Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han har rätt, att gifva först ordres och sedan contra-ordres och jag vill fråga, om man kan klandra ett sådant mått och steg att taga tillbaka en ordres, som Han ser vara onyttig och skadlig att följa. Vore saken ovigtig och omoralisk, då skulle jag vilja tillämpa sådana yttranden, som jag. här hört, att ändamålet icke bör helga medlen men jag vill analytisera detta ord, ty det är af stor vigt och ett argument, som betyder mycket. Jag finner för min del alldeles icke mindre rätt att taga tillbaka detta ord än samma rätt, som en fältherre t. ex. har då han ger den ena dagen en contra-ordres, då han ser att om han skulle följa den först gifna ordres, så blir han slagen, och kommer i fiendens händer. Om han då undviker detta genom en contra-ordres, så är ju detta icke något origtigt medel och kan icke blifva föremål för vår Den 4 Februari e. m. 375 npmarksamhet, och om man nn icke skulle få återtaga en origtig författning, så skulle man då alldeles icke få lyssna till det rätta, när ett sådant argument kommer ifråga. Det var äfven i afseende på det s. k. Kungs-ordet, som jag hörde en värd talare anmärka, att detta vore ett sken-argument, emedan man framför allt ville bränna och derföre tog man 1111 så noga vara på detta Kungs-ord. Här hafva likväl andra motiver legat till grund för Utsk:s Betänk. Jag skulle tro att den allmänna missvexten öfver hela verlden, som vid denna tidpunkt börjar göra sig gällande, och vi hafva de alkira tydligaste bevis på att den verkligen existerar, måste lägga någon vigt i vågskålen. Här är icke allenast denna allmänna missvext öfver hela verlden, utan äfven det allmänna, det Europeiska krig, som förestår oss. Att det är en allmän missvext på säd i vårt land, hafva vi inhemtat af Landshöfdingarnes berättelser, och det är således endast pä potatisen vi i detta afseende hafva att fästa vår förhoppning.
Dessutom lemnades år 1849 af 6:te HufvudTitelns besparingar 10,500 eller tillsammans 64,500 rdr, hvarjemte erhölls ett räntefrittamorteringslån, stort 1 1,5 00 rdr, hvilket dock nu är Staten till hela beloppet godtgjordt. För dessa medel, jemte besparda räntor, påbyggdes karaktershuset af sten under plåttak till bostäder för Föreståndaren och Eleverne, de bristfällige flyglarne iståndsattes, en träbyggning upfördes för Inspektor och Rättarelärlingar, äfvenså smedja, verkstäder, uthus, hvarjemte 8 jordtorp nybyggdes. Inventarier anskaffades till elevers och lärlingars boningsrum, äfvensom till kök, mathållnings-servis, laboratoriet, och allt hvad erfordrades för ladugård och jordbruk af kreatur och redskaper. Dessa byggnadsarbeten och inköp bedrefvos med den fart, att Institutet kunde påföljande år, efter kungsgårdens emottagande, eller 1849, öpnas för 2 4 Elever och 24 Rättarelärlingar. År 1855 erhölls ytterligare ett anslag af 37,500 rdr till upförande af en större ladugårdsbyggnad af gråsten samt ett mejeri af tegel. I det sednare är nu inrymd en Mejeri-skola för 6 fri-elever, hvilken lofvar all möjlig framgång under ledning af en nitisk och sakkunnig förestånderska. Innalles har Institutet sålunda erhållit till byggnader och inventarier från år 1841 tills nu 102 000 rdr rgs, men Institutet har derjemte af egna medel upfört åtskillige behöflige byggnader mest af korsvirke och tegel, såsom anatomi-sal, brygghus, material-bodar. såg och qvarn samt stampverk, en tegellada med tegelugn för rörtegels tillverkning samt en större potatiskällare af gråsten. Värdet af Institutets inventarier efter sista inventeringen utgiorde 9 4,4 80 rdr, detta dock efter en låg beräkning, isynnerhi t hvad den vackra boskapen beträffar, hvaraf som praktexemplar kunna upvisas 24 unga qvigor af fullblod Ayreshire-race.
1816 ställdes de på passevolance hos indelta arméen, och man ansåg dem redan då så bristfälliga, att ■staten erbjöd 12 r:dr för geväret. Sedermera hafva dessa gevär fortfarit att vara i dagligt bruk, och redan för 4 år se - Den 3 November e m. 3'3 sedan har passevolancetiden upphört; men reg: t er na hafva å nyo ingått passevolance med Kronan i afseende på gevären. Snart är likväl den tiden tilländalupen, och då mäste armeens behof fyllas med de brukbara gevär, som finnas i reservförråden. De Engelska gevär, som nu finnas i armeen, äro af den beskalfenhet, alt de möjligen kunna hålla till den vanliga handgreppsexercisen, men omöjligen länge kunna tjena till det angelägnaste, som är målskjutning, hvartill de dessutom äro sä mycket mera otjenliga, som de icke äro försedda med sigten. Hvad åter beväringens gevär beträffar, finnes här endast tillräckligt antal deraf för en enda dass, bestående af sådana, som äro casserade inom armeen såsom odugliga och således icke kunna begagnas till annat än den vanliga handgreppsexercisen. Jag vet väl, att en reservant i StatsUtsk., en ledamot, som under denna riksdag trott sig kunna organisera landets försvar, har yttrat, att under de fredliga öfningarna icke behöfdes några krigsgevär, utan att mindre dugliga gevär vore tjenliga för öfningarna.
Uppgift af VoteringsPropositioner till frågans afgörande, IV 6. s 570 — 575, öfverflödiga enligt Adelns beslut, IX 3. s 3c)5, bif. af BondeStåndet, IX 3. s 409, af BorgareStåndet, IX 3. Underd. Evangelii-Boken, om Förslag till nya; Konungens nådiga Proposition, I 3. s 143 — i46; remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1364- Utskottets Betänkande, VIII s 1471 — >485, bif af Adeln, IX 3. s 147* återrem. af BondeStåndet, IX 3. s 167, förkast. af BorgareStåndet, IX 3. s 306, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 279. Ytterligare Utlåtande, VIII s i53o — i533, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX 3. s 366, af PresteStåndet, IX 3. s 368, af BorgareStåndet, IX 3. s 376, afsl. i följe af särskildt beslut af BondeSlåndet, IX 3. s 385. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 44* Examina, om förändrade Stadganden i afseende på publica, för inträde i civila ämbetsverken; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s i3oi. Utskottets Utlåtande, VIII s 674 685, återrem. af Adeln, IX s 36o, bif. af BorgareStåndet, IX s 388, återrem. af PresteStåndet, IX s 395. Ytterligare Utlåtande, VIII s 1294, afsl. af PresteStåndet, IX s 1025, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 1039, bif. af BondeStåndet, IX s 1049.
Må vi derföre — ja, låtom oss vädja till Svenska folkets egen inneboende, länge bundna, men — jag är säker derom — ännu friska och fulla lifskraft; släppom denna lös ur de all rörelse både framåt och ibakåt hämmande, alltför invecklade formernas trånga fjettrar, och den skall nu icke mindre än under fordna ärofullare dagar sakna förmåga att framalstra män, fulle af snille och mod och med ihärdig redlig vilja, kraftfulle, kunskapsrike, driftige och duglige, som kunna hafva ide'er och veta lefva och dö för desamma; och som derföre, endast för att utföra dessa, tränga sig fram till deltagande i ledningen af sitt fosterlands öden , och ej blott för att kunna till samhällets höjder få frossa i kräslig vällefnad och fröjda sig åt det anseende, den höga rangen skänker. Sveriges Konung skall då icke längre behöfva tveksam se sig omkring hvar han O z ll g M i j f. r;i. skall (inna de män , som skola hjelpa honom föra Svenska folket framåt mot dess ovissa framtids kanske törnhekladda, kanske bloinslerströdda, bana. Men huru dess öden än må hvälfva sig, alltid skall detta folk villigt lyssna till sin Konungs röst, lika gerna då han uppmanar dem till fredliga värf eller kallar dem lill krigiska idrotter, blott det må veta , att också dess stämma någon gäng blir hörd framme invid thronell, utan att blifva öfverröstad af sorlet från smickrande hofman, eller ock redan på afstånd tystad genom beställsamma tjenares, antingen blinda tillgifvenhet, eller uppskrämda inbillning, som låter dem höra ett skärande missljud i hvarje fri yttring af en tanke, olik deras egen.
Under loppet af flydda tider bar garnisonstjensten gått sin jemna gång efter den gamla ordningen, och som inga synbara förmåner försports deraf, att den nya Expeditionen dragit årliga summor ur StatsCassan, inser jag icke, hvarföre den skalL bibehållas. Åtminstone är det icke skäl, att öka Statsutgiflerne för berörde Inrättning. Artilleri-Staben: Utskottet bar ansett, att till arfvoden* ved och ljus, samt skrifmaterialier och extra utgifter, bör anslås 1000 R:dr mera än förut. Hvartill behöfvas mera extra utgifter nu, än förut? Hvad skrifves mera nu, än förut? Utskottet tyckes älska det system, alt allt, hvad som begäres, bör bifallas. Detta lärer dock icke bära sig i fortsättningen, och jag afstyrker allt afseende på sådane skäl. i68 Den a; Maji e. m. Commendants-Stciten : Här har Utskottet ej eller varit sig olikt, ty Utskottet har projecterat för denna Slät 3o4o R:dr B:co mera, än förut. Men då intet skäl härtill blifvit uppgifvit, så är ock intet skäl att bifalla förslaget. KrigsAcademien : Af intet annat skäl, än att den till denna Militärskola an slag ne Statssumma 29,680 Rrdr 6 sk. 7 r:st. med derunder beräknade 1 i46 tunnor spannemål icke velat räcka till, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka .en tillökning af 6319 Rrdr 41 sk* 9 rrst. Då Rikets Ständer vid hvarje Riksdag bestämma anslagssummor, under de nuvarande 10 HufvudTitlar, och dervid upptages hvad hvarje Stat, Corps, Verk och Inrättning eger att för sitt behof disponera, är anslaget alltid grundadt på sådane förslag och calculer, att summan skall räcka till, och att den äfven verk eli gen gör det, derpå äro de på dessa HufvudTitlar blifvande öfverskott ett talande bevis.
Med anledning af de vid sistlidne Riksdag i förevarande ämne väckta motioner, utlät sig Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet uti Betänkandet N:o 109, att tillåtelse till utförsel af Tackjern obestridligen skulle högst menligt inverka på den Svenska jernhandteringen och den talrika befolkning, som nu erhölle sitt uppehälle genom denna näringsgren, enär vinsten af jernförädlingen i sådan händelse öfverByltades på andra länders fabrikanter. Isynnerhet skulle Englands jern lill verkning, hvilken redan i qvantitet vore ilen Svenska betydligt öfverlägsen, vinna en för oss förstörande öfverlägsenhet, äfven i afseende på productionens beskaffenhet, om Engelsmännen komrno i besittning af Svenska Tackjernet, hvars företräde framför det Engelska förefunnes, dels i våra bergmalmers ursprungliga bättre beskaffenhet, dels i deras utsmältning till tackjern med begagnande af trädkol, då deremot det Engelska Tackjernet utsmältes med stenkol, sorn icke åstadkommer samma renhet i produelen. Om också en hög tull försvårade utförseln, skulle den, enligt Utskottets lanke, i detta fall svårligen kunna bestämmas så hög, att icke Englands mägtiga fabriks-intresss, oni blott utförseln i allmänhet vore medgifven, kunde kringgå densamma, medelst nedsättning i afgifterna vid införseln eller till och med införsel - Allm. Besvärsoch Ekonomi-Ulskottels Betänkande , N:o g5. 3 pr&mier, hvilka i förening med en höjd import-tull å det då ej mera oumbärliga Svenska Stång jernet, med visshet skulle göra en utförsel af åtminstone de ädlaste af Svenska tackjeins-sorlerne möjlig. De menliga följder, som deraf skulle uppstå för den Svenska ( jern-förädlingen, lage i en klar dag för hvar och en, som tänkt i ämnet, och skulle innebära en så mycket större orättvisa emot de Svenska jern-tillverkarne, sorn de hittills saknat den för hvarje fabrikant oumbärliga friheten, att efter bästa förmåga utvidga och bedrifva sin näring.
Jag har således ingenting emot det tillägg, som Hr Liljehöök föreslagit; men jag ber dock att få nämna, det jag tror, att ingenting praktiskt dermed vinnes, emedan huru än Rikets centrala kammarverk kommer att inrättas, det dock är uppenbart, att ett Arkivkontor, ett AdvokatPiskals-kontor och de särskilda Provins-kontoren komma att finnas. Men, såsom jag nyss nämnde, har jag, för den logiska ordningens skull, ingenting emot att det ifrågav:de tillägget antages. Hr Liljehöök: I StatsUtsk:s Utlåt. Nto 41 finnes, bland vilkoren för löneförhöjningarnes åtnjutande, äfven det föreslaget att tjenstemännen skola underkasta sig en möjligen blifvande förändring i deras tjehsteåligganden. Då här är fråga om en fast lön, hade jag trott att det icke skulle vara olämpligt, att ett sådant vilkor äfven i detta fall inlägges. Jag vill dock medgifva att det möjligen icke låter sig göra att härom nu fatta beslut, emedan sådant lämpligast torde ske, när hela Hufvudliteln blifvit genomgången, eller också efter det KainmarColhii stat blifvit pröfvad. Jag uppskjuter således min anhållan om propos på mitt förslag. Sedan härefter Hr Gr.-n o. Ordfalen framställt, att i afs:de på den del af förev:de morn., hvari Utsk. tillstyrkt, att ett belopp, motsvarande Rammarförvandts aflöning, 2,200 Rdr, ställes till K. M:s disposition för befrämjande af göromålens gång inom ArkivKont. blifvit yrkadt afslag och att R. o. Ad. i öfverensstämmelse med K. M:S Nåd.
D e som stå i lifvets vår eller dess midsommarljus bruka tala om ålder, tala hånande och föraktligt om eftersommar och höst på männiområde. Den ungdom, som så gör, 8kolifvets Redaktör! Se här ett litet svar på » En bekymrad moders » fråga n:r 885 i Idun. Det gäller socialismen. Vill ni taga in det i edra spalter, vore väl, ehuru ämnet ej på långt när blifvit uttömmande behaudladt. Jag tror mig ha funnit, att ni synes tänka med Terentius: » nihil humanum a me alienum esse puto » d. ä. uttydt: alla mänskligheten rörande frågor passa för människor. Socialisterna vilja kasta bort tron på de kristnes Gud, liksom all gudstro af rent religiös art, emedan Guds eviga bud i förnuft o c h samvete om rattfärdighet, renhet, kyskhet och barmhertighet icke passa i stycke med socialisternas s. k. nya samhälle. Ty socialismen predikar köttets och de lägre begärens evangelium. Följaktligen förneka socialisterna odödligheten o c h människans ansvarighet inför en Gud i andra lifsformer i den andliga världen. Då enligt den råa socialismen » Gud ej finnes », så vore det dumt att lyda hans på- stådda bud i Mose lag eller den s. k. sedelagen. Men då äfven socialisterna j u hafva ett förnuft, ehuru de grymt missbruka det till de skenfagraste slutsatser och till kamp emot äfven det goda och oförgängliga i det gamla samhället, nämligen kristna religionen, så kunna de blott genom fort. B o r t l s i l f v e r, eleganta mönster till läg-ta pris efter dagens kurs å silfver. 1893 satt missbruk af sitt förnuft o c h genom våldsåtgärder, lögn och nedrigheter förbereda sitt nya samhälle. Och då socialisterna se, att det gamla samhällets byggnad knakar i alla fogar, ehuru det kallas kristet, så glömma de att därtill är icke kristendomen orsaken, utan de hedniska laster, den mammonsdyrkan, sinnesberusning, dryckenskap och otuktighet, som trots kristendomen ändå öfvas af tusentals munkristna. Så mena då socialisterna, att kristendomen icke är i stånd att bota det moderna samhällets sjukdomar.
Tersmeden här sökt göra gällande. Sedan Staten med innehafvaren af en, utaf Staten förut egd, men till den förre afträdd, egendom, öfverenskommit derom, att han skall, mot utgörande af vissa prestationer in natura, åtnjuta icke blott räntan af det hemman han innehar, utan äfven vissa andra hemmans rän - 78 Den 2 Augusti. tor, utgående i vissa persedlar; så eger Staten, efter Svensk lag, ingen makt i sina händer att ensidigt kunna bryta detta kontrakt eller förändra en enda persedel i de öfverlåtna räntorna. Skulle man lika med Hr Frihm hylla en sådan lära, så kunde följden slutligen blifva den, att Staten kort och godt förklarade till rusthållaren: jag återtar den ränta, som du genom kontrakt med mig, dig betingat; eller du får uppbära blott hälften af samma ränta, eller jag förvandlar den, emot din vilja, i penningar, om hon också derigenom, i följd af myntets försämring, framdeles ej skulle bli värd mer än ^ emot sitt primitiva belopp. Månne väl Sveriges domstolar skulle gilla och godkänna ett sådant förfarande? Jag tviflar derpå lika myckel, som jag betviflar att hvad Frih:n nu påstått och försvarat skulle lyckas att inför dem vinna ringaste afseende, såsom uppenbart stridande emot rättvisan, hvars oväldiga skipande utgör eli af hufvudvilkoren för hvarje iagbundet samhälles bestånd. Frihm har sökt vederlägga det af mig framställda exemplet dermed, att Utsk. i början af punkten säger, att i ”ruslhällenas egna räntor någon förändring icke kan ifrågakomma. Detta yttrande gäller dock endast i afseende på sjelfva rusthållsstammens egen ränta. Huru det åter skall tillgå med sådana augmentsräntor, som utgöras af hemmansdelar, hvilka med ruslhållsstammen blifvit förenade och med denna befinna sig i samma egares hand, derom har Utsk. ingenting särskildt sig yttrat, hvaraf måste antagas, att dessa räntor äro inbegripna under det af Utsk. föreslagna allmänna stadgande om augmentsräntornas inleverering till landtränteriel för att derifrån till ruslhällarne utbetalas.
Majit öfverlemnad ansökning, att, för egande underdåniga Skatterätts-fordringar, härrörande från det så kallade Tullgarns - Godset samt General-Lieutenanten Erie Gustaf Qyeckfelts herarnnrisbyte, tillhopa 62 Daler V3 Öre 23 Penningar Silfvertnynt, vinna införsel i Wisingsborgs eller Rådmansö Kungsgårdar, hade, uti aflåten underdånig Skrifvelse den 11 Junii 1818, Rikets Ständer, som funnit någon införsel för samma fordringar i nämnda Kungsgårdar icke kunna beviljas, men Kongl. Majds Nådiga Propos. JY.-o 3a. 4 att rättvisa och billighet fordrade, det Sökanderne för Qveckfeldtska Skatterätts - fordringen erholle ersättning genom införsel i af deni uppgifna odispöneräde Kronohemman eller lägenheter* samt ätt de för sina Tullgartis-fordringar* på lika sätt eller genom qvittning på dylika oliqvideradé Skatterättsskulder till Kronan, allt i den ordning Författningarna föreskrifva, blefvö godtgjorda, i underdånighet anhållit, att Sökanderlié häruti måtte varda förhulpna till sin rätt, samt i sådant afseende såsom exempel uppgifvit, att* då fråga Vore om flera till Adelforss Guldverk anslagna Hemmans indragande till Staten, och dessa Hemman, om icke förr* åtminstone då Arrende-Contractet derom upphörde* hemfölle till Kronan * desamma då blefve användbara för behof af ifrågavarande beskaffenhet, äfvensom att flera dy* lika fall kunde uppkomma,hvilka gåfvo tillfälle för dessa fordringars godtgörande i den med Författningarna öfverensstämmande ordning. Sedan, 1 anledning såväl af detta utaf Rikets Ständer uppgifna ersättningsförslag för nämnda fordringar , som eii af CancellieRådet af lVetterstedt> och Hof-Rätts-Rådet Adlerbrandt, med stöd deraf, i underdånighet gjord ansökning att vinna
Men då man slutligen fick medel att dertill använda, så fanns ingen byggmästare, som vågade vidröra ett sådant konstverk. Jag sökte förgäfves att antingen från Stockholm eller Carlskrona få någon, men det var omöjligt, och arbetena blefvo ogjorda. Denna brist på byggmästare bör äfven afhjelpas, om de anslag, som tillbyggnader beviljas, skola medföra åsyftadt gagn. Frih. von Kraemer: Då flera motioner blifvit remitterade till Ekon.Utsk., rör:de saltpelerrörelsens upphjelpande, och af delta Utsk. blifvit behandlade, och då Ekon.- Utsk:s betänk, uti åtskilliga delar skiljer sig från det af SlatsUtsk. afgifna; så får jag på dessa skäl yrka återremiss, på det att öfverensstämmelse måtte beredas uti de skiljaktiga delarna. 6:te D e n 15 Maj f. m. 6St 6: t e pu n k t e n. II. Ex Hr Gr. Posse, Arvid: Jag anhåller alt få göra några anmurknlr emot denna punkt i betänkandet. Anslaget till extra-utgilter, sorn slått på 8:de hufvudtiteln, Ilar alltsedan 1809 utgjort 100,»00 r:dr. O111 man lemnar uppmärksamhet deråt, att alla oförutsedda utgifter inom administrationens alla grenar skola bestridas med denna summa, så finner man ock lätteligen, att den icke är öfverflödig, att den icke ens är tdlräcklig. Erfarenheten har också visat, att förhållandet är sådant. StatsUlsk. anför såsom skäl till detta anslags nedsättning, att till cabinettscassan af dessa medel omkring 4°,000 ■'•‘fr årligen blifvit utgifna; men då extraulgiftsmedlen blifvit ställda lill K. M:s disposition, för att användas till diplomatiska utgifter och kurir-resor, m. fl. dylika behof, så bör det väl ej vara något skäl att nedsätta anslaget, att del blifvit anvundt till sitt bestämda ändamål.
En dylik framställning skulle innehålla en bestämd anmärk» ring, och en sådan får ej lemnäs ifrån Riksens Ständer till Konungen. Formen för anmärkningar är i GrundLagen bestämdt angifven. Äfven emot en sådan skrifvelse får jag således protestera. Ytterligare har bland andra ämnen Friherre Anckarsvärd äfven begärt, att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t skulle anmäla den önskan, att Ministéren måtte verksamt befordra en representations-förändring. Detta innefattar något så vidstråkt, att, utan några grunder att följ ja, Ministéren icke kan efterkomma en befallning af Konungen härom; således år en sådan önskan ej låmpelig, men om den skall äga rum, bör den i annan väg motioneras. Det har blifvit yttradt af Herr von Hartmansdorff, Friherre Wrangel, Herr Ehrenborg och Grefve Horn, att de önska återremiss. De grunda denna begäran deruppå, att ConstitutionsUtskottet behandlat frågor, som tillhöra 106 under den form, sorn 107 §. föreskrifver. Jag vill blott anmärka, att Riksens Ständer ej under någon förevändning kunna komma att yttra sig om, hvilka frågor tillhöra 106 §. Detta tillhör ConstitutionsUtskoltet enskilt, och någon pröfning derom tillkommer ej Riksens Ständer. Om en sådan i min tanke olaglig återremiss kunde ske, kan visserligen Utskottet ej göra något efseend* 42© Den Io Jiilii c. rn. på deras grunder, som yrkat densamma; ty det har redan yttrat sig. Det har af Grefve Horn blifvit anmärkt, att det 'kulle åligga ConstitutionsUtskottet upptaga alla dit remitterade frågor och utreda dem. Det finnes ej något stadgande, som dertill gifver anledning; ty de remitterade behandlas lika med de anmärkningar, som inom sjelfva Utskottet göras.
Med stöd af hvad jag salunda nu anfört, samt med åberopande af den vidare utveckling ämnet erhållit under Ridderskapets och Adelns öfverläggning derom, samt uti mitt förra, Utskottets Betänkande åtföljande särskildta yttrande, tillstyrker jag derföre de Höglofl. Utskotten, att föreslå Rikets Ständer det de till Kgl. Maj:t, jemte anhållan om undersökning af Högskolornas närvarande tillstånd och beskaffenhet i förening med Revisionen af Elementar Läroverken och de Militaira Undervisnings-anstalterna , äfven framföra den underdåniga önskan: det täcktes till de Committerade åt hvilka Kgl. Maj:t jemte de redan genom Schol-ordningen förordnade Ledamöter uppdrages, att verkställa denna Allmänna Undersökning öfver det hela af Rikets Läroverk , Kongl. Majit Nådigst meddela föreskrift, att i sammanhang med denna undersökning äfven öfver de här nedanföre uppgifne förhållanden meddela Utlåtande, på det derigenom fullkomlig upplysning om 548 Stats-Uiskoltets B et änkan den. Svenska Universiteternes närvarande beskaffenhet, deras brister och medlen att dem afhjelpa, må stå att vinna. De frågor på hvilkas besvarande, ett så ömkligt resultat hufvudsakligen bero, synas vara följande: 1:0 Hvilka fördelar skulle för Vetenskaperne och Samhället möjligen kunna uppkomma, af föreningen utaf Rikets båda Högskolor, eller hvilka olägenheter; och i fall de,förra finnas öfvervägande de sednare, hvilka hinder och svårigheter motverka verkställigheten af föreningen och måste undanrödjas, så vida denna skall kunna komma till stånd ?