniga ansökning} vid hvilket förhållande Majoren ansett sin pligt fordra, att icke de omyndige Barnens rätt utan uppmärksamhet lemna. Och vill Kongl. Majit, Som, i anseende till den yppade frågan om Enkan Hörners testamentariska disposition , anbefallt Dess Justitiae-Canceller att, med afseende å Kongl. Majits och Kronans härunder beroende rätt, tillse, att densamma blifver behörigen bevakad, samt låta förhållandet vederbörligen undersöka, härmed, beträffande Wahlö Församlings gjorda underdåniga ansökning, hafva till Rikets nu församlade Ständer i Nåder öfverlemnat frågan, huruvida det belopp af Enkan Jlörners efterlemnade qvarlåtenskap, hvilket såsom Dana-arf kan komma att Kongl.
För ett ändamål, sådant som det här nu omhandlade, vore det väl ändock icke så farligt, om man anslog en 10å20,000 rdr för mycket. Den ifrågav:de tillökningen uti hofhållningssumman uppgår till något öfver en fjerdedel utöfver hela det till samma hofhållning nu utgående belopp; men då man ihågkommer, att priserna på nästan alla förnödenhetsvaror nära nog fördubblats under de sislförfiutne 40 åren eller från den tid, då den nuv:de hofhållningssumman bestämdes, synes mig verkligen icke en anslagslörhöjning, hvilken icke uppgår till en femtedel af den nuv:de hofhållningssumman, kunna sägas vara en, i förhållande till nyssnämnde prisskillnad, obillig fordran. Man synes då åtminstone icke kunna med skäl gräma sig deröfver att man tagit till för mycket. Det skulle mindre förundra mig, om man vöre orolig derför, att man tagit till för litet; men icke heller uti detta fall tror jag att man hehöfver lia några bekymmer. Då nemi. 250,000 rdrs årlig förhöjning, enligt Finans-Ministerns yttrande till profit, för framtiden icke på långt när är behöflig, så, och äfven med ihågkommande deraf, att priserna på de sednare åren betydligen stegrats, bör man dock kunna antaga att en summa af 170,000 rdr måste fylla bvad som ansetts erfordras, på det att inkomsterna måtte komma att för framtiden motsvara utgifterna. Jag anser således att R. o. Ad., långt ifrån att göra sig några förebråelser, hvarken uti den ena eller den andra af de utaf mig nu angifna rigtningar, tvärtom med glädje bör omfatta det lämpliga sätt, sorn nu blifvit framstäldt i ändamål att afhjelpa bri - Den IS Mara f. m. 201 ten och för framtiden undanrödja så beskaffade öfverläggr.ingar som denna. På dessa skäl anhåller jag om bifall till Hr Cederschjöld* förslag. Ilr Gr. o. Landtm, tillkannagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. Mörner, Carl Göran:
Sen hveska di finnt: »ä du ängschli för mor di?» dä halp inte möe, da skrek di å svor di, men Britta ho kom inte ut. Da tog di ôpp sten å i vägga di donka på fönstra di banka, på dôra di ronka å skrek: »gi dä ut!» å da kom Britta ut. Mä gamlingens gamle gevär i näfven geck Britta å smög bak mä knuta sôm räfven å huka sä ner å kröp. Sen fyra ho tå bak mä halmen i stacken å Däng-Jan han domp som en mjölsäck i backen, han slog sä i nacken, å Kvennfôlks-Pälle han stöp. Di dog å stog ôpp, di ble skenske i bena, di tängde, di gne, satt dä ella tå stena, för skôte va bare tå krut. Å senna ä Däng-Jan å Kvennfôlks-Pälle just itnô så rogat te gå te nô ställe å donke små jäntonger ut. Å Britta ho satt sä på jola å skratta, å vre sä å va sôm en sjuke fått fatt’a, kröp senna i sänga igän, men langt bål i Eda å langt bål i Köla geck eko tå sköte i bärga å töla å langt bål i Nôrge geck skratte å går fälle än. Bolaggsvinsta. Te rep ihopp så mö en kan ôt sä sjôl å barna, å ställ dä klokerst en kan för framtia, dä gär fäll hôriveli männisch, sôm har nô vet i skael. Ja, dä gär te å mä sômma tå djura, sôm itnô vet har. Men d’ä sômma, sôm ä kloker än di are å te dôm hör sômma tå brukskäran. Te äxämpel når ja va stater unner Björkstaförs, så hadd vi en fôrvalter, sôm va så övverhôvvlianste klok, satt vi bruksfôlk ble jämt skamnôm för’n.