Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Filmer Hofrätten nödigt att öfver inkomna besår infordra förklaring eller utlåtande, vare klagande i alla. de fall, der offentlig myndighets åtgärd för sådant ändamål icke af Hofrätten anlitas, pligtig att besvären med tillhörande bevis uttaga, dem vederbörande tillställa och bevis derom till Hofrätten ingifva inom den tid, som af Hofrätten förelägges; underlåter han det, har han sin talan i målet förlorat. § 3. Försummar part, till hvilkens förklaring besvär blifvit af Hofrätt utställda, att inom den af Hofrätten bestämda tid från det han af besvären erhållit del, med förklaring öfver dem inkomma, varde han ej vidare i målet hörd. Stockholm den 15 Februari 1866. STOCKHOLM, tryckt hos A. Holmberg & Comp., 1866, Lag-Utskottets Betänkande N:o 24. 1 X:o 24. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Febr. 1866, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändrade stadg anden i afseende på vilkor en för rättighet att fullfölja mål hos Hofrätterna och Högste Domstolen. Då lagstiftningen gjort rättigheten att hos högre instanser söka ändring i lägre domstolars beslut beroende af den omständigheten, att klaganden fullgjort vissa föreskrifna vilkor eller s. k. prestanda, har ändamålet dermed rätteligen bort vara endast att bereda motparten säkerhet mot den förlust, som derigenom kan honom tillskyndas. Man har emellertid understundom ansett, att dessa stadganden, äfven för så vidt de endast fordra vissa formaliteters iakttagande, borde bibehållas såsom ett skydd för de högre domstolarne mot den mängd af klagomål, som, efter hvad man befarat, eljest skulle komma att tillströmma, och man har nästan tagit för gifvet, att om dessa formaliteter undanröjdes, dermed alla skrankor emellan instanserna skulle borttagas och regeln blifva att alla mål fullföljdes till Kongl. Majit.
Det är då visserligen mycket sant alt om frågan vore af lagstiftningsegenskap, så mäste den pröfvas efter sin natur, ulan afseende pä det Ulsk., som behandlat densamma. Men hvad menas väl med lagstiftningsfrågor? Det måtte vara dem, hvilka omförmälas i 87 § Reg.F., der äfven sättet för deras behandling och afgörande föreskrifves, nemi. att de skola afgöras genom 3 Stånds sammanstämmande beslut och dertill Konungens sanktion. Men hvilka frågor äro der omtalade? Jo, i §:n slår uttryckligen, att de skola angå stiftande, ändring eller upphäfvande af civil-, kriminaleller kyrkolag. Kan förevande fråga hänföras under någon af dessa? Visserligen icke. Alltså kan den icke heller gerna subsumeras under 87 § Reg.F. Man har till stöd för och närmare utveckling af sina åsigter åberopat 59 och 60 §§:ne. Dessa §§ ådagalägga ganska rigtigt alt Konungens sanktion är nödvändig för tillvägabringandet^ af ändringar i de ordinarie räntorna, men hvem nekar detta? Åtminstone icke jag. Det år tvertom tydligt och äfven af mig medgifvet, att den nuvarande frågan fordrar båda statsmaklernes sammanstämmande beslut, men ingalunda äger man derföre rätt all, i afseende på behandlingen inom R. St. hänskjuta densamma under 87 §, enär den icke, på grund af sin beskaffenhet, dil hörer. Oaktadt den bevisning man här sökt åstadkomma, tror jag således icke alt denna § i förevartde fall kan tillämpas, utan att ämnet, såsom en verklig statsregleringsfråga, mäste behandlas såsom 69 § Reg.F. föreskrifver. Man har visserligen äfven velat visa, all denna fråga icke är en statsregleringsfråga, pä den negativa grund, alt många andra frågor kunna inverka på statsregleringen, utan att de derföre äro statsregleringsfrägor. Men jag ber all få observera huru illa denna anmärkning stämmer öfverens med hvad som nu är föremål för pröfning. Ty det må visserligen vara sant, att många frågor, hvilka icke röra statsregleringen, kunna derpå inverka, men här är alldeles icke fråga om en inverkan, utan om saken sjelf.
Månne icke detta sista uttryck är något för mycket positivt, och alt del vore bättre om man endast anhöll, att denna reorganisation matte ställas i ett närmare sammanhang med den sednasle organisationen af Statsrådet nemi. den närvar. Departementalstyrelsen. K. M. hade då fria händer alt bestämma, huruvida desse verk borde upphöra alt vara egenlliga collegier, eller blott ställas under närmare tillsyn och bättre conlroll af Statsrådsledamöterne i hvar sitt departement. Att en reorganisation af styrelseverken i denna anda är af behofvet högeligen påkallad, tror jag bäst bevisas om man i minnet återkallar historien af desse collegier. De hafva nemi. från deras första upprinnelse ingalunda varit hvad de nu fira. De uppkommo ungefär vid samma tid, som 1634 års Reg.~ F., några något förr, någre något sednare, men alla i sammanhang med denna, och ur den grundidé, att hvar och en af Rikets fem höga embetsman, nemi. Drotset, Marsken, Cancelleren, Amiralen och Skattmästaren, skulle äga sitt coliegium. Drotset presiderade i Hofrätten, som stiftades 1614, Canceller:: i Cancellicollegium och Skattmästaren i Kammareollegium, hvilka båda Collegier tillkommo 1617. Marsken fick till biträde Krigscollegium , sliftadt 1630, och Amiralen Amiralitetscollegium af år 1634. I alla desse embetsverk presiderade således Rådets främste Ledamöter, och äfven andre Riksråd voro der bisittare; de utgjorde sålunda verkliga afdelningar af Rådet, men ingalunda någre derifrån skilda instanser, såsom nu är fallet. Afven de andre collegier, som något sednare tillkommo nemi. Bergsoch Commercecollegierna hade lill presidenter Riksråder. Alla voro de således organiserade i nära sammanhang med Rådet samt directe ställde under deltas ledning och inspection, hvarigenom Konungen äfven kunde i sitt Råd, hvilket ögonblick som helst, hafva en klar öfversigt af det helas gång och hvarje ärendes tillstånd för tillfället.
Emellertid höll min moder mig till att flitigt nyttja boken. Ständigt, medan hon spann, satt jag på en pall vid hennes fötter och sökte med min läsning öfverrösta rockens surrande. Resultatet var också oerhördt. Aldrig glömmer jag nemligen mitt första uppträdande på husförhöret med vår rote, hvilket hölls i Jutagård af då till pastoratet nykomne kyrkoherden Carl Johan Stålbom. Jag var då ej större, än att jag satt i min moders knä, när jag blef framkallad att låta mig förhöras i mina stycken. Och när kyrkoherden nu på sin fråga, huru långt jag kunde i katekesen, fick till svar: hela boken! d. v. s. hela erkebiskop Jac. Ax. Lindbloms katekes med frågor och svar vid 7 (säger sju) års ålder, så häpnade han tydligen och såg en stund på mig med undrande och pröfvande ögon. Slutligen ställde han till mig den sista frågan i långkatekesen: »Kan du slutligen säga mig, huru en menniska bör i sin Christendoms öfning rätt använda dessa Fem Hufvudstycken?» Ögonblickligen började jag med mitt långa svar: »När en menniska af Tio Guds Bud och Lagen hafver lärt känna och ångra sina synder, så skall hon icke förtvifla, utan i anledning af Trons Artiklar och Evangelium taga sin tillflykt till Jesu Christi förtjenst, sig med tron den tillegna och försäkrad göra om syndernas förlåtelse. Hon skall ock troget och dagligen bedja Gud om allt, det henne uti andelig och lekamlig måtto nödigt är, med den Bönen, som Christus sjelf henne lärt hafver, uti Fader vår; alltid ihågkommande sitt Döpelseförbund, deruti hon hafver afsagt synden och lofvat tjena Gud i helighet och rättfärdighet, och när hon finner sig detsamma öfverträdt och felat, så skall hon, för att finna upprättelse och upplifva sin förtröstan med minnet af Jesu välgerningar, gå till Skrift, göra der sin Syndabekännelse och söka Aflösning; samt sedan derpå värdigt begå Herrans Heliga Nattvard, till styrka för sin tro på Guds nåd, syndernas förlåtelse och evig salighet, hvilken Gud oss alla för Christi skull nådeligen förläne!»
Billiga priser. H ö g provision. L ä t t såldt. — Svar till » l:sta klass 20:de århundradet », p. r. Stockholm. (G. 1900) Landtmanna&amp; Kreditkassan Kurs i Sjukgymnastik och Massage: M U S I K - I N S T R U M E N T af alla slag köpas fördelaktigast hos Bengt JDanlffrens J Arsenalsgatan 1, Stockholm. Nyutkommen priskurant för 1899, med färglagda planscher, erhålles konstnadsfritt pa begäran. OBS. I Endast en tullbehandling I Vidare genom von Essen &amp; Frick, M a l m ö, Kontinentkontoret, Trelleborg, och Stockholms Besebureau, Stockholm, genom hvilken senare biljetter för resor öfver hela världen tillhandahållas. Svenska rundresebiljetter utlämnas genast utan tillägg a f provision. i månaden utan uppsägning. [m. f l. Orsaken Hafsbad &amp; Kuranstalt härtill är i n i o fall a f tio parasitära budsjukdomar såsom m j ä l l, seborrbé o. d. Säsong 15 J u n i — i September. F. Paulis Azymolstimulvs är den tillförlitliBadläkare: Lasareltsläkaren d:r F. Möller. N y t t, stort, tidsenligt och komforlabell gaste och verksammaste hjälpen häremot. varmbadhus uppfördt i är. Prospekt, hyreslistor m. m. p å begäran från kamreraren (S. T. A. 59118) Det är mycket gynnsamt bedömdt och förE. A H L 1 N D E R, Östhammar. ordadt a f läkare. Försök Azymolstimulus och N i ångrar Eder e j. Pauli ' s fabrik, Stockholm. Prospekter sändas och n y a elever mottagas a f Cecilia Mllow, Skolans föreståndarinna. J. Doktor Landelius, Lysekil. Oerhördt billiga priser. Guitarrer, v ä l justerade, fr. 6 k r. ; Violiner fr. 4 kr. ; Mandoliner f r. 10 k r. ; Klarinetter fr. 8 k r.
Ridderskapet och Adeln den 27 i samma månad, med anledning af gjordt yrkande att, i stället för minskning, genom val, uti antalet af bemälta Stånds Representerande Ledamöter, enahanda ändamål måtte sökas genom uphäfvande af tillståndet att medelst fullmagt öfverlåta Representations-rätten på annor man, samt från Vallöf!. Borgare-Ståndet den 29 derpå följande, med åtskilliga anmärkningar, syltande till ett närmare bestämmande af Metall-förädlares och Manufacturisters Representations rättighet, af sättet att välja Riksdagsmän för Bergsbruken och af Forum för besvärs anförande öfver Const. Utsk. Betänkanden. 13c dessa val; och får Utskottet häröfver nu meddela följande vördsamma yttrande. Hvad först angår det af Ridderskapet och Adeln substituerade Correctif, har Utskottet nogsamt funnit, att indragningen af Representations-rättens utöfvande genom fullmakt skulle innebära en väsendtlig förbättring i Ridderskapets och Adelns Representations-sätt; men, då sålunda Utskottet tror sig böra densamma tillstyrka, lemnar det tillika åt Ridderskap,ets och Adelns närmare eftersinnande och upplysta pröfning, oin icke den redan föreslagna methoden af val till ett mindre antal Representanter än Atter må i sammanhang härmed gillas och införas: Hvarvid Utskottet blott får tillägga att, enär Riksdags-Ordningen icke innehåller någon uttrycklig föreskrift om det sätt, på hvilket Ridderskapet och Adeln representerar sig, inga andra förändringar derutinnan, än de af sjelfva hufvudgrunderna, synas fordra Riks-Ståndens enhälliga beslut, och att följaktligen det är Ridderskapet och Adeln obetaget att enskilt förordna om alla härtill hörande, i Riddarhus-Ordningen ingående Reglementariska detaljer.
Har Hufvudman fullmagt utgifvit, vare han för den Riksdagen skiljd från utöfningen af Riksdagsmannarätt, utom i de fall, då Fullmägtig afliilit, sin rätt förlorat, utrikes rest, eller sin pol let till RiddarhusUtskottet äterlemnat. Dör den, som fullmagt utgifvit, eller blifver han sin Representationsrätt förlustig, lemne Fullmägtig det Säte, han på grund af samma fullmagt innehaft. Blifver, under påstående Riksdag, Fullmägtig Hufvudman för egen Ätt, och intager Säte för densamma, vare han likväl bibehållen vid innehafuande befattning såsom Eleclor, Utskotts eller Nämnds Ledamot. Lag samma vare med den, som under påstående Riksdag blifver Hufvudman, och intager Säte för en Ätt af högre värdighet. §• *3. Den, hvilken första gången såsom Riksdagsman sig anmäler, åligge att om sin ål - Den 7 September e. m. der, i fall sådant äskas, uppte bevis genom utdrag af kyrkoboken ifrån den församling, der lian född är. Finnes ej kyrkobok, galle då bevis af någon Konungens Embetsman i orten. Företer sig anledning, att inlemnadt betyg är oriktigt, blifve inlemnaren genast tilltalad i laga ordning, och erhålle ej inträdespollet, innan lian sig inför Domstol rättfärdigat. Innehålla de å Riddarhuset befintlige Genealogiske Tabeller fullständig underrättelse om den Sökandes födelseår och dag, är ej annat bevis af nöden; men påstår den Sökande, att Genealogiens uppgifter äro oriktige, hvile frågan om pollets erhållande, till dess han anskaffar bevis. Anmäla sig på en gång flere, som göra anspråk på Hufvudmannarätt för samma Ätt, eller på närmare Ättem a niia rätt, eller klagar någon deröfver, att pollet blifvit utlemnad på grund af förment oriktig Genealogie, då blifve eller fortfare att vara antecknad den, som enligt Genealogien är närmast berättigad, lill dess den andre sin bättre rätt med antaglige bevis vederbörligen styrkt. §. 14.
De‘sakna således ali förmån, då Kronan deremot har hela fördelen på siri sida. Jag understödjer derföre Herr Montgommeries och Friherre Wrangels Motioner, och begär, att hvad jag nu haft äran yttra, inåtte få åtfölja Remissen till vederbörligt Utskott. Herr Börtzell_, Johan Abraham: Jag får äran upplysa, att de få Bytes-fordringar, Kongl. Maj:t och Kronan ännu äger qvar, äro bestämde till betäckande af enskilde personers hos Kongl. Maj:t och Kronan ägande lika beskaffade fordrings-anspräk. Lades på bordet. Den i5 Rovemher. 453 Upplästes följande från RiddarhusUlskottet ankomne: Hörsam ste Memorial! Genom PrototocollsUtdrag af d. 2^dennes , liar Högl. Ridderskapet och Adeln behagat inhämta RiddarhusUtskottets Ulåtande öfver den af Presidenten Herr Friherre Leijonhufvud, Abraham, i egenskap af Ordförande i Rikets Höglofl. Ständers BevillningsUtskott, hos Ridderskapet och Adelli framställde anhållan, att till Sessionsoch Arbetsrum för sistnämnde Utskott få under nu påstående Riksdag begagna den så kallade SeeretaUtskotts-Salen här å- Riddarhuset; och får RiddarhusUtskottet, i anledning häraf, vördsamt anmäla, att, enär ifrågavarande Rum, under flere förutgående Riksdagar, alltid varit af något Rikets llöglofl. Ständers Utskott till Sessionsrum begagnadt, RiddarhusUtskottet nu icke eller, för dess del, finnér något hinder för samma Rums upplåtande, i enahanda ändamål, under nu varande Riksmöte; hälst Ridderskapet och Adeln, endast i afseende å Herrar Bänkmäns, mera sällan inträffande, sammanträden för Fdectors-val, deraf kail komma i behof, och för hvilka tillfällen BevillningsUtskottet tvifvelsutan så lämpar sina Sessioner, att någon olägenhet för Herrar Bänkmän af medgifvande till omförmäldle
R. o. Ad. har visserligen fattat ett beslut, sorn jag anser onyttigt, nemi. alt uppskjuta bestämmandet af bevillningens belopp till en annan gang, för att åter tala 0111 38 Den 3 October f. m. samma sali elt pär timmar; men det beslutet måtte väl ej hindra att fatta ett annat, som är, att förblifva vid den gamla principen. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum Lomme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr Bråkenhjelm: Efter som jag tyckt mig finna, hvilan största svårigheten på en arithmetisk väg, nemi. huruledes man skall kunna, utan för hastiga språng, komma till väga med en progressiv förhöjning af bevillningen för de högre lönerna, från de smärre. Dertill finnes likväl en bestämd utväg, nemi. att inom hvarje ioo:detal r:dr bestämma det bråk af r proc., hvarmed bevillningen för lön skall höjas, utan att ändra hvad Utsk. föreslagit. Om man t. ex. antager, alt roan vill belägga 3oo i :drs lön med i r:dr bevilln. och en lön af 1200 r:dr med 3a r:dr; så beräknar man med hvilken procent inom hvarje hundradetal bevillningen måste stiga, för att börja vid 2 r:dr för 3oo r:dr och sluta vid 32 r:dr för 1200 r:dr, då innehafvaren af en lön fl t. ex. 3oo eller 3oi r:dr får sin jemna bevilln. lika rättvist som han skulle densamma erhålla, ifall han råkade att hafva precist samma belopp, som i tariffen finnes utsatt. Derigenom Lomme icke något språng att äga rum , utan beräkningen klefve absolut riklig. Jag föreslår alltså, att R. o. Ad. täcktes besluta, att för 3oo r:drs lön fastställes en bevilln. af 2 r:dr, och för en lön af 1200 r:dr 32 r:drs bevilln., och att förhöjningen deremellan skall äga rum i en jemn progression, så att för hvarje loordetal fortgår procenten med lika bråk. Gr.
Proposition N-.o 7. 33 (faler Riksmynt uppföras å Andra Hufvudtiteln, att utgå till arfvoden åt en tingstolk inom hvarje af Norrbottens läns sex lappmarker, nemligen Arvidsjaurs, Arjeplough, Jockmocks med Qvickjocks, Gellivare, Juckasjärvi och Enontekis, emot skyldighet för tolkarne att tillhandagå med tolkning uti finska och lappska språken, såväl vid de ordinarie tingen, sorn vid urtima ting och extra förrättningar; äfvensom att dessa tingstolkar må af Statsverket tillgodonjuta skjutsoch traktaments-ersättning efter gällande rese-reglemente i litte klassen, för biträde vid alla de förrättningar, som ej å vanliga tings-stället ega rum, dervid resan beräknas från tings-stället i orten och dit åter. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARI, Louis De Gea-. Transsumt af Protokollet öfver Justitie-Departements-Ärenden, /tället inför Hans Majit Konungen uti Stals-Rådet å Stockholms Slott Thor sdagen den 27 Oktober 1859, i närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre De Geer; Hans Excell. Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Frih. Manderström; Statsråden W allens teen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Hr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna, Malmsten, Justitierådcn Alexanderson, och Cramér. Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern uppläste till justering: l:o. Förslag till Kongl. Maj:ts den 29 Juli innevarande år beslutade nåBih. lill RSt. Proposition N:o 7. diga Proposition till Rikets Ständer, angående upphörande af de inom Lappmarken i Norrbottens och Westerbottens län under namn af domareoch fingstolks-näster utgående afgifter; 2:o. 3:o. Uppå Statsrådets hemställan täcktes Kongl.
!,: LJ % ett aiiiirit stalle, dit niaii g h sedan inaii sjalf clriickit Iiafte, iiiötes maii af köksos i tainbiweii och alla faiiiiljelis riledleininar förviintansf nllt saiiilncle i förmaket. Sainma absoluta brist pit, iiorin eller ordning, gaiiiiiial eller ny, iGiler i afseende på arbetsoch skoltider i allniiiiihet. För en Iiiisiiioclei: i Stockliolrii i v i r a dagar a r det er1 pröfniiig att passa p5 de olika inXtidernn. E t t barn börjar skolaii .ltd. 8, ett milat kl. 10. E n koinmer lieni och ropar pb frnkost kl. 10, en nnnaii 1d. 11, en tredje kl .. 12. E n fiillviixen. dotter vill lin niat senast] / 24, ty strax efter 4 maste lion vara i sin veI; lisamhet. Soiieii kan icke iita f ö ~ ~ % niiriliare n 6, t j r lian blir icke leclig f ö i ~ fri? sill verksainhet - ocli sh g %r det liela dagen. Kan iiiaii lindra pi5 att fixu-na lrlagx, och att sgiiipatiseraiicle morii~öclïaï beslriirina sig och tycka, a t t det var biittre i deras iiiigcloin, niii iiliddagstiden var lilocl~aii tre, och allt och alla riittade sig darefter. Men livad vill inan göra? Htergr till a t t göra middagen till ett m a l nzidt pb dagen? Det g i r helt eizltelt ej, det iiiser eii livar.
Wid blotta bekragtefsen af de för Kongl. Msttt och Kronan förmånlige wilkor, hwarmed de hittills, efter osman äberopade Kongl. Förordnings stadgande, sörauctionerade Kronolägenheter bliswit borrtarrenderade, skulle det wäl synas som wore Kongl. Majus och Kronans högsta möjliga fördel derigenom wunnen; men som till etr fullständigt bedömande af denna fräga, onekeligrn erfordras kännedom icke allenast deraf hwad som efter förhållandet i hwarje Län ungefärligen kan wara att påräkna, fäsom jkalteköpeffilling, för ett helt mantal, utan ock fast mera derutaf, hwid inkomst Kronan sedermera ärligen kan af samma Eatkehe mm an hofwa att sörwänto'; men om sä beskaffad uplySning saknas, sä torde det tillätoS mig hemställa om icke Högloft. Utftottet mätte anmodas, fran wederbörande jsrägawarande selande upgiskec infordra, och Dest widare i ämner till asgiswande utlätande medfölja lata. Herr von 8c!aantr, I5vrc l^rsärie Gabriel, upläste följande: Dicka - <62; Dm 28 December Dickamcn. Att de contracker om KungSgardar, hwilka ester Konungs och Siänders gemensamma beslut, bliswit borrtarrenderade, sko:., äga bestånd, derom lärer wäl ej kunna upsta sraga, äswcnsom akc dc, hwilka efter anstälde auckioner till den högstbjudande öfwcrlätitS förbliswa orubbade. Det lär säledeS wara endast i afseende pä e KungSgärdar, hwilka utan sadane formaliteter eller Ständers sörcjkrifter pä längre eller korrtare tid oftast emot obckndeligt arrende bliswit uplätne som obetänklighcter sig förete.
Enligt föreskrift af dåvarande Stor-Åmiralitets-Embetets tredje afdelning företog sig nu mera ÖfverDirektören och Riddaren von Sydow att, efter anställd undersökning, affatta plan till hamnbyggnad, upprätta kostnadsförslag, som uppgick till 88,000 R:dr Banko och att i ämnet afgifva fullständigt betänkande. Ortens innevånare, som i följd af kostnaderne och äfventyret vid lastningarne nödgats nedsätta priset på spannemålen och följaktligen lidit mest, omfattade saken med så varmt intresse att de till och med, vid det af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för vederbörandes hörande den i4 October 1839 hållna sammanträde, ville sig emellan bilda ett bolag, sorn skulle ombesörja verkställighet af hamnbyggnad mot rättighet att uppbära icke allenast det statsbidrag, som kunde beviljas, utan ock skäliga hamnumgälder; men Stadens Borgerskap och fleste tomtegare bestridde företaget, emedan de icke ville åt andra upplåta hamnplatsen eller underkasta sig beskattning med dryga hamnpenningar; hvarjemte de förmente förslaget vara allt för lågt, hälst den betydliga mängd timmer, som ansågs åtgå, ej upptagits i värde, utan blifvit beräknadt att afhemtas från Stadens för andra behof knappt tillräckliga skog. Man nödgades låta saken i detta skick blifva hvilande under förmodan, att behofvet af hamnbyggnaden skulle snart förmå vederbörande att ändra åsigter. Härmed dröjde ej länge, ty i November månad 1843 inlemnades till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande en af de fleste Stadens Borgare och Ståndspersoner undertecknad skrift, deri de, uttryckande den öfvertygelsen, att hamnbyggnad vore nödvändig, om ej spekulanter på ortens spannemålsprodukter skulle, af fruktan för olyckshändelser vid utskeppningen, vända 11 sig med sina uppköp från Lidköping, hvaraf så väl orten, som Staden skulle lida en högst betydlig förlust, anhöllo, alt Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande ville på bästa sätt befrämja ändamålet.
hans oskuld, reser eiiiellertid sjalf till Aiiierika och lippsöker lioiiom, medt.agande en Iiaiis älskade, banidoinsvän Alice, Iivillten strax efter liemkomsten blir lians lycldiga brud. Denna Franks egen lilla romm utgör en stor del ef \) okens innehåll. Friskt och åskkdligt skildras dessiitom hans iifwiityr pk resan till Ka.lifornien samt hans lif dar bl; iiid &amp; yildgrafv; ir.iia. Boken, soiii acksa a r r ä l ofversatt sch iiiycket bra illiistrerad, kan rekommenderas soiii uii iinderliUaride iiöjesliisniiig fiiï !-&amp;-l 6- åringar. Xed kanot och hnnadsliide bAitncd Q: rczo och 8a.ltc~noiuimdiaIl anernnw, af Egerton R ~ e r s o ~ Yonng. z Qjfve~sritt af J. Eriksoii. Pris: haft. 2 kr., klotband 3 kr. Författaren till deiiiia bok vait ~ n t t o l i s t p v s t i Södra (laiiadit, d i lian blef kallad a t t missionertl bland iiiign ': ?~ indiaiistaniiiiar i iioi.dligitste delen af landet. Uppmuntrad af sin ~iiilf.i~iiktiga och modiga hstril, iiiottog Ilaii kallelsen och företog St7 .. iix med lieiiiie och tre sm; k barn den langa och iiiödosaiiiiiia farden tipp till de vilda och ociviliserade trakterna norr om sjön Wiiii: ipzg. Deiiiia resa incd dess ~ii %iigz f a r w 0 (: 11 af vwtyr s2; ildsiis iiii ?E mycken lifligliet, sedaii författaren fiirut iii!: x!