Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Tersmeden har icke velat alt man från besagde grundlags-§:s bokstaf finge afvika ens för det vigtiga ändamålet af vidmakthållandet utaf Sveriges förening med Norrige. Likväl måste vid hvarje lagbuds efterlöfvande alltid tillses, huru det varit tillämpadt; och man kan dervid icke neka, alt det stora, för Nordens väl och framtid så högst vigtiga syftemålet af de Skandinaviska Rikenas förbrödring, tvungit R. St:r att icke tillämpa den 40 §:n, sådan den i Reg:sF:n är beskrifven. Man har i dess ställe, visligen angelägen att icke träda brödrarikets af Sverige kontraktsmässigt godkända rättigheter för nära, inkallat lnterimsRegeringen på grund af JliksAktens bestämmelser i sådant hänseende. Men nu hafva Norriges män, med ledning af RiksAkten, och under aktgifvande på dess bud, samt finnande sig af dem oförhindrade att i ämnet besluta, förklarat sig antaga den K. Propos:n i dess helhet. Om man fortsätter granskningen af våra Svenska Grundlagar, så faller först i ögonen, att dessa våra lagars stiftare, vare sagdt med all aktning för deras vishet och förtänksamhet i öfrigt, dock hafva förbisett Den 23 September. 303 ett fall, som i framtiden kunde inträffa och snart nog äfven yppade sig, men som då för ögonblicket icke förefanns, hvarigenom ock denna deras uraktlåtenhet förklaras, nemi. stadgandet af den plats i Regeringen, som fullmyndig Thronföljare horde intaga vid Konungs utrikes resa eller iråkade sjukdom. Denna brist varseblefs visserligen sedermera, och det dröjde icke länge innan man sökte densamma afhjelpa, dock icke annorlunda, än genom de särskilda updrag R. St:r tvenne gånger g i fv i t Thronföljaren, att föra RiksStyrelsen närhelst Konungen vore af sjukdom derifrån hindrad. Kronprinsarna Carl Johan och Oscar hafva på grund deraf ook vid alla sådana tillfällen med full konungslig makt och myndighet fört Rikets Styrelse. Ett sådant förslag är likväl nu hvarken väckt eller, enl. hvad man denna Riksdag flerfaldigt försäkrat, komme det mera i fråga.
Efter min tanke härflyter således den af Utskottet framställda invändning mot den föreslagna lagen från ett missförstånd af densamma, och då de anmärkningar, hvilka efter mitt omdöme med fog kunna göras emot denna lag, icke synas mig 'vara af den beskaffenhet, alt de böra föranleda till förkastande af Kongl. Maj:ts förslag och framläggande af ett nytt, får jag för min del tillstyrka, att Kongl. Maj:ts Proposition må af Rikets Ständer antagas. Bih. till n. St. RÄTTELSE i Lag-Utskottets Betänkande I\:o 47. Sid. 4, råd. 2 nedfr. står: arbets-inrättning läs: straff-inräUniog. m. nu it. St. Prat. issa & issa. 7 sami. 1 Afd. u nan. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Lag-Utskollels Utlåtande, JW 4Ji. 1 J\o 48. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Okt. 1834, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande J\° 37 ofver vackla motioner angående brottmåls-lagstifiningens förbättring.
Ifrån dess första stiftelse, år 1828 , hafva der varit intagne 260 Lärjungar, deraf 16© afgått, så att nu qvarstå 100; Och hafva Revisorerne med tillfredställelse funnit allt i god ordning. Veterinär Inrättningen i Stockholm, hvarest, oaktadt del mindre betydliga Statsanslaget, allt fanns i god ordning, och, genom Styresmannens omtanke, lokalen val begagnad för museernas och samlingarnes ordnande. Kongl. Andra Lif-Gardets Kasern och Kokinrättning , äfvensom Kongl. Lif-Gardets till Häst Rustkammare, Kasern, Stallar och Kokinrättning.. Revisorerne , sorn vittsorda den här rådande noggranhet och ordning, ändamålsenligheten af Kokinrättningarna samt matens godhet» hafva inhämtat, att anslaget för dagliga matportionen för en karl vid Lif-Gardes-Regementena till
Hypotheks-förenings, å 4 procent, å 141,000 R:dr, inköpta för 128,310: — D:o d:o ä 4 proc., å 50,500 Hamb. Banko, inköpta för 67,333: 33. Wermlands Hypotheks-förenings, ä 4 procent, å 126,500 R:dr, inköpta för 115,115: — Smålands och Hallands Hypotheks-förenings, å 4 procent, å 163,000 R:dr, inköpta för 148,330: — D:o d:o å 4 proc., å 229,500 n$ Hamb. Banko, inköpta för 285,344: 99. Ostgöta Hypotheks-förenings, å 4 procent, å 891,900 R:dr, inköpta för 818,865: — D:o d:o å 4 procent, å 432,000 Hamb. Banko, inköpta för 541,440: — R:mt R:dr 10,997,976: 98. Till följd af utlottning hafva till och med den 2 nästlidne September i afräkning å ofvanberörde obligationer influtit: A Riksgälds-kontorets för 1860 års jernvägslån, 8,900 Thaler „ Pr. Kurant „ 22,309: 33. » Östgöta Hypotheks-förenings R:dr 8,066: 32 sk. Banko 11,119: — » D:o d:o, i utländskt mynt, 4,000 inK Hamb. Bankens tillgång af obligationer utgjorde således den 2 September: Riksgälds-kontorets, för återstoden af Bankens fordran för lån till 1808 och 1809 årens krigskostnader, å 4 proc 2,640,000: — D:o för 1860 års jernvägslån, å 44 procent, 1,498,000 Thaler Preuss.
1894 I U U IN al * (förslå året blommar den ej), vissna bladen små- ningom, och hela växlen blir skräpig. Man skall då så småningom sluta upp med vattningen och, sedan jorden blifvit så torr, att den ej kan mögla, sätta krukan i ett skåp, på en låg blomhylla eller annorstädes, där man ej behöfver vara rädd ait rotknölen fryser. Det praktiseras också att taga upp rolknolen ur jorden och plantera den på nytt, dä våren kommer. Min fyraåriga » glox » har hvarje höst, sedan de gamla bladen vissnat bort, börjat skjuta på nytt — • och så har jag låtit den hållas, men stammen är nu knotig och ful. För att åtminstone sommartiden — gloxiniornas egentliga växttid — ersätta dem den fuktiga luften i ett drifhus, har jag då mina » glox » stå- ende i ett soligt f ö n s t T och vattnar dem temligen mycket, hvaraf ju alstras fuktig värme. Öfver alla små plantor har jag glas, drifhus i miniatyr. Mot solen skyddas alla mina » glox », både stora och små, genom pappersark, tunna nog att ej fullkomligt förtaga ljuset, ehuru rie utestänga den skarpaste solen. De blommande gloxiniorna flyttar jag in på blomsterbordet, då blommorna vara län * re. Till slut vill jag nämna, såsom min speciella åsikt, att de blommor, » glox » eller andra, hvilka man själf uppdrager från frön eller » skott », blifva härdigare än de, man köper från drifhus. Människan är kosmopolit, dock finnas j u människor, hvilka ej tåla ombyte af luftstreck. Bland blommorna, fruktar jag, är det ganska få, hvilka tycka om förflyttning. Således: Lilian, Sofie, Anna, Frida och allt hvad I heten: hafven I godt om pengar, men ondt om tålamod, köpen växter, men viljen I med liten kostnad skaffa er en fönsterträdgård, sån och sätten skott! Med litet tålamod och mycken kärlek till blomstren skall det gå bra. — Och Gud gifver växten. S — m. Huru man förlofvar sig.
Daga protester, hvari* bland de tvenne sista, af deri 1 1 April inne varande ar, haft till föremål, att återfordra Svenska Statens utställde Hufvud-Obligationer och Hypothecariske Förbindelser, och att protestera emot allt missbruk deraf, intill den tid samma Documenter kunna hit återkomma, antingen genom frivilligt öfverlemnande, eller genom anlitande af Lagarues åtgärd, när desse framdeles, efter förloppet af den uti Holland gällande prsescriptions-tid för fordringars kraf, lemna stöd ät vidtagande ytterligare anstalter ,i detta fall. Kongl. Maj:t har för öfrigt ifrån Neder ländske Regeringens sida fått emottaga de vänligaste Communicationer, i anseende till verkställigheten af hela Liqvidations-Operationen i Holland. Dessutom har Kongl. Majit låtit ti 1 Dess Beskickning vid Nederländska Hofvet aflemna duplicata af alla Handlingar, sorn hufvudsakligen bevisa, huruledes Svenska Stats Skulden i Holland blifvit liqviderad eller dödad. 11. Angående Capital - Gulden i Brabant, tillkommen under åren 1792, 1793, 1797 och 1799, medelst fern stycken uti Antwerpen upptagne Lån, tillsammans utgörande Nio millioner 250,000 Gulden Brabanskt vexelmynt. Stats-Utskattets Tetdnkanden. 1935 På denna Rikets Skuld återstod ar 1812, Sju millioner 541,000 Gulden, hvilken Summa vid öfvertagandet år 1 81 5, enligt Riksgälds Contoirets då meddelade uppgift, var, genom under tiden skedd inlösning af förutnämnde Svenske Medborgare tillhörige Obligationer, minskad till Sju millioner, 359,000 Gulden i nämnvärde.
Då det nu altså åligger StatsUtskottet, att yttrande häröfver afgifva, får StatsUtskottet aldraförst anmärka, att, jemlikt Allmänna Författningar, hvilka ännu äro till efterrättelse gällande, skola sådane äldre KronoXWdringar och pretentioner, som inom föreskrifven tid äro anmälde och bevakade, af RiksgäldsFonden godtgöras; Och att pröfningen, huruvida fatalietiden är behörigen iakttagen, likasom af fordringens verklighet och belopp, tillhörer, icke Rik. sens Ständer, utan Kongl. Maj;ts och Rikets KammarCollegium, hvars åtgärder likväl måste af Kongl. Majit i Nåder gillas och sanftioneras, innan någon betalning kan komma i fråga; hvaremot, och beträffande sättet till godtgörande af en i I-iaglig och stadgad ordning fastställd KronoFordran, så hafva Rikets Höglofl Ständer uti Reglementet för RiksgäldsContoiret serskild föreskrift härom rneddelt. Herr Soops Motion har icke till föremål någon anhållan om återfående af försuten tid, icke eller att fordringen skulle i annan, är föreskrifven ordning eller omedelbarligen af Rikets Höglofl. Ständer till betalande godkännas; utan åsyftar den endast, att, sedan Fordringen vore ordentligen utredd och fastställd, den samma måtte genast med Contant godtgöras, och således komma att Liquideras på ett vida för. 648 StatsXJtsiottets Betänlanden. monligare sätt, än andra lika beskaffade JCrono Fordringar. När nu StatsUtskottet endast tillstyrkt, att med den i ifrågavarande KronoFordringen skulle i alla afseenden förhållas, enligt Reglementet för RiksgäldsContoiret, hvaruti ganska tydligen säges, att en UronoFordran, som af Staten skall betalas, förut mäste, i den ordning Författningarne bjuda, vara bevakad, utredd, pröfvad och godkänd, så lärer Hedervärda BondeStådet finna, att StatsUtskottet icke tillstyrkt hvarken mer eller mindre, än behörigt iakttagande af Allmänna Författningarne och Rikets Höglofl. Ständers egne föreskrifter.
Af många skäl skulle jag önskat, att fråga aldrig uppstått, att upplåta RiddarhusSalen till Concerter, utom då det sker för FrimurareBarnhusets räkning; men enär en sådan fråga uppstått, och saken ej har något ondt med sig, må den då beviljas, likväl med det förbehåll, dels alt, såsom Herr Crusenstolpe anfört, Orchester-läktaren ej blir qvarstående, dels ock att man icke deraf påräknar någon vinst, hvilket jag anser ännu olämpligare. Jag tillstyrker således, att saken må bifallas, men med det vilkor, att af de 100 Riksdalarne en del användes till Orchester-läktarens borttagande för hvarje gång, och öfverskottet lemnäs till FrimurareBarnhuset. 35a Den 16 Mars e. m. Herr Riben: Det är visserligen sant, att i fordna lider ingen afgift erlades för RiddarhusSalens begagnande, utan att det skedde för intet. Det var först i sednare tider, jag tror år 1812, som detta förändrades i så måtto, att 10 R:drs afgift bestämdes. Detta fortfor till år 1818, då Salens begagnande förbjöds. Men på den tiden, då Ridderskapet och Adeln sålunda upplät sin Sal dels för intet och dels för 10 R:dr, var Cassan i andra omständigheter, än nu; och att nu upplåta Salen till begagnande, utan vinst för Cassan, afstyrher jag alldeles. Skall ingen fördel för Cassan få uppkomma, så skulle jag önska, att man afslog hela Memorialet. Grefve Horn, Clas Fredrik: Grefve Posse har förklarat sig bifalla Utskottets Memorial på den grund, att det icke hade något ondt med sig; men då han stadgat såsom vilkor för bifallet, att Cassan ej skulle hafva någon vinst, och att Orchestern ej skulle få qvarstå, måtte han likväl anse detta såsom ett ondt. För min del anser jag båda delarne så oskyldige, att jag ej finner något afseende derå böra göras. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
Alt ett årligt anslag göres för 2:ne professorer å 2,000 rsdr b;eo lill hvardera, med 4,000 r:dr b:eo att utgå när de af K. M. blifva utnämde. 3:o Att äfvenledes årligt anslag göres lill 4:ra Assistenter a 300, med 1,200 r:dr b:co., samt till sjelfva laborationerna 2,000 r:dr b:co, att utgå när laboratorii-byggnaden anmäles vara fullbordad. Sedan härefter Ur Lagerhjelm anhållit att denna motion måtte remittera^ till StatsUtsk., yttrade Hr Ribbing, Arvid: Då jag bivistade det möte, som af den värde motionären åberopades, nemi. Landtbruksmöte! i Malmö, anser jag för min skyldighet, att såsom bidragande skäl till det anförande, som han upläst nämna, alt detta möte beslutade en un derd. anhållan hos K. M. om förordnande af landtbrukskemister att biträda jordbrukare. I trakter af Malmö var behofvel deraf ganska synbart och erfors af dem, som besökte mötet från andra län på det sätt, att man förnam huru Tyskar och Danskar som inflyttat till Skåne och dels köpt dels arrenderat egendomar, förstodo alt, till följd af deras kemiska kunskap, af dem draga större fördel än Den 14 D c e ni b e r. 1!)7 deras förre innehafvare förmån. Jag minnes särskildt att en af arrendalorcriia, sorn jag besökte, fann sig ega mycken vinst genom påförande å åkern af en särskild jordart, hvarigenom afkastningen betydligen ökades. Man hade således i brist af kännedom om jordarternas beskaffenhet bortlemnat jord, hvaraf man eljest sjelf kunnat draga större nytta, oell med anledn. af sådana exempel som af flera till stort antal anfördes, stannade Landtbrnksmötets ledamöter i det beslut, som jag nu haft äran nämna. Delta beslut torde redan hafva vunnit afseende, men måhända saknas personer, sorn kunna förordnas till landlbruskemister.
Min öfvertygelse är, att sockenstämman alltid bör utlysas i4 dagar förrän den hålles, Den S Mari f. m. 161 les, på det att icke genom öfverrumpling och intriger saker må kanna genomdrifvas, hvarom de fleste socknens ledamöter icke vore ense. §:n innehåller, att om helgedag är till sockenstämma bestämd, skall å stämmodagen derom påminnas. Jag anser att sådan påminnelse från predikstolen äfven hör ske å helgedag, som inträffar emellan Söndagarna, å hvilka sockenstämma kungöres och förrättas. Hr af Uhr: När man ville lemna sockennämnd rättighet att sammanträda, så ofta den sjelf fann för godt, så lade man sig deremot, emedan man befarade, att dessa nämnder ktlnde företaga sig, jag minnes icke hvilka riksförderfliga öfverläggningar; ehuru det förhåller sig alldeles tvertora Så länge nemi. ett folk får röra sig fritt och ledigt, så länge har man ingenting att befara; men då folket känner att det vid hvarje steg till förkofran hindras än på ett, än på ett annat1 sätt, då skall det snart gifva an!edn:r att frukta utbrottet af den kraft , som blir fruktansvärdare i samma mån den varit hämmad. När fråga är att lemna sockenstämmorna tillfälle alt sammanträda just på det ställe, der de kunde uträtta något nyttigt, så ville man icke förunna dem sådant, emedan man föreställer sig att de kunna falla på den tanken alt vilja chicanera de öfriga sockenboerne genom att utsätta sockenstämman på en ifrån deras hemvist alltför aflägsen ort, ulan man vill ålägga dem att sammanträda på ett gifvet ställe, äfven om ändamålet med sammankomsten der icke kunde vinnas. Om man på detta siitt vill hindra menigheter uti deras förrättningar, då må man hellre låta det vara såsom det är; ty då väcker man åtminstone icke förargelse, såsom händelsen blir då man inbillar dem, att man vill låta styra dem sjelfva, men i sjelfva verket icke gör det. Hvad den anmärkntn angår, att förevar, stadgande icke är öfverensstämmande med det gamla lagstadgandet, så har Gr.
Och sedan man i denna stadga utsatt, att fattighjon ej få näpsas, som antingen neka till förseelser eller föregifva -o sig icke hafva fatt nog fattigdel, så kan man vara tämmeligen viss, att de iakttaga hvad sorn JSrn 5 J&igusts 7K* 77 till »lerås befrielse hörer, och att fattigvårdsstyrelsen icke lärer underkasta sig besväret, att gå till Konungens Befallningshafvande eller Magistraten, för att fa hålla dem i tillbörlig ordning. Att Styrelsen ej får aga andras fattige eller dem, som ej hafva fattigdel, lärer väl icke beliöfvas utsatt, då något hvar tror sig kunna få gå frie för Fattigvårdsstyrelserne, hurudana de då än månde blifva. Att då barn kringstryka, som icke tillhöra Fattigvården, föräldrarne derföre böra plikta, samt att äldre, mantalsskrifne, som dermed beträdas, böra värfvas eller föras på arbetshus, tillhörer PoliceLagarne, så väl som sättet och ordningen för dessas häktande. Frågan om värfvade Soldaters permittering lärer icke eller vara af egenskap, att höra till Fattigförsörjningsanstalt. I ett särkildt LagUtskottets Betänkande förekommer hvad i sista paragraphen af denna artikrl namnes, angående att böter alltid först böra förvandlas i arbete, och torde således här kunna uteslutas. 6:/e och fifia Arlikelri, angående den närmare styrelse öfver fattigvården, samt Rättegång i tiggerioch fattigvårds-mål, synes mig äfven vara öfverflödig; då det förra, eller styrelsen öfver Fattigvården, bäst lärer kunna nppdragas åt Församlingens egen omsorg, och någon Rät - 78 jDen g Augusti e. m. tegångs-ordning för tiggare som vilja pocka sig tili understöd, icke bör finnas.
Men om nu dessa varupris tvertoin stigit, månne Riksens Ständer i förhållande dertill, ökat passevolance-afgiften? Och om detta ej skett, hade ju Kongl. Majrt måst med flere dagar minska tiden för troup. pernäs sammanvaro. Herr Grefven och handt Marskalken hemställde, att så väl Kongl. Maj:ts ofvannämnde Nådiga Skrifvelse, som de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf, nu afgifne yttranden, måtte till Stuts-Utskottet remitteras, hvilket bifölls. Upplästes Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 12 dennes, innehållande, att BondeStåndet godkändt Expeditions-Utskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga Adresser till Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl Höghet KronPrinsen , i anledning af de bref, som under General-Majoren Holsts förfalskade namn, till ålskillige Kongl. Maj;ts Befallningshafvande blifvit afsända likväl med den rättelse i samma, förslag, Ridderskapet och Adeln sistledne gårdag |5 Martii. heslntat, samt med det tillägg, att näst efter orden: ” förvärfvat nya anspråk pd var tack** Vsarnhet” skulle införas följande mening: ”Qch, VJivars åljkade Sou, Fader ne sia rulei s hopp, vhar sa utmärkt rätt till Nationens innerliga, ^kärlek och tillgifvenhet I sammanhang härmed upplästes äfven Presteoch Borggre-Ståndens Protocolls-Utdrag af denne dag, hvaraf inhämtades, att bemälte Stånd äfven godkändt Expeditions-Utskottefs ifrågavarande förslag med de deruti af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet gjorde andrin? gar och tillägg. Herr Grefven och Landt Marskalken hem-? ställde, om icke Ridderskapet och Adeln beha-r gade, äfven för dess del, uti Bonde Ståndets ofvanberörde tillägg, instämma. Ropades Ja.
Uppå anförde grunder och med afseende på det ostridiga behofvet för Sverige, af så vål en seglande som SkärgårdsFlotta, får jag vördsamt för min del tillstyrka, att Riksens Ständer alltid måtte, för dessa magtpåiiggande ändamål, bevilja så tillräckliga medel, som Rikets tillgångar möjeligen medgifva, till Kongl. Maj:ts disposi-i tion, så val till underhåll af hvad Röket redan deraf åger, till förrådernas complettering och för - Ven 30 Augusti f, mi 4o 5 stärkande, som till successiv nybyggnad af Skepp, Fregatter och Skärgårdsfartyg, till det antal Kongl. Maj:t till sjöförsvaret kan pröfva nödigt bestämma. Herr Ejie riberg, Pehr: Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, uti deras Betänkande, rörande Näringsfriheten, föreslå i 4:de Art. j8 $. att till Mästerskaps vinnande å Timmermans-handtverket, skall endast erfordras erfarenhet i det practisba af handtverket, så att den, hvilken genom nöjagtigt prof och verkställande någon väsendtlig byggnadsdel, visat sig äga kännedom af hvad yrket tillhörer, må derå vinna mästerskap ; hvarjemte i denna §. föreslås ajne andra slag af Mästare i byggnadsvågen. Det skulle således , efter Utskottens tanke, vara nödvändigt och för Staten nyttigt, att få 3:ne slag af Byggmästare. Det första slaget skulle icke behöfva förstå att uppföra en byggnad af sten eller träd i hela dess vidd, utan blott till en våfendllig del; ett alltför obestämdt ord, då i händelse fråga sig yppar, om denne mästare-skicklighet, genom Domarens bepröfvande, skulle förklaras tillräcklig, endast den förmådde att uppföra en vindskappa, en takstol, eller något dylikt, hvilket allt åren väsendtlig byggnads-del.
Efter hvad jag vid uppläsningen kunnat fatta, var endast för BrandstodsBolagens behållningar den rättighet förbehållen, att på kortare tid få göra insättningar. Jag tror, att för Bekläd - a54 a3 December f. m. nadsDirectionerne är detta af lika, om icke större, vigt, oell att ändamålet med stadgandet skulle försvinna, om man ej beviljade dem rättighet att snart kunna få ut sina penningar. Jag hemställer, om icke denna anmärkning bör föranleda till återremiss. Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel: Äfven jag anser, att detta Betänkande bör återremitteras. BancoUtskottet har hemställt, att, om en allmän upplåning skulle beviljas, äfven de ifrågavarande Verken skulle få rättighet dertill, men att, om ingen sådan skulle beviljas, dessa Verk ensamt skulle äga en dylik rätt till DiscontVerkens förstärkande, som den Utskottet föreslagit. För att sätta denna' förmån i enlighet med hvad BancoUtskottet menat, och för alt få de grunder följde, hvilka Utskottet uppställt, och hvilka ej äro antagne af Ridderskapet och Adeln eller de öfrige Stånden, tror jag, alt BancoUtskottet numera, sedan det är bifallit att upplåning skall ske, bör afgöra, om denna upplåning skall ske med vissa särskilta vilkor för de ifråga varande Verken, eller om dessa Verk skola insätta sina medel på samma sätt, som alla andra. Om någon fördel för dessa Verk skall uppstå, böra de äga någon slags options-rätt framför andra långifvare, ty annars kan det hända, att summan är fulltecknad, innan de hinna sätta in sina medel. Dessutom Den 23 December f. m. 255 synes det, alt Utskottet velat lemna dessa Verk förmåner, och föreskrifvit vilkor, som Utskottet ej utsatt för andra, såsom 6 månaders uppsägning, och insättning på afskrifnings-räkning. Detta är ej bestämdt för den upplåning, som Ridderskapet och Adeln beslutat. För att lemna Utskottet tillfälle, att ännu en gång yttra sig häröfver, torde en återremiss vara af nöden. Herr von HartmansdorffAugust:
St. icke mätte till den nåd. propos. oni lönebidrag lill Götheborgs hamnbyggnad bifall lemna.” Nu hafva 3:ne Stånd redan beslutat, att bancovinsten skall öfverlemnas till Riksg.cont.; det är följaktligen all anledn. att förmoda, det medel skola blifva tillgänglige. Om således detta H. Stånd skulle för sin del besluta, att, för den händelse medel erhölles, lånet mätte beviljas, så vore då det gagn uträttadt, som K. M. åsyftat. Gr. von Platen, Baltzar: Jag förenar mig i den begäran om återremiss, som de 2:ne föregående talarne hafva framställt. Jag gör det på det skäl, att då R. St. vid flerfaldiga tillfällen lemnat understöd ät orter och arbetsföretag af vida mindre vigt för det allmänna, än de nu ifrågavarande, så synes det vara billigt, att R. St. äfven nu, då frågan blott är om ett län, för hvars återbetalande fullgoda garantier blifvit utfästade, ville, förmedelst den jemförelsevis obetydliga summan af 14,000 r:dr om året under 10 års tid, underlätta ett företag, hvars vigt Utsk. sjelf erkänt, såsom varande onekligen för handeln och sjöfarten af största inflytande. Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade återremittera SlatsUtsk:s utlåt. N:o 283, med förklarande, att R. o. Ad. ansåge ifrågavar. nåd. propos. böra bifallas. Ropades ja. Justerades ett prot.utdr., ang:de R. o. Ad:s denna dag fattade beslut i fråga om StatsUtsk:s utlåt. Vid föredragning af LagUtsk:s d. 23 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 103, i anledn. af gjorde anmärkmr vid 10 H. 43 338 Den 29 April. Utsk:s betänk. N:o 56, öfver dels K.