Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid nu ifrågavarande Statsutskottets Utlåtande öfver åtskillige af Riksens Röglofl. Ständers Revisorer åren 18.20 och 1822 framställde amnärkningspunkter, rörande Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning, torde mig tillåtas få anföra följande: Jag hade föreställt migj att ett i bland Utskottens förnämsta åligganden vore, målens utredande till sådan tydlighet , att omdömet öfver ämbets verkliga beskaffenhet derigenom skulle afklädas all egenskap af tvetydighet, då de till Riksens Ständers Flena öfverlemnadeSå Och måtte det således tillåtas mig att yppa mina betänkligheter i de fall, der de åtminstone för min slutförmåga icke genom Utskottets Betänkande blifvit undanröjde. Vid anmärkningen rörande de 30,000 R*df Banco Den 25 Junii /. m. Banco, hvilka åren" 1816 och 181 7 af Herr Presidenten Baron Fock i egenskap af Landshöfdinge för Upsala Län blifvit lyftsde till spaanemåls upphandling , finner jagj skäl att annia! ka, det Presidenten Baron Fock icke ännu vid denna tidpunkt var Ordförande uti Kongl. MagazinsDirectionen, hvilken omständighet vis» seriigen i och för sjelfva hufvudsaken kan vara likgiltig j men då den för det första allmänna omdömet betydligen förändrar sakens natur, hade jag trott att detta individuella förhållande, bordt med mera ömtålig varsamhet uti Utskottets Betänkande ådagaläggas; utaf Betänkandet kan näppeligen inhämtas någon annaa mening, än att Herr Presidenten Baron Fock. i och för delina sak vore den ansvarsskyldige i sin dubbla egenskap af MagazinsDirectionens högsta Chef och den af Landshöfdinge öfver det Län, för hvilket ifrågavarande spannemålsuppköp blifvit verkställt. För mig visar det sig åter, såsom skulle hela ansvarigheten hvila å den Magazinsförvaltning , sorn till en Landshölding så handlöst utlemna! en så betydlig penningesumma, utan någon i förväg gifven föreskrift, hvarken rörande medlens användande eller redovisning.
Vid denus inrättning, 8om sr belt oeb bället skiljd frän VIlmänna blospitalet, värdas patienterna sfven gf flospitals-lbäkaren, men äro under serskild uppsigt sf blospitals-kredikanten, vid bvars bord patienterna dagligen äts, enligt beling, 80M med bonom i detts bänseends blifvit träfladt, 8ä väl om en för dem passande mstordning, 80m betalningen derföre. — ^r >836 ordnades denna inrättning, deruti sedermera flere personer, bvsriblsnd en frän utländsk ort, blifvit intagne ocb vårdade. 4tskillige aro oeksä derstädes botade ocb bsfvs till sambället ätergätt. Oti Vllmänna Hospitalet i ^Vadstena intagss pstievter bukvudsakligen frän b-inköpings, ^önköpings, 8karaborgs, Örebro oeb ^Vermlands Oän; uppgäende nu antalet sk bospitals-bjonen 1 ^Vadstena till 233 personer. Vid d/a/mö Hospital aro för dess utvidgande flere derintill belägna tomter inköpts; 2 större nybyggnader, bvarders innebällande 2 väningar, äfvensom ett mindre bus, sils sk sten, bskvs bär de sensre ären blifvit uppförda oeb äodawälsenligt inredde, ds förra till sjukrum, oeb det sensre till mstssl oeb kök m. m.; bvsrjemts de gamla blospitals-busen blifvit reparerade oeb undergätt liers förbättringar. I>or ds vansinniges förströelser oeb vistande ute i fris lukten, dä väderlek oeb ärstid sädsnt medgifva» finnas bär tillfällen, ieke blott ä ds vid Hospitalet befintliga störr» gärdar, utan jemväl ä en derintill belägen, med träd planterad, serskild promenadplats.
— Le balancement morbide entre les obsessions alternatives de surface et de creusement se refondit dans la notion moyenne des trois dimensions. » I qjelfva verket är en sådan skildringsmetod icke ett så fullgånget vansinne, som den torde förefalla: den hvilar på det vetenskapliga faktum, att inunder det allra som mest abstrakta begrepp ligger en konkret figur, föreställningen af en vä-derstrecksrelation, eller af ett förhållande af högre ooh lägre, o. s. v.: så t. ex. intaga hos många menniskor årets månader och veckans dagar sina bestämda lägen på en gemensam svängd linie eller i en gemensam figur. Men att bruka denna vidlyftiga apparat, på ett sådant sätt att den till på köpet fördunklar i st. f. att upplysa, är blott vittnesbörd om en konstnärlig oförmåga, hvilken söker dölja sig genom att mystifiera läsaren. Jag kom vid iakttagelsen af dessa förfelade artistiska konstgrepp ovilkorligt att tänka på ett liknande fenomen inom det moderna franska måleriet. I den separatutställning, som Rafaëlli denna säsong anordnat uppe på boulevard Montmartre, funnos ett par alster af en dittills osedd blandning af skulptur och måleri: mot fonden af måladt siden höjde i relief förgrundsfigurer af metall, — också en af dessa nödfallsutvägar, med hvilka konsten söker nå sina syften, när den mist förmågan att väcka illusion genom de na-tarliga medlen. Platsen tvingar mig att för hvad som återstår fatta mig kortare. Ett af de mest utpräglade och me&amp;t genomgående dragen inom den moderna franska litteraturen hos dess ledande representanter hade varit tendensen hän emot det mystiska i men * niskonaturen, det gåtfulla ooh sfinxartade.
Då motionärens förslag hufvudsakligen synes åsyfta befrielse för arbetsclassen från serskild bevillning efter 2:dra Artikeln, men att deremot tjenstehjon borde, jemte skyddsafgiften, erlägga vissa procent aflönerne; så enär Utskottet uti Betänkandet N:o 12, i afseende på grunderne för den blifvande allmänna bevillningen, tillstyrkt upphörandet af bevillningsafgifter för arbetsfolk efter nämnde artikel, samt den föreslagne procentberäkningen af tjenstehjons löner , skulle komma alt innefatta en ökad beskattning för husbönder, hvilka jemväl lingö ansvara för denna nya afgift, sorn redan, utur sådan synpunkt betraktad, blefve i tillämpningen obilligt betungande, anser Utskottet sig böra vidblifva dess i berörde Betänkande afgifne utlåtande, att Herr Munck af Rosenschölds förslag icke föranleder till någon åtgärd. Stockholm den 21 Maj 1840. Rättelser uti Herr von Posts Reservation vid 3():de och i25:te §§. af Höglofl. Bevillnings-Ulskottets Betänkande N:o 12, angående grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterna för tillämpningen deraf: Pag. 29. Raden 5 nedifr. står: Riksdag " det är, uteslutande etc., läs: Riksdag/’ — det är: uteslutande etc. Raden 2 uppifr. står: när läs: enär „ „ 7 „ „ det är: icke, läs: det är icke: „ „ 9 „ „ eller etc. inskränkning, läs: man etc. in kräktning. „ n „ „ sorn, läs: såsom. „ „ 8 nedifr. „ husförhörsboken, delta etc., läst husförhörs boken, enär detta etc. , , 7 » }> få> läs: får. TRYCKT HOS J. A. WALLDEN, 1840. Bevillnings-Ulskoltets Betänkande, N:o 17. i N:'o 17. Ank. tilt Exp. Utsk. den 25 Maj, kl. 11 f. m.
”Fick jag bara än en gång se vår kära Arve,” återtog löjtnant Pehr litet raskare, ”så tror jag den glädjen skulle blåsa upp lifsgnistan för en tid igen.” ”Tvifla ej på att bror får det! Skrifver han icke, det kära barnet, att tullförvaltarn gifvit honom bestämdt löfte att få resa hem denna sommar, och vi ha ju icke så många månader dit; och sedan vet bror att, om Mellberg här blir transporterad, så kunna vi vara temligen säkra att Arve får tjensten. Bror mins ju hvad han skref derom sist.” ”Nej, det har jag förlorat ur minnet. Fru syster kunde rätt åter läsa upp det för mig.” Fru Kathrina började söka i sin vida kjortelsäck, der sonens sista bref alltid förvarades, tills ett nytt kom. När detta var brutet, lades det gamla till sina föregångare i lönlådan uti salig fars skrifpulpet, der de hvilade vid sidan af några lika dyrbara minnen, sådana som silkesduken, den fru Katbrina bar, när Arnman med sitt frieri öfverraskade henne vid mjölsiktningen, en silhouette af salig far och några fremmande mynt, på hvilka han satte mycket värde. Emellertid hade, såsom vi nämnt, sista brefvet alltid sin station i kjortelsäcken, och uppfiskades nu riktigt jemte glasögonen. ”Låt oss först ta oss en pris!” sade fru Kathrina och bjöd löjtnanten, i det hon fryntligt upplyfte locket på dosan, en försmak af nöjet att för minst tionde gången få afhöra Arves bref. Gubben Askenberg tog en väldig nypa ur fru Kathrinas magasin; och under det han lite smått i sender uppfriskade sig med några korn, läste gumman Arnman följande: ”Älskade mor! Det är i dag min födelsedag, den tjugonde Februari. För tjugufyra år sedan, vid den här tiden, tackade mina dyra föräldrar Gud att han välsignat eder med ett barn. Det blef ert enda, och hela er kärlek öfverflyttade ni på mig. Jag har alltid tyckt att barn hafva en ansvarsfull pligt att gälda all den vård och ömhet, föräldrar egna dem; men det barn, som är ensamt, förekommer mig hafva ett fördubbladt ansvar.
Innan barn lemnas åt scholmästaren böra de känna a.b.c. och rent samt färdigt stafva och äfven kunna läsa a.b.c.boken innantill. 5:o Hvad terminerna angår så hafva vi ansett att den 1:a skulle börja med october och sluta med november och den 2:dra börja med januarii till maji månads slut. Scholan hålles toruvis hos barnens föräldrar. 6:o Äfvenledes hafva vi insett nödvändigheten att det tillsäges entrepreneurerna af sockenstugan och med vite förelägges dem att sist inom medio af maji månad hafva fullgort sina åliggande skyldigheter. 5 § ändras sålunda att hvad terminerna beträffa så följes härmed samma ordning som på Frösö trivial skola, åtminstone för 1:sta året. Att vi sålunda funnit tjenligt vara, varder på begäran uppsatt och till herr Prosten öfverlemnadt för ett ytterligare öfverläggas och beslutas. Säther den 13de november 1839. Pehr Wikström. Olof Nilsson i Tomte, Carl Carlsson i Dvärsett, Olof Larsson i Häste, Erik Pehrsson i Nygård, Nils Nilsson i Vestkjälen, Anders Andersson i Hägra, Nils Johansson i Weijmon, Jonas Jonsson i By, Hemming Nilsson i Bergom. Och blef detta project, efter offentlig uppläsning, genast och enhälligt af församlingen gilladt och antaget; likväl anmärkte Pastor det han, för sin del ansåge tjenligare att den sednare skolterminen, i stället för den 1 october börjades den 1 september, emedan dagen då var ljusare och längre hvaruti församlingen äfven instämde.
Äfven här äro i går flera tankar yttrade härom; jag loide äfven få angifva min; det är ej olämpligt, att de, åt hvilka R. o. Ad. anförtrott att vara Constit.TJtsk:s ledamöter, inför Ståndet bekänna, huru de betrakta denna vigtiga fråga. Jag tror, att ett Constit.Utsk. icke enligt grundlagen kan neka upptagandet och pröfningen efter 107 §. af anmärkntsanledningar, vare sig inom eller utom Utsk. väckta, mot hela grenar af en embetsbefattning eiler mot åtgärder, som omförmälas i särskilda protocoll, så snart de angå, såsom grundlagens ord lyda, allmänna mått och steg. Jag *4 Den i Juli f. ra. tror det vara alldeles ostridigt, alt afven vid den rådgifvande åtgärd, som visar sig i ett protocoll, man kan befinnas hufva förbisett Rikets sannskyldiga nytla, äfvenså Slatssecret hafva äfven uti en expedition brustit emot de fordringar, deni paragraphen af honom gör. Anser Constit.- Ulskrs majoritet delta vara händelsen, synes mig deras skyldighet, att tillkännagifva sådant för Ständerna, vara alldeles lika gifven, som den skulle vara, 0111 en dylik anmärkning godkändes mot en hel gren af embetsmannabefatlningen. Att detta sednare ännu ej skett, kommer deraf, att sådana totalanmäi kningar så ganska sällan göras. InomTJtsk. sker sådant kanske utaf den anledning sällan, att den, som ginnskär en sådan mängd prolocoller och finner liela den ofantliga pluraliteten oklanderlig, icke gerna undgår att betrakta och således ej heller att framställa, hvad han finner böra anmärkas, snarare som ett undantag från ett i allmänhet existerande förhållande, än som en karakteristik på den ifrågavur. personen. Afven anrnärkntsanledniilgarna utom Utsk. rikta sig merendels mot särskilda protocoll; kanhända bevisar detta, åtminstone har jag så trott, att det icke är mången man gifvet att skapa «ig en totulåsigt af en styrelse, nog fullständig för en anmärkningsanledning.
Uti det förslag, ang:de åtgärder lill Svenska jordbrukets befrämjande, som LandtbruksAkademien, till följd af Nåd. befallning, i underd:het afgifvit, har Akademien, bland annat, förmält: att det anslag af 3000 R:dr r:mt om året, som de lägre Iandtbruksskolorna f. n. åtnjuta, svårligen kunde anses tillräckligt, då dermed skulle bestridas aflöning åt Föreståndare, Lnderlärare, Slöjdare och Smed, samt honorarium åt en i vissa delar sitt yrke undervisande Veterinärläkare, äfvensom till någon del kostnaden för skolans materiel; att någon ersättning derjemte syntes böra beredas Föreståndaren, som vanligen finge underhålla lärlingarne vid skolan, hvilka, då en ej obetydlig del af deras tid egnades åt undervisningen, icke kunde anses genom arbete lemna full ersättning för sitt underhåll; att i de fall der, detta oaktadt, skolorna upfyllt sin bestämmelse, sådant kommit sig deraf, att dessa då alltid haft andra inkomstkällor till stöd, ehvad denna högre inkomst härflutit deraf, att man lyckats finna en egendom, som genom den förhöjda afkastning, en skicklig behandling medfört, betäckt bristen i statsanslaget, eller genom särskilda för ändamålet disponibla fonder, eller slutligen genom direkta upoffringar af länet, skolstyrelsen eller föreståndaren; men att emedlertid säkert vore att de fleste af ifrågav:de skolor haft och ännu hade att kämpa med en svår financiel ställning, som icke alltid medgåfve lokalstyrelsen att gifva företräde åt förtjenst och skicklighet vid tillsättandet af lärarebefattningarne, hvilka derföre någon gång, till oberäknelig skada för skolan och provinsens landtbruk, kommit att gifvas åt deD, som åtagit sig befattningen för bästa priset; anhållande, på *) Det är lätt fattligt att dessa poster vanligast upgå till dubbelt I 358 Den i December e. m. dessa skäl, Akademien, att K.
om införsel i hemmanet, och yrkade företräde dertill. LandshöfdingeEmbetet förklarade, genom laga kraftvunnit Utslag alt ingen af de sökande, bade laglig rätt till besittningen af hemmanet, att det derföre var åboledigt; och Kongl. KammarCollegium utslog Fischerströms anhållan örn införsel deri endast på den grund, alt vid den nya löneregleringen för LandsStaten hemmanet kunde möjligen lill boställe erfordras. Häröfver klagade Fischerström bos Kongl. Maj:t och, då hemmanet var ett vanligt Kronohemman med åborätt, deri efter Författningarne införsel för Skatterättsfordringar icke kunde vägras, eller fick slå tillbaka för anslag till boställen, instämde Allmänna Beredningen äfvensom SlatsRådet med mig i det tillstyrkande, att den sökte införseln icke kunde Fischerström bestridas, hvilken tanka Kongl. Maj:t ock biföll. Någon remiss till Rikets Ständer af Den 18 J a n u a r i i f. m. detta mål behöfdes ej, enär Författningarne här landé till efterrättelse. Af hvad jag sålunda haft äran anföra, torde Ridderskapet och Adeln upplyst finna, att någre mot hvarandra stridige tankar och tillstyrkanden i desse frågor icke blifvit af mig afgifne, utan att mine yttranden grundat sig på gällande Författningar. Herr Friherre Boye har således förfelat syftet med sitt ifrågavarande anförande, och deremot sjelf visat sig sakna rigtig kännedom i ämnet, en sak som vanligen inträffar, då man talar om det man icke förstår, eller emottager uppgifter af illa underrättade personer, Friherre Boye, Fredrik: Till svar på Herr Danckwardts anförande vill jag blott yttra, det jag alldeles icke, såsom lian trott, förfelat mitt syftemål med det klandrade yttrandet. Jag åsyftade dermed en inbjudning till MedSlånden att instämma i Ridderskapets och Adelns beslut i saken; oell denna inbjudning har Ridderskapet och Adeln beslutat.
Utom de tvifvelsmål, hvilka hos mången långt före detta uppstått i afseende på ej mindre tillförlitligheten, än tillräcklighe56 H. I * 4 Den 4 Ja nii ari i f. m. ten af de tillgångar, Utskotten beräknat, att fylla de extraordinairä Statsbehofven oell betacka de beviljade utomordentliga Statsanslagen, förefinnes en bestämd anledning, alt härutinnan befara en brist, om också blott tillfällig och öfverg-fiende, i tby alt RiksStånden ej sällan öfverskridit och måhända ytterligare varda öfverskridande de anslagssummor, Utskotten tillstyrkt, under det de afsedde tillgångarne icke kunnat ökas i mohn deraf. Skulle missväxtår inträffa, sorn verkade förhöjning i Embetsmännens löner och ålitande af de 4o,ooo Riksdaler Banco, RiksgäldsContoiret för sådant fall måste tillhandahålla Statsverket, synes mig den händelse trolig, att medel, åtminstone något år, kunde komma alt saknas, att bestrida fulla beloppet af alla de utomordentliga Statsanslag, Rikets Ständer beslutat. Gifva de icke förut tillkänna deras mening, huru i sådan händelse förfaras bör, blifver ej osannolikt följden en svår, kostsam och med föga glädje af Folket motsedd, Urtima Riksdag. Det faller genast i ögonen, alt delta skulle tillskynda Nationen vida vägnar drygare utgifter, än flera gånger den brist i de beräknade tillgångarne, hvaraf det utomordentliga Riksmötet vöre en följd. Till förekommande af en sådan sakernas ställning vågar jag vördsammast föreslå en utväg, hvilken, betryggande om den behöfver användas, äfven i annan händelse tjenar att
Sockerbruket i Ronneby, såsom för Bolaget icke lönande, är lill försäljning utbjudet. Binäringar. Deribland kan hufvudsakligast räknas Silloch Strömmingfisket, som med fördel idkas uti öppna hafvet långs hela Blekingska kusten, och Skärgårdsfisket af Gäddor, Torsk och Ål, hvaraf Öboarne och ett större antal Strandsittare hafva deras hufvudsakliga uppehälle, såsom de flesta år mycket gifvande, och skulle äfven kunna lemna något öfverskott, derest detta slags folk vore böjdt för hushållning, men deremot förslösa de hastigt hvad de med möda och oftast med lifsfara kunnat förvärfva. Af Villebråd måste tillgången med hvarje år blifva mindre i samma mån skogarnteaftaga., Den enda jagt sorn med någon fördel öfvas, är den af sjö- och flylt-fogel. Kolning sker litet eller intet, och Tjärubränning nästan alldeles icke.. — 6 - Saltpeter-tillverkningen är mycket i aftagande, hvartill orsaken egentligen är den knappa skogs-tillgången och det nedsalta lösningspriset för den Saltpeter, som Kongl. Maj:t och Kronan hembjudes. I afseende på Handaslöjder åberopas hvad sista Berättelsen härom innehåller, hvarför här endast upptages antalet af så kallade Sockne-IIandt - verkare. Inom Östra och MeInom Bräkne och delstad Härader: Lister Härader: Summa. Spannemål och Potates aflåtes äfven från de bättre odlade hemmanen; äfvensom Ved, något mindre trädvirke samt Fäkreatur från Skogslrakterne. Af Skärgårdsboerne idkas sommaroch höslliden byteshandel, så väl med färsk som saltad Småsill och Torsk, hvaraf från östra Skärgården icke obetydliga partier afytlras lill Calmar och Öland. 4:o Politisk Författning.
har Ilufvudföremålet för besluten varit: 1:0 att Banken alltid skulle vara i den ställning, att silfvervexlingen oafbrutet kan fortgå, och 2:0 att ingen förminskning i nuvarande lånerörelsen skulle, så vidt möjligt, äga ruin, men att densamma borde bättre ordnas efter rörelsens behof. På detta sätt har jag uppfattat saken och trott mig finna en sådan åsigt uttryckt i flera spridda punkter; hvadan jag ansett en sammanfattning deraf upplysande och nödvändig för den stora allmänheten, som, utan att känna motiven för våra beslut och deras inre sammanhang, bedömer dem , innan man ännu sett verkningarna deraf. Att orden: till beloppet, i förslaget införas vill jag ej bestrida, ehuru jag ej finner det behöfligt, men att, såsom Hr Cederschjöld sagt, förslaget skulle stå i strid med föregående beslut kan jag ej medgifva; ty hvad fastighetslånen beträffar, innehåller beslutet, att fonden skall öfverflyttas till hypotheksföreningar, i den mån dessa uppkomma, och hvad discontlånen angår, har R. o. Ad. likaledes beslutat att till en del indraga dem och öfverlemna medlen till hypotheksföreningar, så vidt de uppslå och anmäla sig till dessa medels erhållande; men i annan händelse skall discontlånefonden bibehållas oförändrad, och i intetdera fallet upstår således någon förminskning i lånerörelsen, utan blott ett förändradt sätt för utlåningen. Någon strid med föregående beslut förefinnes altså icke; i följd hvaraf, och sedan jag nu vederlagt de framställda anmärkningarna, jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. till antagande af mitt förslag. Gr. Frölich: Ilufvudföremålet N:o 2 för besluten, som den siste talaren omnämnt, att nemi. ingen förminskning skulle äga rum i Bankens nuvarande lånerörelse, må vara af honom riktigt uppfattadt. Han har emedlertid sjelf medgifvit, att R. o. Ad. icke uttryckt en sådan åsigt så tydligt, sorn han önskat, och jag tror för min del, att man gör bäst, om man icke uttrycker den vidare, än som kan förenas med Ilufvudföremålet N:o 1, nemi. silfvervexlingens oafbrutna fortgång.
De utgöra såsom sådane en ledning för domaren vid bedömandet af felens beskaffenhet och äro icke utan sin nytta. Om det till ex. inträffade att en vexel blifvit öfverlålen på ett handelshus, hvars namnteckning också der finnes utsatt, men delta handelshus vid vidare öfverlåtelse af vexeln icke skrifver namnteckningen alldeles så som vid öfverlåtelsen på handelshuset skedde, så kan tvekan uppstå hos domaren huruvida delta kan anses som ett så beskaffadt fel som berättigar godkännaren att vägra vexelns betalande. Det är likväl i anseende lill den strängbet, som måste iakttagas vid vexel-affärer i allmänhet, nödvändigt, att öfverlåtelserna ske med den noggrannhet, att någon anmärkn. deremot icke må kunna göras samt att således isynnerhet namnteckningar må skrifvas så korrekt som möjligt. Denna noggrannhet påbjudes äfven i främmande lagstiftningar och jag tror att ett öfverflöd på bestämmanden i detta afseende icke kan vara skadligt. Hr Akerman: För min del medgifver jag lika med den förste värde talaren att uttrycket ”och så vidare”, är någonting ovanligt i lagstil. Dessutom tror jag att det icke passar in här, då såsom Gr. Sparre sjelf anmärkt en lag måste vara bestämd. Men måhända är det dock nödvändigt alt exempel gifvas som visa hvilka slags fel man menar, när man talar om fel i vexelaffärer, det torde således vara nödvändigt att något närmare uttrycka della. Måhända blefve ordalagen mera enliga med bruklig lagtext om man i st. f. meningen ”o. s. v."" hvilket innefattar en mängd saker, efter orden: ”det sjelf skrifvil”, tilläde: ”eller dylikt”. Hr von Hartmansdorff: Om Ståndet, på grund af de Den 18 September. 341 skäl Gr. Sparre nu anfört, skulle anse några exempel i detta afseende böra anföras, så instämmer jag uti Hr Åkermans önskan att det uttryck måtte begagnas som han föreslagit. Hr Printzensköld: