Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att helt och hållet inskränka resräitigheten, torde dock vara betänkligt; ty derigenom skulle afsättningen af egna tillverkningar försväras och Bonden utstängas från andra afyttringsställen än de, som nästgränsande Städer tillbjuda, och hvarest handlande derstädes ägde tillfälle missbjuda säljaren, och ofta under varans verkliga värde köpa den. Under namn af gårdfarihandel, bedömmes i allmänhet all den Vestgöthehandel, hvilken utöfvas af kringvandrande eller vandrande säljare. Hvad jag i det föregående yttrat, har endast afseende på förbundshandel; men sorn från samma orter de så kallade Borås och Ulricehamns ContingentBorgare äfven till idkande af enahanda handel, lika med de förra, äro berättigade, så, kanske med långt större skäl, böra och kunna utöfvade och så billigt klandrade missbruk till stor del tillskrifvas demDesse handelsmän , som af Magistraterna förpassat, oftast på ett år, äro förpligtade att med sina familjer bo i nämnde Städer, samt der hafva öppna salubodar. Men, då jag med visshet känner 3 att denna föreskrift ej alltid ef - Den 4 April. 157 terlefves, utan fastmer missbrukas till den grad, att flere ContingentBorgare till och med i andra provinser varit boende, och genom Handelsrelationer i alla orter utvidgat sina speculationer, så vågar jag tryggt göra den slutsats, att öfverflödets högst skadliga kringspridande ej endast bör tillskrifvas Gårdfarihandlande. Nödvändigheten att genom nya Författningar, mer lämpliga till närvarande tid > afböja alla afvikelser från de stadgar, som i fordna tider ansetts tillräckliga, tior jag mig böra vördsammast tillstyrka; och tror tillika, att ändamålet lättast och säkrast skulle vinnas, om vissa personer finge uppdrag att granska denna angelägenhet; ty derigenom skulle, utan att kränka de förut gifna primitiva privilegier, som angå Vestgöthahandeln , missbruket hämmas med bibehållande af den idoge och nyttige Medborgarens tillerkända lagliga rättigheter.
Alla afgifter, som på Sockenstämma beslutas, utgå, såvida serskildt derem blifvit stadgadt eller frivillig öfverenskommelse derom träffad, på sätt, som om rösträtt i 6 §. bestämdt är. Sockenstämma eger ock, der så nödigt pröfvas, till noggrann efterlefnad af hvad genom denna Förordning eller annars gällande lagbud finnes stadgadt, föreskrifva och bestämma vitén, hvilka likväl, om de flera gånger förnyas, icke må öfverstiga ett belopp af tillsammans Tio R:dr Banco; börande likväl Sockenstämmas beslut om vitén af Konungens Befallningshafvande pröfvas och fastställas, innan de äro gällande. Trot. Utdr. d, 22 Mars 18/^1. Slåndet fann för godt antaga denna inbjudning. I öfriga delar af förevarande Betänkande, der Högvördige Preste-Ståndet besluti t förändring uli Utskottets förslag, eller 1 Cap. 11 §. samt 2 Cap. 15 §., 1 och 2 morn. 16, 17, 19, 20 och 23 till och med 36 §. §. fann Ståndet ej skäl att inbjudningen antaga. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Lagsaint Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden, N:o 50, i anledning af väckt motion om upphäfvande af all verkan utaf Kongl. Brefvet den 12 Juni 1839, angående iagttagandew vid skatteköp. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Betänkanden: N:o 455, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 410, angående ett föreslaget låne-understod för Stads-församlingen i Carlskrona. Lades till Jiandlingarne. N:o 4-56, angående föreslagne åtgärder till minskning i Carlskrona stads utgifter för Presterskapets aflöning, m. m. Bifölls.
Likaså hafva Rikets nu församlade Ständer medgifvit, att ackordsränteoch amorterings-^afdraget af landshöfdingeföfien i Kalmar län, hvilket förut utgjorj 1,400 R:dr årligen, .må nedsättas till det belopp, eller Femhundrafemtio R:dr, .sorn, med tillgodqberäknipg af hittills skedd öfverbetalnjpg, erfordras för att ackords-ålerstoden för sistnämnde landshöfdinge-beställning skall varda amorterad vid den tidpunkt, då slutliqvid skulle egt rum, derest Sex procent å ackords-sumnian under liela liden inbetalts. 6Q. (1 afvaktan å det beslut, Rikets Ständer komma att fatta, med anledning af Fullmäktiges i Riksgälds-kontoret hos Siats-Utskottet nyligen gjorda anmälan, i fråga om Riksgälds-konlorels betalningsoch förmånsrätt för de till vattenaftappningar och andra förberedande ,odlingsföretag beviljade Jan, sqpi, iped .tillämpning af Kongl. Rungörel Bil. lill fStals-ljtskqUets Memorial t SS/i. fi:o 347. 3 18 serna den 13 Juni 1845 och den 3 November 1848, blifvit i jordeböckerna antecknade till återbetalning i sammanhang med krono-utskjlderna, har Utskottet tills vidare uppskjutit att föreslå den §:s lydelse, hvilken bör handla om liqviderna för dessa lån och motsvara 57 §. af 1851 års reglemente samt under ofvanstående nummer införas i det nya reglementet.) §• 61.
Skickade du mig ett ärende till en bod i att jag var den jag var. Blef jag bortbjuden... Åh, det var det värsta af allt! »Barnen skulle vara snälla också mot den der lilla flickan.» Alldeles som om jag hade varit en brottsling! Sjelfva presten kände gade... Åh, om du visste, hvad han frågade! Och så begär du ändå, att jag ska' vara sann! Hvarför har du ingenting sagt? THORA lika stilla. YNGVA knyter omedvetet händerna. grannskapet, togo herrarne sig friheter emot mig, derför sig manad att ge mig särskilda förmaningar och frå- ha dött. Och så så blygdes jag så. Åh, hvad jag blygdes lägre och blyges ännu. Förr än de fått mig att beklaga mig, så skulle jag Öfver mig? THORA. YNGVA lågt. bort. De första dagarne på Sjöholm! Om du visste! Nej, men öfver mig. Thora rycker till och vänder sig Jag smög mig djupt in i skogen och bara skrek och skrek. Jag måste skrika det var som allt jag gömt på ville ut, men sedan skrattade jag skrattade till dess jag grät. Jag kände mig så lycklig! I en helt an nan ton. Ja, jag vet att jag borde ha sagt dem sagt honom jag vet. Men jag kunde inte, inte om det gällt mitt lif. Thora ser på henne. Häftigt. Mamma får att jag ska' göra min pligt. Det är inte mitt fel, att Förlåt mig! Slår armen kring Thoras hals. Mamma gånger bättre. Jag vet det! Jag är bara så olycklig, så gränslöst olycklig! THORA trögt. YNGVA. THORA. inte se på mig, mamma har ingen rättighet att fordra, den är så tung! Hejdar sig. Passioneradt. Förlåt mig! är ändå tusen gånger bättre än alla andra tusen Älskar du honom af din innersta själ? Ja. och förnäm, trots din börd, ger sitt samtycke till ert giftermål, skulle det återge dig din tro? Det skulle försona mycket. YNGVA. Om han står fast, om hans far, som ju är både rik Inte allt? THORA. YNGVA ser upp med blixtrande ögon. THORA. YNGVA smyger sig smekande intill Kanske sedan. Men först skulle jag hämna mig!
Den ena hade icke försprång, icke det ringaste, framför den andra ... detta beträffande tiden. Hvad åter likformigheten angår, så tillvexte styrkan af deras kärlek icke allenast likformigt sinsemellan, utan äfven likformigt med sig sjelf. Det fanns inga sådana moment, som hos älskande äro så vanliga, att kärleken ibland tyckes bli svagare, för att sedan tilltaga desto mer; det gafs för dem inga vågor, inga ryckningar. Utan liksom en vinkel, ju längre man utdrager dess ben, småningom inkräktar allt större rymd ... jemnt och efter en viss proportion, så likformigt tilltog deras kärlek. Ensligheten på Ristilä hade blott sällan blifvit störd af fremmande. Baronen var känd för att vara högfärdig och snål; dock var detta icke en orsak till att hans hus så sällan besöktes af närboende herrskap, ty efter en visit på Ristilä kunde man lätt falla på den tanke, att han var högst nedlåtande, tillochmed liberal. Saken var helt enkelt den, att ingen rätt kunde med honom. Man bar för honom en viss respekt, taget i elak mening, man skydde, misstänkte, kanske föraktade herrn till Ristilä. Familjefäderna skulle knappast kommit sig att göra de så kallade skyldighetsvisiterne, derest ej deras döttrar så innerligen gerna velat helsa på «den söta fröken Irene.» Fanns det åter unga herrar i huset, så skämde det icke Irenes sak. Ungherrarne ville gerna se, kanske tala med en vacker flicka. Kammarjunkaren Emil v. Assar hade dock en och annan vecka varit till finnandes å Ristilä. Nu var han der åter sedan en vecka och icke ens ensam utan med två fruntimmer i släptåg. Den ena var hans syster, fröken Emilie v. Assar, den andra en sextonårig svensk flicka, vid namn Adéle Hassel. Familjen Assar var egentligen finsk, men ett långvarigt vistande i Sverige hade gjort dem till naturaliserade svenskar, hvadan också hände, att de tillochmed «bröto på svenska,» med hvilket uttryck man i Finland förstår det sorts uttal af svenskan, som brukas i sjelfva Sverige.
Bil agor skulle till trycket befordras , samt bland RiksStåndens Ledamöter utdelas innan pröfning deraf företages. Att BondeStåndet, som genom StatsUtskottets Memorial af den 4 Mars, inhämtat, att Den 17 Martil, e. m. 269 Kongl. Maj:t återtagit Dess Högstsalig Herr Faders till Utskottet aflåtna Nådiga Proposition, rörande den årliga Ersättnings - Summa, som blifvit Kongl. Majk och Dess Efterträdare på Svenska Thronen tillslagen^ samt i detta förnyade prot af Kongl. Maj‘ts Nådiga välvilja och öm ht t funnit nya anledningar till undersåtlig vördnad och tacksamhet, beslutit att i* frågavarande Memorial skulle läggas till Hand* lingarne: — Att BondeStåndet låtit bero vid följande från StatsUtskottet uti nedanndmnde, genom trenne Stånds pluralitet, redan afgjorde mål, inkomne ytterligare Utlåtanden, i anledning af ett Stånds Återremiss af Utskottets först afgifne Betänkanden > 1:0 Om förhöjning i Postskjutslegan. 2:0 Angående Segelleden genom BaggensSun-i det och Södra Stäket. 3:0 Om bidrag af allmänna Medel till fullbordande af Hamnbyggnaden i Malmö. 4-0 Angående föreslagen rättighet till Skattelösen af Lotshemman. 5:0 Om förbättring i Länsmännens lönings* villkor i och 6:0 Angående ersättning till Städerne för de4 ras andel i Accis och BakugnsPenningarae - 2?0 Den 17 Martil, e. m:1 Att BondeStå^det, vid p öfning af de ifrån si. sta Riksdag b vilande Försl g lill ändringar i Grundlagarne, Hinnit för godt bifalla de föreslagne lörändringarne af 4- §• 2. Moni. 29. §. tillägget lill 41 §.56 §. 1. Morn. samt 8». §. RegeringsFormen. 38,63 och 68. $$. Mom samt det nya Moment i samma § 3, §. 9. Mom.
Denna kunskap i ett för manufakturbandlande nödvändigt, ehuru numera af dem alldeles för litet beaktadt ämne, textil-inRedaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. Allm. Telef. Christina Iduns Tryckeri A ktiebolag 6:te årg. - r a d. hvarje helgfri fredag. Cronquist. dustrien, möjliggjorde för fru C, då hon 1849 började en affär med de framträngande Boråsväfnaderna, att med bästa urskillning välja hvad nyttigt var för blifvande kunder. Hon innehade alla förutsättningar att kunna råda sina kö- pare till äfven för dem gagnelig handel. Detta, jämte en för hvarje affärsmänniska nödvändig ärlighet i uppgifter, gjorde att fru Cronquists handel vid Stortorget i Malmö blef en i hela Skåne mycket känd och starkt frekventerad affär. Under 1850 — GO-talet såg man där nästan allt, hvad Leporello har å sin lista, ättlingar af de förnämsta familjer bredvid bondkvinnor och däremellan borgarfruar och fröknar af olika slag. Vanligen säges, att alla människor böra ses af präst och läkare, och att dessa kunna bilda det säkraste omdömet om oss. Vi våga tro, att försäljaren innanför sin disk är i tillfälle se och höra mycket mera från hjärtats djup än de förra. Med större oförbehållsamhet och mindre tvungenhet framkomma kundernas yttranden, ej allenast om varorna, som före I DUN 00 V e honom, som v i s h e t e n s råd har försmått Och orTrat sin ungdom åt nöjena blott, ligga, utan äfven om personer och förhållanden. Det är ofta säljarens konst att kunna afböja hvarje som helst inblandning i dessa ofta nog » intressanta » frågor. Fru C. hade förmågan ej allenast att själf undvika detta, utan äfven att sköta sina till ganska stort antal uppgående biträden så, att kunderna hvarken påtrugades någon vara eller blefvo utan behöriga upplysningar om den artikel handeln afsåg, och därför kände sig en hvar välkommen äter. Nu för tiden går det lätt att börja en affär, och att drifva den ordentligt är ju allenast beroende af kunskap, förmåga och tillgängligt kapital.
Jag försökte alt deducera och bevisa behofvet af dessa skolor, bland annat, på grund deraf, att Krigs-academien vid Carlberg, enligt både min enskilda och allmänna opinionens öfvertygelse, borde ensamt blifva en tillämpningsskola. Nu är detta omöjligt med nuvar. skol-systeme, emedan, efter min dagliga erfarenhet, vi få lill Carlberg oss tillsända elever från de andra skolverken, hvilka vi omöjligen kunna sätta annat än i första och högst i andra classen, samt ofta nödgas återskicka till inhemtande af mer tillfredsställande kunskaper. Det enda villkoret således för borttagande af den särskilda skola, som vid Carlberg finnes, nemi. den förberedande afdelningen, hvilken är en från tillämpnings-skolan afsöndrad skola, det enda medlet att exterminera den och småningom låta den försvinna, är, att R. St. anvisa medel, och Regeringen inrättar tjenliga skolor för detta ändamål, likasom andra praktiska läroverk, såsom Tecknologiska Institutet, Veterinär-inrättningen, handelsoch näringsskolor o. s. v. Om nu R. St., med anledn. af en framställning från sammansatta Statsoch Ekon.Utsk:n, komma att ingå till K. $1. med en und. anhållan i detta ämne; så borde dervid, enligt min tanke, StatsUlsk:s nu ifrågavar. tillgörande, i afseende på hvad i 4 * 4 Den 9 Maj f. m. petitionsväg skall ske, äfven komma i ålanka: och jag får derföre hemställa till StatsUtsk., att hvad beträffar sjelfva den und. anhållan hos K. M., som Utsk. här föreslagit, den matte remitteras till sammansatta Stats-och Ekon.Utsktn, för att behandlas i sammanhang med frågan om uppfostrings-verken i allmänhet. Hr Linroth, Carl Joli. Gust., uppläste följande:
Domsrätt, om upphäfvande af, i Enskiftes mål Lagoqh EkonomiUtskottets betänkande, afsl. af Presteståndet, s. 9^4. återrem. af Borgaresståndet, s. 1000. Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingarne af Presteståndet, III. s. 218. i anledning hvaraf Bondeståndet, fattat särskildt beslut lil, s. 246. bif. med någon förändring af Borgareståndet, lil. s. 255. Förslag till sato mai ijemnkaode af Ståndens olika be - I ' 93 slut i anledning hvaraf Presteståndet, accederat till Borgareståndets beslut lil. s. 348. bif. af B irgareståndet, ///. s. 380. Landskam mererares tillökta Skrifvarelön, StatsUtskottets betänkande derom bifaller-af Presteståndet, s. 36. af Borgareståndet, s. 37. af Bondeståndet, k s. 39. af Adeln, s. 80, IAndt. och Sjöförsvarets ärender, huruvida, skola af en enda KrigsMinisfer föredragas. Constit.Utskottets Memorial om anstäld votering, lagt till Handlingarne af Presteståndet, lil. s. 446, öfverlemnåd till Expeditionsutskott, af Bondeståndet, III. s. 46i. lagdt till Handlingarne af Adeln, III. s. 466. Landtmätare, om yrkadt åläggande för, att vid vite fullgöra enskiftes förrättningar.
Betänkande i anledning af väckt fråga om en Köpings anläggande vid Fjällbacka uti Bohus Län, nödgas jag i så målto reservera mig, som Utskottets pluralitet icke behagat medgifva Bil. t. Besv. och Oecotu Utsk. det tillägg deruti, hvilket en del dess Ledamöter, hvaribland äfven jag, yrkade, nemligen att Rikets Höglofl. Ständer ville hos Kongl. Maj:t anhålla om .Nådigst anbefallande af undersökning, huruvida den begärda Köpingen vöre nödvändig och nyttig. Inom Höglofl. Utskottet har visserligen en dess Ledamot vitsordat localens användbarhet dertill, hvaröfver jag icke är i tillfälle alt yttra mig; men jag anser likväl att flera andra omständigheter dervid höra komma uti beräkning; såsom till exempel, om Städerne Uddevalla och Strömstad, genom Köpingens anläggande, blefve alltför mycket lidande, i hvilket fall det väl voj;e bättre att lemna anläggningen, hvars nytta, enligt hvad erfarenheten, de senare tider, gifvit vid handen, torde vara rätt problematisk, än att för densamma uppoffra tvänne redan varande Städer; eller om anläggandet utaf nämnde Köping, hvilken, enligt den gjorda heskrifningen öfver localen, lärer blifva rätt svår att åt sjösidan bevaka, en ny Canal öppnades inom Landet för lurendrägeri och tull-försnillning, hvilket utan tvifvel hvarken komme att gagna det Allmänna eller det den blifvande Köpingen omgifvande Landtfolket. Jag är visserligen deroih öfvertygad, att Kongl. Maj:t icke lärer bifalla densammas anläggande förr, än en sådan undersökning i4 Besv. och Oecon. Utsk. Bet.-de. JY.o 3o. försiggått; men då Rikets Höglofl. Ständer vanligen vid sina önskningar, som de inför Thronen frambära uti sådane mål, dem de icke rätteligen kunna bedömma, förena den om en föregående undersökning; och jag vågar anse detta ärende för närvarande af sådan beskaffenhet; bade jag förmodat, att Höglofl. Utskottet funnit anledning dertill, att uti Betänkandet intaga det begärda tillägget om föregående undersökning.
889 till 56,080 R:dr, samt att åren 1817, j8i8, 1819 och 1820, tillsammans 1797 Centner krut blifvit exporterade, hvilkas värde ej finnes utfört, men nu må beräknas till lägsta möjliga pris, af 25 R:dr Centnern, eller 34,915 R:dr; då efter denna beräkning en tillgång för Utrikes försåldt krut under nämnde 5 år, tippkommer af nära 91,000 R:dr, hvilka, om de ock icke till Stats-Contoiret ingått, eller äro dit ernade, i allt fall uppkommit af Saltpetter-medlen, och böra räknas denna Fond till godo, så att, om den för något af föregående åren före 1817, icke skulle renderat fullt 58,000 R:dr, den i det hela ofelbart gifvit tillgång genom försäljning af krut Inoch Utrikes för vida mer, än den kostat Staten af 3:dje Hufvud-tittelns anslag Jag frågar då, om ej Jordbrukaren allena, bör anses ega alla denna Fonds nuvarande tillgångar?
lere gånger hafva husbönder och i synnerhet tjänarinnor i åtskilliga tidningar infört upprop om, att — såvidt möjligt är — afflyttande tjänare måtte erhålla rättvisa betygDessa upprop hafva tydligen föranledts däraf, att man börjat beakta de sorgliga följderna af det nästan allmänt rådande bruket att obetänksamt utdela betyg, hvilka påtagligen icke äro sanningsenliga eller åtminstone icke tillräckligt fullständiga. Oftast skrifvas betygen efter formulär, som vanligen blott framhålla några allmänna förtjänster. Att större noggrannhet härutinnan skulle lända till båtnad för såväl husbönder och husmödrar som tjänare borde dock vara lätt insedt. Om en tjänare utmärkt sig för duglighet i sina sysslor och ett exemplariskt uppförande, så måste det vara orättvist, att denne får ungefär enahanda betyg som en annan, hvilken icke eger sådana förtjänster. Och om han än erhåller betyg efter förtjänst, så kan han dock under nuvarande förhållanden ej påräkna, att vederbörande husbönder och husmödrar skänka det tillbörlig uppmärksamhet. Det rådande bruket att skrifva åtskilliga vackra ord på betyget, antingen de borde stå där eller icke, har gjort alla betyg misstänkta. De, som äro odugliga i sina sysslor eller klandervärda i sitt uppförande, gagnas förvisso icke därmed, att deras fel förtigas. Tvärtom bidrager man därigenom att fostra sådana tjänare, hvilka, så snart den minsta obehaglighet möter, lemna sin plats, föraktande de lärdomar, som eljes kunnat bilda dem till tropliktiga samhällsmedlemmar. Följderna däraf äro sorgliga. I synnerhet i de större städerna inträffar ofta, att tjänarinnor flytta flere gånger om året från en plats till en annan. Om en dylik tjänarinna sedermera får eget hem, så hör det ej till sällsyntheterna, att detta snart blir sådant, att hennes man måste söka trefnad utomhus. Oordning och slarf i hemmet äro ofta anledningen till mannens besök på krogen. Barnen blifva naturligtvis försummade. Nöden växer i kapp med familjen. Husmodern tvingas vanligen af denna nöd att såsom » hjälphustru » sträfva och släpa öfver förmåga för att försörja sig och de sina. Ofta måste hon dessutom anlita fattigvården och människors barmhärtighet för sin och sin familjs tillvaro. Hennes straff är hårdt. Hvar och en erkänner nog, att något mer än hittills skett bör göras för att förebygga ett sådant elände.
Då missbruk af denna rättighet äro ej allenast tänkbara, utan äfven sannolika, då saknaden af densamma icke bör medföra några väsendtliga olägenheter eller hinder för verkligen solida Bank-Bolag, enär de, äfven derförutan, äro i tillfälle att, genom upplåning, anskaffa tillgångar till en lagenlig utvidgning af Bankernes rörelse; och då deremot den till omöjlighet gränsande svårigheten för den större allmänheten att känna och bedömma den olika ansvarighet, hvarmed särskilde delegare kunna i Bolagen inträda; otvifvelaktig! kommer att föranleda förvillelse i begreppen och misstag i omdömet om nu ifrågavarande Bank-Inrättningars, på delegarnes förmögenhet grundade, säkerhet; så har jag ansett det i 3 §. intagna stadgande, angående Commandit-delegare, böra ur Lagförslaget utgå. 2:0 Angående vilkor en och tiden för upphörandet af Bank-delegares ansvarighet. Enligt min åsigt, påkalla allmänhetens rätt och säkerhet ett 3o Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o I. mera betryggande och bestämdt stadgande i detta, för hvarje sedelinneliafvare vigliga , hänseende, än det sorn 6 §. af Lagförslaget innehåller. 3:o I fråga om den uti q §. fastställda minsta valören för enskilde Bankernes sedlar, har jag, för min del, funnit denna valör, åtminstone så länge Rikets Ständers Bank får utgifva sedlar å 12 sk., icke böra höjas utöfver 4 R.'dr, hvilket belopp dessutom står i närmare samband med den af Rikets Ständer nu stadgade myntenhet och dess nmltipler. 4.' o Uti i5 §. har jag ansett det äfventyr för en Banks oförmåga att inlösa sina sedlar jemväl böra tilläggas, att, derest sådan inlösen af berörde orsak icke kan inom viss lid verkställas, har Banken förverkat sin rätt till vidare sedelutgifning.
Måhända att så är, men visst är att i de fall, hvari hr H. nu är i delo med de radikala, nämligen i fråga om stridssättets form och den religiösa känslans skydd, hyste och uttalade hr H. vid början af sin tidningsmannabana precis samma åsigter som han nu förfäktar. Ty det är det egendomliga med hr H., att nästan alla af de många kulturoch samhällsreformer, för hvilka han kämpat under sin långvariga offentliga verksamhet, dem har han stridit för alltifrån sitt första framträdande i det offentliga lifvet. Man skulle här-utaf kunna tro honom vara stationär, om det icke förhölle sig så. att dessa frågor äro desamma, hvilkas lösning den nu unga generationen af frisinnade har satt sig före som mål och lifsgerning. Efter hr J. A. Hedlund torde vi böra nämna hans namne och antaglige efterträdare i Handelstidningen, hans brorson Henrik Hedlund. Begåfvad med ett sympatiskt, flärdfritt yttre, egande redbar karaktär samt utrustad med gedigna kunskaper och icke ringa yrkesduglighet blir han cn värdig fullföljare af gamle Hedlunds verk, med måhända bättre förståelse af eller åtminstone större sympati för en ■del nutida rörelser. Må han blott — om vi tillåtas vara litet farbroderliga — akta sig för en viss benägenhet för kammarfilosoferande! Kommer så dr Karl Warburg, mångsidig estetiker, språkkännare, forskare och kritiker, med många förtjenster både om vår äldre och nutida literatur. Därtill är han liflig politiker, måhända ibland alltför liflig, mycket duglig tidningsman, som skrifver en notis lika ledigt och gerna som cn ledare eller tvärtom, samt utrustad med ett kolossalt minne. Enligt » Saxon » är han Sveriges Georg Brändes, hvilket vi något betvifla, men däremot äro vi förvissade om att han i sinom tid blir professor vid Göteborgs universitet, hvilket säkerligen icke skulle lyckas för Brändes. För öfrigt kan AVarburg vara nöjd med att han är KarlAVarburg, synnerligast som han ju, äfven detta efter Saxon, var mötets vackraste karl.