Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror att Svenska folket icke bör vara så ömt om sitt eget skinn och så lättfärdigt i afseende å sina efterkommande, att det icke skulle taga på sina egna skuldror någon del af de bördor, som måste påläggas i och lör dessa nya kommunikationsanstalter; och om vi slippa att fylla behofvet genom bevillningens böjande, så vore det rent af skamligt att icke vilja begagna den utväg, som i alla andra länder i thy fall följes. Jag har alltid varit frihandelsman och af alla kralter kämpat emot prohibitismen; jag är af princip också fiende till skyddssystemet, ty jag tror icke det leder till det åsyftade målet, och det inlockar mången på en bana af falska spekulationer. Men något helt annat är att sedan frihandelssystemet blifvit antaget och vunnit erkännande, höja tullen på de egentligen s. k. finansartiklarne, för att bereda statsverket nödiga inkomster; och det finnes bland dessa artiklar sådana, som icke drabba den egentligen fattigare klassen, såsom kaffe, thé, socker, vin, m. fl. Huru långt man i sådant fall kan utan fara gå, visar Englands exempel, der man nu hoppas kunna nedsätta tullen pä thé, som dock der är nästan en nödvändighets-artikel, till en rdr pr skålp. Emellertid lärer väl tullbetänkandet vara afgjordt, innan denna fråga återkommer till behandling, hvilket är en tvungen sak, då de båda stå med hvarandra i nära sammanhang. Att stadga någon särskild ordningsföljd de särskilda banorna emellan, torde icke behöfvas, sedan R. Sl:r redan förklarat, H. IV. 21 322 Den 13 Maj f. m. att den södra banan bör först fullbordas; de öfriga torde vara lika vigtiga, den ena som den andra, och K.M. lärer icke underlåta att i detta som andra fall handla på bästa sätt efter sig företeende omständigheter. Med anhållan om återremiss af detta Betänk., förenar jag den begäran, att mitt nu afgifna yttrande måtte få till StatsUtsk:t medfölja. Gr. Mörner, Garl Göran: Med den siste värde talaren delar jag åtskilliga betänkligheter öfver det slöseri med statens medel, hvartill vi under de sednare dagarne varit vittnen.
St. ”framställa, äske Han Statsrådets och Högsta Domstolens ”yttranden deröfver, samt meddele R. St. Sin proposition ”tillika med berörda yttranden. R. St. infordre LagUtsk:s ”utlåt, häröfver, beslute sedan och öfverlemne Konungen ”deras svar uppå Rikssalen om de bifallit Konungens proposition, och skriftligen genom Talmännen, om de densamma ”afslagit. I alla dylika lagfrågor, skall tre Stånds mening ”utgöra R. St:s beslut. Stanna två Stånd emot två, förfal’’ler frågan, och förblifve vid det som förut stadgadt varit.” J. 88. ”Med förklaring öfver civiloch criminalsamt ”kyrko-lag förhålles, som med sådan lags stiftande. De förklaringar, som, till svar på iökomna förfrågningar om la”gens rätta mening, Konungen genom Dess Högsta Domstol ”emellan riksdagarna gifver, kunna af R. St. ogillas, hvarefter de icke längre vare gällande eller af domstolarna iakt”tagas eller åberopas må.” Orsaken hvarföre, i början af 87 §:n, omnämnes allmän lag, torde vara, för att bestämdt skilja densamma från ekonomisk lag, hvilken Konungen, euligt 89 §:n Reg.F.m, ensamt äger att stifta; men ingalunda för att derigenom Den i8 Mars c. ra. antyda någon Konungens rätt till stiftande af speciallagar. Den satsen, alt 1812 års K. förbud saknas i Missg.-b:n, emedan det ej är ett allmänt lagstadgande, utan en särskild lag, som der ej kunnat eller bort inflickas, saknar således, enligt mitt förstånd, all grund. I öfrigt kan jag ej dela Hr von Hartmansdorffs åsigt, att 1812 års K. förbud är en särskild oell tillfällig criminallag. Denar så allmän, som den kan vara; ty den inskränker sig ej till criminal-stadganden, rörtde någon viss person eller sak, utan den omfattar hela Svenska nationen, då den stadgar straffbestämmelser för alla Svenska undersåtare, utan undantag, hvilka förbryta sig emot omnämnda K. förbud. Jag kan ej dela Gr.
Fullm. utlåt. sid. 77.) Då Utskottet instämmer i Revisorernes yttrande, alt den af Riksgälds-kontoret begagnade fasta egendom, hvars till 60,000 R:dr R:ko upptagna värde’ finnes hitUih. till lt. St. Prat. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 14 Höft. 1 0 Stais Utskottets Utlåtande J\s 39. (ilis boklördt bland Konlorets tillgångar, icke kan betraktas såsom en för bestridande af de å detta verk anvisade utbetalningar disponibel tillgång, ocb då Utskottet, lika med Revisorerna, anser det vid 1840 och 1841 års riksdag föreskrifna bokföringssätt för Rikets Sländers hus äfven böra tillämpas § nämnde egendom, får Utskottet tillstyrka bifall lill Revisorernes, af Fullmäktige förordade, »hemställan, att värdet af denna (egendom hädanefter endast måtte upplagas inom linien i Riksgälds-kontorels räkenskaper. 2:o. Angående verkställda utgifters verifcerande genom Fullmäktiges derå utfärdade anordningar. (Rev. ber. sid. 49—SO. Fullm. utlåt. sid. 77.) Beträffande verifikations—sättet för de i Riksgä|ds-kontorets hufvudböcker upptagna inkomster och utgifter, hafva Revisorerne yttrat, att då de utaf Riksgäldskontorets medel verkställda utbetalningar i allmänhet grundade sig på Fullmäktiges särskilda anordningar, hvilka innefattade Fullmäktiges beslut och föreskrift om hvarje utbetalnings verkställighet, borde dessa, i stället för Kommissariatets, på grund af dem, utfärdade anordningar å enahanda belopp, ingå till och förvaras bland de hufvudböckerna tillhörande verifikationer.
Ooiistvät, Ilsk!!! ^xet, yttrande, Juni 507. D. Daetc-roevken, om fattet huru de tillj Presterffapct böra utgöras, af Torpare och Backstuguhjon Ian. 543. 8;o. 882. 975, äiebr. 800. Oslllmsn, f.-rr,8 loliun, yttrande, Jun. 5Z2. Dalby; Se ö^s^inge. Damlucka, om förändring i tiden till dest öppnande evet. iLLo. Noo. 2,18. zoo. zz7. Z82. 406. Oa^iclcevarclt I^iljeströui, Iscvll l^Ialeom, yttranden, Iul. 44. Dannemark, srcdsstut med Dec. 1122. IZ42. IZ46. Maji 1032. 1054. 1298- — Äf fledstal till de andre respective Ständen Maji Logz. « - io97» Z ?4 Register. ve la Orange, Ocorg, yttrande, Apr. 28. Dec. svz. 5Z1. Vlov. ira. 592. Maji ion. Till H. K. H. Inn. Loa. till Konungen, Sept. 796. Mars 569. — till Drottningen, Jun. 614. — till Kron-Prinfens emottagande, Ian. 923. till den Kongl. Tamillcn, Maji 2052. — till H. K. H. Prinsessan, Maji loZs. Deputation, angäende, till Kongl. Majit l afseende pä Tess nådiga yttrande uti National-armerings-frägan m. m.
7 Sept. 1620 förklarat sig hafva sådant deras uppsåt Nådeligen icke allenast låtit behaga, utan ock, på det att andra flera både Handelsmän och Handtverkare matte vara benägne sig der att nedsätta och boendes blifva, att der framdeles en Stad afblifva kunde, dem nu i förstone med Privilegier och förmoner benådat. Enligt 3 punkten uti detta Privilegium har Kongl. Majit Nådigst efterlåtit Staden till utrymme och mulbete åtskilliga der uppräknade Byar och Holmar med dess tilliggande skog, deraf de Kongl. Maj:t och Kronan, när deras frihets-år förlupne voro, årligen skulle utgöra 61 Bidr; och efter förenämnde sjelf-ägor ock deras arfvejord var, som der då uppå bodde och bygg» de, derföre ville Kongl. Majit med ägarne af förbemälte
''Det är längt ifrän m!g at as et etrblsr»clt vorerinzs-sätt per Lspits i Utskotten Utan afseende pä Ständ hänföras til tankan af Ständs uplösning, sammansläende och vorsrintz per (lgpitL öfweralt, säsom kullkastande hela Loostimtioasa; men jag wil ej en gäng at, genom någon likhet härtil, medelst anta. gande af et vokerjoZs.sätt, motsägande StändS. ksprsrentLtionsk, näqon sädan tanke hos nä. gon enda enskild nägonfin ens skulle kunna upstiga." Lx Nroiocollc». 6. 8ilkvsröto!ps. Upläst hos samtelige Riks-Ständen d. ; ? 0Ä. Wördsamt ^emnrrsl! (^edan c?onitirutlon5 Ukstoktrk til Riksens Stander haft den äran öfwerlcmiia de ätstilliga Zörstag lil Grundlagarnes förändring eller förtydligande, som Utstoltet ansett böra komma under nästa Ständers pröfning, har hos Utstvttck Herr Riddarhus» beerecersren Lilfvorstoly» anmält en i Ulstottets tanka gansta wigtig anmärkning om sättet, som wid besia frägors behandling borde wid den tilkommandc Riksdagen i akttagas och har Herr Rid. darhus.Lecrcceisren hos Ulstottct förestagil ej allenast at beslutet om detta öfwcrläggningssätt mätte blifwa det första, som af dä warande Ständer mätte bestämmas; innan nägra andra Grundlagsfrågors afgörande företa, ges, utan ocksä at et särskildt stadgande mätte förefläs för de tillägg eller förändringar som wid sädane frägors afgörande kunna antagas och beflntas.
Söner i samma ordning och rätt nedstigande led, efter förstfödslorätt, fom här ofwansörc för den förstföddes ätt föreskrifwet är. 2 tz. Dör Konung i Swerige utan att lemna manliga Bröstarfwingar, men Hans cftcrlemnade Drottning sig i wälfignadt tillstånd befinner, före Stats-Radet Regeringen med Kongl. Magt ock myndighet pä sätt och med willor 41 och 93 HF ar Rcgerings-Formen fcreskrifwa, till dest Riksens Ständer, ä den tid Regcrings-Formen utstakar, hunnit sammankomma, dä dem tillhör att om Regeringens förande kjelfwe förordna. Bl ifwe r Drottningens lifsfrngt al Mankön, förordne dä Riksens Ständer Förmyndare för den nyfödde Konungen pä sätt i 94 Z af Regerings-Fwrmen stadgadt är. Blifwer,Drottningens lifsfrugt af Dwinnökön, träde den af Attén, fom efter förstfödslorätt den aflidne Konungen i arfföljden, pä sätt I § ntstakar, närmast är, säsom Konung till Regeringen. 3 §. De af Kongl. Huset af Qwinnokön ock deras efterkommande, ändock de af Mankön ärv. Bilaga till Mem. N:o 13. 821 hafwe ingeli rätt till Sweriges Krona ock Regcring. ^ 4 tz. Såsom Regerings-Formens 2 § uttryckligen stadgar, att Konung alltid skall wara af den rena Evangeliska Läran, sadan svin den uti den oförändrade Augsburgiska bekännelsen samt Upsala Mötes beslut af ar 1563 antagen och förklarad är; allisa skola ock Prinsar as det Kongl. Huset uppfödas i samma lara och inom Riket. Den af Kongl. Famillen, som ej sig tilt samma lära bekänner, ware fran all Successionsrätt utesluten. 5 Prino af det Kongl. Huset ma ej gifta sig utan Konungens wetskap och samtycke. Sker det ändock, hafwc han förwerkat arfsrätt till Riker för sig, barn och efterkommande.
Herr Schunström: Egesfeliga frågan lärer vara om återremissgaf Constitutions-UtskottetS Memorial, hvarom jag får äran begära Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition. Herr von Hauswolff: I anledning af hvad Friherre Anckarsvärd yttrat, utbeder jag mig få göta några korta reflexioner. Friherre Anckarsvärd har anmärkt, att Riksens Ständer skulle beröfvas deras rätt att öfverlägga, om ej bans tolkning af Grundlagens ifrågavarande rum ansågs såsom den rätta: Friherren lär hafva förgätit ingressen till , som säger, att Utskottet först skall pröfva anmärkningen och att Ståndets öfverläggnings-rätt ej inträder förr än Utskottet funnit causa a&endi. Men om 5 då Den 2? Utskottet ej funnit causa agendi, Riksens Ständer likväl skulle kunna ingå i pröfning af Målet, borde den anklagade och af Utskottet fälde, med samma rätt kunna vädja til! Riksens Ständer. — Då det ena ej är tillätit, kan ej eller det andra vara det. — Det är här icke någon fråga om Folkets rätt, utan det skall blott urskiljas om Ständerne eller deras ConstitutionsUtskott tillkommer pröfnings rätten. Skulle sluteliga afgörandet tillhöra Riksens Ständer, måste ock en serskild §. eller åtminstone ett ytterligare moment till 107 §. RegeringsFormen tillsättas, nemligen huruledes förhållas bör i händelse icke alla 4 Raks-Stånden sirö af enahanda tanka, och om Konungens vidare Sanction fordras innan beslutet sättes i verkställighet. Vidare yttrar Friherre Anckarsvärd, att det är för praejudicatet som han yrkar återremiss; men praejudicatet förfaller ju aldeles ifall remiss sker till Constitutions Utskottet om förändrad redaction af 107 §. såsom otydlig i dess närvarande skick.
Nu har Utsk. ansett att detta icke borde tillåtas och Utsk. har dervid yttrat att Staten synes ”äga grundade anspråk att icke behöfva vidkännas några ytterligare upoffririgar för samma kanal och slussverk samt dess framgena underhållande.” Om man något närmare ser på saken, så är det troligen för en hvar ofattligt huru en sådan nedsättning af proc. under den kommande tidsperioden, som omfattar tiden ifrån nästa års början till och med är 1857, kan hafva något inflytande på statens inkomster; ty Slaten eger ingen skyldighet att underhålla kanalen, ingen skyldighet alt återupbygga kanalen, om den skulle ramla ned, med ett ord, Staten eger ingen annan skyldighet, än den som kunde komma i fråga om direktionen kommit in till Staten och framställt sådana skäl, att Slaten fann det nödigt att gifva något understöd åt kanalen. Man har vid denna frågas behandling inom Utsk. låtit förleda sig af den beräkning, som framlades vid 1840 och 1841 års Riksdag. Man har trott att meningen Den 1 Mars e. m. 41 med denna beräkning verkligen varit att samia z,uou,oOO Riur. Det är likväl icke tänkbart att ett sådant verk, som en kanal skulle kunna stå i hundra år utan reparation. Detta har icke heller varit meningen, och Riksg:skont:s reglemente visar oss ganska tydligt att det är förutsatt att denna beräkning öfver fonden för kanalens underhållande endast är upgjord för att visa att denna fond verkligen är tillräcklig för att underhålla kanalen. Då nu Statsverket ingenting förlorar vid den ifrågasatta nedsättningen af räntefoten, så kan jag icke finna alt det kan vara billigt att låta direktionen försöka att göra det omöjliga möjligt. Det är omöjligt att i närvarande ögonblick utlåna penningar med full säkerhet för så hög ränta som 5 proc., när man har ett sådant låne-reglemente, som denna direktion har sig ålagdt att följa, och jag tror derföre det hade varit billigt, om StalsUtsk. sagt, att under den tids-period, som nu inträder, det må vara direktionen tillåtet att förränta de penningar, som inflyta till fonden till minst 4} proc. Det faller af sig sjelft att om kanaldirektionen kan erhålla högre ränta än 41 proc., den då tager den.
Utskotten synas nemligen ■ sjelf ve Den 15 April. sjelf ve hafva medgifvit, att Agio hade stadgat sig vid 1776 års Mynt-Valvation; och likväl matte Banquen ej hafva ägt, i redbar Fond , höla Sedelstockens Silfver.värde, emedan Ut. skotten försäkra att denna Realisation varit nära att misslyckas, oaktadt till och med biträde' af utländsk Credit. Man synes således tydligen kunna finna, att Sedlarnes Silfvervärde eller -Agio ej bestämmes af Sedelstockens förhållande till Banquens redbara Fond 5 och detta så mycket mindre, som, före år 1807, missförhållandet emellan Banquens redbara Fond och den utelöpande Sedelstocken lärer, en tid, hafva varit ännu större än nu, oagtadt Sedlarne då ägde nästan fullt Silf ver-värde. Utskotten säga vidare: ”Att, Banco-^edelns nu varande värde, iförhållande till Hamburger-Banco, bevisar att allmänna Opinionen fästat detta värde icke blott vid beloppet af Banquens redbara Fond, utan ock, med hufvudsaklig hänsigt på Banquens Fordringar hos Staten och Enskildta” Men som Banquen, utan tvifvel har Fordringar, om ej af Enskildta, åtminstone af Staten, för Sedelstockens hela belopp; så. skulle, om Utskottens principe vore rigtig, * Sedlarne nödvändigt ännu hafva fullt Silfvervärde. Opinionen örn Mynt-Representativernas Silfver-värde måste således bestämmas af någon ting helt annat, än Banquens o bekanta Silfver-Fond och Fordringar. Vid 1 §r5 års Riksdag, stod jäg i detta afseende ungefär på sam* ma punct, der förenade Statsoch Banco-Utskotten nu synas stå, och sökte orsaken till Ridd. och Ad. Prot. V B. Myntets försämring, blott uti det ökade missförhållandet emellan Sedelstocken och BancoFonden.
Första afdelningen deraf bibehållen oförändrad. Beträffande åter den sednare, är det svårt alt deraf fatta någon bestämd mening. Uti 5j och 56 är tydligen föreskrifvet, att comiteen, i intet läll får utgöras af mer än tre ledamöter af hvardera classen; och likväl til (städ jer § 55, alt från annan socken tillkalla ”besulne personer,” om socknemännen åstunda ett större antal än fem? Man bar derföre uti den nya redactionen antagit, att sednare mom. bör utgöra ett alternativ för den händelse, att sockuemännen finna sig mer belåtne med besutne män från annan socken, än att välja sådane, som första mom. upptager. Se Art. X, § 84. § 56. Med undantag af villkoret, att comiteen ej får bestå af mer än 7 ledamöter, hvilket redan uti § 83 är föreskrifvet, och således icke här behöfver upprepas, är denna § oförändrad bibehållen, men fördelad uti 2:ne.. Art. X, §§ 86, 87. §§ 57, 58, 5g, 60. Till sitt innehåll bibehållna. Hufvudsakligen bibehållen; men, på redan anförda skäl, vid uppgift om skepp, är lästetalet icke bär begränsad! under fem. Se Art. X, § 92. § 62. Föreskriften i denna § är alltför inskränkt, så vida den icke rent af kan anses öfverflödig. För att leda till något egentligt resultat, borde en hvar, som flyttar från en ort lill en annan, medföra bevis, huruledes han det nästlidna året varit taxerad; ty rörelsen under föregående år kan visserligen hafva inflytande på inkomsten under ett följande. Men då den skattskyldige endast åligger att uppgifva den isolerade inkomsten för beskattningsåret, och de förändringar, som en flyttning vanligen medförer, hindra den jemförelse med förhållandet under ett föregående år, hvilken eljest kunde tjena till ledning för bedömmandet af den skattskyldiges uppgifter, har man ansett denna § kunna uteslutas. § 63. Intagen uti § 45, Art. IX, dit den, såsom en för alla Bevillu:s-comite'erna gemensam föreskrift, hörer.
Mycket har lifvet tagit ifrån henne, bland annat en hängifven väninna, med hvilken hon delat sorger och fröjder i öfver trettio år; men det bästa har hon dock ännu qvar: kraftfulla söner, som älska och vörda henne, täflande om lyckan att turvis ega henne hos sig, och barnbarn, som sprida sol öfver hennes aftons Lig. Och hon förtjenar sin lycka, om någon gör det, Ly få ha kunnat älska de sina, slräfva oeh uppoffra sig för dem så som hon. Få ha också ernått en rikare belö- ning. Lea. Ärade läsarinnor / NU UNDER JULOCH NYÅRSHELGEN ERBJUDAS EDER MÅNGA OCH GODA TILLFÄLLEN ATT VERKA FÖR IDUN, OM I SÅ VILJEN. I AFLÄGGEN HOS OCH MOTTAGEN BESÖK AF VÄNNER OCH BEKANTA. GÖREN KLART FÖR DSM, ATT DE EJ BÖRA FÖRSUMMA PRENUMERERA PÅ IDUN. BETÄNKEN, ATT OM EN HVAR AF EDER BLOTT ANSKAFFAR EN ENDA NY PRENUMERANT, SÅ BLIR UPPLAGAN DERIGENOM FÖRDUBBLAD OCH REDAKTIONEN DERIGENOM SATT I TILLFÄLLE ATT UTVIDGA OCH FÖRBÄTTRA TIDNINGEN. FRAMFÖR ALLT: DRÖJEN EJ SJELFVA ATT PRENUMERERA, SÅ VIDA I VILJEN ERHÅLLA TIDNINGEN UTAN AFBROTT! PRENUMERATIONSPRISET STÄLLER SIG SÅLUNDA: IDUN MED MODETID. : HELT ÅR KR. » I: 6 5 IDUN ENSAM: HELT ÅR KR. 4: — HÄLFT ÅR ... » 2: — QVARTAL ... » I: — MODETIDN. ENSAM: HELT ÅR KR. 5: HÄLFT ÅR. » I: 2 5 BEFORDRINGSAFGIFTEN INBERÄKNAD. IDUNS PRENUMERANTER ERHÅLLA SÅLUNDA MODETIDNINGEN FÖR HALFVA PRISET. BEDAKTIONEN.
Kongl, stats-konloret har deremot, enligt underdånigt utlåtande i samma ämne af den 30 December 1840, funnit assessoren Törneman, som, efter allmänna magasins-direktionens upplösning, blifvit i Kongl, krigs-kollegiura befordrad från kammarskrifvare till revisor, icke allenast icke vara berättigad att bibehålla det honom i magasins-utrednings-kontoret sednast tilldelade arfvode, utan ock underkastad tillämpning af det vid expektans-lönernas första beviljande förutsatta vilkor, att beloppet komme att minskas eller indragas vid undfående af högre löneinkomst, än då innehades, i annat allmänt embetsverk; men emellertid, af billighets-skäl, ansett Törneman böra bibehållas vid den lön, 426 r:dr 32 sk., deraf han vid magasins-direktionens indragning var i åtnjutande. I Öfverensstämmelse med denna af Kongl, statskontoret yttrade mening, hemställde Stats-utskottet vid sistlidne riksdag, att assessoren Törneman måtte från den lid, hans tjenstgöring vid kontoret för allmänna magasins-ärendenas utredning komme att upphöra, uppföras å allmänna indragnings-staten till åtnjutande af 426 r.dr 32 sk. årligen, under vilkor, att, i fall Törneman efter nämnda lid skulle befordras till annan tjenst med högre lön af allmänna me del, än som då af honom innehades, berörda å indragnings-staten anvisade belopp komme att i samma mån minskas eller upphöra. Denna Utskottets hemställan blef af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet bifallen, men af Bonde-ståndet afslagen, hvaremot Borgare-ståndet beslöt, att assessoren Törneman borde under de af Utskottet i öfrigt föreslagna vilkor, å allmänna indragniugsstaten uppföras till åtnjutande af 777 r:dr årligen; och blef, vid denna sakens utgång, Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet expedierad, i enlighet med Ridderskapets och Adelns samt Preste-ståndets beslut.
Tull-Co. m i teen föreslog således, och Utskottet antog uti Betänkandet N:o 29, att uti den 9 §, af underrättelserna, som motsvarar den förra 8 §., orden: sedan de blifvit bevisligen kallade, borde utgå. Emot Utskottets åtgärd att nu åter införa dessa ord, får jag mig reservera, då jag förblifver vid den tanka, att vederbörande, hvars iätt i denna §. skall-bevakas, må sjelfve tillse den, utan att kunna hafva anspråk att serskildt dertill blifva kallade. Utskottet har slutligen, i matsals af hvad i Betänkandet N:o 29 blifvit tillstyrkt, nu föreslagit den förändring uti nuvarande i5 § af underrättelserna, att creditupplag uti städerne Stockholm, Götheborg, Gefle, Carlskrona, Carlshamn, Malmö, Norrköping, Calmar, Wisby, Helsingborg, Westervik, Ystad och Uddevalla hädanefter endast skola få begagnas för att erhålla anstånd med tullafgifternes betalning och icke, såsom nu, äfven med rättighet till återutförsel af varor emot erläggande blott af transitotull. Uti detta nya förslag har jag icke kunnat deltaga, då det synes vara uppenbar!, hvad äfven början af §. antyder, att den i helt tillkommit till handelns underlättande och det ligger klart för en hvar, att man genom åberopade fördelen velat bereda en sådan för alla de uppräknade städerne, genom en egen eller till införsel i Riket lofgifne varor fastställd och således inskränktare nederlagsrätt än, af berörde städer, endast Stockholm, Götheborg, Carlshamn och Norrköping iiitlintills, i följd af serskild Författning, egt begagna.
Räkenskaperna omfatta spelåret från den 1 Juli 1862 till samma tid 1863 och upptagas i tvenne särskilda hufvudböcker, af hvilka den ena redovisar anslagen till Kongl. Theatern och den andra redogör för der anställde arbetares och betjentes sjukoch begrafningskassa. Den förstnämnda redogörelsen, som uti Kongl. Kammar-rätten blifvit utan anmärkning granskad, visar följande förhållande mellan inkomster och utgifter: Debet. — Uppbörd: Bidrag af Hans Majit Konungen Statsanslag '.. Recettmedel Hyresmedel Extra inkomster Balans till spelåret 1863—1864: Skuld Kredit. Balans från spelåret 1861—1862: Utgifter: Dito kansli, materialoch vedförråd samt eldsläcknings anstalter och expenser 16,619: 25. Dito kassaoch biljettväsende 10,841: 98. Theaterns litterära afdelning 15,394: 98. Dekorering, attributer och belysning 58,625: 34. Balans till spelåret 1863—1864: Af Kongl. Theaterns arbetares sjukoch begrafningskassa lemnäs följande öf - Debet. Tillgångar Uppbörd: För försålda biljetter till Theatervindens balkonger Pliktmedel. Kredit. Utgifter: Pensioner och understöd Summa 36,413: 43. 153 — Bergsskolan i Fahlun. Räkenskapen, granskad i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning har ej heller föranledt någon erinran från Revisorernes sida. Förhållandet mellan inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Uppbörd: Statsanslag 9,100: — Summa 9,100: — K redit. Balans från år 1861: Utgifter: Balans till år 1863: Kontant behållning 70. — Vid Bergsskolan, der undervisningen är beräknad för en tvåårig lärokurs, antogos år 1861 3 ordinarie och 17 extra ordinarie elever.