Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ut sk ut tets Utlåtande M it. 13 Derjemte och med anledning af Utskottets yttrande, det Rikets Ständer mätte vid Bevillnings-stadgans, profning, förbehålla sig öppet att i föreskrifterne angående bruksoch bergverks värdering vidtaga de förändringar, till hvilka Ständernes blifvande beslut i afseende på Kongl. Maj:ts nådiga förslag om hammarskattens upphörande kunde föranleda, har från Vällofl. Borgare-ståndet blifvit till Utskottet remit teradt ett yttrande af Herr Gahn, som yrkat att de i 72 och 73 §§ stadgade mi mmi-belopp för smides-värdena måtte, i öfverensstämmelse med den af Borgare-ståndet uttalade åsigt, att alla dylika minimi-bestämmelser borde ur bevillnings-förordningen borttagas, icke vidare bibehållas, utan endast den verkliga behållningen utgöra nomi för bevillningens beräknande. Dessa minimi-belopp vore dessutom alltför f)öga. Då vid stångjerns-verk egarens behållning måste beräknas per Skeppund till minst Tvdel af jernpriset och således för närvarande, då detta pris utgjorde 30 R:dr, till 2i R.dr, så och ehuru denna behållning vid flere jernverk visserligen icke vore för hög, funnes dock mångfaldiga, der behållningen på långt när icke uppginge till detta belopp, och för dessa vore stadgandet i högsta grad orättvist. Vid lågt jernpris blefve naturligtvis den sålunda beräknade behållningen äfven låg, men allt som priset höjdes, stege också bevillningen, oaktadt det alldeles icke vore gifvet, att bruksegarens behållning blefve större, utan kanske mindre, hvilket vid de verk, som köpa sina rudimaterier, för närvarande vore förhållandet. Med det pris, hvartill rudimaterierne nu stigit, hade bruks-egarne på sin tillverkning långt mindre behållning, än då jernprisen voro betydligt lägre, och för många uppginge behållningen ej ens till hälften af nu bestämda minimum.
Utvandringsväsen-dets abnorma ställning framkallade 1880 inrättandet af en » Ut-vandringskomité » och derefter hafva utkommit en hel rad af bestämmelser, hvilka förra året kompletterades genom utgifvan-det af en ny lag, som i princip tillåter bönderna utvandra och t. o. m. tillförsäkrar emigranterna betydlig hjelp från statens sida, men på samma gång skapar ett inveckladt system af byråkratiskt förmynderskap. Hvarje ansökan om tillåtelse att utvandra är underkastad guvernörens och ministeriets pröfningl Den ryska liberala pressen, som tjenar som det enda organet för den offentliga meningen i Kyssland, har helt naturligt icke kunnat känna sig tillfredsstäld med den nya lagen, samt betonat kolonisationens statsvigtiga roll och påpekat nödvändigheten att upprätta en kolonisationsbank för understödjande af utvandringen. Ehuruväl vi icke förneka nyttan af en sådan institution, är det likväl klart, att den är alldeles ur stånd att lösa de agrariska frågorna. Efter den ryske statistikern Lobat-schewskij s 1 beräkning, skulle i 16 guvernement af det mellersta landområdet knappt hela den befinlliga terrängen af dessa guvernement förslå, om man skulle lemna bönderna så stort jordom 1 » Till friigan om det lilla jordbrukets kredit » (tidskriften » Otiet-schestwiennyja Zapiski » 1883) .råde, att de kunde tillfredsställa sina behof och blefve i stånd att betala sin skatt. Det vill säga, att ett sjelfständigt bondejordbruk skulle vara möjligt endast på det vilkor, att den lös-köpningsoperation, som vid tiden för bondereformen föreslogs, utsträcktes till hela privatjordegendomen1. Men regeringen är i närvarande stund längre än någonsin från en s&amp; radikal lösning af jordfrågan ocb utgifver oerhörda summor för att skapa en » kraftig adel » af de ryske junkrarne. Den &gt;adels-aera », som inträdde i Hyssland med Alexander III: s tronbestigning, har visat en » äkta-rysk bred natur » i sitt sätt att umgås med statskassan. Under loppet af de sista 8 åren har den ryska adeln slagit under sig ett kapital af några hundra millioner2.
Soda eller kolsyradt natron, 25 öre pr centner; Hvete, Rdg, Ärter och Vicker, 12 öre och Korn, Malt och Linser, 9 öre pr kubik iot samt Mjöl och Gryn, 30 öre pr centner, Talg, 2 öre pr B. samt Trädvaror i Tariffen för införselstallen uti Tulltaxe-förslaget, å pag 27, uppräknade, från och med Virke till och med Årträd en tullsats, jemnförlig med ullörsels-tullen å samma artiklar. De uti Tulltaxe-förslaget, under Tariffen för Införselstullen, inlagna noter godkändes, och beslöts slutligen alt till Utskottet återlemna hela Tullbetänkandet lör vidtagande af de rättelser deri och redaktions-lörändringar, hvilka Ståndets nu fattade beslut kunde föranleda. Den 23 och 25 Maj. Frän Hederv. Bonde-Stdndet. S. S. D. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskotlets Betänkande N:o 22, angående Stämpelpappers-afgilten samt afgiften lör stämpling af tidningar, andra periodiska papper och tryckta alhandlingar, biel’ detta betänkande tillika med det dervid lögade författnings-förslag al Ståndet bifallet, med nedan omförmälda undantag: Den af Utskottet i 2 § af förslaget till författning angående stämpelpappersafgiften (sista raden å pag. I af samma författningsförslag) oriktigt meddelade hänvisning till 8 §:ns 18 moment skulle rättas till 8 § ris 17 moment.
I den mån ingångna kontrakter angående utförande af väg-anläggningar och väg-förbättringar eller sjö-sänkningsoch andra vatten-aftappnings-företag, dertill stats-bidrag beviljats, blifvit gillade och antagne, samt föreskrifna borgensförbindelser för dessa kontrakters uppfyllande blifvit afgifna och godkända, har Kongl. Maj:t meddelat Fullmägtige underrättelse om de beviljade stats-bidragens belopp samt om de bestämda terminerna för desammas utbetalning; varande, enligt de till Fullmägtige ankomna Kongl. Bref, utaf de till Kongl. Maj:ts disposition för sådane arbetens och företags befordrande under sednaste riksdag anvisade medel, bidrag af Kongl. Majit beviljade för 36 väg-anläggningseller väg-förbättrings-arbetens samt 23 sjö-sänknings - eller vatten-aftappnings-företags utförande, nemligen: inom Stockholms län: för en väg-anläggning och ett väg-förbättrings-arbete
Hvad vill det säga, att en embetsman, som får befordran i en väg, skall vara i annan calhegori än den då han inträder i Konungens Statsråd? Hvarföre skall ej samma författning blifva gällande der, som annorstädes; och hvarföre har ej något enda skäl blifvit uppgifvet för denna olikhet? Är det måhända farhågan för att ändringarna skulle blifva för stora, eller att ombyten skulle för ofta inträffa. Allt detta skulle tnan då medgifva, men om man det gör, så får man med detsamma medgifva, att man ej vill hafva Stalsrådet besatt af ledamöter, som skulle blifva qvar, och det förmodar jag icke vara R. Sl:s mening. Jag förnyar min anhållan om återremiss. Hr von Troil, Emil: Här har blifvit sngdt, att det förefinnes en stor svårighet att få Statsråds-platserna besatta. Jag vill icke ingå i någon undersökning 0111 den saken, utan blott undersöka i hvad mån denna svårighet kan ökas genom det förslag, hvarom R. o. Ad. nu öfverlägger. Man finner ganska lätt, att för en person, som ännu ej fyllt 60 46o Den 29 Augusti e. n\. år, år, vid fråga om inträde i Statsrådet, det nu föreslagna stadgandet alldeles likgilltigt; ty hans rätt vid upphunnen 65 års ålder blir densamma, om detta stadgande anlages elfer icke. För personer, sorn äro öfver 60 år, torde detta stadgande utgöra en svårighet, såvida nemi. de blott vilja ingå i Statsrådet för att efter en kort tid, efter några få år eliel' kanske månader, taga afsked derifrån och erhålla den högre pensionen; men om ingen sådan speculation är i fiå— ga, tror jag ej att stadgandet för dem kan innehålla något afskräckande; ty de kunna aldrig genom detsamma förlora något i följd af sitt inträde i Statsrådet, emedan det är föreslaget, att om de icke qvarstanna på den platsen i fem år så att de blifva berättigade att på indragn.stat erhålla den lön, de der skulle erhålla, så äro de likväl berättigade att på indragn.stat uppföras till del lönebelopp, som de åtnjöto före deras inträde i Statsrådet.
Skrifvelse, N:o 169. 17 ytterligare skäl, sorn numera vore för handen till förnyad underdånig framställning uti ifrågavarande hänseende. Dessa skäl vore hufvudsakligast: att det varit nödvändigt att vid läroverket anställa 2 extra lärare, af hvilka den ene tjenstgjort derstädes från vårterminens början och den andre Irån höstterminens början nästlidet år; att medel till desse lärares aflöning icke kunnat erhållas annorlunda, än genom frivilliga sammanskott af enskilde personer, men att dylika sammanskott för år 1862 icke utan stor svårighet kunnat anskaffas till aflönande af en lärare; hvadan fara vore för handen, att, derest statsanslag till ytterligare en lärare icke kunde erhållas, den hittills följda läseordningen måste rubbas; samt slutligen att lärjungarnes antal, som vid tiden för den förra ansökningen utgjort 43, sedermera uppgått till 67, ett antal, som i allt fall gjorde ökade lärarekrafter behöfiiga; och hade, i följd häraf, Domkapitlet förnyat sin hemställan om läroverkets utvidgning till 3-klassigt. Inom Riks-Stånden hafva dessutom förekommit särskilda framställningar, hvarmedelst — under åberopande, att Norrtelje skola, hvarest lärokursen numera blifvit utsträckt till 5 år, under sistlidne hösttermin vore besökt af 75 lärjungar och således fullt jemförlig med åtskilliga 5-klassiga läroverk, såsom Eksjö med 85 lärjungar, Ystads med 76, Borås med 67, Mariestads med 72, hvarförutom den nyss fullbordade skolbyggnaden lemnade fullt tillräckligt utrymme för läroverkets utvidgning, — iörslag blifvit väckt, att Rikets Ständer med Norrtelje läroverks uppflyttning till femklassigt, måtte bevilja de derför erforderliga afiöningsbelopp.
Banco i veckan, men är Skolan ambulatorisk, 2 sk. i veckan. g:0. Då någon församling af fattigdom är urståndsatt att till ofvannämnde minimi-belopp Skol-läraren aflöna, må till Kongl. Majrt ställd underdånig ansökning om bidrag af Stats-medel ingifvas till Landshöfdingen, som, efter det Dom-Capitlet sig deröfver yttrat, ansökningen, jemte eget utlåtande, till Kongl. Majrt insänder. jo:o. Till sådune understöd äskar Kongl. Majrt ett på Riksgälds-Conto - Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 5' 3 ret, till Kongl. Maj:ts disposition ställdt, creditiv af högst 5o,ooo R:dr, att årligen utgå till och med året efter nästpåföljande Riksdag. i 1:0. I hvarje socken eller större Skol-district skall finnas en Skol-styrelse, med Kyrkoherden såsom Ordförande och för protocollet ansvarig, samt 2, högst 8 ledamöter, hvilka af församlingen väljas. 12:0. Enskild Skola må af man eller qvinna inrättas, likväl efter före gången anmälan hos församlingens Skol-styrelse. i3:o. Klockareoch Skol-Lärare-befattningarne må, der så ske kan och fö rsamlingen det önskar, kunna förenas. i4:o. I de städer och orter, der om folk-undervisningen redan är serskildt stadgadt, må dervid förblifva. Härjemte hafva från Riks-Stånden följande motioner, som med frågan om folk-undervisningen stå i beröring, till Utskottens behandling öfverlemnade blifvit, nemligen : Från Högvördige Preste-Ståndet: af Herr Doctor /.
ty och som, på grund af hvad sålunda och i öfrigt förekommit, måste, efter mitt omdöme, antagas, att Ola Månsson, i egenskap af Kommissionär, biträdt sökandena till ofvan omförmälda lån och dervid handlat till sin egen nytta, anser jag Ola Månsson vara lagligen förvunnen att under utöfningen af det honom anförtrodda uppdrag att vara Direktör vid Lånekontoret i Malmö hafva icke allenast såsom Kommissionär tagit befattning med låneansökningar hos samma Lånekontor och följaktligen ufverträdt föreskriften i 78:de § af det utaf Rikets Ständer den 10 Mars 4858 utfärdade Reglemente för Rankoverkets styrelse och förvaltning, utan ock af egennytta dervid förfarit; pröfvande jag förthy, för min del, likmätigt d:sta och 2:dra §§ i Kongl. Maj:ts den 4 November 1851 fastställda Ansvarighets-lag för de af Rikets Ständer förordnade Direktörer för Lånekontoren i orterna, rättvist förklara Ola Månsson skiljd ifrån nämnda Direktörsbefattning samt förlustig så väl Rikets Ständers som ock annat allmänt med borgerligt förtroende.» Ar och dag, som förr skrifvet står. Efter befallning, Chr. Ahlgren. Kongl. Hofrättens Utslag lydde på följande sätt: Kongl. Maj:ls och Rikets Svea Hofrätts Utslag i anledning af del utaf AdvokatFislcalen här vid Hofrätten Thure Arvid Billbergh, å Advokat-Fiskals-embetets vägnar, emot förre Riksdagsfullmäktige!) från Christianstads län, Ola Månsson i Gårdlösa, anställda åtal för det Ola Månsson skall hafva, under den tid han tjenstgjort i egenskap af Direktör vid Rikets Ständers Lånekontor i Malmö, af egennytta öfverträdt det 60 i 78:de § i inom. af Banko-Reglementet den 10 Mars 1858 stadgade förbud för ledamöterna i samtliga Diskonldirektionerna att såsom Kommissionärer taga någon befattning med låneansökningar hos det Diskontverk, i hvars styrelse de deltaga; gifvet och afkumiadt i Stockholm den 24 Mars 1859.
Ser du icke, att den lille, som är halt, faller omkull i gräset så fort han hinner, – skrek mamsell Lovisa, med en röst, som kunnat hedra en brandvakt i en småstad, i det hon, med en brödkafvel i den ena handen och en degkluns i den andra, sträckte sig öfver bordet, der hon höll på att baka, och tittade ut genom köksfenstret. Den lilla flickan som – helt lugnt med händerna stuckna under förklädet, och det yfviga, linhvita håret kring axlarne, med raska steg, och sjungande den populära ”tjuf-Erkers visa” – drifvit den skrikande ankflocken framför sig, hejdade sina steg och stannade helt tvärt vid den fruktade mamsellens oväntade tillrättavisning, och lät ankorna, som kommit i farten, ensamma fortsätta sin färd – Se så ja; der kommer Ajax, skynda dig då, ditt nöt! – skrek mamsell Lovisa åter, som med den yttersta förskräckelse såg hunden göra en hastig chack midt i flocken af de åt alla håll flyende ankorna. Flickan flög af som en pil, men förekoms ändå af Konrad, med hvilken Ajax följt, och som nu fattade den djerfve fredsstöraren i lufven. – Du kunde rätt väl ge honom några rapp tycker jag, – sade mamsell Lovisa med vredgad röst, som nu syntes på trappan med degiga händer och mjöl på magen, – den karnaljen förstör rent af alla småkräk vi ha – Ja, ja, jag har just ämnat lexa upp honom bara vi komma in på gården, – sade Konrad leende, som alltjemt höll hunden i lufven och drog honom med sig. – Lexa upp en hund, nej stryk skulle han ha, – muttrade mamsellen. – Hur är det? han skrämde väl alldeles ihjäl de stackars kräken? – fortfor hon med högre röst till den lilla flickan, som helt bekymrad sammanföste de förvillade ankungarne, hvilka retirerat in i en nässelhög, och närmade sig skådeplatsen för olyckshändelsen, under det Konrad så skyndsamt som möjligt aflägsnade sig med ankornas antagonist.
I 3:dje §:n säges: ”Sådan sammankomst, som i 2:dra §:n sagd är, må ej hållas ä tid, då offentlig Gudstjenst i församlingen förrättas; dock sker härigenom ej någon ändring i hvad för vissa orter serskildt kan vara förordnadt och medgifvet.” Det vanliga i vära landsorter är, alt, såsom J veten, Mine Hrr, på bruk och stora egendomar, hvilka äro aflägsna från kyrkan, håller godsägaren, eller någon annan, Gudstjenst pä helgedagar, då husfolk och underhafvande, jemte andra i nejden, komma tillsammans för att afhöra predikan. Hvarföre skall icke sådant få ske samtidigt med Gudstjenslen i kyrkorna. Det är den rätta tiden. Då blir ingen störd. Sker det äter sednare, har folket hemkommit från kyrkan, och störer de hemmavarande med kyrkonytt. Sålunda anser jag Ulsk:s förslag i denna punkt såsom ett misstag, hvilket icke bör godkännas. I 4:de §:n heter det: ”Finnér Pastor, vid sammankomst irrlära förkunnas, eller annan oordning i kyrkligt hänseende äga rum, och förmår han icke genom undervisning och förmaning sådant afböja, då må han sammankomstens uplösning påbjuda.” Det är så dags, att påbjuda en sammankomsts uplösning, sedan irrläror förkunnats, och hon måhända fått anhängare. Vida bättre är väl då, ali förhindra alla sammankomster. När Pastor skall på detta sätt upträda för att uplösa sammankomster, hvad skall han göra? Jo! han skall åberopa uprorslagen. Ar det skäl att på det sättet behandla en religions-sammankomst ? 5:te §:n säger: ”Hafva de förhållanden, på grund af hvilka Pastor sammankomst uplöst eller uplösa ägt, varit af betänkligare art, må han ock tills vidare förbjuda sammankomsts hållande inom församlingen.
Den yppade farhäga att detta medgiswande stulle kunna föranleda till understes, dymedelst att den sorn hade en Tull , Clarering af nägra hundrade Riksdaler »kulle kunna fördela den pä. sä mange serskildta Personer, under namn as serskildta Exporteurer, att ingen as dem komme att betala sulla loo Rdr i Tull Umgälder, anse Utskotten icke wara att befrukta, ty en sädan fördelning ätsöljeö of sä mänga serskildta omständigheters iakttagande cch dermed förenade kostnader, alt det längt isrän art bliswa en winst, stulle sörordsaka mera utgifter, dä t alla sall Tull - Clare, ringen mäste ste ester icke al pari, ulan den gängse eller faststätde Cvursen. Att Exporteurerne i Rikets alla Stapel, Städer utan undantag mätte erlägga sina SjöTulieasglster till deras kela belopp, antingen t Wäxlar pä Hamburger Banco eller ock i Swenstt Banco, kalwa Utskotten i deras förut l detta ämne cstgifne Betänkande, pä de derutinnan anförde stal icke gistedt sig kunna tillstyrka; äswen is84 Den 27 JanuarLL. som Utskotten anse det sätt till Couriens bestäms mande, akt ett medium matte tagas as öwad Stats - Merkel ever Rcksgälds - Lontoiret detatr för sine ä Bcursen uppköpte Wäplar under sista fjerdedels eller halfäret, ever oer under de rwenne näst föregäende mänader, wara bade olämpligt och obilligt, sa för Kronan som Exporieuren, e, hwatz dera stuve dltswa winst eller förlust pä ena eller andra sidan. Hwad i östigt bliswit anfordt, i afseende va .redowisningtn för de inflytande Wäxlar och deras upptagande t Näkenstaperne etter dm förhöjning Wäpl - Courstn medför, tillhör icke detta Utskottens närwaranbr uilmande. Riksens Högloft. Ständer hemställes allt detta ^vördsammeligen.
Ofwerlaggningen afbröts genom anmälan och emottagande af en Deputation fran det Högwördiga Preste, Siandet, anförd af Herr Biskopen Dvökur Wallquist, som förmälke at Stander förehafl den af det Hederivärda Bonde-Ständet yttrade åstundan at deltaga i förwalrningew af Riksens Ständers Landus ocb i anseende til förmodad nödwändighet af wista Historiska upgifters erhållande ansett tjenligt at öfwer denna fraga infordra Pene» - Utskottets yttrande. Dsrsämre hade PresteStandet sig med Höglofl. Ridderskapet och Adeln förenat deruti, at kostnaden til den besi nna KröningsilVIsäckllen ma af Riksens Ständers Landus bestridas.^ DepukLlionen befwarades och asträdde. Hanö Dxcellence Herr Gref w en och LandtMarskalken hemställde om Ridderskapet och Adeln behagade först afgöra om BewillningS. Utskottet bör förses med Instruökion innan nägol krojeÄ ders til upläses. Beswarades med Nej och Ja. Friherre Ickjerra, kkans. I fall det är mm rättighet at upläsa mit krojsÄ, yrkar jag dec som e,; rättighet. Hans Lxcsllence Herr Greswen och Landt-Marskalken: Jag har blotts,hemställt M Ridderffapet och Adeln wille deln fåken; men det är wisterligen Lsron ttjerlss rätt uplasa kl-ojeLb-r. Friherre »jörts upläste derpå följande: krojeLk til InliruLUan för Bewillnings - lststottet wid 1800 ars Riksdag. 1. §.
SLändet inaifwit Memorial, anmält, att densamma stall blifwit sä förstådd, som skulle Konungens Befallningshafwande äga, att utan connnunicäticm och Jordägarens hörande, samt säledes utan egentelig pröfning, bifalla utmätning ä den summa räkningen innehäller; hwaraf stulle föl. ja, att, fastän i samma Mom. medgiswes, det Jordägaren, som sökt blifwit, mä, inom wist tid fä ätala räkningen för hwad den innefattade mer, än sig borde, samt derä erhällaKonun - 526 Den 15 September. gens Befallningskafwcmdes Utslag, Jordägaren dock kan b.ifwa nog lidande, enär, sedan Landtmätaren undsätt sitt arfwode, sorn ofta kunde innefatta bela förrättningens liqvid, »verkställigheten as det ättrstäende arbetet lika fullt länge inebles, och Landtmätaren lill äswentyrs emelle» lid erhölle transport till annan ort, eller »ned döden äspinge; i hwilka fall ersättningen antingen more aflägsnad eller omöjlig, och merendels utsökandet deraf förenadt med ^ä mycken kostnad och beswär, att Jordägaren helst »väljer att ivid sörsta stadan läta bero, ändä nöjd om, för ägodtlningens frN komnande genom ny förrättningsman, utgången rörande arfwodet bliswer bättre. I anledning hivaraf Riksdagsmannen widare andragit det yrkande, det ofwanberörde förestrist mätte sälunda ändras eller förklaras: att Landtmätarens arkwodes räkning ej »nätte anses erecutiv förr än den blifvit »ned Parten oommunioerad och dest riktighet prcfivad, i enlighet med Landtmäteri.taz-an eller enskilde öfwerens, kornmelser saint att Landtmätaren ej mätte rindfä hela Arfwodet förr, än förrättningen »vöre stukat, och icke utan emot borgen. Lag.
Då denna statsutgift, för vinnande af ett så stort mål, ingalunda kan anses betydlig, har Kongl. Maj:t velat föreslå, att Rikets Ständer, med gillande af de för folkskolelärarnes pensionering här ofvan framställda grunder, måtte medgifva, att så väl den i Riksgälds-kontoret ännu innestående delen af den för dessa lärares pensionering afsedda fond, 101,940 R:dr, som äfven de till understöd för pensionsinrättningarne i Linköpings och Hernösands stift anvisade 18,060 R:dr, under förutsättning att delegarne i nämnda särskilda pensionsanstalter till fördel för den allmänna pensionsinrättningen afstå dessa medel, må för folkskolelärarnes pensionering enligt dessa uppgifna grunder användas, samt att Rikets Ständer måtte för pensioneringens upprätthållande anvisa ett årligt anslag på ordinarie stat af 30,000 R:dr. Ändamålet med denna pensionsinrättning vore likväl endast ofullständigt uppnådt, så vida icke i samband dermed kunde ställas en pensionsanstalt för folkskoleiärarnes enkor och barn. Den allmänna önskan, att en sådan pensionsanstalt skulle komma till stånd, har uttalats icke blott af folskolelärarne vid deras möten, utan ock af samtliga skolinspektörerna i riket. Delegarne i den ofvanomförmälda pensionsinrättningen för folkskolelärare i Linköpings stift hafva för sin del beslutat, att .den tillika skulle blifva en pensionsanstalt för lärarnes enkor och oförsörjda barn, och delegarne i Hernösands stifts pensionsinrättning hafva vid sammanträde förlidet år allmänt uttryckt samma önskan. De flerfaldiga försök, som under loppet af 10 år gjorts för att tillvägabringa en sådan inrättning, vittna äfven om tillvaron af ett i detta afseende djupt kändt behof. Ehuru visserligen denna angelägenhet närmast bör vara föremål för lärarnes egen omtanka, eger frågan likväl äfven ett intresse för det allmänna, och vid inrättandet af en pensionsanstalt för folkskolelärarne kan, såsom komiterade hafva visat, en pensionsanstalt för deras enkor och barn tillika upprättas, med blott en obetydlig utgift för Staten.
Bolag skulle bilda sig för bedrifvande af låne-rörelse med Riksbankens sedlar, på sätt nästföljande § i Banko-Reglementet stadgar, antingen å nämnde ort inrätta en afdelning af Rikets Ständers Bank, för att, under den förvaltning, Fullmäktige finna godt förordna, och enligt af dem meddelad instruktion, bedrifva låneoch kreditiv-rörelse samt hålla uppoch afskrifnings-räkning på ungefärligen enahanda grunder, som den Privatbank, hvilkens rörelse skall ersättas, eller ock, om sådant anses mera lämpligt, för berörda ändamål och i mån af det genom Privatbanks indragning minskade rörelsekapital, anvisa nödiga medel åt Bankens vederbörande Låne-kontor, under de i följande momenter intagna förbehåll. Mom. 2. Utöfver det i 123 § bestämda, maximum för sedelstock hafva Fullmäktige att i ofvanberörde hänseende använda 2,300,000 R:dr, hvilka fördelas på de serskilda låne-inrätlningarne i förhållande till medeltalet under sednast förflutna 3:no åren af den eller de Privatbankers sedelutgifning, som skall ersättas. Vid assignering på Riksbanken gäller till efterrättelse Bih. till It. St.