Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Bonde-Ståndet har, rörande denna punkt af Utlåtandet, blifvit yrkadt, att Rikets Ständer måtte vid denna Riksdag öppet uttala den mening, att Rikets Ständer, för deras del, icke kunna godkänna de af Kongl. Majit sålunda ingångna förbindelser, och alt Rikets Ständer följaktligen ej kunna medgifva fortfarandet af de anslag, som pä grund häraf blifvit af Kongl. Majit anvisade. Med afseende å de stridiga meningar, som sålunda rörande denna fråga inom de serskilda Riks-Stånden gjort sig gällande, och då de i Herr Grefve Fröliclis, uti Utlåtandet Nio 33y, omförmälde motion väckte och nu jemväl ytteiligare förekomne framställningar, huruvida Trollhätte Bolag fullgjort sina förbindelser till Staten, eller om Rikets Ständers föreskrifter, rörande disposilionen af Handelsoch Sjöfarts-fonden, blifvit med afseende å delta Bolag iagttagne, dels omfatta ett rättsförhållande, hvaröfver yttrande, v sammanhang med nu förevarande ämne, icke lämpligen bör komma i fråga dels, på sätt äfven anmärkt blifvit, angå åtgärder, som för närvarande äro beroende af Riks-Rätts pröfning, hqr Utskottet funnit sig böra jemväl i denna punkt vidhålla dess förut afgifna yttrande.
Man hade väl härigenom undgått att af de konskriherade fordra någon större uppoffring af deras tid, men man hade ändock nära nog ändamålslöst för någon tid skiljt dem från deras sysselsättningar och yrken och man hade icke beredt någon ersättning åt staten och de skattdragande genom minskning i koslnaderne för den stående arméen. På detta sätt hade man ökat sina uppoffringar och om man hade bestämt såsom sitt mål alt förskaffa nationen krigisk bildning, så hade det dock slädnät vid orden, ulan att man i verkligheten nalkats målet det ringaste. Det ville således synas, som om man endast lillegnat sig en del al' de olägenheter, som konskriptionssyslemet medförde, men icke någon af dess väsentliga fördelar, hvilka dock i någon mån erhöllos, om öfningstiden utsträcktes på säll af Kongl, Majit blifvit vid innevarande riksdag föreslaget. Den närvarande ställningen i Europa påkallade i hög grad fosterlandsvännens uppmärksamhet. Eröfringslyslnaden hos de stora krigiska nationerna hade nyligen skakat folken ur den drömda föreställningen, att civilisationen genomkämpat sina svåraste strider och det förtryck, som med tillhjelp af de slående arméerne utöfvades i flere länder äfvensom de revolutioner i de regerandes intressen och det ständiga återtagandet af skedda eftergifter åt lolkmagten, som utgjorde dagliga företeelser af arméernas användning, manade till vaksamhet för bevarande af det yttre oberoendet och den inre politiska friheten. Om nationen egde anspråket att sjelf stifta de lagar, efter hvilka den ville styras, så vore lika obestridligt, alt den sjelf mäste värna dem och alt den alltid borde vara beredd att förekomma deras omstörtande. Första vilko: härför vore 16 Sammans. Statssamt Allm. JBesv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 53. bevarandet af det yttre oberoendet och de uppoffringar, som derför fordrades, måste naturligen blifva större, då faran visade sig hotande.
Jag har, såsom representant, antagit såsom min första och heligaste pligt att öppet tala sanningens Språk för alla sidor, och jag gör det äfven nu för R. o. Ad. jag måste då bekänna, att jag icke tror, att något särdeles Uträttas med att dag ut och dag in hålla ändlösa straffpredikningar öfver StatsUtskts sparsamhet och de öfriga Ståndens obenägenhet att bevilja anslag både till löner och annat. Man har här sagt, att man i flera dagar endast hört 6 H, 66 Den g Maj c. ra. omtalas, huru orätt StatsUtsk. förfarit: om den värde ledamoten, sorn yttrat detta, hade lust att genomläsa åtskilliga återremisshandlingar, som StatsUtsk. bekommer alla dagar i veckan från de andra Stånden; så skall han få se huru litet eller rättare intet derstädes anmärkes af hvad han kallar oriktigt, men desto mera af det, som efter hans begrepp är af motsatt anda. Här klandras StatsUtsk. att hafva tillstyrkt för litet, hos de andra Stånden, att hafva tillstyrkt för mycket; men på hvilkendera sidan man må hafva orätt, så afhjelpas icke dessa missförhållanden genom andlösa straffpredikningar. Till och med om sjelfva Hr von Hartmansdorff ville begära företräde i de andra Stånden och förehålla dem, huru oriktigt de handla, då do icke bifalla allt hvad R. o. Ad. anser nyttigt att till Slaten anslå; så befarar jag dock, efter min öfvertygelse, att det blefve ulan resultat, och alt målet icke kan vinnas på annat sätt, än att de särskildta Stånden gå hvarandra med välvilja till mötes. Det är ur en sådan synpunkt framförallt och äfven af de skäl jag förut anfört, som jag anhåller om bifall till betänkandet. Frih. Sprengtporten: Jac. Wilh.: Må Frih. Cederström och Hr von Hartmansdorff ursägta mig, att jag ej kan alldeles obetingadt ingå på den satsen, att allt hvad StatsUtsk. gör och låter är orättvist, och att rättvisan ligger endast i de åsigter, de sjelfve hylla.
Herr Capitain faster i syn nerhet sin uppmärksamhet derwid att StaLsCapitaincr och SubalternOfficerare icke erhållit fullt ut, hwad Stats-Utstottct föreflaait, härwid anser jag mig stylvig upplysa, atr Cemmittera. de ues reglerande, fasisi.äldt en wist mund, den de utan afwende pä Person tredt sig böra följa, denna grund, war, att hwar och en af Finsta Befälet stulle i det närmaste förhjelpas till hwad de förut i Löne-förmäner haft, men Subaltern-Officerare, sä widt tillgänqarne medgäfwo, mer än hwad de förut innebaft, också har ingen Regemcnts-Officer, ej keller Capitain blifwit tillagdt, mer än han förut innehaft, men wäl mindre, deremot hafwa SubalterneOfficerare sätt fullt ut kwad de innehaft, och större delen hälften derutöfwcr, och jag wet icke om man med stäl kan tilldela en del af Fin - Den 20 September. 21Z ska Befälet i Expectance-löner, mer än de ordinaira Lönerna utgöra, som Finska Artilleriet och Armöens Flotta, hwilka komma att öfwerflyttad pä Swensk Stat, åtnjuta, hwarmed de mäste göra tjenst hela äret, dä de som innehafwa Expectance-löner endast beböfwa göra tjenst exercitie-tiden, och da Committerade, som icke trodde sig kunna handla ester godtycke, mäste följa wista grunder, och dä det strider emot all princip, att'bestämma Expectance-löner större än Ordinaira löner pä Stat, hwarigenom hwarje Expektant skulle anse sig förfördelad, dä han transporteras till systia med lön yä Staff hwilket dock Högloft. Riksens Ständer i underdånighet hemställt mätte iagttagas, hoppas jag Högloft.
Iii fidem prolocolli, Albert Munck. Lördagen den 8 April 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 1 prot.uldr. för denne dag f. m. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorcr all sammanträda till val af dels en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Skogman, Carl David, hvars befallning såsom ledamot af nämnde Ulsk. upphört derigenom, alt han blifvit utsedd lill fullmäktig i R. St:s bauk, dels en suppleant i SlalsUlsk., efter Hr Bildt, Didrik Gillis, som blifvit vald till ordinarie ledamot af SlalsUlsk. , och delsen suppleant i Bevil 1 n. Ulsk. efter Hr Ridderborg, Jakob Fredr. Georg, som blifvit vald till ordinarie ledamot af sistnämnde Utsk. Vid härefter fortsatt pröfning af Bcvilln.Utskis betänk. N:o ö, äng:de grunderne för den allmänna bevillningen samt föreskrifterne för deras tillämpning, förekomma nedannämnde punkter: l:o Ang:de befrielse fran bevillning efter •lidra artikeln fiir de spisqvartersoch värdshus-idkare, hvilka njuta understöd af kommunen, mot f örbindelse, att icke tillhandahålla spritdrycker; 2:o ang:dc toba ksp lanter arnes beskattning; 3:o ang:de bevillningen af utländningar, som resa omkring i landet och 8S Den S April e. ni. drifva handel med utländska varor och 4:o ang:de Hr doktor Sandbergs förslag om förhöjd fastighets-bevillning. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter föreslagit och hemställt. 5:o Ang:de Hr Hammarbergs förslag, att såsom hevilla, för fastighet, i st. f. 2 r:dr för hvart 1000 r:drs värde, matte antagas 10 sk. för hvart 100 r:drs värde. Frih. Raab, Adara Christian:
Jag önskar derföre, att någon föreskrift må blifva Konungens Befallningshafvande lemnad, för dess förhållande, i dea 332 Den lb Maji e. m. händelse Riddensfeapet och Adeln helt och hållet uraktlåt sin val-råttighet , och att tiden till dennas begagnande måtte så låmpas, att Konungens Befallningshafvande kunde medhinna att tillkalla det antal personer, som erfordras, för att vid Markegångs såttningarne hafva tillstädes lika månj ga räntegifvare sorn räntetagare. Det år äfven i Betänkandet sagt, att Bon* Ståndet borde vara betänkt på ett föråndradt valsätt, så att antalet af dess Ledamöter ej må Öfverstiga de andre Ståndens, på det i händelse af votering, den må kunna ske per capita; jag hemställer om det ej varit ändamåls-enligare, att ett förslag till ett så beskaffadt 'föråndradt valsätt varit i Betänkandet uppgjordt, hvilket åtminstone jag för min del anser lämpligare. Vid Markegångs-såttningarne' infinna sig af Ridderskapet och Adeln sällan några räntetagare; af PresteStåndet alla; af BorgareStåndet ingen; och af BondeStåndet endast räntegifvare; således vanligen blott en fjerdedel räntetagare; Det år derföre visserligen af högsta vigt att detta ojemna förhållande råttas; men jag hade tillika trott, att Utskottet bordt uppgöra ett fullstån. digt förslag till olägenheternas afhjelpande, på det man ej hvarje år måtte råka i villrådighet, om den utväg, som bör vidtagas. Detta år den enda anmärkning jag har att gjöra vid Betänkandet och hemställer till Ridderskapets och Adelns eget bepröfvande, om den anses föranleda till återremiss. För öf - Den 15 Maji e. m, 535 rigt tillstyrker jag bifall å Betänkandet i hela dess vidd. Friherre Cederftrom, Jacob: Om rniss^ brak af Tjenstemän i ett eller annat afseende åger ram, år sådant ett ämne, hvars pröfning alldeles icke tillkommer Riksens'
Icke heller a r kvinnornas religiosa verksamhet niigot nytt eller opröfvadt. F8rf: n erinrar om apostlatidens diakonissor, om huru katolska kyrkan förstod vardet af kvinnans bjtilp, huru - sasom Nacaulay anmarker, Luther olyckligtvis lemnade den obegagnad, men huru, i trots haraf, alt flera kvinnor under seklernas lopp fuonit sig kallade att inom olika protestantiska församlingar förkunna de eviga sann in garn^. F ö r h erinrar bl. a. om mrs Wesley, hvilken förklarades vare " en skickelig predikerska " Mngt innan hennes son bildade den första metodistförsamlingen; om Elizabeth Fry, den första fangpredikanten m. fl. " Numera ", fortsatter hon, " giirller frilgan icke huruvida kvinnan far undervisa i religion, utan huru hon kan bast rustas för att g8ra sin undervisning fruktbarande. " Mer an hiilften af s6ndagssbolans 1Lrare i Amerika och England &amp; ro kvinnor, och kvinnor leda bönerniiten, kvinnor skôta missionstjhst och bibelskolor. Nan berfilnar att i Amerika utom kvtikerskorna, som alltid haft predikoratt - fiir narvarande verka. omkring 500 kvinnor sAsom prester, dels fast aiisttllda dels med ambulatorisk tjanstgöring. Sammanraknade finnas i Amerika och England tusentals kvinliga barare af det glada budskapet. " Skola dessa kvinnor pved2ka i kraJt af sina resp. kyqakors myndighet eller i trots af den? " Det iir deu IiufvudfrAga, boken framsthller och 80m miss Willard vill förrn8 sina 18sare att hvar för sig besvara. Sedan ofvaostiende skrefs har biskop Samuel Fallows vid " the Reformed Episcopal Church " i Chicago i Illinois hillit en predikan, hvari förekommo bland annat följaiide msrkliga yttranden: " Tiden ar inne att anvanda kvinnor vid arbetet för evangelii f0rkunnande. P i piskmorgonen gafs först &amp; t kvinnan uppdraget att bringa manniskorna det glada budskapet.
Fast ringa det anses, så är dock mitt värf En hel vetenskap — ja, jag är ej för djärf, Men hufvudet slog jag på spiken. — I allmänhet har jag själf ingen respekt För lärdom och kunskap, jag dock helt perfekt Gör experimenter, om ock indirekt, Så väl i kemin som fysiken. Med syror och salter och baser också Jag handskas, men om » reaktioner » uppstå, Det mig inte alls intresserar. För surt eller salt? Blott den frå- gan jag gör. Ej heller » egentliga vikten » mig rör — Men vikten på kött och på mjöl och på smör, Den frågan jag lifligt senterar. En » jäsning » jag kommer åstad inom kort, Så ock en » förening » — det är just, min sport — En » lösning » är gjord på sekunden. Så ferm och så kvick vid » förbränning » jag är, Så äfven vid » afdunstning » — men likväl här _ Jag uppå min post har det alltid så hett, Men med en medverkande dubbelkvartett Jag står till din tjänst, om du önskar, Samt bjuder här nu uti flygande hast: En sak som i halsen lätt sätter sig fast. En farkost som sällan är utstyrd med mast. Hvad skönt uti öknarne grönskar. En rykande brand samt hans sällskap också. En börda som ständigt du drager uppå. En ännu mer tröttande börda. En ropandes — eller en ropande röst. Ett namn som ger genklang i svenskarnes bröst. Hvad mamma gaf grinande unge till tröst (De kanske af henne blef rörda). Brukspatronens mörka, trohjärtade ögon strålade hennes till mötes, och det såg ut som om han velat säga mycket, men det inskränktes till ett enkelt: «Afgjordt således? » » Ja, så vidt jag kan bestämma däröfver, och min mor kan j u ej hafva någonting däremot, synnerligast som hon på sista tiden så varmt önskat att få komma ut på landet i sommar. » » Godt, » sade brukspatronen. » Hon skall också komma att känna sig som hemma på Binga bruk och fullkomligt ogenerad dessutom.
Enligt riksdagsordningens 78 paragraf hade det fordrats, att 5 / 6 af ståndets vid omröstningen närvarande ledamöter röstat för åtalets verkställande. Mot domstolames senare behandling af detta mal skulle flera högst väsentliga anmärkningar kunna göras. Vi vilja här endast anföra följande. Då målet, efter att ha genomgått kaninersoch rådstufvurätterna i Örebro, företogs till behandling i Svea hofrätt, uppträdde presidenten i den division, som annars vanligen utgjordes af 7 ledamöter men denna gången af åtta. Derigenom fick utslaget följande innehåll. Oxelberg dömdes till offentlig afbön, ärans förlust och 28 dagars fängelse vid vatten och bröd. Hofrättsråden Stenman och Gråsten, assessorerna Landegren och Folcker dömde Oxelberg till 33 Rdr 16 sk. banka i böter; presidenten Strochirck, v. presidenten von Ehrenheim, t. f. assessoren, häradshöfding östi ing, assessorerna Hasenkampf och Adlerbrant till det svära straff som ofvanför är angifvet. Det synes, som om Järtas hotelse att afgå, om ej Oxelberg ställdes under ätal, icke blott varit afgörande inom konseljen utan äfven vid detta måls behandling inom bondeståndet och vid domstolame. I biografiskt lexikon, ny följd, har dr. Elof Tegnér, signaturen T., lemnat en kort, men klar och opartisk framställning af Oxelbergs riksdagsmannaverksamhet Äfven något förekommer der om hans enskilda förhållanden före och efter det missöde som träffade honom. Vi hemta derifrån i sammandrag följande notiser: » Oxelberg var född i Fellingsbro 1752, erhöll jemförel-sevig god undervisning i sin barndom och ungdom och blefsom bruksoch hemmansegare vald till ledamot af bondeståndet 1809. Inom sin valkrets åtnjöt han allmänt förtroende. Han var inom ståndet en af de högljuddaste och mest stridsfardige. Yrkade ofrälse ståndspersoners representationsrätt; afskaffande af ståndsprivilegierna, dem han betraktade som kränkningar af allmän rätt och frön till hat och söndring. Skildrade embetsmäns maktmissbruk och underslef.
Det exemplar, som stannar inom Sterbhuset, bör med hela stämpelpappersbeloppet beläggas, men det andra, som hos Domstolen qvarblifver, charteras ej. De af delnings-instrumentet utdragne lottlistor aro, såvida de icke vid Domstol och Embetsverk upp-i tes, då de anses för Bilagor, från stämpladt Papper . Attester ...,** i Arrenden, se Contracter härefter. Berättelse öfver uppgångne eller upp^ rättade Rågångar, Tomteller Egoskillnader ... Besigtnings-Instrumenter Betyg om Bofasthet Bevis öfver Egoskillnader, Inteckningar m. m Bilagor, som åtfölja Ansökningar, och ej serskildt nämnas i Bilbref å Inrikes Fartyg Borgens-skrifter 1 l Bouppteckningar förses med stämpladt Papper, då behållne Summan utgör; L Ifrån och med 35 R:dr till och med 100 R:dr Ifrån 100 Rtdr och vidare för hvarje fulla 100 p;dr , frie 4 sk. 4 skl 4 sk. 4 sk. 4 skJ 4 sk* 24 sk. 4 s^: 4 sk. 8 sk, iBil. till Btvilln. Utskot. BeVdnk.' Men om behållningen ej uppgår till förstnämnde Samma, är Documentet från ChartaSigillata , . fritt. Bytesbref, se Köpebref. Certepartier, eller Hyres-Contracter om Fartyg till Utrikes Orter i propor^ tion af Summan, nemligen : Under till och med 25 R:dr l '• 3 sk. deröfver för fulla 50 R:dr 6 sk. för fulla 75 R:dr 1 . 9 sk, *’ för fulla 100 R:dr 12 sk. ’* för fulla 150 R:dr 24 sk. Och deröfver för hvarje fulla 50 Rid Constitutorialer, elier förordnanden till förrättningar 4 sk.
Hon skulle egga mig att begå hvilka brott som helst för att nå det pris hon satte på sin skönhet: rikedomen. Jag trodde det. – Så gränslöst dum jag var på den tiden! – Ni köpte henne emellertid. – Jag visste ju inte ... – Ni ljuger; ty just derför att ni visste, att det var henne jag älskade, förförde ni henne. Kanske att ni en tid svärmade för henne, det vet jag inte, men hufvudsaken var dock för er att genom henne beherska mig. Sjelf tillstod hon en gång för mig, att det var på er inrådan hon skref till mig. – Ja, allt det der hafva vi ju förut talat om. Hvart vill ni komma? – Jo, till att jag ej mera har någon anledning att fortsätta på brottest bana. Och då ingen bevekelsegrund finnes, skulle jag vara gränslöst moraliskt sjunken, om jag blott för det ondas egen skull beginge brott. Brauner skrattade. – Inte illa sagdt! sade han. Ni har ingen anledning att fortsätta, säger ni. Jag tror tvärtom att ni nu har mera anledning än någonsin att gå in på mina planer. Åtminstone lika mycken anledning som ni hade att gå in på våra små gemensamma finansoperationer för nu omkring två eller två och ett halft år sedan. – Ni syftar på de trenne arbetarne, som dogo i lungsot. – Alldeles. – Detta var inte något brott, det var endast en för vår fabrik gynsam tillfällighet. – Jaha, just så skall det låta! En tillfällighet! Ja, så ha vi båda ända hittills kallat historien. Men medgif då, att min plan också kan få gå och gälla för en gynsam tillfällighet. – Ett så omsorgsfullt planlagt illdåd! Aldrig! – Nåväl då! Låt oss benämna sakerna vid deras rätta namn, om ni vill hafva det så. Vi hafva varit alldeles för »cirklade» mot hvarandra hittills. »Vår» fabrik, som ni kallar det, höll på att gå under i brist på rörelsekapital. Dels var det den tiden ganska skralt med min ekonomi och jag hade då ännu ej utsigterna till det giftermål, som räddade min ställning. Ni hör hur uppriktig jag är emot er. Dels började jag förlora intresset för fabriksförsöket, hvilket ni väl mins gaf ganska litet i början.
De förbinda sig, att betala allt hvad ”de kunna vara skyldige för penningar till dem lånade, af nämnde enskilta personer, och Allmänna Inrättningar och alt godtgöra eller ersätta alla till de”ras förmon ställde räntor på någon af de höga C011- "trahen terne. "Utslag i alla reclamationsmål .emellan de båda ”höga Contraherande Delurnes Undersåtare, i afseen - 398 Stats-Utskottets "de på fordringar, egendom elier andre rättigheter, "som, enligt vedertaget bruk och Folkrätten, böra vid "inträffad fred åter upptagas, skall tillböra vederbörande Domstolar, och den skyndsammaste och mäst "opartiska rättvisa vederfaras de personer, som i detta "ändamål behöfva Domstolarne anlita." Hr Friherre Artckarsward samt Hr Rosenqvist af Akershult hafva, angående Anticipationen på räntan af de erhållne i5o,ooo R:dr och medlens ställande under annan förvaltning, än Statens vanlige Penningeförvaltande Verk, trott, att då denna åtgärd icke ansetts föranleda till anmärkning emot Konungens rådgifvare, den åtminstone bordt gifva Utskottet anledning att föreslå en underd. Skrifvelse till K. M:t, med anhållan, att framdeles, vid händelser af samma art, eller då någon opåräknad inkomst tillllyter Staten, medlen må i vanlig väg förvaltas och inga antieipationer derå äga ram. I afseende härpå åberopar Utskottet de i förra Betänkandet anförda skäl, hvarföre Utskottet funnit någon vidare åtgärd, i anledning af denna K. M:ts disposition, än en anmälan lill R. Sl:r om förhållandet, icke böra äga ram. Emot Utskottets tillstyrkande, att, af de ioiltitne medlen, ersättning till Stockholms Stora Barnhus, för förlorade inkomster ifrån Finland, bör utgå med blott 5,8g3 R:dr 37 sk. B.*eo, i stället för den Summa af 5i,86g R:dr 34 sk. 8 r., K. M:t ansett berörde Inrättning i sådant hänseende tillkomma, hafva flerfalldige anmärkningar blifvit gjorda.
Remitterades Till Allmänna Besvärs och EconomiUtskottet: l:o Riksdagsmännen Johan Larsson Viklunds från Westerbotten, Johan Magnus IVessings från Westmanland och Johan Långbergs från Gestrikland afgifne Memorialer, angående skjutsinrättningen samt 2:0 Riksdagsmännen Nils Månssons från Skåne och Johan Magnus Wessings Memorialer, rörande beloppet af den InquarteringsGifvare tillkommande ersättning för tågande Truppers underhåll; Örn hvilka Memorialer Respective Medstånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. Frän Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D, Remitterades till Stats Utskottet: följande Kongl. Majus Nådiga Propositioner till Rikets Ständer : I:o i afseende på den vid 1815 års Riksdag yrkade rättelse i författningarne om afdrag, till Statens förmon, å Civile Embetsoch TjenBtemäns indeldte löner; sto angående nödige medel och utvägar till Hjelmare Slussverks ombyggnad och vidjnagthållande ; 3:0 angående uppförandet af en minnesvård öfver Svea Rikes utkorade Kron-Prins CARL AUGUST på Qvidinge Hed i Skåne; 4:0 angående användande af de inom Södermanlands Län beftntelige 'såkallade Jagbackar; 5:0 angående beviljandet af vanliga Prästebohlsfriheler åt nya Prästeboställen; 6;o angående sökt befrielse från Bränvinsbevillningens utgörande för åren 1810, 18H och 181S af personer å Landet, som ej äga eller besitta jord ; 7:0 om en stadgad afgift af hvarje mantalsskrifven person till den Veneriska smittans hämmande, samt utvidgande af de därtill nödige Curanstalter, och om fortfarande af det vid sistlidne Riksdag till samma ändamål gjorda anslag; hvarefter, och sedan Stats-Utskottets utlåtande öfver denna Proposition till Ridderskapet och Adeln inkommit, samma Nådiga ProtokollsUtdrag d, 18 Dec. lgif. 445 Proposition derefter skulle till Bevillnings-Uf skottet remitteras; Stats och Oeconomise Utskotten. Kongl.
På Konungens Nådiga befallning får jag den äran 17 386 Riksdagen 1812. anmoda Herr Grefven att låta detta komma till Riksens Ständers Constitutions-Utskotts kunskap. Med fullkomlig högaktning har jag den äran vara Högvälborne Herr Grefvens Ödmjuke tjenare Lars von Engeström. Utskottets Ledamöter antogo den föreslagne redactionen. 10 och 11 Mom. upplästes och gillades. 12 Mom. Herr Envoyén Baron Adlerberg ansåg för sin del brottet att genom lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar förvilla och förleda allmänheten vara af så svår beskaffenhet, att de derföre utsatte böter ej torde vara tillräcklige att afskräcka från sådane brott, hvarföre Herr Baron föreslog, att till förekommande deraf, att icke en person, som äger tillgång till böter, må kunna snart sagdt strafflös fortfara med sina elaka afsigter, arrest eller något annat straff måtte jemte böterne utsättas. Herr Biskop Tingstadius instämde med Herr Baron Adlerberg och förmente, att fängelse efter Domarens pröfning måtte utsättas för den högre graden af sådane förbrytelser, efter brottets beskaffenhet. Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz insåg lika med Herr Baron Adlerberg och Biskoppen Doctor Tingstadius angelägenheten deraf, att straffet för ifrågavarande brott blefve skärpt. Herr Lagman Sandberg, som deruti instämde, föreslog i anledning deraf en sålunda förändrad redaction: brottet umgälles med böter frän 33 R:dr 16 Sk. till och med 100 R:dr eller motsvarande kroppsplikt, efter brottets beskaffenhet; böterna förvandlas enligt 5 § af denna Lag. Uppå framstäld proposition blef Mom. med det nu gjorde tillägg gilladt. 13 Mom. bifölls med den förändring, att orden fräcka, grof och uppenbart deri komma att utgå. 14 Mom. skulle försvinna. 4 § 2 Mom. Herr Baron Adlerberg erinrade, att en förbrytare möjeligeu genom erläggande till Boktryckaren Bilaga S till Mern.