Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dertill kommer, att, genom föreskriften att endast 'de städer, som ega »en folkmängd af 10,000 eller mer», utse egen riksdagsman, de aldra flesta städer i riket blifvit berofvade sin innehalvande rätt att sända egna representanter. Här framträder således ett nytt streck, lika omotiveradt som penningens, nend. folkmängdens. Följden af denna enkla operation är kolossal. Af Sveriges 85 städer komma endast sex, nemi. Stockholm, Göteborg, Norrköping, Malmö. Carlskrona och Gefle, att utse egna representanter. Alla öfriga skola i valkretsar indelas. Visserligen har, uti ett från Just.-Stats-I)ep:tet till Utslct afiemnadt icke-ofFicielt förslag till beräkning af representationen för städerna, blifvit upptaget, att städerna Upsala, Orebro, Kalmar, Jönköping, Lund, Landskrona och Wisby, med en folkmängd från 6 till nära 9 tusen personer, skulle, oberoende af valkretsar, välja hvardera en representant; men då sådant strider emot den föreslagna grundlagens föreskrift, lärer vid sådan uppgift icke kunna lästas något afseende. Alltså, jemväl dessa sju, i folkmängd icke obetydliga, städer skola i valkretsarne ingå. Dessa, jemte Linköping med öfver 5000, Fahlun, Westervik, Helsingborg, Ystad, Christianstad och Carlshamn, alla med nära 6000; Westerås, Carlstad, Uddevalla, Wenersborg, Halmstad, Nyköping, Eskilstuna och Sundsvall, alla med nära 5000 personer, förlora sin ratt att sända egna representater. Hvarföre? Derföre att de stå under lölkmängds-strecket. Månne väl ett förslag med sådana bestämmelser kan vara egnadt att häfva betänkligheterna mot dess antagande? Visserligen är man fullt berättigad säga, att förlusten icke drabbar dessa folkrikaro städer, utan dem, som med sådana städer komma i samma valkrets. Men dermed har man allenast blottat den andra svaga sidan i bestämmelserna. Antingen får nemi. den i valkrets indelade folkrikare staden en afgörande öfvervigt eller icke. I förra fallet är den mindre stadens representationsrätt tillintetgjord, och då är denna beröfvad en rätt, den förut egt.
Vid Föredragning af ConstitutionsUtskottels Memorial N:o 70, med afstyrkande till Kongl. Maf:ts Nådiga Proposition, om upphäfvande af 103 §. Regeringsformen, fann BondeStåndet med anledning af 56 §. Regeringsformen, alt berörde Utlåtande bör fivila till afgörande nästa Riksdag. Prat. Vtdr. d. ig Nea. zgjj. S. D. Efter föredragning af Banco-Utskottets Be. tänkande N:o 75, i anledning af de från Riks-Stånden inkomne beslut i fråga orri periodiska uppgifters meddelande, om BancoVerkets ställning, ansfg BondeStåndet, det beslut Riksens Ständer redan fattat: ”att publicitet af Bankens hela ställning äfven efter det Rikets nu församla e Ständer åtskiljas skall komma att ega rum”, vara så tydligt och bestämt, a t något ytterligare tillkännagifvande icke varit behöfligt af Utskottets öfvertygelse, om samma besluts framtida tillämpning, i händelse realisation skulle komma i fråga; och hvad åter angår det ämne, som nu egentligen varit föremål för Ut" skottets afgifne förslag, nemi. att bestämma tiden då ofvannämnde periodiska uppgifter böra allmänheten meddelas, fann Ståndet för godt att foga sig till det förslag Utskottet framställt, och således nu antaga, att perioderne inskränkas till hvarje Riksdag, samt de deremellan inträffande Revisionsförrättni gar. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos följande StatsUtskottets Memorial och Betänkanden; frat. Vt dr. d. i? N„v. i?i ,N:o 596, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss på Enkefru af Vibelii und ansökning, att få bibehålla hälften af den pension, hennes man på allmänna indragningsstaten innehaft N:o 6:0, om ersättning fran Riksdagskostnadssumman för reparationskostnaden å Storkyrko församlingens orgelverk.
Det torde icke kunna ifrågasättas att, såvida den nya författningen skall verka helsosamt, ju icke.kontrollantsbefattningen måste bestridas af personer, hvilka hafva ära och samvete och allmänt anses såsom sådane. För att erhålla sådana personer, är del nödvändigt att K:s Beflnde eller den embetsmyndighet, som skall tillsätta kontrollörerne, har medel att tilldela dem, som till befattningen befinnes i lämpligast. Det går derföre icke an, att 592 Den 29 April f. ra. för mycket spara på resekostnaden eller arfvodel; men det Sr icke heller lämpligt att lemna K:s Befh.-de fullkomlig frihet alt bestämma dessa arfvoden och resetraktamenten; och R. St. hafva icke ens lemnat K. M. en sådan rättighet. Det torde derföre vara nödvändigt att fastställa ett maximum, hvilket jag föreslagit till 6 R:dr 32 sk., och hvilket arfvode för 2:ne månader utgör 400 R:dr b:ko, och med fritt vivre derjemte är det icke så obetydligt i vårt land, att ju icke K:s Befh:de kunna derför anskaffa dugliga personer till kontrollörer. Men derföre alt man medgifver sådant arfvode såsom det högsta, är det alldeles icke sagdt, att detta arfvode vid alla tillfällen skall utgå: men om det också skulle utgå, vore detta bättre, än att man har dåliga kontrollörer, och i alla fall lärer det snart nog visa sig, hvilket belopp är det minsta, mot hvilket någon vill åtaga sig kontrollörsbefatlningen. Jag yrkar bifall till §:n med de förändringar jag vågat framställa. Frih. von Kraemer: Af de utaf Gr. Lagerbjelke anförda skäl har jag blifvit öfvertygad oro riktigheten af hans åsigt, och förenar mig med honom i anhållan, att R. o. Ad. måtte bestämma ett maximum af 6 R:dr 32 sk. Hr von Hartmansdorff: Aflöningen eller arfvodet lill dessa kontrollörer kommer troligen alt någorledes rälta sig efter bränvinsbrännarens egenskaper. Ar han en aktad man hos hvilken man .gerna uppehåller sig, så fås kontrollör för godt pris.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till föreslaget utan förändring, hvartill svarades nej, sedermera propos. på bifall till detsamma, med den af Hr von Koch föreslagna förändring, hvilken propos. jemväl med nej besvarades, och slutligen propos. på afslag å Utsk:ts ifrågavarande förslag, då svaren utföllo med många ja, jemte ett eller annat nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. Utsk:ts å sid. 8 afgifna förslag till förändrad lydelse af §59. Frih. Cederström: Det är icke min mening att göra någon anmärkning mot syftet af detta stycke, utan tvärtom; men punkten innehåller: »med iakttagande' af de bestämmelser och undantag, §§:na 8, 9, 10 och 12 innehålla», och det är detta, som, med anledning af R. o. Ad:s nyss fattade beslut, bör ändras. Der bör nu i stället sättas »§§:na 8, 9 och 10;» och med denna förändring, hvarom jag anhåller om Hr Gr:s o. Landtm:s propos., får jag yrka bifall till punkten. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. bifölls §:n med den förändring, att den i sednare mom. förekommande hänvisningen »§§ 8, 9, 10 och 12» utbyttes emot »§§ 8, 9 och 10». Utsk:ts å sid. 8 och 9 afgifna förslag till lydelse för § 64. Bifölls. Utsk:ts sista hemställan. Bifölls, med erinran om iakttagande af hvad R. o. Ad. i ämnet beslutat. Hr Reutersvärd: Det formtdär, Utsk:t här framlagt, torde väl äfven böra återremitteras, på det Utsk:t må komma i tilläile att vidtaga de förändringar, som blifvit en följd af de beslut, Den 22 Mej e. m. 471 de särskilda Stånden fattat, och anhåller jag således om Hr Gr:s o. Landtm:s propos. härå. Uppå Hr Gr:s o.
Vidare anmärker kommissionen att när lankrummet inberäknas uti hela rymdinnehållet, blir det öfverflödigt, att, såsom det är gjordt i lagen den 4 Augusti 4845, bestämma någon viss storlek för detsamma, utan må det öfverlemnas åt dem det vidkommer, att fördela det uppgifna målet på apparatens särskilda delar, endast att det egentliga pannrummet icke är under 200 potter. Finnes der apparater utan lankrum och bäcken, så måste det lillåtliga minsta rummet utgöras af pannor och rör. Härvid har departementet intet att anmärka med undantag af, att paragrafens slutbestämmelse torde böra förändras så, att i densamma uttryckligen stadgas, att ingen panna får innehålla mindre än 400 potter, enär det enligt kommissionens utkast skulle kunna anses lofgifvet att hafva en panna på 460 och en annan på 40 potter, eller, om man föreställde sig att någon ville begagna flera än 2:ne pannor, hvardera af dessa innehöllc en rymd mindre än 400 potter. § 4. I afseende på denna § får departementet anmärka, att stadgandet i sisla mom. att den i lankreservoiren uppsamlade produkten skall behandlas såsom bränvin, så vida den ej förstöres, blandas i mäskbehåll ren med minst tre gånger så mycken mäsk, eller bringas direkte uti afbränningsapparaten till förnyad destination, enligt departementets tanke bör utgå, enär detsamma rättast bör intagas uti skattebeslutet, hvarest också kommissionen tillika upptagit detsamma. Liksom kommissionen i ifrågavarande § stadgat, att rören från imkylaren till behållarne böra anbringas och inrättas på sådant sätt, som kontrollören kan linna betryggande, för alt det ej må vara möjligt för egaren eller brukaren, att sätta sig i besittning af något af den erhållna produkten, innan den blifvit till beskattning uppmätt och profvad, så anser departementet af samma skäl nödvändigt, att det förbjudes, attpårörledningarne från pannorna till imkylaren, äfvensom på lankrum och bäcken, der sådana finnas, hafva öppningar genom hvilka kondenserade portioner af de från pannorna utvecklade spritångorna kunna aftappas, med mindre att dessa öppningar äro i direkt kommunikation med pannorna eller lankbehållaren.
"Den tillhör herr Ifvar Tre Flammor." "Ånej, herr Ifvar dog ren i somras. Gården ärfdes af hans systerson, unge herr Enevald Fincke." "Då står han i skyldskap med Svedjeklas, ty jag vet att Tre Flammorna i tiden, genom gifte, kom i någon slags slägtskap till Flemingarna." Mera behöfdes icke, genom dessa ord var gårdens unge egare dömd, och till den vackra gården störtade hela skaran. Solen sken blekt öfver den nedanför kullen belägna insjön. Tallar och granar stodo mörka på afstånd, närmast gården skakade björkarne sina fina löflösa grenar. Gårdens unge husbonde, Enevald Fincke, stod på trappan, då de ifrigaste af bönderna började skönjas. Hans blick mörknade allt mer, då han såg huru skaran tätnade, och slutligen rände uppför vägen till gården. Drängarne voro ute i skogen; det var ock allt detsamma, hvad skulle de förmått mot denna mängd! Hans blod jäste vid tanken på att icke ega medel, att skydda sig emot en hop bönder. Han ropade namnet på en af husets tjenstepigor. Då denna kom ut på trappan och fick se bondehären, gaf hon till ett rop af förskräckelse, men Enevald sade, nästan föraktfullt: "För eder är det väl bäst att skynda undan, medan ni ännu kan hinna. Stå inte och skrik nu, skynda på de andra pigorna. Spring bakvägen ut till skogen, göm er der vid kolmilan." "Herre gud, ändå ni sjelf, herr Enevald?" "Jag blir qvar. Prata inte. Skynda." Flickan sprang, och innan kort voro hon och hennes kamrater så långt borta, att de väl kunnat minska farten; men flåsande och andtrutna fortforo de att springa så fort de möjligen kunde, ända till dess de hunnit det anvista stället, der de började öfverlägga om huruvida de icke borde springa ännu djupare in i skogen, eller om det inte ändå vore bäst att först springa hem och bärja undan för elden, ifall klubbmännerna skulle bränna gården. Dessa och många andra dylika förslag begrundades med all ifver. Enevald gick emot de på gården inströmmande bönderna, och frågade hvad de ville.
Förordningen den ii Februarii 183a, rörande den så kallade LandtmannaSeglationen, 24:0 Herr Sjöbloms motion, om upphäfvande af förbud för Gesäller, att begagna Gästgifveriskjuts, 28:0 Herr Santessons motion derom, att HandelsTractaten med Ryssland, hvilken löper till ända med detta års utgång, icke må, i afseende på varu-import, fortfara, 2Ö‘:o Samme Ledamots motion, om förändring i lösen för Gravationsbevis, 27:0 Herr Trolins motion, om förhöjning i skjutslegan för Södertelje Stad, 28:0 Herr Mellbins motion, om en förändrad organisation i skjutsningen genom inrättande af diiigencer, hvartill en bestämd afgift af de skjutsskyldige skulle ingå, o q: o Herr Pctrés motion, om Krono-skjutsningens bestridande, åtminstone i fredstid, genom af Konungens Befallningshafvande föranstaltade frivilliga öfverenskommelser med Allmogen, 3o:o Samme Ledamots motion, om upplösningen af Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärendena samt dess göromåls öfverflyttande på Kongl. KrigsCollegium, 31:0 Herr Hahns motion, om upphörande af det inom Hernösands Stift brukliga så kallade Viaticum till medellöse Studerandes understöd, 3a:o Samme Ledamots motion, om lämpligare redaction af nu gällande Expeditions-taxa, och 33:o Herr Cederborgs motion, angående vissa föreskrifter i afseende på befordringar inom Kongl. Post-Werket. 1:0 af Gustaf Larsson ifrån Stockholms Län, att det, åt en Läkare för Brunnska Electricitets-machinens vårdande oeh användande, beviljade årliga anslag måtte upphöra, 2:0 af Peter Persson från Calmare Län, att alla efterräkningar eller anmärkningar i afseende på Ekeskogens inlösande, må inställas, Från Hede'rvarda Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: Prot.
Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. 83 §• 60- Till dessa sednare räknas T ulloch Accis-medlen, Postmedlen, Chartae-SigillalaB-afgiflen, Husbehofs-Bränneri-medlen samt hvad Riksens Ständer dessutom särskilt hvarje Riksdag såsom Bevillning sig åtaga. Ej ina några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksens Ständers samtycke kunna förhöjas, Tullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen. Ej heller må Konungen Statens Inkomster förpakta eller, lill vinning för Sig och Kronan eller enskilda personer och Corporationer, några monopolier fastställa. §. 61. Alla afgifter, som Riksens Ständer under de i föregående §. nämnda Titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya Bevillningen af Riksens ständer fastställd blifver. §. 62. Sedan Siats-Verkets behof blifvit af Stals-Utskottet uppgifna och af Riksens Ständer pröfvade, ankommer det på Riksens Ständer, att en deremot svarande Bevillning sig åtaga samt att tillika fastställa, huru särskilda summor deraf skola till särskilda ändamål användas, och dessa summor under bestämda Hufvud-Titlar uti Riks-Staten anslå. Dessutom böra, för oförsedda händelser, tvänne särskilda tillräckliga summor anslås, och till utbetalning å Rik - §. 56. Till dessa sednare räknas Tullock Accis-medlen, post-medlen, chartee-sigillataj-afgiften, husbehofs-bränneri-medlen samt hvad Riksens Ständer dessutom serskildt hvarje Riksdag såsom bevillning sig åtaga. Ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksens Ständers samtycke kunna förhöjas, tullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen.
I P&gt; I I Kl I U U IN Tidningen kostar endast en (I) krona för qvartalet, befordrlngsafgiften Inberäknad. — Fullständig modeoch mönstertidning gratis. Annonser mottagas genom S. Gumaellus annonsbyrå tocn nos redaktionen till 2 6 öre pr 4-spaltig petitrad ( N Qust Q. Folc^ers Bkonfargeri och KonsttYättning N:r 2 Kungsholmstorg N:r 2. n:r 9 (JOÄ). D l l t l K 6 F. Drottninggatan n:r 8 1 C. Med största högaktning 2£ * 3 O " g. CD p, « — h 5 (B u o som fröken Lilly. Men att ånyo behandla ämnet! Tack för det medsända bidraget. K. Söder. Den lilla skizzen kunde nog med litet omarbetning användas. Men hvilka äro Edra anspråk? H. G. Ström — a. Mottaget och delvis användt. Tack! Agnes H. Tack för bidraget. Välkommen åter! | Lill ' Mamma på G — n. Tack! Helsningen framburen! Vilma E — n. Våra läsarinnor skulle helt säkert anse det ogranlaga, om vi införde Edert poem till tidningens ära. Mottag emellertid värt hjertliga tack! Rekommendera tidningen åt Edra väninnor. Tack! Vilda Mina. Tack! Shall användas. • » Flere (?) läsarinnors. Omöjligt! Fru Aug. J„ B — a. En märkvärdig begä- ran. Svaret afsåg naturligtvis ins. af frågan. Nu är sommarvärmen här, dä hvarje hushåll behöfver ett I s s k å p. De bästa isskåpen, tillverkade af Smålands kärnfuruplank, säljas i kommission till pris 20, 26, 30 ä 30 kr. (De isskåp, som på andra ställen säljas till underpris, äro tillverkade af Norrlands utskottsplank och äro derför af ringa variktighet.) En god •ara är alltid billigast längden. Innan I; öpen eder ett isskåp, så gå till Magasinet^ n:r 19 Biblioteksgatan, Stureplan, och sen på dessa. Isskåpen sändas mot efterkraf. Adress: E. Lundbäck, Stockholm. [361] Innehållsförteckning " \ Tillkännagivanden.
Med anledning häraf hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande, hvilka kassor och statsmedel för öfrigt kunde, i ändamål att åt Skogsförvallningen bereda en sjelfständig och af dess egen verksamhet beroende inkomststat, varda, på sätt Stats-kontoret föreslagit, ställda lill Skogs styrelsens disposition; och, enär genom ofvan omförmälda Kongl. Bref den 21 Januari 1859 slyrelsen öfver ekeplanteringarne blifvit på Skogsstyrelsen öfverflyttad, har det synts Rikets Ständer som om ekeplanteringskassan äfven borde till Styrelsens disposition öfverlemnas: hvarjemte, och då skogsoch jägeribetjeningen lämpligen kunde erhålla hela befattningen ined uppsiglen öfver Kronans ekar, äfvensom med utsyningen deraf, samt största framgång med ekplantering, efter hvad erfarenheten visat, torde vara att förvänta, om den i samband med uppdragande af andra löfoch barrträd förelages å lämpliga ställen inom kronoparker eller andra Kronans skogar, till följd hvaraf äfven ekekulturen skulle komma alt af Skogs-staten bandhafvas, — ifrågavarande kassa tilläfventyrs kunde, utan afseende på dess ursprungliga ändamål, för skogsföi valtningen i allmänhet användas, hvarigenom en icke obetydlig tillgäng för utgifterna vid skogsväsendets ordnande skulle kunna vinnas. Vidare torde de såkallade stubböresmedlen, hvilka erläggas för utsyning af timmer och andra skogsalster från Kronans skogar i de norra länen, och som hittills uppburits såsom allmänna statsmedel, äfven böra till befrämjande af Skogshushållningen användas, i synnerhet som dessa medel egentligen bort inflyta i skogsplanteringskassan, hvilken redan nu uppbär såväl skadeersättning för inom nämnde skogar föröfvad åverkan, som Kronans andel i åverkansböter.
Län för åren 1848—.50. af Skar alborgs lian. s t H f JK i ti V a Förordning. Ständig a Räntor. Arrende medel. Kostnader för Rustning och Rotering. Klereci-Statens underhåll. Folkskole afgift. Fattigför sörjning. Väghållning. Diverse afgiffpr nnpra Summa n i n g* Jordeboks och Hem inantalsräntor. Krono-tionde Spanmål. AfradsSpanmåls ränta. Mantalspenningar. Gerningsöre!!. Summa. Rustning. Rotering. Summa. Pastorers. Kapellaners. Kyrkobe tjenings Summa. Till gäldande af 1848 års Krigsrustningskostnader. Bränvinsbränningsafgift. Summa. Skjö ts. och alfr besv nan är. na Stats Bidn igR:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. R:r s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. llM. i/.i ■■ : >»;l. lis 1 i «'V* ftV: '• yfc - i! i I l - :i u -. ■ hi, .1 Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Örebro Län för åren 1848, 1849 och 1850. § I Länets allmänna beskaffenhet.
Majit i underdånighet framföras , de omständigheter borde tilläggas, att ägaren af den skog, hvarå vederbörande Jägeri-Betjente finna Jagtplatsen böra anläggas, skola icke allenast genom elen fällning af träd, som för inrättande af en sådan plats blifver oumgänglig, utan ock medelst ett betydligt antal unga och växtliga träds nedtrampning och förstöring under Skallgången , lida en betydlig skada, för hvilken någon ersättning icke åtniutes: att skogs-ägaren linder Jagnings - tiden, och således största delen af vintren, är stängd från begagnandet af denna sin egendom, då honom vid vite är förbudit, att hyggen derå anställa, eller upphuggen ved samt annat virke derifrån afhämta; att det beror på Jägeri-Betjeningens godtycko, att låta detta sistnämnde lidande längre eller kortare tid fortfara, genom Jagt platsens bibehållande ilere år på ett och samma ställe, hvarigenom den ena Hemmjns-åbosn mera. än de öfrige,’ 404 Lagoch PesvärsUtskottens Betiinf andert* betungas: att likaledes innevanarrtes i de Häradet* eller Socknar, Soin till Jagf-platen angränsa , miste af inställelsen vid afjaghingar, samt det Biträde, sorn vid bevakningen af pistse» med mera af dem erfordras, vidkännas ett besvär och en tunga, dem andre Häraders och Socknars innevånare, hvilka äru från Jagt-plafsen aflägse , och inom hvilka trakter tjeolige ställen till sädane platsers inrättande antingen verkeligen saknas, elier anses af sådan beskaffenhet, således icke vidkännas; och att de odjur, hvilka undgått att blifva fällde vid de skall, som å Jagt-piatse» anställts, vanligtvis qvarstadna i den ort, der den är anlagd, utaf hvilkas dervaro ortens innevånare sedermera Sommartiden måste rona skada å deras kreatur; Dock har Högvördige Preste-Ståndet, vid meddelandet af omformälte åter remiss, tillika tillkännagifvit, att Utskottens Betänkande blifvit af Ståndet gilladt.
Jag begriper icke, huru Hr Frih. kunnat tala för spärrningsanstalternas nytta, då Hr Frih. bestämdt förklarat cordoner endast böra äga rum kling särskilda hus, men likväl vill spärra orter och städer. Jag anser alla större samlingar under bar himmel, såsom vid marknadsplatser, böra förekommas, såsom ledande till smittans fortplantning; men då detsamma måste blifva en följd deraf, att folk, i saknad af alla beqvämliglieter, samlas och uppehållas vid gästgifvaregårdar, hvarpå jag skulle kunna anföra flera exempel, grundade på säkra underrättelser från landsorterna, måste jag af dessa och de flera skäl, jag såväl nu som uti min reservation haft äran anföra, tillstyrka R. o. Ad. att instämma uti Gr. v. Fersens, på Gr. Frölichs motion grundade, förslag. Frih. Cederström: De epitheter, Gr. Horn tillåtit sig om K. M:s författningar af år i83i rör:de choleran, lemnar jag till hvad de kunna förtjena af dem, som uppfattat ett sådant yttrande. R. St. hafva likväl vid början af denna riksdag inför Konungen framburit deras tacksamhet för dessa författningar. Det har blifvit yttradt af samma värde talare, att communicationsstälien för försäljning af varor skulle utbreda smittan, i stället för att hindra dess kringspridande. Jag trodde icke, att det skulle vara obekant, att communicationen äfven med quarantainesplatser aldrig är afbruten; ty der kan man få lala med pestsmittade, utan att befara att sjelf blifva smittad. Man behöfver icke komma så nära den person, med hvilken man vill afsluta handel, alt man befarar blifva smittad, men likväl tillräckligt nära för att samtala om handelns afslutande. Dervid möter ingen svårighet. Dertill fordras blott, hvad som under sekler varit iakttaget i Europa. Ankom K. M:s HofCanceller, hvilken å K. M:s höga vägnar aflemnade en nåd. propos. till R. St. Gr von Fersen: Jag begärde ordet i anledn. af Frih. Cederströms förmodan, som skulle det innefatta en inconsequens att, sedan R.