Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i Wexjö varande lifränteanstalten, som vid slutet af år 1855 hade i besparingsfond 3,921 R:dr 84 öre, reservfond 855 R:dr 55 öre samt 73 delegare med 232 lotter, hade vid slutet af år 1860 i besparingsfond 9,902 R:dr 77 öre, reservfond 1,581 R:dr 36 öre samt lil delegare med 569 lotter. Drottning Josefinas räddningsanstalt för vanvårdade barn, stiftad år 1847, har genom bidrag af den enskilda välgörenheten och ett årligt understöd af länets sparbanks räntevinst till belopp af något öfver 1,000 R:dr R:mt, så förkofrats, att fonden vid 1860 års slut utgjorde 13,877 R:dr 24 öre, jemte det att genom dess välsignelserika verksamhet 46 olyckliga varelser, menskligt att döma, ryckts undan olycka och förderf. Slutligen torde böra anmärkas, att förhållandena inom länet icke kunnat omständligare, än som skett, framställas, dels i anseende till Länsstyrelsens i öfrigt särdeles strängt upptagna verksamhet, dels ock i följd deraf att kronobetjeningen med afseende å dess många göromål, så väl i allmänhet, som särskildt med anledning af nya bevillningsförordningens tillämpning, icke kunnat förr än under sistlidne Juni månad hit in - Tab. Litt. E. Ersättningsbelopp för kronobrefbäringen och vägarnes underhäll vintertiden åren 1856—1860. För kronobref För vägunderhållet bäring. vintertiden. Utsökningsmål. 15 komma med från dem infordrade hvarjehanda uppgifter, samt den derefter återstående korta tiden icke medgifvit att i de omständigheter, der berörde uppgifter varit ofullständiga eller saknats, nya sådana infordra eller annorledes förskaffa, helst dertill kommer, att menige man hyser mycken motvilja mot lemnande af statistiska upplysningar. Tab. Litt. F. Utsökning smål, afgjorde hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande under åren 1856—1860. År. De lagsökte personernes stånd. De lagsökte personernes antal.
Är detta språk värdigt en religionens tjenare, som uppger sig nitälska för sanningen? såsom sanning söker han påtruga Läsaren sina egna enfaldiga misstankar, hvilka han icke med ringaste bevis förmår styrka. Han borde hafva påmint sig att han nu icke talade i Predikostolen. Vidare anför författaren att Grefve Cronstedt, för att förringa Dunkers och Malms förtjenster, uppger det Fältvakten fick till understöd utom Artilleri och Cavallerie 2:ne Batailloner. Efter sig sjelf, dömer man andra, det är en erkänd och obestridlig sanning. Något bevis att motivet för en sådan Grefve Cronstedts framställning, var, att fördunkla sina underhafvandes förtjenst, har sanningsvännen Holm icke förmått låta framskymta. Han påbördar Grefve Cronstedt här en nedrighet till hvilken han sjelf varit capable. Och hvad skäl kunde väl en Befälhafvare äga till en sådan afund mot underlydande Befäls skicklighet, duglighet och förtjenst, som vanligen plägar utgöra en Befälhafvares tillfredsställelse och största glädje; men att Grefve Cronstedt af en ganska vanlig sak icke gjort ett underverk, det kan Herr Holm icke så lätt förlåta. Vid den af Herr Holm upprättade marchroute öfver Brigadens Tåg till och ifrån Uleåborg, är ej särdeles att anmärka; men det eviga knotet, som Herr Holm ifrån denna Brigad låter genljuda öfver allt, skulle verkligen kunna förringa den, ifrån kärna, till en, af egenkärlek och missbelåtenhet med allt, maskstungen och bräcklig yta, om de militaire medlemmarne deraf deltagit i en så dålig esprit, som likväl aldrig förmärktes förr än Herr Holms skrift såg dagsljuset. Sedan han med särdeles öfverdrift beskrifvit sina fältmödor under Brigadens återtåg, yttrar han på 16:de sidan: "Vår påräknade och utlofvade hvila i Uleåborg blef ganska kort." Hvem hade lofvat och hvem kunde lofva en längre hvila? Det har författaren icke uppgifvit. Hädanefter fäster
D e t är med ett ord en flod, som behöfver tvätta sig ren, hvilket må vara originellt, men vackert är det inte. Långt före A d a m s tid brusade den emellertid fri o c h stolt mellan Alpernas jättesidor, nu ha stränderna fyllt ut sig från ömse håll, o c h så har den beryktade » R h o n e d a l e n » så småningom uppstått. D ä r är förtjusande o c h en vegetation så yppig » s o m i J a p a n », sa ' en herre i kupén, men det sa ' han nog bara för att visa, att han varit i Japan. Japans docklandskap o c h det h ä r! H e l a dalen är späckad m e d vin, så späckad, att man inte ens har gator i byarna utan promenerar på vinterrasser. En b y var i synnerhet märkvärdig. D e grå vinstockskäpparna tryckte sig ända intill kyrkväggarna. inte ens sin egen terrass! Min vän och jag Här hade de döda Hu kilade då! Intet ord finns att tala o m, hur härligt där var. O c h en sådan ro — o c h en så god mat! IDUN - 1899. 4 jag var härute, så bara gick jag omkring o c h småmyste åt alla förlofvade par jag fann i alla hörn o c h vrår (inte så m y c k e t här i hotellet men i ett annat hotell, o m hvilket jag ska skrifva sedan!). — Men nu har jag börjat märka, att de aldrig äro förlofvade m e r än några dagar med samma en! D e t kallas » flört » o c h är nå- gonting alldeles motbjudande. Engelskorna äro de allra värsta, ty de flörta som o m det g ä l l d e. lifvet. Amerikanskorna äro, G u d hjälpe d e m, inte stort bättre, men de flörta på ett annat v i s. D e » g e » då åtminstone A. B l o m b e r g foto. sitt bon-bon.
Med förmälan, hurusom öfverdyltningar vid flera föregående tillfällen och sednast år 1850, till belopp af 5,940 R:dr 42 sk. 5 rst., skett från anslagen för detta lustslott till anslags-summorna för Haga Kongl, lustslott, hafva Revisorerne ansett nödigt, att i räkenskaperne upplades eli särskildt konto, som redogjorde för liqvidationen de håda slotten emellan; och som jemväl Rikets Ständer anse den föreslagna åtgärden skola komma att medföra ökad redighet i räkenskaperna, få Rikets Ständer, i enlighet med Ståthåilare-embetets i afseende å verkställigheten afgifna yttrande, underdånigst anhålla, att E. K. M:t täcktes meddela vederbörande nådig föreskrift, alt i räkenskaperna för Ulriksdals och Haga Kongl, lustslott upplägga ett särskildt konto, som redogör för de ölverflyttningar, hvilka kunna ega rum ifrån stats-anslagen för det ena af dessa Kongl, slott till anslags-summorna för det andra. Upsala Kongl. Universitet: Af Revisorerne har blifvit omförmäldt, att de icke varit i tillfälle att granska säkerhetshandlingarna för Akademiens fordringar; och sorn Rikets Ständer anse det vara särdeles maktpåliggande, att Akademiens säkerhetshandlingar varda år efter år behörigen granskade, men insändandet till hufvudstaden af så vigtiga handlingar, för undergående af dylik granskning, icke kan lämpligen ega rum, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes i nåder anbefalla Upsala Akademis konsistorium att, vid insändande till Kongl. Kammar-Rätten af Akademiens räkenskaper, låta desamma åtföljas af ett utdrag utaf konsistorii protokoll, utvisande att Akademiens för dess fordringar, enligt hufvudboken, egande säkerhetshandlingar blifvit i behörig ordning granskade och riktige befunne.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Jan. 1860, kl. 1 #. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af förbudet att under vissa månader af året idka hummerfiske. Till behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet har blifvit öfverlemnad en inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Erik Christensson från Göteborgs och Bohus län väckt motion, deruti han anfört, hurusom Kongl. Kungörelsen den 21 April 1837 om förbud mot fiskande och försäljande af hummer ifrån början af Juli lill medlet af September månad hvarje år under den tid, nämnde Kongl. Kungörelse fortfarit att vara gällande, högst ofördelaktigt inverkat pä en del af den näringsgren, som idkas af fiskarena i den för sina innebyggares armod bekanta Bohuslänska skärgården. Enligt hvad motionären ville erinra sig, blefvo fiskarena i nämnde skärgård, innan den Kongl. Kungörelsen utfärdades, tillsporde derom, huruvida de ansågo ett förbud för hummertägt under månaderna Juli, Augusti och förra hälften af September, vara dem gagneligt; och såsom saken då för dem framställdes, trodde de ett sådant förbud vara af nytta; hvadan de, för sä vidt pä dem berodde, derpå ingingo, men blott tills vidare eller, såsom motionären ville erinra sig, på tio år. Nu hade emellertid under den tid hummertägten vissa månader på året varit förbjuden, visat sig att hummern hvarken 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 22. i större mängd eller storlek gått till vid Bohuslänska kusten mera nu, än när fisket var fritt hela året, samt att den är lika fyllig och matnyttig under den förhudna tiden, som öfriga årstider. Den olägenhet, att hummern under den varmare årstiden icke länge kan förvaras färsk eller längre väg forslas, borde väl icke kunna ligga till grund för förbudet, ty samma förhållande egde rum med alla öfriga fiskslag. Afsigten med förbudet var naturligtvis den, att hummern, då den under en viss tid af året skyddades, framdeles skulle lemna en så mycket bättre och rikare fångst.
Än gaf hon en maskerad, än en bal i historiska drägter från olika tidehvarf; än anställdes en marknad med sina stånd i slottsrummen, och hela hofkretsen jollrade som barn med leksaker, gamle hofmän redo på käpp, unga hoffröknar blåste i svarfvade trumpeter o. s. v.; än var det ett hofbröllop, som firades med pomp och ståt; ja, när någon af den högre sferen bland hofvets tillgifne äfven hemma firade sitt bröllop, blef det en ny anledning till något angenämt upptåg för slottets höga invånare. Då grefve Meyerfelt gifte sig med grefvinnan Tessins brorsdotter, den sköna fröken Louise Wrede Sparre – besjungen i Kellgrens skaldestycke »Gratiernas Döpelse« – en bland de Tre Behagen, hvars skönhet bestrålat både Lovisas och Gustafs tidehvarf, hade Adolf Fredrik och Lovisa Ulrika i det djupaste inkognito, utan sällskap, i en vagn utan kungliga tecken, och utan annan betjening, än kusken och en lakej, begifvit sig till de nygiftas hemvist, innan dessa hunnit hem från bröllopsgården. De voro ej igenkände af brudens kammarjungfru, som väntade på sin unga matmoder, och som vid ankomsten af de främmande, hvilka hon ansåg vara ett par af sitt husbondefolks vänner, ville tända ljus i kronorna, det konungen afböjde, ej utan svårighet och efter så många till och med ohöfliga invändningar af kammarjungfrun, att Hans Maj:t omsider nödgades sjelf blåsa ut ljusen. I stället lät han framsätta ett enda talgljus i en messingsstake på ett litet bord i sängkammaren, befallte kammarjungfrun lemna rummet och förböd henne att för sitt husbondefolk, vid deras hemkomst, berätta de främmandes närvaro. Man föreställe sig Meyerfelts, hans grefvinnas och bröllopsgästernas glada öfverraskning, då kammarjungfrun sqvallrat, och de vid efterseende träffade Deras Maj:ter bakom sänggardinerna.
Vicla.re fortsätta de i s m m a ämne: / so1 ?722.15 / ') " 2t. ?1: Jag Ast~indaifå veta af min k. Moder de förniimsta styclren, hvarinecl en flicka uti sin uppvIixnings tid bör syssel~ät~tas. %; ~1. ' ?120d1 * @ 2: I De iiro åtslzilliga, som bör lampas efter ålderns tilltagniide: såsoin först, iir nödigt att lara henne lasa, slrrifva, riilraa och rita, seciaii a.llel.iancia slags söin, hvnribland rä.knas slat söm, markning, Marseille, sil+ssöm med allehanda cl~attering etc., lilssiledes att staz-ka, sticka och stoppa på många slags vis. Sedan, nar åldren s&amp; tillnter, bör hon vänjas till att gå i visthus och lziill~re, ocl1 dela nt hvad soin, dageligen behöfves i hushållet; lära att lcolra, brygga, balra, br&amp;nna; i lika matto, att spinna bAde 1111, lin och bomull, att. viifva .och sy kliider, med mei: n, som en god hnsh: lllerska val pryder. Ou1 nu allt detta slrnll blifva val. gjordt, till matmodreus hedei: och h s e t s SöïkoR: ing, s&amp; foi.cli-ni: visserliga hv: ~rt inAl för sig sin stora öfriii~g. v So~zhrst) .ziu: Win k. Moder nHmnde icke coefferc?, dansa och spela. Stum och-e~z: Jag Ilar ii~n1i11 iclre tanlrt ckreïter, hurii vida en innn Iran yara belåten mecl en hinstru, soin söker sitt, nöje i s8d.ana .tidsfördrif.
Svennen hade längesedan dragit ifrån hemmet, och tjente nu hos en konung, långt, långt bort i främmande land. Men de andra hofmännen buro afund emot honom för den gunst han vunnit hos sin herre, och ville gerna komma honom på fall, om de eljest kunde få någon sak med honom. Svennens afunds-män aktade noga uppå allt hvad han måtte företaga sig, och gingo så en dag inför konungen. De sade: »Herre, konung! vi veta väl att du icke kan lida vrånghet och olag af dina tjenare. Derföre hafva vi icke velat dölja, att den främmande svennen, som är i din tjenst, hvarje morgon och afton böjer knä för en afgud.» När konungen hörde slikt, tänkte han att det var illvilja och förtal, och satte ingen tro dertill. Men hofmännen sade, att han väl sjelf kunde öfvertyga sig om de hade talat sanning eller icke. De förde så konungen till ungersvennens kammare, och bådo honom titta igenom nyckel-hålet. Vid nu konungen såg ditin, blef han varse att svennen låg på knä framför en fager bild, och kunde han så icke tänka annat, än att allt var sannt som hofmännen hade berättat. Konungen blef nu mycket vred, kallade ungersvennen inför sig, och dömde honom till döden för hans stora ogernings skull. Men svennen urskuldade sig, och sade: »Herre, konung! icke må du tänka att jag dyrkar något afgudabeläte; detta är min systers bild, och jag beder till Gud hvarje morgon och afton, det han ville bevara henne, emedan hon är i en elak styfmoders våld.» Konungen beddes derefter att få se bilden, och kunde icke tröttna att skåda dess fägring. Han sade: »om det är sannt, såsom du säger mig, att detta är din syster, så skall hon blifva min drottning, och du skall sjelf fara bort att hemta henne. Men om du ljugit, skall det blifva ditt straff att kastas för vilddjuren i lejona-kulan.»
P. Weidenhaijn 22. å d:o » Häradshöfdingen V. Ulfsparre 24. å d:o » f. Bruksegaren H. Dillner 59. å d:o » f. Handlanden I. A. Carlqvist 48. å d:o » Apothekaren C. P. Lidman 49. å d:o » f. Bryggaren N. Boberg 60. å d:o » f. Kryddkramhandlaren I. C. Nording 60. å d:o » Civil-konduktören J. C. Kemner 62. afskrifning af åtskilliga lån och öfverräntor 40: 7 och 10. eftergift af dess fordran hos Handlanden D. Schedvins enka . 78. gratifikation åt Vaktmästarne vid 41. organisation, förändrad för. Se: Organisation. Bankoreglemente. Se: Reglemente. Bankovinst. Se: Vinst. Berger, B. J. om förhöjdt årligt understöd till 16. Berättelse, Banko-fullmägtiges till Utskottet 1. Utskottets till Rikets Ständer 7. , till Banko-Utskott och Revisorer, föreskrift om öfverlemnande vid hvarje riksdags början af 88: 8. Bladin, F., om ersättning för en utrikes resa 29. Boberg, Nils, f. Bryggare, ackordsanbud å Banko-diskontverkets fordran hos 60. €. Carlqvist, J. A., f. Handlande, om eftergift af Banko-diskontverkets fordran hos 48. Carlstad, om anslag till kreditiv för en tillämnad Filialbank i 19. I>. Dahlgren, Carl, från Elfsborgs län. Se: Hypotheks-bank, Allmänna. Dahlgren, C. P., Kamererare, ansökning om eftergift af öfverräntor 82. 3 N:o Sid. Deposit-räkning, derå insatta medels användande 35: 33. , räkningshafvare 45: 24. Deputerad för den dagliga tillsynen inom Banko-verket, om val af 55: 3. göromål 55: 9.
Het är icke fråga om, att skänka något' åt den rikaste possessionat, utan att låna honom , emedan han kan prestera full säkerhet. Het lärer för hvar och en, äfven den, sorn.’ icke har mera kunskap om, byggnader, än att han sett dem med ritstiftet uppförda på papper, vara fa ((ligt, huru det skulle gå, om byggnaden fördeld tes litet på hvarje år under eri längre tid. Det Lief sluteligen ett Babel. På dessa grunder tillstyrker jag bifall | Utskottens Betänkande. Herr Hammarsköld: Om här vöre fråga om-* 206 Den 19 September f. m. ett anslag för Upsala Universitet till Littératurens befordrande, skulle jag, örn jag satte mig deremot, vara ovärdig art stå på detta runi framför de sköldar, som återkalla minnet af en Oxenstjerna , en Dahlberg, én Schytte} en Lindsköld öchén dela Gardie, samt ovärdig Ättelägg af det ädla f rtintimtnef * som fö? mera än hundrade år sedan , genom ett frikostigt anslag satt den behöfvande i stånd, att njuta den vetenskapliga bildningens fördelar. Men här är icke fråga om något, som kan hafva inflytande på Litteraturens utveckling. Vetenskaperna kunna lika val odlas Utan dénnä byggnad, och Studenterne kunna lika väl läsa gina läxor till Embetsexamina, och Professo* rerne hvila på de lagrar deras företrädare skör: dat, lika väl utan, sorn med denna byggnad# Jag fattar således icke hvad det är, som nöd, sar Äcaden.ien att uppbygga detta hus, för att fylla det med toma Bibliotheks lådor. Mati har omtalat nödvändigheten att förvara ett af Europas största och dyrbaraste Bibliöihek. Kanske torde Jag i detta ämne kunna äga något Vitsord, och jag är skyldig bekänna, att Upsa* la Bibliothek är visserligen det största Bibiiötltek i Sverige, men kan endast sägas vara etl Vacker början till ett Bibliothek och icke änntl något Bibliotheks
Jfr ordet '"veterligen.” c) En aktad jurist har ansett att i stället för ”och" kunde sättas eller-, men då skulle man kunna stjäla det man verkligen eger, fastän annan det sig tillegnat. d) "Annans" är här begagnadt såsom motsats till tillgriparens, emedan icke någon kan i egentlig mening stjäla det han besitter. Bih. till B. St. I framtiden torde, till befordrande af medborgares jemlikhet inför lagen, penningeböter komma att antingen direkte bestämmas efter den brottsliges behållna årliga inkomst, beräknad efter föregående årets bevillningstaxering, och fördelad samt ådömd för vissa dagar, der ej belt års inkomst kunde ifrågakomma, eller ock endast få begagnas såsom förvandlingsstraff efter dylik grund, när den brottslige, dömd till fängelse, önskade derifrån njuta befrielse. Om jag icke minnes felaktigt, hörde jag för nära trettio år sedan sakkunnig och trovärdig person uppgifva, att bestämmelser i dylikt syfte funnes uti en i Brasilien utgifven Handelsoch Sjöfarts-lag ("Code de commerce”). Till frågan om val af straffarter hörer frågan om den särskilda påföljd eller tillwtiniHfp i Straff, sorn under namn af fortast af in ed fforker! i g i förtroende varder ’för alltid eller för viss tid" ådömd ''för vissa i lagen bestämda brott.'’' Enligt 2:dra Kap. 19 § skall denna påföljd medföra vanfrejd, och den dömde hafva förverkat embete, tjenst eller annan allmän befattning, samt vara utestängd från alla sådana rättigheter och förmåner, för hvilkas åtnjutande god frejd erfordras. I Utskottet har jag flera gånger sökt ådagalägga det okristliga, oädla (att icke säga grymma) samt skadliga och okloka uti att ej blott bibehålla en sådan påföljd för de jemförelsevis få brott, i afseende å hvilka det nu kan vara uttryckligen bestämdt, utan ock, genom ny allmän strafflag, ytterligare utvidga och befästa området för en lyckligtvis redan vacklande, samt för kristendomens ljus om det allmänna menniskoförderfvet och kärlekens kraf alltmer förbleknad och försvinnande opinion.
Ofver-räntor Af Diskontering: 8 Behållen vinst B:ko R;dr Skuld vid årets slut: Rikets Ständers Banks förlag • Tillgång vid årets slut: Kassa-behållning Hos Depositions-Afdelningen innestående Utestående Vid Iliinilrls-Biskonten i Stockholm. Tillgång vid årets slut: Vid BlaiirfelM-ISisS&cmteii i Götheborg. Summan af beviljade Kassa-kreditiv: År 1851, för helt år, 167 st. å tillsammans . År 1852, vid årets början: på 3 månader 16 st. å . 46,000: » 6 d:o 33 » å 111,500 » 9 d:o 40 » å . 148.000 »12 d:o 94 » å . 194,500 och sedermera vid berörda kreditivers förfallolidcr: 1852 den 1 April, på l år, 16 st. å 46,000: — - den 1 Juli d:o 33 st. å . 111,500: den 1 Okt. d:o 42 st. å . 150,500: — - R:dr Inkomster: Inlrädes-afgifter Influtna räntor . 8 Skuld vid årets slut: Rikets Ständers Banks förlag Tillgång vid årets slut : Kassa-behållning 313,000: 195,860: HosDepositionsAfdelningen in nestående 186,000: 115,000: Utestående Kassa-Krediliv 1,000: 189,140: Bevisorernes Berätt. aner.
Lliss v. Lckrreclt. l.. 8. ION. Brinke Lillis. I.. 8. 121. iHjerts.' l. 8. 126. kele ^x. Lere. rZO. L. 7. INunclc. iZg. I.. L. ?- ^rnssbjöin. 1^7. t?nsrst /iä- Tlcetrs I.. 8. I^IinI^pvr. 212. L. I. Liliij sf Oszebv. L. 8. rro. OliaLitingllolll. L 8. rZr. k. ii. 8ölsversrm. L. 8. Fullm. Larl Hssteslc». I.. 8. Fullm. v. Lks». L. 8 222. O^IIensvsrxl. FUllM, kolian lVlsnnLrstsm. L. 8. CustafklsntinA OvllenbZZa. 222. Oust. FlllllN. Otto Oronsteit. I.. 8. l.. 8. ZgZ. lo!,. L. cie l-aval. ZZI. 0. Kjtti-ndcr§. v. 5. - L. 8. Z87. kiils liens,c ä.lcer5elt. 4v6. k. O. kalinekielm. I. 8. v. 8. 408. l. lVIalcom vanKv. LilljSsrrLm. 421. Kalmberg. I.. 8. Ovllenstjsrna. v. 8. v. 8. Larl von Quanten. Oralrenlijelm. I.. 8. Fullm. Olas Ojrllenatllsr, FullM. Fullm. l^ckr Liöniz. k. 8. Fullm. Frih. L. Lonraä IlZgla. I.. 8. 674, LILKjölö. Fullm.
Ett sådant ordnande af de anslagsoch lånesummor, Rikets Ständer vid hvarje riksdag bevilja, vore ock utan tvifvel i alla hänseenden mera systematiskt och ändamålsenligt, än den hittills följda praxis att till Riksgälds-kontorets utgifter hänföra hela den s. k. extra statsregleringen, eller icke allenast låneunderstöden, utan ock alla de egentliga anslag, som äro af en mera tillfällig beskaffenhet. Såsom exempel på den oformlighet, hvartill denna praxis leder, torde kunna erinras huruledes, enligt sednaste riksdags statsreglering, en mängd aflöningar till Statens embetsoch tjenstemän äro anvisade att utgå frän Riksgälds-kontoret, så att Stats-kontoret först måste i särskilda omgångar begära att hos Riksgälds-kontoret utbekomma det anvisade beloppet. På sådant sätt måste Stats-kontoret dels qvartaliter, dels halfårsvis från Riksgälds-kontoret reqvirera aflöning till Skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona; aflöning till Styrelsen öfver allmänna Vägoch Vattenbyggnader; arfvoden till lärare vid Mariebergs läroverk; hyresersättning åt Chefen för Kongl. Ecklesiastik-departementet; aflöning till en Antiqvitets-intendent o. s. v. Vid 1856—1858 års riksdag anvisades 524 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 205. till och med för Kamereraren i Stats-kontorets Kammar-kontor, för ökade göromål, ett belopp af 1,000 R:dr, som Stats-kontoret måtte qvartaliter hos Riksgälds-kontoret reqvirera, innan Stats-kontoret kunde till sin egen tjensteman utbetala denna honom tillagde tillfälliga löneförbättring.
Transport 114,673:33. 6. 33,871: vit beviljad inöfver Stais Verkets odisponerade spanmälst il Igång, upptages på Förslag 36,276 Enär härifrån afdrages förra Landshöfding gelönen i Christianstads Län 1,203 H:dr 16 sk., som nu blifvit ifrån Staten utesluten , äfvensom de å denna hufvud titel odisponerade lo B:dr 13 sk. 4 r:st-, tillhopa 1,213 R:dr 29 sk. 4 r., så blifver återstoden 181.607 R:dr 15 sk. 2 r., rätta och egentliga tillökningen å denna huf» vud-titel. Tredje Hufvud titeln, innehållande Militaire-Staterna till Lands och Sjöss. Enligt hvad Stats-Utskottet föreslagit och Riksens Högloft Ständer under loppet af denna Riksdag jemväl till en del redan bifallit, bestå de uppl denna hufvud-titel förekommande förändringar och tillökningar uti följande , nemi.: Den af Kongl. Majit för Kongl. KrigsCollegium och Förvaltningen af Sjö ärenderna samt Lots - Contoiret beyiljade 25 proCents löne-tillökning, i likhet med hvad andra Verk undfingo år 1812, och utgått af Indragnings-Stafens besparingar, upptages här i afräkning på den nu beviljade löneförhöjningen med - _ 35306: 32.— ________ Transport 3130&; 32.—^ Den 14 Juli. Den nu beviljade löne-förhöjning för samma Verk, utöfver nyssnämde sumina - * 5,865; 9. 8, Till fond för löne-för bättringar för den Värfvade Arméen och Flottorna, lika med hvad för CivileStaten blifvit föreslaget , samt till öfriga regleringar och förändringar Kongl.