Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Följden häraf är, att den praktiska delen af undervisningen vid ifrågavarande inrättning, för så vidt den afser skötsel af nötboskap, är ytterst knapp och ofullständig, på samma gång bristen på veterinärläkare för den hufvudstaden angränsande orten är högst känbar. Detta söker man nu förekomma genom att inrätta ett slags ambulatorisk läraretjenst, med hufvudsakligt åliggande för läraren att gifva handledning åt eleverna i praktisk sjukvård utom inrättningen. Jag anser det vara af allra största nödvändighet, att den nu rådande bristen uti ifrågavarande undervisning afhjelpes; och åtgärders vidtagande i detta hänseende är just för det närvarande så mycket mera af behofvet påkalladt, som kanske äfven vårt land kan komma att hemsökas af den kreaturspest, som i andra länder anställt så fasansfulla härjningar. Det är en sorglig visshet, Mine Hrr! att den vetenskapliga bildningen uti veterinärväsendet inom vårt land står på en så låg ståndpunkt, att knappast något annat mede! emot en svårare Den 2$ April f, m. 627 sjukdom i allmänhet finnes, än att döda det angripna djuret, lietta medel är visserligen mycket radikalt, men det är dock icke glädjande att för de flesta fall behöfva begagna sig deraf, äfven om dödandet sker på ett fullkomligt vetenskapligt sätt. Då vi nyligen anslagit en ganska betydlig summa för åtgärders vidtagande emot den annalkande kreaturspesten, synes det mig vara allt skäl, att vi nu ej draga i betänkande att anslå en vida mindre summa till ett ändamål, som kunde bidraga till att utbilda nödiga kunskaper till botande af nämnda eller andra sjukdomar, för den händelse vårt land skulle komma att deraf hemsökas. På grund af hvad jag nu i korthet anfört, vågar jag hemställa, att K. o. Ad., med afslag å Utsk:ts förslag, måtte bifalla den i ämnet väckte motionen genom att antaga Bonde-St:s inbjudning. Gr. Posse: För den händelse K. M:t uti algifven Propos. begärt det ifrågavarande anslaget, så tror jag, att man, med erkännande af det behof, hvartill det vore afsedt, skulle hafva bifallit detsamma.
Då Utskottets förslag i denna punkt blifvit ogilladt af Ridd. och Ad. t samt Preste-Ståndet och Bonde-Ståndet uttryckligen afslagit det af Utskottet i Betänkandet N:o 291 gjorde serskilda tillstyrkande, rörande användandet i visst fall för Carlstens fästnings behof af anslagen lill Carlsborgs och Kungsholms fästningsbyggnadér, anser Utskottet, ehvad utgång voteringen får, nämnde serskilda tillägg komma alt förfalla. ___ Utskottets Stais-Utskottets Memorial N:o ji8. 9 Utskoltets hemställande!! i följande punkter, angående Elfsborgs fästnings ombyggnadj materiel för en Ingenieuroch Pontonier-Corps , Virke till Carlsborgs lavetage Uthusbyggnader vid a:dra Gardets Cdserh „ d:o d:o vid G ar ni sons-Sjuk hus et, samt om en Tyghusbyggnad i Christianstad> och för Ii vilka uppräknade ändamål Utskottet, på anförde skäl, ansett sig icke kunna tillstyrka något anslag, äro genom 3:ne Riks-Slånds, nemi. Preste-j Borgareoch B onde-Ståndens sammanstämmande beslut bifallne. 9:0 I afseende på Extra anslagen för Försvaret till Sjös, hafva RiksStåndens beslut varit skiljaklige i så målto: att Ridd. och Bd. bifallit anvisandet af de i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition upptagne Summor, tillsammans utgörande 455,000 R:dr; — alt Presteoch Borgare-Standen bifallit Utskottets förslag, innefattande tillstyrkande af 100,000 R:dr till Cali 0 n e r , Kulor och Canonlås samt af 20,000 R:dr till skjul för Canonslupar och Jollar; men alt Bonde-Ståndet de och endast medgifvit sistnämnde anslag af 20,000 R:dr.
Men tyvärr fann jag nogsamt, vid den inom Utsk. hällne öfverläggningen, att dess flesta ledamöter så oryggligen fästat sig vid motionärens idé, att det icke var möjligt att, oaktadt all motbevisning, vinna något gehör för en annan tanka. Jag finnér mig således förhindrad att förorda en återremiss, hvilken blott skulle föranleda en ändamålslös tidsutdrägt. Ty hafva mina inkast varit fruktlösa vid den utförliga framställning deraf, som vid ärendets behandling inom Utsk. ägde rum, så lära samma mina meningar äfven hädanefter derstädes försmås. Alltså, och ehuru det sker med afsaknad öfver att ingen rättelse nu kan beredas i den omständighet, der den vore af billighet påkallad, nödgas jag begära afslag å detta betänk., under förhoppning att, vid ett kommande riksmöte, tillfälle yppar sig att framställa en önskan om afhjelpande af olägenheterna rör:de prisbestämningssätlet för kolen, vid hembud deraf till hyttelaget. Lyckligtvis är det ingenting sora hindrar K. M. att, ulan någon begäran å H. Sl:s sida, vidtaga den ändring, som härutinnan kan vara mest tjenlig; följaktligen bör betänk, nu så mycket tryggare kunna afslås, som derigenom icke stänges vägen för en modifikation i 1846 års författning t. o. m. före nästa riksmöte, derest K. M. så linner för godt. Skulle man och få vänta ett par år, så är den olägenheten af ingen betydenhet, i jemförelse nied vådligheten af den betydande förändring, hvarom Utsk. föreslagit aflåtandet af en und. begäran. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: En ekonomisk författning bör, såsom hvarje annat lagstadgande, vara sådan, att den kan efterföljas. Finner man, alt en sådan författning är annor - Den 17 Maj 21 lunda beskaffad, så måste tiden vara inne, ali antingen förändra eller borttaga den. Detta stadgande om hembudsskyldigheten af kol är så beskaffadt.
N:o 95, i anled ning af ålerremiss af Memorialet N:o 80; IS':o 96, angående ålerremissen på Memorialet N:o 8r; N:o 97, angående ålerremiss på Memorialet N;o 82; N;o 98, i anledning af ålerremiss på Memorialet N:o 83. S. B. Vid förnyad föredragning lade Ridderskapet ooh Adeln till handlingarne Banco-Utskottets den 5 dennes på bordet lagde Utlåtande, N:o 108, till svar å de inom tvänne Riks-Stånd gjorda anmärkningar, i anledning af Utskottets under N:o 71 afgifna Betänkande. S. D. Återremitterade Ridderskapet och Adeln Statsoch Bevillning s-Utskottens den 5 dennes på bordet lagde Betänkande, W;o 56, i anledning af åtskilliga motioner, om vissa handels-förmoner för Rikets norra provincer och om export-prasmier för vissa varor,“m. m. S. D. Bifölls, vid förnyad föredragning, Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utsköttens den 5 dennes på bordet lagde Betänkande, N:o i5, i anledning af Herr Friherre Boijes, Ludvig} motion, angående bränvins-brännings-rättighetens utofvande för hemman, som fardagen den i4 Mars tillträdas. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades Banco-Utskottets den 5 dennis på bordet lagde Memorial, N‘o i 06, med anmälan om åtskilliga förändringar och tillägg i afseende på de under litt. a. upptagne allmänna föreskrifter och sladganden i 4 Art. 5 Afdelningen af i83o års BancoReglernente. S. D. Återremitterades Stats-Utskottets den 5 dennes på bordet lagde Memorial, A:o 420, i anledning af Fullmugtiges i Riksgälds-Contoret hem - Prat. Utdr. den. 12 Mavs i<93> 21 ställan om en årlig nådegåfva lill förre t. f.
Jag befarar att vi måhända komma till flera frågor af samma beskaffenhet som denna, och hemställer derföre vördsamt, så väl lill R. o. Ad. i allmänhet, som till Frih. Cederström särskildt, om vi ej vid delta tillfälle endast borde lägga detta utlåt, till handlingarna; men att R. o. Ad. förbehölle sig att, då della och andra Utsk;s betänk:n i afseende på denna och dylika reglementariska frågor äro genomgångna, fatta det beslut, som R. o. Ad. finner vara lämpligast. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att lägga Utsk:s yttrande i denna punkt till handlingarna och för beli öl 1 sig att, sedan pröfningen af Bevilln.Utskrs mern. N:o 34 blifvit fulländad, i afseende på denna och dylika frågor fatta de beslut R. o. Ad. kan finna tjenliga. 44 §:«• R. o. Ad. godkände den här i öfverensstämmelse med PresteSt:s beslut föreslagna redactionen. 45 §: n. Vid hvad Utsk. i denna del yttrat fann R. o. Ad. för godt att låta bero. 46 §:n. Hr Printzensköld, Carl: Jag bade förmodat att Iievilln.Utsk. gjort afseende på de skäl, soin blifvit anförda bos R. o. Ad. för nödvändigbeten att förändra ordalydelsen i denna §, såsom den af R. o. Ad. blifvit föreslagen. Det bade ej bort undfalla Bevilln.Utsk., att derigenom alt orden K. Kammarrätten qvarstå på detta ställe, så ser det ut, sorn man ville upphäfva K. M:s nåd. författning om huru förhållas skall med besvär öfver skattskrifning. Uti den af K. M. utfärdade nåd. instruetion för K. Kammar-colhm äro vissa nota caracteristiea stadgade för sådana mål, som icke gå lill Kammarrätten, utan till Kammar-colkm.
Riksdags-Ordningen, sig böra, jemte anmärkning emot föredragande Stats-Rådet och Chefen för Finance-Departementet såsom conlrasignant af de åberopade Kongl. Brefven den 7 Juli 1841, öfverlemna dessa frågor till Conslilutions-Ulskottet, för den åtgärd, hvartill desamma kunde anses föranleda. Hvarom Stats-Utskottet jemväl hos Riksens Ständer gjort anmälan, som medelst Protokolls-utdrag från samtlige Riks-Stånden af den 7 nästlidne September blifvit till Constitutions-Utskottet remitterad. Constitutions-Utskottet har, för pröfningen af dessa anmärknings-frågor, tagit behörig kännedom af hvad det öfver Finance-ärenden inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet den 3o Juni 1841 förda Protokoll, jemte Kammar-Kollegii och Kammar-Rättens samt Stats-Kontorets dertill hörande underdåniga förslag och utlåtanden i ämnet, innehålla. Och då härvid sig visat, hvad äfven i Stals-Utskoitets Protokolls-utdrag finnes medgifvet, att de af Kongl, Majrt för Kammar-Kollegium och Kammar-Rätten fastställda Löningsstater uti serskilda kolumner såsom ”arfvoden” upptaga fullt lika belopp, sorn Riksens Ständer uti deras underdåniga skrifvelse den 23 Dec.
Besv. och Ekon.-Utsk:ns Utlåtande, JS':o 49. JW 49. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Juli, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga, att åtskilliga rusthålls-nLimmer vid Smålands hus, a/ -regemente mätte hällas vakante. Uti en af Riksdags-fullmäktigen Petter Persson från Jönköpings län hos Hederv. Bonde-ståndet vackt, till Slats-utskottet remitterad motion, har blifvit föreslaget, att de rusthållare vid Smålands husar-regemente, som till följd af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 3o Juni i832 och enligt ingångna kontrakter, under i5 år från den i Juni 1833, fått vara vakante, emot en årlig afgift för hvart rusthåll af 116 r:dr 32 sk. banko jemte trosspassevolans och tross-kusklön, måtte, enär de genom en hastig uppsättning af häst och karl skulle ruineras, fortfarande bibehållas vid deras vakans-kontrakter, hvilket skulle inbringa en årlig inkomst för staten.
H / Ted hemmet kan i inskränkt mening förstås, familjens eller den enskildes bostad; men därmed är begreppet långt ifrån uttömdt, ty det ligger däruti något särdeles tilltalande, som berör våra innersta och heligaste känslor, ja verkar bestämmande på både vårt eget och andras lif. Vi förstå därför med hem i ordets högre mening familjen eller rättare den ande, förädlande eller förderfvande, som därinom gör sig gällande. bindelser, ity att mannen ej besitter samma känslodjup som kvinnan. Hans kärlek, då den beträder känslans område, öfvergår lätt till passion, men lägger sig tämligen snart; sedermera älskar han sin maka af plikt och högaktning. Kvinnan åter uppgår med hela sitt väsen uti kärleken och dess föremål. Hela hennes styrka, men ock all hennes svaghet samla sig här liksom uti en enda punkt. Att en ytlig, pliktförgäten och lättsinnig man kan förfäkta läran om den fria kärleken, är tänkbart; men att någon enda kvinna med känsla för eget värde kan hysa dylika åsikter, är i högsta måtto förunderligt och utgör ett af tidens mest sorgliga tecken, ty hon blifver i alla händelser den förlorande parten. Det talas ju mycket om emancipation; men skall denna bestå uti kränkande af de heligaste känslor, så må kvinnan så snart som möjligt ' taga saken uti sin egen hand och emancipera sig från all förnedring, allt lättsinne och all fåfänga. Därigenom skulle hon rädda sig själf, sina barn, ja hela fäderneslandet från det moraliska elände, som tyvärr tyckes mer och mer utbreda sig och åstadkomma sönderslitenhet på alla områden. Det kan till en början vara nyttigt göra sig reda för familjens eller hemmets bildande. Människan, lemnad alldeles ensam åt sig själf, är snart sagdt den hjälplösaste af alla varelser. Denna hjälplöshet framträder bjärtast uti barndomen, men gör sig äfven sedermera gällande på mångfaldigt sätt. Det blifver därför en tvingande nödvändighet för henne att träda i förening med andra, som äro i stånd att fylla hennes behof. Detta tillgår så, att hon antingen bildar eget hem eller ingår såsom medlem uti andras. Det är för öfrigt grundadt uti hennes natur att lefva så att säga ett dubbellif, dels alldeles enskildt för sig, dels i förening med andra.
På grund häraf har Komitén föreslagit: att hvarlannat år i Stockholm och hvartannat år i Malmö en kavalleriskola bildas den 15 Juli och fortgår under tvenne månader; att lill kavalleriskolan i Stockholm beordras två subalternofficerare och två underofficerare från hvarje hel kavalleribataljon, utom de i Skåue förlagda, samt en officer och en underofficer från Jemtlands hästjagorekorps, och till kavalleriskolan i Malmö två subalternofficerare och tvä underofficerare från hvarje kavalleribataljon i Skåne; att skolan står under öfverinseende af chefen för det regemente, hvarvid den är förlagd; att till befäl och undervisare vid skolan kommenderas en ryttmästare, en äldre löjtnant och en stallmästare; och att i skolan öfvas enskild ridning, men hufvudsakligen fältridning, ridning öfver hinder och vapenföring till häst. Biträdande dessa Komiténs åsigter och förslag, hemställer jag i underdånighet, att Ed rs Kongl. Maj:l täcktes för kavalleriskolors hållande i den af Komitén afsedda ordning, föreslå Rikets Ständer att bevilja ett fortgående årligt anslag af 3,400 rdr, hvartill kostnaden i medeltal efter Komiténs beräkning ungefär kan anses uppgå; — hvilket anslag lämpligen torde kunna uppföras bland »Diverse anslag» på denna hufvudtitel. Slutligen och innan jag öfvergår till de vid extra statsregleiingen förekommande Angående^ frågor, anser jag böra i underdånighet erinras, det Rikets Ständer vid förra riksdae ^ gen, för innevarande statsregleringsperiod, till Kongl. Maj:ts dispotition anvisat ett värnsman. belopp af 10,000 rdr årligen, till understöd åt sådana efter 1808—1809 årskrig qvarlefvaude landtvärnsmän, sorn kunde anses vara af dylikt i behof. Antalet af sådane personer har emellertid befunnits mycket öfverstiga det, vid anslagets anvisande, beräknade. År 1864 hafva sig anmält 2214 sökande, af hvilka 1125 tillBih. till R. St. N:o 3 a. till Kongl. Majus Nåd.
Men då äro ju orden efteråt »eller eljest» alldeles obehöfliga. Om man nu tager bort alla dessa af mig nämnde orden »vid allmänt sammanträde eller eljest», så vet i alla fall hvarje delegare i fartyg alt han kan i alla fall göra hembud på det sätt han finnér för sig lämpligast. Jag kan nemi. icke finna, att saken blir det allra ringaste tydligare genom de ifråga:de orden. »Eljest» innefattar ju alla möjliga sätt, hvarpå hembud kan göras. Jag tror det skulle vara en verklig vinst att taga bort hela den anmärkta strofen, hvarigenom §:n äfven blefve något förkortad. Frih. Leijonhufvud: I början ansåg jag den af Hr Olivecrona anmärkte förmente felaktigheten vara så obetydlig alt det icke vore värdt att upptaga tiden dermed. Men då Hr Olivecrona tvenne gånger upptagit frågan, torde det äfven ursäktas, om Utskits ledamöter tvenne gånger besvara densamma. Då ett fartyg har flere delegare, kunna desse vara dels ganska många, dels endast 2 eller 3 stycken. I sednare fallet möter i allmänhet ingen svårighet att hembjuda en lott, som man vill sälja, åt alla, så vida de öfrige ej för tillfället äro allt för långt borta, hvilket dock stundom hander. Men om delegarne äro många, kunna stora svårigheter möta att fullgöra hembudsskyldigheten, om alla öfrige delegarne skola särskildt om handeln underrättas och få tillbud att lösa. Det är derför stadgadt, att hembudet kan ske å allmänt sammanträde, der de, som ej äro tillstädes, få nöja sig med hvad som före kommer. Och således stå icke dessa ord så alldeles utan all nytta som Hr Olivecrona förmenar, hvarföre jag också anhåller om bifall till §:n.
Har, han ej haft ränta eller inkomst, eller finnes det arfvode, nu sagdt är, emot Förmyndarens möda ej svarande; sätte då Rätten arfvodet ut, efter ty som skäligt profves, då tvist uppstår: samma lag vare, der det arfvode, Förmyndare sig beräknat, större är än sorn emot hans möda skäligen svara kan, ändå att det ej öfverstiger sjettedelen af den omyndiges räntor och inkomster. Finnes förmyndare hafva den omyndiges egendom oredligen förvaltat; vare allt arfvode qvitt. Har han försatt den omyndiges medel och gitter dem ej till fullo återgälda, gånge bristen i afräkning på det arfvode, han eljest njuta skulle. Aolom till Exp. Utsk. d. 3r Maji kl. 2 e. m. Betänkande, öfver Herr Salomon Rubins motion, om stadgande alt, då Domstol förklarar någon böra stå under Förmynderskap utöfver den i lag bestämda myndighetsålder, sådant skall i tidningarne och ifrån predikstolen kungöras. Uti ett till Wällöf]. Borgare-Ståndet ingifvet och till Lag-Utskottets behandling liänvisadt memorial, har Herr Salomon Rubin ~ med erinran, hurusom en till myndig ålder kommen , men dessförinnan, jemlikt Kongl. Förordningen den 7 Junii 1749» UPP^ föräldrars eller andra anhöriges och Jo I \:tfers Ber. V;o 77. nuti smäns begäran, uti fortfarande om yndighetslillstånd försatt person, lätteligen , derest offentlighet icke gåfves åt sistberörde åtgärd, i likhet med livad Kongl.
Icke heller bör man väl göra det på ett sätt, hvarigenom det sednare tryckta exemplaret icke lämpligen fogar sig till de förra. Om nu alla de ledamöter af R. 0. Ad. och de öfriga Stånden, som voro riksdagsmän förb riksd. då fingo detta arbete till sig utdeladt, så måste väl de fleste hafva det gamla qvar och i alla fall icke kunna göra anspråk på dess utbekommande ånyo. Betydligt färre ex 45* - ros Den 28 Februari. emplar böra alltså förslå. Jag skulle således förmoda, att, då ett antal af 129 exemplar ännu lära finnas qvar, det vore tillräckligt om en upplaga af 500 exemplar nu endast gjordes. Förnyas tryckningen, så synes det mig, på sätt den siste värde talaren yttrat, vara riktigare att begagna qvart, än oktav format. Våra riksdagshandlingar, sorn för öfrigt tryckas, äro, med undantag af prot:n, utgifna in 4:o; likaså ifrågavar. arbete samt öfriga lagberedningens handlingar. Jag skulle derföre vördsamt hemställa, alt R. o. Ad. mätte bifalla tryckningen af 500 exemplar i qvartformat. Ianledn. af dessa anföranden, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade besluta, att en ny af 500 exemplar be stående upplaga af lagberedningens förslag till Straffbalk, lag om verkställighet af fängelsestraff, författning om nya strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall, samt de förändringar i grundlag, som lagberedningen ansett blifva nödiga, om den föreslagna nya strafflagen anlages, jemte samtliga till dessa förslag hörande motiver och lagberedningens prot. af d. 25 Nov. 1844, med dervid fogade reservationer bör genom Exped.Utsk:s försorg tryckas in 4:0, på bekostnad af de till riksdagsutgifternes bestridande anvisade medel. Ropades ja. Frih. Stjernstedt: Jag anhåller tillika att R. o. Ad. då måtte inbjuda de öfriga St:n att i detta beslut sig förena, ty el jest kommer Exped.Utsk. i villrådighet, hvilket
Jag dela!- äfven den åsigt Frih. Leijonhufvud framställt i afseende på Utsk:ns förslag, att de straff, som enl. 1835 års författning följt på ett lagbrotts föröfvande 3:dje resan, blifvit framflyttade till 2:dra resan, och jag anser Utsk:n härigenom hafva begått det misstag, alt de förlorat ur sigte den gradation i straff, sorn bör följa på itererade förbrytelser. Deremot tror jag mig icke böra klandra sjelfva rubriken på ifrågavar. lagförslag, men anhåller att Hr Ridd.- Secrel:n ville låta uppläsa densamma, samt att jag derefter må få ånyo yttra mig. Titeln å betänk, upplästes. Frih. Boye fortfor derefter: Denna fras synes mig innebära något mera än bevakningen på gränsen. Om tullförsnillaren och lurendrejaren vet att i författningen äro meddelade stadganden derom, att han äfven inne i landet, vid Motala, Wadstena eller hvar som helst, äfventyrar något, måste det verka äjinu mera till återhåll. Jag anser således icke någon förändring i rubriken eller i i §:n vara nödvändig, såsom Frih. Leijonhufvud förmenat, men anhåller likväl, i de afseenden jag förut omnämnt, om återremiss samt att dessa mina anmärkntr må få åtfölja återremissen till Utskotten. Hr Prytz: DA jag begärde ordet, var det endast för att meddela den upplysning Hr Rosenblad hegärde och som icke kunde af Hr Ridd.Secret:n lemnäs, nemi. alt BorgareSt. redan till sammansatta Utsk:n inkommit med ålerremiss af detta betänk.; men jag anhåller nu derjemte, att, i anledn. af hvad utskillige talare yttrat, få i korthet lemna några svar.
Stat tjen»sten åtfölja, hvad de i medeltal utgjort enl. sednaste »10 årens bevillningstaxeringar. »dels ock, att han för det fall, att han möjligen fram»deles kan blifva i stånd att i tjenst åter inträda, må, »vid derom skeende ansökning, tillgodonjuta den tur »och befordringsrätt, som han före entledigandet från »tjensten innehade, men med skyldighet vid återgående Den 29 November f. m. 495 »i tjenst, hvarmed lön eller inkomster utom Stat åtfölja, »att frånträda pension, som honom, i följd af entledi»gandet, tillerkänts. »Hvad sålunda blifvit stadgadt, skall icke ega till»lämpning i afseende på tullverkets personal, för hvilken »skall lända till efterrättelse hvad för densamma särskildt »är stadgadt.» Om remiss till StatsUtsk. anhålles ödmjukast. Remitterades till LagUtsk. Frih. Sprengtporten, Ja k. Wilh., upläste en motion af följande innehåll: Sedan Akademien för de fria konsterna, i skrifvelse af d. 18 Maj 1853, uppå anförda skäl hos K. M. anhållit om Nåd. Propos. till R. St:r, att ett årligt anslag af 6,000 R:dr tuko måtte varda anvisadt till inköp af utmärkta Svenska konstnärers arbeten, i ändamål, så väl till upställande i de allmänna samlingarne, som till prydnad i kyrkor, stadens samt andra allmänna byggnader och församlingsrum, beviljade väl E. St:r det begärde anslaget, dock endast till ett belopp af 6,000 It:dr tuko i ett för allt, eller med 2,000 R:dr för hvarje af de år, som den sednaste Statsregleringen omfattar. Och denna nedsatta summa af 2,000 R:dr tuko har afven i K. M:s Nåd. Propos. vid innevar:de Riksdag blifvit bibehållen.
Detta förekoinnier SH ofta ocli mingen giiig s$ cljiirft, att det kan stöta, t .. ex. sadeiia rini som ciilzirer och lilz iir (sid 65) eller 7zi1zder och clila &amp; r (sid. 187). Vidare förekomma rimnien - itt med - ett viil ofta, de fordra ovilkorligeii ett sydsvenskt uttal för att icke störa eller för att .blifva verkliga rim. Men intet af allt detta star dar genoni brist p % föriiiiga eller omsorg Iios föl-f., döro~n .vittnar den i öfrigt utmärkta versbeliandlingen. Och jnst darföre ville jag ej iiiiderl~ta att namna det. Afreii detta framli8ller det originella. det sjiilfstaudigri, Iios Olof Stig, soiii alltid gjorde hvad han ville och alltid ville, lirad lian ansiig vara det rätta. E. G.:: 61-ibsh Bcrliilgs sugil. Berattelse friiii det ganila Variiilaiid af S e Z w Lcigedoj '. Belöilad med högsta priset vid I (11.1iis pristafling 1890. Preseiitiipplaga. Stockholin, F. Hellberg. Gösta Berlings saga har iiied ett iindaiitag iiar, Iiqsats af pressen med odeladt bifall. I detta bifall instiiimria vi p&amp; det varniaste, mer1 tvingas af det knappa utrymmet att till en aiiiian ghng iippskjnta. ett niimare omii21iinande. A t t. försvara sagan mot cless allgripare finna vi onödigt. Deii som fördömer ett diktverk, af Iivilket nian icke lziiiincr annat iiii n %giia fragment, dömer sig sjalf. Har m&amp; blott tillliggas, att fröken Selma Lagerlöf genom ett af ii@a föi.biindsi~ieclle~~iiiiar liimiiaclt stipendium beredts tillfiille att iiglia.