Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti ConstitutionsUtskottet hat jag och Herr af Uhr varit de som ansett LandtMarskalken böra, sedan ConstitutionsUtskottet blifvit hört, framställa den af Bidderskapet och Adeln begärte Proposition, men vi hafva tillika trott, att LandtMarskalken haft skälig anledning att vägra den, och jag går längre, då jag anser, au LandtMarskalken handlat riktigt däruti, att bsn hänskjutit frågan till ConstitutionsUtskottet. Jag skulle önska att vid alla tillfällen af skenbara stridigheter j Grundlagarne, det blefve Talemännens vanliga förhållande, att ej sjelfve afgöra, om Propositionen är Grundlagsenlig eller ej, utan alltid hänskjuta det till ConstitutionsUtskottet. Men, sedan saken kom till ConstitutionsUtskottet, hade Utskottet bordt öfverväga, huruvida Propositionen var stridande emot Grundlagens ordalydelse. Jag har då trott, att den ej var stridande emot Grundlagen, och icke ens emot RiddarhusOrdningen. När Ordförande i Stånden ej väljas af Stande me, utan tillsättas af executiva Magten, så är det den dyrbaraste rättighet att få en Proposition framstäld, sora ej är stridande emot Grundlagen, ty denna rätt garanterar ensam utöfningen af Riksens Ständers rättigheter. Jag har öfveräefvai Riksdagen i Norrköping, då Talemannen i BorgareStåndet vägrade framställa Proposition uti ett ämne, sorn längs blifvit discuteradt, och hvars afgörande berodde af Riksens Ständer. Således anser jag j tvifvelaktiga fall, om en Proposition är enlig med Grundlagen elleT ej, det vaTa säkrare att medgifva Propositionens framställande än att afslå den. Tillika får jag tillkännagifva, att jag reserverat mig emot tillägget i Utskottet# 404 Den 27 östoier f, »t. Memorial, som ej är föranledt af den fråga Rid* derskapet och Adeln remitterat och ej eller af något föregående beslut af Utskottet, hvilket ej förr än vid justeringen beslöt berörde tillägg.
Man liar sagt, att man nu bör ordna statens credit och icke hjelpa sig fram såsom hittills, samt att de åtgärder, man föreslagit att hjelpa sig fram, endast äro palliativer. I det afseendet vill jag göra statsskuldssystemets förfäktare den rättvisa, att de framställt ett radicalt förslag, som, i fall det antages, så skulle hjelpa oss in på statsskuldssystemet, att vi aldrig kunde hjelpa oss derifrån; oell skälet för denna mening hem tar jag från de K. propos:r, som vid hvarje riksdag göras. Man hör vid ena riksdagen, att de begärda oell beviljade anslagen skola blifva tillräckliga för beliofvet, men vid nästa riksdag ser man vida större summor begäras och de förra extra anslagen flyttas på ordinarie slat. Hvad skall det taga vägen, om man går in på att fördjupa sig i skuld? Skall man bedöma pretentionerna efter den förflutna tiden, så måste de framgent stiga, och då blir möjligheten att hjelpa oss ur statsskuldsystemet i samma mån mindre. Jag tror derföre, att det är bättre att hjelpa sig fram som hittills, och jag tillhör dem, som, af rättvisa och billighet mot efterkommande, hellre vilja något öka bevillningen för att komma ifrån statsskulden och fortare amortera den. Jag gillar således icke Utskrs betänk, deri, att det utsätter betalningsterminen till en långt aflägsen tid; men då jag å ena sidan betänker vårt SlatsUtsk:s nuvar. organisation, har jag icke förväntat mig att få en kortare tid utsatt, och då jag å andra sidan considererar, att, om vi kunna utan statsskuldsystem hjelpa oss fram till nästa riksdag, en icke obetydlig summa i bancovinsten skall finnas till afbetalning af Itiksskulden, så tror jag mig böra yrka bifall till Utsk:s betänk.
— » Visst j a — där! Men hvad är det för högst egna tegelfärgade påfågelsfjädrar, som sticker upp bakom?? » Eld, » svarade Lycko kort. » Antagligen det, j a, » sa jag, » och det mörka, mörka är väl klippor, dystra klippor? » » Hvad skulle det eljes vara? » Visst är det klippor, » sa jag if rigt, » och så är det nog Abel själf, den där ljusa konturen som — •? » » Det är en fin tafla, » sa Lycko med eftertryck. » Det är det visst det, » sa jag varmt. » Det finns bara ingenting som människor har så svårt att förstå som humoristiskt folks tragik. Det vet jag bäst, det, som aldrig blir förstådd, när j a g är tragisk. » Nu kom vi till en eldröd tafla med en herre i hvit tåga och en röd lagerkrans på. » Hejdenstams porträtt: konstnär A. Andersson, » upplyste Lycko. » A h nej, » sa jag, » så ofantligt intressangt! När blef han krönt? » » Ska det vara data, då » log Lycko. » xi.h nej bevars, hufvudsaken är att han är krönt. Det har troligen skett i R o m, efter han har tåga! » » Såvida det inte är en frisérkappa, » sa Lycko. » A h, Gud bevare mig, » sa jag, » nog är det illa stäldt för skalder här hemma, men G EORG LEVY ' 5 kröna dem i frisérkappa, behöfver vi väl ändå inte! Men — är • — det verkligen likt? Han lär j u vara en vacker karl, och den där — näsan — —? » » Den är visst symbolisk » sa Lycko, och stack knogen i mun i brist på käppknapp. » Ja — visst är den symbolisk, » sa jag med lättnad. » Representerar storheten i hans författareskap! » » Snarare skärpan, då, » sa jäg. » Men nu är jag så trött, att jag inte orkar se på en enda smula till. » » Vi gör väl om det här d å! » sa Lycko.
Det är helt skumt omkring mig; men jag står ännu der midt å golfvet och finner mig sjelf igen i att lyssna till ett rinnande vatten någonstädes derute, som rinner och rinner, som om det runnit sedan eviga tider och alltid skulle fortfara att rinna så ... Jag har redan hunnit så långt, att min dag är noga indelad. Det har alltid varit så med mig, att jag icke förr känt mig riktigt tillpass, innan jag verkstält en bestämd indelning af tiden och left mig in deri. Tills det skett, har jag gerna känt mig så underligt på resande fot, så der provisoriskt olugn, precis som när man på morgonen sveper sig riktigt gassigt in i sängen för att sofva denna blund hvilken öfvergår allt, men inte kan sofva in, emedan man mot sin vilja ligger och väntar på något störande ljud. Pedanteri, ha alltid de andra sagt; månne det inte är något annat, något som är min natur, ett dunkelt eko af mina förfäders vanor, hvilka genom århundraden, slägtled efter slägtled, left ett dylikt ett-och-samma lif, der dygnet var noga indeladt och der det dygnet som kom var precis lika det som gick ...? Nog af, jag har fått min kära dagsruta, och lefver upp dervid. Sofver gerna ett passabelt stycke upp på dagen. Efter toiletten och chocoladen strax ut — jag har aldrig mitt hufvud klart, innan jag fått luft och kroppsrörelse. Klockan tolf ätes middag. Half två kommer tåget, och då går jag regelmässigt sjelf ned och hemtar posten. Derpå följer arbetstiden: från half tre till half sex skrifver jag. Så går jag «zum Bier». Half sju kvällsmat; till sist en grogg och en bok; och före elfva sofver jag redan denna de rättfärdigas sömn, hvilken i vårt nittonde århundrade mest är vorden en saga. Och följande morgon vaknar jag upp igen till en ny dag, hvilken är en upprepning af den förra. Jag känner här i byn alla och ingen, — men dervid är jag ju van.
Jag anhåller derföre, alt Hr Frill, o. Landtm., som torde finna öfVerläggningen afvikande från hvad grundlagen bjuder, täcktes låta oss öfvergå till de ärenden, som hvila på bordet. Hr Rosenblad, Bernhard: Till hvad Hr von Hartmansdorff och Frih. Cederström yttrat, torde det vara öfverflödigt att görn något tillägg; men jag vill blott fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på en omständighet, sorn desse ledamöter icke vidrört, nemi. att R. o. Adis beslut afsåg blott alt lägga till handlingarna det ifrågavar. adressförslaget, utan afseende på förslagets innehåll, och utan att någon opinion uttrycktes, huruvida man i allmänhet ägde rättighet att afgifva adresser. R. o. Ad. beslöt nemi. endast, att Ståndet icke förenade sig om adressen. Den af Hr Frih. o. Landtm, framställda propostn justerades och kan således icke emot 58 §:n Riksd.Ordn. ändras, äfven om prot.utdr. rörtde det fattade beslutet ej vore justeradt. Enligt 5y §:n Riksd.- Ordn. äger Ståndet visserligen alt meddela BondeSt. sitt beslut, antingen genom prot.utdr. eller genom deputation; men äfven om meddelandet sker genom deputation, kan dervid annat tillkännagifvande, än prot.utdr. innefattar, icke äga rum, emedan beslutet var omotiveradt. Skulle vi nu antaga Hr Ribbings efter justeringen af R. o. Ad:s beslut framställda motion om deputation till BondeSt.; så skulle R. o. Adis fattade beslut motiveras, hvilket vore att upprifva samma .beslut, och derföre afstyrker jag att taga densamma under öfverläggning. Hr Ced ersch jöld, Pehr Gustaf:
Vidkommande åter Jägeri-Beljeningens skyldighet, dels att utföra, dels att biträda vid Rofdjurs-jagten, så är äfven värdet af detta åliggande och åtgärderna - S t tt t s-U t s k o 11 e t s Betänkande a. ^3 na i den vägen relativa till Landsorternas olika läge och beskaffenhet. Man tänker olika på Slättlandet, der man sällan hemsökes af de större Rofdjuren, mot hvad man tänker i Skogsbygder, och de orter der hästar och Boskap uf dém slagtas, stundom till otrolig mängd, och hvarest den torflige innebyggaren rätt hastigt och complett kali se sig beröfvad det dyrbaraste han eger, men hos dessa tjenstemän fordras skicklighet) och för den ort hvarest sådant värderas och ej eller saknas, klagas troligen icke. K rono betje ningen, säger man annars, bör hafva öfverinseende! vid Hofdjurs-jagt och Skallgång, äfvensom att den redan har befatta ning dermed; Sant är, att den vid sådane tillfällen måste vara närvarande, men det är för folkets och ej för djurens skull och deras närvaro är då oumbärlig för utvecklingen af Jägeribetjeningens anord* n ingar; ensam skulle Kroiiobetjeningen stanna i förlägenheter, hvilka den åtminstone i allmänhet ej sjelf skulle kunna afhjelpa; ty äfven rofdjurs-jagten fordrar kunskap och tids uppoffring, som ej kan begäras af andra än underviste och derföre särskildt anstälde och lönte tjenstemän. Man har i sednare tider genom pre - 4 Skaraborgs Lån innefattar trakter, der man i synnerhet utmärkt sig, men det torde annu fordra längre tid, innan man hinner stadga Öfver tygelsen om denna anstalts tillräcklighet såsom surrogat betraktad.
Maj:t ^örblifwer Riksens Ständer med all Kongl. Näd och Annest wälbewägen. Ot supra. gärt». Utdrag Den Is September. 429 Utdrag af Protokollet öfwer Handels, och Finance Ärenden, hällit inför Hans Maj:t Konungen rä Orebro Slott den rz Sept. i8io. Närwarande: Deras Epcellencer Justitiä Stats. Ministern Herr Grefwe G yl» lenborg och Stats - Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Friherre von Engeström. Stats. Räden Hans Epcellence Herr Grefwe von Essen. Friherre Rosenblad. — von Platen. — Adlercreutz. Stats» Secrekeraren Järta. tats.Secreteraren föredrog i underdänighet Stats . Beredningens underdäniga utlätande i anledning af Riksens Ständers wid sista Riks. dag aflätne underdäniga skrifwelse om Maga. zins. Inrättningen i Riket, och förmälts derjemte, att han i underdänighet ansäg lämpligast ätt, dä flera frägor, som härmed ägde gemen, skap, äfwen wid denne Riksdag blifwit wäckte, handlingarne i detta mäl öfwerlemnades till Rik. 430 Den iz September.
»Hör du, Blykrona,» sade Casimir Du Camp, »ser du att det lyser däruppe? — Där bor Eric!» — Och så följde ett själlöst skratt i trio. Casimir vinglade, stödd på två nyförvärfvade vänner. Men när de närmade sig villan, försökte han lägga band på uppsluppenheten. »Nu ska’ vi vara tysta,» sluddrade han. »Inte tala för högt! — Se, grefvinnan — hustru min, förstår ni — hon sofver som en fågel — lätt som en fågel, förstår ni alldeles som en fågel. Och därför ska’ ni ta’ mej fan vara tysta — och inte skräna, förstår ni! För se hon tycker inte om skrän. Och om jag är — lite full — det kan hon se genom fingrarne med, förstår du — Blyhatt! Men om du också är full — då går det inte » Eric stängde fönstret. Han var genomfrusen; han ryste till. Det var ingen vanlig kyla, han led af; det var en kyla genom märg och ben. — Han tänkte på denne lallande faun och på sina egna drömmars drottning. Hur var det möjligt, att hon kunde älska honom ännu, sedan hon sett honom en enda gång i detta tillstånd? Hur var det möjligt, att hon någonsin kunnat älska honom! Hvad kände hon väl i denna natt, när han trädde in i hennes rum med vinglande steg, väckte henne med sitt buller och intog sin plats vid hennes sida, förande med sig en atmosfär af sprit och tobaksångor — och somnade som ett själlöst, svettigt djur? Kunde hon verkligen ännu ha en enda illusion i behåll? — Men Casimir hade dragit af sig stöflarne i tamburen och tassade så tyst som möjligt in i det lilla gårdsrummet, där han befallt sin betjänt att bädda de nätter, då han stannade länge ute och då han, af hänsyn till sin hustrus nattro, föredrog att gå till sängs i ensamheten. Där sof han snart, till hälften afklädd, drinkarens dödlika sömn, och han vaknade icke ens, när ett häftigt men snart öfvergående illamående höll på att vända ut och in på hela hans kropp. Han vaknade icke heller, när Marias kammarjungfru, som vanligt, steg in i rummet på morgonen för att utplåna spåren af nattens vederstyggligheter.
Oell då det utomdess kan inträffa, att en del eliter blifva bosatte utom beväringsdistriktet och sålunda få längre väg att färdas än beväringsmanskapet i allmänhet, samt det icke kan vara med billighet förenligt, att elit-corpsen, i afseende på godtgörelse för marchen, vore sämre lottad än den öfriga beväringen, hafva Konuniterade ansett sig icke böra beräkna marche-kostnaden per man till lägre belopp än R:mt K:dr 5: — Mötcs-kostnaden torde kunna upptagas i likhet med samma kostnad för den öfriga beväringen, eller per man till , 9: 75. Om än någon förhöjning, i följd af den nya provianterings-staten, skulle uppkomma, så torde dock en sådan förhöjning blifva godtgjord genom lägre pris å proviant-artiklar, och af samma skäl torde ej heller den obetydliga förhöjningen af manskapets tobaksskilling förorsaka någon märkbar tillökning i möteskostnaden på det hela. Aflöning till eliterna har Kommitén föreslagit att utgå för hvarje möte per man med 25: — Dessutom skall, vid slutet af sista mötet, hvarje elit erhålla en gratifikation, uppgående för hvar man, sorn icke blifvit befordrad, till 75 It:dr utöfver den vanliga aflöningen; men då denna summa skall samlas under loppet af fyra år, behöfver dertill årligen alsättas endast J:del eller 18: 75. Genom förräntande under tiden af det härtill afsatta beloppet kan visserligen en besparing vinnas, så att den erforderliga summan kunde samlas genom årlig afsättning af något mindre än {:del, men då den inkomst, som härigenom kan beredas, torde blifva erforderlig för befälets aflöning under eliternas exercis, enligt hvad i det följande kommer att visas, så har den årliga afsättningen till gratifikation åt eliterna blifvit till oalkortadt belopp utförd. För elit, som blifvit befordrad till korporal, ökas förenämnda gratifikation med 20 Hulr, hvilka, likasom de förut omnämnda 75 K:dr, skola samlas under loppet af fyra år, hvartill fordras 5
M:t, som hufvudsakligen gillat de grunder, på hvilka Sundhets-kollegium stödt sitt omförmälda förslag, och tillika funnit nyttan deraf, att till uppmuntran för fällläkarekorpsens utmärktare medlemmar, fältläkare-beställningarne förses med högre löner, har dock, med hänseende till de jemförelsevis mer angelägna behof, för hvilka nya anslag erfordras, för närvarande icke velat ifrågaställa beviljandet af den för fält lii karne föreslagna löneförhöjning å tillhopa 4,400 ti: dr 5 hvaremot E. K. M:t, jemte begäran af Rikets Ständers medgifvande dérlill, att de bataljonsläkare, hvilkas löner äro afsedda att förhöjas till 400 R:dr, få efter 8 års oafbruten tjenstgöring, med sådan lön på allmänna indragningsslaten komma i åtnjutande af enahanda löneförhöjning af 50 procent, som för närvarande under sådane förhållanden är bataljonsläkare med nu fastställda löner tillförsäkrad, af Rikets Ständer äskat 6,150 Rdr till öfriga här ofvan uppgifne allön ingar och löneförbättringar 5 hvarjemte E. K. Maj:t i nåder föreslagit, att de häraf för läkarne vid arméens regementer och korpser saint vid allmänna garnisonssjukhuset afsedda lönebelopp mätte fördelas på vederbörliga anslag under hufvudtiteln och endast den för fällläkarekorpsens chef beräknade aflöning upptagas serskildt under ny rubrik af fällliikare-stalen, under hvilken äfven det i nu gällande riksstat serskildt uppförda resestipendium för mili tärläkare, likasom från general i tets-staten fem fällläkare-arfvoden å tillhopa 500 R:dr lämpligen kunde öfverflyttas. Hvad E. K.
Mars kalken erinrade så i dant vara stridande emot Riksdagsordningen, och att, om ändring hade sökts uti Utskottets Betänkande, borde detta sedna* re hafva blifvit återremitteradt. Herr Stjernstedt, Carl Gustaf: I någon påföljd af hvad Herr Öfverste Berg* man yttrat, får jag vördsamt anmärka* att, sorn den imellan Rothållare i Stockholms Län med vilkor ingångna öfverenskommelse, att på bestämd eller kortare tid kläda soldaterna i likhet med Lifmunderingen * men att derefter Släpkladerne utgjordes en* ligt Knektcontractet med grått eller hvitt valmar, genom Kongl. Förordningen af deri 4 Februari 1812 förloratall kraft och verkan^ det alltså vore till önskande s, att hos Kongl. Maj:t underdånig hemställning gjordes om ändring i 1812 ars nu öfverklagade Kongl Förordning. Den 2 Juli. e. m. Hans E xcellence, Herr Grefven och LandtMarskalk en förklarade, att saken vöre afgjord. Herr Berghman hade yrkat afslag å Utskottets Betänkande. Ett sådant,Beslut hade blifvit fattadt. Att nu göra förändringar i Utskottets Betänkande, vore, som Herr LandtMars kalken nyss nämnt, stridande mot den för Riksdagsärendernas beh andling fastställda ordning. Till afgörande företogs StatsUtskottets, den 28 Juni på Bordet lagda Betänkande angående Löntillökning för penningelöntagande civilevEmbetsoch Tjenstemännen i allmänhet. Herr von Schantz, Jvar Fredric Gabriel, uppläste följande: Ödmjukaste Memorial. Äfven jag är en ibland dem, som på* yrkat förbättrad Lönreglering för penningelöntagande civila Staterna. Då jag uppgaf förslag dertill, ägde jag, al den allmänt goda tanka, sorn för saken hördes rådande, samt Regeringens å ämnet fästade uppmärksamhet, det hopp, attén, emottiderna svarande förbättring i Lönevilkoren kunde väntas.
Anders Andersson från Wermlands lä, Magnus Månsson från Östergöthlands län, Lars Mattsson från Upsala län, Jöns Andersson från Malmöhus län, Nils Persson från Malmöhus län, Gustaf Nilsson från Kalmar län, och Olof Lindström från Vesterbottens län. 1 Lag-Utskottet. Ledamöter: Nils Nilsson från Wermlands län, ' Per Erik Andersson från Westmanlands län, Olof Persson från Gefleborgs län, Erik Ersson från Gefleborgs län. Suppleanter: Johan Johansson från Östergöthlands län, Johannes Nilsson från Götheborgs och Bohus län, Anders Nilsson från Hallands län. 1 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Ledamöter: F. d. Talmannen Nils Pehrsson från Kronobergs län, Peter Jönsson från Jönköpings län, Ola Pehrsson från Blekinge län, Erik Kristensson från Götheborgs och Bohus län, Peter Claesson från Elfsborgs län, Anders Kylander från Wermlands län, Anders Ersson från Stora Kopparbergs län, Jöns Eril; Eriksson från Örebro län, Carl Olsson från Södermanlands län, Jacob Lindby från Gottlands län, Jan Ersson från Upsala län, J. G. Wassmuth från Stockholms län. Suppleanter: Lars Larsson från Elfsborgs län, Johan Bergström från Stora Kopparbergs län, 6 Prot.-Utdrag den 28 November 1863. Andert Sundholm från Stockholms län, Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län, , Erik Ersson från Stora Kopparbergs län. Anders Jonsson från Östergöthlands län, Måns Persson från Kalmar län, Lars Andersson från Gefleborgs län. Johan Peter Andersson från Elfsborgs län. I E.xpeditions-Utskottet. 1 Ledamöter: Peter Gabrielsson från Kronobergs län, Sven Andersson från Skaraborgs län, Johan Lekberg från Örebro län. Suppleauter:
Blott med något slags biträde af de fonder, Riddarhuset disponerar, låter det sig göra. Derföre kunna åter tvenne alteruativer tänkas: antingen att Riddarh.-Direktionen bemyndigas att sjelf gå i författning om protmas ingifvande på Riddarhuskassans förlag. Direktionen skulle då genom sina tjenstemän, mot särskildt arfvode, eller genom andra personer, låta afskrifva hvad som skulle tryckas, och 4G Den 4 Oktober f m. för öfrigt vidtaga derför nödiga åtgärder på sätt och vilkor, som kunde leda till minsta kostnad, förenad med största säkerhet, alt arbetet blefve så väl och omsorgsfullt gjordt i alla afseenden som möjligt; och den skulle sedan låta hålla Riddarhusets medlemmar och andra afnämare det utgifna tillhanda, omedelbart eller genom bokhandeln, för det pris, som kunde bereda den fördelaktigaste afsättning. Eller ock skulle Riddarh.-Direktionen bemyndigas att upgöra med en eller flera enskilda vetenskapsidkare, som kunde vilja åtaga sig arbetet, och att garantera dem afsältningen af ett visst antal exemplar, då de sannolikt ej skulle hafva svårt att finna enskild förläggare, som befriade dem från ekonomiska bestyr, och lemnade dem så mycket mera ledig tid och håg att använda på sjelfva arbetet.” Det yttrande Högh Riddarh.-Direktionen, i anledn. af denna Hr Thams framställning, meddelat Utsk., inskränker sig ensamt till betraktande af de tillgångar Riddarh.-kassan må kunna ega, för att bestrida den större eller mindre utgift, som för det ifrågaställa litterära företaget erfordrades, och Direktionens fleste
Så vida detta således utgår från en consequent princip, och de förre hittills gällande stadganden angående borgen, hafva synts mig utgå ifrån flera olika, hemställer jag, Den 18 Junii f, m. i f»ll «f återremiss å Betänkandet, till Lagutskottet, om det ej vore tjenligt, att föreslå 7 Capitlet i den nya HandelsBalken, efter LagCommitteéns förslag, till Riksens Ständers prof? ning, alldenstund ämnet är af 6tor vigt. Herr Hjerta, Johan Gujlaf-, Jag förenar mig med Grefve Spens i den önskan, att Lagutskottet måtte göra afseende på LagComittéens förslag; äfvensom jag ville bestämdt begära, att Utskottet måtte yttra sig, om det icke vore tjenligt, att för sädane skuldsedlar, som ä~ ro ställde på viss tid, det måtte vara tillåtit, att uppsäga sin borgen, åtminstone efter en viss tid från deras förfallande, på det man icke i hela 9 år måtte blifva skyldig att ansvara för en borgen, som gifvitg på 1 år. Detta är ett ämne af högsta vigt för den enskilta craditen. Grefve Spens: I afseende på hvad Herr Hjerta yttrat, får jag nämna, att just det förilag Herr Hjerta gjorde, är intagit uti LagComittéens föreslagne 7 Capitel af HandelsBalken. Der är nemligen stadgadt, att, om en skuldförbindelse är stäld på viss tid, borgesmannen skall sökas inom ett år efter sedelns förfallande. Der är ytterligare stadgadt, att om viss betalningstid ej är utsatt, och borgesman vill blifva fri sin borgensförbindelse, skall han tillsäga borgenären, och denna vara skyldig, att söka honom inom ett år derefter , eller ock icke hafva rätt att söka honom På samma sätt är allt, hvad i detta afseende kan förekomma» Dtrx 18 Junii J. m. 495 >å fullständigt upptagit, att jag tror ingenting annat behöfvas, än att blott antaga LagComittéens förslag.
Då nu äfven föredrogs ett från BondeSt. ankommet prot.- utdr. af denna dag, innehållande inbjudn. till R. o. Ad. samt PresteSt. att instämma i BondeSt:s rör:de BancoUtsk:s utlåt. N:o i35 fattade beslut, fann R. o. Ad., att, vid föredragningen af hvarje punkt, BondeStts motsvarande beslut borde uppläsas. itsta och 2:dra punkterna. Dessa punkter, hvilka af BondeSt. blifvit gillade, biföllos äfven af R. o. Ad. 3:dje punkten. BondeSt. bade åt denna punkt gifvit följande lydelse: "I stället för de nu brukliga bancotransportsedlar, äfvensom sedlarna A 3 och 2 r:drs valör, utgifvas från Banken, i "den mån ett för vexlingens oafbrutna underhållande erforderligt antal af någon sedelsort hinner förfärdigas, sedlar, att inlösas med silfverspeciemynt, endast å följande bestämda "summor, nemi.: "å 32 sk. b:co att inlösas med § r:dr specie. "å 2 r:dr -J „ "å 6 r:dr 32 sk 2^ , "å 10 r:dr 3^ „ "å 33 r:dr 16 sk ra^ „ "å 100 r:dr b:co 37^ „ ”å 5oo r:dr b:co '87^ „ "Dock äga Bancofullmiigtige att, i händelse utom dessa ”valörer någon annan skulle linnas vara för allm. rörelsen "särdeles nyttig och nödvändig, låta, enligt de af R. St. nu "stadgade grunder, utgifva sedlar å 1 högst a andra valörer emellan 2 r:dr och 100 r:dr b:co.” Hr Stuart, Carl Gust.: Jag kan för min del icke tillstyrka R. o. Ad. att instämma uti BondeSt:s beslut i denna punkt.