Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärsoch Oeconomie-UIskottets Utlåtande JY:o i33• ämne afgifne Betänkande N:o 119; hvaremot de öfrige respeclive RiksStånden detsamma återremitterat, på grund af gjorde anmärkningar: inom Ilögvördige Preste-Ståndet j af H:rr Prosten Astrand, Contracts-Prosten Nordin, Biskopen Hedren , Doctorerne Grevillius och Grenandermed hvilka flere Ledamöter sig förenat; inom Vällojl. Borgare-Ståndet af H:rr Fries oell Ilolm, biträdde i sina meningar af åtskillige andre Ledamöter ; samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet, af Riksdagsfullmägtige Hans Jansson och Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Sven Heurlin och Johan Christoffersson från Kronobergs Län, Peter Jönsson från Jönköpings Län, Nils Mänsson och Tufve Månsson från Malmöhus Län; och hafva med dem flere af Ståndets öfrige Ledamöter instämt.
Straxt lät råttan bära fram den allra nättaste lilla sy-båge; öfver bågen spändes en duk af finaste silke, och sedan hon till att sömma, så att den lilla guld-nålen alldeles flög emellan hennes små, små händer. Det dröjde så inte mycket länge, förrän hon hade stickat ett sadel-tyg, hvars like ingen har sett hvarken förr eller sedan. Derpå voro utsydde både rosor och liljor och alla slags fagra blader, och det med sådan konst, att det såg ut alldeles som när de äro lefvande och vexa i det gröna; men hvart endaste litet blad var stickadt af silke, och blommorna voro af skärt gull. När nu sadel-täcket var färdigt, gaf hon det åt prinsen, och bad honom föra det hem till sin fader, med helsningar ifrån sin käresta. Ja, prinsen tackade för gåfvan, såsom den väl det kunde vara värd, och tycktes honom att det var ett riktigt underverk, så fager var den. Men hvar en gång han såg på bladen och blommorna, tänkte han vid sig sjelf, att man väl kunde få leta verlden om, utan att finna en mö som visste så bruka sina små fingrar som den lilla råttan. Vi låta nu konunga-sonen sitta der och äta och dricka och må väl, och vilja i stället se hvad hans käresta tog sig före. Hon kallade genast sin tjenste-mö, gaf henne noga undervisning om allting, och bad henne fara öfver skogen med bud till kungs-gården. Ja, kråkan var straxt färdig, bredde ut vingarne, och flög åstad. Som hon nu kom in till drottningens döttrar, frågade prinsessorna hvad hon ville, efter som det var så serla på aftonen. »Jo,» sade kråkan, »min matmoder låter helsa så mycket; hon har fått besök af sin fästeman, och har lofvat sticka honom ett sadel-täcke. Derföre beder hon, att J viljen skicka henne några brokiga lappar och andra trasor, emedan konunga-barn äro så vanda vid gull-stickade täcken, att slikt ett sadel-tyg måste synas dem mycket nymärligt.» Straxt var afunden åter framme, och prinsessorna svarade med stor harm:
Från 1716 till 1720 liqviderade x-äntegifvarne deras skatt med 2 daler silfvermynt som, betalt med koppar, utgjorde 2 runstycken. Detta varade till 1720, då det måste återgå till det förra. Hvad verkan det haft på deras välstånd, känner jag ey, men så var det; de fingo betala som förut, Samma förhållande var på 1760-talet, då en dylik myntoreda uppstod. Då betalte de blott en tredjedel af det rätta värdet. Vid myntregleringen 1776, som hade en reglering af Kronoräntorne till följd, stadgades, att alla räntor, som efter 1719 blifvit stadfästade, skulle betalas efter 6 daler silfvermynt, och de, som före denna tid ägt rum, hvaribland dessa voro, efter 3 daler silfvermynt. Således betalades efter 1776 6 gånger så mycket, som under myntoredan. Vi stå nu åter på samma punkt; huru långt försämringen kommer att gå, och om det TO* Den t April e. m. slutligen kommer att förhålla sig med vårt mynt, som emellan 1716 och 1720, kan ingen förutse, Emedlertid är endel af desse räntegifvare äfven Riksdagsmän, och domare i sin egen sak; skulle än hela nationen yrka slut på myntoredan, så äga de intresse att drifva den till en sådan grad, som i slutet af Carl XIl:s regering. Det behöfves ej mera än detta, för att visa nödvändigheten af en undersökning. Denna undersökning är föreslagen att af Konungen i underdånighet begäras, Jag gör mig försäkrad om Styrelsens vishet, att den så anställes, att den ej sprider den oro, som Herr Hjerta befarar. Jag måste säga, att när bär ej är fråga om annat, än undersökning, och man vill vägra den, så vittnar det, att saken är sjuk.
St. tillkännagifver, att Ilan vill kalla ett sådant möte, tillika gifva tillkänna det sätt, hvarpå han önskar alt mötet skall representera. Det är af detta skäl jag anser Utsk:s förslag icke vara antagligt. Vill man äter, på sätt Hr von Hartmansdorff påyrkat, inrätta periodiskt återkommande kyrkomöten, så mäste jag för min del helt och hållet motsätta mig sådant. Det vore att införa en ny representation vid sidan af den redan befintliga, och hvilken af dessa båda representationer skulle vinna öfverhanden ? Antagom att på ett kyrkomöte, som hålles näst före riksdagen, åtskilliga ärenden handläggas och att mötet uti dem fattar beslut. Ingenting kan hindra att aldeles samma frågor jemväl på riksdagen förekomma och att R. St. fatta aldeles diametralt motsatta beslut. Hvilken af dessa auktoriteter skulle då råda, kyrkomötet eller riksdagen? Hvilkenderas votum skulle företrädesvis ådraga sig Konungens uppmärksamhet? Jag tror att det skulle vara föga nyttigt att inrätta 2:ne sådane representationer bredvid hvarandra. Vi hafva exempel på en sådan kyrko-representation i England, hvilket här redan blifvit omnämnt. Det finnes i gamla statuter en slags kyrko-representalion, men denna har så helt och hållet försjunkit till intet att man knapt vet utaf densamma, utan sådane ärenden föredragas inom Parlamentet och afgöras der. Man har sagt att de kyrkliga frågorna här med likgiltighet omfattas, men kan väl någon på allvar säga sådant ? De, som jemte mig varit vittnen till de långvariga och lätt återkommande diskussioner, som här hafva förekommit, kunna de väl säga att de kyrkliga frågorna här hafva förbisetts, då de just under denna riksdag hafva framträdt med ett lif och en värma, som otvifvelaktigt tillkännagifver att representationen är ingenting mindre än likgiltig för dessa frågor, och då allt tyckes förebåda, att, sedan de nu en gång kommit å bane, skola de med samme nit och ifver jem väl fortfarande behandlas? Jag påminner mig att, då en af de religiösa frågorna här förevar, yttrade en talare, som hade ordet näst före mig, att det vore märkeligt att se, huruledes frågor, som vid sista riksdagen knapt ådrogo sig någon upmärksamhet, nu hade omfattats med så mycken värma och lif.
Uti hvarje års Kyrkoräkning hafva, uti credit, blifvit upptagna de utgifter, sorn grunda sig på .‘©ckenstämmobeslut, af Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet och Högvördig» Biskops-Em betet i Stiftet sanktionerade, när utgifterna hafva öfverstigit 5© Rdr Banco, och alltid ined protokoller och cjvittenser bestyrkte. Dessutom upptagas Pastorsj otariet och eisättning för skrifmaterialier, af båda Kyrkorna, till Tre (3) Rdr £:co, på grund af Kongl. Majtts Nådiga Förordning dfen 56 Februari 1817, § 8; Jordegcmmans lön af båda Kyrkorna, En Tunna råg och En Tunna korn , i öfverensstämmelse med Kongl. Majtts Nådiga Förordning den >3 Augusti i8©5 och sockenstämmobeslut den 1 o November samma år. Till Herr Professorn oeh Riddaren Liljevalch, såsom Lärare i förlossmngsvetenskapen, och såsom ersättning för den undervisning, sorn af honom meddelas blifvande Jordegummor , utgår årligen Tolf (12} kappar korn, på grund af nämde Heir Professors år 1834 hos Edeis Kongl. Majtt i underdånighet gjorde ansökan, maximi venerandi C011- sistorii Circ. N:o 2(11 samma år oeh ÉoekuestäEnmoheslut den 14 November aistnämde år. — 410 — Till Inslltulum Clinicnm En Timna råg, euligt Kongl. M >j:'s Nådiga befallning den i April 1812, då Kyrkoinspektorerne lör ut blifvit afskedade.
Föredrogs och remitterades till Bevilln:sDtsk. K. M:s d. 29 sisth Mars på bordet lagda Nåd. Propos. till R. St., om antagande af visst medelporto för alla bref, som genom Postverket inom Riket befordras. Föredrögos ånyo och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon Utsk:s nedannärande d. 22 och 23 sisth Mars på bordet lagde Betäuk:n: Ms 6S, i ani. af väckt motion om rättighet för tjenstförrättande Kontrakts-prost, alt under extra nådår upbära hela inkomsten af de s. k. proste-lunnorne; JVs 69, i ani. af väckt motion i fråga om rättighet för Allmogen i Norra länen att afhemta tjäruved å Kronans skogar; M 70, i ani. af väckt motion om vidtagande af åtgärder för åstadkommande af en allmän Stads-ordn. eller Ordnings-stadga för städerne; 71, i ani. af väckt motion om ändring i Rese-Regl:tet af d. 31 Oct. 1851; JVs 72, i ani. af väckt motion om Tullstämpel-afgiftens nedsättning eller uphörande;. samt JVs 73, i ani. af väckt motion om rättighet för Enkor efter Pastorer i Kalmar stift, att äfven under extra nådår få tillgodonjuta hela inkomsten af Stomhemman. Föredrogs och lades lill handlingarne Särskildta Utskrs d. 29 sisth Mars på bordet lagda Mern. JVI 4, med öfverlemnande af åtskilliga enl. R. St:rs beslut tryckta handlingar, rör:de Norska Bränvinslagsliftningen. Den 1 April. 9 Föredrogs Hr Brakels, Mauritz Gust., d. 29 sisll. Mars på bordet lagda motion med förslag till förändringar i Riddarh.- Ordn:n. Frih. Cederström, Rudolf: Vid genomläsandet af den på bordet hvilande motionen, har det icke kunnat undgå att väcka min förundran, det den icke blifvit åtföljd af några motiver.
Uti, N:o tilt. sett sig hot3d; hafva Utskotten, sorn i hufvud* saken vidhålla sitt i denna fråga redan fram* lagde förslag» ansett sig, till undanrödjande af deri enda olägenhet, som vid detsammas verk* ställighet skulle derigenom kunna inträffa, att en ordentlig och behållen jordbrukare, som i fast egendom kunde framvisa tillgångar, rnångfalldigt öfverstigande det ifrågakommande städ* jebeloppet, likväl blefvö, genom saknad till* gång å contanta penningar, hindrad att det ho. horn erbjudna arrendet öfvertaga, vördsamt böra tillägga och till Rikets Höglofli* ge Ständers bifall hemställa, att den person, som vid anställd Arrende-Auction å ett MilitiseBoställe erbjuder den högsta städja i penningar, må, då inteckning för städjans belopp i fast egendom kan af honom erbjudas p& Landet, inom hälften af BevillningsVärdet så väl för sistförflutne året som för ro år tillbaka till hvarannan jern* förde, och i Stad inom halfva Brandförsäkrings-Siimman, vara berättigad att det för hela arrendetiden erbjudna städ* jebelopp behålla såsom lån emot fem procents ränta, och det så länge arrendetiden varar och han sina inför Di* rectionen åtagna förbindelser utan klander uppfyller; Statssamt Oec.-Utsli. Uti. Huruvida de om Arméens-Bast alléns utarrenderande föreslagna nya Stadganden jemväl bora å Kongl. Flottans Officerares Boställen til• lampas ?
Mai.ts och Kronans inkomsters debiterande och upptagande foreskrifne terminer, eller uti tiden till Mantalsskrifning, Markegångssåttning eller Afradsdag, ej heller uti den tillförene för Kronans Redogörare hufvudsakligen bestämde Redovisningstermin , inför Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande den l Maji hvarje år, såsom ock något sådant ej eller år vordet föreslagit, som i ett eller annat afseende må verka rubbning uti de hitintills foreskrifne och i allmänhet gållande Uppbörds-Reglementen och öfrige, i afseende på controllen, gifne Författningar, utan består den af Stats-Commissarien föreslagne förändrade method för Lands-Böckernas uppgörande, förnämligast deruti, att Räkenskapsåret börjar med den l Januarii och slutas med den 31 December, och att exempelvis redogörelsen för 1816 års Räntor och Utskylder kommer att benämnas såsom 1817 års Räkenskap eller med andre ord: att uti 1817 års Landsbok kommer att innefattas 1816 års odisponerade och behållne Räntor samt 1817 års Utgifter och så framgent år från år. 48 JRiksejis Ständers Och sorn Eders Kongl. Maj:ts och Kronans inkomster vid årets slut, efter markegångarne beståminas och hufvudsakligen inflyta under påföljande året, hvars utgifter deraf bestridas samt det naturligaste år, att hvad under ett och samma år inflyter och utgifves, hörer till samma års Redogörelse, anser i underdånighet Kammar-Råtten Debet uti hvarje års Råkning bora innefatta Kronans inkomster för förra året samt Credit, utgiften och levereringarne för löpande året, så att uti 1817 års Råkning upptages 1816 års inkomster och 1817 års utgifter och levereringar och så framgent, välförståendes, att alla Cassa-Råkningar, såsom Räntekammarens och Rånteriernes, med fleres Debet innefatta emottagningarne under årets lopp. Med hänseende till denna allmänna grund förekommer till skärskådande Lands-Bokens föreslagne särskildta delar.
Då Amortissements-fonden endast uppkommer i det fall att Obligationerne stiga öfver pari, ty så länge de äro under pari böra de genast inköpas, hvarigenom inga medel kunna samlas lill någon fond, bar Utskottet trott sig icke i detta, förmodeligen ej så snart inträffande, fall böra något föreskrifva, förmodande att Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoret af egen drift säkerligen skola vela att göra denna eventuella amortissementsfond fruktbar, antingen genom användandet af medlen i Contorets egen rörelse, eller genom deras placerande på afskrifningsräkning i Banken. Man skulle måhända hafva önskat att se Utskottets förslag mera detailleradt, men Utskottet har i allmänhet fruktat; att oförutsedda svårigheter vid utfärdandet kunde möta om Utskottet, genom allt för omständliga föreskrifter, bandt liänderne på Herrar Fullmägtige. Med Herr von Troil instämmer jag deruti, att jag lemnar företräde åt det sättet, 38 Den 12 F ebruarii e. m. att förskrifva obligationerne uti Svenskt Specie, med ränta att betala i Stockholm. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Alar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets förevarande Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Herr Hjerta, Gustaf: Jag vågar an hålla om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition på, huruvida icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga af StatsUtskottet inom åtta dagar infordra svar på den förliden gårdag beslutade återremiss. I^crr von Hartmansdorffs August: Om Ridderskapet och Adeln behagar fatta det af Herr Hjerta föreslagna beslutet, torde döt vara nödvändigt tillägga, att tiden räknas fråi> den dag Utskottet får del af återremissen, ty eljest kunde det hända, alt de 8 dagarne tilländalupit innan Utskottet fått se hvad som skulle besvaras. Herr Rosenblad, Bernhard:
Montoni Isehållning s å Riksgälds-kontorets räkning M 1 i Rikets Ständers Bank (för Kontorets inkomster och utgifter) 550,453:39. 9. 209,751:31. 9. Smosh linien upptagne tillgångars vid vid 1856 års slut. 1857 års slut. Rikets St änders hus, beräknadt efter den derför af Riksgäldskontoret betalda köpesumma, 33,000: 33,000: - (Det bokförda värdet häraf är upptaget inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 oell 1841 års riksdag.) Riksgälds-kontorets egendom, f. d. Hessensteinska huset kallad, 60,000: 60,000: (Dito dito„enligtdito vid 1856— 1858års dito.) Det oersatta förlagskapitalet till bedrifvande af lånerörelse vid f. d. General-assistans kontoret 38,482: 5. 4. 38,482: 5. Oersatta beloppet af det såsom kreditiv beviljade och under åren 1833 och 1835 utanordnade anslag för en vattenledning till Carlskrona 79,233:44 5. 79,233:44. 5. Förskottsvis under åren 1847 med 1856 utbetalda medel till bestridande af kostnaderna för kolonien S:t Barthelernys förvaltning, under förbehåll af den framtida godtgörelse, som genom koloniens ökade afkastning eller afträdande till någon främmande makt, lian erhållas, 110,233:23. 1. 125,858:12. 8. Het vid 1853 och 1854 års riksdag beviljade kreditiv för neutralitetens upprätthållande . 2 500,000: (Fördt inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid nästlidne riksdag.) Lyftade beloppet af det vid samma eller nästföregående riksdag anvisade kreditiv för rikets försvar 1,500,000: (Dito, enligtditodito.)
Knorr! vakna du ... vi lefva ... verlden är likadan ... men f an så konstig känner jag mig... J ag är alldeles li fs lefvande och j ag har hållit på att bli både mördad och bränd. (för sig) Gillestugan... (ser sig förundrad omkring) Hexorna Jag har v äl drömt alltsammans ... fan så konstigt är det, Kno rr. K N O R R (gnuggar sina ö gon). Hu r är det? Hvar är jag? B Ä C K . Jo, du är i denna verlden, bror... K N O R R . Jag undrar hur de h a det hemma i T rosa? E R I C . Lik a bra som vi ha det här. B Ä C K . Det v ar en besynnerlig natt, den här. A L F R E D (till Eric). Eric du ... vet du att gu bben far hade tagi t sig till bäs ta i natt och var så der i halfsömn, då jag gick in för att s e om ljusen och jag satte mig ner och skulle lugna honom och målade ett par fantasitaflor från gamla dar, och tänk du, att han både frågade och svarade och sprang u pp, men slutli 50 gen bar det omkull der... Gubben Knorr, han sof som en stock hela tiden. K N O R R . Har ingenti ng alls händt? E R I C . Nej , inte det ringaste. K N O R R . Det v ar en hemsk qväll i går... Kors att det gick så lätt... Nå, men kometen? A L F R E D . Den kunde inte ha den äran, farbror! B Ä C K . So m j ag s agt... en underlig natt var det ... J ag är som en annan menniska, jag . A L F R E D (för sig). Det Gud gifve! A N N A . Men ef ter nu verlden är qvar, så låt oss inte glömma att i dag för 21 år sedan kom bror Alfred till denna verlden... B Ä C K .
Om någon erfarenhet behöfde komma till styrka för detta i sakens sjelfva natur klart liggande förhållande, så eger man den mest talande i de stora bemödanden, som man i de utländska beväringsarméerna, der man icke eger en af beväringsförfattningen oberoende fast stam, använder, för att förmå duglige, som uttjenat sin beväringstid, att qvarstadna i tjenst eller »kapitulera«, såsom det heter, och detta flere gånger, för att derigenom kunna bilda en längre tid tjenande stam, som står fast under de rörliga tilloch afgående årsklasserna. I Preussen har, alltsedan dess beväringsförfattnings införande, de qvartjenande erhållit soldtillägg och utmärkelsetecken, och, då qvartjenandet flere gånger förnyats, pensioner och rättighet att inom statens alla förvaltningsgrenar anställas i lägre befattningar, hvilken rättighet underordnade myndigheter anbefallts att låta dem tillgodokomma. Preussiska arméen är visserligen också den, der den korta tjenstetiden under fanan, som endast är 2 eller 3 år, mest fordrar längre frivilligt tjenande soldater, emedan någon egentlig stam icke här finnes. — Äfven i Österrike, der tjenstetiden under fanan är mycket längre eller 7 år, har man under senare tider genom tjenstefrihetsköpets införande sökt skaffa sig medel att uppmuntra till längre tjenst; men icke nog härmed, man har likasom i Preussen, tillförsäkrat åt längre tjenande alla lägre befattningar vid statens alla förvaltningsgrenar och statsfabriker, samt förordnat, att, vid framdeles skeende stadfästelser af enskilda bolag och föreningar, skall inflyta förbindelsen för dem, att i dylika sysslor företrädesvis anställa längre tid tjenande militärer. Flere tyska stater samt Belgien och Spanien hafva likaledes infört tjenstefrihetsköpet, för att kunna belöna längre tjenande. Ingenstädes har dock detta skett i så storartade mått, som i Frankrike. De som qvarstadna i tjenst erhålla, förutom 310 francs årligen, ett dagligt soldtillägg samt pensioner vid afskedet, hvilka efter 25-årig tjenst äro betydligt större än våra nuvarande underofficerspensioner.
Det förundrar mig, att Friherre Anckarsvärd ej känner, att denna fråga icke af mig är bragdtå bane, utan förekommer dels i 3:dje Hufvudtileln, dels i det Betänkande vi från StatsUtskottet hafva att förvänta. Det är minst den politiska delen, som här bör komma i betraktande, utan egenteligen den financiella. I afseende 42 H. 6 82 Den 23 September f. m. på denna senare, lära de ifrågastäldte anslagen uppgå till emellan 3 och 4 millioner, en icke ringa summa, och till hvars belopp icke ens de å alla Tittlarne föreslaglie förhöjningar uppgå. Afven efter Friherrens system måtte det vara rätt, att behandla den betydligaste delen först, och att således först tänka på försvarsverket, innan man bestämmer ökade löne-anslag; denna method synes ock ganska värdig en rådslående församling. Friherre Anckarsvärd: Jag ber Herr Crusenstolpe hafva den godheten erindra sig, att åtminstone jag icke utan inconsequence skulle kunna ingå på dess förslag, enär jag sjelf, i början af Riksdagen, yrkat, att Statsregleringen borde först och för sig afgöras; utgående från den synpunkt, att första behofvet för hvarje civiliseradt samhälle, är, att förvaltningen eller administrationen, och den vanliga jemna gången af Statens rörelse ej måtte hindras, utan att det är den, som framför allt annat erfordi ■as. Alla andra händelser komma alltid i andra rummet. Med den kännedom man bar om landets tillstånd, förmodar jag det icke eller för någon vara omöjligt, att derefter rätta sina beslut och röster om lönerna, utan att i förväg hafva bestämt, hvilka tillgångar må finnas att bestrida materielens fullkomnande. Jag finnér det således i alla afseenden vara utan ändamål, att bifalla Herr Crusenstolpes förlag. Den a3 Septem ber f. m. 83 Herr Crusenstolpe: Friherre Anckarsvärd synes förgäta, att materielen utgör en del af StatsRegleringen, och att hvad jag yrkat, således ej strider emot dess egen åsigt. Det är endast fråga, om hvilken del af StatsRegleringen man först bör företaga.
Genom den förändring, som föredragningslistan efter den 7 Mars undergick, var jag icke i tillfälle att få min motion, ang:de förändring i grunderna för bevillningens utgörande, remitterad i annat skick än såsom rubrik,^hvarföre jag nu D e u jlG M a r $ e. m. i anhåller att få upplåsa de förändringar jag Önskat föreslå uti grunderna för vår bevillning. Hr Munck a f Ro se n sc h ö I d uppläste derefter följande : Utgående från den åsigt, att bevilln förordningen, sorn nu bearbetas, icke bär vara tryckande för den gifta heminanslösa arbetsclassen, äro de förändringar i grunderna för vår bevilln., hvilka jag vågade föreslå, följande: a) att den gifta hemmanslösa arbetsclassen endast bör betala skyddsafgift, inen ingen bevillning för sfn obetydliga egendom, ännu mindre för s. k. rörelse, hvilken bevisligen stundom blifvit pålagd simpla dagakarlar; b) att de, soin icke kunna utgöra sin bevilln., — med mindre sängoch gångkläder och annat nödigt bohag blifver utpantadt, — böra frikallas, då det bör åligga kronobetjeningen att till Landsh.embetet insända rapport med förteckning på slika restantier; c) att i stället bör bela tjenstehjonsclassen, likasom i Danmark, vid särskildt uppbördsmöte utgöra bevilln., dels genom skyddsafgift, dels genom vissa procent, af sin lön, enligt företedd (öningssedel, eller ock särskild bok, alldeles såsom i Danmark. livad den vilda ungdomen eljest förspiller på krogar, på marknader och i dunsstugor, deraf borde den lemna en liten obetydlig del till Staten; emedan tjenstehjonsclassen bär den långt lättare, än den gifta hemmanslösa arbetsclassen, som både skall sjelf skaffa sig födan, och har familj att försörja. Hvad Staten således skulle förlora i bevilln. af den dass, som ej kan bära den, utan att blifva utarmad, skulle Staten få fullkomligt, ja dubbelt ersatt af tjenstehjonsclassen, sorn hittills aldrig stått i förhållande till Staten, utan såsom en straffande makt, och annars ej haft det minsta med Staten att skaffa.