Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta akademiens förslag har. såsom det inhemtas af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, icke vunnit nådigt afseende i vidsträcktare mån, än att, sedan den begärda successiva löneförhöjningen åt agronomerna blifvit lemnad utan afseende, 3,000 R:dr blifvit föreslagne till löneförhöjning åt de två äldste agronomerna, samt de medel, som förut varit anvisade till denna löneförhöjning, blifvit föreslagne att disponeras åt tre landtbruks-stipendiater till aflöning och bekostnad af deras resor. Då således korpsens förstärkande med nya ordinarier icke blifvit ifrågasatt och följaktligen inga nya utsigter till snar befordran blifvit öppnade för de redan antagne tre s. k. eleverna, af hvilka tvänne redan hafva fullgjort alla de vilkor, som för kompetens till agronom-platser blifvit af akademien fastställde, hade åtminstone önskligt varit, att de arfvoden eller stipendier, som åt dessa under väntningstiden kunde bestås, hade blifvit föreslagne till ett belopp, som i någon mån hade kunnat betrygga stipendiaternas tarfligaste utkomst, helst i annat fall mera än sannolikt är, att de snart nödgas vända sig till andra förvärfskällor, hvarigenom den olägenheten för det allmänna skulle uppstå, att dels nödiga biträden komme att för den närmaste framtiden saknas för de starkt anlitade ordinarie agronomerna, och dels att lämpliga personer till successionen efter dessa icke blefve att tillgå; hvarför jag vördsamt dristar föreslå, att Rikets Höglofliga Ständer ville anordna de af Kongl. Maj:t i den nådiga Propositionen till 3 Landtbruks-stipendiater äskade 3,000 R:dr R:mt att oafkortade till stipendiaterne utgå, samt medgifva, att kostnaden för dessas tjensteresor finge, fortfarande såsom hitintills, bestridas af de på sjette Hufvudtiteln till Kongl. Maj:ts nådiga disposition lör sådana ändamål ställda medel. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles vördsamt. o o Stockholm den 28 November 1862. H. O. Lindgren.
Uttk, Lag och Författningar, afgöras, eller till vederbörande Embets-ställen förvisas, för att vidare handläggas och utföras, bärandes ett fullständigt Protocoll dervid föras och General-Mönsterverket biläggas, hvari klagomålen, jemte de beslut Gener al-Mönsterherren meddelar, upptagas; och i dea 8:de §:n, att det är Rusthållare tillåtet, att, sjelfva eller genom Ombud, vid General-Mönstringar tillstädeskomma och sin rätt bevaka; och då det tillika är Utskottet bekant, att vid åtskillige Sqvadroner det redan iakttages, att dels Fullmägtige för hela Sqvadronerne, dels Fullmägtige för hvarje Corporalskap, äro vid Mönstringarne närvarande, för att bevaka Rusthållarnes rätt, anser Utskottet någon ny Författnings utfärdande om Protocolls-förande vid General-Mönstringar, om utseende af Squadrons-Fullmäglig bland Rusthållarne vid dessa tillfällen, eller om lemnande af rum i Mönsterverket för en sådan Fullmägtigs anteckningar, icke vara af nöden. Någon serskild föreskrift om det förde Protocollets justering lärer ej eller erfordras, enär dess rigtighet bestyrkes så väl genom General-Mönsterherrens underskrift, som genom den af Kongl. Maj:t serskildt för hvarje tillfälle utsedde ansvarige Mönster-Commissariens contrasignation. Besv. och Öecon. Utsk. Dessutom lärer det icke vara, eller någonsin hafva blifvit, någon klagande förvägradt att, då lian sådant äskar, få höra, huruvida hans skäl och invändningar blifvit rätteligen uppfattade, helst honom, i stöd af 2 § 4 morn. Tryckfrihetslagen, icke kan förvägras, att af det förda Protocollet erhålla skyndsam del.
Det är lika omöjligt att bestämma, att en lärare är tillräcklig för 30 lärjungar, som att bestämma, att en annan icke kan sköta 35, och jag tror således, att det föreslagna stadgandet ingalunda skulle gifva någon slags trygghet i afseende på undervisningen. Hvad det beträffar som den siste värde talaren yttrade, att man borde behjerta de många motioner rörande läroverken, som väcktes vid riksdagens början, så är det sannt, att många klagomål blifvit anförda öfver olägenheter vid läroverken; men dessa klagomål röra hufvudsakligast mångläsningen och lärjungarnes öfveransträngande, och jag kan icke se att detta mot arbetas derigenom, att lärjungarnes antal bestämmes. Då jag 122 Den 10 Juni f. m. således instämmer med Gr. Mörner deruti, att man bör låta förhållandena reglera sig sjelfva, och då jag anser, alt det under alla omständigheter är öfverflödigt, att R. St:r på förhand ingå med en anhållan i detta afseende till K. M:t, så får jag yrka, att R. o. Ad. behagade afslå denna Utsk:ts hemställan. Frih. af Ugglas: Det är särdeles svårt för den, som icke eger insigter i sjelfva skolväsendet, alt yttra sig om lämpligaste sältet för detsammas organiserande, men jag tror att man hand* lar rätt, om man i dylika läll låter de personer, som hafva någon erfarenhet i ämnet, få sin talan hörd. Detta Retänk. har, på sätt en föreg:de talare antydt, blifvit utarbetadt af personer, hvilka egnat hela sitt lif åt skolväsendet, och hvilka man således bör kunna antaga hafva en fullkomlig erfarenhet i detta ämne. Då nu af dessa personer den åsigten har blifvit uttalad, att en lärare, för att kunna sköta sin befattning ordentligt, icke borde i allmänhet ega mer än 30 lärjungar att undervisa, så finnér jag det ganska betänkligt att afslå en sådan hemställan.
Ständer mätte hos Kongl. ”Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit ”så fort möjligheten det medgifver, täcktes låta ”till v&rkställighet befordra Riksens Ständer of”van anförde beslut, om Casserners och andra ”för Militairen nödige Byggnaders anskaffande ”på Stadens bekostnad uti de, säkerligen få Gar”nizonsOrter, sorn ännu icke äro försedde med ”tillräcklige Byggnader af detta slag, samt att, ”hvad Malmö Stad serskildt angår, Staden må ”tillgodonjuta enahanda biträde och i följd der”af befrias frän återbetalnings - skyldigheten af ”förenämnde Lån; Och hemställer jsg om icke ”imedlertid och intill dess frågan om den före”slagne anstaltens verkställande kan af Kongl. ”Majit blifva pröfvad och afgjord, Staden må ”vara frikallad från Räntas erläggande för Lå”net eller åtminstone från den årliga afbetal”ningen derå, sorn annars med nästa år bör ta”ga sin början.” ”Sedan billigheten af den grundsats, att ”Inquarterings besväret icke enskidt bör betun”ga några få Städer, redan, på sätt förut är an» ”fördt, blifvit af Rikets Ständer erkänd, vore ”det visserligen öfverflödigt, att i någon bevisning derom ingå; men för att ådagalägga huru ”betydligt detta Onus är för Malmö Stad, bifo”gas härjemte Stadens Quartermästares intyg öf”ver beloppet af Inquarterings utgifterne under ”de Fem sistförflutne åren, utvisande, att desse ”utgifter upgått 61,180 Rid 27 sk. 1 rst. Banco ”och således, per medium beräknadt, öfverstigit ”12,000 Rid Banco årligen, ehuru en stor del ”af fcarnizenen åre.n 1813 1814 var nom - igo StatsUtskc ,ets Betänkanden. ”mend erad i Fält, hvarigenom Inquarterings ”kostnaden för samma är betydeligen minska, ”des.
Då Utskottets förslag endast åsyftar, att förvaltningen af de ärenden, afseende Svenska och Norrska handelns beskyddande, som hittills varit bestridde af Convoy-Commissariatet, måtte komma att besörjas afen efter andra grunder bildad styrelse, anser Utskottet det vara olvifvelakligt, att de vid Convoy-Commissariatet nu anställde tjenstemän, det oaktadt, fortfarande äro pligtige att vid dessa samma ärendens handläggning biträda, vid hvilket förhållande och då frågan, när och hvarföre desse tjenstemän erhållit fullmagter å sine tjenster, samt huruvida civile tjenstemän, när deras tj lister upphöra, må anses berättigade alt uppbära sina löner, utan skyldighet till någon motsvarande tjenstgör ing, följaktligen uti förevarande fall icke erfordrar utredande och pröfning, Utskottet finner sig endast höra med ofvannämnde förklaring af dess åsigt, angående tjenstemännens tjenslgörings-skyldighet, åberopa det i denna punkt förut afgifne yttrande. 5;o Yid Stats-Utskottets tillstyrkan, att ejo.ooo R:dr måtte varda å Stat uppförde i och för fredsverkets unde!hållande med Barbaresk-Slateine sami Slnts-Utskotfets Utlåtande, N.o 4*6- 7 tractamenten lill Consuler och Consulal-secrelerare å Barbaresk-kusten, har inom Borgareoch Bonde-Stånden blifvit erinradL : att i allmänhet detta belopp syntes tåla en ej obetj^dlig nedsättning, enär icke allenast de uppförde lönebeloppen vore alltför stora, utan ock en summa af 7,333 R:dr jö sk.
Dominichino och Albani, serdeles berömda och berömvärda bilder af Kristus, Maria, Johannes döparen och de tolf apostlarna (391–395, 399–403, 407, 410–413). Förbigås böra ej heller «Kristus spisande 5000 män» (377) af Ludov. Caracci och en «Madonna» (381) af Schidone (1615) med förträfflig belysning. En kuriositet äro några landskap (390, 408, 414) af Annib. Caracci. Ett landskap (420) och ett annat (437), med en Silenus, af Claude Lorrain visa dennes egendomlighet i sköna exemplar. Till det märkvärdigaste i tysk målarekonst hör den sammansatta taflan: (1–12), ett fragment af den beryktade altartaflan uti Gent, af bröderna Hubert och Johan van Eyck. Den är detta ej blott såsom historiskt minnesmärke, utan äfven delvis såsom verkligt skön. Så de musicerande englarne med deras oförlikneliga ansigten, de mästerligt målade träden i N:o 5 o. s. v. I stället kan man hjertligen skratta åt de sjungande englarne. Flygeltaflorna, som äro målade på båda sidor, vändas om en gång dagligen. Skönt är också ett «Christus-hufvud» (26) af Joh. van Eyck. Åtskilligt af Hemling (här Memling), hvaribland en «altartafla» (19, a, b, c), märkelig äfven derföre, att på den drägter finnas, fullkomligt liknande dem, man ser på den Joh. v. Eyck tillskrifna altartaflan i München. Men i öfrigt kunna de hvarken jemföras med hvad på sednare stället finnes af Hemling, eller med de Eyckska målningarna derstädes, som uppenbarligen äro syskon till altartaflan från Gent. För öfrigt ses här ganska litet utmärkt ur de äldre tyska och nederländska skolorna.
Väl var både Excellensen Grefve Klingsporrs Högqvarter och trossen blottställde för ett anfall af fiendens Cavalleri och Jägare, som på isen hade kringgått Arméens högra flygel; men hvilket hurtigt afslogs af högqvarters-vakten och tross-betäckningen. Jag bör högt förklara, att Fältmarskalken m. m. Grefve Klingsporr var en värd Befälhafvare för Finska Arméen. Hans ålder och således mindre vigueur, hindrade honom väl att sjelf föra troupperna i elden, som här alldeles icke var af nöden; men han var af hjerta och själ Konung och Fädernesland tillgifven. Han bar bekymren för Arméens ära liksom för dess oumbärliga behofver med all möjlig drift och omtanka, hans förtroende för den activa General-Adjutanten för Arméen, hans consequence i beslut, hans värdiga representation vid sammanträffande med fiendtliga Generaler, hans långa erfarenhet samt djupa och genomträngande förstånd gjorde honom till en värdig General-Befälhafvare, utan att likväl kunna vinna nåd inför Bragdernas åsyna Vittne. På 36 sidan yttrar Författaren: "Men Sandels var en ärlig och pålitlig Befälhafvare, och alla de af Fältmarskalken Grefve Klingsporr och dess General-Adjutant Adlercreutz åberopade hinder öfvervunnos af en god vilja." Dessa egenskaper saknades således hos Klingsporr och Adlercreutz? På 37 sidan: "något större bevis emot Grefve Klingsporr behöfves inte Efterverlden må döma om han icke förtjente den stämpel Finska Arméen gaf honom och som jag i det föregående uttalat." Här afbördar Författaren rågan på sin låga skamlöshet. Han vågar här föra ordet i Finska Arméens namn. Utom 4:de Brigaden var Holm en okänd person, som smög fram i mörkret. Jag hoppas framtiden må bedöma honom som den låge belackaren förtjenar. Jag kan icke tillåta mig tro, att inom 4:de Brigaden en så dålig esprit ägt rotfäste som Herr Holm vill låta påskina.
Ständer må lill Kongl. Maj:t framföra deras underdåniga önskan, att, i händelse af en förnyad Handels-Tractat med Ryssland, den förut stadgade halfva tull för Finsk spanmål icke måtLe åter upptagas; dels att, för beredande af medel för landtmannen att vinna den verkliga eller inbillade fördel, sorn han tror sig hemta af en öfverdrifven bränvinsbränning, samma underdåniga anhållan, som blifvit föresjagen i afseende på halfva tullen för Finsk spanmål måtte göras, med hänsigt till ifrån Finland inkommande victualie varor och iandtmanna-producter; samt slutligen att, till skydd för inhemska Ljus-Fabrikanter, hvilka, i anseende till den låga tullen å Ryska talgljus och deraf föranledd år ifrån år ökad införsel, sättas ur tillfälle att kunna fortsätta deras handtering och förskaffa underhåll åt en mängd arbetare, uppmärksamhet matte fästas å det missförhållande, som eger rum emellan tullen å Rysk talg och Ryska talgljus; af Herr Frodell_, hvilken, under framställning, att den lindriga införseltullen å Finska och Ryska så kallade nödvändighetsvaror, såsom kött, smör, lefvande boskapskreatur, talg, talgljus, råa hudar, linneoch ylleväfnader samt flere hithörande artiklar, vore ett bland de svåraste hindren för den Svenska landtmanna-industriens och boskapsskötselns uppkomst, yrkat, att inkommande tullen å alla sudane alster, hvilka af Svenske jordbrukaren produceras, må till den grad förhöjas, alt han derigenom kunde finna en billig och för det allmänna gagnande uppmuntran till iandtmannaiirdustriens utvidgande och förbättring, så att han genom concurrencen med. Ryska undersåtare icke må se sig tvungen att vårdslösa, om icke öfvergifva , flere af landtbrukets vigtigaste grenar. F, •ti7i Hedervärda Bonde-Ståndet: af Måns Månsson ifrån Calmare Län, med hemställan, att sedan tiden för den med Ryssland afslutade Handels-convention nu lupit lill ända, Rikets Höglofl.
I betraktande af livad sålunda blifvit anfördt, får Banco-Utskottet härigenom föreslå att för framtiden må stadgas: a) att, med afseende på Låns omsättning skall iakttagas, det ingen förändring i det fastställda årliga afbetalnings-beloppet för ett Bankens Fastighets-Lån får egarum, i följd deraf, alt pantens egare blifvit ombytt; att den så kallade transport-rättigheten på annan pant upphör, så att de å Lånen inflytande Capital-afbetalningar, de må utgöra högre eller ringare belopp, ovilkorligen ingå till allmänna Lånefonden att, enligt stadgade grunder, disponeras. Hvad åter vidkommer utlänings-grunderna och de förslag, som, i förening dermed, dels af åtskillige Riks-Ståndens Ledamöter , dels inom Banco-Utskottet blifvit framställde, att hvad som inflyter i afräkning på Bankens Capital-fordringur för Fastighets-Lån skulle öfverflyttas på Discontfonden, för att genom Banco-Disconten och Låne-Contoiren till Jordbrukets förmon utlånas mot lindriga räntevilkor och på längre Banco-Utskottets Betänkande Nio 5o. 5i ömsättnings-tider Sa hittills vanligt varit; så har Utskottet ej kunnat undgå taga i betraktande de flerahanda olägenheter, som i längden deraf skulle uppstå, om Bankens utlåningar å fast pant helt och hållet förvandlades till Lån i Discont-väg på blott namn-säkerhet, hvilket naturligtvis skulle blifva följden af en sådan anstalts vidtagande. Fordringar mot inteckning i Sveriges Jord utgöra för Banken ett det säkraste Grund-Capilal, oberoende af alla händelser och alla omskiften; men icke så de på blotta namn meddelade Discont-lånen, hvilka visserligen äro mera executiva och rörliga, men också till deras värde helt och hållet beroende deraf, att icke Låntagares och Löftesmäns personliga ställning på ett eller annat sätt försämras. Det understöd, hvaraf det egentliga Jordbruket har behof, har också synts
Majit mätte läckas lill Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om förhöjning i dessa löner, hvilken de fleste önskat sålunda bestämd, att hvarje lagligen exa minerad och anlagen Folkskolelärare, som af sitt skoldistrikt vitsordades för duglighet och flit, mätte, utan afseende på huruvida skoldistriktet höjt hans lön öfver minimum eller icke, af statens medel ärligen fä tillgodonjuta en sådan löneförhöjning, ali hela lönen, utom lämpligt jordland, kofoder, husrum och vedbrand, uppginge tdl 400 Ridr Runi; men enär del belopp, som för del ifrågasatta ändamålet skulle erfordras, vore alltför betydligt, och då åliggandet att aflöna folkskolelärare hufvudsakligen tillhörde vederbörande kommuner, hvilka dessutom häri skulle erhålla en väsendtlig lättnad, om qvinnor mera än hittills blelve för folkundervisningen använda, hade E. K. Majit icke funnit skäl att till berörda ansökning lemna nådigt bifall. Emellertid kunde det ej förnekas, att de examinerade folkskolelärarnes löneförmåner i allmänhet vore så ringa, att de pä de flesta ställen oundvikligen kräfde förhöjning, äfvensom att Statens mellankomst dervid understundom vore af behofvet påkallad. Af alla dessa skäl ansäge E. K. Majit högst angeläget, att ofvan omföimalda belopp, 100,000 Ridr Runt, måtte jemväl under instundande slatsreglerings-period få för samma ändamål och under samma vilkor, som hittills, af E. K. Majit disponeras. Expcdit io71 sUtsko t tets Förslag till anderd. Af det vid sisllidne riksdag för hägre folkskolor beviljade statsbidrag, 24,000 R:dr, hade för 9 sådana skolor blifvit i nåder anvisade 8,406 R:dr 67 öre, hvilket understöd äfven framgent tills vidare borde utgå, såvida dessa skolor skulle uppehållas och pä önskvärd! sätt utveckla sig.
GUBBEN. Jag hastar, min drott. AGAMEMNON. Ej nu vid lundernas källor du må Sätta dig ned, ej dåras af sömn! GUBBEN. Goda ord jag begär. AGAMEMNON. Öfverallt der du tager af i vägaskel, Se noga till, att dig icke må undgå, Framsvängande uppå snabba hjul, Den vagn, som bringar min dotter Till de Danaers skepp! GUBBEN. Skall så ske. AGAMEMNON. Ifall de afrest hemifrån, Och du på hitväg skulle möta dem, Vänd då tillbaka, och på betslet rör, Och styr till Kyklopernas jettemur! GUBBEN. Hur skall jag vinna tro för dessa ord, Säg, hos din dotter, och hos din gemål? AGAMEMNON. Pitschaftet gömm till denna skrifvelses sigill; Gå! Redan morgonrodna'ns sken, Och elden ifrån solens fyrspannsvagn Upplysa himlarymden. Grip verket an! Alldeles salig bland de dödliga, Och lycklig ingen var; Ty smärtlös är ingen född. KHOREN. På sanden jag vandrat hit, Och stranden af Aulis' kust, Euripos' flöden igenom Farande, och trånghamniga Khalkis lemnande, min stad Vid hafvet vällande vattnets fostrerska I herrliga Arethusa, Akhaiers här för att skåda få, Och Akhaiers skepplänkande årblad, Halfgudarnes, hvilka till Troia på tusen galejor Blondlockig drott Menelaoa, Makar våre det sagt, Bringa, och faderbold Agamemnon, För att Helena återta, Hvilken ifrån rörömnig Eurotas Paris, koherden, sig fick Till gåfva utaf Aphrodite, Enär, vid daggiga källans rand, Med Hera och Pallas en tvist, en tvist Om fägringen Kypris hade. Igenom mångoffrige Artemis' Lund jag ilande kommit, Med kinden i purpurglöd Utaf ungdomelig blyghet, Sköldens värn, och väpnade tält Hos de Danaer önskande Skåda, och hästars tropp.
Vi rekommendera på det allri varniiste denna rlifsbildx af Gordon å t de föräldrar och viimer till den mognare ungdonien, livilka till julen vilja gifva sina barn en god bok. En skildring af en sadan inans lif som Gordons miste ovillkorligen Iios de unga - &amp; tnlinstone Iios dem, som liafva ett för allt godt och iidelt .mottagligt sinne - vacka aktning för sedlig storliet och det ideella i lifvet. De kiirina.ej annat an p % det högsta tilltalas af denna storslagna personlighet, Iivars hela lif v a r ' ett oaflåtligt arbete för lians lidande niedinänniskoiUs väl, 0c11 soni iiiider det lian af liela si4 saiiitid .. ärades soin en af inaiiskligheteds välgörare, ej ansag sig värd något pris, om ej darför, att lian var ett Guds .redskap, » som befunnits värdigt att begagnasr. Gordons lefnadshistoria iir likväl ej blott uppfostrande och föradlande, lians romantiska och stundoin rent af sagolika afveiityr göra den afven i hög grad iiiiderli5llande. Hans verksaiiilret under de olika skedena af lians lif, liaus storartade valgörenhet, lians resor och de Iiistoriska tilldragelser i livilka lian tagit del, # ro utförligt skildrade i Cecilia B&amp;&amp;tli-Holmbergs arbete. Alla detaljer iiro lifligt ocli roligt berättade, men de olika skildringarna iiro hiir och dar något för fristående, äro ej alltid tillräckligt hoparbetade f ö r att kiiniia &amp; stadkoniina en Iielgjuten historisk bild. Detta ininskar dock ej det intresse, med livilket man Iiiser historien oni den kristna troslijältens, deii lysande och tappre krigarens på ' de niest iningskiftaiide hiindelser så rika lif. ' Med sann pietet för sin hjälte later författarinnan lasareii li~ifvndsakligeii göra lians bekantskap genoin en rniingd utdrag ur lians egna bref.
N:o 152, ang:de väckt förslag om inrättande af frivilliga arbetshus; N:o 153, i anledn. dels af K. M:s Nåd. Propos. ang:de lösen för den åt Korporalerna vid indelta arméen och soldaterna vid Södermanlands Regemente anslagna aflönings-spanmål, dels af en i samma ämne vackt särskild motion; N:o 154, i anledn. af väckt motion om anvisande af medel till utbetalning af inqvarterings-penningar åt de Reg;ts-skrifvare, som äro i saknad af karaktershus å sina boställen eller ännu ej fått de för dem afsedda boställen tillträda; N:o 155, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de fyllnad och tillökning i ersättnings-anslagen till Wadstena Krigsmanshuskassa och AmiralitetsKrigsmans-kassan för de till Statsverket indragna rusthållssamt enpermille-afgifterna; N:o 161, i anledn. af väckte frågor dels ang:de skattskyldig jords friköpande från grundskatt, dels om rättighet för egare af kronoskatte-jord att medelst inlösandet af densamma åliggande grundräntor åt jorden bereda frälse natur, för att af de härigenom inflytande medel antingen bereda tillgång till jernvägs-arbetens utförande eller ock bilda en särskild Statsverket tillhörande fond; BankuCJlskoltel: N:o 56, med anmälan om RiksSt:ns beslut i anledn. af Utlåt. N:o 47; N:o 57, i anledn. af RiksStms beslut öfver Utlåt. N:o 48, med afs:de å regleringen af Bankens laneoch kreditiv-rörelse m. m.; N:o 58, med förslag till föreskrifter ang:de Bankens grundfond samt användandet af den å Bankens rörelse influtna vinst; N:o 59, med anmälan om RiksStms beslut i anledn. af Utlåt.
Comiterade hafva väl icke förbisett, att, om före redogörelsens allemnande indrifningsåtgärderne skola vara utförde på enahanda sätt, som i afseende å Summariska Redogörelsen nu tinnes stadgadt, och uti balancen bör upptagas behörig utredning öfver uppbördsställningen vid förstnämnde tillfälle, samt således fullkomlig afslutning icke kan eller bör verkställas förr än vid utgången af April månad, då dittils influtne medel blifvit levererade, allt detta måste förutsätta, att Redogörarne skola personligen vara tillstädes vid redogörelsernes allemnande, enär de annars skulle nödgas att från sina ofta aflägsna hemvist afsända dem före nyssnämnde tid; hvaremot, i händelse Redogörarne skulle befrias ifrån den, med både besvär och kostnad förenade, fastän icke af oundgängligt behof påkallade personliga inställelsen, det blefve nödigt att, derest Räkenskaperne skulle utvisa förhållandet med balancen den 30 April, något framflytta tiden lör deras ingifvande till Länsstyrelsen. En sådan åtgärd skulle visserligen icke vara förenad med olägenhet eller äfventyr, men, då för närvarande Summariska Redogörelsen, ehuru upprättad för uppbördsår, eller till och med den 30 April, aflemnas den 1 derpåföljande Maj och det måste blifva vida lättare att åstadkomma sådant med SpeeialRäkning, efter de af Comiterade föreslagne förändringar, enär den blefve vida enklare och afslutad för Calender-år, under 185 loppet hvaraf en stor del af uppbörden vore besörjd och levererad samt de fleste afkortningarne utredde, hafva Comiterade icke trott sig böra föreslå någon rubbning af nyssnämnde, ifrån ålder faststälde redovisningstermin. Af alla sålunda utvecklade skäl anse Comiterade sig böra ofvan omförmälde förändringar i afseende å redovisningen i underdånighet tillstyrka; dock att i St. Kopparbergs Län, intilldess den ifrågasatte ränteförenklingen jemväl der kan åstadkommas, den nu gällande terminen för Summariska Redogörelsen, eller den 1 Juni, får tillämpas.