Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t underdånigst i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse. ( *5 ) Öfver-PostDirections underd. Utlåtande till Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse åsi83o Stor m äg ti g st c Allcrnådigstc Konung! T^ll följd af Eders Kongl. Maj;ts Nådiga Befallning den 3o nästlidnc December får ÖfverPostDirecteursEmbetet nu afgifva underdånigt Utlåtande öfver Rikets Höglofl. Ständers senast församlade Revisorers Berättelse, angående verkställd granskning af Postverkets förvaltning och räkenskaper för åren 1827 och 1828. Revisorerne hafva anmält, att emot Postverkets Räkenskaper för ofvannämnde år, någon annan anledning till anmärkning icke förekommit, än att i balancerne af Verkets Behållningar och fordringar äfven ingå sådane proprie-halancer, hvilka på särskild utredning, indrifning eller afskrifning äro Beroende, hvadan Revisorerne ansett cn lika Beskaffad åtgärd Böra vid Postverket vidtagas, som den Revisorerne trott i afseende på TullVerkets Hufvudböcker framdeles Böra iakttagas, till Beredande af propriebalancernes skiljande från de löpande Behållningar, under BalanceTitel upptagne tillgångar. ÖfverPostDirecteursEmbetet, som vid hvad Revisorerne i denna del föreslagit icke har något att erinra, afvaktar hvad Eders Kongl. Maj:t i anledning häraf kan i Nåder finna godt förordna. Vidare hafva Revisorerne vid 1827 års Räkenskaper anmärkt 2:ne Extra UlgiftsPosler, såsom enligt deras tanka egentligen icke tillhörande Postverket, nemligen den ena på 90 R:dr 2 sk. Hamburger Banco Courant, utgörande kostnaden för arne för CaBinettets räkning från Hamburg lill Briissel afsönde Estafette!’ och den andra stor io5 RiksBankDaler för en dylik Estafette från Helsingör till Hamburg.
Det vore högst besynnerligt, om, sedan den Komité, Svenska och Norrska män, som varit tillsatt, redan tillstyrkt ett transito-systems införande, man skulle sätta sig emot det af motionären framställda förslag. Då jag icke hörde hvad den siste värde talaren yttrade om Jemtlands sedlighet och dess begär alt befatta sig med tullförsnillningar, kan jag icke svara derpå, men jag får nämna att jag icke kan förstå, huru genom en lag sådant skall kunna förhindras. Så väl genom anskaffande af Statsmedel, som genom egna upoffringar har det lyckats Jemtland, hvilken provins jag tillhör, att förskaffa sig lättade kommunikationer med Norrige. En väg, som går genom Herjeådalen, har en fattig allmoge sjelf byggt med obetydligt Statsbidrag. Det är dock gifvet alt provinsens vidsträckta omfång, dess uphöjda läge af 1,000 fot öfver hafvet, dess aflägsenhet af 20 mil från kusten, skall betydligt förhindra dess fortkomst. Under sådana förhållanden, och då man genom antagandet af Utsk:s förslag, som redan af 2:ne Stånd blifvit bifallet, endast sluter sig till det transito-system, som öfver hela Europa är antaget, synes mig att R. o. Ad. skulle origtigt förfara, om Ståndet icke nu beviljade Jemtland en förmån, som det, enl. min tanka, dock framdeles kommer att erhålla. Jag anhåller vördsamt om bifall till Utskrs Betänk. Hr Arnell, Gust. Fredr.: Detta ärende förekom inom Utsk. redan under förliden vinter, men blef då upskjutet, derföre att man ansåg sig först höra göra sig förvissad, om denna fråga kunde vinna bifall i Norrige, der saken alltid rönt motstånd af det skäl, att varorna nu förtullas i Norrige och sedan insmugglas till Sverige, hvilket, i fall transito-handel medgåfves, komme att upliöra. Norrska Stäts-Ministeriet begärde då att ärendet skulle förblifva »afgjordt, till dess detsamma blifvit företaget af 124 Den 5 Juli e. ni. Norrska Regeringen, hvarifrån skrifvelse skulle lill Norrska StorThingel afgå.
Ridr. ö. Ridr. ö. Till inköp af cn rcfraktor för Astronomiska Observatorium i Upsala — 15,000 — Yl ombyggnad a( vexthusen vid den Botaniska Institutionen i Upsala 13,500 n uppförande af ett nytt Kemiskt Laboratorium i Lund — 30,000 — w utarbetande af en Ordbok öfver Svenska språket; lör åren 185b, 1859 och 1800 årligen 3,750 R.dr, eller för 3 är 11,250 Yl ulgifvande af ett planche verk öfver Svenska svamparter — 4,500 — V ulgifvande af 2:ne plancheverk, det ena olver lornsaker och andra historiska märkvärdigheter, som i Statens Historiska Museum förvaras, och det andra öfver medeltidssigiil — 6,000 — » fortsatt inredning af Historiska Museum och Myntkabinettet 3,000 Yl uppförande vid Götheborgs hospital af ny byggnad på den plats, hvilken af Kongl. Maj:! anses böra dertill i nåder bestämmas, alt utgå i mån af behof (utöfver de för ändamålet redan disponible 75,000 R.dr
Är saken hos Härads-Rätt anhängig, dä skola Borgenärerne genom anslag och kungörelser så stämmas, som i 9 <§'. sägs, att sig inställa , vid det Lagtima Ting, som näst efter sex månader infaller eller då ännu fortgår, f öre klockan 12 på dagen å den Rättegångsdag, sorn af Härads Rätten bestämmes, samt i anslag och kungörelser ut sättes. Åska de fleste Borgenärerne Urtima Ting, varde det utsatt, att genast efter 6 månaders förlopp hällas. 5 Gap. 11 §. Då föreskriften i denna §., ”att samtlige ”Borgenärerne skola om stämningen serskildt ”underrättas, samt att stämningen skall så kungöras jemväl dem, som hafva inteckning uti ”Gäldenärs fasta egendom, och Rätten förty år”ligga, att bevis derom infordra”, stundom blifvit origtigt så förstådd, att orden: bevis derom infordra, skulle afse bevis om Stämningens kungörande, i stället för den rätta meningen, nemligen bevis öfver inteckning i Gäldenärens Bihang t, R» S:a Prot. 10:de Sami. 2 Band. 2 Haft. 3 18 Exp. Utsi. förslag till und. Skrifc. N:o 316. fasta gods, eller så kalladt gravations-bevis, hvilket Rätten har af nöden, för att kunna fullgöra sitt åliggande, att inteckningshafvare om Stämningen underrätta; så hafva R. St. ansett det anmärkta uttrycket: bevis derom, böra utbytas emot ordet: intecknings-bevis, så att §:s lydelse skulle blifva denna: Kronans Ombudsman i orten och alla samtlige Borgenärer skola om Stämningen serskildt underrättas, fjärde ock Stämningen så kungjord dem , som hafva inteckning uti Gäldenärs fasta egendom/ och äligge förty Rätten, att intecknings-bevis infordra.
Då Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande härjemte i underdånighet öfverlemnar landstingets rörande omförmälda ärende till Eders Kongl. Maj:t ställda skrifvelse, med dertill hörande bilagor, får Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som det torde åligga att jemväl yttra sin åsigt i denna för provinsens framtida utveckling särdeles vigtiga fråga, till en början kasta en återblick på hvad i ämnet redan förekommit och de grunder, som i afseende på stambanornas anläggning hittills vunnit erkännande och tillämpning. Sedan Eders Kongl. Maj:l år 1852 åt dåvarande Chefen för Topografiska korpsen, General-löjtnanten Akrell, uppdragit att, efter anställda forskningar och undersökningar, afgifva yttrande och förslag rörande ett systematiskt bestämmande af 22 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 47. hufvudeller stamlinier för jernvägsanläggningar inom riket, underställde Generallöjtnanten Akrell Eders Kongi. Maj:ts nådiga pröfning ett preliminärt utkast, antydande den rigtning i allmänhet, hvaruti stamlinierna bordo sträcka sig i ett framtida jeruvägssystem för södra och mellersta delarne af riket, hvarvid han, jemte förmälan att, enligt hans åsigt, banorna borde företrädesvis dragas genom de inre delarne af landet, hvilka isynnerhet och mer än kustorterne vore i behof af lättare kommunikationsanstalter, och hvarigenom stambanorna blefve i stånd att från båda sidor upptaga de grenbanor, som från kringliggande orter med dem söka förbindelser, föreslog att jernbanan genom Wermland skulle få sin sträckning öfver Björneborgs bruk till Christinehamn samt vidare förbi Carlstad genom Arvika till Norge. Den sedermera år 1855 i nåder tillsatta jernvägskomité, likasom Öfversten, Friherre
R:dr, i följd hvaraf det vore understigande Professor Gjörwells kostnadsförslag, uppgående till 7,836 R:dr; att tili Den i September f. in. *>9 uppförande af de öfrige 3:ne flyglnrne under brädtak Kostnaden blifvit beräknad uppgå lill 32,962 R:dr 24 sk. eller till 10,987 R:dr 24 sk. för liva: dera af dem, samt att de af förstnämnde kostnadssumma 79,259 R:dr 4° sk-, efter afdrag af kostnaden för flyglarnes uppförande under tak, återstående 38,897 R:dr 16 sk. erfordrades, så väl till koppa: täckning på Östra delen af Corps de Logisbyggnaden och flyglnrne, sorn till verkställande af de öfrige återstående utVändiga arbeten. Efter Nådigt öfvervägande af hvad sålunda blifvit i underdånighet framställt, och då Kongl. Maj:t funnit det afCommittarade gjorde förslag om alla fyra flyglarnes uppbyggande, likasom Corps de Logisbyggnaden, till murar och tak, innan början gjordes till rummens inredande och apterande till ändamålet, leda till betydlig besparing i slutliga kostnaden för Sjukhusets fullbordande, täcktes Kongl. Maj:t d. 21 December samma år gifva Committerade tillkänna, att Kongl. Maj:t, med tillika fästadt afseende å vigten deraf i flerfaldig ju ål
Det slår t. ex. icke i Lagstiftarens makt alt förhindra en förmyndare att afhända sig större eller mindre del af sin egendom och emot den nya ägagaren blir myndlingens tysta förmånsrätt betydelselös. A andra sidan åter har man med lika stort fog anmärkt, alt nyssnämnde slags förmånsrätt, sådan den i 1111 gällande lag är bestämd, jemte ålskillige andra lysta förmånsrätter, i en särdeles betänklig grad förnärmar real-kredilen, då i vissa fall inteckningsrält i fast egendom mäste vika för oinlecknade fordringar ; och alt den sålunda antagne grundsats i afseende å panträtt i fast egendom svårligen låter förena sig med det stadgande, enl. hvilket panträtt i lös egendom alltid bereder företräde framför betalningsanspråk för barnagods eller upbördsmedel. De väsendtliga olägenheter, som förorsakas deraf att värdet af en intecknad fordran mången gång tillintetgöres af den omständighet Den 31 December e. m. 409 att gäldenären innehar förmynderskap eller upbördsmannabefattning, om hvars tillvaro långifvaren, oaktadt all möjlig försigtighet, ej kunnat förskaffa sig kännedom, hafva också blifvit allmänt insedde och erkände; hvarför ock vid flere Riksmöten särskilde Nåd. Propos:r och en mängd enskilde motioner i detta ämne blifvit afgifne; dock utan alt något hufvudsaklig! resultat ännu följt deraf. De hinder, hvilka sålunda hitintills mött försöken att åstadkomma en förbättring uti omförmälde hänseenden kunna visserligen anses vara afskräckande. Men frågans stora vigt och del allmänt öfverklagade behofvel af en sådan förbättring föranleda mig likväl att än ytterligare taga upmärksamhet på detta ämne i anspråk. lag hyllar obelingadt den af begge Statsmakterne erkända grundsats, att ”Staten bör med all möjlig omsorg, genom en klok ”lagstiftning, söka bevara de omyndiges rätt, den de sjelfva icke äro ”i tillfälle att bevaka.” Och jag vill således icke ifrågasätta alt den fördel omyndige kunna äga i nu gällande lagbestämmelser, ang:de deras lysta förmånsrätt, skall dem betagas, utan att deras rätt på annat ä mpligt sätt betryggas.
Måhända skulle R. o. Ad. finna lämpligast, alt äfven nu vidtaga samma åtgärd äfven af det skäl, att de personer, sorn utses i landsorterna, ganska ofta afsäga sig förtroendet, och andra merendels icke kunna erhållas utan correspondance med personer i orten. Hr von Hartmansdorff, August: I fall det, för formens skull, hehöfves, att någon af R. o. Ad:s ledamöter golden hemställan, som Hr Ridd.Secret. nu framställt, så vili jag göra den. R. o. Ad. torde påminna sig , att tillförene så tillgått, som Hr Ridd.Secret. tillkännagifvit. Jag anser äfven nu bäst vara att så tillgår, på det att Ståndet ej må besväras med detta val. R. o. Ad. beslöt att åt Ridd.direct. uppdraga att utse en revisor och en suppleant för granskning af hvartdera låne-contorets räkenskaper och förvaltning för nasti, år, och att 0111 det fattande beslutet skyndsamligen lemna Banco - Den 8 Februari. 317 Ulsk. del, på det de personer, som dertill varda utsedde, måtte, genom Utsk:ts försorg, derom erhålla underrättelse. Upplöstes ankomna prot.-utdr. fr. BorgareSt. af d. 5 dennes. Lades till handlingarna. H. II. o. Ad. åtskiljdes kl. till 2 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Oasdagen den 12 Februari i84o. Plenum kl. io f. m. Öppnades Hrr Electorers lista till val af tvänne ledamöter uti Exped.Utsk. efter N:o 4°6, Hr Fahnehjelm, Johan Wilhelm, samt N:o 23ii, Hr Rabenius, Fullm. Gr. Mörner, Carl Göran; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 83. Gr. Cronstedt, Fredrik Johan, och N:o 2268. Hr af Wannqvist, Fredrik. Hr Hagelstam, Otto Ju li u s , hade inlemnat följande:
Armarne äro nakna upp till axeln, utan smycken eller ringar, fötterna äro iförda sandaler, som fasthållas medels fina remmar, virade kring benen upp till knät. För den unga kvinnan gestalta sig omgifningarna som en dröm, i hvilken ovilkorligen minnen från hemlandet sväfva förbi. Hon är ett naturbarn, röfvad långt bort ifrån och dotter till en höfding, hvars rike legat gömdt djupt inne i urskogens mörker ett rike utan civilisation och endast bygdt på nedärfda traditioner, hvilkas enkla stadganden gåfvo den dödlige rätt, som egde styrkans gåfva, denna heliga skänk af gudarne, hvilka till tackoffer fordra rykande menniskoblod framför rikets talrika altare. Från detta rike ett bloddrypande rike hade hon af förtörnade gudar förts till ett land, hvars kung genom sitt maktspråk skilt henne från den stam hon tillhörde för att, som hon trodde, viga henne till ett offer åt en obekant gud. Med hat och trots hade hon väpnat sig: tanken på hennes döde fader och minnet af de anförvandter, som offrat sitt blod, väntande intill det sista på hjelp från hemlandets gudar, hade ingifvit henne ett mod, som lyste ur de blixtrande ögonen och utbredde öfver henne en blandning af vörnadsfull fägring och stolt sjelfkänsla. Men dagarna hade gått till hvila, den ena efter den andra. Det stora ögonblick, som hon i början hvarje stund väntat på och längtat efter, syntes glida längre och längre bort. Ingen prest kom att hemta henne för att offra den ungdom, som endast längtade efter att bringa det enda hon egde, sig sjelf, som ett sista förtviflans försoningsoffer till de förtörnade gudarne, på främmande gudars altare. Det första mötet med incan kom i hennes tankar; hon såg ännu icke blicken från hans djupa, forskande ögon en blick, som hon besvarat på ett sätt, som eggat den stolte konungen att fatta det ödesdigra beslut, hvarigenom hon dömdes att en gång skänka sig sjelf åt honom en förnedring, som i början bragt henne i ett tillstånd af raseri och förtviflan. Jungfruklostrets portar hade tillslutits bakom henne.
Besynnerligt med en sådan smygande fart Maja kom nedför vindstrappan i dag, och så hade hon en sådan konstig röd fläck på ena kinden, alldeles som om hon hade gnidit den mot något hvasst tyg — till exempel ett rockuppslag! Hur står det till med din kunskap i kärlekens katekes, Lovisa lilla? De gnabbas visst jämt, men vet du inte, att gnabb och kärleksgnabb aldrig är långt skiljda åt ungt folk emellan? Jag måste ut och titta på henne ett tag till. Tio minuter senare: Nu har jag tittat! Hon såg då så oskyldig ut. Men fläcken såg skyldig ut för två. Här gäller att hålla ögonen öppna! Hon och Thore! Jo, det vore snyggt! Utfattig hon och utfattig han, och han därtill artist. Hvem kan veta hur länge det dröjer, innan riksda’n helt och hållet förbjuder artister i Sverige! Då vore det roligt vara hustru och barn, ska jag säga! Senare: Jag håller ögonen öppna, men ingenting upptäcker jag ändå, bara att Maja exerserar fasligt med honom för att få honom »fin» nog, men det är ett motbevis. Den man, man älskar, är alltid fin nog! SJETTE KAPITLET. Ett Konungabesök. Det är inte att tro! Det är fullkomligt ofattligt! Men det lär vara sannt. Borgmästaren har fått telegram. Hans Majestät, Vårt Eget Älskade Majestät, Hans Majestät Konung Oskar Den Andra lär vara så Innerligen Nådig och Tänka att komma hit och hälsa på oss Jockmockar på samma gång som han inviger någon bana nå’nstans — jag vet inte hvar! Gud signe stadsbärget, det säger jag — eller rättare grufvan, för den lär det vara som drar honom. Det där gamla tomma eländet till grufva, som aldrig gifvit för ett öre, den där utmärkt rara gamla grufvan, menar jag! Jag vet inte en smul hvad jag skrifver jag är alldeles vild af glädje och likadan är hela stan. Vi bara springer om hvarandra som yra höns och skriker: »Har du hört! Har ni hört!» »Är du inte lycklig, Ruffen?» sa jag nyss, när jag trött och flämtande sjönk ned på en stol. »Joo — jo visst!» sa Ruffen harklande.
Man har således efter min öfvertygelse börjat i oriktig ända, då man först velat införa principen, innan Grundlagens bud i detta fall blifvit ändrade. Ibland de band, som Grundlagen omnämner, finnes äfven ett, som hår icke blifvit åberopadt, nemligen förbudet för de K. Prinsarne att mottaga en utländsk krona, utan att dertill hafva erhållit icke allenast Konungens utan äfven II. St:s samtycke. Då så är, måste man väl äfven sätta dem i tillfälle att kunna lefva utan ekonomiska bekymmer. Men hvilka äro nu de skäl, som åberopats för förslaget? Det första är af ekonomisk beskaffenhet-, nemi. att vi kunna få alltför många civillistor, på sätt förhållandet är i Danmark; men ingen har ju ifrågasatt, att icke ett underhåll skall lemnäs, man har ju endast talat om sättet, på hvilket det skall lemnäs, och motionären har uttryckligen förklarat, att han icke fäster någon vigt vid summan, utan tvertom vill ställa snart sagt hvilken summa som helst till K. Man har dessutom sagt, att det som en gång blifvit gifvet till Konungen, icke sedermera skulle honom kunna fråntagas under Hans lifstid, och således är det ju gifvet att aldrig någon ekonomisk fördel utan tvertom en förlust skulle upkomma genom att ställa hela anslaget till K. Vidare har man såsom skäl för förslaget anfört, att Prinsarne icke borde komma i ett sådant oberoende i förhållande till Konungen, att de kunde motarbeta hans syften, det vill med andra ord säga, att de kunde komma att utgöra en opposition. Då detta synes vara det vigtigaste skälet, skulle man lätt kunna tro, att de, som stödja sig derpå, icke tillhöra något parti. Men, mine Hrr, hvilka äro de, som framkommit med detta förslag? Jo, just de liberala, eller den sig så kallande oppositionen, såsom man sett i en tidning. Huru skall detta kunna förenas? Jag kan icke finna konseqvensen deruti, att just oppositionen skall vilja tillvägabringa någonting, som skulle förekomma all opposition. Det vore ju en fördel för dessa Hrr, att få en Prins, som kunde kasta sig i armarne på dem och blifva en chef för dem. i synnerhet under en tid som denna då det lärer vara brist på passande ämnen till oppositions-chefer.
Hvad åter beträffar den frågan, huruvida de i mitt förra anförande inblandade saker icke hörde till saken, så föranleddes kanske anmärkn. i den delen deraf att Hr Björstjerna och jag hafva helt olika begrepp om hvad som bör läggas till grund för en frågas bedömmande. Hr Björnstjerna säger att hans mening alldeles icke vore att, om någon upgåfves föra en vanhedrande vandel, här skulle tillställas någon chikan genom att anställa undersökning och afhöra vittnen derom. Min åsigt är åter att just genom vittnens afhörande chikan kunde undvikas, ty derigenom blefve den angifne i tillfälle att visa sin oskuld, så vida det kunde blifva lag att R. o. Ad. vore en domstol, inför hyilken medlemmar af samhället kunde anklagas och förklaras sin heder och ära förlustige; men just derföre att icke något vittnesförhör skulle få anställas, blef Hr Björnstjernas förslag af den beskaffenhet att det skulle leda till skandal. Vore det såsom Hr Björnstjerna uttryckte sig, fråga endast om en insamling af advokater, då ville han medgifva att vittnen kunde få höras, och laga rättegångs-förmåner tillgodonjutas. I sanning en här i landet sällsynt upmärksamhet mot advokaterne. I utlandet åtnjuter visserligen advokatståndet ett högt anseende, men då man här deremot snarare begagnar ordet advokat såsom ett skällsord, var det sannerligen oväntadt att Hr Björnstjerna velat låta advokaterne komma i åtnjutande framför andra af den stora förmånen att vederfaras rättvisa. Jag förenar mig med Frih. Tersmeden i den åsigt att propos:n på remiss icke kan lagligen tillåtas. Den 17 December f. m. 245 Hr Printzensköld: Med advokaternes hela skicklighet har Hr Cederschiöld upställt sitt skriftliga anförande. Mera tid än här kan gifvas skulle fordras för att punkt för punkt vederlägga detsamma, men vederläggningen skulle sannerligen icke blifva svår om jäg hade hans anförande vid mitt skrifbord och finge tid att bemöta detsamma. Dess innehåll har nu icke kunnat fästa sig i mitt minne i vidsträcktare mån, än der de anförda skälen stött min rättskänsla.
Mantalsskrifnings-Provision Eestitulioner . Städers friheter ... — Hvarifrån dock afgå å samma Hufvid-Titel uppkomna besparingar . Summa Summarum 239,798:11. 2 Besjmringar i liqvid med JJUksgälds-Contoret: å 2:dra Hufvud-Titeln: Coursvinst å Anslaget till Minister-Staten å 5:te Hufvud-Titeln: Anslaget till Fria Konsternas Akademi samt till Vedoch Ljuspenningar för 254,662:15.10. Anslaget för Hospitalers och Lazaretters underhåll 7: l. — 7: i. — å Anslagen för Clereciesamt Akademie-, Gymnasieoch SkolStaterne 79:14. 6. å Allmänna Indragnings-Staten 14,419: 29. io. 25,321:23. il. Summa 15,499: 39. ii. 25,661: 34. 5. I liqvid med Rikets Ständers Riksgälds-Contor öfver Öfverskotter och Besparingar, hafva således Riksgälds-Contoret tillgodoförts: 3. hvaremot å andra sidan Riksgälds-Contoret påförts: Å Öfverskotten anordnade utgifter 22,096: 8. l. 25,292:45. 4. Tunnan för den del af Spanmålen under penningelönerna, som öfverstiger beloppet af Stats-Verkets behållna Spanmåls-Inkomst, utgörande enligt Rikets Ständers Stat 32,825 Tunnor, hvarifrån likväl, enligt Kongl. Brefvet den 23 Mars 1838, böra afräknas Post-Verket anslagne 2,559 Tunnor, eller å 30,266 Tunnor 16,394: 4.— 24,591: Skil^- Skillnad:
Jag inskränker således mitt yttrande till att helt och hållet med dem mig förena och vill endast, med anledn. af Frih. af Ugglas’ yttrande anmärka, att om man vill fördyra varan, sä bör man göra det genom hög beskattning, och om den af Ulsk. föreslagna skatten är för låg, så bör man höja den, men att det deremot aldrig kan blifva stalsekonomiskt riktigt att fördyra varan genom att försvåra tillverkningen, hvilket jag anser vara så klart, att jag knappast förstår, huru en deremot stridande sats kan drifvas. Frih. Stjernstedt, Joli. Wilh.: Då så många väl grun dade anmärkmr redan blifvit framstälda emot den reservation Frih. Raab afgifvit, tror jag mig kunna vara ganska kort. Man hörde pä 1. m. den ganska riktiga åsigt uttalas, att man icke borde göra öfvergängen till fabriksbränningen alltför brådstörtad, emedan en mängd personer derigenom ofelbart skulle blifva ruinerade. Om nu, såsom bär blifvit upgifvet, genom 6 månaders bränningstid rörelsen genast öfverginge till fabrik, så skulle derigenom en mängd småpannor ovilkorligen förstöras. Del bästa medlet att förekomma detta är, enl. min öfvertygelse att bränningstiden inskränkes till 2 månader, hvarigenom en mindre hastig öfvergång beredes. För öfrigt förenar jag mig med Frih. von Kraemer i fråga om hvad allmänheten i detta afseende förväntar af Regeringen och representationen. Jag är fullt öfvertygad om att en utsträckning af bränningstiden lill 6 månader med en sådan reglering som Utsk. i öfrigt föreslagit, skulle uptagas oändligt illa, ja, med verklig bäfvan och förskräckelse i en mängd provinser, serdeles i de norra, der f. n. endast 4 ångbrännerier finnas, och i de Skånska, der man i allmänhet skyller allt ondt bränvinet åstadkommer på fabriksbränningen. På ett skäl, som förut icke af någon annan än Hr Hård varit vidrört, anhåller jag att få fästa det Höglofl.