Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande af hvad Kongl. Maj:t, i Dess Nådiga Proposition , föreslagit, och dels med fästadt afseende å angelägenheten, att på det, enligt hvad Kongl. Maj:t äfven i Nåder yttrat, män med erforderlig skicklighet och ledighet från annan embels-befattning må kunna blifva utsedde till Ledamöter i den Lag-beredning, hvarom Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t gjort underdånig framställning, en tilifylleslgörande ersättning för deras möda och för mistning af inkomster under den tid, arbetet fortgår, må dem beredas, samt att Kongl. Majit jemväl må ega öppet att, efter sig företeende omständigheter, förordna, rörande fördelningen af de arfvode», som till Lag-beredningens Ledamöter komma att utgå, dels vid jemförelse med hvad, på sätt här ofvan är utredt, tillförne blifvit utbetaldt för så väl den äldre Lag-Comiteen , som den senast tillsatte Comité för utarbetande af en tableau öfver Lag-förslagen, har Utskottet ansett lämpligast vara, att en viss summa årligen anvisas till Kongl. Maj:ts disposition, till arfvoden för Ledamöterne, Secreterares aflöning, trycknings-kostnader och andra expenser', hvilken summa Utskottet, för vinnande af det utaf Rikets Ständer afsedde ändamål, icke anser sig kunna beräkna till mindre än 12,000 R:dr. Då likväl, med anledning af Kongl. Majits Nådiga bifall till hvad Rikets Ständer i underdånighet hemställt om upplösning af den för upprättande af en tableau öfver Lag-förslagen nedsatta Comité, Utskottet måste antaga, att den i och för nämnde Comité af öfverskolten å Slats-verkets inkomster bestridde utgift, <7,1 5o R:dr årligen, kouimer att upphöra, och denna utgift således icke vidare kommer att belasta Stats-verket, blifver den verkliga tillökningen i kostnad, enligt förestående beräkning, icke högre än 2,85o R:dr. Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 5o8.
Jag vill ha flykt i lifvet, idéer och hänförelse, uppoffring och tro, och jag gör hvad jag kan för att bibringa människorna dem. Jag har ingen skapande talang, tyvärr, men med min språkkunskap gör jag hvad jag kan för att införlifva med den franska litteraturen alla nya uttryck för de stora rörelser på spiritismens och det öfvernaturligas gebit, som i England och Amerika och för öfrigt litet hvarstans i världen börja träda upp som en ny ljusning efter naturalismens natt. Min tro är att frälsningen från samtidens förnedrande dyrkan af materien ligger där och endast där! Ja, jag är bara en öfversättarinna, men en öfversättarinna med mera glöd och tro än de flesta nutida författare, som skrifva volymer ...» Klercken kan icke hindra sig att le litet missaktande. Alltså bara en blåstrumpa, en spiritistisk, öfvernaturlighetsförgiftad själfbedragerska! Ett fruntimmer, som icke ens hade själfständig talang, utan nöjde sig med att tjäna de moderna reklamoch sensationshungriga muserna som ett slags kammartjänarinna! En förnuftsförblindad svärmerska, som gjorde sig en religion af skickliga bedragares hokus pokus! Usch då! Och så den ifver, hvarmed hon idealiserade sitt arbete! Klerckens aktning för henne sjunker med ens flera grader, och han svarar med en stämma, som han taktfullt gör så litet gäckande som möjligt: »Jag är en mycket dålig proselyt, men kanske vill ni omvända mig till er tro likafullt? Och lära också mig att svärma för andeknackningar och borddans?» Hans känsliga vedersakarinna har längesedan genomskådat hans tankar, det skjuter en liten harmsen rodnad upp i de finhylta kinderna, hennes mörka blick blir utmanande, och redan innan han svarat kastar hon sitt hufvud stridslystet tillbaka. Klercken ger icke akt på hennes förändrade min, utan gör sin fråga, där ironin hån skrattar bakom den höfliga formen. »Jag borde ju ha förutsett er missaktning,» svarar hon med läppar som skälfva. »Likafullt lät jag narra mig att tro på ert goda omdöme alldeles för mycket.
N:o r4o, i an ledning af de inom gare Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 120; lades till handlingarne; N:o i4'> i anledning af de inom tvänne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets, under JY:o r3a, a-flå t na Memorial; med läggande af Utlåtandet, N:o s4>> till handlinga ine, gillade Ståndet det beslut, hvaruti Utskottet i berörde Utlåtande stannat; och N:o 142. i anledning af de inom a:ne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o i3i, afgifna Memorial: lades till liandlingarne. S. D. Upplästes och till handlingarne lades Kongl. Maj;ts denna dag å. Riks-Salen till Rikets Ständer meddelade Nådiga Svar, i anledning af Rikets Ständers i åtskilliga Lagfrågor anmäldte beslut* Från Hedervärda Bonue-Stande?. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Höglo fl ige Ridderskapels och Ådelns Protocolls-Utdrag för den 4 i denna månad, med inbjudning alt ingå på samma Riks-Stånds beslut, i afseende på fjerde punkten af Banco-Utskottets Memorial N:0 1 15, som af Bonde-Ståndet blifvit bifallet, med de förändringar, hvilka innefattas i Utlåtandet N:o i34> förklarade BondeStåndet sig icke kunna antaga inbjudningen. S. D. "Vid ånyo skedde föredragningar, lades till handlingarne Bevillningsutskottets Memorial, N:o angående ytterligare minskning i Utskottets Ca neel lie-personal; och J\:o 65, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående Utskottets Betänkande N:o 63. S. D.
St., anglde djeknepenningarnas upphörande samt den s. k. sterbhusafgiftens erläg - Den 5 Mart f. ra. 47 gande i städerna Stockholm och Götheborg, beslöt R. o. Ad., att nämnda nåd. skrifvelse skulle StatsUtsk. meddelas. Ånyo föredrogs K. M:s d. i dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse til! R. St. i nnledn. af deras und. skrifvelse af d. 27 Oct. sisth år, angzde ett nytt system för Rikets silfvermynt. Hr Dalman, Wilh. Fredr., uppläste följande: Det vore en brist på öppenhet, om jag nekade, att det är med en känsla af sorgset obehag, som jag tager till ordet i anledn. af det nu föredragna ärendet; men jag anser det vara min pligt att begagna min yttranderätt på detta rum för att uttala en öfvertygelse oell anställa några betraktelser, hvartill den nu under pröfning varande K. skrifvelsen eller, rättare sagdt, de dervid fogade handlingar, jemte åtskilliga föregående tilldragelser under de sednare tiderna, gifvit beklagligen alltför grundade anledningar. Tjugosex år äro om få dagar fortin na, sedan, genom en gammal Konungaätts aflägsnande från thmnföljden, grunden lades till ett nytt statsskick, sedermera befästadt genom en ny grundlag, hvari man åsyftade att medelst vid Konungens sida ställda, inför både lagen och opinionen ansvariga, rådgifvare förebygga eller åtminstone beglänsa Konungamagtens möjliga misstag och förvillelser. Jag frågar: hafva Konungens rådgifvare efter denna tid (med högst få undantag) förstått eller velat uppfatta denna, den första sanningen i en constitutionel samhällslära, grunden, hvaruppå allt det öfriga hvilar?
SAIMA. Det var en fråga! Er hustru naturligtvis. DIREKTÖR BRUHN. Jaså... ja-a. Så ung och sprittande glad... DIREKTÖR BRUHN leende). Ung? Hon är fyra år äldre än jag. SAIMA. (med ett melankoliskt Så-å! DIREKTÖR BRUHN. Och mig anser ni väl fasligt gammal? SAIMA. Tror ni? DIREKTÖR BRUHN. Jag vet inte, därför frågar jag. Nå? SAIMA. en flicka på tjugo. Hå gud nej! En karl på tretio är inte äldre än DIREKTÖR BRUHN. Men jag, stackare, är tretiofäm. SAIMA. ålder... och ni anser väl inte mig för gammal? DIREKTÖR BRUHN. Gör tjugotvå och ett halft i kvinnomynt. Just min Ni skämtar hjärtlöst! En sådan jämförelse! Ja, hvarför inte? DIREKTÖR BRUHN. gar, ert rika, soliga framtidsperspektiv. Och jag. SAIMA. Ni, med er friska skönhet, era vårljusa förhoppnin Ung och rik hvad begär ni mer? DIREKTÖR BRUHN (sakta). Men bunden. SAIMA. året för att skaka på fjättrarne. Beklagansvärde! DIREKTÖR BRUHN. Så hårdt, att ni får resa till Paris ett par gånger om Jag är som en fången konung kan ni tänka er det? Ni tror det inte? Och ändå borde ni förstå mig. Han har sin hofstat ett vackert palats, lyx och öfverflöd. Hvad begär han mer! I vinterträdgården grönskar det året om: drifhusblommor i krukor och träd i baljor, konstuppvärmda rabatter och springvatten i vackra façoglas. Alt går af sig själf. Han behöfver bara njuta, ingenting annat. Menar ni det? Men om han så af en slump kom upp på slottets ner och tiden rinner, enformigt som sanden i ett tim öfversta tinne ensam och stannade där och såg. skap.) Utsikten är vid där nere ligger hans land: luften långt borta vid horizonten. (Drömmande, med en gest som utåt öfver ett stort land
Nu vet jag väl, och har af många personer hört omtalas samt äfven sjelf åsett de svårigheter, som uppkomma vårtiden för fartygen, då de skola halas uppföre canalen, och jag medgifver t. o. m. att de under svårt vårflöde måste ligga stilla; men det är ej derföre sagdt, att icke äfven en sådan farled är af stor och väsendtlig nytta, emedan den dock medför den förmånen, att de kringliggande bergslagernas produeter kunna transporteras med jemförelsevis ringa kostnad emot om de fördes på axel. Det finnes många orter i Riket, der man ej kan undvika strömdrag, men der det likväl skulle anses som en stor fördel att äga en sådan comniunicalion, som denna. Det torde således icke vara så oäfvet att tillse, om ej det ändamål, som man söker, skulle kunna D e n 24 Mai s f. m. med mindre kostnad vinnas, och får jag tillägga, alt jag ieke stödjer denna förmodan på ett tillfälligt hugskott, utan derpå, att jag hört personer, sorn bo helt nära intill Strömsholms canal, försäkra, att en ombyggnad deraf, som följde den gamla canalleden, skulle kunna ske för ett betydligt buttre pris än om en ny canal skall byggas. Jag erkänner visserligen, att den nya canalen möjligen skulle gifva anledn. till transporter i något större fartyg än den gamla, men vattnets djup i den nya blifver ej större än i den gamla, nemi. 5 fot, och då är det gifvet att omlastning ändå mäste ske vid Strömsholm. Fartyg, som endast äro 5 fot djupgående, kunna ej göra resor, hvarken till Stockholm än mindre till utrikes orter, med jernlaster; och således blir hela den nya canalen i alla fall ej att betrakta annorlunda än som en båtled. En sådan båtled kan likväl vara af mycken nytta, derom vittna canaler i Amerika, sorn ej äro mera än 4 f°l djupa, t. ex. den stora Eriecanalen, — och ändock, hvilka ofantliga massor af varor föras ej på dessa canaler!
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter StatsUtsk:s den 18 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 177, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missvext-år. Föredrogos och b i föl los StatsUtsk:s nedannämnde den 18 dennes på bordet lagde Utlåt:n : N:o 178, i anledn. af ånyo väckt fråga om afskrifning af Statsverkets fordringar hos innevånarna inom Westerbottens och Norrbottens län för meddelade undsättningar; N:o 179, ang:de stats-anslag lill trycknings-kostnaden för de af Skeppsbyggmästaren J. Weilbach upgjorde ritningar till ledning vid fartygs byggande; S3mt N:o 180, ang:de hegardt stats-arrslag till reparerandet af 3:ne torn å KungsLena kyrka i Westergöthland. Föredrogs och bifölls LagUtsk:s den 18 dennes på bordet lagda Mern. N:o 60, med förslag tili sammanjemkning af de inom RiksStm fattade skiljaktiga beslut, i anledn. af Utsk:s Betänk. N:o 51, i fråga om stiftande af en lag, ang:de ordningen och vilkoren för utländsk mans uptagande till Svensk medborgare. Föredrogs Riddarh.Utskis den 18 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 21, i fråga om gaslysnings användande uti Riddarhuset. Gr. Hamilton, Malcolm: Hvad detta Betänk, beträffar, vill jag visserligen bifalla det till en del, men icke i dess helhet. Jag anser det nemi. vara olämpligt att införa gaslysning i Riddarhussalen, emedan jag anser gasen i rum skadlig så vä! för synorganerna som för helsan i allmänhet. Jag anhåller derföre att Betänk, så till vida måtte bifallas, att gaslysning måtte ledas på öfriga ställen inom Riddarhuset men icke i salen. Gr. Lagerbjelke, Gust.: För min del är jag af motsatt tanke med den siste värde talaren.
Det visar sig i alla fall, eller det beslut, som Ständerne vid denna riksdag fattat, att en icke obetydlig förminskning i sedelstocken kommer att äga rum under nästföljande är, och någon större indragning än som redan är beslutad, anser jag skadlig, samt följaktligen grundsatsen, att på detta sätt samla en fond, lill bestridande af utgifter, dem man ej känner när de skola förekomma, icke tjenlig alt nu tillämpa, utan tvertom motverkande hvad sorn utgör hvar och ens syftemål, det allmänna bästa; och instämmer jag sä mycket hellre i IJtskis nu förevarande utlät., som det grundar sig på utlåt. N:o 304, hvaremot ingen aumärkn. inom något Stånd blifvit framställd, och i hvilket fonden för stora credilivet ar upptagen såsom en tillgång för de invisningar på anslag, som Ständerne vid denna riksdag gjort. Uppenbarligen är summan 200,000 r:dr af den ringa betydenhet, då fråga blir att lyfta stora creditivet, att om man äger denna fond eller icke, så kan det vara temligen likgiltigt; men om den kunde ökas, då vore det en summa, som biefve tillgänglig vid sig yppande behof. Hr von Hartmansdorff har visserligen nämnt, att större tillgångar kunde uppkomma än denria; men den nuvarande fonden är bildad småningom sedan sista riksdag, och då föreskrers ej, att alla tillgångar, som på ett eller annat sätt kunde samlas, skulle härtill disponeras, ulan det fans härföre vissa andra föreskrifter, som jag nu ej så noga kan påminna mig. Som nu tiden för nästa riksdags sammanträde blir hälften kortare än den som förflutit mellan detina och sisilidue riksdag, sä blir troligeu icke eller summan, som skulle kunna samlas, mer än hälften af 200,000 r:dr, eller deromkring, och tillgängen blir således icke betydlig. De medel, som tillflyta Riksg.eout. och som äfven finnas i SlatsUtsk:s mern. N:o 304 upptagne, vinna tillökning ifrån Banken, genom de tillgångar Bankens fonder vunnit vid de voteringar, som i förstärkt BancoUtsk. ägt rum.
Plenum kl. 10 f. tn. Öppnades ITrr Eleclorers lista till val af en suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., att, under den ledamoten i nämnde Utsk., N:o 1038 Hr Bogeman, Carl, beviljade 3:ne veckors ledighet ifrån d. 12 dennes i Utsk. inträda; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N-.o 1413. Hr Råfelt, Anton. Justerades 14 prot.utdr. för d. 11 dennes. Justerades pleniprol:n för d. 4 dennes f. och e. m. Upplästes till justering och godkändes Exp.Utsk-.s förslag till R. St:s und. skrifvelse lili K. M., ang:de verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens ledamöter. Upplästes ett från Hederv. BondeSt. ankommet prot.utdr. af d. 7 dennes, innehållande, att vid ytterligare föredragning af StatsUtsk:s utlåt. N:o 11, i anledn. af erhållen återremiss å Utskis mern. N:o 2, hvaruti anmälan blifvit gjord om 3:ne landshöfdingars inväljande till ledamöter i Utsk., BondeSt. funnit för godt att, med förkastande af detta utlåt., bifalla den af Hr Norin emot detsamma afgifna reservation, samt att i följd deraf II. R. o. Ad. skulle vänligen anmodas att, i nämnde landshöfdingars ställe, utse andra Utsk:s-ledamöter. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. redan fattat sitt beslut i detta ämne, torde R. o. Ad. finna, att det nu upplästa prot.utdr. icke erfordrade annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Ropades ja. Föredrogos StatsUtsk:s d. 11 dennes på bordet lagda mern.:
Ifrån föreställningen af ett sådant behof äro vi likväl, såsom jag tror, för alltid befriade genom Sveriges och Norriges förening under enge - 170 S t a t s - U t s k o 11 e t s mensam Konung. — Jag finner derföre ingen betänklighet att, med anledning af K. M:ts Nådiga Proposition, föreslå, att den så kallade Wermländska Landtvärns-Cassan användes till fond för pensioner åt blesserade, vanföre eller utfattige Fältjägare eller åt deras Enkor och oförsörjda barn, så mycket heldre, som jag tror detta användande, högeligen påkalladt af behofvet, nu mera bäst öfverensstämma med Gassans ändamål — och icke, genom förminskningen af 288 R:dr i de årliga Inkomsterne, någon Statsbrist kunna uppkomma. Af dessa skäl, tror jag mig böra afvika ifrån piilralitetens tanka.” Anders Nilsson från Wermlands Län: ”Sorn Wermlands FältjägareRegemente nu mera på Stat är uppförd t, lika som de andre LandtRegementerne, finner jag mig föranlåten inför R. H. St:r anhålla, att all den ränta sorn faller af Wermlands Landtvärns-Cassa måtte hädanefter icke som Statsmedel Ingå, utan att den framdeles bör tillfalla fattiga Jägares Enkor och barn till understöd, hälst som denna Cassa af Länets innevånare förskjutits och till ett Gränseprovinsens försvar inrättats. Denna min ödmjuka hemställan anhåller jag R. H. St:r dela lika åsigt med mig och hoppas att en så ringa Summa icke kan blifva Statsbrist då det lill sådane nödlidandes understöd användes. ” Betänkande n. 171 3:o Emot upptagande af Restantierne ibland StatsVerkets inkomster, 3g Puncten.
Jag hade lemnat landsvägen och följde en allé tätt invid vattnet, då jag såg en man i djupa tankar långsamt vandra framför mig. Vid närmare betraktande befanns han sysselsatt med att skrifva på ett plån, som han med venstra handen höll tätt under sin näsa. Det var säkert en «Dichter», som här i den sköna qvällen sökte inspirationer. Jag hade aldrig förut sett, huru det går till att så der vandra efter dem, saktade derföre min gång och såg med förnöjelse, huru mannen ibland något upphof sin näsa, sedan plötsligt stannade och åter sänkte den ned till papperet. Några månader sednare gissade jag först, hvilken märkvärdig syn jag hade sett. Det var «Rheinlied-diktaren», det var «Nikolaus Becker», ja det var säkert han! Han skref väl nu just ett: «Sie sollen ihn nicht haben,» och jag lycklige såg honom skrifva det, såg det snillefoster födas, hvilket tvenne konungar hedrade med en faddergåfva, och som utgjorde tyskarnes vapen i det märkvärdiga sångar-kriget vintern 1840–41! Medgifvom de segrar humaniteten vunnit. I stället att föra krig med svärd och kula, stämmer den ena nationen upp en tapper sång, och den andra svarar lika tappert. Den förra höjer sin stämma, den sednare stiger än högre; båda sluta med att skrika af fulla krafter. Det var den galliska tuppen, som stolt gol, och en annan klef i Tyskland upp på ett plank, besvarande dess utmaning. Hvem af de båda segrade? «Säg mig, sångmö, nu straxt, hvem segrade väl af dem båda!» «Den som sjöng på en ton, eller den som qvad uppå tretti»? – Ja, åtminstone trettio skilda melodier sattes till «Rheinlied», medan de arma Fransoserne endast egde en – Marseillaisens. I Frankrike sjöng man på gator och gränder, i städer och byar; i Tyskland på konserter. I theatrarna skallade sången på båda sidor – i Frankrike med polisens protest, i Tyskland under dess handklappningar.13
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut otd behandlingen af Utskottets Betänkande N:o 101, i fråga om det af Kommitterade uppgjorda förslag till Förordning om Kyrkostämma samt Kyrkooch Skol-råd. Af de Kommitterades ifrågavarande förslag hafva, med undantag af §§ 2, 5, 7, 23, 24, 25 och 42, förslagets alla delar blifvit dels genom samtliga Riks-Ståndens och dels genom tre Stånds sammanstämmande beslut, af Rikets Ständer godkända, med de af Utskottet vid §§ 8, 13, 18, 31, 38 och 44 tillstyrkta ändringar och tillägg. Vid § 2, sorn innehåller ett uppräknande af de ämnen, hvilka skola tillhöra kyrkostämmas handläggning, har Utskottet icke tillstyrkt annan förändring i de Kommitterades förslag till samma §:s lydelse, än att i §:ns mom. 6 borde tilläggas en bestämmelse derom, att jemväl frågor om byggnad och underhåll af en församlings klockare-boställe skulle af kyrkostämma handläggas; och har ifrågavarande § med det tillägg. Utskottet sålunda tillstyrkt, blifvit utan anmärkning godkänd af Presteoch Bonde-Stånden. Deremot hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvilka för öfrigt lika med do öfriga Stånden godkänt §, vid dess slut gjort ytterligare tillägg, som, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, lyder sålunda: ”1 stad må frågor, som ”angå folkundervisningen och dit hörande anstalter samt afgifter dertill, kunna ”från kyrkostämmas handläggning skiljas, då kyrkostämman finner sådant lämpligt” — och, enligt Borgare-Ståndets beslut, har denna lydelse: ”Från kyrkostäm Bih. till R. St. Prof. 1859 & 1860. 8 Sami. 45 Häft. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 197. ”mas handläggning må frågor, som angå folkundervisningen och dithörande anstalter, kunna skiljas, då kommunen finner sådant lämpligt.”
Det bör icke vara obekant för R. o. Ad., huru det tillgår att utfå dessa lån: det sker på det sätt, att bolagets direktion hos Fullm. i Riksg:sKont. anhåller om beloppets utbetalning, och sedan bolaget hos Fullm. styrkt, att det upfyllt de föreskrifna vilkoren, så bifaller Fullm. den gjorda anmärkmn. Nu frågar jag, öm man i skrifvelsen till K. M. bör insätta sådana ordalag, som skulle kunna 38 Den 16 Januari. göra det till en tvetydighet, huruvida den ränta af 5,} proc., som skall erläggas, är den rätta eller icke, då det likväl står uttryckligen föreskrifvet, att bolaget skall betala denna ränta; K. M. kan ju ej inverka på frågans framtida lösning, och jag tror icke, det Fullm. tilltro sig att kunna göra någon ändring i hvad It. St:r beslutat, eller mottaga någon Kongl, befallning, som leder till rubbning af den räntefot, som Ständerna fastställt. Under sådant lörliållande hemställer jag till Hrnne, huruvida det kan vara skäl, att i en skrifvelse till Begeringen, som egentligen är afbiten ad notiliam, föreskrifva att sjelfva räntan kan fluktuera; ty att länet skall utgå kan icke sättas i fråga. På dessa skäl anhåller jag att skrifvelsen måtte återremitteras, på det att den måtte erhålla den form, som tillförene alltid varit vanlig vid dylika skrifvelse» upsättande. Hr Printzensköld: Jag måste beklaga, det en af Konun gens Bådgifvare kunnat om innnehållet och meningen af StatsUtsk:s Betänk, till den grad misstaga sig, som händelsen här varit med Gr. Mörner. Han har nemi. hänfört det yttrande af Utsk., hvari ordet upoffring förekommer, till sjelfva lånet, och till frågan om detsammas beviljande, ehuru det uppenbarligen -sig så icke förhåller. Utsk. har nemi. gjort en jemförelse mellan de förhållanden, som egde rum, eller de grunder, som B.
— Letraktar nian äler Liksdalerst)cket i känseende till dess inre Leta nk anden, kl:o 14. 235 (innekället ak Lerglint Silfver) s°r smiler man att det innekäller 534^s»^7?s -Svenska berglint Silfver; soln icke keller är någon jemn del al Svenska victualiemarken, kvilken innekäller 8848 tkss. lager man ytterligare i öfvervägande att endast ^ ock ^ L:drsst)ckena liro al motsvarande skrot ock korn med Liksdalcrst^cket, men att ^ Ltdrstvcket, är ii-Iödigt ock 1 Oran, ^ L.-drst^eket 8-lödigt ock 2 Oran, samt ^ L:drst)-cket 6-Iödigt ock 2 Orlin; ock sluteligeu: att utm)ntningeu sker olika för alla dessa 4 serskilda myntsorter, nemi. till 8/^, 8^§ ock 8§L Liksdaler pä kina kvilken sjelf är niindre än victualie , na,ken i förliällande som L48 till 553; sä kinner man att Sverige för det närvarande icke äger On m^ntlot, utan kvra, kvar för sig invecklade ock orediga. Denna verkliga ock ket^dande olägenket mäste alkjelpas. liden dertill svnes ock vara förkanden i närvaisnde ögonklick, dä intet klingande m^nt linnes i omlopp ock dä man kereder sig att snart se det äterkomma i rörelsen. Det känder vanligen att gamla oredors akskaikands mötas ak stms svärigketer, i anseende till de intresse» som under vredorne uppväxt ock rotfast sig.