Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i 4 § 2 Mom. föreslagne Controll på Dagblad synes vara nog inskränkt, både i afseende på tid och Bilaga C till Mein. N:o 3. 319 möjelighet, i synnerhet i Landsorterna, hvarest HofCanzleren lärer sällan kunna hafva sådane Ombud, som, med kunskap i saken, finna åhåga för denna lönlösa förrättning. En återhållande kraft af annan beskaffenhet synes således nödig, på ett sätt som förenar verkställande magtens oafbrutna gång med tankefrihetens billiga anspråk. Då det i 4 § 3 Mom. föreslås, att HofCanzleren äger Dagblad eller Veckoskrift, som felar emot 9 och 10 Mom. i 3 §, före dess utgifvande med qvarstad belägga men emot de öfrige der uppräknade Momenter icke förr än efter utgifningen, inom åtta dagars förlopp, kan man icke utan förundran ibland de sednare lasa 7 Morn., som angår tydelig uppmaning till Myteri och Uppror; och en hvar skall göra sig den frågan: Är det då svårare att skrifva emot en Främmande Magt än emot egen Samfundssäkerhet? Skall endast den förra undanhållas allmän kännedom, men denna sednare icke allenast få offenteligen kungöras utan också hela åtta dagar löpa fritt ibland en lätt förvillad Menighet? Kan det vara farligare att förbryta sig emot en Utrikes Minister än emot sin egen Öfverhet? Mera torde visserligen vara att tilllägga, men då Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innefattar sådane anmärkningar, som fordra Constitutions-Utskottets vidare utredning och jemkning, så lärer redan tilräckelig anledning vara för hand, att jemte det Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition remitteras till bemälte Utskott, detta ärende för öfrigt i hela dess vidd återförvisas till Utskottets närmare utlåtande. Herr Assessor Arosenius erinrade, att hos Högv. Presteoch Vällofl. Borgare-Ståndet några sådana anmärkningar ännu ej förefallit. Herr Grefven och Ordföranden:
Hr 8itverstoIxe, Larl Ludmuncl, Ijanoci-Loinmissarie. Af Tredje Ll assen. No ' 1052. Hr 8allönller§, Fullm. Hr Iserlljelln, flinNric Vilk., fxxeditions-8ecreterare. Hr Olivecreutz, ^äol^ll, KoN^l. secreterare. Til Riddarhus - Utskottet. Af Första dassen. I?!!) 6l Grefwe Duker, Larl fredric, ^lajor, R S. O. 88. Grefwe von 8etll, Fullm.-Grefwe posse, Arvill fredricsson, 1 resident, L N o. Lg. Frih, Kosenllane, 8cllerin§, Lantull Räd, R. N. 0. L30. Frih. öarnekon. Fullm Frih. Wrangel, Larl r4danr, Häradöhöfding. Af Andra Llassen. Hr kllolst, ^ke, Najor. 865. Hr De la Wall. soll. f.ric, bläsor. 674. Hr Olfsksöld, Fullm. Frih. von 8alt2a, Lclvarcl fredric, Kammar-Junkare. 1765. Hr ^6lersträllle, OuLtal, Na^or, R.S.O. Af Den 17 Maj. 141. Af Tredje Liesen. N:o ittzi. Hr vnn 1'iruro, Hofjunkare och Häradshöfding. 1884. Hr I-lumm-lNMm, Oart kreclrlc, Häradshöfding. Hr I c-iMin, Frih. von löövLnb-icb, ^oli. nUot^) Ii, iVli^or. Herr Diron och Landtmarskalken Lilkännagaf, at Herr 8cllinin«rinv anmält förfall at wara Ledamot i Danco Utffottet.
Omsider störtade han död ned, och drog mig med sig, sanslös af en häftig stöt, som jag vid fallet erhöll af en vid vägen stående trädstam. Då jag återkom till medvetande, befann jag mig på min kammare, i Kaschmir. En betjent, som mig ovetande ridit efter mig, hade funnit mig afdånad och återfört mig hem. – Jag hatade sansningen, emedan den flyttade mig ur feberns ljufva drömverld till den kalla, ödsliga verkligheten. Lyckligtvis tillät mig ej häftigheten af smärtan i mitt hufvud att länge sysselsätta mig med min belägenhet. I sig sjelft var såret för ingen del farligt; men det förorsakade mig grymma plågor och höll mig länge vid sängen. Jag hade dock under denna sjukdom den glädjen att erfara hela vidden af min fars ömhet för mig: han hörde till de föräldrar, som för sina barn dölja sin tillgifvenhet, af fruktan, att om den vore dem bekant, finna mindre lydnad. Min far lät mig nu för sig nogare upprepa alla omständigheterna af mitt äfventyr. Om anledningen till mina öboars flykt visste han äfvenså litet som jag, hvad han borde tänka. Jussuf är en afgjord skurk, sade han, och jag ville gerna tilltro honom att hafva haft sin hand med i denna historia, om jag blott kunde upptäcka minsta spår till någon fördel för honom af denna utgång. Likväl finner jag sannolikast, att han denna gång sjelf genom ett låtsadt samtycke blifvit bedragen af den gamle, hvilken förmodligen, för att undvika det erbjudna äktenskapet, hvartill han fruktade att blifva tvungen, alla ovetande, tagit flykten. Det synes väl otroligt, att någon skulle sky en förbindelse med sonen af en Kaschmirs Subadar, men de christne äro ett egensinnigt, underligt folk. Du nämnde dock, att den förrädaren skulle gifva dig pant för den summa han narrade af dig: har du frågat derefter? – Nej. – Också en onyttig omsorg, utan tvifvel: han har väl ej förgätit att medtaga allt sitt kram; men jag skall dock låta höra efter i hans qvarter.
Utskottet har föreslagit, att denna § skulle erhålla följande lydelse : »Försummar någon, utöfver åtta dagar efter termins ingång, litt erlägga afgift för anmäld bränvinstillverkning, varde, ändock han handteringen ej utöfvar, den oguldna afgiften hos honom ofördröjligen utmätt. Styrker han efter terminens början inför kontrollör och vittne, att afgiften blifvit i landtränteriet insatt eller, på sätt i § 21 föreskrifves, å postkontor afletnnad, må lian derelter bränvinstillverkningen utöfva under den tid, för hvilken anmälan skett; dock vare han förlustig den i nästföregående § omförmälda rättighet att, på grund af ringare tillverkning än hvarför afgift blifvit erlagd, någon del af denna återlyfta.» Detta förslag har endast blifvit godkändt af Bonde-Ståndet, hvaremot Preste-Ståndet beslutat att bibehålla denna § vid dess nuvarande lydelse, och hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet återremitterat Utskottets förslag. Enär Utskottets i 21 § framställda förslag, att tillverkare må ega att med posten till Konungens Befallningshafvande insända afgiften, ej blifvit, af Rikets Ständer godkändt, torde hänvisningen i denna § till 21 §, innefattande orden: »eiler, pä sätt i § 21 föreskrifves, å postkontor aflemnad», böra utgå. I öfrigt består skiljaktigheten mellan Presteoch Bonde-Ståndens beslut deri, att enligt det förra ogulden afgift för anmäld bränvinstillverkning skulle 6 Summans. Bcvillnings-, Lagsamt Allm. Besvärso di Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o S. få utmätas, då någon försummar att erlägga densamma i den ordning 20 § föreskrifver, det vill säga förskottsvis för halfva tillverkningsterminen i sender med hälften af den för hela terminen belöpande afgift; hvaremot, enligt BondeStåndets beslut, ifrågavarande afgift skulle få utmätas först sedan tillverkaren, utöfver åtta dagar efter termins ingång, försummat att erlägga afgift för anmäld bränvinstillverkning.
Mattithia utaf Leviterna, dem första Sallums sone, den Korhitens, voro betrodda pannorna. Utaf de Kehathiter deras bröder, voro till att bereda skådobröden, så att de tillredde dem på hvar Sabbathsdag. Desse äro de sångare, höfvitsmän ibland Leviternas fäder, öfver kistorna skickade; förty dag och natt voro de der öfver i sysslomen. Desse äro höfvitsmän förfäderna ibland Leviterna uti deras ätter; och bodde i Jerusalem. I Gibeon bodde Jegiel, Gibeons fader; hans hustru het Maacha; Och hans förste son Abdon, Zur, Kis, Baal, Ner, Nadab, Gedor, Ahio, Zacharia, Mikloth. Men Mikloth födde Simeam; de bodde också omkring deras bröder i Jerusalem, ibland sina bröder. Ner födde Kis. Kis födde Saul. Saul födde Jonathan, MalchiSua, AbiNadab, Esbaal. Jonathans son var Meribaal; Meribaal födde Micha. Micha barn voro: Pithon, Melech och Thahrea. Ahas födde Jaera. Jaera födde Alemeth, Asmaveth och Simri. Simri födde Moza. Moza födde Binea. Hans son var Rephaja, Hans son var Eleasa. Hans son var Azel. Azel hade sex söner; de heto: Asrikam, Bochru, Ismael, Searia, Obadja, Hanan. Desse äro Azels barn. De Philisteer stridde emot Israel, och de af Israel flydde för de Philisteer, och de slagne föllo på Gilboa berg. Och de Philisteer gåfvo sig hardt in på Saul och hans söner, och slogo Jonathan, AbiNadab och MalchiSua, Sauls söner. Och striden vardt skarp emot Saul; och de bågaskyttar kommo inpå honom, så att han blef sår af skyttorna. Då sade Saul till sin vapnedragare: Drag ditt svärd ut, och stick mig igenom dermed, att desse oomskorne icke komma och fara skamliga med mig.
Ehrenborghs förklaring kan vara tillfredsställande, och att dermed icke kan menas annat, än att en borgenär icke äger någon fordran, som i grund af yttre lag kan göras gällande. Något annat lärer väl dermed icke kunna juridiskt förstås, enär i annat fall pröfningen rör:de sättet, hvarpå cessionanten fullgjort 3ao Den 20 Juni. sina förbindelser mot borgenärerna, såsom vilkor för återinträde i represantationsrättigheten, skulle sträckas utöfver den gräns, som borgerliga lagen i allmänhet ulstakat för gäldenärs och fordringsägares inbördes rättigheter och åligganden. Men det gifves ett annat afseende, hvari Hr Cederschjölds redactionsförslag äger företräde framför Utsk:s; ty då det sednare innehåller, att till riksdagsman icke får godkännas den, som, efter ingifven cessionsansökning, icke styrkt, att han sina borgenärer till fullo förnöjt, skulle en person, som blifvit utan egen ansökning försatt i concurstillstånd, möjligen vilja åberopa en sådan grundlagens bokstafliga lydelse såsom grund för sitt påstående att varda bibehållen vid sin representationsrättighet, oansedt han sina borgenärer icke förnöjt, hvadan jag anser orden: ”efter ingi iven cessionsans ökning,” böra utbytas mot de. af Hr Cederschjöld föreslagna: ”efter gjord cession-," och då jag tror, att Hr Cederschjölds redactionsförslag i öfrigt är lika godt med det andra, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. derpå, att R. o. Ad. måtte för sin gemensamma tanke förklara Hr Cederschjölds reservation. Uppå gjord propos. förklarade R. o. Ad. Frih. Boye* samt Hr Cederschjölds anmärkningar vid Constit.Utsk:s i dess memor. N:o i5 afgifna yttrande och, i sammanhang dermed, Hr Cederschjölds reservation utgöra Ståndets gemensamma tankar, samt hänvisade nämnde anmärkningar till Constit.- Utskottet. Företogs till pröfning BancoUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda betänk.
Revisions-berättelser afgifna underdåniga Utlåtanden, upplyst och utredt, förklarat, genom det för hemliga utgiftsmedlen af Styrelsen vidtagna redovisningssätt, ”ali den kontroll hafva vunnits, sorn öfver dispositionen af dylika anslag kan erhållas och anses erforderligTillförene hade kännedomen om medlens användande icke sträckt sig utom General-Tull-Styrelsens Chefsoch Ledamots-personal; men ifrån 1828 års början erhöll Sekreteraren befattning med utbetalningarne och redovisningen, hvarefter, från och med 1837, sålunda tillgått, att en af Departements-Cheferna, gemensamt med Sekreteraren, ej mindre bestridt utgifterna efter General-Tull-Direktörens anordningar, än ock, vid hvarje års slut, afgifvit verificerad redogörelse, som då af den andra Departements-Chefen granskats, hvarom denne sedermera i Styrelsen meddelat intyg, att genom protokollsutdrag Tuli-Verkets hufvudräkenskaper bifogas. Frågan om en offentligare redovisning för berörde förvaltning upptogs emedlertid ånyo af Rikets Ständers Revisorer år 1839, som ”ansågo hemlighetsvillkoret vid redogörelsen för anslagets användande icke böra qvarstå,” och hemställde, ”att Rikets Ständers Revisorer, eller någon delegation af dem, måtte äga att, under tysthetsed, taga kännedom om, huru och tili hvad ändamål fonden användes.” Häröfver afgaf General-Tull-Styreisen underdånigt Utlåtande den 29 Januari 1840; och vid samma års stats-reglering beslöts, på Styrelsens underdåniga förslag, det årliga anslagets nedsättning från 8,000 till 6,000 R:dr, eller tili numerären lika belopp med hvad i Silfverspecies för enahanda ändamål redovisningsfritt disponerats af Tull-administrationen 60 år förut. Äfven framställningen af 1839 års Statsrevision fick å påföljande Riksdag förfalla.
Enl. mitt förslag skulle på sin höjd £ al alla persedelräntor undergå någon förvandling. Det innehåller såsom sagt är icke något nytt och är dessutom så kort att de le - Den 7 September f. m. 53 damöter sorn begärt detsamma på bordet kunna, om de hafva något allvar dermed, på en half minut taga full kännedom af förslaget och derefter med den insigt de ega i förhållanderne, genast fatta sitt beslut. Men om R. o. Ad. skulle anse att en bordläggning deraf bör ske, så har jag intet att deremot erinra. Tvärtom tror jag att ju mera förslaget pröfvas, desto mera skall man allmänt inse dess lämplighet. Men följden deraf skulle naturligtvis blifva att hela punkten blefve bordlagd, och derom torde Hr Gr. o. Landtm, draga försorg. Hufvudsakliga skilnaden emellan mitt förslag och det nuvartde förhållandet bör sökas deruti, att enl. samma förslag skulle hufvudpersedlarne för hvarje län eller provins bibehållas oförändrade, men deremot småpersedlarne förvandlas till penningar, d. v. s. att t. ex. för ett hemman i Calmar län skulle j tjog ägg, 1 pund näfver ^ ko, £ gås, Tl2 säck, ^ pund ljusgarn, oxe, 5 tunnor jord, 1 tunna fårgödsel ra. m. förvandlas till penningeskatt. Jag hemställer huru det skulle vara möjligt alt in natura kunna uttaga 1,5 oxe. En oxe kostar 40 r:dr, en annan 200. Samma förhållande är det med T's ko. Så dane förhållanden i vårt beskattningsväsende äro med skäl öfver klagade och böra undanrödjas, men icke undanrödjas de på det sättet att man kastar hela frågan under bordet, utan det sker derigenom alt man pä ett förnuftigt sätt åstadkommer en förändring. Denna förändring sker bäst derigenom, att man till grund derföre tager det värde som de oförylterlige persedlarne under en lång följd af år haft och nöjer sig med den förenkling som derigenom åstadkommes. Jag tror icke man behöfver länge besinna sig härpå, men i alla fall, ju längre man tänker derpå desto mera tror jag man skall blifva öfvertygad derom alt detta är det rätta sättet att gå till väga.
Då jag åtminstone för min del nu börjar att blifva ganska trött samt till följd häraf är urståndsatt att med tillbörlig eftertanka fatta ett beslut i denna fråga, måtte det väl vara en billig begäran af mig att få anstånd och besinningstid, ja så billig, att den icke med fog torde kunna afslås. Yi hafva nu att välja emellan flere förslag och då jag ej är beredd att för någotdera af dem mig bestämma, begär jag det sednast väckta, eller Hr Adelborgs förslag, på bordet, eller, hvilket är detsamma, jag anhåller, att frågan om föredragningssättet måtte upskjutas till nästa plenum. Då nu Hr Gr. o. Landtm, förfrågade sig huruvida Hr Ceder schölds mening var att frågan om hans sätt att lägga frågan om föredragningssättet på bordet måtte underställas Ståndets pröfning elley om han åtnöjde sig med det förklarande Hr Gr. o. Landtm, redan derom afgifvit, yttrade Hr Cederschiöld: Derest min anhållan om upskof bifalles, är jag nöjd med den af Hr Gr. o. Landtm, nu afgifna förklaring, enär densamma icke synes mig motverka det mål, hvartill jag sträfvar. Frih. Sprengtporten: Det har icke lyckats mig att uptäcka någon egentlig skillnad emellan Hr Adelborgs och Gr. af Ugglas’s förslag, ty det är gifvet, att om R. o. Ad. beviljar anslag till en viss bana. så är i och med detsamma denna banas sträckning af R. o. A. godkänd. Jag anser det således vara likgiltigt, om antingen Hr Adelborgs eller Gr. af Ugglas’s förslag antages, men på det att en alldeles onödig oenighet ej måtte ega rum, är jag för min del villig att äfven förena mig med Hr Adelborg. Frih. Cederström: I likhet med Frih.
Att ett par gånger i veckan en helt kort tid låta väl inborsta håret med litet vatten, salt och tvål gör en utmärkt verkan. Maria. PLATSSÖKANDE ^ Ett par, tre aftnar i veckan bör håret omsorgsfullt kammas med finkam, doppad i ljumt vatten, hvari litet salt blifvit En allvarlig lärare, van att underupplöst, och omedelbart derefter ingnides hufvudsvålen med följande pomada, som kan visa äfven till läroverks högre klasser, tillredas å hvarje apotek: Medulla ossium samt försedd med de bästa betyg, sö- bovis gr. 25, Kallberedd kinaextrakt gr. 2, ker informatorsplats. Svar till » Lä- Bergamoolja droppar 5 ä G. — a — d. rare », Eskilstuna p. r. Gants de Snede kunna både tvättas och färgas. Antingen i den haudskHusmödrar! tvättinrättning som har sin lokal vid Drottninggatan n.r 53 eller i Kohns kemiska En ung flicka af god familj, som tvättinrättning vid Hamngatan och vid Ködgenomgått en 5 månaders kurs i Husbodtorget (allt i Stockholm). hållsskola i Stockholm och sedan / * år — Man lägger schablonen på det linne, som skall märkas, och penslar öfver det med färg, praktiserat i landthushåll vid en prestsom finnes beredd särskildt för det ändamå- gård, önskar nu eller till våren plats let, och som lättast fås i någon färghandel. i hushåll på landet. Goda rekommenM. Svar till » I. B. », Moheda, Gants de Suéde kunna tvättas och blifva bra. De läggas uti gasolja, kramas Pöste restante. [m] och blötas igen, samt sköljas derpå i ren gasolja. Färgar Kisack, Drottningg. 58 Sthlm, Ett medelålders fruntimmer, vant vid färgar utmärkt i alla coulörer, men de krympa något. v. S — n. husliga göromål, önskar snar verk&lt; H u s m ö d r a r! Handarbeten. — Hushållet. — Matlagning. — Efterrätter. — Bakning. — Fönsterträdgården. — Huskurer. — Hvarjehanda — Lä- kareråd. — Frågor. — Svar.
Skog var på de fleste O ter i allmänhet af ringa värde och ansågs ej vinna något betydligare, förr än Märinisko-arbete derpå blifvit användt. Sjelfva Lagens Stadgan. den utmärka synbarligen ett sådant förhållande. Nu mera hafva Ägoskiften, i dc fLste Orter, skiljt områden äfven i Skog. Icke allenast på Rikets större Slättbygder, utan äfven i de så kallade Skogstrakterne, utgör Skogen ofta det dyrbaraste af Egendomens värde , och äfven i de sednare finnas många H< mman, sorn Sakna nödig Skogstillgång Ti en är således visserligen inne, att för Skogshushållningen, den mäst vtgtiga och minst vårdade af alla den allmänna Hushållningens gren r, vidtaga tjenliga Författningar. Det skulle i vårt Land och under vårt luftstreck knappt gifvas någor större hinder för LandtCulturens och Befolkningens framsteg, än Skogsbrist, och det är således af högsta vigt att förekomma den. Det för. Sia framsteget för Skogshushållningen är, att ägande rätten till Skog får samma kraftiga skydd mot ingrepp deruti, som till ali annan Egendom. Äfven växande vilda Tråd, hvilka, såsom Utskottet uttrycker sig, genom Naturens egert Ridd, o. Ad. Prot. IAfd. 35, 36. 194 Den 7 Marttil åtgärd tillkommit, äga ofta ett större värde och deras förlust är för Ägaren ofta större, än den af någon lös Egendom, för tillgrepp hvaraf Lagen stadgar högsta Kroppsstraff. Dessa vilda Träd äro just derföre dyrbarare, än åtskillig annan Egendom, att de icke kunna genom mänsklig åtgärd under en kortare tid frambringas , utan att en längd af år fordras för deras uppväxt. Utskottets tanka, att skydd för växande Skog uppstår af svårighet att fälla och bortföra Träd, instämmer icke med allmän och särdeles med Domares och Skogsägares erfarenhet: Äfven uti mindre SkogsParker och än mera uti större, är det, hel 1st under vintertiden, så lätt att obemärkt fälla och bortföra Skog, att Åverkansmål ofta svårligen kunna bevisas.
Sr sedan behofvet af en för farmaceuter särskild afsedd och lämpad undervisnings-anstalt så kraftigt gjorde sig gällande, att apothekarne ansågo det alldeles nödvändigt att inrätta en sådan, ehuru de dervid voro helt och hållet hänvisade till egna resurser och för det afsedda ändamålet måst göra ganska betydliga uppoffringar, isynnerhet som de under en lång följd af år uteslutande på egen bekostnad fingo underhålla den af dem inrättade läro-anstalten. Vidare visar farmaceutiska institutets historia att, sedan läroverkets verksamhet lemnat goda resultater och det i följd häraf blifvit i hög grad önskvärdt att densamma måtte utvidgas, apothekarnes berömvärda sträfvanden för institutets inrättande och underhåll, slutligen vuono Statsmagternas erkännande genom de bidrag till institutet, hvilka beviljades att af Statens medel årligen utgå. För att gifva en föreställning om omfattningen af institutets verksamhet, må i sammanhang härmed nämnas, att innevarande hösttermin 54 studerande farmaceuter äro vid läroverket inskrifna och der åtnjuta undervisning. Oaktadt institutets tillgångar, såsom vi hafva sett, efterhand ökats och dess verksamhet utvidgats, är likväl undervisningen vid detsamma behäftad med en väsendtlig brist, utan hvars afhjelpande det ej kan blifva hvad det bör, och icke kan så som behöfligt är verka för den farmaceutiska undervisningen. Denna brist består deruti, att institutet, i saknad af erforderliga hjelpmedel, ej varit och ej heller är i tillfälle att bereda de vid detsamma studerande farmaceuter handledning i en, med afseende på apothekareyrkets behof tillräckligt vidsträckt praktisk tillämpning af de theoretiska insigterna; och denna brist är naturligtvis hufvudsakligen kännbar i den kemiska undervisningen, hvilken för den farmaceutiska bildningen är af så framstående vigt. — Institutet eger nemligen, såsom af den ofvan anförda staten synes, för närvarande ej mer än 300 R:dr R:mt årligen att använda till laboratoriets underhåll, anskaffandet af materialier för laborations-öfningarne, drogueoch boksarnlingarnes kompletterande, samt till inköp af för undervisningen nödvändiga fysikaliska instrumenter m. m.
Med åberopande af de uti Betänkandet upptagne skäl, förblifver Utskottet vid det tillstyrkande, att utmätt fast Egendom, ej må på första Auctionen under värderings summan försäljas, och till ytterligare stöd härföre anser sig böra tillägga, att ehuru det synes sannolikt, att Köpare skulle infinna sig äfven så väl vid första Auctionen, derest det blefve stadgadt, att Fastigheten alltid då borde försäljas, såsom vid den sista, det likväl händer att icke den första Kungörelsen vinner nog uppmärksamhet. Det har väl ansetts såsom en stridighet i Utskottets förslag, att då första Auctionen borde verkställas utan afseende på närvarande Speculanters antal, Utskottet i afseende på andre Auctionen hänvisat till stadgandet i 5 Gap. 4 §« Utsök.Balken, att utrop ej må ske då allenast få äro tillstädes; men denna anmärkning torde förfalla vid eftersinnande deraf, att vid första Auctionen Gäldenärens säkerhet, att icke Egendomen bortgår till vanpris, är förvarad uti föreskriften, att den då ej får säljas under värderings-summan; hvaremot, då I.agVtskottcti Betänkandtn. *559 Egendomen vid andra Auctionen skall säljas till hvad pris derföre erhållas kan, Gäldenärens förlust genom en mindre försäljnings-summa icke kan förebyggas; om icke täflan emellan flere bjudare dervid kan ega rum; men att genom Lag stadga något visst antal af Personer, som vid Auctionen höra vara tillstädes, finnér Utskottet för sin del icke lämpeligt, utan tror bedömandet huruvida så många äro närvarande att täflan bjudare emellan kan ske, bör på Auotions Förrättarens pröfning ankomma; och då icke endast i det fall, då genom öfverenskommelse emellan Gäldenär och Borgenär, flere än 2:ne Auctioner hållas, föreskrift hör finnas, huru med ytterligare Auction förhållas bör, utan detta jemnväl är nödigt för den möjligen inträffande händelse, att inga bjudare vid den andra Auctionen sig infinna; så tror Utskottet, att hvad 4;de pune ten i Lagförslaget härom innehåller, icke hör uteslutas.