Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifv. Handelstraktat, att den mellan Kongl. Maj:t och Hans Maj.t Fransmännens Kejsare afslutade icke mätte af Rikets Ständer godkännas, samt nu gällande tulltaxa med vissa uppgifna undantag oförändrad bibehållas. Motion N:o 215. Bevilln.-Utsk. Utlåt. N:o 2. R. St. underdån. Skrifv. Hansson, Sven, från Östergötlands Ian. Motion N:o 35, om utsträckning af landstingens verksamhet och befogenhet. Allin. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 80 och Meni. N:o 89. R. St. underdån. Skrifv. Motion N:o 36, angående ändring af Kongl. Förordningen om kyrko stämma, kyrkoråd och skolråd, i hvad angår pastors rätt att vara sjelfskrifven ordförande. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 96. Motion N:o 37, angående vissa grunder för skarpskytteväsendets ord nande, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 51, Mern. N:o 69 och 82. R. St. underdån. Skrifv. N:o 67. Motion N:o 38, om ändring af allmänna lagens stadganden, beträffande tiden för Häradsrätts sammanträdande, m. m. Lag-Utsk. Betänk. N:o 15 och Mein. N:o 46. R. St. underdån. Skrifv. Hattefura vid Wenern, dels om vissa ändringar uti vilkoren för det vid sistlidna riksdag lemnade statsbidrag för segelleds öppnande förbi Köpmannabro genom sjön Åkelången m. fl. vattendrag till sjön Stora Lee, lii. m., dels ock att det för sjöarna Östra och Vestra Siléns förening medelst kanal och slussar af Kongl. Maj:t i Dess nådiga Proposition 28 om Statsverkets tillstånd och behof ifrågasatta anslag måtte till hela sitt belopp få under år 1867 utgå. Motion N:o 341. Stats-Utsk. Ut låt. N:o 78. R. St. underdån.
Nåder förordna en serskild tjensteman att tills vidare, i egenskap af Polismästare, handlägga de Polis-Kammaren tillhörande ärenden, hvilka afse Sundhets-Polisen och öfriga ordningsfrågor, som ej röra säkerhets-polisen, genom hvilken åtgärd tid bereddes för den ordinarie Polismästaren att kunna mera än förut egna sin verksamhet åt Po - 20 Slatssamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 33. lis-inrält ningens vigtigaste ändamål, nemligen hufvudstadens invånares fredande till lif och egendom, dels ock, genom Nådigt Bref af den 26 Februari 1839, bifallit föreslagen tillökning och förändrad organisation af Polis-Betjeningen, med förbättrade löner för samma Betjening af medel, som blifvit dertill beviljade från Stockholms Stads-Cassa, Öfver-Slåtliållaren, så vidt en förändrad reglering af tjenstebefattningarne i Polis-Kammaren rörde, funnit en sådan reglering nödig endast i afseende å PolisKammarens Secreterare, samt dess Nolarier och Ganzlister; hvarjemte Öfver-Ståthållaren ej allenast afgifvit ett förslag till ny lönereglering för alla Öfver-Ståthållare-Embetets Tjenstemän och Betjente, deruti lönerne blifvit upptagne för den ordinarie Polismästaren till TreTusen Femhundra Riksdaler, och förden serskildt tillförordnade Polismästaren, som hade att handlägga alla, Säkerhets-Polisen icke rörande, ordningsmål, till EllTusen Sexhundra Riksdaler, utan äfven i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t måtte till Rikets nu församlade Ständer allåta Nådig Proposition om be* viljande af de till omförmälde lönereglering erforderlige anslag, eller FemtonTusen Sextiofem Riksdaler Ellofva skillingar 2 runstycken Banco. Öfver detta Öfver-Stålhållarens utlåtande har Kongl. Maj:t infordrat Dess och Rikets Stats-Contoirs underdåniga yttrande, hvilket dock ännu ej afgifvits.
– Så dröj då icke, DödsEngel! ropade domaren, och i samma stund kände jag mig utstött på bron Sirât. Denna brygga var, såsom jag af de heliga skrifterna visste förut, sju steg lång: den som nedstörtade vid första steget, fördes af strömmen, som var afdelad i sju mindre grenar, till det grufligaste plågorummet; den som halkade vid det följande steget kom till det andra o. s. v. Bäfvande upplyfte jag foten, för att taga det första steget: det lyckades; äfvenså det andra och tredje; men nu svigtade jag redan, och knapt ville jag taga det fjerde; förrän min fot snafvade och jag, med högt skri, nedstörtade. Redan förlorade jag ljuset ur sigte; redan såg jag ej mer än de sotiga bergväggarna, mellan hvilka jag föll; redan vidrörde jag vattnet och nu flöt jag floden utför, på den heta qvalmiga vågen. Min kropp förvandlades till ett enda sår; mitt kött förtorkades ända till benen; men ännu andades jag, ännu lefde jag med full sansning, för att känna plågan i all dess gruflighet. Floden böjde sig kring en udde, och föll straxt nedanför, delad i sju cascader, genom lika många bergöppningar, ner i jordens innersta. Redan fattades jag af strömhvirfveln, som drog mig ned i vattenfallet, då jag kände mig fattad af en kraftig arm, som ryckte mig till sig och kastade mig uppför berget, så väldigt, att jag afdånad nedföll ett pilskott från stranden. Jag befann mig i Paradiset. Vid första andedrägten af dess krydd-dofter väcktes mina sinnen, döfvades alla smärtor. Men länge fick jag ej njuta denna ljufva hvila. Nu framträdde en gestalt, och nalkades mig med stegen af en jätte. Jag igenkände Rustan i min befriare. Ånyo grep han mig och bar mig fram till Propheternes krets. Hvad har du vågat, öfvermodige! ropade Muhammed med thorndöns-röst, då han blef oss varse.
Denna $ hänvisar till §§. 2 och 3 uti Lagen för Banken af dcn’i Mais 183o, som handla om sättet att gå tillväga, derest Banken vägrar att sedel vid uppvisandet inlösa med det belopp', som genom Lagen om myntbestämningen fastställdt blifvit. § x9* I afseende på Bankens framlida lånerörelse har syftemålet varit, att å ena sidan de summor, sorn Banken nu har på serskilda sätt i låneväg fästade, icke skola på det hela förminskas, innan andra utvägar till lån blifvit beredde och öppnade; samt att i de fall, då en för Banken ändamålsvidrig utlåning anses böra inskränkas eller upphöra, sådant sker med Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse N.-o 36. *7 med all varsamhet och utan minsta rubbning af låntagares bestämdt uttryckta rätt eller tyst medgifna beräkningar; men att deremot, å andra sidan, för det närvarande, lill dess Banken blifvit consoliderad 1 sitt nya skick och mera vana vunnits vid rättsenlige myntförhållanden, Bankens lånerörelse i tillämpning äfven på rigtiga bankmässiga föremål, ej borde erhålla all den utsträckning, sorn eljest med allmän nytta och Bankens fördel vore öfverenstämmande. Man har trott, att, vid öfvergången till en bättre ordning i penningverket, det vöre önskvärdt, att så liten skakning eller rubbning som möjligt egde rum uti redan existerande förhållanden och vanor, celi man har hoppats, att tidpunkten ej skulle vara aflägsen, då alla de välgörande följderna af det återställda rättstillståndet skulle i hela sin vidd utveckla sig. Såsom allmän grund för Bankens lånerörelse måste likväl erkännas och antagas, att Banken får gifva lån på vissa säkerheter, men att Banken ingalunda måste gifva lån på hvad säkerhet som helst, och att således ordet läner ätt, med hänsigt till Banken, måste helt och hållet försvinna. På en upplyst och verksam Bancostyrelse beror det, alt Bankens rätt att vägra lån icke blir menlig lör något samhälls-interesse.
Jag anser dess idkare icke böra gynnas mera än landtbrukare; men, när de förre lida inlrång i deras näring, måste man, för råämnets erhållande, lala de sednare gifva med sig. Jag har således icke talat till fördel för någon viss klass af näringsidkare, ulan för det allmännas nytta. Jag fortfar fördenskull alt begära återremiss. Hr Gr. o. Landtnäs härefter lill bifall å Utskms i denna punkt afgifna yttrande framställda propos. besvarades med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landlm. förklarade, att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Gr. Sparre begärde härvid votering, men anmälde sig derefter ånyo och yttrade: På flere ledamöters begäran och då tiden är långt framskriden, afstår jag från den af mig begärda votering. 2:dra punkten, ang:de Hr L. F. Nygrens och RiksdagsFullmäkligen Pehr Erikssons motioner; och 3:dje punkten, ang:de afstående af Kronans jord-egare-rätl till inmutningar å dess mark. Biföl los. 4:de punkten, innehållande förslag lill en underd. skrifvelse till K. M. Gr. Sparre: I Utskms tillstyrkande uti denna punkt har af misstag icke influtit samma ordalydelse, Ulsk:u i de 2:ne första punkterne begagnat. Jenne erkännande af detla mitt förbiseende, såsom ledamot i Utslcn, hemställer jag, att, i öfverensstämmelse med Utskms yttrande viel. de 2:ne första punkterne, i st. f. orden ”underdåniga hemställanden” ordet ”anmärkningar”, i st. f. orden ”måtte förordnas det” orden ”borde intagas föreskrift derom ati ”, samt i st. f. orden ”matte stadgas” orden ”borde stadgas” måtte införas. Frih. Cederström: Jag anhåller, att Riddarh.-Sekreim finge uplysa, huru de öfrige Stånden afgjort denna punkt, derest underrättelse derom ankommit; och att jag derefter måtte återfå ordet. I anledn. häraf tillkännagaf lindert.
– Nej fanken heller, knappast börjad. Jo ser du, jag fick det infallet att inviga henne i mina hemligheter beträffande Irene, så att hon vet i det närmaste lika så mycket, som du eller jag. Och i dag var det min tur att erhålla ett förtroende af henne. Men jag vet ej, om jag ändå kan berätta det ... det vore orätt. – Ack hvad du nu i hast blifvit pryd. Du sade ju nyss, att du vet att jag kan bevara ett förtroende och nu återtar du ditt gifna löfte. – Nå nå, jag vill visst inte vara något pjåk. Ser du i dag kom Selma till mig och sade, att om jag ville vara hennes vän, så skulle jag afstå ifrån alla planer på Irene. Jag svarade då, att jag aldrig skulle afstå ifrån dem, med mindre jag finge veta en giltig orsak. Då berättade hon ... med betänksamhet och tvekan förstås ... att en viss hade någon tid på dagen, (antingen i går eller i dag det nämnde hon ej) infunnit sig i hennes kabinett och gråtande kastat sig i hennes knän och sagt, att hon icke mera var värdig att ligga under ett så gästfritt tak, då hon brutit emot gästfrihetens heliga lag Men hastigt hade hon liksom ångrat det steg hon tagit, den bekännelse hon gjort ... hon hade störtat upp, satt händerna i kors framför pannan och fallit så handlöst mot golfvet. I denna ställning hade hon nu klagat och jemrat och sagt, att hon förbrutit sig dubbelt ... först emot gästfriheten och nu åter ... genom denna bekännelse ... emot sin kärlek. Och Selma, som är så god, hade svårt att trösta henne, men hvad hon ej rätt lyckades uti ... det lyckades en annan, det lyckades honom, som dansar der, genom en enda blick Så var det och det var Irene Och Selma sade till mig: – Emil, om du har ett menskligt hjerta, så ställ dig icke såsom en mörk skugga emellan deras kärlek. Uppgif alla dina anspråk och sök i ditt rena medvetande, i ditt samvete en tröstare, ifall offret tycks dig svårt. Så talade Selma och det var icke utan att hon talade till mitt hjerta. Dansen var slutad; Emilie drog sin broder till ett hörn af salongen. Hon betänkte sig icke så litet, innan hon talade:
Ridderskapet och Ådeln åtskiljdes klockan half till 11 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Den i3 Julii f. ro. Måndagen den i3 julii 1829. Plenum klockan g Förmiddagen» Föredrogs ånyo och gillades StatsUtskottets den 6 sisllidne Junii under N:oi64 afgifnc, och den 3 dennes pä bordet lagde, Utlåtande, i fråga om fortsättning af det Arrende Eskilstuna Stad innehar af Eskilstuna Kungsladugård. Ånyo föredrogs och lades till handlingarne StatsUtskottets den l^sistlidne Junii under N:o 166 afgifne, och den 3 dennes på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid någre af Utskottet förut meddeldte Betänkande)!. Då nu ånyo föredrogs StatsUtskottets den 17 sistlidne Junii under N.*o 167 afgifne, och den 3 dennes på bordet lagde, Memorial, innefattande anmälan derom, att StatsUtskottets under N:o 4<a meddeldte Betänkande, om inrättande af en allmän Klubb för alla fyra RiksStåndens Ledamöter, blifvit af Rikets Ständer giiladt; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär verkställigheten af delta beslut komrae alt uppdragas åt RiddarbusDirectionen, samt de öfrige Irenne RiksStåndens CanzliDirectio - 2o8 Den 13 J n 1 i i f. m. ner gemensamt, anmoda RiddarhusUtskottet, att, till efterrättelse och iakttagande, lemna RiddarhusDirectionen delafRikets Ständers ifrågavarande beslut. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskottets den 17 sistlidne Jun ii under N:o 168 afgifne, och den 3 dennes på bordet lagde, Utlåtande, angående väckt fråga om Löneförhöjning för Rikets Ständers JustitiaeOmbudsman.
Sådant var verkligen mitt yttrande, och det öfverensstämmer med min öfvertygelse, Men jag får fästa uppmärksamhet derpå, att då denna lätthet är af mycken betydenhet i fråga örn vin och arrac, som hafva högre värde, inträffar icke samma förhållande med brännvinet; ty om jag också antager, att det skulle lyckas att infora 12, 14 ä 20,000 k:r brännvin, hvilket skulle utgöra höjden, enär endast ett eller annat fastage i sender kunde inpractiseras, skulle sådant icke betydligt verka på tillgången. Man har sagt, att man bedrar sig i sin förhoppning att genom den höga skatten vinna en högre statsinkomst, I detta fall bedrar jag mig icke. Jag är nästan säker, att inkomstens belopp ej skall Den ao October f. m. blifva större; men äfven med full säkerhet derom skulle jag anse en hög skatt ändamålsenlig, emedan i följd deraf tillgången på brännvin måste blifva mindre och jordbrukarne skola lära sig, att de bättre kunna använda sin tid, än till brännvinsbränning. Efter jag har ordet, vill jag icke förbigå att upptaga Frih, Boyes yttrande, att de, som önska brännvinsbränningens utöfning endast i stor scala, vilja etablera en jordaristokrati. Jag förstår icke, huru Hr Frih, kunnat komma till detta omdöme, ty en sådan afsigt måtte väl snarare kunna tillskrifvas dem, som yrka bibehållandet af nuvar. förhållande, eller att endast jordbrukare skola hafva rättighet att bränna brännvin, än dem, hvilka Önska, ätt hvarje fri Svensk man, vare sig jordbrukare eller ej, må få utöfva denna näring. Frih. Boyes yrkande, att jordbrukets förbättring blifvit beredd genom husbehofsbrännvinsbränningen, skulle väl förtjena att upptagas till vederläggning; men för hvar och en jordbrukare, som tager i betraktande hans påstående om de lyckliga följderna af denna bränning, torde en vederläggning vara öfverflödig, tyden afsättning af landtmannaprodueter, som brännvinsbränningen beredt, blefve naturligtvis lättare, ju friare näringen klefve, Hr Lagerhjelm:
Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Gr. von Rosens, Fredr. Carl, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion, ang:de bibehållande till nästa Riksdag af redan anslagna 100,000 R:dr b:ko till öpnande af en kanalledning från Mälaren till Storsjön i Södermanland. v Den 4 Januatji e m. 85 Föredrogs och remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Hr Cederschiölds, Rob. Theophron, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion om åtgärders vidtagande för att förhindra ytterligare tillväxt af fångarnes antal och af kostnaderna för deras underhåll. Föredrogs och remitterades till LagUtsk. Hr Cederschiölds, Rob. Theophron, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion, om rikets indelande i större distrikter, hvardera omfattande ett helt län eller flere domsagor och försedt med ett för distriktet gemensamt cellfängelse och serskild brottmålsdomstol m. m. Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. R. Stms Just.- Ombudsmans nedannämnde, af Hr Cederschiöld, Rob. Theophron, såsom dess motioner uptagna, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagda skrifvelser till R. St:r. l:o Angrde förhöjning af anslaget för Just.-Ombudsm:ns embetsresor, eller ock tillåtelse, att besparingar må få användas lill godtgörande af hvad å föregående års resor blifvit utöfver anslaget an vändt; och 2:o Angule aflöningen för dc vid Just.-Ombudsm:s Exped:n anställde tjenstemän. Föredrogs Hr Dalmans, Wilh. Fredr. Achates, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion, ang:de förklaring af K. Kungörelsen d. 13 Juli 1853, i afseende på bränvinsbrännings-rättighet under nästa April månad. Hr Hjärne, Harald: Denna motion innehåller en begäran, att R.
Ja nog tänkte jag på hvad det var för en dag den 15 Maj, och nog tror jag liksom du att Axel, åtminstone att börja med, var mera ledsen öfver det än han ville låtsa om. Men det kan hända att den lilla lexan kan vara honom nyttig till något, så att han lär sig att inse, hur man genom att upptaga en strid innan man ännu hunnit samla sina krafter, kan råka att endast draga löje öfver sig och sin sak. Och så skall du inte vara ledsen för det att hans ungdomliga ”rusning” (jag menar framrusande i otid) har framkallat några förargelser för honom sjelf och för dem som hålla af honom. Sådant stärker karaktären, när det något gry fins i den från början, och derför kan det nog vara af sin nytta, om det än icke är välbetänkt att framkalla det. Hvad nu studenterna beträffar, så vill jag icke alls påstå att de gjort dethär af elakhet eller hjertlöshet. Det är så vanligt att unga menniskor äro färdiga att skratta åt och håna andras öfvertygelse, och det är ett drag som Axel sjelf i hög grad eger. Det kan vara honom godt att sjelf få erfara hur det käns, det kan komma honom att, när det gäller en annan, tänka på hur det tar. – ”Hvad I viljen att menniskorna skola göra eder, det gören I ock dem!” Men fast jag säger detta, kan du lita på att jag sjelf som ett svidande piskrapp känt hvart ord som måttats åt honom, och hade jag i min hand haft något medel att afvända det, så nog hade jag gjort det. Jag visste redan på förhand hvad han utsatte sig för genom den föreläsningen, hvilken han aldrig borde ha hållit. Men att pina och plåga menniskor med råd och förmaningar, det är icke min sak. Jag tyckte visst inte att du talade ”lillgammalt”, jag tyckte att du talade mycket rart och förståndigt, och jag håller af dig för det. Och håll fast vid det, att aldrig fegt under motgången draga dig tillbaka från ett öppet erkännande af den, som du när det var medvind kände dig stolt att få sluta dig till. Och kom ihåg, att ingen uppfostran i verlden kan motsvara den, som ens eget medvetande om rätt och orätt förmår gifva.
Allt detta röres | timme, hålles i smord form och gräddas vid lagom värme 1 — 1| timme. Denna kaka står sig rätt länge. Halfmogna krusbär kokas minst \ timme med honung; därefter tillsättes hälften så mycket mogna hallon; det hela kokas till mos. A f delta blandas några skedblad i uppvispad grädde, som serveras i glasskål. Fyld kaffekaka: | kg honung kokas och blandas med 125 gr hackad mandel och så mycket rifvebröd (helst rifven surlimpa) som honungen upptager. Då massan kallnat iröres kanel, hackade citronskal och stötta nejlikor och får sedan stå öfver natten. Nästa morgon tillsättes 1 sked rom och så mycket vin, att färsen blir smidig. En vanlig jäsdeg, som till krans eller mjuka kringlor, kaflas tunn, massan strykes på, degen rullas ihop och får jäsa innan den sättes i ugnen att gräddas | timme. Hvilka bär som helst kokas med honung, oeh kompotten stås i en skål, dock ej med mycken saft. Under tiden har man kokt en » flamri » af mjölk, majsenamjöl, socker och vanilj, redd med äggulor samt till sist uppblandad med ägghvitskummet. Denna smet slås öfver frukten och rätten serveras kallnad, utan sås. Pudding (engelskt recept). Först blandas | kg hvetemjöl med 1 tesked jästpulfver, | kg njurtalg och litet salt; därefter knådas i degen | kg honung (eller sirap), 1 kopp mjölk, 1 ägg och 1 tesked målen ingefära. KaBas, rullas ihop och lägges i en uppblött och invändigt med mjöl beströdd handduk, för att (som plumpudding) koka 2 timmar i vatten. Till bakning. Små pepparkakor: 1 kg värmd honung, 125 gr smör, 1 kg mjöl, 250 gr. socker, 2 gr kanel, 2 gr nejlikor, 3 gr kardemumma, 2 gr pomeransskal, \ rifven muskotnöt, 60 gr sötmandei samt 35 gr i | liter rom upplöst pottaska blandas på bekant sätt. Kaflas och små kakor stickas ut. Tjocka honungskakor.
Han hade aldrig vågat trycka hennes hand en gång, och denne främling hade, helt ogeneradt kysst det ljufva ansikte, som — det kände han plötsligt — han älskade mer än allt annat i världen. » En älskare naturligtvis; hvilken dåre j a g varit! » och B o b sjönk ner i en stol och dolde ansiktet i sina händer. Middagsklockan ringde, och B o b klädde sig hastigt. » J u förr det är öfver, dess bättre, » mumlade han och gick utför trappan. I detsamma mötte han R u t h; hennes kinder voro täckta af en liflig rodnad, och hela hennes väsende andades en glädje, som ingaf honom en gränslös svartsjuka. » Åh, herr F a l k, » utropade hon, » vi ha haft en sådan angenäm öfverraskning — » för oss fram och tillbaka samt transport af våra saker gå till 18 ä 20 kr. Båda gossarne gå vid statens läroverk, där betala vi 14 kr. för hvar i terminsafgift, således för året 56 kr. Vår lilla flicka går i en flickskola här i staden, där terminsafgiften endast utgör 10 kr. Skolböcker och materiel för barnen ha ännu ej uppgått till mer än 20 kr. om året för dem alla tillsammans. Och så ha vi skatten, afgiften till änkeoch pupillkassan, lifförsäkringspolis och assuranse, de kom ma igen hvarje år, orubbliga som hälleberget och oundvikliga som ödet. Ja, nu har jag visat, huru vi efter bästa förmåga använda våra 3000 kr., men vare det långt ifrån mina tankar att framställa oss såsom något mönster, manande till efterföljd. Människornas förmåga att hushålla är ju så ofantligt olika. Jag gör, så godt jag kan, men mången gång är det svårt nog att få allting att gå ihop. Barnen äro friska och starka, och de ha strykande aptit, det fordras ganska stora kvantiteter för att mätta dem. Min man vill ha godt och har, som han säger, » den principen att köpa allting af bästa sort » Ja, hvem vill icke det! Men tvingad af nödvändighetens kraf, får man allt emellanåt se efter det billiga i stället.
Men om statsverket äfven derigenom skulle inbesparat i allra bästa fall omkring 2,000 R:dr årligen, vore dermed föga vunnet, så länge de legala annonserna måste, enligt Svenska Akademiens privilegium, införas i Posttidningen, emedan följden blifvit att alla embetsmyndigheter, domstolar och förvaltande verk af mångfaldiga slag derigenom tvungits hålla 2:ne tidningar med en ökad kostnad, mångfaldigt större än ifrågavarande besparing, hvartill komma större utgifter för deras inbindning, helst de flesta andra tidningar hafva två om icke tre olika format, och ökadt behof af utrymme — 273 — arkiven. Svårligen kan det väl för öfrigt vara herrar Revisorers mening, att Sveriges Regering skulle alldeles sakna en officiel och officiös organ inom pressen. Inför herrar Revisorer torde väl icke behofvet af en sådan behöfva utvecklas, eller omöjligheten att få detta behof fylldt genom aftal med någon annan tidning, hvilken när som helst kan komma i opposition mot Regeringen, som i sådan händelse skulle faktiskt beröfvas all inverkan på den offentliga diskussionen, — ty hvad verkan bar en artikel, möjligen styckad samt försedd med prolog och epilog jemte en massa noter? — och endast genom sina meddelanden gifva ökad spridning och inflytande åt ett visst partis åsigter. För blotta förmånen att få införa inseraterna och icke ens för ytterligare 2,000 R:dr lärer någon mera ansedd tidning ej vilja afstå från sin politiska position, och med dess bibehållande torde ett sådant blad hvarken lämpligen böra eller af andra politiska partier tillåtas tillika vara Regeringens officiella tidning. Såvidt jag således fattat Revisorernes mening riktigt, torde den gjorda anmärkningen gå ut på, att sedan Posttidningen från början af år 1860 erhållit ett direkt anslag, borde inkomsten för införandet af ofvan uppräknade inserater upphöra, hvilket åter förutsätter, att nämnde anslag skall vara tillräckligt stort både för sitt egentliga ändamål och för att betacka den sålunda föreslagna minskningen i inkomster, d. v. s. för stort för sitt ursprungliga ändamål.