Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
vet ej att göra något konstnärligt bruk af dem. Verklighetsmaterialet fanns, därom får läsaren en antydan, men den literära behandlingen däraf har föga genomförts. Ej heller i hufvudpersoner teckning har förf. lyckats vinna vårt intresse. Någon psykologisk analys presteras knappast, och endast genom några drag af osannolik romantik höjer sig skildringen Öfver en prosaisk hvardaglighet. Ej heller stilen är egnad att förläna berättelsen något konstnärligt värde. Den är ofta vårdslös och förf. afbryter gång efter annan berättelsen genom egna inströdda reflexioner, — reflexioner, som ofta må uttrycka ett naturligt sundt förnuft, men som ej hafva ett grand af den originella genialitet, som ensamt kan ursäkta dylika brott mot den episka objektiviteten. Totalintrycket af » Brottsjöar » blir därför det, att det var ett misstag af förf. att gifva sig in på diktens område. Nå, man kan ju vara en duktig karl, ja till och med en framstående författare på andra områden, utan att vara skald. Mera literärt vårdade äro kanske de noveller, som Albert Cederblad nyligen publicerat under den ei just lämpliga titeln » Sedt och Kändt » (Stockholm, Albert Bonnier, kr. Men det. konstnärliga värdet synes oss ej därför större. Äfven denne förf. gör intrycket af en begåfvad, praktiskt förståndig man med goda grundsatser, men mycket litet af den sanna konstnärliga gnistan. Berättelsen flyter väl enkelt och naturligt, men det är för litet af färg eller kraft i stilen och föga originalitet i uppfattningen. När förf. vill återgifva en känslostämning, slår denna ofta öfver i sentimentalitet. Så t. ex. då han låter den frigifna kvinnliga fästningsfången dö på sin moders grafkulle, eller då han arrangerar den » moraliska » tablån i skissen » Bröderna ». Af helt annat literärt värde är den samling skisser och noveller, som under titeln » Med sordin » utgifvits af signaturen Rust Roest (Stockholm, Fr. Skoglund i distrib., kr. Flera af dessa små berättelser äro i sin art verkligt förträffliga alster.literära notiser. En nästan nervös finkänslighet — det är denna förfis förnämsta kännetecken. Ord och uttryck väljas med den ytterligaste omsorg, för att icke störa känslostämningens färgton.
Visserligen skulle berörde omständighet ej försvära gerningen, om icke vapnet blifvit, till brottets föröfvande, medtaget; men della uppsåt lärer knappast kunna bevisas, då det ej ådagalägges med någon handling. Och har det ej framträdt i handling, så torde det ej eller böra blifva föremål för den vcrldsliga straff-makten. Har åter vapnet blifvit begagnadt för injagande af skräck, så försvåras ostridigt brottet; och då bestraffas icke ett naket uppsåt, ulan en handling, som manifesterar det onda uppsåtet; och dermed synes äfven rättvisans fordran vara uppfylld. 1 enlighet härmed har berörde inom. således blifvit förändradt; och ur det femte har Ulskoltet uteslutit orden »ansiglcls betäckning» i följd af den anmärkning, att en ljuf, som, för att ej bli känd, med sin rock-krage eller dylikt tillfälligtvis beläcker ansigtet, eljest kunde komma alt straffas efter omförmälda §, hvilket dock ej ar meningen. Det har väl blifvit yrkadt, att delta sednare inom. måtte belt och hållet ulga. emedan den omständighet, ali en ljuf förkläder sig, icke borde verka till förböjdt ansvar, derest förklädnaden ej användts såsom skräckmedel, i hvilket fall förhållandet innefattas i 4 inom.'; men afsigten må hafva varit hvilken som helst, så röjer den, som gått åstad att stjäla, sedan han svärtat ansigtet eller annorledes sig förklä dt, att brottet varit sä öfverlagd!, att det måste bedömas vida strängare, än stöld i ali — Lag-Utskottets Utlåtande, M 48. 13 mänhet. Här beböfver man ej för uppsåtet söka några andra bevis, än de, som sjelfva handlingen uppenbarar.
För in natura ur förråden utlemnade persedlar 14,565: 38. 2. För gjorde contante försträckningar 5,617: 9. 2. För till canaloch vägarbeten commende rade truppers slitning af medförde ut\ rednings-persedlar m. m. 108: 24. 8. För förkornne munderingspersedlar 37: 22. 8. För lemnade modeller . 80: 36. — . „ Ä i 20,4i8:34- 8. Till Kongl. Redogörare ådömd ensättning , , . 226:46. 1. Extra medel'. Observationsdito . , i5: 12, — Aterburne expence-medel 42: 32. — Deponerade medel för Krigs-Casseuren Assessor Brattströms concursmassa 4*5: , ■ , 3,455:36. 3. Värdet af i behåll varande materialier hos Svea Artillerie Regementes Bataljons-Chefer och Regements-Directionen 1,957: 19. 4* Balance till år i832‘. Departementets skulder , . 51,420:38. 11. Balance från år j83o, Departementets skulder . ■Ordinarie Utgifter: Upphandling, enligt sammandrag > .. Arméens Beklädnadf. Rdr Svea Lif-Garde . .. • Andra Lif-Gardet . Lif-Gardet till Häst . Kron-Prinsens Husar-Regemente Svea Artillerie-Regemente för i83o och 5 månader af i;83i .. * Götha dito för 1831 Wendes dito dito Wermlands Fältjägare-Regemente Indelta Infanteriets beklädnad . Bevärings-Manskapet . Gapotters anskaffning och underhållande Surtout-beklädnad Landskrona och Malmö Garnisons-Compag* mer .«» .• .« • .« ■» Beklädnadshjelp för Underofficerare m. fl. Arméens Utredning'
Sk o-arbeten må tullfritt få införas, voterar Ja; den, det e] vill, voterar Nej; vinner Nej, skola Läster till Sko-arbeten åsältas 3a sk. tullvärde och 8 sk. införselstull för paret. Den utförselstull, som af Utskottet blifvit föreslagen å Mais, är af 3:ne Stånd godkänd; men som Ridderskapet och Adeln ansett denna artikel böra vara från utförselsafgift fri, kommer sk i Ijagtig heten att genom omröstning afgöras, enligt en så lydande proposition: 198:0. Den, som gillar Utskottets förslag, att å Mais bör bestämmas 4 sk. tull per tunna vid utförsel, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer Mais att afgiftsfritt kunna utföras. Trenne Riks-Stånd hafva godkänt det värde och den inoch utförselstull, Utskottet föreslagit å Mastix; men deremot har Ridderskapet och Adeln ansett värdet och införselstullen böra nedsättas lill hälften, eller 1 R:dr det förra, och 6 sk. den senare, samt någon utförselstull icke ega rum; och föreslår Utskottet, i händelse dessa beslut vidhållas, votering på så sätt, att först röstas om värde och införselsafgiflen, samt sedermera angående utförseln: 199:0. a') Den, som, lika med Utskottet, anser värdet å Mastix böra antagas till 2 R:dr skålpundet och införsels - Metaller : a) Brom : arbetad , slag. Bevillnings-TJtskoltets Memorial, N\o 41, 00 tullen lill 12 sk., voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bestämmes värdet till i R:dr och införsels-afgiften till 6 sk. per skålpund. 200:0. b) Den, som gillar Utskottets förslag, att Mastix bör åsättas i sk. utförselstull, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer Mastix att afgiftsfritt få utföras.
Några moraliska betraktelser eller någon utläggning af bibelordet förekommer icke; det har synts författaren nog att låta den heliga historien tala för sig sjelf. Men epilogen eller, som den äfven här kallas, ”Beslutet” innehåller dock som vanligt den moraliska tillämpningen. Vi hafva här den torra rimmade bibelberättelsen, afklädd äfven den poesi, som den har i originalet, och ingalunda med den färdighet omsatt i knitteln, som förhållandet var i Tobie Comedia. Bibeltrohet är väl äfven här eftersträfvad; men både i anordningen och utförandet af de enskilta delarna visar sig någon godtycklighet, och stundom afviker förf. utan alla skäl från texten. Väl har någon gång rimnöd varit orsaken till afvikelsen, såsom då Josef berättar: ”Jagh drömde och så, at Sol, Måna och stjernor The wore alla mine tärnor;” i stället för att enligt biblen säga, att solen, månen och elfva stjernor bugade sig för honom. Men på andra ställen är det omöjligt att finna någon förklaringsgrund, såsom då förf. låter Ruben och Judas byta roller i den scen, då Josef kommer till sina bröder på marken, så att Ruben föreslår att mörda honom och Judas varnar för blodsutgjutelse, då verkliga förhållandet var ett motsatt. Så mycket besynnerligare förefaller detta, som förf. i 6:te akten sjelf glömt denna omkastning och der i öfverensstämmelse med biblen låter Ruben säga: ”Men thet kommer nu igen thet iagh sade, Tå j Joseph j gropen ladhe, Effter j tå giorde then onda gerningh. Ty löper nu så wåår tärningh, At wij skola böta hans lijf igen.” Om denna ändring skulle hafva sin grund i förbiseende eller glömska, så aflägger deremot en annan ändring ett slående bevis på förf:s fullkomliga obekantskap med allt, som till motivering hörer. Då Josef enligt biblens berättelse först uttyder munskänkens dröm, och bagaren, ”då han såg att uttydningen var god,” beder Josef äfven tyda hans dröm; så låter förf. till Josephi historia drömmarnes uttydning gå i omvänd ordning och ställer den drömmen först, hvilken uttydes som olycklig.
Denna Utskottens aning, synes så mycket* mera välgrundad, som opinionen om, att realisationen är af rättvisan_, skyldigheten eller af den gemensamma nyttan påkallad, icke ens varit allmän inom Utskotten, hvilket säkrast kan inhemtas af de många Utlåtandet åtföljande reservationer. För den historiska uppsattsen öfver BankoVerket håller jag Utskotten räkning, i det den, efter min öfvertygelse, bör vprka till aldeles motsatta resultat, emot hvad Utskotten påräknat nemligen, att underlätta bevisningen deraf att realisationen, innan StatsVerket återgäldat sina förskott från Banken, hvarken kan blifva rättvis, utgöra en skyldighet eller medföra allmän nytta. Vid den så kallade Palmstruckska Bankens fall, funno Ridderskapet och Adeln, Presteoch BorgareStånden, att en Bankinrältning borde åter upprättas, likväl icke genom enskildte actieägare, uppå hvilkas redlighet man icke ägde anledning att räkna, och hvilkas motif icke möjligen kunde vara annat, än den största möjliga enskildta vinst. Följden deraf blef inrättandet af Sveriges Den 6 Ju!ii f. m. 127 StatsBank, under Rikets Ständers förvaltning, enligtsKongl. TillständsBrefvet af den 17 Sept. 1668; och skulle Bankens vinst disponeras lill Kongl. Maj:ts och Fäderneslandets heder och nytta, samt allmänt gagneliga ändamål. Efter regementsförändringen 1772 öppnades Banken, enligtKongl. Kungörelsen den 26 November »776, lill utvexling af silfver, efter evalvationsgrund af 72 marker. Detta beslut anse Utskotten hafva varit en likartad åtgärd med den, som nu synes Utskotten af förhållanderna påkallad. Utskotten anföra sid. 24, att den vid 1800 års Riksdag beslutade realisation af i5 millioner Riksgäldssedlar, med allenast några modificationer, tog sin början den 29 Augusti i8o3, med ett afdrag mot Specie å 33 procent. Beslutet 1800 var, att realisationen skulle ske med ett afdrag af 16 f priet.
Domaren andel i häradets och stadens lott uti så kallade treskiftesböter, Motionairen trodde denna sistnämnda lagparagraf böra undergå den förändring, attDomart alldeles icke undfår någon lott i sakören. Den minskning i inkomster, som Biig-UtJottets Ber. Kio ■?4> söm'Härigenom för Domare uppstode, blefve äf %ga‘bétj^erihét, föch 4t'tih^ ersättas genom én tillökning i expeditionslösen; och hvad utaf säkökéh iblanda Liefve disponibelt, änsYig Johannes Jdfiätissöh böra tillfalla den °$iél iller söéltéh , 'hvarest förbrjtelsän skått, SaiYtt åfiVcTriädslifl förvarande'fattige barns uppfostran, hvartill han äfven trodde Kronans och KjfkOYMs ‘botesandé/är böra anslås. Häröfver får Utskottet afgifva det yttrande, ätt, då Domstöläfiieliit'tills icke gjort sig förtjenta äf någon'förebråelse för väld i domsluten, nféä afseende på den obetydliga fördelen äf en lott i 'sak örén, och ej ‘heller, efter Utskottets erfarenhét, någon sådan misstänka hos allmänheten ‘fött insteg, då ilet kan vara ovisst, otn dét vöre bättre ätt» enligt Mötidnälréfifés förslag, gifva
Jenny Lind, som då stod på höjden af sitt rykte sjöng vid denna konsert. Jag spelade en konsert af de Beriot, och alltifrån den dagen har jag, utan några afbrott för studier eller något annat, regelbundet spelat offentligt ». » Och hvilka ha varit edra favoritkompositö- rer, lady Hallé? » » Jag vet inte, att jag har några. Bland de moderna är jag mycket förtjust i Droiak, Schumann, Rubinstein och Brahms. Men jag har i mina dagar varit tvungen att spela nästan allting. Man kan inte alltid välja sina stycken. I sömliga städer måste programmet nödvändigt vara populärt. » » Ack den lilla violinen 1 » utropar efter en paus åter lady Hallé, på nytt hänsyftande på sina barnsliga lekar. » Vet ni, att jag hoppas att få igen den. Vid min fars död gafs den till en gammal vän af familjen. Denna vän dog nyligen, och jag har skrifvit till hans släktingar och begärt den lilla violinen som en gåfva. Den är för mig nästan dyrbarare än min ' Strad '. » » Har er Stradivarius någon historia? » » En mycket kort, ehuru den anses vara en af de mest fullkomliga. Den har tillhört Ernst, som fått den af en engelsk beundrare, ryktbar för sin violinsamling. Jag var mycket ifrig att komma öfver en » Strad », då jag hörde, att detta instrument var till salu hos en välrenomerad agent i Edinburg. Emedan jag ej kände till dess ton, utverkade jag mig tillåtelse att fä profva violinen på en eller två konserter. Jag spelade hos lord Dudley och hade bland andra åhörare hertigen af Edinburg. H. k. h. blef mycket förtjust i instrumentet och sade, att om •jag inte köpte det, skulle han göra det. Jag anmärkte skrattande, att det skulle vara mycket illa gjordt, då han redan hade en präktig ' Strad '.
Huru små anspråken än äro, och huru förståndigt och sparsamt ett lif än inrättas, alltid skola » i denna efter bildning och finhet sträfvande tid » de naggande brödoch existensbekymren vara större än någonsin förut, då ju konkurrensen på arbetsmarknaden ständigt blir allt bejdlösare. Till följd häraf tvingas många, såväl män som kvinnor, hvilka kanske till och med sakna ett hem i dess bästa mening, att, fastän de trängta efter hemlif och härlek, lefva sitt lif i ensamhet och tomhet. Man kan invända, att en frisk och energisk man alltid kan skapa sig en existens. Sannt, men under tiden gä ofta de bästa åren, och jag för min del skänker min aktning ät den, som, när det gäller att timra bo och reda huslig härd, afstår från att göra det » med två tomma händer ». Låt oss nu antaga, att en man eller kvinna, ställd i nägot af de förhållanden, jag ofvan antydt, som blifvit hindrad att i sin omgifning göra en passande bekantskap, eller som fåfängt i sin umgängeskrets sökt någon med sig harOm nu dessa annonser införas på allvar, monierande, låt oss antaga, att han eller hon skola vi ovilkorligen antaga, att det alltid sker i sin längtan slutligen besluter sig för att göra i tanklöshet, lättsinne eller af samvetslöshet? ett försök på den triviala annonsvägen. Svar Jag tror det icke. Och måste vi antaga, att komma, och då afsikten är allvarlig, förfares de band, som möjligen knytas genom dem, allnog diskret med dem alla. Så finnes det kantid och ovilkorligen komma att frätas af liske bland dem något, som tilltalar; korrespondande och ånger? Jag vågar vara optimist. dens inledes, och en närmare bekantskap formeras. Har första steget tagits i allvar, tages Att ett mera otvunget umgänge mellan de nog ej det andra i lättsinne.
Banco å 67 dagar och med vanlig discont å kortare tid, samt att åter fylla hvad sålunda disponeras, genom uppköp af växlar till 128 Sk. och derunder; börande betalningen för sålda växlar härtill reserveras på serskild räkning.” Genom Rikets Ständers bifall till ofvanberorde Memorial N:o 18, har den del af berörde förslager, som afser berättigande för Banco-Styrelsen, att hos Bankierhus i Hamburg hålla stående ett belopp af 500,000 R:dr Silfver eller Hamburger Banco, redan blifvit godkänd; hvadan Utskottet till en början tagit under ompröfning frågan, angående sättet att anskaffa en dylik fond och densamma på tjenligaste vis använda. Bemälde Motionairer hafva i detta hänseende anfört, det Banken borde genom uppköp af växlar vid de tillfällen, då kursen håller sig vid eller Banco-Utskottets Memorial, N.o 22. 3 under 128 Sk., bilda å Utrikes ort en fond, hvarå Banken sedermera kunde afgifva växlar å 129 till och med 130 Sk. Utskottet har vid Öfvervägande häraf, funnitj att, enär en växel i sjelfva verket icke är annat, än en anvisning på metallisk valuta, Banken kunde, medelst växeluppköp, bereda sig en förstärkning af Metalliska Kassan, utan att behöfva vidkännas de uppoffringar, hvilka äro oskiljaktige från en sådan valutas indragande på andra sätt; och Utskottet hyser följaktligen den åsigt, att det vore ändamålsenligt om Banken, uti nu föreslagne mindre scaia, verkställde uppköp och försäljning af växlar, samt tror, att en dylik rörelse icke bör kunna ådraga Banken större kostnader och tillfälliga förluster, än att de fullkomligen motsvaras af dermed förenade fördelar. Det återstår således blott att bedöma frågan huruvida den vidsträcktare verksamhet, som genom en växelhandel skulle Banco-Styrelsen tillkomma kan och bör med denna Styrelses nuvarande sammansättning åt densamma öfverlåtas.
§. uptagne fall, äfwensom wid inträffande minderärighet, eller wid wal til Konung och Thronföljare, anwisas de främmande Sändebuden och deras medfölje nägon, mindst tio mil frän Hufwudstaden belägen wistelse-ort, och mä de ej äterkomma, ej heller Utländske Sändebud i landet inlätas, förr än Riksens Ständer i de twänne först äberopade händelser om Riksstyrelsen förordnat, i den tredje utsett den omyndige Konungens Förmyndare , eller i de bada sista utkorat ct nytt Konungahus, samt dä thronen ledig är', stadgat huru styrelsen förås mä, intildetz densamma af den walde Konungen kan emottagas. §. 9. I de fall dä Konungen eller Stats-Rädet sammankallar Riksens Stander, fastställes tiden Lil Riksdagens begynnelse, efter trettionde och inom femtionde dagen frän den dä kallelsen blifwit i Hufwudstadens Kyrkor kungjord. §. 10. Om, emot förmodan, i de fall föregäende 4, 6 och 7 Z. §. utsätta, Riksens Ständer ej genast sammankallas, äligge det owilkorligen Riddarhus-Direetionen, Dom-Capitlcn i Riket, Magistraten i Hufwudstaden samt Landshöfdingarne i Länen, at genom offenteliga kungöranden ifrän predikstolarne underrättelse härom lä ta Andra Bandet Liw gr, 92. 722 Den 8 August-. ta meddela, pä det Riksens Ständer mä sammankomma, at deras samt Rikets rätt iaktaga och skydda. Sädan Riksdag öpnasä femtionde dagen efter den, dä Stats-Rädet sist bordt kallelse dertil i Hnfwudstadenö Kyrkor läta kungöra. §. ii.
N:o 54, rör:de väckt motion om stapelstadsrätt för Skellefteå; N:o 100, i anledn. af erhåilne återremisser utaf betänk. N:o 69, rör:de föreslagna ändringar i K. förordn. om sockenstämmor i riket af d. 29 Augusti 1843; N:o 101, i anledn. af återremiss af utlåt N:o 87; H. R. o. Ad. åtskiljdes k. ^ till 4 e. m. In fidem protocolli* Albert Munck. Måndagen den 26 Maj 1851. Plenum kl. \ 6 e. m. Justerades ett prot.uldr. för d. 24 dennes. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att hart sisth Lördag haft nåden upvakta H. M. Konungen och då fått i undthet framföra uttrycken af R. o. Ad:s upriktiga deltagande i anledn. af den förlust, H. M. och hel,a det Kongl. Huset genom H. M. Drottningens Fru Moders H. K. H. Hertiginnans af Leuchtenberg dödliga frånfälle, äfvensom att H. Ex. i dag kl. 8 komme att, på R. o. Ad:s vägnar, aflägga condoleance upvaktning i H. M. Drottningens rum. Fortsattes pröfning af Ridd.Utsk:s uti dess d. 17 och 19 dennes på bordet lagda mern. N:o 9, afgifna förnyade förslag till ändrad redaktion af Instruktionen för Ridd.Direkt, och Riddarhusets tjenstemän; hvarvid nu förekom. § 13. Hr Freidenfelt, Carl Peter: Alldenstund denna §, till följd af de under diskussionen hos R. o. Ad. vid ett föreg:de tillfälle framställde anmärkn:r, blifvit alldeles omarbetad, synes det icke olämpligt, att, utom de i mern. framställda motiver, anföra ännu några andra, hvilka förmått Ridd.Utsk. alt upställa denna § så som nu blifvit gjordt.
Men af detta stadgande ans# — 67 — ock Revisorerne tydligen följa, att de bolag, hvilka genom 133 och 134 §§ af Riksgäldskontorets reglemente blifvit vilkorligen försäkrade om erhållande af låneunderstöd från Riksgälds-kontoret, icke ägde eller kunde äga några giltiga anspråk på dessa låneunderstöds utbekommande, derest det icke lyckades Fullmäktige att, genom »införande af ett ändamåls»enligt ordnadt och fortsatt inrikes statslånesystern», anskaffa de erforderliga penningarne till ett pris, som icke öfversteg kostnaden för 1860 års utländska lån. Det synes således Revisorerne, som skulle Fullmäktige hafva lagt alltför mycken vigt derpå, att nämnde bolag icke måtte gå miste om de af Rikets Ständer dem vilkorligen tillförsäkrade låneunderstöd. Efter Revisorernes förmenande, hade Rikets högloflige Ständer, derest anläggning af ofvanberörde jernbanor ansetts vara af den vigt, att desamma under alla förhållanden borde med lån af staten understödjas, säkerligen beredt utväg att anvisa medel, utan att sätta frågan derom i något omedelbart beroende af den inhemska upplåningen. Nu deremot, då de till ifrågavarande jerhvägsanläggningar anvisade låneunderstöd blifvit beviljade endast under uttrycklig förutsättning, att det erforderliga beloppet kunde genom Riksgälds-kontoret, på föreskrifvet sålt, inom landet upplånas, måste deraf obestridligen följa, att hufvudändamåletmed upplåningen fortfarande varit, hvad som ock uti ingressen till 228 § i Riksgälds-kontorets reglemente uttryckligen såsom sådant uppgifves, nemligen att åstadkomma »det uti flere hänseenden fördelaktiga inflytande på »landets ekonomiska och financiella ställning, som införandet af ett ändamålsenligt ord»nadt och fortsatt inrikes statslånesystem synes böra utöfva». Men om nu, såsom Revisorerne föreställa sig, detta varit hufvudändamålet, så torde böra undersökas, huruvida ett sådant mål vunnits eller kan vinnas på det sätt, hvarpå Fullmäktige i förevarande fråga tillvägagått.
Häraf har vederbörande Krigsfiskal, hvilken i egenskap af åklagare fört talan i målet, funnit sig föranlåten, att hos Kongl. Kammarrätten göra anmälan, det han förmodade detta Kongl. Majits nådiga Utslag icke kunna annorlunda förstås, än att åtalade förfarandet, ehvad Sqvadronscheferne eller Regementets Redogörare derför vore ansvarige, tillhörde Kammarrättens domsrätt; hvarföre Krigsfiskalen, som ansett sig icke kunna låta bero vid det skick, hvari frågan genom Kongl. Majits nådiga Utslag blifvit försatt, öfverlemnade samma Utslag, under hemställan, att Kammarrätten måtte vidtaga de åtgärder, som för beredande af hufvudsaklig pröfning utaf det åtalade förfarandet kunde finnas af nöden; och beror ärendet för närvarande af Kongl. Kammarrättens handläggning. Imedlertid har hos mig skett en lika beskaffad angifvelse mot åtskilliga Sqvadronschefer vid Lifgardet till häst; och sedan jag deröfver inhämtat vederbörandes förklaring samt deraf funnit anledning att förmoda, det förhållandet i afseende på bristande inventeringar och deraf följande underlåten hembjudning af sådana öfverskott, som utgjordes af Redogörarnes afskrifningsprocent, till Kongl. Majit och Kronan, borde vara ungefär enahanda äfven vid öfriga värfvade Regementen, som hafva hästar att underhålla; så har jag funnit mig föranlåten att hos Kongl. Kammarrätten begära underrättelse, huruvida och i hvad mån de till Kammarrätten ingående redogörelser för Kronans medel, hvarmed hästars utfodring vid värfvade Kavallerioch Artilleri-Regementen bekostas, innefattade äfven redovisning för de till detta behof anskaffade fourragepersedlars användande, för skeende inventeringar och för fullgörandet af föreskrifven skyldighet till de öfverskotts hembjudande åt Kronan, hvilka vid inventeringarna befunnes hafva på utfodringen uppkommit, så vidt de utgjordes af den vederbörande uppbördsmän tillkommande afskrifningsprocent. Härå har jag till svar erhållit K.