Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle tro, att man häldre bör bevilja återremiss af Utlåtandet, än blottställa sig för votering derom, och derigenom för ett så föga vigtigt ämne i tvänne timmar upptaga Ridderskapets och Adelns tid. För min del bar jag således icke något mot återremiss. Det är möjligt, att det kan lyckas Utskotten, att vederlägga de gjorde inkasten på ettsätt, hvarigenom de, som nu önska tillvägabringa återremiss, skola finna sig öfvertygade. I annat fall komma anmärkningarne och den tidsförlust, sora deraf blif - 372 Den 16 Mars e. in. ver en följd, att skrifvas på anmärkarens egen räkning. Jag anhåller derföre om proposition till återremiss af Utlåtandet. Grefve Posse: Sedan jag tagit mig friheten fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att frågan icke är så obetydlig, som man kanske föreställer sig, anhåller jag att af RiddarhusSecreteraren få upplysning, om och huru saken blifvit afgjord hos de öfrige Stånden, ifall ProtocollsUtdrag derom hit ankommit. Är frågan af de öfrige tre Stånden bifallen, så har jag intet att invända mot en återremiss, men i annan händelse bestrider jag den på det högsta. Undertecknad Rid dårhus Secreterare tillkännagaf, att någon underrättelse, om och huru de öfrige RiksStånden afgjort detta ämne, ännu icke ankommit. Herr Hjerta: Då Grefve Posse sjelf erkänt, att frågan ej är utan vigt, ber jag Ridderskapet och Adeln ej illa upptaga min begäran om votering i ett ämne, hvarpå jag tror att tiden icke så illa användes. Här måste nemligen afgöras den allmänna frågan, om vår rättighet, att förflytta oss hvarthelst vi behaga, skall, i enlighet med 1812 års författning, förblifva tillbunden och försvårad genom en godtycklig uppsigt af Konungens Befallningshafvande. Olägenheterne häraf hafva redan länge låtit känna sig Den 16 Mars e. m. 3y3 ganska allmänt, serdeles af dem, som ho i ResidensStäderne.
|Mle funna efterfpanaö od) uppbagaö, ocf) titt följe beraf en ftg toifanbe förbättring uttberbjelpaö, el* ler motfattfen meb tjenliga mebel bemötaö; man fulle la'ra fastna be olifa jfraffeitö toerfan i olifa lanböorter, efter lynne ocf) förejfåttningöfått boö folfet, ocb funna mebbela berefter lampliga förorbnattben; oclj flutli* gen fulle af belia uppgifter toifa ftg, bmab fértroenbe febnare tiberö, på ftlantropifFa åftgter grunbabe la'ror om brottslingar^ förbättring genom correctionö»an|falter, fan i mårt lanb förtjena, famt om öfwer ljufwub ntilbare principer i begrafning, btoilfa man bort yrfaö titt ittförattbe, fulle fja'r föra titt åttbamålet. 2) åtfittiga €uropeifa 0tater bär man infett nyttan af att åga en fåban öftoerftgt, forn ben ny|j befrifna, odj titt följe beraf fogat antfalter för att erhålla ben. SOterenbelö a'r bet titt 3#itie Sftitt afftgt fjabe marit, att, bå jag nu afgifmer min 0nbetö»beråt* telfe får tiben ifrån början af ftjl Ijådna IDviköbag tid 183o årO flut, lem» na ett fåbant bibrag tid fånnebomen af lagfkipningenö tidjtånb i 3iifet, mebeljt framlågganbe af Sabeder, fammanbragne utur be tid konungens 2u|litie''€an^erO SOlen bejja förteckningar, fjmilka, på min begäran, biifmit för flere år benäget mebbelabe, fjafma, oanfebt 3perr ^ufkitie
Memorial, med anmälan om behof vet, af en rättelse, i anledning af Utshottets Betänkande, N:o 112, rörande väckt motion om ändring af 4 och 5 §§ i 17 Cap. Ärfda-Balken och af 3 § i 8 Cap. Jorda-Balken samt om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762. Enligt ankomne Prolocolls-Utdrag, har Lag-Utskottets berörde Betänkande blifvit afslaget af Ilögloll. Ridderskapet och Adeln; men bifallet af Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet; äfvensom Ilögvördiga Preste-Ståndet antagit det första alternativet af Utskottets förslag; och då Utskottet erfarit, att, genom misskrifning i Betänkandet, blifvit i det tryckte exemplaret, pag. 2, fjerde raden nedifrån, införd ”1 §”, i stället för 4 §; så bar Utskottet, genom Protocolls-Utdrag, gifvit Expeditions-Utskottet sådant tillkänna, på det att rättelse deraf må ske i den underdåniga skrifvelse, som, tili följd af Rikets Ständers beslut, i delta ämne kommer att aflåtas; hvilket allt Utskottet ansett sig böra hos Rikets Ilögloll. Ständer vördsamt anmäla. Stockholm den 24 September 1840. STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. Ank. till Exp. Utsli. d. 2 Oet., lil. 5 e. m. Belt!nitande, i anledning af väckt motion om utsträckning och förtydligande af 19 § uti Instructionen för Rikets Ständers Justitice-Ombudsman.
Emedlertid anser jag mig underdånigst böra upplysa, att, på grund af den erfarenhet, som vunnits vid utländska jernvägar, kostnaden för slitning eller försämring af sådane räler, som å statens jernvägar begagnas, kan, med den rörelse, som å dessa jernvägar är att förvänta, uppskattas till omkring 4,000 R:dr per mil, för år räknadt, och att något egentligt ombyte af räler säkerligen icke behöfver börjas förr än 20 år efter det, då desamma blifvit nedlagda, och att hela ombytet icke kan a'nses vara utfördt förr än 30 år efter nedläggningen; x vidare. att, om jernvärdet af de förslitna rälerna icke tages i beräkning, ombytet af räler på en mil, då skärtjern, bottenplåtar m. m. äro i behåll, kostar högst 120,000 R:dr, men att de förslitna rälerna kunna omvalsaå till nya, och att deras jernvärde före denna omvalsning kan antagas till hälften af den för hvarje mils ombyte här ofvan upp gifna kostnad; hvadan ombytet af räler, när det en gång ifrågakomtner, kan anses komma att uppgå till omkring 60,000 R:dr per mil. Beträffande försämringen och deraf påkalladt ombyte af sliper eller rälernas underlag af trä, har jag trott mig kunna antaga, att detta ombyte icke behöfver ske of - — 126 — tare än livart åttonde år. På grund af erfarenhet om inköpspris och nedläggningskostnad, kan numera med säkerhet antagas, att de årliga utgifterna för behöfligt utbyte af sliper komma att uppgå tili högst 3,000 R:dr per mil. Skulle dé pågående försöken, hvarom jag redan nämnt i min underdåniga berättelse rörande sjelfva arbetenas fortgång, att genom slipernas preparering med någon metallösning förhindra eller uppskjuta deras förruttnelse, leda till önskade resultater, så skulle detta komma att leda till förminskning i ofvannämnde kostnad.
Vidkommande den 3:dje punkten, har jag icke funnit förhållandet så klart utmärka en verklig förskottsoch af skrifningsfråga, att någon anmärkning mot rådgifvare-ålgärden af mig kunnat deruppå grundas. Jag anser nemligen tvifvelaktigt, om icke det så kallade förskottet kunnat rubriceras såsom ett bidrag af allmänna medel lill ersättning för kostnaden vid första uppsättningen af de nya, år 1815 i nåder anbefallda, beklädnadsoch hästmunderings-persedlarne samt huruvida det upprättade passevolance-konLraktet afsåg mer än dessa persedlars årliga underhåll i fullgiltigt skick. Så synes åtminstone förhållandet hafva blifvit betraktadt af de första passevolans-kontrahenterne, hvilka väl eljest, så framt de anat ett framlida återbäringskraf, icke kunnat undgå att af rättskänsla finna sig uppmanade att låta förskottet i liqvid med sina efterträdare ingå, Härmed vare dock huru som helst, så är det på alla sidor obestridt, att de personer, mot hvilka ersättningsanspråket af Kongl, krigs-kollegium blifvit rigtadt, icke uppburit en enda skilling af de anmärkta förskottsmedlen, och det hade väl då varit både obilligt och Kongl. Maj:t och kronan mindre värdigt, att af dem utkräfva en godtgörelse för andras skuld, helst en regress till dessa, efter mer än 30 års förlopp, icke lär hafva kunnat vikas. Om ock i Herrar sqvadrons-chefers förklaring sjelfva det gamla förskottets exsistence kan synas vara medgifvel, så hafva de dock uttryckligen bestridt sin lagliga förpligtelse att detsamma godtgöra, öfverlemnande till Kongl. Rlaj:ls höga rättvisa och nåd att deröfver döma — en vederbörlig kuriallorm i framställningen af äfven den rättmätigaste sak inför konunga-thronen —-
— Revisorerne hafva, efter beräkning af utsädet och afkastningen i korntal, antydt, att sädesskörden vid Ultuna år 1859 skulle varit »fullt medelmåttig», hvadan sålunda skulle kunna slutas, att årets spanmålsskörd icke borda kunna anses hafva lemnat någon förlust eller föran le dt minskade inkomster, och dock var detta händelsen, så att efter sådda 17 tunnor 28 kappar hvete, på 38 tunnland 10 kappland, skördades endast 83 tunnor 4 kappar eller ej fullt 3 tunnor på tunnlandet; af korn såddes 24 tunnor 8 kappar på 32 tunnland och skördades 69 tunnor 24 kappar eller ej mer än något öfver 2 tunnor på tunnlandet, oell äfven den andra säden lemnade så i kärna som i halm en högst otillfredsställande skörd, om man afser den besådda arealen och icke ensamt dömer efter korntalet i förhållande till utsädet. Vid Ultuna radsås större delen a,f säden. Härigenom blir utsädet på tunnlandet betydligen mindre än mot vid bredsådd, och korntalsberäkningen är härvid icke på vanligt sätt tillämplig, likasom densamma i allmänhet alltid lemnar ett högst osäkert resultat. Att torkan 1859 verkade en betydlig minskning i sädesskörden vid Ultuna visar sig ock bäst deraf, att då under det föregående, icke heller särdeles gynnsamma året 1858 efter ungefärligen lika stort utsäde skördades 1,932 tunnor spanmäl, erhöllos 1859 ej mera än 1,429 tunnor, och hvarå värdeskillnaden utgjorde 7,917 R:dr. Minskningen i egendomens afkastning blef en naturlig följd af denna skillnad i inkomsten af sädesskörden samt af de dryga extra utgifterna för uppköp af betydliga qvantiteter halm och rapskakorj m. m. för framfödandet af ladugården, som val för tillfället minskades, men ändå ej kunde i större skala reduceras, då densamma utgjordes af dyrbara racedjur. Sådana »mera ovanliga» missgynnande förhållanden, som nu inträffade, stå icke i någon jordbrukares makt att förekomma eller 0 323 — afhjelpa.
Till och med de trösterika vänskapsbanden äro dem i allmänhet förmenade, då de ej ha frihet att ogeneradt besöka hvarandra, och vänskap öfver hufvud taget anses som en onödig eller helt enkelt skadlig faktor i en ung flickas lif. Har hon några talanger, tillätes hon kanske i nå- der odla dem, blott hon ej visar tendenser att taga saken för allvarligt, hvilket j u vore ett misstänkt symptom till emancipation. I förA. Blomberg foto. I SERGELS ATELIER. KUNG BAZAR DE CHARITÉ: TABLÅERNA. ERIK SPELAR PÅ LUTA. — IDUN 1899. 6 — bör ha tråkigt ». — Skulle man spörja en af Krakaus magnater om definitionen på en ung flicka, skulle han förmodligen efter nå- got betänkande svara: » Det är något, hvarmed man kan gifta sig. » A. Blomberg foto. BAZAR DE CHAUITE: DE FURSTLIGA äldrahemmet är och får hon endast vara en passiv lem, hvars alla rörelser regleras af viljan: föräldrarne. Dessa åter lyda under den stränga disciplin, som råder inom dessa gamla aristokratiska sferer, där » les qu ' en dira-t-on » spela en afgörande roll i alla göranden och låtanden, och där alla nya idéer dömas till lifvets förlust » in contumaciam ». Ju mera ytligt döttrarna äro anlagda, dess större är naturligtvis sannolikheten, att de skola finna denna tillvaro dräglig. Toaletten ger j u gudskelof rätt m y c k e t att tänka på, dagens enformighet afbrytes af några visiter, ett handarbete måste kanske nödvändigt vara färdigt till den och den dagen, på kvällen väntar kanske en bal. Men har ett ironiskt öde satt ett människohufvud och ej ett dockhufvud på hennes axlar, har hon det betänkligare stäldt. Hon utvecklas — och rundt om henne står allt stilla, d. v. s. blir henne trängre och trängre.
75 genheter, hvilka genom en mera jemn och ändamålsenlig reglering torde kunna, om icke helt och hållet undanrödja^, åtminstone i betydlig mon förminskas, hafva Rikets Ständer ansett sig böra bos E. K. M. i underdånighet anhålla, att en, efter locala förhållanden, invånarnes beqvämlighet och öfriga omständigheter lämpad ny administrativ och camera! indelning i de delar af Riket, hvarest en sådan indelning, efter anställande undersökningar finnes vara af behofvet påkallad, måtte, genom E. K. M:ts Nådiga försorg, lill vägabringas, dock utan att densamma må till förökning af Länens eller dervarande Embetsmäns antal föranleda. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3o Junii 1834- N:o 57. Upplöst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Junii i834- Preste-Ståndet den 3o Borgare-Ståndet den 3o Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers Underdåniga Skrifvelse , med anmälan om de hinder„ som mött för Silfver-utvexlingens början å den af Kongl. Maj:t i Nåder föreslagna dag} den 1 Julii innevarande år. (Banco-Utsk.
Vid 1834—1835 årens Riskdag framställdes ånyo förslag om tjenstens indragning, och sedan Direktionen åter yttrat sig emot bifall till detsamma, tillstyrkte Utskottet, alt tjensten vid innehafvarens afgång skulle indragas, Fiskalens åligganden hos Direktionen öfverfiyttas på någon af Kanslisterne och hans göromål hos Ridd. o. Adeln uppdragas åt en af Landtmarskalken antagen särskild tjensteman, men äfven detta tillstyrkande blef ogilladt af Ståndet den 4 Augusti 1834. Sedermera uppstod inom Riddarhus-Utskottet under 1856—1858 årens Riksdag fråga om Fiskalsoch förste Kanslist-tjensternas förening, men fick, efter det Direktionens yttrande blifvit infordradt och afgifvet, hos Utskottet förfalla. De hufvudsakliga skäl. som vid dessa tillfällen androgos såväl för som emot den ifrågasatta förändringen, återfinnas uti Direktionens Utlåtanden den 2 Maj 1834 och den 9 September 1857 samt Utskottets Memorial den 5 Juli förstnämnde år, till hvilka handlingar Direktionen, för undvikande af vidlyftighet, nu får hänvisa. Efter denna korta förmälan om hvad förut i frågan förekommit, öfvergår Direktionen tili framställningen af sin egen åsigt deri. För att kunna bedömma lämpligheten af de ifrågavarande tjensternas förening, bör, enligt Direktionens tanke, Fiskalens och Förste Kanslistens åligganden mellan och under Riksdagarne särskildt komma i betraktande. Hvad då först beträffar deras tjenstgöring såsom Direktionens tjenstemän emellan Riksdagarne, finner Direktionen visserligen, att något egentligt hinder för tjensternas sammanslagning icke möter, enär Fiskalen af sin Ornbudsmannabefattning ej vore förhindrad att föra protokollet vid Direktionens sammanträden, biträda sekreteraren i vården af Arkifvet och jemte andre Kanslisten förrätta de öfriga göromål inom Kansliet, som kunna förekomma, d. v. s. öfvertaga alla de åligganden, som för närvarande tillhöra Förste Kanslisten. Men härvid anser
Uti Staden Köping äger Magazinslnrättningen sedan fordna Bränneritiden några Hus , som dock nu äro obrukbara , hvadan om deras försäljande anstalt vidtagits. Ehuru detta utrymme synes nog ringa för Nerikes Län , kan , om in träffande behof skulle fordra en större Spanmåls-qvantitet, den då med lätthet transporteras både från Stockholm och Wadstena. Af Örebro MagazinsHus begagnas någon del till Arbetsinrättning för Länet, och är derigenom borttagit ett utrymme för omkring 270 Tunnor Oriad eller 360 Tunnor Riad Säd. Rättigheten att hafva en dylik inrättning i Magazinet utan afgift till MagazinsDirectionen, grundar sig på Kongl. Brefvet den 19 Ju nti 1804. B Transport R:dr. Nu befinteligt Magazins-utrytnme. Summa Magazins-utrytnine. För Oriad Säd. För Riad el. torkad Säd. För Oriad Säd. För Riad el. torkad Säd. Wermlands Län . Transport Carlstads Magazin . Lidköpings Dito . Götheborgs och Bohus Län Götheborgs Magazin . Carlstens Dito Uddevalla Dito , Strömstads Dito . Transport Uti flerfaldig© skrifvelser har Landshöfdingen hos Kongl. Allmänna MagazinsDirectionen anmält nödvändigheten deraf, att hafva ett Magazins-utrymme i Länet för 12,000 Turnor, hvilket Landshöfdingen anser utgöra det undsättningslager , hvarmed Länet bör vara försedt. Denna fråga är ock underställd Kongl. Majtts Nådiga pröfning , som till någon del gillat de äf Landshöfdigen vidtagne åtgärder , men i öfrigt anbefallt MagazinsDirectionen , att efter Landshöfdingens hörande inkomma med ett fullständigt utlåtande i ämnet. I anledning häraf har Landshöfdingen till MagazinsDirectionen ingifvit ett utförligt Förslag, hvaruti Landshöfdingen uppgifver, att Magazinsanläggningar äro nödige i Fryxdahls, Nordmarks, Jösse och Elfvedahls Härader, så att Wermlands
Urtima 9lifebag af iRifetS ©tanber äjfaé, famt 3?ottg(. 5ftaj:t nu för» (Karat ©ig wilja i ett fammandang i öfwerwäganbe taga få weil befja fram(tällningar forn droab för öfrigt rörbe bet Sörflag till m; reglering af bege titlar, l)wilfet SKifeté ©tanber förelägga!» 6orbe; få uppläjte ©tat»»@ecreteraren i unbcrbånigdet följanbe i ämnet författabe ffrifttiga betänfanbe: ”2>å framfbällning till Sdifeté ©tänber nu (Tall göraé om bedofwen af anflag unber 3:bje od) 4:be .£>ufmub;$it(arne eller för 3vifetS förfwar till lanbö od) fjöé, förmobar jag i unbcrbå; nigdet, att Äottgl. Sftajit berwib lärer wilja följa famnia orbning, forn wib förra ©taté>reg(e» ringen, af Äongl. S5Kaj:t fåforn grunbfaté framftällb, äfwen af dtifeté ©tänber bå antogé ocf) följbeé, nemligen ben af bedofwené förbelning uti fåbane, font tilldöra unberdådet af bet begnt* liga, få till perfonal font Materiel od) fåltmba, faftän tiH omwejelanbe belopp, fräfwa ftänbigt fortgåenbe årliga andag, od) fåbane, för dmilfa mebel på en gång erforbraé.” (Sil. till Ä. St. ttäb.
Efter hvad de för innevarande år gällande stater utvisa, äro lagmännen berättigade till åtnjutande af följande ordinarie löne-förmåner, nemligen: 4 Stals-Utskottels Utlåtande, N:o 298. Kontanta löner. Under lönen beräknad spanmål. Indelda bostälis-räator. R:dr sk. rst. Tunnor. R:dr sk. rst. 544 8 — 47 17 30 — 200 29 11 4 544 8 — 47 — 544 544 8 8 — 47 47 , 544 8 — 47 544 8 ** 47 544 8 — 47 544 8 47 544 8 — 47 — Lagmannen i Uplands, Westmanlands och Kopparbergs lagsaga „ i Stockholms läns, Södermanlands och Gottlands dito „ i Nerikes och Wermlands d:o „ i Östergöthlands d:o „ i Kalmar läns och Ölands d:o „ i Tio häraders d:o * i Hallands och Elfsborgs läns d:o „ i Westgötha, Dahls och Bohus d:o „ i Vesternorrlands d:o „ i Ångermanlands, Vester bottens och Norrbottens d:o „ i Skåne och Blekinge d:o . J afseende på lagmans-embetel i Östgötha lagsaga är genom Kongl, brefvet af den 20 Juni 1837 föreskrifvet, det innehafvare» af nämnde embete bör tjena utan ordinarie lön, intilldess, genom den enligt Kongl, brefvet af den 10 Augusti 1825 beslutade reglering, Östgötha och Kalmar läns lagsagor kunna förenas, då den till den sistnämnde hörande lön kommer att af lagmannen i behörig ordning tillträdas. Beträffande åter de nied lagmans-embetena förenade extra ordinarie inkomster eller sportler, så hafva dessa, enligt vederbörandes till taxering meddelde uppgifter, i medeltal årligen utgjort:
Ulan Riksförsamlingens samtycke, kan Konungen icke lån ineller utrikes göra, eller riket med gäld belasta. § 73. Kungsgårdar och kungsladugårdar, med dertill lydande hemman och lägenheter, kronoskogar, parker och djurgårdar, kronooch stallängar, laxfisken och andra kronans fisken, samt kronans öfriga lägenheter, må Konungen icke utan Riksförsamlingens samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfva eller på annat sätt kronan afhända. De skola förvaltas efter de grunder, Riksförsamlingen föreskrifver; dock att de personer och menigheter, som efter hittills gällande författningar sådana kronans tillhörigheter innehafva eller nyttja, må njuta laglig rätt derå till godo, samt att odlingar eller odlingsbar mark å kronoskogarne må i vanlig ordning, efter nuvarande eller framdeles blifvande författningar, kunna till skatte försäljas. § 74. Ej må någon del af riket kunna derifrån söndras genom försäljning, förpantning, gåfva eller å annat dylikt sätt. § 73. Ingen förändring i rikets mynt till skrot eller korn, det vare sig till förhöjning eller afslag, må ega rum utan Riksförsamlingens bifall; Konungens rättighet att låta slå mynt dock oförkränkt. Kongl. Majus Nåd. Krigsmakten till häst och fot så väl som båtsmanshållel af rotering och indell$. F. § JIO. ning förblifver vid de med landet och städerne upprättade kontrakter och indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orubbade vara, intilldess Konungen och Riksförsamlingen finna nödigt någon ändring deruti samfäldt att göra; kunnande ingen ny eller tillökad rotering, utan genom Konungens och Riksförsamlingens sammanstämmande beslut, tillkomma. § 77. Ej må grundlag stiftas, ändras eller upphäfvas, utan Konungens och två lagR. F. §§ tima riksdagars beslut i den ordning, här nedan sägs. °^h Sedan å lagtima riksdag Lagutskottet öfver Konungens eller riksdagsmans för29 0ch 73 slag i grundlagsfråga sig yttrat, beslute derom Riksförsamlingens Kamrar hvar för sig, på sätt Riksdagsordningen stadgar; dock må utskott eller Kamare ej i Konungens förslag ändring göra.
Deremot synes den större byggnaden vid Marieberg kunna med betydligt mera fördel användas, derest, på sätt 1860 års Revisorer jemväl föreslagit, det der befintliga arkiv för Kongl. Krigs-kollegii äldre handlingar blefve på lämpligare sätt ordnadt, helst om, efter förutgången undersökning af berörde handlingars beskaffenhet, utgallring af en del obeliöflige räkenskaper och verifikationer möjligen kunde ske; och då dessutom ifrågavarande byggnad för närvarande är i det bristfälliga skick, att den inom kort tid tarfvar en vidlyftigare reparation än den, som under nästlidne sommar ägt rum, hemställa Revisorerne, huruvida icke, i sammanhang med en sådan, undersökning kunde anställas i hvad mån, genom byggnadens ändamålsenligare inredning, ofvan antydde brister kunde varda afhjelpte. E) Statistiska sant man t! im/c t öfver de af Kongl. Krigs-kol• legitim under år l%3!) bestridda utgifter• Utaf detta, i enlighet med Kongl. Maj:ts den 11 Augusti 1857 derom meddelade föreskrift, inom Kongl. Krigs-kollegium uppgjorda statistiska arbete få Revisorerne meddela följande tre sammandrag öfver utgifterna för värfvade arméen, för indelta arméen och för beväringsmanskapet. (Bil. Litt. L., M., N.) Jemtlands roteringskassa. Denna kassas räkenskap, sorn utan anmärkning undergått granskning dels af särskilda i orten utsedde Revisorer, dels i Kongl. Krigs-kollegium, men ännu icke förevarit till revision hos Kongl. Kammar-rätten, redovisar inkomster och utgifter på följande sätt: Debet. Dalans från år 1868: Tillgångar I _ 88,519: 65. Bilagd Litt. M. till 1861 år* revisiont-berättelse, angående stats-verket., tid. 77. Statistiskt Generalsammandrag af samtlige bestridda kostnader för indelta Arméen å riks-statens 4:de hufvudtitels ordinarie och extra anslag samt under Kongl. Krigs-kollegii förvaltning ställda kassor och fonder år 1859. Regementen eller Korpser: Kavalleri:
Det ankommer och inverkar på hvad tillgångar man äger, om utgiften sker till låns eller till andra ändamål; i förra fallet har man medlen ejvar; men använder man dem till bestämda utgifter, så äro de försvunna. Att nu i hvarje detaljfråga, som förekommit ang:de statsutgifter, tillerkänna BancoTJlsk. ensamt den sakkunskap, som anslagsfrågors behandling i deras helhet kan medföra, och endast StatsUtsk. förskaffar, är, efter min tanke, ett fullkomligt misstag. Man skulle visserligen, på sätt Hr Stuart yttrat, finna Gr. FröJiclis reservation åsyfta en sammanblandning af banken med statsverket, om nemi. här vore fråga om bankens grundfond ; men frågan är ju blott 0111 den behållna räntevinsten på capital-öfverskottct; och då måtte det icke röra banken eller dess säkerhet, så mycket mindre som samme ledamot och pluraliteten i Utsk. förklarat, att icke någon tillökning i bankens fond vore behöflig; och således har det, som skulle leda lill farhåga, blifvit undanröjdt. Jag måste beklaga att begynnelsen så illa slutat, att, ehuru begge Utsk:n börjat sitt arbete, de sedermera åtskiljts; och derifrån härleder sig den oformligheten, att reservationerna afhandla hufvudsak och sjelfva betänk, bisak. De särskilda delarna af detta lilla obetydliga betänk, hafva redan lill granskning blifvit upptagna: för min del tillhör jag dem, som tro, att obligationerna böra förblifva liggande der de äro, till dess de conto nteras. På de skäl jag anfört, anhåller jag om ålerremiss, och att BancoUtsk. må sätta sig i beröring med StatsUtsk., för att fullständigt och i plan, på sätt reservationerna utstaka, behandla denna fråga. Gr. Frölich: