Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Ligsamt Al iij. LJeSv. oell Ekon. S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord om angelägenheten af ett stadgande, till förekommande af en allt för långt drifven styckning utaf till skatte försålde Krono-skogar; och då Rikets Ständer anse ett sådant stadgande vara af allmän och stor vigt, enär derigenom Kronan hör erhålla ökad säkerhet att utbekomma sin ränta samt del derjemte synes leda till en bättre hushållning med skogen, när egaren vet, att, om han uthugger och förstör densamma, han på samma gång förminskar sina utvägar att betala den fastställda räntan och tillika försvåra för sig möjligheten att, genom markens afyttra lide, kunna blifva denna ränta qvitt, äfvensom angeläget är, att icke, genom dessa markers ytterligare sönderstyckande, desamma kunna komma att upplåtas till personer, hvilka sakna erforderliga medel till sin försörjning, hvarigenom faltig-classen skulle ytterligare förökas; få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. M., genom utfärdande af en allmän Författning, forordna: att sådane Krono-skogar och parker, hvilka, i enlighet med Rikets Ständers beslut vid 1818 års Riksdag, redan blifvit eller framdeles blifva under skattemanna-rätt upplålne, icke må få styckas i mindre lotter, än de blifvit af Kongl. Maj:l och Kronan försålde, utan skola dessa skogar och parker framgent förblifva efter den fördelning i lotter, som vid deras afytlrande från Kongl. Maj:t och Kronan egde rum. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Juni 1841. 774 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej IV.-o 355. Uppläst och godkandt hos Ridd. och Adeln den 29 Maj 184r •
Om Mjöl qvarna ines antal och stenparen dervid upplyser statistiska talteilen. De invid Götha eif belägne och en del andra qvarnar, som halva oafbruten vattentillgång alla årstider, äro i synnerhet indrägtiga; och mjölqvarnarnes afkastning i det hela måste så mycket heldre vara. i stigande och ganska betydlig, som sädeskonsumtionen årligen ökats i bredd med en tilltagande befolkning; men att approximativ bestämma qvarnafkaslningens totalbelopp later sig ej göra med grund af tillgänglige upplysningar i ämnet. f) Binäringar. Jagt idkas vanligen mera lill nöje och tidsfördrif, än såsom binäring; dock kan den någon gång, i synnerhet hvad belräfiar roldjursjagten, lemna bidrag lill idkarens försörjning. Fiske till husbehof gagnas i alla delar af Länet, hvarest sjöar och vattendrag lemna tillfälle dertill. Mera betjdligt och äfven till alsalu idkas fisket i Wenern och Götha eif, der äfven lax fångas. Biskötseln idkas mer eller mindre i nästan alla delar al Länet, föinämligasl söderut, dock icke heller utan framgång på Dahlsland. Paltiel a vax kunna således årligen försäljas utom Länet till Slockholm och Götheborg. ' Tjäru och Bäckbrunning bedrifves i smått på några ställen å Dahlsland och annorstädes, hvarest tjäru virke efter nedfälld skog finnes; dock sådant endast lill husbehof och afsalu åt grannar. Kolning för jernbruken, der sådana finnas, oell i öfrigt för afsalu i städerne utgör en för allmogen vigtig binäring, synnerligen på öfra Dahlsland. Körslor för jernbruksoch sågverksrörelserncs behof, samt forsling af köpmannagods emellan Götheborg och uppstäderne i vestra delen af riket kunna anses såsom binäring för invånarne i vissa trakter af Länet. Likaså flottning af timmer, sågstockar och virke för dem, som bebo. stränderne af sjön Stora
De nyanlända voro synbarligen utländingar och turister; sannolikt — så förmodade man senare på kvällen vid småborden i den något laduliknande, men ingalunda stämningslösa societetssalongen — sannolikt ett konstnärspar och med tycke af att tillhöra jordens rikast begåfvade folk, hvilket som folk betraktadt ej längre har land och hem, men hvars individer icke minst med snillets makt vunnit hemortsrätt öfver hela världen. Synbarligen ett konstnärspar, unga, eleganta, lefnadsfriska — chic allt igenom! Det är klart, att intresset för de nyanlända skulle bli i starkt stigande och gissningarna många, innan man fick veta hvad och hvilka de voro. De flesta voro ense om, att det måste vara musikmänniskor, men somliga trodde också, att de voro målare. Den allmänna meningen lutade allt mer åt detta senare, ty den stora beundran främlingarna ådagalade för den svenska naturens skönhet blef ej obeaktad. Ständigt såg man de båda, arm i arm, vandra inåt öns vackra furuskog eller längs stranden utåt det leende smala sundet, där ångbåtar och segelfartyg hafva sin farled. Eller också såg man den unga fruns ljusa sommarklädning skymta fram från den stora klippan, som fått det ståtliga namnet Nordkap; timtals brukade hon dröja där, med drömmande blickar skådande utåt det glittrande hafvet och lyssnande till furususet öfver sitt hufvud. Huru härliga fann hon ej dessa dagar! Sjuk och nedstämd hade hon från sitt dåvarande hem i .en af det sandiga, flacka Nord-Tysklands mest opoetiska städer med sin man begifvit sig ut på sommarfärd. Utan att ännu hafva funnit den sökta själsuppfriskningen hade hon kommit till Nordens vackra hufvudstad, Stockholm. Af en tillfällighet hade namnet » Furusund » nått deras öron. Och nu befunno de sig där, just där hvarest naturens på en gång glada och allvarsamma fägring skulle gripa hennes skönhetsträngtande själ så mäktigt, att hennes liffulla ande liksom efter ett friskt bad skulle kunna resa sig i ny spänstighet, i ny produktionskraft.
Maj, blifvit förklarad!: att Kongl. Maj:t, som genom förstnämnde nådiga kungörelse icke åsyftat den i fråga ställde inskränkningen i afsättningstillfäHena för manufacturidkares i Eskilstuna tillverkningar, velat, med afseende å det särskildta förhållande, som för fristaden eger rum, i nåder tillåta bemälde idkare och deras förlagshandlande, att äfven hädanefter sjelfve, eller genom välfrejdade, hos dem skattskrifne ombud, försedde med vederbörliga pass, besöka Rikets marknader och nämnde tillverkningar der föryttra: varande det likväl, i öfverensstämmelse med ofvanåberopade kungörelse, att anse såsom förbudet för försäljningsmännen, att idka dylik försäljning under resor till och från marknader, samt att å sådane resor medföra hustru och barn; äfvensom Kongl. Mäj:t funnit godt, att, till förekommande af allt missförstånd vid tillämpningen af högstberörde kungörelse, ytterligare i nåder förklara, så väl att glasoch porcellainesbruks, 1198 Besv. och Ekon. Zltsk. Betanhanäen. samt smidesverks-idkare, hädanefter sorn hittills, må sjelfve, eller genom persotter i deras tfenst och hos dem behörigen mantalsskrifne, sina tillverkningar på marknaderne i riket försälja,-sorn ock, att de x städerna bosatte glas-,porcellaine-, och smideshandlande i allmänhet böra, utan hinder af hvad i 5 § a£ ifrågavarande nådiga kungörelse är stadgadt, ega att, under iakttagande af de i författningarna föreskrifne villkor, besöka Rikets marknader utan undantag. Vid ett sådant förhållande, som anfördt blifvit, anser
Sa ehuru denna omständighet icke warit i fräga, eller synes hafwa nägon inflytelse pä frägan, om ytterligare Ullpremier, hwadan ock, blott pä den rakningen, berörde omdöme warit vwäntadt, kan jag dock icke underlåta, att, med den närmare och tillförlitligare kännedom, four jag haft tillfälle härutinnan erhälla, och som jag magar. tro mig äga, härom afgifva mitt yttrande: att nemligen der ingalunda bcstrides, att ibland den myckenhet Fabriks-Idkare, som här i Staden finnas, fle, res tillwerkningar äro, i mer och mindre mattoaf sämre beskaffenhet, hwilkct hufwudsakeligen bör tillskrifwas, att, med äberopande af äldre ManufaclurPrivilegierneö owillkorliga päbud, utan all granskning af sökandecncs kunskap i siögden , eller af deras förmäga lill Fabrikers drifwandc, tillständdcrä utfärdas i och hwarom denna Stadens Hill-Natt icke undcrlätrt, att hos Kongl. Commerec-ColUgium gjöra föreställning gar; men att deremot ä sidan jag mägar pästä och för, säkra, hwad som jemwäl genom sjclfwa t-llwerkningatrre kan styrkas, akt här i Skaren gifwas flere FabriksJdkare, som fullkomligen täfla med hwiiken FabriksIdkare som hälst uti Rikct. Högloft. Utstoltct beha zade - 570 Den r.6 April. gade allt derföre icke misstycka, att jag nödgas, för min del anse Utskottets, utan allt undantag, fällde oförmånliga omdöme öfwer härwarande Fabrikers tillwerkningar innefatta ett märkeligt misstag, som förmodcligen härrörer af underrättelser, antingen af okunnige personer, eller frän sädane, som hysa mindre benägenhet för härwarande Fabriker. Det wörö fördenskull gans sta nyttigt, om, wid nast infallande Riksdag, Högloft.
N:o 102). S. A. K. Enär de många och olikartade åligganden, hvilka, i anseende till de nu mera än förr invecklade samhällsoch rättsförhållandena, tillhöra fjerdingsmans-befattningen, ej allenast göra densamma i allmänhet serdeles besvärlig utan jemväl omöjlig att personligen utöfva för den del af allmogen, som saknar erforderlig färdighet i 168 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 93. skrifning och räkning, hafva Rikets Ständer ansett nämda besvär, som uti Eders Kongl. Maj:ts den 1 Juni 1850 utfärdade nådiga stadga angående fjerdingsmän blifvit förklaradt vara ett menighets-bestyr, destoheldre böra, likasom andra för kommunen gemensamma åliggandan, drabba dess jordoch fastigbets-innehafvare i allmänhet m. fl., som fjerdingsmans-inrättningen åsyftar upprätthållande af ordning och säkerhet inom kommunen, till alla dess medlemmars skydd och fördel, samt att denna af rättvisa och billighet påkallade lindring vid utgörandet af ifrågavarande besvärliga befattning alltså lämpligast skulle kunna åstadkommas, om ett sådant åliggande utsträckes ej allenast till den jord, som hittills varit derifrån undantagen, dock med befrielse för boställen, hufvudsakligen af det skäl, att deras innehafvare, i egenskap af statens tjenstemän, redan hafva andra bestämda skyldigheter att till det allmännas gagn fullgöra, hvilkas uppfyllande taga i anspråk deras verksamhet, utan ock till de å landet anlagda fabriker och andra verk, äfvensom till de derstädes bosatta och borgerlig rörelse idkande handlande.
R:dr, sådan ersättning likväl måtte hädanefter, som ditintills, utgå med ett belopp af 42 sk. 8 r:st. per 1000 stycken sedlar, men Fullmäktige, genom beslut den 11 November 1840, förklarat sig, emot ordalydelsen i 225 §. af Banco-Reglementet, icke kunna Under-Styrelsens berörde hemställan bifalla, samt Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorer, hos hvilka Bankens Commissarier öfver Fullmäktiges omförmäldte beslut sig besvärat, samma besvär ogillat, så hafva Fullmäktige, uti deras till Utskottet afgifna Berättelse, hemställt, att ersättning för annullering af förslitne sedlar måtte få utgå äfven för sedlar å 10 R:dr och 6? R:dr; och som Utskottet anser denna hemställan vara på billighet grundad, samt den i 1840—1841 års Banco-Utskotls ofvanåberopade Memorial anmärkte afvikelse från Fullmäktiges nti ifrågavarande hänseende afgifna förslag synes hafva endast af förbiseende tillkommit, får Utskottet tillstyrka, att, för hvarje 1000:de annullerade och förslitne sedlar å vaiörerne från och med Tio R:dr till och med 8 sk., som blifvit af Bankens Commissarier granskade, öfverkorsade, uppräknade och förseglade, måtte i ersättning utgå ett belopp af 42 sk. 8 r:st. Banco. Inre detalj-förhållanden. §. 27. (Banco-Fullmäktiges Berättelse, §. 65.) Banco-Fullmäktige hafva anmält, att de, med stöd af föreskriften i 226 §. af Banco-Reglementet, tilldelat Medaljören G.
Ah, det där har jag på mina fem fingrar väl utan vidare kunna öfverta herr Mattssons plats, ifall han lemnade oss? SUNDIN. KERSTIN. Jaså, ni ä' så hemma i det? Då skulle ni Åhja, hvad förmågan beträffar, så... Hvad ni måtte vara skicklig! Och pappa, SUNDIN. som alltid ansett herr Mattsson som oöfverträfflig. Ja, han har sitt gifna område, och inom det ä' han ju mycket duglig. Det ä' inte fråga om det, till med den praktik, som han har. KERSTIN. Men ni har många områden, ni? ­ 87 ­ SUNDIN. Ni ska tro att jag ä' liksom litet uppfinnare, fröken. Få se, om jag inte kommer och förvånar er en vacker dag. KERSTIN. Mer än ett åtminstone. Mina tankar flyger. Man väntar ju så mycket af er med en sådan briken, så blefve det nog annan fart. Kanske... Hur skulle ni kunna komma att förvåna mig! begåfning, som ni har. Pappa skulle ha er i faSUNDIN (ser på henne; paus). KERSTIN. litet dockkök som det här? Men det ville ni väl inte? Vid ett sådant SUNDIN. Åhå, liten kunde väl bli stor. Men... KERSTIN. snart komma så långt, att vi inte behöfde vara afundsjuka på Tyskland. SUNDIN. Ja, om ni tog hand om det, skulle vi nog stycke i marknaden, alltid... (Paus.) Men hör med mig. Nej, nej, nog skulle man kunna åka fram ett nu, fröken Kerstin, jag tror ni sitter och drifver KERSTIN. Gör jag! ­ 88 ­ SUNDIN. med en oförskräckt öppenhjärtighet, att jag ä' en storskrytare. KERSTIN. Ja, det gör ni. Ni sitter där och säger mig Jag har ju bara hållit med er om, hur duglig ni ä'. SUNDIN. Så ni kan hitta på! Har jag sagt det, jag? Ja visst, ja. KERSTIN. än jag kan förstå. Och det måtte väl vara artigt, det, inte annat SUNDIN. Kerstin. Det går inte. Aldrig kunde jag tro, att giftblåsa.
Consislorier: deras disposition af anslag för Elementar-Läroverken, angående 88, 221, 25o. Control-Verket: regleringen deraf 80, 214- Control-stämpel-afgift å Guld-, Silfveroch Tenn-arbeten Bil. H. 54'> 210. Convoy-Cassan: angående 2:ne i dess räkenskaper afskrifne, till Cabinetts-Cassan utbetalde summor 171. „ afgiften: förändring i dess utgörande och disposition . 3cp. Correctionshus: Warbergs Fästnings-byggnaders användande dertill 44- , undersökning af de i Hufvudstaden befintlige . ij5. Creditivet, stora, angående .. 35i, 891. „ lilla, angående .. 352, 3pa. Creditiv: anvisande af sådant å Riksgälds-Contoret för spanmåls undsättningar vid missväxter 227, 269. „ för kostnader, föranledde genom Cholera 266, 294. *, angående det för regleringen af Armeens accord på Riksgälds-Contoret anvisade 26b, 356. „ Gassa-, att tillhandahållas Riksgälds-Contoret från Ranken 44^- Ct*edit-sedlar: praescriptionstid för inlösen af dem 3 10, 38o. Curhus: inrättande af sådant i Sundsvall 100. j -afgiftens fortfarande, angående . 247. D. Dagsvérken: nedsättning i lösen för dem till Wisingsborg . 28, i5öt Dahlgren, Kronofogde: ersättning för kostnader vid ett öfningslä ger m. m . aBrj. Dana-arf: eftergift af ett sådant till förmon för Piteå Stad . i3. Debitering: angående anmärkningar öfver origtig sådan 66. Degebergs Landtbruks-Institut: anslag dertill 87. Degerforss Socken i Westerbotten: indragning af ett till Forsstyr mans-Boställe anslaget hemman 114. Depositions-räkningars upphörande vid Riksgälds-Conlorets Sedel-Verk i58.
Också är det kändt, att närmast intill kusterne och de större flottbara vattendragen redan förefinnes blist på sågtimmer och annat gröfre virke, alt stora trakter, företrädesvis sådane derifrån transporten varit lätt, äro nästan blottade på skog, och att priset på ved i Länets städer under sednare åren ökats med femtio procent och derutöfver, hvilken sednare omständighet utmärker minskning af tillgång på skog äfven för detta behof. Då afviltringen inom Länet ännu icke blifvit slutad och då någon undersökning om skogarnes beskaffenhet af i skogshushållning kunnig person icke ägt rum, är jag ej i tillfälle att meddela tillförlitlig upplysning hvarken 0111 skogarnes areala vidd eller om det tillstånd, hvari skogarne befinnas; men de förhållanden jag här förut i underdånighet framlagt äro af beskaffenhet att uppväcka grundade farhågor för en förr eller sednare uppkommande skogshrist, derest icke skyndsamma och kraftiga åtgärder vidtagas till skogarnes skydd och till införande af en ändamålsenlig skogshushållning. Stubböresafgifterna för de skogseffekter, som, på grund af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes tillstånd, fått afhemtas från Kronans skogar hafva uppgått för R:dr sk. r. år 1847 till 2,575: 8. — » 1848 till 1,392: 21. 8. 4. eller tillhopa Sex Tusen Etthundra Tjugusju Riksdaler 34 ski 1 lingar 4 runstycken banko. Det förhållande, att enskildes skogar icke äro genom afvittring skiljde från Kronans, har föranled t Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att förordna om tillvaratagande och försäljning af sådane å oafvittrad mark befintlige fällde skogsprodukter, hvilka icke kunnat visas vara huggne på grund af privilegier för sågoch jernverk eller eller sökt och vunnet tillstånd af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshaf vande.
Tredje dagen, när värden och hans gäster voro församlade, sade Vattu-man: »är det någon härinne, som törs våga ännu ett vad med mig? Ätit har jag af konungens mat och druckit ur hans bägare; nu lyster mig bära hans konunga-krona. Jag sätter upp tusen mark, om någon vill sätta upp andra tusen mark deremot.» Vid dessa ord sågo gästerna med undran uppå hvarandra, och tycktes dem, att detta var ett dristigt vädjo-mål, som knappast kunde utfalla väl för främlingen. Värden satte nu upp tusende mark mot Vattu-mans tusende. Då tecknade svennen en skrift, lade den i björnens munn, och befallte honom gå med bud till konunga-dottern. Björnen gjorde såsom hans herre hade sagt, gick upp till kungs-gården, kom in i salen hvarest konungen satt öfver bord med sina män, och lade brefvet på prinsessans knä. När nu konunga-dottern förnam, att budet kom ifrån Vattu-man, blef hon glad, ty hennes hug lekte till den käcke ungersvennen. Hon steg derföre genast upp, tog konungens krona, och gaf den åt björnen såsom äskadt var. Men konungen vredgades öfver ett slikt tilltag, och menade att sådant illa höfdes en konunga-dotter. Då vardt prinsessan bedröfvad, och grät bitterligen. Hon sade: »fader! gifven mig icke hårda ord, att jag håller min lofven, såsom jag tillsagt. Eder krona skall genast lemnas tillbaka igen.» När nu konungen såg sin dotters sorg, blidkades hans sinne, och han lät prinsessan göra såsom henne bäst syntes. Björnen tog så den gyllene kronan, och återvände med stora steg till herberget. Men alla som sågo detta, undrade öfver främlingen, och värden hade åter förlorat sitt vädjo-mål. När nu Vattu-man märkte att prinsessan var honom huld, talade han till gästerna, och sade: »J förundren eder öfver det J hafven sett och hört. Likväl är jag redobogen till ett ännu större vädjo-mål. Ätit har jag af konungens mat, druckit ur hans bägare, och här hafver jag hans kongliga krona. Nu lyster mig ega den fagra konunga-dottern.
Vid slutet af denna votering befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja—23. Nej —19. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Onsdagen den 16 Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett protok:s-utdrag för f. m:ns plenum. Upplästes följande, utaf Hr af Sillén, Lars Gabriel, ingifne mern.: Hög ålder och sjuklighet föranlåta mig att fransäga mig det förtroende, som R. o. Ad:ns Hrr Elektorer lemnat mig, att vara ledamot af Allm. Besv:so. Ekon,- Utsk:t. 174 Den 16 Maj e. m. Äfvenledes upplästes ett af Hr Montgomery, Gustaf, inlemnadt mern. af följande innehåll: Ehuru jag är tacksam för det mig bevista förtroendet att nyligen hafva blifvit vald till ledamot i Besv:so. Ekon.- TTtsk:t, så nödgas jag dock härmed vördsamt afsäga mig detsamma. Med anledning af dessa afsägelser anmodades Ståndes Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde välja två ledamöter uti Allm. Besv:so. Ekon.-TJtsk:t efter Hrr af Sillén och Montgomery. Fortsattes pröfningen af Bevilln:s-TJtsk:ts Bet:de N:o 20, ang:de Allmänna Bevillmn. § 32. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Angående denna §:s föreskrifter har redan temligen mycket blifvit ordadt; men det oaktadt utbeder jag mig att deröfver få yttra några ord. Först och främst förefaller det mig helt och hållet olämpligt, att kronofogden skall af K. M:s Bef:de kunna förordnas till ordförande i bevilln:s-beredningen. Det stöter åtminstone mitt konstitutionella öra att, när fråga är om utöfningen af folkets sjelfbeskattningsrätt, åt en så beskaffad tjensteman uppdraga att vara ordförande och ledare af en dylik berednings förhandlingar. Men förslaget har derjemte det opraktiska med sig, att det icke vore någon möjlighet för kronofogden att uppfylla sitt kall.
Detta kan visserligen låta sig göra; men de Hrr, som trott detta uppdrag lätteligen kunna mottagas utaf länsnotarier, borde dock förut hafva gjort sig underrättade, huruvida sådane tjenstemän finnas uti alla län. Detta är åtminstone icke förhållandet i Nyköpings län. Jag vill icke vara vidlyftigare, utan inskränker mig lill alt, på de af LagUlsk. och flera talare härstädes anförde grunder, tillstyrka bifall till förevar, betänk. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Jag anmälte mig när Frih. Raab, till sin fördel, deployerade det förhållande, att 3 landslnr talat för hans åsigter af saken och endast 3 emot, hvadan de, 336 Den 5 Februari. såsom han uttryckte sig, kunde neutralisera hvarandra; och lian således qvarstanna ensam herrskare på stridsfältet. Jag är ledsen att nödgas rubba den af honom önskade jemnvigten; men jag anser mig höra tillkännagifva, att jag hör till deras antal, som instämma uti Ulsk:s tillstyrkande. Då jag nu fått ordet, må det tillåtas mig att föredraga en omständighet, som hittills blott i förbigående blifvit af en och annan talare vidrörd, nemi. det ansvar, hvaruti K. bef:de skulle slå för de handlingar, som i promotorialväg till dem öfversändas. Dessa handlingar äro ofta af ganska stor vigt, innehålla dokumenler af stort värde, för hvilka, enligt hvad mig synes, hvarken landshm eller någon annan inom länsstyrelsen bör åligga något embetsmanna-ansvar. I min ringa mån har jag, utan att erkänna promolorialrällen, sökt gå de enskildes önskningar lill mötes, då jag, — såsom jag nämnde, första gången denna fråga förevar på detta rum, i början af riksdagen, — genom särskilda skrifvelser till öfrige landshir tillkännagifvit att länsnotarien å Westerås landscancelli emottoge promotorialmål.
Det fans sAlunda mAnga allvarliga, a l s k s ~ r d a kvinnor bland alla dessa damer. Men der funnos ocksa shdana, bos hvilka man hade svhrt att finna annat I n enspralk, och nar dessa började tala om sina rattigheter, SA kande man sig nastani frestad till opposition. Manr stig p&amp; dem, huru mäxkviirdiga de ansago sig vara. Men dessa stora tunga fregatter med fladdrande vimplar, friserade chevelurer, stora solfjldrar, blommor och band, dem presenterar jag ej för Dagnys Iiisare, De kunde visst tala btide lange och val om kvinnan och hennes r&amp;ttigheter, men. ej föra deras ord fram kvinnosaken hvarken i Frankrike eller annorstades. Tvartom. Det var bara flard och fgifanga. Eller kanhanda fans det hos dem ntigonting, sti att de under sunda, lyckliga förhillanden kunde hafva utbildats till nyttiga samh&amp;llsmedlemmar. Vi skola hoppas detta för a t t tro det bästa mojliga om den kvinliga naturen. Se t. ex. p&amp; M: e Réné Marcil. Hon skrifver ju inte illaOch hvilket mod har hon ej och hvilken talförm&amp;ga! Hon afbryter talare, skriker med en oerhörd oförsagdhet högt öfver hela salen. Den ena germanska kvinnan kan väl hacka pti den andra, men jag ville se den, som afbroto en af skapelsens herrar! Af den germanska blygsamheten finnes i dylika ögonblick intet spgir hos den romanska lrvinnan. Denna kan skrika och vasgas och ha de mest utmanande gester för att blifva observerad. Med sina utpreglade foriner och hvasande röst a r en sidan uppenbarelse i hög grad vidrig, en kvinnokarrikatgr. Likval mtiste man göra den reflexionen, att det fiunes hos dessa kvinnor en kraft, som om den i tid förts in i en ratt stromfgira, kunde blifvit af stort gagn för samh&amp;llet. Som det uu ar, utgöra de kvinnosakens " enfants terriblesn. Hör bara pti denna damen.