Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har kanske ej riktigt förstått Herr Hjertås mening, men jag tyckte, att hans förslag var håde rättare och fördelaktigare; och jag har då det förtroende till Utskotten och Regeringen, att när detta förslag blir skriftligen aflemnadt, och man sålunda kan bedöma tillförlitligheten deraf, man skall vidtaga det, om det befinnes så godt, som jag tror. Detta förslag syntes mig äfven lämpligt derföre, att man då alldeles kunde förbigå det ömtåliga vilkor, sorn fästades af Malmöhus Länsinnevånare. För Herr Ribbing, som betraktar detta förbehåll i sina specialiteter, för honom kan det vara ganska riktigt, att tro hvad han här anfört; men för mig, som icke kan öfvertyga mig, att meningen med förbehållet nu kan förklaras annorlunda, än det verkligen vid tillfället, då det gjordes, kunnat vara, för mig, säger jag, ligger det klart, att meningen med förbehållet icke kunnat vara, att precavera sig mot en jemkning, som var naturlig, när den skulle blifva nödig; må det vara tillåtit anse detta förbehåll icke kunna hindra jemkning Roteliållarne emellan; ehuru mycket jag respecterar Grundlagen och dess ordalydelse, kan jag dock icke tillåta mig tro, det dess me - Den ii December e. ui. 97 mening är, att Rikets Ständer äga ålägga en särskild provins något onus. Att ålägga hela Svenska Folket en börda, dertill äga Rikets Ständer rätt, men i min tanka kunna Ständerna icke åläega provinsen Skäne Ordinarie Rotering. Derföre kunna icke de enskilta Contracten underställas Rikets Ständers sanction , eller Rikets Ständer mera inblanda sig i denna affär, än att till Kongl. Majit frambära sina underdåniga önskningar. Herr Munck af Rosenschöld: Vid sammanträdet af Rotebållarne i Malmöhus Län för 2 a 3 år sedan beslöts, att en Cassa skulle bildas af öfverskotten för vacancespannemålen, till bestridandet afen framtida jemkning uti Roteringsskyldigheten; hvilket jag förmodar, att Friherre Wrangel äfven känner.
Den 14 § lyder sålunda: ”Eho som spannmål utur kyrkoherbergen af kronan till lön och underhåll bekommit, och den härefter njuter, håfve, efter lag och förre resolutioner, makt, att låta åboerne, som kyrkotionden utgöra, föra den till en eller annan ort inom lagsagan, antingen till nästa köpstad eller hvart som helst det faller honom beqvämligast, som spannemålen tillkommer”, Det är klart alt då fråga är om forssling af spanmål är det också fråga om uppsägningsrätt. Uti denna forsslingsskyldighet har PresteSt. genom sitt medgifvande vid 1815 års riksdag tillåtit en inskränkning i afseende på vägens längd. Men PresteSt. afsade sig dermed alldeles icke sjelfva rättigheten att utkräfva den forsslingsskyldighet, (hvilken inskränk - 43U Den 25 September. tes till C och 8 mil), följaktligen icke heller sin rätt till uppsägning. Delta Stånd hade således ännu sin rätt qvar att in natura utfordra spannmålen på sätt som i 4 § af privilegierne omförmäles. Häraf torde vara tydligt att denna puukt icke kan blifva föremål för votering i förstärkt Utsk. för så vidt den rörer presterskapets räntor och kronotionde. Hvad den återstående delen beträffar, som angår de till militieoch civilstaten auslagne räntor, sä äger dermed det förhållande runi, att den väckta frågan icke rörer statsregleringen. Antingen dessa räntor uppbäras af regementsskrifvaren eller kronofogden, så blir summan ändå lika stor. Förändringen skulle således icke inverka på statsregleringen. Sammalunda är förhållandet med det civila indelningsverket. Men äfven om det vore lagligt att R. St. genom votering i förstärkt Utsk. fattade beslut öfver denna puukt, så är det likväl ogörligt att verkställa hvad denna punkt innehåller. Sedan R. o. Ad. samt PresteSl. afslagit det i 3:dje punkten framställda förslaget angående räntornas förvandling. Skälet hvarföre K. M. o. R. St. år 1830 efterskänkte forssellönen var det att man ville slippa ali af tionde och räntegifvare uppbära så mycket spannmål som förut.
Mätare-bref å inrikes fartyg och båtar å utrikes d:o d:o Notariats-bref eller bevis och protester, som notarii pu blici utgifva till inländska, hvarje ark till utländingar d:o . Pass, turkiska, sjö- .. — resetill utrikes ort: — för husbonde eller hustru med ett eller flere barn, samfäldt ... — för beljent eller piga, om de än äro uppförde på samma pass, hvarje . — för gesäller, hvarje .. — för dem af allmogen, som resa öfver gränsen i en skilda angelägenheter, för hvarje person — till inrikes orter eller Norrige: — för husbonde, hustru eller barn, med tjenste-hjon, ett eller flere .. — för gesäller, hvardera . — för allmogen samt korporaler vid infanteriet, drago ner, ryttare, soldater och båtsmän, då de resa utom länen eller till Norrige Pa-ss, som af Oss eller på Vår nådiga befallning utfärdas åt personer lill resor i enskilde angelägenheter Preste-bref . Sjö-assurance-bref, lill och med 100 r:dr . — för hvarje 100 r:dr derutöfver Sjöpass, se certificat och pass. Skiljobref i äktenskap och trolofningar Testimoniaacademica. Ti 11 stå n d s-b re f, alt hålla näring och kaffe och mer dylikt, hvarmed burskap icke är förbundet: i Stockholm och Götheborg i första och andra klassens städer i de öfriga och på landet Tullkammar-pass för till utrikes ort gående: öppna båtar inhemska däckade fartyg _ . utländska d:o d:o Turkiska pass, se Pass. Våg-attester till låns erhållande 3:o R:dr 3: i:
Lika med honom anser jag, om ej all - Dm ii funii /. m. 549 deles omöjligt, dock likväl ganska svårt att verkställa redactionen af ifrågavarande §. så, att ehvad förändring sorn i CollegialStyrelsen kan inträffa, den samma likväl kan bibehållas. Vid bestämmande af hvilka Collegier som borde lemna Ledamöter till RiksRäften, har Utskottet icke blott gjort afseende å sådane Embetsverk, hvilka bära namnet af Collegier, utan förnämligast derpå, om deras Ledamöter aflagt Domare-ed; och »om detta ieke lärer vara förhållandet med KoDgl. SundhetsCollegii Ledamöter, hvilket Coliegium dessutom icke är ett RiksCoilegium och ej eller med de uti Kongl. StatsConteiret, så tror jag att Utskottet gjort ganska rätt deri, att utesluta bsraälte Verk från deltagande i RiksRä*te&. Herr Manmrfiam: En värd Ledamot Herr Friherre Wrangel har yttrat, det han ej kunde fatta möjligheten af att göra ifrågavarande §. oberoende af framdeles skeende ändringar i organisatioöeB af Riket» Collegier* Detta ändamål kan på flera sätt vinnas, antingen, såsom jag nyss haft äran yttra, endast de Rikets Collegier eller Embetsverk, hvilka hafva Domsrätt, utan att till namnet uppräkna dem, lemnsde Ledamöter till RiksRälten eller ock att flera af Högsta Domstolens och Svea HöiRätts Ledamöter uti RiksRätten fingo säte, med flera utvägar, som af den, hvilken äger kännedom af rigtiga grunder för Domstolar sammansättning, lätt kunna utfinnas. Friherre Cederjtrim, Jaeob; Det ferefsl - 550 Den II Juni i f. m. ler mig som skulle organisationen af RiksRätten vara grundad på den princip, att Embetsman från de Verk, hvilka böra känna Rikets förvaltning och hafva högsta befattningen med Allmänna ärender böra deri deltaga , emedan mål derstädes kunna förekomma, hvilka hafva gemenskap med Styrelseformerne, och hvilka mål icke kunni, utsn kännedom derom rätt bedömas.
– O, så dumt! – Hon skrattar till nervöst. – Är det icke snarare kärlek, som eggar män till handlingar och stordåd? – Ibland! Det är alltså på tiden, att också jag uträttar någonting! – Du! Du gör ju ingenting annat än arbetar! Ditt lif är idel verksamhetsfeber! Jag är svartsjuk på allt detta, som drager dig bort från mig. Hon sträcker sig lättjefullt i stolen och följer honom med ögonen, medan han går af och an på golfvet och talar: – Jag ville göra en gärning, värd att minnas! Har Bernstorff fallit, måste det visas, att detta icke skett förgäfves! Jag har börjat med att skänka landet ljus! Hennes ögon glänsa af beundran, ömhet och otålighet. Hon längtar efter att känna hans starka armar omkring sitt lif och möta hans blickar tindrande af begär. – Ljus? Hvad vill det säga? – Jag menar, att konungen gifvit pressen fri. Det betyder att millioner tankar snart skola flyga lysande öfver landet – och göra folket delaktigt af kulturens välsignelse! Det betyder att människorna skola bli klokare och bättre, sedan kunskap och odling så småningom trängt ner också till de bundna jordträlarna, som för närvarande mera likna husdjur, tjudrade vid torfvan, än människor! Då skola sekelgamla orättvisor försvinna som frostdimmorna, när kärret dikas – och kanske skall det komma en tid, då alla berättelser om fattigdom och elände te sig som sagor på historiens blad! – Jag har skänkt folket lungor att andas med, jag har gett röst åt de stumme, luft åt kritiken, som är maktens nödvändiga korrektiv och framåtgåendets driffjäderl Det vill säga så mycket som, att kungen måhända inom kort skall regera öfver ett fritt och lyckligt folk! Hon sitter stilla och ser på honom. – Tala vidare! Du är så vacker! Du skall bli vårt lands välgörare! Hennes blinda beundran smeker hans fåfänga och löser hans sinnes inbundenhet. Aldrig flyga hans tankar högre än när de eggas af hennes svärmiska dyrkan, och aldrig känner han starkare sin egen betydenhet. – Ja – säger han – jag skall göra vårt folk lyckligt! Det blir ett tungt verk, ty hårda tider stunda. Redan rasar hungersnöden öfver världen.
Orsaken inses lätt, då jag varit Fullmäktig i RiksgtsKont. och således äfven utgjort föremål för de svåra anfall, som blifvit riktade emot ltont:s förvaltning af så väl en utaf Konungens Rådgifvare, som af en annan ledamot af detta Stånd. Jag vill härvid icke ingå i något särskildt svaromål på alla de anklagelser, som blifvit framställda mot Fullmäktige, utan jag åberopar i det fallet hvad Gr. Lagerbjelke i saken genmält, enär hans båda anföranden äro så fullkomligt uplysande och, enl. min upfattning, tillfredsställande, att jag dervid icke har någonting att tillägga. 320 Den 18 April e. m. I formelt hänseende ber jag deremot alt få anmärka, huruledes Fullmäktige redan för en månad sedan erhållit décbarge för sin förvaltning, och det förefaller mig då högst oväntadt, att icke säga oförklarligt, att man nu har upträdt med anmärknrr emot en sålunda déchargerad förvaltning. Om R. St:rs Const.Utsk. skulle företaga sig att ingå i granskning af StatsRåds-prot:n för en lid, för hvilka Konungens Rådgifvare redan blifvit déchargerade, och detta Utsk dervid skulle göra Regeringens åtgärder till föremål för anmärknrr, månne Konungens Rådgifvare skulle dermed finna sig belåtna, och månne de ens skulle anse sig böra på dylika anmärkn:r ingå i svaromål? Skulle de icke grundlagsenlig!, och således deras rättighet likmätigt, kunna förklara att anmärkn:ne voro obefogade, emedan Konungens Rådgifvare redan erhållit decharge för den tid, hvarom fråga vore, och att Const.Utsk. hade grundlagsvidrigt förfarit, då det tillåtit sig att ingå i bedömande of åtgärder, de der icke lagligen kunde blifva föremål för dess handläggning? Samma rätt har äfven jag emot dem, som nu upträdt med anmärknrr och anklagelser emot Fullmäktige i RiksgrsKont.
Har rederiet genom särskild föreskrift inskränkt den rätt, hufvudredaren enligt § 14 tillkommer; vare rederiet ej berättigadt att denna inskränkning emot tredje man åberopa, i annat fall än då denne ej varit i god tro. § 17. I förhållandet till rederiet vare hufvudredare förpliglad att för sin befattning iakttaga de gränser, som rederiet genom särskilda föreskrifter, stadgat; och må han ej, utan rederiets samtycke, företaga större reparationer å fartyget. § 18- Hufvudredare vare skyldig att till öfverläggning sammankalla redarne, så ofta någon af dem»det begär och eljest, då vigtigare ärender förekomma; dock ege hufvudredare att i de ärender, som till hans befattning höra, handla på egen hand, der omständigheterna äro af den beskaffenhet att rederiets hörande ej utan skada kan afbidas. § 19. Har hufvudredare, såsom i föregående § sägs, handlat på egen hand, vare han ej ansvarig för den skada deraf timål, såvida den ej kunnat förutses. Tager hufvudredare någon emot redarnes särskilda beslut stridande åtgärd med fartyget, hvaraf skada uppkommer, eller sker den genom hans försummelse vid verkställande af erhållna föreskrifter, vare han derför öfrige delegare ansvarig. 6 § 20. Hafva, för fartygets räkning, penningar influtit, och kan, utan hinder för nödiga utgifters bestridande, utdelning till medredare ske, vare då hufvudredare skyldig att ofördröjligen, efter penningarnes ingående, kalla medredare till sammankomst och den utdelning verkställa. Gör han ej det, vare skyldig att utgifva medlen med ränta från den dag, de influtit. Medredare ege att, när som helst, taga kännedom af rederiets räkenskaper. § 21. Hufvudredare vare skyldig att inom Mars månads utgång afgifva redovisning för sin förvaltning af rederiets angelägenheter under föregående år.
Flyinge och Dahlby Kungsgärdar i förra tider inrättade, sedermera bliswit aldeles försummade och ncrlagde; Men som Riksens Ständer med underdänig fägnad förnummit, det Hans Kongl. Höghet Krom Prinsen, af priswärd kärlek för Fäderneslandets bästa, behagat försäkra sig wara sinnad, att läka hit i Riket införa dct Stuteri, som Hus Kongl. Höghet i Hellsten, äjfde, sä hade Riksens Ständer fiadnat i der beslut, alt förberörde Kungsgärdar Fly. inge och Dahlby, som moro de tjenligastc i hela Riket till Sttncriers anläggande, såsom bestäende af en ansenlig höwäxt och belägne pä en wärmare och blidare nejd, skulle sa fort sike kunde till Hans Kongl. Höghets föirvaltning wederbörligcn öfwerlämnas, att der hälls, föröka och plantera ofwannäninde SlUkerie, hwilket skulle icke allenast Kongl. Majit och Kronan lill ansenlig besparing uran ock dcsie Kungsgärdar thädan - iZ December. liz; danester son? til-förene nyttigast för Riket anwändas, när Lam.u l.ymcde!st med lj-nliq afwel och goda hästar wa?eer sörstdk esker baud kil! ymi-oghel; I detta t-sstende upgäfwo Riksens Ständer detta arrende tili Hans Kongl. M jtt alt med Hans Kongl. Höghet öfwerlägga pa hwad fäkt detta Sturen till goda Hästars anskaffande för Cav,lstric - Regemenlerne i Riket och siere Skureriers anläggande däst målke kunna inrättas och uphjelpaS. U;i Ostädlgk Bref af den 27 Nowember 1747 läcktes Kongl. Mast härtill lämna Nådigt bifall nied befallning till Kammar Colleginni, alt inkomma med underdånigt Utlåtande, pä hwad falk Riksens
Bankens förfallna skulder inbegripa icke endast hela vexelbancoskulden eller alla utelöpande bancooch riksgäldssedel-, kopparpolletter och alla på löpande räkning stående mc - Den 5 Maj f. m. tiel (de s. k. depositionerna), utan ock alla i lånebanken deponerade summor samt alla dess förfallna capitaloell länteskulder. Då nu dessa sednare dagligen undergå förändring oell tillböra flera tusen olika partier, fordras en ganska besvärlig uträkning, som dagligen måste förnyas, för att bestämma, hvad som verkligen är bankens förfallna skuld eller s. k. sedelstock. Vidare, då förändring i de hittills utan inskränkning tillåtna utlåningar på metaller, lånebancoobligationer o. s. v. (oell sorn omvexlat emellan — om jag ej irrar mig — eif maximum af ungefär 4 och ett minimum af omkring i millioner r:dr) inverkar på sedelstockens belopp, måste man altså, om de för dessa lån utgifna sedlar ej såsom hittills få afräknas, antingen inskränka dessa lån inom en viss summa, eller också, för att vara beredd på möjliga tillökningar, hålla cassan eller reella fonden vida större, än som är föreskrifvet. Jag utbeder mig att få visa, huru ledamöterna sjelfva icke synas hafva rätt uppfattat, hvad de mena med sedelstock. Utan att omnämna den Hr Nordenanckars reservation åtföljande tabell, der han kallar utelöpande (banco m. fl.) sedlar, summor som uppkommit af dessa, med tillägg af vexelbankens på löpande räkning innestående medel (för hvilka inga sedlar finnas utelöpande); så, om jäg ej hörde orätt, uppgaf Hr Lefre'n sedelstocken vid förra årets slut, efter den af Utsk. antagna beräkning, till 34,3oo,ooo r:dr. Nu visar likväl den tryckta officiella uppgiften öfver vexelbankens ställning d. 31 Dec. i833, alt hela vexelbancoskulden då utgjorde 34,5o4,49i • 9.
B: s egen redaktör som föranledt att motionen fick se dagen, likasom det varit hans sedermera gjorda mystiska omsadling, som hindrat saken att gå fram med den lugna diskussionens kraft, utan tvärtom drifvit den in i passionernas hvirfvel och framför allt hindrat att norrmännen icke sjelfva, kommit öfver-ens att efterskänka kungen sitt löfte och taga skeden i vackra handen. Det är således ur alla synpunkter Aftonbladet som har skulden for de svårigheter, hvari frågan kan komma att invecklas. Vänskapligast och ödmjukast W. F. Dalman. Till L. J. Hierta. Stockholm den 17 mars 1842. Oaktadt A. B. uppenbarligen, vid flera tillfällen, just med afseende å Dagl. Alleh., framkastat att hvarje reform-vän alåg att sluta sig till det hvilande representationsförslaget och till och med i en artikel af O. O. låtit denne säga, att D. A. vore » förskräckt », att i tidens frågor taga steget ut — att det vore » konservativt » etc. — teg D. A. dock i det längsta, för att ej börja polemiken. Först i måndågs gaf D. A. en den allra mest moderata förklaring * der i D. A. endast yttrade att denna vigtiga sak väl tålde pröfvas och undersökas innan den kategoriskt afgjordes. Nå väl! I stället att upptaga detta motiv, ja utan att ens vidröra detsamma, faller A. B. öfver D. A. med en sanslös bitterhet, talar om en påkommen sjelfständighet, afundsjuka, rankyn, narrkåpa etc. och hotar slutligen att om D. A. ej svärjer efter A. B: s formulär, tukta detsamma m. m. d. Jag frågar: var nu ej detta opåkalladt? onödigt? utmanande till strid på lif och död? Om fred önskades, hvad var enklare än att citera D. A: s artikel och sedan yttra sig om de skäl D. A. anfört för uppskof med sitt omdöme? Eller vågar ej A. B. trycka denna D. A: s lilla artikel, emedan skälen deri svårligen kunna vederläggas och deklamationer ej dugde?
Då emellertid, hur önskvärdt än Utskottet anser det vara, att den sålunda föreslagna förändringen vidtoge under tiden för nu skeende Statsreglering, det likväl, i anseende dertill att Bergslagen först måste i ämnet höras, är ovisst när berörde förändring kan bringas till verkställighet, samt, enligt hvad Utskottet inhemtat, koppartillverkningen vid Åtvidabergs kopparverk under de sednaste åren varit i ett starkt tilltagande, och kopparpriset, som vid den af Kongl. Slals-kontoret år 1853 verkställda försäljning af Kronans afradskoppar uppgått till 153 R:dr 1 sk. å 153 R:dr 36 sk. för Skardet, kan, så länge nuvarande förhållanden fortfara, antagas komma att än vidare ej obetydligt öfverstiga det pris, den Kongl. Propositionen upptager, eller 130 R:dr, anser Utskottet, att koppar-räntan äfven nu i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, kan upptagas till 8:o. Tiondeoch Hammar-skattsjern, beräknadt vid sednaste Statsreglering till en inkomst af 68,000 R:dr för det förra och 86,000 R:dr för det sednare, har uppgått: tionde-jernet år 1847 till 9,266 Ské& „ 1848 9,490 „ „ 1849 „ 11,251 „ „ 1850 „ 12,695 „ „ 1851 12,615 „ hammar-skattsjernet år 1847 till 6,047 „ „ 1848 „ 6,114 „ „ 1849 6,072 „ „ 1850 6,415 „ 1851 „ 6,885 „ eller i medeltal tionde-jernet till 11,063 Skfi. och hammar-skattsjernet till 6,307 Sk$f. Uti ett särskildt denna dag afgifvet, härhos fogadt utlåtande Litt.
Ridderskapet och Adeln har till detta Utskott blifvit Öfverlemnad en motion af Herr Ribbing, Arvid, hvari han fästat uppmärksamheten derå, att omogne ynglingar antagas till indelda Soldater och följaktligen måste emottaga torp, hvilket motionären förment vara skadligt, emedan en sådan yngling derigenom nödgas att gifta sig, för att vid commenderingar hafva någon, som efterser hemmet, och får sålunda hustru och harn, emot hvilka han ej är i stånd att rätt uppfylla sina pligter, då han icke hunnit att förvärfva nödig stadga; om det dertill inträffar, att han, af brist på erfarenhet, ej kan sköta sin hushållning och sitt jordbruk, så kommer han på obestånd och blifver för fylleri, vårdslöshet eller mindre godt Allm. Bcsv. och Ekon. Utsk. Mern. N:o 13, Betänkande N:o 14. 3 rykte, afskedad, då församlingen har i honom en backstugosittare med en talrik familj, proletärer, pauperism, m. m. På dessa skäl har motionären föreslagit, att Pikets Ständer ville i underdånighet fästa Kongl. Majrts Nådiga uppmärksamhet på skadligheten af att antaga ynglingar såsom Soldater till åboer å torp, så att detta förhållande måtte kunna förändras vid de regleringar med indelda armeen, som förestå. Vid remitterandet af denna motion hafva emot densamma sig yttrat: Herr af Dahlström, Gustaf Jacob samt Herr Friherre von Kraemer, Robert. Utskottet har tagit motionärens framställning, med hvad deremot anfördt blifvit, i öfvervägande; och anser, olika med motionären, det vara af lång erfarenhet bestyrkt, så väl att de indelade Soldaternes sedlighet och duglighet, i lika hög grad, befrämjas derigenom att de tidigt måste vänja sig vid uppfyllandet af husfaderliga pligter och dermed förenade ordning och alfvar, som att de minst pålitlige bland dem vanligen utgjorts af sådane, som icke ingått ägtenskap och i följd deraf varit mindre fästade vid varaktiga bostäder; hvadan Utskottet får vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion må förfalla.
Till följd häraf skulle jag först vilja veta och se resultatet af det 5:te Ståndets sammansättning, förrän jag ville yttra mig huru öfre kammaren skulle vara organiserad, men det är säkert, att, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, den öfre kammaren är precist densamma som den nedre, och skilnaden ingen annan, än alt till den förra väljas ledamöterne för fem riksdagar och till den sednare för en riksdag, hvilken omständighet jag ej anser förändra förhållandet; ty de valkretsar, som välja för 5 riksdagar till öfre kammaren, på samma gång som de välja ledamöter för en riksdag till den nedre kammaren, skola naturligtvis bemöda sig örn att till den öfre skicka sådane personer, på hvilka de kunna så mycket mera lita, och följaktligen skall det element, vare sig det conservativa eller dess motsats, det liberala, emellan dem liggande eller något annat, som de valde representera, blifva detsamma i begge kamrarne, hvaraf åter troligen den följd skall uppstå, att i öfre kammaren aldrig skall komma att samlas hvad som der företrädesvis borde finnas, nemi. högre bildning, kunskaper, insigter och erfarenhet, m. e. o. att denna oftanämnda öfre kammare blefve en slags pröfningsnämnd, som kunde pröfva de särskildta lagförslag, hvilka framställdes, och der en mängd af erfarne, insigtsfull och sansade personer kunde återhålla och afvärja antagandet af omogna beslut. Jag vågar alltså yttra, att jag i Hr von Hartmansdorff! förslag till öfre kammarens bildande saknar en hel hop oundgängliga bestämmelser; men som det blefve för vidlyftigt att upprepa dem alla, och jag på förhand ser, att detta förslag i alla fäll godkännes, har jag blott velat i korthet anföra detta till prot. som en protest emot godkännandet af ifråga var. förslag. Hr Dalman, Willi. Fredr.: Jemte det jag begagnar tillfället att reservera mig emot det beslut, som R. o. Ad. genom voteringen i dag fattat, anhåller jag äfven att få fästa uppmärksamheten på det sätt att organisera öfre kammaren, som Hr von Hartmansdorff föreslagit. Den upplästa punkten är visserligen blott en förelöpare till den egentliga redactionen, som skall bestämmas eller beslutas i denna fråga.