Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under största delen af denna tid var inseendet öfver Bruket anförtrodt en Banko-Fullmägtig, men, enligt ett särskildt af Rikets Ständer år 1800 fattadt beslut, under några år åt eu afgången Banko-Fullmägtig (Capitenen Stålhammar), som bodde på stället och åtnjöt en lön af 400 R:dr Specie. Vid tillsättande af Bruksförvaltare, efter Mulders afgång, blef vanligen intet anspråk gjordt å practisk eller theoretisk insigt i papperstillverkning, utan endast å vunnen befordringsrätt inom Banko-staten, jemte kännedom i hvad till räkenskapers förande hörer, och förtroende i öfrigt. Troligen i följd häraf aftog godheten af det tillverkade papperet, så att i stället för alt i början utmärka sig såsom ett särdeles väl arbetadt papper (ehuru icke Berättelse om förvaltningen af Tumba. egande några särskildta egenheter till ytterligare trygghet mot eftergörande) stod det i början af 1820-talet i arbetsgodhet under de jemnförliga papperssorter, som tillverkades vid de större pappersbruken i Riket. Då vid 1823 års Riksdag fråga blifvit väckt om förbättrade säkerhetsmått till förekommande af efterapning eller förfalskning af Bankens sedlar, vidtogos under mellantiden till 1828 års Riksdag, under inseende af dåvarande inspecterande Fullmägtigen, Öfverste-Löjtnanten Hjerta och ledning af Professor Pasch, (lere åtgärder för beredande af en papperstillverkning vid Tumba, som genom sin beskaffenhet kunde erbjuda ökad säkerhet mot eftergöring och hvaraf prof uppvisades för de år 1828 sammanträdande Ständer. Sedan desse i allmänhet gillat de föreslagne hufvudgrunderne för ett nytt papper till begagnande för Bankens sedlar, och det 1829 afbrända Pappersbruket blifvit åter uppbyggdt, företogos åren 1833 och 1834 under speciel tillsyn af dåvarande inspecterande Fullmägtigen frami. Prosten Grefve von Schwerin samt ledning af nuvarande Bruksförvaltaren Professor Bagge, försöken med den nya papperstillverkningen, hvaraf följden blef vinnandet af sådant papper, som nu användes för Bankens sedlar.
Dem, font npf nämnbe äro, funnoS förmaraDe uti lättSfängelferne ocl) förre fäDerS Räften miD 1841 årS fut 1,715, miD 1844 årS 1,943 ocl) miD 1846 årS utgång tillhopa 2,090 perfoner, font Der blifmit infatte antingen fåfont för» fmarSlöfe, eller for unDergåenbe af ranfafnittg, eller till befraffning, eller i afbiDatt å författning till annan ort för fåDana änbamål. 3 anleDntng af 3ufets fif förfamlabe ©tänberS unDerDåniga anfjål» Keprefenta^ lan, Det täcfteS Äongl. 9Äaj:t, på fätt lämpligaf fpnteS, låta till innema» ten. ratthe rifSDag bereDa ett ytterligare utmecfling af frågan ont en föräitDraD national*reprefentatton, fjär .^ongl. 9ftaj:t Den 3 Sebruarit näflibne Sr uppbragif åt en fomite, att, jemte famlan&et af fatiftffa od> an» 6 Dea uppfinningar i ämnet, fulljtänbtgt utroecfla grunberne för natto* nabreprefentationenö änbamålöenliga ombilDning od) yttra ftg angå* enDe Dc grunblagö>föränbrtngaf, forn Deraf Funbo föranleDaö. Del) bär Fomtten unDer Den 5:te fiftliDne 3uni inFommit meD betänFanDe od; förslag, l;milFa bltfroit till trpcFet beforbraDe. soflBfrebnin-' ©eban
Men det fördelaktiga resultat donna jernbana lerrmat, bör ingalunda tillskrifva^ den mindre spårvidden man använd t, hvilken såsom nedanföre skall visas, haft föga inflytande på anläggningskostnaden, utan i främsta rummet den gvnsamma terrängen, som hufvudsnkligast bidragit til! anläggningskostnadens förminskande och hvilken gjort det möjligt, alt för trafikens bedrifvande använda så lätta lokomotivcr och lill följd deraf en svagare Öfverbyggnad, alldenstund ett lokomotiv af 12 tons 20 Slals-VlskoUels Memorial JW 77. vigt pä donna horizontela hana ulan kurver, förmår draga en större last med större hastighet än ett dubbelt sä tungt lokomotiv skulle kunna fortskaffa pä en hana med stigningar af 1: 100 och med kurver af i,000 ä 2,000 fots radier och hvilken sednare hana för så tunga lokomoliver erfordrar täler af 22 å 24 <£ vigt per löpande fot. Det inses latt vid närmare granskning af förhållandena, att den å denna jernbana gjorda minskningen af omkring en fot i spårvidden haft ringa inverkan på anläggningskostnaden, och att en jernbana med vanlig spårvidd skulle under dervarande terrängföihållandcn kunnat anläggas för nära samma kostnad, alldenstund banvallens bredd icke fördenskull hehöft ökas, och några djupare skärningar eller sådana arbeten, hvars tillökning i bredd skulle förorsakat cn ökad kostnad, ingenstädes, såsom förut ar nämndl, å denna linie förekomma, och ballastens ökande ej haft något inflytande på kostnaden, då man dertill amandt den naturliga jordmånen; utan det enda sorn hehöft ökas, hade varit slipcrnas längd, hvilket dock högst kan skattas till 9 it 10,000 R:dr Runt per Svensk mil.
Att för andras räkning afskaffa benämningar, dem man, huru gammalmodiga de må låta, dock rätt väl förstår, men ogillar derföre att de ljuda för allvarligt i våra förklemade öron, det är en veklighet, klandervärd i det ringa, så väl som i hvad vigtigare vore. Jag anser uttrycket betydelserikt och afstyrker det föreslagna utbytet. flr von Kraemer: I afseende på sjelfva saken och de många föreslagne redaktionsförändringarne skall jag ej yttra mig, enär jag redan derom uttryckt min mening i de ord jag framställde, att om R. o. Ad. (inner för godt att minska kontrollen å Ridd.- Sekreks nit och omtanka för Riddarhusets hästa vid alla tillfällen och i alla hänseenden, så skall det ej vara mig emot, emedan jag ej kan hindra sådant. Jag vill blott yttra några ord i anledn. af det cajolerande af Ridd.Sekret, och Ridd.Kanslisterne hvarom Frih. Cederström talat. Beträffande de sednare, så har Hr Freidenfelt yttrat sig derom och förklarar orsaken till ordförändringen eller smeket, för att begagna Frihms uttryck. Hvad beträffar Ridd.Sekret, synes mig, då Utsk. bibehållit det gällande stadgandet att ovillkorligen sig yttra, del icke kan kallas att smeka och cajolera, då han blifvit ålagd något i stället att i något hänseende hafva blifvit lindrad, fått rainskadt ansvar. Jag vill likväl ej bestrida, alt ju icke detta kan förekomma Frih. Cederström — som är så road af att tala — annorlunda. Honom kan detta åliggande att sig yttra förefalla såsom en gunst. Frih. Palmstjerna:
Departements-chefen i underdånighet, att guvernementsbostället måtte återställas, äfvensom de öfriga kronans byggnader iståndsåttas, enligt ofvannämnda kostnadsförslag, som derför upptoge 10,829 Sp. daler, eller omkring 28,000 R:dr svenskt banko, äfvensom att för materielens iståndsättande, hvartill särskildt förslag från Guvernören införväntades, måtte beräknas och beviljas 1,000 Sp. daler, motsvarande omkring 2,600 R:dr svenskt banko, eller tillsammans 30,600 R:dr s. m. Beträffande åter den sökta tillökningen i nuvarande staten för ön, äfvensom pensionsrätten för der anställde embetsoch tjenstemän, så, och ehuru de derför anförda skal visserligen vore grundade på billighet, trodde sig Departements-chefen, i anseende til! knappheten i statsverkets tillgångar, ej kunna eller böra för närvarande i vidsträcktare måtto dertill tillstyrka nådigt bifall, än att arfvodcn må i nåder anslås åt Guvernements-sekreteraren med 400 Sp. daler samt åt en Guvernements-pastor och tillika Skollärare 800 Sp. daler, och att för Garnisonssamt Guvernemcntsläkaren en tillökning af 200 Sp. daler må beviljas. Guvernements-sekreteraretjensten hade aldrig kunnat umbäras, ehuru lönen under de sednare åren måst indragas, emedan dermed voro förenade åtskilliga åligganden för protokollsföring och deltagandet i kontrollen af förvaltningen på stället. Dessutom borde någon skrifkunnig och civilt bildad person vara att tillgå i händelse af förfall för Domaren, hvarföre Guvernements-sekreteraren, emot lönens åtnjutande, äfven kunde tillförbindas att efter behof biträda med Konselj-notariens göromål, så länge någon sådan ej funnes. Att ön saknade Svensk och Luthersk prest, som äfven kunde påräknas för skolundervisningen, hade varit förnärmande för moderlandets anseende, alltsedan detta tillstånd upphörde att kunna betraktas såsom blott provisoriskt. Sedlighetsoch hälsovård borde ingenstädes saknas.
Nådigt bifall, så att, under iakttagande af vissa föreskrifter i öfrigt, den begärda delningen af allmänningen finge verkställas efter den af så väl Dahls som Lysings häradsboer antagna grund, eller sålunda, att socknarne i Dahls härad tilldelades för hvarje mantal blott två tredjedelar mot hvad som tilldelades Lysings härad för hvarje mantal, allt efter behörig gradering af marken och med vilkor, att hvartdera häradets andel skulle förblifva under den allmänna vård och tillsyn, 1’örfattningarne föreskrefvo, men deremot, beträffande socknemännens inom Lysings härad ansökan, i afseende hvarå Kongl. Kammar-kollegium uti sitt underdåniga utlåtande, bland annat, erinrat, att samma fråga redan två gånger förut blifvit väckt, men genom Kongl. Bref den 9 November 1833 och den 21 December 1850 afslagen af skäl, att, då de flesta hemmanen i Lysings härad hade ett medelafstånd af 1 5/8 mil Bih. till B. St. Besv. och Ekon.-Ulsk. Betänk., Nio 50. s från allmänningen, samt denna, såsom skiftad emellan socknarne, komme att undandragas jägeribetjeningens vidare inseende och kontroll, dess fördelning på omförmälda sätt icke erbjöde någon säkerhet för en förbättrad skogshushållning, i Nåder förklarat, det Kongl. Maj:t, med afseende å hvad Kongl. Kammar-kollegium och öfrige vederbörande i ämnet yttrat, icke funne skäl att till berörde ansökning lemna bifall. Hvad af motionären blifvit framstäldt har Utskottet i öfvervägande tagit; men då' Utskottet delar den åsigt, hvilken, på sätt ofvan är nämndt, blifvit af Kongl. Maj:t åberopad såsom skäl till afslag å enahanda framställning, som i motionen innefattas, får Utskottet vördsamt hemställa, att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. til] Eip.-Utsk. d. 18 Febr. 1854, kl. 2 e. m.
Dessa åsigter delar jag, såsom förut är sagdt, icke, utan anser att ett provisoriskt beviljande af löneförhöjningen skulle blott hafva till följd att ännu längre skjuta hufvudsaken, eller reorganisationen, i bakgrunden, och att denna således först bör vara verkställd och vara ett oeftergiflig! vilkor för den förra. Hvad åter en anhållan om tillsättandet af en Komité i och för denna reorganisation beträffar, så erkänner jag visserligen, att Regeringsmakten både är mest lämplig och mest pligtig att företaga ett sådant arbete, men R. St:r hafva tillräckligt varit i tillfälle att erfara, att oaktadt deras uprepade framställningar i denna väg, och oaktadt löften derom, och att åtgärder dertill blifvit påbörjade, så har dock ännu icke något resultat deraf följt. Det återstår således, efter min tanka, för R. St:r icke annat än att sjelfve taga saken om hand, hvilket dessutom nu synes mig vara af nöden, derföre att R. St:r derigenom visa att de hafva allvar med att vilja bifalla de förhöjningar i embetsoch tjenstemännens löner, som efter en sådan reorganisation befinnas nödige och nödvändige. Jag föreslår således att R. St:r, med den rätt grundlagen dem lemnar, besluta tillsättandet af ett Särskildt Utsk. eller Komité, bestående af minst 3:ne ledamöter af hvarje RiksStånd, som skulle taga befattning med upgörande af förslag till denna reorgareorganisation och dervid bemyndigas att hos K. M. anhålla, det någon sakkunnig person för hvarje Depart:t skulle af K. M. förordnas att tillhandagå Utsk. med nödiga uplysningar och deltaga i öfverläggningarne, ehuru naturligtvis icke i besluten, hvarjemte det skulle åligga Utsk. att, så vidt möjligt, hafva förslaget färdigt så tidigt, att det kunde blifva R. St:r förelagdt före Riksdagens uplösning, för att kunna K. M. till Nåd. stadfästelse underställas, och löneregleringen således redan under denna Riksdag afgöras.
Den, som anser Kongl. Maj:ts nådiga proposition, om uppförande å stat af årliga löner för predikanterna inom tvänne nya kapellförsamlingar i Wermlands Finnmarker, hvardera å 400 r:dr, eller tillsamnians 800 r:dr, icke böra bifallas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej ; Tinner nej, hafva Rikets Ständer beslutat, alt, på sätt Kongl. Maj:t i (JqO nådiga propositionen föreslagit, ett årligt löneanslag af 400 r:dr må åstat Prih. till RSt. ProU 1S47 och ^43, 4 Sunil. 1 Afd. 1 Band. 28 Haft. 1 2 Stats-l tskollels Memorial, N.o 23g, uppföras för hvardera af de tvänne predikanterna uti de nybildade kapellförsamlingarna i Wermlands Finnmarker, den ena i norra delen af Gunnarskogs socken och den andra i nordvestra delen af Frycksände socken. 2:o Uti sjunde punkten af utlåtandet N:o 124 hade Utskottet afslyrkt bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anvisandet af en summa stor 2,160 r:dr, att, fördelad i tolf löner, hvardera af 180 rjdr, tilldelas konsistorii-amanuenserna i rikets tolf stift. Detta yttrande, vidhållet i utlåtandet N:o 207, är af Borgareoch Bonde-stånden gilladt; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bifallit hvad Kongl. Maj:t i förevarande afseende begärt. Till afgörande af denna skiljaktighet, får Utskottet föreslå följande votegtngs-proposition:
Gr:ns åsigt skulle man derföre, att genom uraktlåten lagfart en olaglighet blifvit begången, åt denna gifva en helgd, som gjorde densamma laglig. Detta strider mot mitt begrepp om rätt och hvad som bör ligga till grund för hvarje lagstiftning. Till stöd för yrkandet må man förgäfves åberopa Högsta Domstolens beslut, ty jag har sjelf sett det ifrågavar. dokumentet i original och deraf funnit, ali detsamma alldeles icke vidrör den fråga, som nu är under öfverläggning. Det ligger dessutom i sakens natur och öfverensstämmer med hvarje riktig tillämpning af hagarne, att när en olaglighet uptäckes, den må hafva fortfarit huru länge som helst, så bör den, när lagen icke bestämdt föreskrifver en viss praescriplionslid, ovillkorligen rättas. Genom bifall lill Gr. Sparres förslag, skulle de flesta kontrahenter beredas tillfälle att så begå, att för köpsluten inga afgifter till Staten komme att ega rum, ty, för detta ändamål behöfves, såsom jag, då frågan förra gången förevar, hade äran anmärka, icke mera, än alt köparen ur säker derpå, att säljarens ford ängsegare icke begära inteckning i den försålda egendo - 50» Den 19 Juli f. m. men, eller att åklagaren icke anställer åtal för den underlåtna lagfarten. Den sålunda försålda egendomen kan då under en längre följd af år gå genom flere personers liander, hvarigenem Staten går miste om inkomst af dessa salu-afhandlingar. Om en köpare vill iakttaga försigtighet, hvilket måste förusättas, så gör han sig underrättad om säljarens åtkomst till den försålde fastigheten, och sätter sig derigenom i tillfälle att bedömma det äfvenlyr, hvarför han kan blottställas genom ett dylikt afla). Ser han dä, att flere efter hvarandra ingångna köp om samma egendom icke blifvit lagfarne, utgör detta ett skäl för honom att iakitaga yttersta varsamhet, och man bar dä vunnit ändamålet, nemi. att tvinga säljaren lill en lagfart, hvilket måhända eljest i (mänga fall icke skolat ega rum.
Ständers valde Electorer, för att utse den man, som skall efterträda Rikets Ständers JustitiasOmbudsman, ifall han innan nästkommande Riksdag skulle med döden afgå; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande, rösterne hafva utfallit, som följer: Herr Lagmannen och Krigs-Fiscalen Lars Johan Rhodin, 34 röster. Herr Häradshöfdingen och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden Johan Jacob Bergström 14 röster. Prot. Utdr. d. 6 Maj 1840• 24t Varande alltså till Rikets Ständers Justitige-Ombudsmans efterträdare utsedd Herr Lagmannen och Krigs-Fiscalen Rhodin. Carl Oxenstjerna. II, O. Holmström. C. C. Halling. JSils Pehrsson. Från Hö gvörd. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse af den 4 dennes, med tillkännagifvande, att Riksdagen må med den äskade tiden af en månad förlängas. Lades till handlingarne. S. D. Sedan Rikets Ständer beslutat, det skall, på sätt 97 och 98 §§. Regerings-Formen och 63 §. Riksdags-Ordningen bestämma, val af Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman och den man, som honom efterträda skall, i händelse han afsäger sig det erhållna förtroendet, eller innan nästföljande Riksdag med döden afgår, denna dag förrättas, hafva, af Preste-Ståndet nu utsedde blifvit i behörig ordning, för att såsom Electorer i sagde val deltaga: Biskopen m. m. Doctor Holmström, Prosten Ödmann , Stats-Rådet m. m. Poppius, Contracts-Prosten Hallström , Prosten {stenhammar, Contracts-Prosten Östberg, Prosten Liedzen, Contracts-Prosten P. G. Svedelius, Professoren Doctor Thomander , Contracts-Prosten Sandberga Professoren m. in. Doctor Morén, Prosten Sidner; samt till Suppleanter: Biskopen m. m.
Wid kCwerwägande häraf har Kongl. Majrk Ansett L ges ovannämnde förordnande i 8 Cap. IZ § UCöknings-B lkcn ofelbart ä^yfta, att Gäldenär, fo u fö skuld hällebysatt och i häckte ej kan stg sjelf nära skull af Borgenären för hwars fordran han k förmur hälles, n uta hmad till lifwetS uppehälle ouni, gängeliaen erforvra-, till anskaffande hwaraf de 2 A. dertill detta i penningar utsatte och efter deras förhäk landr - Den iZ September. 297 lande till warorne tid efter annan föröktc underhäll, enligt Kongl. Brefwet den 2 Fcbr. 1787 för bet närwarande i allmänhet beräknas, nu mera äro otilräckclige , äfwcnsom den tilökning af 1 skill., som medelst Kongl. Brefwct den zi Augusti 1808 blifwit särskildt stadgad för de i Slockholm bysatte, är underkastad en lika minskning af Waruprisernes stegring, hwaremok ett underhäll, utsatt i bröd, förblifwer oförändradt, äfwm som bysatt Gäldenär ej synes böra sbr sitt lifsuppehälle ätnöjas med mindre än hwad Kronan bestär till föda för dem, hwilka äro för brott häcklade. Och framställer Kongl. Majit pä desse grunder, enligt 87 § i Regerings-Formen den 6 sistlcdne Junii till Rikets Ständer den Proposition: att i allmänhet mä förordnas, det Borgenär som ej wisar, att Gäldenär, hwilkcn af honom fbr skuld hällcs bysatt, kan sig sjelf föda, skall till honom för hwarje dag utgifwa twä skill.
Betänkandeti. att med de inom Riket varande särskilda Bergslager vidtaga de förändringar, hvartill deröfver hällne undersökningar kunna föranleda. I anseende till denna fråga, förefaller det Utskottet, som Tacbjernstillverbningen, hvarföre äfven skatten beräknas efter blåsningsdygnens antal, synes vara så fri, som den, utan förnärmande af andras rätt, kan blifva och med skogarnes fortfarande i längden kan bestå, inom hvarje loCal, med beräknande af Skögstillgångarne, efter växtningstiden och jordmånen på stället och förutsättande af någorlunda god hushållnings Tillverkaren är icke bunden till visst skeppundstal, utan, genom beskattningssättet snarare uppmuntrad, att gifva sin handtering all den förmånliga rigtning, som af Bergsmanna kunskapen och en uppkommande täflan kan ernås, till productionens förmånligaste förökande; hvadan någon ytterligare frihet härutinnan hvarken lärer vara behöflig; eller böra medgifva», utan underlåtande af ali åsigt på Skogarne; men hvilket vore nog vådligt, då hela Bergsbrukets bestånd, med flera näringar, på deras måttliga consumerande beror, och således någon säkerhet bör gifvas emot idkare, hvilkas speculationer kunde rigtas på en hastig vinst af momentelia tillgångar och conjuncturer, utan afsigt, &tt i framtiden sig vid näringen bibehålla* Besv> ech Ekon, Utsh. Bttätikanden. gig
Såsom förut är anmärkt, böra Riksg:sKont:s tjenstemiins löner bestiimmas efter samma grund som tjenstemännens i Banken, och den stora orättvisan i att gifva de förre mindre än de sednare redan erhållit, visar sig i ännu klarare dager, då man besinnar, att Bankens tjenstemän hafva tillfälle till extra O e ii 26 Februari. 406 förtjenster, som åtminstone för många af dem bidraga att betydligt höja inkomsterna. Jag anhåller om bifall till det i reservationen framställda förslag. Hr Printzensköld: Jag tror mig veta, att man inom ett annat RiksStånd anfört såsom skäl mot den föreslagna förhöjningen, att Riksg:sKont:s tjenstemän skulle hafva icke obetydliga sportler. Under de 13 år jag var ledamot af ÖfverStyrelsen för detta Verk kunde jag icke erfara något sådant, och jag kan tryggt pasta, att denna upgift saknar all grund. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framstält, hurusom i afs:de på denna punkt blifvit yrkadt bifall, med uteslutande af de vid slutet deraf förekommande orden: adock anser Utsk. att från den för meranärande år tillstyrkta löneförhöjning börafdragas hvad hvar och en af Riksg:sKont:s embetsoch tjenstemän linder samma år åtnjutit såsom arfvode för ökade göromål till följd af den vid sedliaste Riksdag beslutade uplåningemot fonderade statsobligationer», blef detta yrkande af R. o. Ad. bifallet, efter det propos. till bifall å förev:de punkt utan förändring blifvit först framstäld men besvarad med Nej. 4:de punkten, ang:de den tjenst för fällande Kanslisten vid Fullmäktiges Expedition tillkommande löneförbättring för år 1837. Hr Bildt: Sedan R. o. Ad. beslutit en förändring i den förra punkten i öfverensstämmelse med mitt förslag, torde R. o. Ad. äfven, för konseqvensens skull, ur denna punkt låta utgå slutet: »dock med iakttagande af samma afdrag som för dem kommer att verkställas.»
KUNG!, OPERAN gaf i söndags en i nere hänseenden intressant repris af den populära operan » Carmen ». H r Morello hade s o m don José sin andra gästroll, o c h där tog han g e n o m det dramatiska lif, han förlänade densamma, hela den fullsatta salongen m e d storm. M e d äkta sydländsk glöd framställde han hela skalan af sinnesuttryck hos denne passionerade älskare. Tredje aktens våldsamma slutscen gafs sålunda m e d en gripande kraft, under det man i den fjärde akten fick se h o n o m från den olycklige, nedbrutne o c h iortviflade älskaren, s o m förgäfves söker återväcka sin trolösa älskarinnas genkärlek, g e n o m dennas köld o c h hån småningen eggas u p p till den lidelsefullaste svartsjuka, s o m slutligen, då Carmen i hånfullt trots slungar ringen emot h o n o m, öfvergår till det vildaste raseri o c h sätter mordvapnet i hans hand. Uppfattningen af don Josés karaktär är väl genomtänkt o c h afviker i åtskilligt från_ föregående framställares. Rösten står efter hr Ödmanns i välljud; den användes dock m e d omvårdnad o c h klingar i allmänhet frisk o c h vacker, o m den ej forceras för mycket. Höjdtonerna bli ofta särdeles välklingande. H r Morello var hela aftonen föremål för den mest entusiastiska hyllning. G e n o m sitt spel ryckte han äfven sina kamrater m e d sig, så att denna föreställning blef en af de bästa, s o m här gifvits. Fru Almati-Bundbergs tolkning af titelrollen var bättre än förut, o c h en präktigare toreador än hr Söderman hafva vi säkerligen ej förr haft härstädes. Fröken Karlsohns Micaela är sedan länge välbekant, o c h de båda sigenerskorna hade fått ett par förträffliga representanter i fröknarna Lindegren o c h Frödin. Renheten i tonansatsen brast dock något för den senare i spåduetten.