Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Kongl. Majit har numera från Förs valtningen af Sjö-ärenderta och CommerceCollegium inkommit en, i anledning al of* vanberörda Nådiga befallning, utarbetad plan för Betgnings-anstaltérna i Riket, til* lika med några Ledamöters serskilda tan* kar i ämiiet; och Som Kongl. Majit funnit de af Rikets Ständer, i deras Underdåniga Skrifvelse föreslagna hufvudgrunder för Dykeri-Inrättningen, den der, efter hvad Sländerne beslutit, icke må för Statens räkning öfvertagas* vara af deli beskaffenhet* att, med bibehållande af desamma* någon enskild association icke lärer Bykeri-Ver* kets vidrnagthållande sig åtaga* i aUséen* de till de vidsträckta förbindelser, men inskränkta rättigheter* Sorn skulle dermed förenas; har Kongl. Majit, ined afseende så väl härå , sorn på ämnets vigt, velat öf* ver de nu ingifna förslagen inhemta Rikets nu församlade Ständers ytterligare Utlåtan^ Bil. tilt K. M. Nådiga PropOS. N.O 41- 'de, innan Kongl. Maj:t Sitt beslut i saken fattar; skolande alla till densamma börande vidlyftiga handlingar, för vidare Upplysning, öfverlemnas till det Utskott, till bvars handläggning saken remitteras. Kongl. Majit förbi ifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse Välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. J. Nordenfalk. Utdrag af Protocollet öfver KrigS-ärenden, hållet inför Hans Maj: t Konungen uti Stats-Rädet på Stockholms Slott den i3 December 182$. Närvarande: Justi Line Stats-Ministern II. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden i H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm.
Jag anhåller om återremiss af betänkandet. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då jag i detta ämne hufvudsakligen instämmer med Frih. Hamilton, anhåller jag att kortligen få redogöra för mina skäl dertill. K. M:s i denna fråga nflåtna nåd. skrifvelse afsåg minskad förbrukning af brännvin och således minskning i de olyckliga följder, som äro oskiljaktiga från dess omåttliga förtäring. Såsom medel dertill uppgafs varans fördyrande, hvilket åter skulle vinnas, dels genom inskränkning i tiden för brännvinsbränningens utöfning, och dels genom förhöjd skatt å tillverkningen. Begge dessa föremål har Utsk. tagit i öfvervägande och utgått derifrån i sina förslag. Jag befarar, att intetdera'af dessa medel väsendtligen leder till ändamålet. Den inskränkning i tiden, Utsk. åsyftat, har blifvit bestämd till 3 månader. Troligen lärer det blifva svårt att få tiden så inskränkt genom B. Sits beslut. Men äfven om det skedde, om tiden vore ännu mera inskränkt, t. ex. till 2 månader; så vinnes likväl icke ändamålet. Jag har sett beräkningar uppgjorda dels i bufvudstaden och dels af en i tillverkningen erfaren man i landsorten, hvilken numera är nykterhetsvänj och icke idkar bränn vinsbränning, samt således är oväldig, och på hvars ord jag derföre kan lita. Enligt dessa beräkningar kunna, om bränningen anstränges, med de pannor, sorn finnas i Riket, på en månad tillverkas något öfver 4o millioner kannor brännvin och på 2 månader således öfver 8o millioner kannor. Jag känner väl icke huru mycket brännvin årligen förtärés i hela Riket; men uppgifter, sorn man ansett någorlunda tillförlitliga, upptaga förbrukningsbeloppet till 60 millioner kannor. Skulle man än öka det med 20 millioner, så kunde likväl hela den årliga förbrukningen motsvaras af 2 månaders tillverkning. Under närvar, förhållande har man visserligen icke tillverkat så myckel, på den tiden; men säkert är, att så länge brännvin är en säljbar vara och på försäljningen kan förtjenas, anstränger man bränningen i samma mån liden för hennes utöfning inskränkes.
Pa detta sätt har jag begripit det markwärdiga BränwinS-ämnek och huru detta skadliga öfwerflöd borde beskattas. Slutellgen önstar jag, ak om Högloft. Ridder» skåpet och Adeln sinner däst wara at bifalla Hemttga Ucstottets Beran sande, dtt hoS Kongl. Mast marte göras den underdåniga anmälan, at det wore lyckligt för Landtbruket och en lindring för den skattdragande Hemmans-ägaren, om genom Herr r Landohöfdingars Ämbetes-åtgärd »vid Mantals-skrifningar olle Utjordsägare, Torpare och Mölnare, som aro sine egne, liifrägades, om de emot skatt och pcmnerymd, i 87Y likhet med ^ eller -,H:dels Hemmansdel mille brauna, och i a>!a zall, bade veste, sa wä! som alia mantalsskrifne as mankönet, hwilka icke likna hos Hemmans, brukare / men wlllja nyttja Bränwm, böra skatta 8 bhwarvera; och pa lika saki alia Soldater, Ryttare, Båtsmän, Smeder, Skräddare, Skomakare, Gesäller och flere audre Bränwins-snpare pä Laudek, som icke beiala ven minrsta chan kil Kooch. Mask och Kronan sör nyttja! Vi t e.s denna öswerflödswara , äläggas samma lmdnga cch billiga afgitt. Det förstas, ar den som icke will supa, bör el kwingas at skatta, men om någon sörebär en nykterhet, ven han' snart bcflnnrs öfweriräda, bör han wara förfallen lil plikt och laga answar. Jag ar öfwereygad, at en icke obetydlig summa härigenom skulle upkomma ak bidraga tl aikorrining pä skärten sör ben belung te Jordbrukare,.
Samtliga skrifter granskas dock af prisnämnden för att till sitt literära värde bedömas och enligt öfverenskommelse sedermera för tidningen eventuelt användas. Prisdomarne, herrar Axel Jäderin, Georg Nordensvan och Birger Schöldsiröm samt fruar Mathilda Langlet och Eva Vigström (Ave), ha omedelbart begynt sitt arbete, och kommer resultatet att offentliggöras, så snart den omfångsrika och besvärliga granskningen på alla händer hunnit afslutas. Red. af Idun. Från kvinnans arbetsfält. Studier från Stockholms horisont af G. Gullberg. Kvinnan i sjukvården. Barnmorskan. |f||let är tidens erfarenhet, • som dagligen oss här i lifvet, att det tyngsta, mest ansträngande arbetet ofta, ja nästan alltid är det minst betalade, minst ansedda. Det är som gällde ett uppoch nedvändt beräkningssätt: ju lättare ditt arbete är, dess mera heder, dess mera lön, och tvärtom. Och detta uppoch nedvända beräkningssätt tyckes ofta tillämpas äfven ifråga om arbetets vikt och betydelse. Det gifves ju knappast någon kår i vårt land så lågt och så illa aflönad som t. ex. skollärarekåren, i synnerhet på landsbygden, och dessa lärare ha dock det tunga och ansvarsfulla värfvet att uppfostra och vägleda landets söner och döttrar — dess blifvande medborgare. eHsS&gt; möter Detta kan i nästan än högre grad tillämpas på utöfvarne af ett annat ytterst viktigt kall, på barnmorskorna. Dessa fattiga kvinnor, i hvilkas hand vi lägga våra hustrurs helsa och lif, våra ny föddes första svaga lifsgnistor; dessa kvinnor, som alltid måste stå redo, natt som dag, att offra hvila och sömn för att skynda till den kvinnas bädd, där ett lif skall tändas; dessa kvinnor, som efter trägna och svåra studier blifvit skickliga att anförtros jordemoderns svåra uppgift, huru löna vi dem, huru akta vi dem? I anledning af väckt fråga om statsanslag för pensionsinrättning för barnmorskorna lät medicinalstyrelsen verkställa en statistisk utredning angående barnmorskornas ekonomiska ställning. Uppgifter erhöllos angående 2,275 barnmorskor, däraf 1,499 voro anställda i kommunernas tjänst, 77C enskildt praktiserande. i ordinarie lön. De extra inkomsterna uppskattades för 935 till under 100 kr.
Propos. vid nästa Riksdag ang:de Carlskronas befästande på landsidan, dels af Hr Lilljehöök att denna punkt måtte läggas till handlingarne och dels af Frih. Raab att densamma med underkännande af Utsk:s deri afgifna yttrande måtte läggas till handlingarne; och sedan propos:r å bifall till dessa yrkanden blifvit framslälde och besvarade med blandade Ja och Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, det han ansåg den sednast i öfverensstämmelse med Frih. Raabs yrkande gjorda proposm besvarad med öfvervägande Ja. XI H. 17 258 Den 6 Februari. Hr Brakel: Jag får för min del anhålla om votering på det R. o. Ad. måtte göra sig skyldig till en inkonseqvens, hvilket jag anser detta beslut vara i förhållande till det som förut blifvit fattadt. Gr. Löwenhjelm: Då jag är den ende som egentligen har följt eller blifvit följd af Ilr Brakel, och då jag tycker mig finna att Ståndets majoritet är emot saken, får jag hemställa om icke Hr Brakel tili tidens vinnande vill afstå från votering, som jag säkerligen också skulle hafva begärt om jag haft den minsta utsigt att vinna den. Hr Brakel: Då Gr. Löwenhjelm ansett att jag skall afstå från den begärda voteringen och jag tror att den möjligen kan tappas, är det för mig en särdeles tillfredsställelse att såsom en koncession åt Hr Gr:ns yttrande afstå från begäran om votering. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 30 sisth Januari på bordet lagda Utlåt. N:o 237, ang:de det för Linköpings domkyrkas reparerande under sednaste Riksdag, i egenskap af lån, beviljade statsbidrags förändring till anslag ulan återbetalnings-skyldigbet. Föredrogs StatsUtsk:s den 30 sisth Januari p§ bordet lagda Utlåt. N:o 238, ang:de begärdt statsbidrag för en större reparation å Westerås domkyrka. Frih. Klinckowström, Rud. Mauritz:
Ingressen lades till handling arne-, yttrandena angående tredje och sjette punkterna af Betänkandet N:o 51 gillades, samt hvad som i öfrigt förekommer, i afseende på stycket näst efter sjette punkten å sidan 25 af Betänkandet N:o 51 och yttrandet, angående nämnda Betänkandes åttonde punkt, lades. med Ståndets vidblifvande af förut fattade beslut, till handlingarne. S, D. Sedan Borgare-Ståndet denna dag beslutat, i anledning af StatsTJtskottels Memorial N:o 62, föredrogs ett derefter ankommet Utdrag af Protokollet, hållet äfven denna dag hos Höglolliga Ridderskapét och Adeln, och innehållande dels sistnämnda fiiks-Ståhtfs beslut, angående berörda ärende, dels inbjudning till MedStånden att sig förena i det beslut, som Riderskapet och Ådeln, enligt samma Protokolls-utdrag, vidtagit, rörande lydelsen af Bale punkten i Stats-Utskottets Betänkande N:o 5.1; hvilken inbjudning af Borgare-Ståndet antogs. Bih. till B. St. Ä” 266 Pr ot.-Utdrag den 3 Mars 1860. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 31, i anledning af väckt motion, med afseende å tiden för beståndet af enskildt ingångna öfverenskommelse!' om pastoralier utgörande. N:o 32, i anledning af väckt motion om upphörande af den till Landskrona kyrka ifrån vissa landsförsamlingar utgående tionde-spanmål. N:o 33, i fråga om skyldighet att för uppläsande å predikstol aflemna handling in duplo, när bevis öfver uppläsandet fordras. N:o 34, i anledning af väckt motion om utfärdande af ny förordning, rörande strömmings-tionden. N:o 35, i anledning af väckt motion om de s. k. presthåpornas på Oland ställande till byarnes disposition; och N:o 36, i anledning af väckt motion derom, att Kongl.
Jag behöver endast gå till en köpman, som gör affärer av det slaget, visa dig för honom och upphöja dina egenskaper ... det skall dun tro, att jag även förstår mig på sådant ... jag har hjälpt mer än en flicka fram i världen ... och han skall förskjuta oss allt vad vi till en början ha nödigt. Jag gläder mig i tankarne åt din framtid, Rakel. Slå bort sorgerna, min flicka! Leve vinet och kärleken! Myro förde kruset till sin mun och putsade därefter lampan, som hon ställt bredvid sin huvudgärd. Det var icke första gången Rakel hörde Myro tala på detta sätt, och var gång hade dennas ord ingivit henne förskräckelse och ökat den känsla av förnedring, varunder hon dignade. Men i detta ögonblick gjorde Myros framtidsskildring icke det vanliga intrycket på Rakel. Baruks olyckliga dotter förnam den i sitt öra, men hennes tankar voro på annat håll. Myro iakttog ej den hemska blicken i hennes stora, mörka ögon, emedan de långa ögonhåren kastade sin skugga däröver. Rakel satt bredvid sitt sovande barn och tryckte händerna mot sitt bröst. Hennes läppar mumlade mekaniskt en bön, som hon lärt i sin barndom. Myro hörde de ofattliga ljuden av ett främmande språk och frågade: - Vad är det du säger? Du talar för dig själv. Slå bort dina sorgliga tankar, Rakel! De taga livet av dig, och då är det ute med alla våra förhoppningar. Ack, den förrädaren Karmides! Det är han, som förorsakat din olycka. Och nu glömmer han dig och går att fira sitt bröllop med en annan. Sade jag dig, att jag i dag har sett Karmides? Rakel, som vid detta namn spratt upp ur sina tankar, fäste sin blick på Myro och frågade med matt röst: Vad var det du sade om Karmides? - Att jag har sett honom i dag på gatan, svarade Myro, glad att hava ett samtalsämne, som vann Rakels uppmärksamhet. Må gudarne straffa den trolöse uslingen! Han tyckes icke hava något samvete. Han såg så glad och lycklig ut, där han gick vid sidan av Hermione. - Han såg lycklig ut, säger du, och han gick vid sidan av Hermione? - Ja. - När skall deras bröllop firas? - Om några dagar.
Jag kan nemi. icke finna att denna säkerhet, ej heller Bankens förmåga, i egenskap af EealisationsBank, att uprätthålla myntvärdet i någon mån äfventyras derigenom, att man anvisar en fond af några milkr i en gifven summa, som öfverlemnas åt en särskild styrelse, utan att på förhand stadga att så eller så mycket skall gifvas åt den, och så eller så mycket åt den. Det måste i alla fall vara betryggande för denna Styrelses assignationsrätt, att man till dess disposition lemnar en gemensam fond, i stället för att den skall vara fördelad på flere häll. Det är möjligt att någon större ansträng - Den XI Juli f. m. 231 ning och omtanka komma att erfordras hos DiskontVerkets Direktion, än förut, men de äro dock icke större, än att de väl blifva tagna i anspråk inom många andra penningeanstalter. Långt ifrån således att denna sammanslagning utgör någon försämring i penningerörelsen, tror jag den innebära en förbättring. Utsk. bar också icke allenast varit temligen ense om att åstadkomma den, utan det har äfven ansett sig böra låta BankoFullmäktige hafva någon del deri i afseende på verkställigheten och fördelningen. Under sådana förhållanden tror jag, att R. o. A.d. utan någon fara för Bankens säkerhet och bestånd, lika litet som af någon fruktan för otillräcklighet i tillgångarne för de lånesökande, kan lemna sitt bifall till denna punkt. Gr. Frölich: Jag väntade mig, då Hr Mannerskantz upträdde, att få höra någon annan förklaring, än den, som redan tinnes i Betänk. Jag trodde, emedan han var närvule vid mitt första och sista yttrande, att han skulle anse dem värda någon slags vederläggning; men jag finner motsatsen. Han har tagit frågan helt simpelt så, som om det blott handlade om hvad som är förmånligast för att kunna utlåna det största belopp af kreditsedlar.
Då nu i ett sammanhang föredrogos ej mindre Stats-Utskottets Utlåtande N:o 53, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Fjerde Hufvud-Titel, än ock samma Utskotts Utlåtande N:o 203, i anledning af återremiss å nämnde Utlåtande, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o I stället för det af Utskottets sidan 7, i Utlåtandet N:o 53, framslälde förslag till underdånig skrifvelse, hvilket icke af Ridderskapet och Adeln bifölls, beslöt Ståndet, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet måtte anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes vid nästkommande Riksdag för Rikets Ständer i Nåder framlägga en fullständig plan för sjöförsvarets ordnande till personal och materiel, i öfverensstämmelse med hvad Sveriges läge påkallar, samt med iakttagande af all den hushållning, som, enligt sakens vigt och landets icke öfverflödiga tillgångar, äro af nöden. 2:o Anslaget för exercis af flottans bemanning förhöjdes till 90,000 Riksdaler Banco. 3:o Utskottets förslag om ett ökadt anslag af 14,000 R:dr B:co för Fyranstalterna, bifölls. 4:o Utskottets, sidan 8 i Utlåtandet N:o 53 framställda, förslag ofn löneanslagens uppförande under en gemensam titel: ”Aflöning:” af slogs, och beslöt Ridderskapet och Adeln, att aflönings-stalerna för flottan böra i nublifvande Riks-stat uppföras till lika belopp och under samma titlar, som uti den senaste Riks-slaten. 5:o Med underkännande af Utskottets, i afseende på flottans nybyggnad Prot. TJtdr. cl. 12 Aug. 1840. 491 och underhåll framstälde förslag, beslöts, att anslaget till materiel för flottans underhåll och nybj^ggnad hädanefter såsom hittills skall uppföras i en summa med 582,997 R:dr 28 sk.
St:s kassa, att Riksg:sKout. och Fullmägtige i delta Kontor icke lätteligen låta afbända sig medel, söm en gång uti nämnde kassa influtit. Således kunde denna fråga af K. M. svårligen behandlas pä annat sätt än genom en remiss — såsom jag vill minnas — till StatsUtsk., hvaremot de medel, hvilkas utbetalning utgjort föremål för pröfning vid nu ifrågavar:de måls behandling, hafva varit Statsmedel, eller medel frän Skogsplanteiings-kassan, hvilka således kunde restituera» eller utbetalas, när K. M. fann skäl dertill vara för handen. I sammanhang med sitt yttrande öfver 2:dra punkten ang. utbyte af prebende-pastorat under hiskops-slolen i Kalmar, beklagade Hr Ribbing all förra Chefen för EcklesiastikDepar:tel blifvit lockad lill all afgå från sitt Embete lili Kalmar Biskops-stol, hvarigenom han blifvit bortryckt från fullbordandet af sitt värf, skolfrågaus slutliga ordnande. Då della yttrande skulle kunna gifva anledning till missförstånd, lager jag mig friheten fästa upmärksamhet deruppå, att han icke blef lockad eller bortryckt från sitt Embete, utah att K. M. pä håns egen begäran befordrade honom till ett Embete, som hans helsotillstånd mera tillät honom att med sin vanliga drift och nit sköta, än det mödosamma StatsRåds-kallet. För öfrigt har samme talare lågt Regeringen till last åtskilliga underlåtenhetssynd^-, hvilka, äfven af några talare på f. m., t. ex. Frih. Raab, omnämnde, skulle bestå deruti, att inga förbättringar blifvit vidtagne i afseende på kyi kolagsliflningen, i epresentationsväsendet m. m. Jag hemställer till eder mine Hrr, huruvida man kan bota alla brister på en gång, och om det är möjligt, att på en gäng sysselsätta sig med förbättringar i alla frågor. För att komma till ett godt slut i hvarje sak, måste man, enligt min tanka, behandla den ena frågan efter den andra. lag skulle tro alt R.
Långt ifrån att motsätta mig sjelfva saken, Den 24 November e. m. ^aken, då den kan verkställas på ett mera förmånligt siitt, förenar jag mig gerna med Hr Bildt. Hr Printzensköld: Om man ändtligen skall, på intyg af ett pär Sta(sUtsk:s ledamöter samt ett par vetenskapsmän, bifalla denna summa, vill jag åtminstone icke göra det på sätt som här blifvit föreslaget. Det synes mig nemi., som vore summan tagen något hvad man kallar »på höft»; och att betala ett arbete, vare sig vetenskapligt eller tekniskt, utan att känna dess verkliga värde, anser jag ingalunda lämpligt. Jag tror derföre, att summan bör beviljas i sådana ordalag, att det mä bero på K. M. att, efter Ve tenskflpsAkndms hörande, af det gifna anslaget utbetala så stor del, som globen kan anses vara värd, samt anhåller om propos. å detta snitt förslag. Hr Lilljehöök: Ehuru jag icke deröfver kan lemna något officielt intyg, har jag anleda, antaga, att den begärda summan är ungefär hvad denna glob kostat sin upfinnare. Om flera göras, så blir naturligtvis priset lägre, emedan det varit först efter mångfaldiga försök, som Hr Janzon lyckats få denna fulländad. Jag instämmer gerna i Hr Bildts förslag. Hr Bildt: För att i min mån bidraga till sammanjemkning af de olika meningarna, anhåller jag att få upläsa mitt förslag, med den modifikation, som kan föranledas af Ilr Printzensköldsyttrande. Förslaget lyder sålunda: »att B, o. Ad. måtte besluta, att ställa en »summa af 2,250 Edr ltmt till K. M:s Nåd. disposition, för att. »efter VelenskapsAkadms hörande, använda det belopp af denna »summa, som K. M. kan i Nåder finna lämpligt, till inköp af ifrå»gav:de glob.» Hr Carlheim Gyllenskjöld:
Stats verket det oaktadt städse fått vidkännas serskildte ärlige Utgifter utöfver Stat till betalande af Academiens Skulder, hvilka med hvarje år stigit till högre belopp, och vore det derföre angelägit, för att en gång befria Statsverket från slike utomordentlige utgifter öfver Stat, hvartill ingen serskild fond efter Stats-Regleringens Hufvudgrunder påräknas kan, att sådané bestämde föreskrifter för Hushållningen gifvas, hvilka inskränka Utgifterne Stats-Vtskottets Betiinkanden'. till hvad på Stat bestås, hälst Kongl. Majt äf*. ven för de Militaire Administrations - Verken',: sorn hafva så vidlyfiige områden för deras Ekonomiske verksamhet, utstakat sådan ordning,’ hvarmedelst Skuldsättning för dem de sednare åren kungat undvikas; Men, som i förening härmed en närmare Reglering af Underhållsoell Beklädnadssamt Omkostnads-Staten, efter hvad Gouverneurs-Embetet så val nu som tillförene yrkat, syntes blifva nödig om brister och Skulder för framtiden skola kunna förekommasf, ansa ge Kongl. Stats - Contoiret frågan härom böra vid nu varande Stats-Regleringen komma under, öfvervägande, i hvilket afseende Handlingarne altså nu blifvit till Utskottet öfverlemnade; Och har Kongl. Majit derjemte i Nåder behagat genom tillförordnade Stats - Secreteraren vid Krigs-Expeditionen, gifva tillkänna, det Kongl. Majit, derest icke nödige medel blifva anslagne för Krigs-Academiens uppgifne tillökte behof,’ icke hade annan utväg för Inrättningens vid-* magthå'lande, än att förhöja den afgift, somför de betalande Cadetterne erlägges, men hvilken förhöjning likväl för det närvarande icke kunde afhjelpa behofvet, då den endast lomme att betalas af de Cadetter, som hädanefter blifva antagne.
Af Domprosten Wijkman är det upplyst, att i Nerike hafva 2 Allmänningar blifvit fördelade, och att 6 å 7 är derefter ingen skogspinne mera fans qvar å dem. I Westergöthland är enahanda förhållande. Der funnos 2 stora parker, som tillhörde Städerne Skara och Lidköping, hvilka för 8 år sedan fördelades, och hvarå nu ingen skog finnes qvar. Den enda skogspark , som jag vet blifvit upplåten åt en - skilda , och äger någon skog qvar, är den, som finnes vid Visingö. Det är för att nämna dessa skäf, som jag uppstigit på min bänk. Felet må ligga hos Jägeribetjeniogen, men jag tror att det fordras en ny betänketid intill nästa Riksdag , innan detta ämne till slutelig* afgörande företages. Våra Kronoparker och Allmänningar hafva , under pretext af odling, blifvit så mycket upplåtne åt enskilde , hvilka no innehafva deni deis genom skattläggning , och dels genom urminnes häfd , att då raan undantager dessa lägenheter, det icke kan blifva sär-*, deles mycket qvar att försäljaKronoparken vid Upsala innehåller 500 tunnlands rymd, och hvarå 5 intägter äro gjorde, utgörande tillhopa 125 tunneland * den öfrige delen af pär-, ken begagna 70 hemmans innehafvare till muhlbete åt sine kreatur. Utom detta erhålles ved å samma park ej mindre för Upsala Slotts behof, utan äfven till utsyning åt skogslösa hemmansägare , samt fattige personer, som bo inhyses. Af dessa skäl begär jag afslag å Betänkandet, samt bifall å Herr af Robsons reservation, emedan jag tror, att en undersökning är högst nödvändig, innan man fattar något beslut i detta ämne. Grefve von Rosen j Robert: De Ledamöter, som talat emot hvad jag i detta ämne yttrat , hafva icke öfvertygat mig, att jag haft orätt i min framställning.