Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enklast synes vara, att dessa från ett föregående år inbalanserade behållningar från ingående balansens conto omedelbarligen tillföras sina behöriga Hufvudtitlar, men en sådan enkelhet erkänner ej Riks-hufvudboken i sin närvarande form, I stället föras reservationerna på en särskild räkning, hvilken, benämnd General-räkning öfver reservation erna" ^ än uppställd på följande sätt: — varande summorna endast exempelvis angifna, Debet Credit. a) Kapitalräkningen påför minc) balans från föregående året: skade reservationer: l:sta Hufvudtiteln . 500: å l:sta Hufvudtiteln 100: 2:dra Dito 1,600: b) balans till påföljande året 3:dje Dito 5,000: (efter hvad Hufvudtitlaro. s. v. 7,100: nes conti upptaga): d) kapitalräkningen påföras: l:sta Hufvudtiteln . 400: ökade reservationer, 2:dra Dito . 1,800: 2:dra Hufvudtiteln . 200: 3:dje Dito . 6,000: 3:dje Dito . 1,000: o. s. V. O. S. V. 8,200: 1,200: Räkningen bildas härvid: l:o af det under litt. c. upptagna, från ingående balansen hemtade belopp; 2:o af de å Hufvudtitiarnes conti under redovisningsåret uppkomna anslags-behållningar, som tili följande år öfverföras (lit. b.) samt sedermera af differencerne emellan dessa belopp, hvilka skillnader för olika Hufvudtitlar upptagas efter förhållandet, antingen i Debet (lit. a.) eller i Credit (lit. d.). Härutaf inses, att de under lit. b. upptagna summor kunna vara så oriktiga som helst, utan att sådant hindrar bokföraren att få ihop räkningen, enär beloppen under lit. a. och d. af en oriktighet endast höjas eller sänkas samt sålunda villigt lämpa sig efter alia omständigheter, hvarigenom ock bokföraren saknar den kontroll en på riktiga principer grundad räkenskapsmethod alltid innebär.
Lin inkomster och utgifter samt fordringar och skulder. 47:o Sorn, enligt hvad Revisorerne af Christianstads Lands-Contors summariska extract öfver Länets kyrkoräkenskaper inhemtat, uti dessa räkenskaper balanceras åtskilliga i äldre tider tillkomna och uti berörde extract specifikt upptagna fordringar, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla om Nådig befallning till vederbörande att tillse, det nämnde fordringar, efter verkställd utredning, må varda till betalning eller afskrifning befordrade. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 Maj 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 3 Maj 18-45. Preste-Ståndet den 5 — —* Borgare-Ståndet den 7 ■— tBonde-Ståndet den 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tiden för nästa revision af StatsBancooch Biksgälds-f^erkens räkenskaper och förvaltning. (Stats-Utsk. Uti., N:o 259.) S. Ä. K. Då det, jemnlikt 68 § Riksdags-Ordningen, åligger Rikets Ständer att, vid hvarje Riksdag, utsätta tiden för nästpåföljande revision af StatsBancooeh Riksgälds-verkens räkenskaper, samt hvad Stats-Verket beträffar, afslutade räkenskaper för åren 1842 och 1843 blifva nästinstundande höst att tillgå, hafva Rikets Ständer till den 15 September innevarande år bestämt tiden för deras revisores nästa sammanträde till granskning af Stats-, Banéo och Riksgälds-verkens tillstånd, Styrelse och förvaltning. Expeditiont-sUkot ets Förslag lill und. Skrifvelse, N.o 75. 445 Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. härmedelst i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Slockholm den 7 Maj 1845.
Jag skulle instämma uti hvad Gr. Frölich och Frih. Ehrenborgh, yttrat om en önskan till Lagoch BancoUtsk:n att skyndsamt inkomma med förslag till lag för Banken, om jag icke vöre öfyertygad, att den enda verksamma önskan i denna del vöre att besluta uppskof med utlåt. N:o, 16, till dess lagförslaget blifvit pröfvadt. Således, kan jag icke förena mig uti deras önskan, utan begär, att detta beslut måtte blifva en önskan, hvarigenom, de tvingas, att afgifva ett förslag. Frih. Boye: Jag anhåller att få, förena, mig med. hvad. Gr. Frölich och Frih, Ehrenborgh, framställt, så. mycket hellre, sorn jag icke ser, att en propos, i: detta, afseende, framställd af Hr Gr, o. Landtm, kan verka många, minuters uppehåll; men deremot motsätter jag mig Frih, Cedersholm förslag att uppskjuta, liyad sorn. icke behöfver upp-, skjutas, H, Ex, Hr Giv o. Landtm, hemställde, om R, o. Ad. önskade, att BancoUtsk:s utlåt. A:o 17 mätte föredragas.före samma Utsk:s, utlåt. A:o, 16, Ropades, ja, H, Ex, yttrade vidare* att i anledn. af den af Gr, Frölich och Frih. Ehrenborgh, framställda önskan, alt Bancooch LagUtsk:n måtte anmodas att; skyndsamligen inkomma med förslag till lag för privatbanker, ville IL Ex. föredraga detta ämne för R, o. Adi, så snart BancoUtsk:s, utlåt:n, N:ris 17, 16 och 14 blifvit af Ståndet, afgjorda. Hr Lefrdn, Joli. Pehr:
Det långa dröjsmål, som måste äga rum, innan behofvet afhulpes genom ett stadgande i en ny rättegångsbalk, tilläte mig icke att imedlertid lemna ärendet utan åtgärd, då, efter min öfvertygelse, hvarje förbättring af brottmålslagstiflningen, som skyndsamt kunde erhållas, tillhörde tidens mest trängande behof. Härå har jag genom Kongl. Majits den 6 sisth Februari aflålne nådiga Skrifvelse erhållit det svar, att då mitt förslag innefattade ändring af nu i ämnet gällande lagstadgande, 27 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mais 1807, Kongl. Majit funnit den af mig föreslagna föreskrift icke kunna såsom lagförklaring meddelas. Ibland anmärkningar, som härrört från fånglistornes granskning, har en och annan gång förekommit den, örn en från Kongl. Förordningen den 10 April 1810 angående mildring i straffet för lägrad qvinna hämtad anledning till det misstag, att i allmänhet kroppsstraff för hafvande qvinna icke borde i fråga komma förr, än ett år efter födslen förflutit, då likväl den missförstådda föreskriften i samma nådiga Förordning endast rörer bestraffning af lägersmål. I ett af de fall, der genom sådant misstag tillämpning skett till bestraffning för annat brott, nemligen stöld, hade inträffat, att trenne qvinnspersoner, hvilka för sådant brott varit dömda till fängelse vid vatten och bröd, men af hvilka den ena till länshäktet medfört ett af henne kort förut framfödt barn, samt de öfriga två befunnits hafvande, erhållit uppskof med bestraffningen, tilldess ett år efter hvarderas barnsbörd förflutit, samt imedlertid fått i häktet qvarsitta.
Af hr Stenberg: “Jag kan ej heller bifalla motionen i hela dess omfattning; men enär jag under den inom Utskottet förefallna öfverläggning blifvit öfvertygad derom, att de vid sockenstämma förekommande ärenden, som äro af kyrklig eller eklesiastik art och hvilka, efter min tanka, alltid böra behandlas under prestmans ordför - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 29. 9 ordförandeskap, lätt kunna skiljas från andre af mera allmän eller, om man så vill uttrycka sig, verldslig art, vill jag dock, i den mån afvika från Utskottets afgifna betänkande och biträda motionens syftning, att jag tillstyrker, det Rikets Ständer i underdånighet hos Kongl. Maj-.t begära utfärdande af författningar, som, med upphäfvande af de åberopade föreskrifterne, lemnado städernes innevånare rättighet att för viss tid inom sig välja ordförande i sockenstämma, för handläggning af de ärenden, sora icke äro af eklesiastik beskaffenhet^ Af hr Kongl, hofpredikanten Nordlund och hr prosten Carlander, hvilka instämt med hr Stenberg. Af herrar Gustafsson, Lundh och Frick, hvilka förenat sig med hr presto Traneus. Af herrar Kistner, Wahlström, Boman oeh Moschet. Ank. till Exp.-Utik. den 29 Jan. 1854, kl. 1'1 T. tn. 1 Betänkande, i anledning af väckt motion om förändring och tillägg vid de uti Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Legostadga för •Husbönder och Tjenstehjon den 23 November 1833 meddelade föreskrifter i afseende å orlofss edlar. Från Hedervärda Bonde-ståndet har till Utskottet blifvit remitterad en af riksdagsmannen Pehr Sahlström väckt motion, deruti han fästat uppmärksamhet på dels den betänkliga lättsinnighet, som vid utfärdandet af orlofssedlar för tjenstehjon Bih. till R.
Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag har icke varit i tillfälle att taga kännedom om innehållet af den K. propsm, men om förhållandet verkligen är sådant, som Hr Printzensköld här upgifvit och hvilket jag väl vid sådant förhållande icke heller bör betvifla, att K. M. här föreslagit R. St. alt efterskänka äfven den delen af balansbeloppet, som enl. instruktionen tillkommer K. KammarRms Adv.Fiskal Hr Printzensköld, så anser jag K. M:s Nåd. propos. i den delen vara af beskaffenhet att icke kunna af R. St. bifallas samt instämmer derutinnan med Hr Printzensköld. Remitterades till StatsUtsk. Den 7 December. 127 Föredrogs ånyo och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 3 dennes på hordet lagda Nåd. propos:r till R. St. l:o Ang:de anslag af medel för nybgggande af ett Landshöfdingeresidens i Christianstad; 2:o Ang:de pension för KrigsRådet S. G. Ehrenstams enka Charlotta Gripenstjerna; 3:o Ang:de Statens medverkan för anläggande af jernvägar i landet; 4:o Ang:de liqviderandet af accords-amorteringen vid Landshöfdinge-tjensten i Calmar län, samt 5:o Ang:de understöd till Hospitalsfonden. Föredrogs ånyo och remitterades till Bevilln.Utsk. K. M:s d. 3 dennes på bordet lagda Nåd. propos. till R. St., ang:de den s. k. kurhus-afgiften. Vid förnyad föredragning af K. M:s d. 3 dennes på bordet lagda Nåd. skrifvelse till R. St., med öfverlemnande af det utaf särskilde kommitterade afgifna underd. förslag och betänk, i fråga om ordnande af Credit-väsendet och Låne-anstalterna i Riket, beslöt att denna Nåd. skrifvelse skulle remitteras till BankoUtsk.
Band. 46 Sen 1Å December. förra beslut var fattadt innao de andra Stånden bestämt , huruvida målet skulle hvila , var det r aturiigt, att Protocolls Utdrag skulle expedieras till alla 3 Stånden, Preste-Ståndet obetaget att vid dess förra beslut förblifva. Herr Lagerhjelm.: Om jag icke bedrar mig, hade Preste-Ståndet beslutat, att med frånträdande af sin förra mening instämma uti Ridderskapets och Adelns. Detta har i san. ning icke särdeles Jyckats, Att nu åter inbjuda två Stånd ensamt, blir åtminstone en nyhet, hvarpå aldrig förr varit exempel. Herr Grefven och fiandt-Marskalken hemställde å nyo, om Ridderskapet och Adeln önskade, att de öfrige Riks-Stånden skulle inbjudas, att uti enahanda beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Din i4 Dectmbcri yal JFrån Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotien ; Af dea n dennes: N:o 657. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande , öfver väckt motion om undersökning af de Civile Läroverkens närvarande beskaffenhet, Frän Stats-Utskottet i » Af den 13 dennes: N:o 658. I anledning af Kongl. Maj:ts NS* diga Skrifvelse, angående ändring uti Instructionen för Riksens Ständers Revisorer m. m. N:o 66r. Angående förslag till Voteringspropositioner i målet, rörande ersättning för Svenske Medborgares lidne förluster genom uppbringningar.
— I afseende på principen i denna fråga, tror jag, att man ej behöfver söka andra skäl, om man gillar den grundsats, som alla, hvilka skrifvit i Statsläran antagit, att man så mycket som möjligt bör skilja den Verkställande Magten från Domaremagten. Jag kan ej annat än godkänna denna i Kongl. Maj:ts Proposition uttryckta princip. Men äfven för mig inträffa, i afseende på serskilta §§. af Förslaget, samma hinder för dess antagande, Den a3 Februari! f. m. som Herr Hjerta och Friherre Anckarswärd anmärkt; och jag nödsakas derföre anhålla orri proposition på Förslagets förkastande i dess närvarande skick. Herr von Hartmansdorff, August: Då alla de värde Talare, som yttrat sig öfver ifrågavarande ämne, yrkat afslag å Kongl. Maj:ls Proposition, synes det vara öfverflödigt, att längre anföra skäl för att komma till ett sådant slut. Ju förr Proposition på Förslaget af Herr Grefven och LandtMurskalken framställes, desto förr blifver det förmodeligen afslagit. Och då det är tydligt, att alla de 5 öfriga §§:ne i della Förslag förfalla, om den första ogillas, så torde det ej vara nödigt, att vidare tvista, om en af dem i sönder, eller alla på en gång, höra afgöras. Jag hemställer derföre, att vi ej måtte hindra Herr Grefven och LandtMarskalken, att framställa proposition till afslag å de föreslagne nya redactionerne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, då Kongl. Maj:t i Nåder framställt
Jag tror en sådan åtgärd vara så mycket mera origtig, som ConstitutionsUtskottet, hvilket är den enda lagliga Magt, som äger rättighet förklara Grundlagen, ej ansett sig kunna tillämpa ifrågavarande §., emedan Konungens Rådgifvare i CommandoMål icke uti nämnde §. finnes upplagen. Jag anser således för min del, att då de flesta af Ridderskapet och Adeln synas vara af den tankan, det Målet må förfalla, så bör det ske utan anförande af något serskildt och till sin natur olagligt skäl. Grefve von Schwerin: Ilufvudskälet till Återremiss synes mig vara detta: Att likasom ingen Motion får innehålla mer än ett Mål, så bör ej heller, i svaret på en Motion, tvenne frågor kunna upptagas. För min del tillstyr - Den 12 Martii. 365 ker jag likväl, att alltsammans må läggas till liandlingarne. Herr Munck af Rosenschöld yrkade att den af honom föreslagne Proposition måtte ånyo framställas. Friherre Cederström: Det förundrar mig att fråga om tillägg i Proposition kunnat uppstå och att Votering blifvit begärd: Huru kan man votera öfver ett ämne, hvaröfver man icke har rätt att besluta? För min del protesterar jag emot all Votering och all Proposition till annat än Discussionens upphörande och Betänkandets läggande till liandlingarne. Herr Grefven och LandtMarskalken har sjelf ganska rigtigt uppgifvit de Stadganden i Lagen, som hindra honom från att göra någon annan Proposition ; men skulle icke dessmindre ännu yrkas på Votering, får jag anhålla att Herr Grefven och LandtMarskalken förklarar frågan livilande och hänvisar till ConstilutionsUtskottet att afgöra, om någon annan Pxoposition kan fordras. Herr Grefven och LandtMarskalken lät uppläsa 53 §. af Riksdagsordningen , samt hemställde å nyo, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta att ifrågavarande Mål finge förfalla och läggas till Handlingarne. Ropades starka
Och som äfven ordet »Conmissionshandel» i slutet af sid. 17 skulle kunna gifva anledning till en, mot bevillnings-stadgans mening stridande, tolkning, har Utskottet på nämnde ställe utbytt uttrycket »handel» emot »rörelse.» Under förmälan hurusom uppkomsten af så kallade nykterhefs-värdshus, der spritdrycker icke tillhandahållas, betydligen motverkas deraf, att en dylik inrättning, i huru liten skala den än må vara anlagd, så snart den icke njuter understöd af kommunen och på sådan grund är från bevillning befriad, får vidkännas den för värdshus i allmänhet stadgade bevillning, hvilken i förening med deraf beroende utlagor till staden, fattigvården m. m., genom sitt höga belopp afskräcker mången, som eljest vore dertill hugad, att anlägga sådana, för den arbetande klassen högst välgörande och nödvändiga, inrättningar, har Herr Rinman, inom Borgare-Ståndet, föreslagit följande förän - 14 Bevillnings-Utskoltets Betänkande, No i. drade lydelse af den punkt, som handlar om bevillning af ifrågakomne spisinrättningar, nemligen: »Spisqvarlers-, Värdshusoch dylika näringshållare, se Krögare. För sådan rörelse, som idkas under uppsigt af kommunen, mot förbindelse, alt spritdrycker dervid icke förekomma, erlägges: i Stockholm och Götheborg minst B:ko Rdr 2: i öfriga städerna minst .. 1: —.— Anm. Njuter dylik rörelse understöd af kommunen, eger bevillning efter denna artikel ej rum»; — och har vidare inom samma Riks-stånd Herr Henschen påyrkat, att så kallade Nykterhetsvärdshus, hvarest mat, öl, kokt kaffe, thé och chokolad, samt möjligtvis vin och andra icke destillerade drycker säljas, må från all bevillning fritagas.
Jag önskar att den skall kunna verka till detta återhåll i något starkare mån, för att gifva styrelsen och förvaltningen i landet i allmänhet den fasthet och det sammanhang, som jag tror alt landets väl i allmänhet ovillkorligen kräfver. Jag måste erkänna, att jag lika litet som af Hr von Hartmansdorff kunnat af den sista värda talaren öfvertygas derom, att någon större likstämmighet emellan båda kamrarne skulle uppkomma genom det Hamiltonska än genom det von Harlmansdorffska förslaget. Hvad åter beträffar hans anförande om antalet af ledamöter inora kamrarne, så öfverensstämmer, om icke sjelfva siffran, åt - D en 28 October e. m. 363 minstone förliällandet såsom ett till två, med Frih. Hamiltons förslag, så alt i den delen har jag lyckan ali kunna förena mig med den sista talaren. Hr von Rosen, Georg: Hår återstår nu icke mera för oss, än att bestämma huru den nedre kammaren skall sammansättas, antingen efter Frih. Hamiltons eller Hr von Hartmansdorff* förslag, med de modificalioner, som hvar och en efter sina åsigter kan göra. Den skall finnas, den skall sammansättas genom val ståndseller classvis, det är afgjordt. Jag inskränker mig således till att göra en jemförelse efter mina åsigter emellan dessa hegge förslag. Jag har förut vltraf, att jag gillar mera Hr von Hartmansdorffs än Frih. Hamiltons förslag. Mina skäl dertill äro , att jag anser, att då kammaren skall tillskapas genom val i landsorterna, Får den en vida starkare conservativ karakter, än om Ständer, sedan de sammanträdt i hufvudstaden, skola välja den. Jag föreställer mig, alt om Ständerne, eller den nedre, första kammaren skall välja till den andra, så blir resultatet ungefärligen detsamma , som när nuvar. Ständer tillsätta sina Utskott. När dessa äro tillsatta, ser man karak teren af riksdagen. Detta har varit ett vigtigt skäl för mig att gå öfver till Hr von Hartmansdorffs förslag. När riksdagsmännen väljas i landsorterna, tror jag att man skall äga en stor skarpsinnighet för att af dessa val kunna bedomina riksdagens utgång, men då Utsk:n äro sammansatta, då synes det.
Du kan skapa dem en fristad, en lugn plats midt i det jäktande lifvet, du kan gifva dem lyckan genom att låta dem lefva i en värld af kärlek. Ä r det ej nog att göra din fader och moder lyckliga? Hvad vill du mer? Tänk så på din bror! Kanske locka honom just nu falska vänner på afvägar, kanske gripa honom nöjets och njutningens dä- raoner, se till och fråga dig själf, om det ej är just du, som kan rädda honom, om ej just din kärlek kan höja och stärka honom. Vänd dig icke bort, räck honom handen, lär honom känna en god och sann kvinna, och betänk, att du kanske räddar en människas själ. Ä r det ej nog för en kvinna att vinna en själ för evigheten? Stanna så ett ögonblick och se till, hvad kraf på lycka finnes i ditt eget bröst. Men tag ej miste, lär att känna dig själf. Kväf aldrig den starka längtan efter kärlek, som hvilar i hvarje kvinnas bröst, den leder på rätta vägen. V ä l finnes det starka kvinnor med stora gåfvor, som gå sin egen väg och bära pannan högt, och världen prisar dem som stora kvinnor, men äro de väl lyckliga, hafva de den bästa sortens lycka? Ligger där kanske ej ett minne på djupet i deras själ, kanske är det något som är dödt och borta, finnes, det ej ett slag af lycka, som aldrig blifvit deras? Nej, det är för starkt rotadt i kvinnans själ, detta kraf på kärlek, hon kommer aldrig ifrån det; förr eller senare kommer det ögonblick i hennes lif, när hon känner, där finnes lyckan, hvarje kvinnas lycka! Håll därför din själ ren och ditt hjärta varmt, och om så kärleken kommer till dig, tag den som lifvets största gåfva. Då öppnar sig kvinnans värld i hela dess oändlighet. D å blifver ditt hem i ännu högre mening dina tankars, känslors och handlingars värld. Skall du fylla alla dina plikter där, då får du sannerligen gifva hela ditt väsen, då får du verka, utan att tröttas. Men det är just däri lyckan ligger, en kvinnas lycka, att få gifva alla sina förmögenheter, alla sina krafter för den, hon älskar.
Proposition^ N:o 9. med den på Kongl. pröfning beroende frågan om bergs-domstolarnas upphörande i allmänhet; och, hvad samlade Ständer, uti skrifvelse den i5 Maj i845, gjor a framställningar i anledning af väckt fråga om upphäfvande af Kongl. Resolutionen den i3 November 1747» angående inskränkning i en del socknars i Dalarne rättighet alt använda sin skog, så anser Kongl. Maj:t all verkan af berörda Resolution böra, i följd af den nu föreslagna nedsätlningen i kopparräntan, desto heldre förfalla, sorn, enligt handlingarnes föranledande, del kan antagas, att vidare tillämpning af samma Resolution icke är af något bergslagets behof påkallad. i öfrigt vill Kongl. Maj:t hafva fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att i den mån de af allmogen inom Stora Kopparbergs län, som för närvarande afbörda sig mantalspenningarne med kol, vinna befrielse från denna skyldighet, förfaller jemväl grunden för den eftergift till hälften af bevillningen efter i:sta artikeln i Bevillningsförordningen, sorn de i anledning af berörda skyldighet hittills åtnjutit, hvarvid dock bör iakttagas, att de personer, som utgöra Fahlu kungsgårdslijelp. enligt nu gällanue Bevillningsförordning, ega att tillgodonjuta {rdels lindring i bevillningen efter irsla arlikeln, såvida de icke af förutnämnda skäl erhålla nedsättning till hälften, och alt således, derest ifrågakomne förändring med mantalsräntan eger rum, utan att Fahlu kungsgårdslijelp på samma gång upphör, nyssnämnde jrdels lindring bör ega rum i åtskilliga fall, då densamma hittills, ■i följd af annorledes åtnjuten högre nedsättning, förfallit. De ofvanomförmälde frågor rörande handlingar skola lill vederbörande Utskott aflemnas; och Kongl. Maj:t förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra O SCA R, S. A. Munthe. Utdrag af protokollet Öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den 12 November 1847.
Med ett tyst förbigående så väl vid de inkomna anförandens upptagande, som vid deras besvarande, af de mindre öfverlagd» satser och ordalag, hvartill en del af Memorialens författare låtit sig hänföras uti sin ifver för den goda saken, och hvarigenom dea fått det obehagliga, och alldeles icke behöriga, utseende af något visst Stånds sak, kan Utskottet likväl icke underlåta att vidröra en ■eller annan af dessa hänförelser, och söka ådaga'ägga de misstag och orätta synpunkter, sorn deraf föranledas. I Sverige är det jorden, och ej någon viss Samhcälls-Class, som skjutsar. En Ledamot, af hvilket stånd som heldst, hvilken är ägare af sådan jord, är äfven i detta fall Skjutsbonde uti ordets rätta bemärkelse. Sedan, efter nu gällande grundlagar, hvarje Svensk man äger rättighet att besitta ali slags jord, och således Bonden lika ofta kan vara ägare af Säteri-jord, som Frälseman, Prest eller Borgare af Kronoskatte, samt då erfarenheten visar, att den så kallade Herremannen ofta äger ett vida större Hemmantal af sådan jord att ansvara, än bonden; så kan Utskottet härutinnan icke inse något sammanhang med den yrkade satsen, att 728 Besv. och Ekon. Utsk. Betiinkanden. Skjutsningsbesväret är ett Onus, som endast drabbar det Hedervärda BondeStåndet. Skaile ater syftningen ledas derhän, att Banden alltid blifver den, som lägger handen vid Sjelfva skjutsningen, det är: ikläder B i g beskaffenheten af Forman; så sker detta under den aktningsvärda egenskap af Arbetare, det vill säga, den seni på sådant sätt redeligen förvärfvar sin utkomst, och ej i egenskap af något visst Stånds Ledamot. Att vara Forman, lärer således blifva den arbetande Classens lott, hvad heldst skjutsinrättning man ock må vidtaga.