Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– För Philosophiens vetenskap, åt hvilken han slutligen företrädesvis egnade sig, har troligen aldrig någon svensk yngling, och öfverhufvud icke mången europeisk, varit fullständigare utrustad med de gåfvor, hvilka sällan hos någon philosoph förekomma tillsammans i denna jemvigt, ehuru de samtligen äro till målet lika erforderliga. Vanligen finnas de blott så, att en viss, om icke rentaf utesluter de öfriga, åtminstone herrskar på dessas bekostnad. Så t. ex herrskar hos Hegel den logiska styrkan och skärpan lika ensidigt, som hos Baader den rikt substantiella, men visserligen i sin dialektik alltför desultoriska mysticismen, hos Schubert och Steffens den ymniga psychiskt-physiska erfarenheten o. s. v. Och likväl kan det i Philosophien egentligen stora och fruktbärande, det, som hon väsendtligast behöfver, icke – och allraminst nu – tillvägabringas utan en fullständig samverkan af den spekulativa Theismens och den spekulativa Naturalismens ädlaste krafter. Uppgiften är att finna en Erfarenhets-philosophi, som är detta i det namnets högsta och djupaste betydelse. Lyckades man finna den, så upptäcktes med detsamma ock en sann Naturens Philosophi, ur hvilken, såsom sitt nödvändiga underlag, en sann Historiens Philosophi kunde utvecklas, hvilken sedermera i sin ordning, från den såsom en högre Natur framträdande Historiens medelpunkt (Gudamenniskan, Gud uppenbarad i Christus), bringar med sig den innersta nyckeln till all lägre Naturs förklaring. Denna upptäckt, äfvensom dess genomförda framställning i en fullt objektif och plastisk gestalt var Schellings sträfvan; den idée, som, innan han sjelf hann fullborda dess utförande, af Hegel utbildades till den nya spetsfundiga scholasticism, om hvilken i korthet intet annat kan sägas, än att den, från begynnelsen till slutet, består i en alltgenomgripande ofantlig tvetydighet148. Än mera fragmentarisk är den skepnad af lära, från hvilken Novalis, genom sin tidiga död, nödgades bortgå.
Då vi redan sett, att detta kunnat nu vexla så mycket, att rörelsekapitalet 1847 var Elfva millioner större än 1844, och sedan 1847 åter nedgått med 6 millioner, samt att denna rörelsekapitalets minskning varit beroende af nedsatt export och ökad import och derjemte ej kunna undgå att erkänna, det jordvärdet är öfver höfvan stegradt, äfvensom landtmannaprodukter hållna i sitt fulla pris och tillika anledning är att förmoda, att flera utländska lån äro att förvänta för Wermlands och Nerikes Hypotheks-inrättningar och deraf ökad silfvertillgäng för Banken uppstår samt ytterligare sedel-emission, förefaller det mig, såsom allt manade till yttersta försigtighet uti penningeförhållanden i allmänhet, hvaraf äfven tyckes följa, det Rikets Ständer icke kunna eller skäligen böra understödja en penningeinrättning, som, förledande till en ytterligare skuldsättning, vid en stark påkänning af silfverutvexling från Banken, ofelbart skulle medföra större olägenheter, än dem, hvilka densamma afsåge att nu aflägsna. Af dessa skäl kan jag icke med min röst understödja utförandet af Hypotheksföreningarnes ombildning, på sätt motionärerne föreslagit.
Filtar och MaLtor 1 skålp. — 40 Pressduk 1 skålp. — 12 Andra slag 1 skålp. 1 50 Linneoch Hamp-: Blaggarn, Buldan, Kanfas och Sadelgjordsväf 1 skålp. — 15 Bolstervar 1 skålp. — 40 Batist, Flor, Kammarduk och Linön 1 skålp. 3 — Lärft, alla slag, äfvensom Damast 1 skålp. 1 — Mattväfnad af Hampa, eller af Hampa i förening med annat i Taxan ej specifieeradt ämne 1 skålp. — 18 Segelduk och Tältduk 1 skålp. — 8 Värjor och Värjklingor; hänföras under Stålarbeten. 518 Förslag lill Tull-taxa. QvanlitM frii Tu! 1 beräkningen. 1 ii försets •tull. Riksmynt R:dr öre. Väfnader: Andra slag, Drällsväfnader derunder inbegripne 1 skålp. — 65 Hår och Tagel 1 skålp. 50 Vaxade och lackerade: Maldor 1 skålp. — 10 andra slag 1 skålp. — 25 Vatlenläta eller dubbla väfnader, sammansatta genom upplösning af Cautschuk, Gutta Percha m. m 1 skålp. — 75 Ympvax Fritt. Zink, Tutanego och Spiauter: oarbetad och i plåtar Fri. arbetad: omålad och olackerad . 1 skålp. — 7 målad eller lackerad . 1 skålp. — 20 förgvlld, försilfrad^eller pläterad 1 skålp. — 75 Zinkblende Fritt. Angmachiner och Ångpannor Fria. 4.(19 Fria. Attika, alla slag 1 kanna. — 25 Varor, som icke kunna hänföras under någon af de i denna Införsels-larif upptagne bestämmelser: råämnen Fria. mer eller mindre arbetade flOO R:dr\ (Riksmynt. 1 20 — Zaffer; hänföres under Färger, ej specificerade. Ängsskära; hänföres under Färger, ej specifiZitverrot; hänföres under Apotheksvaror. cerade. Öl; se Dricka. Förslug' till Tull-taxa.
Betänkanden. gäldsContoiret redan ar 1808 inställt betalnin. garne på dess Skulder i Amsterdam, Antverpen och Genua; en omständighet, hvilken nodvän-, digt skolat bidraga till. nedsättning af Prisen å Svenska StatsFonderne å desse Orter.-— Och då BiksgäldsContoiret, redan ar 1805, oansedt den tiden alla betainingar på Utrikes Gälden i fastställd ordning med yttersta .noggrannhet fullgjordes, genom dess Ombud i Genua, Bankierhuset de la Rue Freres, kunnat återköpa ganska betydliga Capital, hörande till de derstädes uptagne Lån, mot rabatt, som per medium varit omking 1 6 | 'Procent, är väl all anledning förmoda, att, efter iAp8 års krig, dylika Fordringar kunnat erhållas mot en ännu större och högst ansenlig rabatt, Ehuru Notarien Gamb ar os förut åberopade och här i afskrift bifogade Attest, utvisar, att något LånCapital icke blifvit på Herr Ministern Lagersvärd öfverlätet förrän år 1810, eller å en tid, då Fordringarne i Genuesiska Eånen ansenligen fallit i värde, yrkas likväl af Herr Silverstolpe, att bemälde Herr Minister icke genom köp, utan genomomedelbar insättning uti T,anén blifvit innehafvare af Eån - andelarne, samt upgifves såsom orsak, hvarföre Herr Ministern Lagersvärds namn förut icke varit synligt i LånFisiorne, (hvilka uplysningsvis att nämna, icke 'finnas uti BiksgäldsContoiret, utan i Genua, ) alt nemligen Sveriges fiendtliga förhållande till Frankrike och den derunder lydande Genuesiska eller JLiguiiska Republiken, som 1805 med StatsUtsh Betänkanden. *7 Frankrike införlifvades, skall gjort det oundvikligt, att med sorgfällighet dölja ett Svenskt Publikt Ombuds andel i Fänet, så att Herr Ministern Lagersvärds redlige vänner i Genua härtill lånat sine namn, intill dess Herr Ministern kunde åter upträda, såsom rätt innehafvare af Fordringsandelen.
Allmännaste meningen år, alt sedelutgifvande privatbankerna måste indragas, samt Mikels Sländers Bank ordnas så, alt denna ensam kan . öfvertaga rörelsen, och svårligen lärer det kunna förnekas att denna mening har goda skäl för sig; tv. utom de olägenheter, som äro och måste vara en följd af de mångfaldiga slags utelöpande privalbankssedlarnes oantaglighet i allmänna uppbörden och af mindre kunnige personers förvillande i alfärslifvet genom de olika sedelslagen, är det ingalunda billigt eller med allmänt väl öfverensstämmande, att en så stor vinst, som den sedelntgifvande privatbankerna hittills i allmänhet haft, uppgående till 12, 15 ä 20 procent, eiler derutöfver, beräknad af insatte medlen, uteslutande tillfaller endast dessa få samhällsmedlemmar, som äro delegare uti inräuningarne, isynnerhet som berörde delegare i allmänhet kunna hänföras till den förmögnare klassen, hvilken, sålunda privilegierad, samlar en oskälig vinst på den mindre bemedlades bekostnad, utan att denna sednare deri lår den ringaste del. Om deremot Riksbanken ordnas så, att denna ensam kan anskaffa nödiga medel lör allmänna rörelsen, så blifva olägenheterna vida mindre, och uti vinsten, som tillfaller Riksbanken, har hvarje skattdragande medborgare att påräkna sin vederbörliga andel, hvilken kommer honom tillgodo genom skattebesparing, i den mån samma vinst, utan olägenhet för Riksbanken, kan användas för allmänna behof. Huruvida Riksbanken skall kunna öfvertaga hela rikets bankrörelse, eller icke, detta beror naturligtvis på ordnandet och behandlingen af banken. Vill man blott ändamålet, tror jag dock att man också lätt skall finna medlet. Härvidlag tror jag att detta sednare ligger nära till hands; ty vill man endast, gång efter annan, un - Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 337 icke blifvit upptagen, uppgår till 38,770 r:dr Hbr b:co, så skulle bela den nya organisationen kunna verkställas med en ö kad kostnad af io,23o „ , , som det icke torde vara förmätet att på förband antaga komma att af Norrska statsverket ensamt varda betäckt, syn nerligast med afseende å den fördel, som nämnda rikes handel och sjöfart af förslagets verkställighet skulle vinna, och i hvilket afseende R. H. St. torde hos K. M. böra i underd. begära, att en framställning i ämnet till nästk. Norrska Storting måtte varda gjord. Reorganisalionen af consularväsendet, som från alla håll medgifves vara af behofvet påkallad, blefve på detta sätt, utan ökad kostnad för Svenska statsverket, verkställd. Deremot skulle tillökningen i kostnader hufvudsakligen komma att bestå i följande i anledn. af regleringen nödiga interims-utgifter, hvilka torde böra å handels-och sjöfarlsfondens indragningsstat uppföras, nemi. skilnaden emellan de nu utgående högre lönerna till följande consulater, under n. v. innehafvares tjenstetid: Gen.-consuln i Portugal 1,000 r:dr Hbr b:co. Grekland 5oo , , „ Marocco 3oo „ „ „ äfvensom arfvoden till consu lat-secreterarne i Egypten 1,000 „ „ „ Marocco 3oo , „ „ Transport 5,600 r:dr Hbr b:co. Den 14 Octobcr e. ra. 349 Transport 5,6oo r:dr Hbr b:co. och lönerna till consulerne i Odessa 1,000 , „ , Alexandria 2,400 „ „ , hvartill, i händelse consulatet i Monte Video icke hlifver förenadt med det i Brasilien, torde böra läggas lönen för förstberörde consulat 2,5oo „ „ Summa ii,5oo r:dr Hbr b:co.
Igenom fågelborna skönögat, Svanvingade, fagra Ledas dotter, SkamHelena, SkamHelena, det stolte, 1385 Apolloniske Pergamos Djefvul, du föll, O ve; Beklageligt, beklageligt! Arma Dardania, du Ganymedes', Zeusälsklingens, riddarborg! 1390 KHOREN. Säg ut beatämdt allt hvad derinne föregår; Ty dessförinnan fattar jag ej meningen! PHRYGIERN. Ajjemini, jemini vid furstedöd Barbarerne säga aj, aj, Med Asias tungmål, när kongablod 1395 Varder på marken gjutet Af Aïdes' stålsvärd ut. I slottet kommo, att jag allt må säga dig Hellenske lejon, äkta tvillingsbröder två. Härförarn sjelf man kallade den enes far, 1400 Den andre son till Strophios, en illsinnt man, Just som Odysseus, uti all sin tystnad dolsk, Mot vänner trofast, och till modet oförskräckt, I härnad insigtsfull, en mordisk orm. Tvi hans välbetänkta lugn, 1405 Den våldsverkarens! In de trädde nu, och satte sig Vid qvinnans stol, som krypskytten Paris Bortröfvat, ögat flödande Af tårar, ödmjuksfullt, 1410 En på den ena, andre på den andra sidan, Väpnade männer två. Och bönfallande armar om knä't De slogo, de slogo på Helena nu; Upp sprungo då, skyndsamt sprungo 1415 De Phrygiske knektar; den ene Tillsporde den andre, förskräckt: "Är svek här åfärde?" Somliga syntes ej så; För andra det tycktes, att gillrets 1420 Garn kring Tyndaros' dotter Försåtligen snodde den Modermördande ormen. KHOREN. Hvar var du då? kanske af skrämsel undanflydd? PHRYGIERN. På Phrygiske slafvars Phrygiska vis, 1425 Vid Helenas, Helenas lockar, Jag sod då, och svalka svalka
Hvad skäl denna åsigt kan hafva för sig, lemnar jag i sitt värde, under förmodan att hvaije skjuts-skyldig, då han ålägges att detta onus in natura fullgöra, snart nog med en måttlig lösepenning skulle önska sig från detsamma befriad. Då nu således 1734 års lag, å anförda ställe, tillstädjer ”Härads-rälten att lägga hållskjuts efter som nödigt och skäligt profves och af Konungens Befallningshafvande gilladt varder,” Allmanna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. 23 synes anledning verkligen vara för handen, att efter de förnyade klagomål, som riksdag efter riksdag öfver skjutsnings-besvärets olidlighet ingått, pröfva både ”nödigt och skäligt”, att alla hemman, som dertill befinnas skyldige, åläggas att i detta besvär deltaga; åtminstone synes mig en granskning om och i hvad mån detta låter sig verkställas, af Utskottet väl bordt till den begärda kommittéens bepröfvande förordas. Men utom billigheten af en sådan jemnare fördelning af skjuts-bördorna, torde äfven denna lösning eller åtminstone detta försök till lösning af frågan, måhända i en icke aflägsen framtid kunna leda till hela skjuts-besvärets aflyftande från jordbruket, ett mål, hvartill Utskottet i sitt betänkande ofta säger sig sträfva. När nemligen det penninge-belopp, hvarmed ali skjuts-skyldig jord i landet bidrager till skjuts-väsendet,' blir till sin slutsumma kändt och till sin uppbörd regleradt, synes tidpunkten för Post-verket vara inne att till en början å vissa mera befarna vägar öfvertaga entreprenaderna, samt inrätta allmänna fordon, med hvilka såväl post, som resande, fortskaflades, och hvarvid, i enlighet med Utskottets förslag, hästantalet, afsedt för resande, som icke åtföljde dessa i reguliera turer gående vagnar, skulle kunna vid stationerne betydligt nedsättas.
Förstnämnda förfogande har Josef Almqvist från Norrbottens län, uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 508), gjort till föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet, i det han, jemte det han sökt utveckla det, efter hans förmenande, orättvisa och obilliga deri, att en telegraftjensteman skall, utan att hafva genom någon förseelse gjort sig förtjent af straff, likväl kunna drabbas af en dermed jemförlig och i ekonomiskt hänseende för honom högst menlig förflyttning från ena ändan af landet till den andra; och har motionären fördenskull och med afseende derå, att berörda stadgande skulle lemna utrymme åt väld, godtycke och förföljelse, hemställt, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, »att det för Telegrafverket utfärdade reglemente i så måtto må blifva ändradt, att ingen tjensteman må, utan eget begifvande kunna från den ena till den andra stationen förflyttas, samt att fullmagter för alla tjenstemännen utfärdas, och att deri tjenstemännen blifva på viss bestämd station placerade.» 6 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JM 50. Utskottet anser ifrågavarande förslag hvarken befrämja det allmännas bästa eller de ifrågaställde tjenstemännens sannskyldiga nytta och fördel. Ehuruväl telegrafanstalter redan äro inrättade i alla rigtningar inom landet, ifrågakomma dock alltjemt nya anläggningar; nya linier och nya stationer uppstå, och gamla förändras antingen till följd häraf, eller af andra anledningar. Att behofvet af tjenstemän på de olika stationerna rättar sig derefter och är underkastadt ständig vexling, ligger i sakens natur; och det är redan i anledning häraf nödvändigt, att stationspersonalen ställes under Telegrafstyrelsens förfogande. Andra skäl härför hemtas af ifrågavarande tjenstebefattnmgars beskaffenhet och af tjenstemännens olika förmåga att uppfylla de olika behofven på särskilda stationer, hvilken förmåga ej genast kan pröfvas.
Nu blef der en bedröfvelse ibland folket så det var inte likt någonting, och alla bådo om nåd för prinsen; men konungens ord var oryggeligt. Svennerna tordes så inte annat än lyda, utan togo pilten emellan sig, och gåfvo sig på väg. Som de nu kommit långt, långt bort i skogen, fingo de se en vallare, som gick vall med svin. Då sade den ene till den andre: »icke synes mig godt att komma vår hand vid konungens son, utan låtom oss då hellre köpa en galt, och taga galt-hjertat, så vet ingen annat än det är prinsens hjerta.» Ja, detta tycktes den andre svennen vara visligen taladt. De köpte så en galt af vallare-mannen, förde djuret undan i skogen och slagtade det, och togo dess hjerta. Derefter bådo de prinsen draga sina färde, och aldrig mer komma igen. Men sjelfve vände de åter till kungs-gården, och kan man väl tänka hvad der blef för en sorg, när de förtäljde om prinsens död. Konunga-sonen gjorde nu såsom tjenarena bedt honom; han vandrade allt framåt, det mesta han kunde, och aldrig så hade han annat till mat än nötter och vilda bär som växte i skogen. När han så färdats både länge och väl, kom han till ett berg, och öfverst på berget stod en hög fura. Då tänkte han vid sig sjelf: »jag må så godt klifva upp i furan, och se om jag inte kan finna någon väg.» Ja, sagdt och gjordt; han steg upp i trädet. Som han nu kom högst i furu-toppen och spejade åt alla håll, fick han se hvarest der låg en stor, stor kungs-gård mycket långt borta, och glimmade emot solen. Då blef han hjerteligen glad, och vände genast sina steg ditåt. Under vägen träffade han en dräng som gick och plöjde; af honom beddes han att få byta kläder, och det fick han. Så utrustad kom han ändteligen fram till kungs-gården, gick in och begärde tjenst, och blef så tagen till vall-here att valla konungens fä.
Swea Den 22 November. 1367 Swea Artilleris - Rrgemente. i8oy är§ Ordinarie Stat uprager: 3,498 Tunnor Span» nemäl a Ror 4 664 Contant . 25,079 zo 6 29,7, Extra Ordinarie Staren: 9 Tunnor Sranne mal a Rdr 12 Hw.rjämte den hithörande Tygskrifwaren ä Dahlarö - Skants njutit ä Krigs-Collegil Stat. Z Tunnor Sr>anne« Ror 33,854 34 — 1810 ärs projekterade Stat uptager: 3,501 Tunnor Spannemal a I mehafwarnes afgång följande löningr-förmäner, nämligen: 9 Tunner Spannemäl a i^ Rdr 12 Contant 2 040 iZ 6 2,252 iZ 6 Staks-Wcrket kommer således för näfta är att tvidkannas en tillökning i sine utgifter i och för detta Regemente af 10,872 22 , hwilkeu kärrör ifrån den föreflagne löne - förbättringen för Unde» Osficerarne och tillökning i gaget för Manfkapet, men hwilkcn tillökning dock kommer att minskas, i den mohn de afga, som biifwit pä Almänna Indragnings-Slaten flyttade. Götha ArtMerie - Regemente. 1829 ars Ordinarie Stak uptagcr: Jndeldt . ZZO 4,257 Tunnor Spannemäl a 1^ Rdr 5,676 . I8t2 Den 22 November. 1369 ILIS ars projekterade
Det är äfven med afseende å de många i detta hänseende inkomna enskilda motioner, som StalsUtsk. tillstyrkt afslag; men jag anser mig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att i afseende på Halland är behofvet af afskrifning bekräftadt genom myndigheten inom länet, samt att K. M. ansett det behöfligt samt derföre ock derom aflemnat nåd. propos. Detta är sålunda ett enskildt fall, så att, ehuru jag ej kan annat än respektera de skäl, Utsk. anfört för den princip Utsk. tyckes hafva uttalat genom afslag af så väl alla enskilda motioner i detta hänseende, som äfven af den K. proposm, jag likväl har anledn. att hoppas det äfven inom de öfriga Stånden detta betänk. rör:de afskrifning för Halland blir återremilteradt; och då lärer StatsUisk. finna att R. St. fästat afseende å detta såsom ett särskildt fall; och torde således StalsUtsk. ej finna sig bundet af den antagna principen, så 4 II. 3 34 Den 5 April. att (let ej skulle i della särskilda fall kunna göra ett nyttigt undantag. Af detta skäl vägar jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad., på de skäl jag framställt, behagade återremittera detta betänk. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Då jag ser att i detta betänk. jag är intagen såsom reservant, ulan att min reservation åtföljt, eller de grunder hvarpå min reservation stödde sig; sä anser jag mig skyldig upplysa att, enligt min tanka, SlatsUtsk. behandlat detta betänk, något för mycket mekaniskt eller principmässigt. Orsaken dertill var den stora mängd af motioner, som inkommit om afskrifning från alla möjliga län, Jag anser dock det ifrågavar. icke vara någon egentlig afskrifning; ty då lånet begärdes för att få vara ulan återbetalningsskyldighel, så svarade K. M.: under sådant villkor har Jag ej mer än 600 r:dr disponibla och dem skolén J få. Hade K. M. haft mera medel att under sådant villkor disponera, så hade K.
KYRKOGATA 1 6, 1 TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÄNL. STOCKHOLM, IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. N O R D L I N G. ALLM. Doktor prästson Ernst från Otto Teodor Westerlund Öregrund. oktober 1839. tog han i den ädla Som Han föddes den medicine striden kandidat är 22 delför D a n m a r k o c h tillfångatogs d å v i d A l s 1 8 6 4. var tydligen Första DOKTOR WESTERLUND EFTER FÖR IDUN I SITT MOTTAGNINGSRUM. TAGEN FOTOGRAFI AF A. BLOMBERG. på ödets gången grund v i l j a, att af n å g o t formfel, föranstaltades han öfverklagades någon tid skulle nämligen dit. valet men då nytt efteråt, v a r d t särDet val resul IDUN 1899. tåtet precis Westerlund — 2 — » Hvad detsamma — doktor blef vald ännu en g å n g. o m platsen. gråt inte, fröken, » säger han m e d l i d s a m t o c h snor tafatt sina händer, » här får fröken säkert b o t. Sådant lyckas endast för d e n sanna storheten. 3 — 6 p å e. m. PÅ VÄG DT TILL » RONDEN ». m. ARNE. I GAMLA HJULSPÅR. HÖSTRETRAKTELSER NÅGRA SMÅ AF ADOLF H m, tänker herr S t o c k h o l m, det var katten, hva ' vi voro tokiga i går — m e n roligt hade v i! Dock, som en äkta sangviniker tröstar han sig med ett: » M a n kan v ä l inte v a r a olik andra heller o c h stänga in sig mellan fyra v ä g g a r! Herr S t o c k h o l m känner sig rik och förmögen, och tjugufemöringarne vandra frikostigt i d e belåtna uppassarnes fickor. Låt mig se. I D U N.
Det vore visserligen för handelns och näringarnes säkerhet det fördelaktigaste, om stadigvarande lullafgifler alltid mellan Riksdagar1- ne ägde rum, utan både höjning och sänkning; men då man allmänt medgifver Konungen rättighet, att minska lullafgifterne, hvilket otvifvelaktigt har ett menligt inflytande på våra för utländsk medtäflan blott - 34» Den 28 October e. m. ställda inhemska näringsidkare; så bekänner jag, att under det osäkra tillstånd, hvari våra näringar sig befinna, jag gerna öfverlåter åt Regeringen, att äfven höja tullen, emedan jag i detta afseende har större förtroende till Regeringens bedömande af ögonblickets omständigheter, än till Rikets Ständers bedömande på förhand af förhållanden, sorn icke kunna så noga förutses. Jag instämmer derföre med dem, som önska till Kongl. Maj;t öfverlåta rättigheten att höja tullen till högst 33\ procent, dock endast i det fall, då fråga är om motsvarighetsförhållanden med utländska Magter; såsom jag förstått förslaget, har icke eller fråga någonsin varit att i andra fall medgifva förhöjningsrätt, hvadan ock Herr Tharas påstående , alt hans motståndare velat utsträcka förhöjningen till alla händelser, förfaller. Hvad propositionen betäffar, synas alla komma öfverens, att bibehålla Utskottets redaction ända tills mot slutet, der meningen: samt för befrämjande häraf öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten att minska eller nedsätta den i TullbevillningsTaxan utsatta tull, borde förändras sålunda: samt fär befrämjande häraf öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten att med högst 33 f procent förhöja den i TullbevillningsTaxan utsatta tull. Friherre Åkerhjelm tycktes till och med vara böjd att bibehålla hela Grunden oförändrad, blott med tillägg af den ifrågavarande förhöjningsrät - Den 28 Celeber e. in. 343 ien. Å vår sida äro vi således lä It förenade om en redaction; i fall våra motståndare äfven behaga uppgifva sin, så kunna vi ju förr desto heldre få skrida till voteringen. Herr Hjerta: