Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lånesummans utbetalning från Riksgälds-kontoret sker på vissa terminer, hvilka lämpas efter arbetsårens antal, så att efter hvarje arbetsårs ingång motsvarande andel af lånesumman får lyftas; dock bör, förr än något utöfver lånets halfva belopp utbetalas, på förut stadgadt sätt vara styrkt, att hela aktiesumman är tecknad samt att bolagsmännens förbindelser i afseende på denna summas utgörande blifvit vederbörligen deponerade; skolande bolagsmännens inbetalningar ske i förhållande till de andelar af lånesumman, som lyftas, och före lyftningen deraf. 7:o. För den händelse, att den för jernvägsanläggningen fastställda arbetsplan icke skulle följas och derifrån, utan sökt och er hållen nådig tillåtelse, skedd afvikelse icke varder på föreskrifvet sätt rättad, eller i fall jernvägsarbete! icke skulle i stadgad ordning fortsättas samt inom den derför bestämda tid fullbordas, eger Kongl. Maj:t låta inställa all vidare utbetalning af det beviljade låneunderstödet samt återfordra hvad deraf utbekommits, att på en gång eller successivt till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den tid Kongl. Haj: t finner för godt i nåder bestämma. Skulle åter jernvägsanläggningen under arbetstiden öfvergifvas, eller jernvägen efter dess fullbordande icke så underhållas att den framgent kan begagnas, eller om betalningsskyldigheten för det erhållna lånet icke skulle kunna af bolaget fullgöras, kommer jernvägen att hem - Stais-Utskottets Utlåtande N:o 80. 29 falla till Staten, utan rättighet för aktie-egarne att, till större eller mindre del, utaf det allmänna erhålla ersättning för de tillskott till detta företag, som dessförinnan blifvit af dem utgjorda. 8:0.
— Rikets Ständer, som för sin del derjemte äro af den öfvertygelse, att det uti nu gällande stängselförordning härmed afsedda ändamål, eller landets odling, bäst befordras derigenom, att skyldigheter och rättigheter i möjligaste måtto, uppväga hvarandra, hafva, i följd häraf, icke tvekat att, tili undanrödjande af ofvan anmärkta missförhållande, i underdånighet föreslå, på sätt här nedan upptages, ett stadgande i denna del, helt och hållet motsatt det, nuvarande stängsel-förordning innehåller. Uti författningens 7 § stadgas: "utjord stänges, efter hvad i hvarje landsert hittills vanligt varit. Är den ostängd, ege icke innehafvarcn, utan grangren vitsord att stänga, så framt han ej den stängsel allena hålla vill. Yr"kar granne att stänga, tage då utjordens innehafvare del i stängseln efter ut^jordens rymd, i förhållande till de hemman eller lägenheter, som utjorden Expeditions-Utskotlets Förslag till und.. Skrifvelse, N:o i85. 379 ”raöta. Detsamma galle om urfjell.” Enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, har lagberedningen, som ansett detta stadgande vara mindre klart, för derr händelse, att en utjord eller urfjell för närvarande finnes ostängd, men förut varit stängd och i orten bevisligen ansetts, lika som andra utjordar och urfjellar, berättigad till stängsel-vitsord, trott den nuvarande författningens mening i denna del böra bestämdare uttryckas och för detta ändamål, uti det i underd. afgifna serskilda förslag till förändrade bestämmelser i ämnet, hemställt, att utjord eller urfjell skulle ega stängsel-vitsord emot annan jord, då denna förut deltagit i stängsel, men icke i annat fall; och har lagberedningen, enär frågan om stangsel-vitsord emellan utjordar och urfjellar inbördes »ti 1802 års förordning är förbigången, tillika ansett bestämdt böra stadgas, att sådant vitsord eger rum.
Men hvad angår Bihangen till RiksStåndens Protocoll vid 1817 och 1818 årens samt i8a3 års Riksdagar, så anser Utskottet någon utdelning af dessa tryckta Handlingar, utöfver hvad här ofvan är föreslaget, icke böra ske; utan att de exemplar, hvilka icke kunnat till faststäldt pris försäljas, skola förvaras uti RtgsConloiret, enär, till upplysning i förefallande ämnen, nämnde Handlingar kunna blifva behöflige för k ömmande R. St:rs Utskott och Revisorer, äfven i en mera aflägsen framtid. Beträffande slutligen Hr von Hartmansdorffs motion, i afseende på Bihanget till RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag, så får Utskottet till en början upplysa, att upplagan af delta Bihang är bestämd till 1200 ex. att häraf utdelas till RiksStånden, nemi. Till Ridderskapet och Adeln . 5oo Ex. PresteStåndet 65 d:o. „ BorgareStåndet 55 d:o. „ BondeStåndet • i3o d:o. Tillhopa 700 Ex. Efter derom inhemtad upplysning, är antalet af Prenumeranter på delta Bihang högst inskränkt. Och Bela ii Landen, N:o 355. a63 ehuru ansenliga defecter icke kunna undvikas, då aflefvereringen till RiksgäldsConloiret sker uti mindre häften, hvilka stundom innefatta blott ett och annat ark, anser Utskottet likväl det med säkerhet kunna antagas, att minst 3oo cornpletta Exemplar skola öfverblifva till R. H. St:rs ytterligare disposition. Med anledning häraf, har Utskottet trott sig bö* ra föreslå och tillstyrka, att nedannämnde vederbörande, efter reqvisitioner, tillhandahållas, af Eihanget till RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag, följande exemplar, nemi. a:ne StatsMinistrar i ex. hvardera 2 Ex. 6 StatsRåd dito dito 6 d:o. HofCanzIeren 1 d:o.
Att några Kyrkorna tillhöriga m idel hos Kyrkoherden räntefria innestått, gäller destomindre dessa Församlingar , som undertecknad, Kyrkoherde, alltifrån sitt tillträde för 18 år tillbaka , dels ofta måst göra enskilta och räntelösa förskott för Kyrkorna, dels i annat fall alltid erlagt vederbörlig ränta för hela återstoden , sedan beloppet af de årliga utgifterna fråndragits samma års kontanta kassabehållning, hvarigenom oftare inträffht, att han icke en gång haft räntefri någon del af de 5o Rdr, hvartill han likväl, enligt 16: le morn. uti den åberopade Nådiga Instruktionen, varit lagligen berättigad. 382 Att Kyrkorna måst vidkännas ökade utgifter till Kyrkoherde, Klockare eller Kyrkovärdar, saknar likaledes all giund, helst de håda sednare äga nu, likasom torr, ingen slags lön eller arfvode af Kyrkan, och deiföre, oaktadt ökadl besvär och minskadt penningevärde , låtit sig nöja med samma arfvode, som för öfver ett halft sekel sedan blifvit bestämdt, nemligen a4 sk. Således återstår endast anmärkningen öfver bristande Inventarieförteckningar, som kan äga någon skenbar grund. Det har visserligen fiandt, att den vid några tillfallen ej bifogats; men då har också alltid den förutgångna varit åberopad, och då Kyrkans inventaiium någon gång ökats, har också uti en sednare Förteckning denna tillökning alltid blifvit vederbörligen upptagen. Sedan Rikets Ständers Revisorers i allmänhet framställda anmärkningar sålunda blifvit fullständigt besvarade, och deras grundlöshet j afseende på Hardeberga och Sandby Kyikor ådagalagd, hoppas vi i underdånighet hafva uppfyllt den af Eders Kongl. Maj:t ©ss JXådigst ålagda skyldighet, samt framhärda etc. Angående Räkenskaperna för Bjeresjö och Oxie Kyrkor. Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Majlis, genom Landsliöfdingeoch Biskops-Embetena, gifna befallning, till följd af Rikets Ständers Revisoreis gjorda allmänna anmärkningar vid Kyrkoiäkenskaperna, får jag afgifva följande underdåniga förklating.
Jemte omförmälande häraf anse Revisorerne sig böra fästa uppmärksamhet derå, att det skulle bidraga till synnerlig lättnad för allmänheten om expeditionstiden i allmänhet så väl i Banken som vid Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö kunde blifva ytterligare utsträckt till åtminstone några eftermiddagar i veckan under en eller annan timma, helst det synes kunna antagas att derigenom den beredda utvägen att i Banken och nämnde LåneKontor insätta penningar till undvikande af deras försändande med posterne skulle, i synnerhet inom Stockholm, komma att mera anlitas af enskilda personer, än som, efter hvad Revisorerne varit i tillfälle erfara, hittills varit händelsen. § io. På Under-Styrelsens framställningar om oundgängligt behof jemväl under innevarande år af tillökadt tjenstebiträde i Sedel - Kontoret för besörjande af de genom sedelrörelsens utsträckning öfverhopande göromål derstädes, liafva Fullmägtige den 4 Februari och 8 April funnit sig föranlåtne att för berörde ändamål anvisa arfvoden, motsvarande ordinarie Kontorsskrifvares lön oell tjenstgöringspenningar, att under Februari—Maj månader till två e. o. tjenstemän utgå. I sammanhang härmed oell då, efter hvad Revisorerne inliemBeredande af tat, klagan försports deröfver, att när till insättning eller vexling ökad skyndi Bankens Kassor aflemna» större belopp i sedlar, uppräkningen samhet vid deraf understundom icke medhinnes förr än efter flere dagars förexP?dltlonen lopp, livaremedlertid medlen (| var stadna i Banken, sorn öfver de1 ras emottagande icke meddelar qvitto, hemställa Iievisorerne att, till beredande af ökad skyndsamhet vid expeditionen inom Kassaafdelningen, Fullmägtige måtte vidtaga de åtgärder, hvartill omständigheterne kunna anses föranleda. § 11- Sedan Fullmägtige lios Banko-Utskottet vid sistförflutna RiksKommissadag hemställt, huruvida icke Banko-Kommissarien B. C. R.
Det under å r 1886 utlofvade barnmorskestipendiet har, dels till följd af de sökandes inkompetens, dels till följd af Atertagen ansökan icke kunnat utdelas. Ett af fru S. Whitlock till förbundets styrelse öfverletnnadt stipendium, afsedt företrädesvis för varande eller blifvande lararinna, soin iimnar fullfölja bokliga studier, har bland 14 sö- Iiande tilldelats fröken Willielinina OlrZsson, lararinna i blalmii ocli för niirvarande firdig att afliigga filosofie kandidatexameii i Lund. För utredning af friigan oin den qviiiliga ungdoincns Iiusliga uppfostran har en pristiiflan anordnats af förbundet. I ' riset, 201) kronor, erhället genom enskilda bidrag, af livilka halfva hcloppet ing&amp;tt fkdn filialeni Malrnö, skulle utdelas för oden basta skrift rörande behofvet af undervisning för den qvinliga ungdomen i grunderna för hemmets vård, jemte dertill hörande sysslor, samt en plan för ordnande af en tidsenlig sådan undervisning, afsedd att utbilda antingen endast husmödrar och husliga biträden eller derjeinte ocksä tjenarinnor~ ' ~. : i:: i:: i: Hemstudierna. lirendena rörande hemstudierna hafva skötts af en komité, bestaende af fröknarna G. Elfving, E. Fries och W. Forsgren som o-rdinarie ledamöter och fröken M. Forsell som suppleant. Under året hafva 14 elever mot 8 under föregriiende iii. - begagnat. sig af s. k. fortsatt ledning för sina studier, niimligeii 4 i svenska språket och dess litteratur, 4 i Blott svenska språket, 1 i franska språket, 3 i allmiin historia, f i matematik ocli 1 i teckning; haraf voro 7 kurser började under 1886? hrarjemte 3 elever genomgått 2: ne kurser i samma ämne. Studieplaner hafva lemnats 4 ganger för svenska spraket samt 1 gång för Ilvartdera af iimnena franska och engelska sprliken, allmän historia, geograii och pedagogld.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit; och ehuru Kongl. Maj:ts Nådiga Tjenstgörings-Reglemente för Armeen äf den 1 Mars i8rq, uti 1 Gap. 4 §• 4 och 5 momenten, föreskrifver; ”att Presl bevis skall af hvar och en af Kronans manskap medföras från den församling, der han vistas, så väl vid indelt Regemente, då han uppbryter till Regementsmöte och commendering, som vid värfvad t Regemente, när, efter längre permission, han återvänder lill Regementet; att, när ett Regemente, efter slutadt möte, fälttåg eller commendering, åtskiljes, Presten äfven skall å betyget anteckna karlens frejd, om han ingått i äktenskap och när han communicerat, samt att dessa betyg skola vid hemkomsten af hvar och en aflemnas till Presten i den församling, der han sig uppehåller, äfvensom alt den, som ur garnison på längre tid permitteras, skall vara försedd med Regements-Pastorns betyg; likväl ”enär det tilläfventyrs skulle kunna anses tvifvelaktigt, huruvida omförmälde stadganden äfven hafva afseende på Båtsmän, samt berörde Tjenstgörings-Reglemente icke finnes vara på det sätt kungjordt, att andra än de, som höra lill Krigs-stalen, kunde betraktas 4 'Lng~Ut:kottcts B. t. A'm> /{o. skyldige, alt om delsamma ega kännedom, får Utskollet vördsamt hemställa, ali, till förekommande af ofvan anmärkle oordningar, Rikets Högloft.
att den blifvit aflåten för att fortskynda ärendenas gång. Jag hemställer då, om det icke vore en grannlagenhet emot BorgareSt. att påskynda utgången genom det verksammaste medel, som man hade till hands, hvilket var att ofördröjligen votera öfver saken. Jag hemställer äfven, huruvida en ordförande i förstärkt StatsUtsk. verkligen skulle kunna stå till svars för alt fördröja en votering så länge alt K. M. under tiden kunde låta afblåsa riksdagen; och K. AI, behöfver icke på förband gifva tillkänna 'alt inom så och så många dagar låter jag afblåsa riksdagen, utan det har handt förr och kan hända äfven lill, att roan vet ingenting utaf när den skall slutas, förr än trumpeten blåser. För alt nu emedlertid komma till något slut i saken, vet jag ingen lämpligare utväg, än att Pr. o. Ad. malte besluta alt företaga inbjudningen såsom första målet uti det plenum, som infaller Tisdags f. in. Jag önskar blott alt beslutet burom mätte blifva af den bindande Traft, att det icke åter då må kunna gå för sig att än vidare uppskjuta afgörandet af saken, utan att den ovillkorligen måste vara afgjord Tisdags f. 111., så att alla hinder må varda undanröjda för att samma dag på e. m. företaga votering öfver frågorna i förstärkt Statsutskott. Hr von Hartmansdorff: Innan jag yttrar mig i sjelfva saken vill jag tillrättavisa sådana yttranden, sorn blifvit mig tillagda och hvilka jag icke haft. Det sades nemi. att jag ansett kinkigt och äfventyrlig! att förena de båda frågorna. Sådana ord hafva icke gått från mina läppar i dag.
Att det olika intressets skiljagtiga åsigter i anseende till de större samhällsangelägenheterne alltid söka göra sig gällande, är ka Öfverensstämmande med tingens vanliga gång, som medlandet dessa intressen emellan utgör ett af alla Styrelsers mäst afgjorda bestämmelser och föremål. Det förundrar mig ingalunda, om Styrelsen råkat i villrådighet i anseende till mångas ensidigt uttryckta öfvertygelse, att Fäderneslandets hjelp påkallar uteslutande afseende, å det intresse, hvilket för dagen förmått göra sig gällande, och som i detta fall är tillfredsställt, så snart det ännu hos Landtmannen oförsålda bränvin hunnit, medelst första ögonblickets speculations-anledning, någorlunda fördelaktigt realisera sig, och det skall ej mycket förundra mig, om de hvilka nu mest skörda af den oförväntade åtgärden, blifva just de samme, som, vid de naturlige återverkningarne, komma att mest beklaga sig öfver misstaget. — Jag kan likväl icke återhålla den tankeyttring, att de stridige åsigterne, hade förtjent att vid detta tillfälle af Styrelsen betraktas i 28 Den 22 Jun i i f. rn. ett sammanhang. Jag hade trott, att kännedomen om Leverancecontrakters tillvaro grundade på en mera än förlåtlig öfvertygelse, att bran vinsbränningen ej kunde så öfverraskande inställas, sedan dess fria gång vunnit en sådan stadga emot all farhåga för den godtyckliga förändringen af Statshushållningssysteraet uti denna del, hade bordt föranleda något afseende å rättsförhållandet härutinnan, då Stju-elsen ej i och med förbudet kunnat upphäfva alla förbindelser, hvilka derigenom blifva omöjlige att uppfylla, annorlunda än genom 'de betydliga uppoffringar, som dermed blifva förknippade.
De snstiiltev, livilks säliinds silisvit villtsnne, för 3tt s>vi»^3 Idossd»sls-inviiltnin^avnv till ett ändsmälsenIiAt skielt, 1,3 t vs jemväl reds» visst töimonli^s resultat. Iddi^t inlivmne »udel vättelsev, svin instäm m» med de u^^>! vsuio^si, 6enei sl-Diveeteiiven s/»e/' »»(lev in8>,eetivlisi esrin vid ilvslje ställe indelntiit, l,slvs ^s lei» 3,8 till, elle,- ili ä» oel, r»ed 1800 tili. veil med »83^, vid llosjdtsle» ddilvit lrolscle »eli utKätt ti is lie ,5o vsn si»»i^e, sumt 2^ lililvit lö, Isätti sde, I,villis lili stuiie dele» vsvit ssdsne, so», tilllö>e»e susetts odotli^e oel, löv ssmltället loilovsile. I'ö> I losi>i t:ds-i»i iil
Hos Högvordige Prestfe-Ståndet iiar, jemte flera erinringar mot olämpligheten af den föreslagna praescriptionstiden för åtalan af slika förbrytelser, af en Ledamot blifvit yttradt, att, ”det stränga straff-stadgandet endast skulle leda till brottets fördöljande. Dessa skamliga handlingar kunde endast förmodas hos de mest samvetsoch pligt-förgätne, hvilka äro mest skicklige att igensopa sina spår. Detta blefve så mycket lättare, som Församlingen är medbrottslig. Förargelser och chicaner, äfven för den oskyldige, skulle dock härigenom kunna uppkomma, då deremot den förslagne brottslingen skulle drifva gäck med Rättegången. Den äreförgätne skall af ingen inqvisition upptäckas, af ingen Lag hinnas. Hellre måste den skyldige öfverlemnas åt framtidens eftersinnande till ånger och förbättring, än den oskyldige utsättas för oförtjent lidande. Mera borde väntas af Prestens egen pligtkänsla, än af straffbestämmelsen”. — En annan Ledamot har klandrat, att "för samma brott icke lika straff blifvit stadgadt; Presten, ehuru genom den å hans sida större frestelsen måhända mera ursäktlig, vore dock strängare bestraffad, än den Församling, eller Försam - Lags. Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uil. N.-o 60. 65 samlingsbo, som gjort sig skyldig till samina förbrytelse”. På denna grund föreslås, ”att straffbestämmelsen i 5g § sålunda mätte skarpas: Beträdes enhet Församling, elter någon dess Ledamot, att i olaga öfverenskommelse om Prest-rätligheter lufva ingått, skall den förra under 2.5 års tid, och den senare för alltid, vara från Valrätt uteslutenHos Vällofl.
En Prophet, som drömmar hafver, han predike drömmar; men den som mitt ord hafver, han predike mitt ord rätt. Huru när kommer agnar och hvete tillhopa? säger Herren. Är icke mitt ord lika som en eld, säger Herren, och såsom en hammar, den berg sönderslår? Derföre, si: Jag vill till de Propheter, säger Herren, som min ord stjäla den ene dem andra. Si, jag vill till de Propheter, säger Herren, som sitt eget ord föra, och säga: Han hafver det sagt. Si, jag vill till de som falska drömmar prophetera, säger Herren, och predika dem, och förföra mitt folk med sine lögn och lösaktig ting; efter jag dock intet hafver sändt dem, och intet befallt dem, och de ej heller desso folkena nyttige äro, säger Herren. Om detta folk, eller en Prophet, eller en Prest varder dig frågandes, och säger: Hvilket är Herrans tunge? så skall du säga till dem, hvad den tungen är: Jag skall bortkasta eder, säger Herren. Och om en Prophet, eller Prest, eller folk varder sägandes: Det är Herrans tunge; densamma skall jag hemsöka, och hans hus dertill. Men så skall den ene tala med dem andra, och säga sig emellan: Hvad svarar Herren? Och hvad säger Herren? Och kaller det icke mer Herrans tunga; ty hvarjom och enom skall hans egen ord vara till en tunga, efter I alltså lefvandes Guds, Herrans Zebaoths, vårs Guds ord förvänden. Derföre skolen I säga till Propheten alltså: Hvad svarar Herren dig? Och hvad säger Herren? Nu medan I sägen Herrans tunge, derföre säger Herren alltså: Efter I kallen ordet Herrans tunga, och jag till eder sändt hafver, och hafver säga låtit, att I icke skullen kallat Herrans tunga; Si, så skall jag taga eder bort, och bortkasta eder samt med stadenom, som jag eder och edra fäder gifvit hafver, ifrå mitt ansigte; Och skall foga eder en evig skam till, och en evig försmädelse, den aldrig förgäten skall varda.
Jag hade trott att hans opinion i saken skulle fått väga något inom Utsk. Dock som StatsUtsk. behandlat denna fråga mer såsom ett önsk» ningsmål, och då denna sak dessutom ej kan grundlagsenlig! afgöras, förrän vid en kommande riksdag, så vill jag nu blott tillägga ganska litet till hvad jag förra gången hade äran yttra och som jag äfven nu åberopar. Mig synes nend. att, der underdomstolarna finnas sammansatta i ren militärisk anda, conseqvensen fordrar, att äfven en öfverdomstol fjnnes i samma anda. Dessutom skulle jag, i likhet med Statsrådet Frih. Cederström, tro, att ingen eller åtminstone en högst ringa besparing skulle vinnas genom ifrågavar. åtgärd. Slaten för Krigs-hofrälten uppgår för det närvar, i penningar, d. v. s. för civil-afdelningen, till 5,733 r:dr 16 sk. Jag har htjrt både yrkas och beviljas ett ökadt antal domare i Rikets Hofrätten, på den grund, att göromålen der sådant fordra. De mål, som i Krigs-hofrälten afgöras, arti 3 io Den 11 Augusti f. in. .i medeltal för 5 år 5ig för året. Bland dessa mål äro jnångå, der endast låsningen af aeterna drager >4 dagar eller närmare 3 veckorBedömmandet af denna sak är svår för dem, som derom ej äga speciel kännedom. Inom detta Stånd bör denna kännedom vara störst, då det bland sina ledamöter räknar ett stort antal militärer. Jag kan ej undertrycka den önskan, att denna fråga, som i så betydlig mån verkar på armeens disciplinära förhållanden, måtte noga begrundas af hvarje representant inom detta Hus; och jag anhåller om propos. på Krigs-hofrättens bibehållande i dess nuvar. skick. Hr af Dalström uppläste följande: Vid a:dra punkten af förevar, betänk, har StatsIJtsk. föreslagit, att R. St. borde hos K. M. i underd. anmäla deras önskan, att Krigs-hofrätten måtte upphöra såsom öfverrätt i militära mål, hvilka deremot skulle öfverflytlas på Hofrätlerna, hvarmed, vid sådana måls afgörande, militära ledamöter kunde adjungeras.
Sådant har BevillningsUtskottets åsigt om ämnets behandlingssätt varit. Har Allmänna Be. svärsoch OekonomieUtskottet ågt en annan, så synes sistnämnde Utskott från motions-tidens slut hafva ägt rymlig tid, att åt önskningen för - vara hvad man tvekat att som rättighet erkänna. Men någon rådplägning i detta amne med BevillningsUtskottet har icke af OeconomieUtskottet blifvit äskad. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet har således de facto erkänt lagligheten och behörigheten af Bevillnings-Utskottets åtgärd och derigenom lemnat ett ojäfagtigi vedermäle af dess agtning för de i Grundlagen stadgade former. Beträffande nu. sjelfva hufvud frågan , eller de af BevillningsUtskottet föreslagne grunder för Tull-Bevillningens utgörande, så bekänner jag upprigtigt, att efter den förändrade gestalt första punkten angående Utländska varors införsel i Riket emot Tull i Utskottets sednare förslag nu erhållit, för mitt begrepp icke är fattlig den farhåga för förslaget man säger sig äga och till allmänt åskådande framställer. Då Utskottets förra Betänkande i ämnet här förevar, ifrad© 88 Ven 14 Augusti /, m. man emot Utskottets förslag, det inga Utländska varor skulle anses förbudna, såsom ett ingrepp i Konungens höga rätt. Utskottet har i dess Utlåtande tillräckligen visat obefogenheten af denna anmärkning; men Utskottet har nu i en förändrad redaction häraf uttryckligen förbehållit Kongl. Maj:ts höga rätt att göra så många undantag från den allmänna införselfriheten, Kongl. Maj:t i nåder finnér för godt. Är icke härigenom tydeligen ådagalagdt, det Styrelsen äger att utfärda så många förbud den behagar, ja, att förbjuda allt? Hvad fruktar man då, och hvad har man att frukta, om det hittills hos Styrelsen rådande prohibitiva system än vidare skulle vinna burskap? Till äfventyrs principen.
Öfverskotten på statsverkets inkomster för åren 1862 och 1863, hvilka, då samma öfverskott för 1861 utgjort omkring 3 millioner och inkomsterna under 1862 och 1863 antagligen icke kunde komma att väsentligen understiga inkomsterna för 1861, skäligen kunde beräknas till åtminstone 2,500,000 R:dr för hvardera året, eller tillsammans 5,000,000: - Statsverkets bidrag under åren 1864—1866 enligt nu uppgjorda statsreglering, uppgående till 2,410,000 R:dr om året, eller tillsammans för 3 år 7,230,000: — Reservationer å första hufvudtitelns anslag för innevarande statsregleringsperiod, sedan de anvisningar derå, hvilka Kongl. Maj:t nu äskat, blifvit afdragna, till belopp i jemnt tal af 161,000: — Behållningen för 3 år af det på sjunde hufvudtiteln såsom ersättning till postverket för ökad skjutslega anvisade anslag af 70,000 R:dr årligen, hvilket anslag ej behöfts för det afsedda ändamålet användas 210,000: — samt Kanslistyrelsens och Lappmarks ecklesiastikverks kassor, hvilka enligt Kongl. Maj:ts nådiga beslut rörande anslagen under åttonde hufvudtiteln skulle komma att till Riksgäldskontorets förfogande öfverlemnas, med omkring 50,000: — blefve summan af Riksgäldskontorets tillgångar för nästkommande statsregleringsperiod 25,748,000: — Transport 25,748,000: — 1 Bil.