Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sålunda underlättad möjlighet för varuutbyte utgör ett nödvändigt vilkor för en lifligare handelsrörelse, som åter å sin sida är den mägtiga häfstången för näringarnes förkofran och utveckling i någon högre grad. Ehuru, beklagligtvis, den tid måhända ännu icke kan anses ligga nära, då korsande jernbanor, för så vidt de skola med statsmedel byggas eller understödjas, kunna ifrågakomma att anläggas, anser Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande likväl icke olämpligt att, i en angelägenhet af ifrågavarande vigtiga beskaffenhet, redan uti denna underdåniga berättelse, flista Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på den stora fördel, som skulle beredas den allmänna rörelsen genom anläggandet af en korsande jernbana från hamnplatsen Oxelösund genom midten af länet mot Arboga eller Westmanland. Nämnde hamnplats, belägen lj mil härifrån staden, ligger nära hafsbandet och är derföre hela året, med afbrott af vanligen endast 14 dagar, tillgänglig för navigation, men lemnar likväl fullt skydd mot alla vindar och har tillräckligt djup med särdeles god ankarbotten. Vigten af denna hamnplats har först på senare tider blifvit rätt insedd och föranledt anläggandet af väg dit, men sedermera har rörelsen, som detta kommunikationsmedel gjort möjlig, varit i ständigt stigande. Dess belägenhet emellan Stockholm och Norrköping, hvilka båda städer under en lång tid af året äro stängda från hafvet, gör den lämplig till uthamn för dem båda, och sammanbunden med Arboga eller Westmanland, skulle den för dessa orter jemväl blifva af oberäknelig nytta. Att fortsättningen af vestra stambanan från Katrineholm till Norrköping för den allmänna rörelsen må vara af ännu större betydenhet, torde icke kunna bestridas, men hvad nyttan för detta län särskildt beträffar, skall den omförmälda korsande banan säkert äga företräde. PostbeJ'ordringen och kronobrefbäringen, i afseende hvarå några förändringar under femårsperioden icke ägt rum, verkställes, den förra dels af dertill anslagne hemman och dels med gästgifvarskjuts eller ock efter beting, och brefbäringen, der sådan kommer i fråga, af dertill indelade hemman, men inom Oppunda härad emot betalning. B) Sjökommunikationer..
Likaledes säger Utsk., att kapitations-afgiften kommer helt säkert att framgent fortfara, och således kunde man med all trygghet derå anordna en utgift af ifrågavande beskaffenhet. Dervid torde likväl böra bemärkas, att denna afgift är beviljad och utgår för ett bestämdt ändamål, och att härvid med skäl kan möta någon tveksamhet för R. o. Ad., alt tillåta det den användes till andra föremål, än som dermed varit ursprungligen afsedda, d. v. s. för vidmakthållandet och omvårdnaden af R. o. Adis fastighet i hufvdstaden, dess församlingshus med hvad dit hörer. Ty vill man nu draga dessa medels användning till andra, för det ursprungliga ändamål alldeles fremmande utgifter, så torde kanhända med något skäl, isynnerhet om de tryckta utdragen händelsevis ej skulle befinnas upfaga hvad som mest kail lända till Adelns värderande och största heder, utan kanske tvertom, helst Aristokratfördömandets tider ingalunda ära förbi, kunna befaras, alt R. o. Adis ledamöter till sluts blifva mindre hågade att fortsätta medgifvandet af berörde bidrag, hvadan någon nedsättning eller någon minskning i denna inkomst kunde möjl. vara att emotse; men hvilket jag. för min del gerna skulle vilja undvika. Utsk. har äfven uti inledningen till förslaget åberopat den omständigheten, att R. St. afslagit Hr Professoren Carlssons motion i ett likartadt ämne. Denna omständighet synes mig likväl med mera skäl kunna åberopas för afslag å motionen. Dm R. St., Svenska Folkets ombud, ansett sig icke böra bevilja en summa för det då ifrågavande ändamålet, skall då R. o. Ad., en fjerdedel af representationen, vara förpligtad, att, i strid emot de åsigter, sorn gjort sig gällande inom representationen i sin helhet, göra den upoffring, som är ifrågastäild?
Alla sådana berättare äro tråkiga; man är glad att blifva dem qvitt. En god berättande ton fordrar, att man med de enklaste ord, utan svulst och ordkram, i de naturligaste vändningar säger och skildrar allting väl, alltid ger akt på hufvudsaken, oförmärkt nalkas målet och vet att jemt stegra, men äfven till slut fullt tillfredsställa åhörarnes nyfikenhet. Uppmärksamhet på dylika berättare, mycken öfning under tillsyn af vänner, som ega smak; en god, sorgfälligt vald lektyr äro medlen att förvärfva sig en utbildad förmåga i detta hänseende. SÅNG OCH DANS. Bland de egenskaper, som hufvudsakligast tjena den yngre verlden till förmån, och tillskynda äfven den äldre nöjen, höra ostridigt sång och dans. Sången är i stånd att gifva ett visst behag åt det fulaste ansigte och den mest missbildade kropp, och åt den skicklige sångaren hembäres öfverallt aktning och kärlek. Vid sången kan man på ett långt mer tydligt och tillåtligt sätt visa styrkan och graden af sina känslor, affektens och sinnesrörelsernas stigande och fallande, än i blotta ordens språk. Sången försätter den sjungande i alla lägen, som kunna förvärfva honom bifall. De märkligaste, de finaste känslor, hjertlighet, värma, smak, deklamation och fantasi kunna vid sången framträda i sin skönaste egendomlighet. För att sjunga uttrycksfullt och skönt, måste man helt och hållet tänka sig in i deras ställning, som framställas sjungande. Man bör fullt förstå och känna det man sjunger. Tydligheten i ordens uttal är väsendtliga vilkoret för en god sång, så sällan denna fordran äfven uppfylles. Åhörarne måste icke blott förnimma toner, utan göras bekanta med textens innehåll. Men den skönaste melodi förlorar sitt behag, om den föredrages med vanprydande åtbörder. Man har sångare och sångerskor, som ej kunna sjunga någon ton, utan att dervid förvrida anletsdragen, eller göra vidriga rörelser med kroppen. Andra åter försumma naturen helt och hållet, samt vilja blott vara konst, derigenom nödvändigt de känslor, sången bör väcka hos åhörarne, måste störas. Ett godt lefnadsvett har äfven i fråga om sången sina oförkränkbara lagar.
Den gjordes under min ledning af ea Utländning, hvars vittnesbörd är ojäfaktigt, och synes af den berättelse, som af trycket utgafs Så kom 1809 ars Revolution; mm skyldighet var att framlägga resultaterne af min förrättning för Konungen och Allmänheten ; detta skedde; så stod saken, då flere RiksStånd påkallade utförandet. Hvad i allt detta är annat, an den vanliga marchen? Man fann då, att ett kostnadsförslag erSordrades; ett sådant var lotvadt af en enda man, sona med pålitlighet kunde uppgöra det: Herr Telford; men jag visade, att vägen var stängd härför» genom kriget ; dä rådfrågades den skickligaste, som man näst honom kände: ett Den 16 Junti f. m. 77 kostnadsförslag upprättades sf Major Bagge; och om lians uppgifter tj till en del inträffade, så kunde man ej vänta det under sådana omständigheter, och af skäl. som förut blifvit vidlyftigt utredde. Hvem är nu den felagtige uti allt detta ? Åtminstone kan det ej vara Bolaget, som ej existerade, förrän långt efter kostnadsförslaget upprättades. Den värde Ta» laren har åberopat hvad jag sagt 1806, och vill, att det nu uti allt skall inträffa ; måhända kunde jag åberopa på samma sätt, hvad den värde Talaren sade JS09, men då jag, mer än någon annan, finner mig vinna daglig upplysning uti ett så inveckladt ämne, må jag ej ställa andra till redo lör hvad de sagt för io å ii år sedan om okända föremål. Detta vare nog yttradt om denna afhandling; för min del tror jag dock, att hvem sorn opartiskt läser den ostyckad, skall finna att mera derutaf inträffat, än man kunnat förmoda af en okunnig mans framställning, åtmin, stone tror jag deri skall bära märke af ospard flit, och oväldighet till utredande af sanningen. Man har vidare sagt, att man borde endast tänka på utförandet af Vestgötha Canalen, samt öfvergifva den östra delen, och att en bättre hushållning borde iagttagas.
Så har grundlagssliftaren icke tänkt, så har han icke heller uttryckt sig i grundlags-§. Hvad som är faktiskt utredt och som kan inhemtas genom de prot:r, som blifvit förda i Statsrådet, det skall 376 Den JO Maj f. m. Const.Utsk. bedöma och granska samt göra framställningar om huruvida Konungens rådgifvare böra ställas under Riksrätt; men ännu hafva vi icke hunnit så långt alt Const.Utsk. kunnat höja sig till en Stat i Staten, sorn skall fiskalisera alla åtgärder utan endast döma om hvad som har händt och som det ser vara faktiskt ådagalagdt i Statsrådsprotma, och vi komma icke till ett så beskaffad t regeringssätt, alt vi regeras af Const.Utsk., utan vi komma att fortfarande regeras af K. M. och R. St., alla böjda under grundlagens bokstaf och anda. Frih. Cederström: Dä jag, sista gån gen jag hade ordet, afstod från milt först framställda yrkande, hade ännu icke det utmärkta försvar för Const.Ulsk:s åtgörande blifvit framställdt, som vi sedan af Ilr Cederschiöld fått afhöra ;'men jag skall icke derifrån söka någon anledn. alt åter uptaga mitt förut frånträdda yrkande, affattadt i öfverensstämmelse med hans åsigt. Likväl anser jag mig berättigad att, äfven derest dessa punkter icke punktvis föredragas, samt ett och samma öde kommer att drabba Afd. Litt. B. i sin helhet, få desamma uplästa, om det ock fortfarande lärer vara majoritetens åsigt, alt något annat beslut, än att lägga punkten till handlingarne, icke skall komma alt ega ruin. Således kommer den princip att erkännas, alt Const.Utsk. äfven om detsamma endast finner sig ega anledn. till anmärkn. af mindre vigt, måste rigta ett hugg emot
Majit, af inkomne handlingar i nåder inhemta!, att den i staden Lund belägna s. k. Wagnmansjorden, såsom icke varande af privilegierad natur, bordt i ordinarie roteringen ingå, men alt sådant icke skett, och att samma jord i anseende lill berörda sin natur, icke heller blifvit till extia rotering upptagen; alt Kongl. Majit, uppå Förvaltningens af Sjö-ärendena samt Kammar-kollegii, uti utlåtande den 10 December 184o, afgifna underdåniga tillstyrkan, under den 1 Februari påföljde år i nåder lörordnat, alt frågan om denna jords extra rotering skulle förfalla, och vederbörande roleringskommission ega alt, efter samma jords beskaffenhet, värde och afkastning, i förhållande till jord å landet, derå bestämma rolemantal, till ingående i städernas allmänna båtsmanshåll, på det sätt, att, till undvikande af rubbning uti den redan skedda regleringen i detta afseende, vakans-afgifl årligen infil nästa riksdag af Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlens Utlåtande, N:o 8. staden borde utgöras för de rotenummer, hvartill jorden blefve uppskattad, hvilken afgift i ränteriet skulle insättas, för att af Rikets näst sammanträdande Ständer användas; samt att, sedan kommitterade belagt den s. tu Vagnmansjorden med ordinarie, rotering och upptagit densamma till $ rote, sådant blifvit antecknadt uti en extra roteringslängd, sorn Kongl. Maj:t i nåder fastställt. Sedan Stats-utskottet, för denna frågas behandling, sammanträdt med Allma nna Besvärsoch Ekonomi-utskottet, hafva Utskotten tagit densamma i öfvervägande; och som Utskotten mot den Vagnmansjorden sålunda åsätta rotering icke funnit något att anmärka, få Utskotten, jemte anmälan härom, vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte omförmälda roteringsåtgärd för sin del godkänna. Stockholm den 18 April 1848. Aok. till Exp.-Utsk. d. 20 April, kl. 2 e. ra. Utlåtande, i anledning af Kongl.
_ — Motion N:o 99, om förhöjd pension för förre Länsnotarien i Upsala län, Landssekreteraren O. H. Förberg, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N;o 153. R. St. underdån. Skrifv. N:o 18G. Motion N:o 100, angående särskild utredning och meddelande af före skrifter i fråga om användande af kroppslig aga vid skolungdomens undervisning. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk Betänk. Nm 118 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 174. Motion N:o 151, att Lag-Utskottet må utarbeta förslag till afhjelpande af vissa i Justitie-ombudsmannens embetsberättelse till innevarande riksdag anmärkta brister i flera lagar och författningar, särskildt i fråga om åtal mot prester i religionsmål, m. m. Motion N:o 152, om ändring af 1 § i 3 kap. Handels-balken och 17 kap. Rättegångs-balken samt andra åtgärder till förekommande och minskning af edgångar Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. R St. underdån. Skrifv. N:o 142. Motion N o 240, om utarbetande af lagar i afseende å religionsfriheten, fullt öfverensstämmande' med grundlagarnes stadganden, angående religiösa förhållanden. Lag-Utsk. Utlåt. Mern. N.o 54. Lag-Utsk Betänk. N o 73 och Mern. N:o 82 Motion N:o 241, angående dels Häradsrätternas organiserande enligt vissa Lagberedningens förslag, dels förberedelser till ändringar i Domstolarnes organisation och verksamhet. Motion N:o 298, angående förhud mot anställande af s. k. auktioner till fattiga barns utackorderande. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 65. Motion N:o 299, angående anläggning af jernväg mellan Stockholm och Upsala öster om Sigtunafjärden. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 87 och Mern.
— Efter genomläsandet af detta uppsteg ånyo en länge närd önskan hos mig om en slags pensionsinrättning för alla kvinnor, undantagandes de, som ha anställning vid post, telegraf, folkskolor eller eljes komma i åtnjutande af pension efter vissa tjänsteår. Huru många kvinnor finnas icke, som äro lärarinnor i privata hem, sitta å kontor, äro i affär, gå som man säger » frun tillhanda » och dylikt. Dessa ofta illa aflönade kunna af sina små löner icke göra några insättningar i lif ränteanstalter, därtill fördas för mycket, för att en gång uppbära en liten årlig pension. Om vi besinna alla de storartade stiftelser här i Sverige, afsedda för änkor och ogifta kvinnor, så har det nog visat sig mer än en gång att det icke just blir den mest behöfvande, som först får den lediga platsen där, utan det beror — detta som allt annat — på » tur och gynnare ». Jag vet mer än en som bor fritt i dylik stiftelse, oaktadt stora inkomster. Dylikt alstrar j u bitterhet hos den ena människan mot den andra, och detta böra vi väl motarbeta på alla sätt. Om en pensionskassa i nämnda syfte bildades genom frivilliga gåfvor af bättre lottade och dessa välvilliga gifvare, som offra stora summor på palastlika stiftelser, i st. gåfve dessa penningar till » Kvinnans pensionsinrättning » så kunde alla — som själfva ville göra sina inbetalningar — komma i åtnjutandet af en liten pension på äldre dagar och så själfva hyra rum efter behag Huru sedan hvar och en förvaltade sitt pund, fick bero på dem själfva. Om den årliga inbetalningen sattes så lågt som 12 ä 15 kr., skulle nog den minst aflönade gärna göra denna insats för att på så sätt gå en sorgfriare ålderdom till mötes. Hos en af mina umgängesvänner var ett äldre fruntimmer som hushushållsmamsell eller — förlåt mig — fröken; hon var en af dessa nöjda människor, som ha föga eller inga anspråk.
I fråga om befordran till läraresyssla bar Herr Sommelius i sin motion föreslagit, alt ingen bör till ordinarie lärare antagas, som icke minst i 2:ne år tjenstgjort vid elementarläroverket, och af dessa år åtminstone det ena vid stiftsstadens läroverk, samt befunnits tjenlig för sitt blifvande kall; alt ingen bör utnämnas till ordinarie lärare i lefvande språk, som icke minst ett år vistats utrikes och der studerat dessa språk, och att till dylika resor Staten bör lemna understöd. Utskottet instämmer deri, att för läraren, så väl som för hvarje annan embetsman, det måste vara nödigt att innan han befordras till ordinarie syssla, hafva förvärfva! öfning och skicklighet i det, som hans befattning tillhör. Härutinnan föreskrifver gällande skollag, att läraren skall ”hafva förvärfvat någon öfning och erfarenhet i lärarekallet”, hvilket utan tvifvel måste befinnas vara en otillräcklig bestämmelse, helst densamma tillämpas och efter ordalydelsen mycket väl kan tillämpas sålunda, att berörda kompetensvilkor anses uppfylldt af den, som, efter att hafva aflagt vederbörliga kunskapsprof, varit någon tid anställd vid ett elementarläroverk, vare sig högre eller lägre, såsom biträdande eller vikarierande lärare i ett visst ämne. Det ligger dock i sakens natur, att härmed icke uppnås hvad sora åsyftas. Den unge lärare, som sålunda får sig anvisadt att på eget ansvar och bäst han förmår undervisa lärjungar i ett visst ämne, är derunder lika mycket i saknad af andras handledning, som af tillfälle att aktgifva på undervisningens gång i det hela och att, genom jemförelse mellan andra lärares undervisningsmethod och sätt att behandla lärjungarne, bilda sig ett begrepp om företrädet af det ena eller andra, med ett ord, förskaffa sig den pedagogiska erfarenhet, förutan hvilken han svårligen skall kunna fylla sin uppgift såsom lärare på eget ansvar. Utskottet anser fördenskull särdeles nödvändig en föreskrift, enligt hvilken en hvar bör, innan han till ordinarie lärare befordras, hafva under Rektors och öfriga vederbörande lärares ledning vid ett högre elementarläroverk under någon tid följt undervisningens gång och sjelf i densamma deltagit.
Det blir Den 3 December e. m. 183 nemi. i vissa fall en både onödig och betungande omgång att behöfva skaffa församlingens betyg genom sockenstämma derpå att en person ärligt försörjer sig, då sådant merändels kan ådagaläggas genare och mera i första hand genom enskilda intyg, om hvilka församlingen i de flesta fall kanske icke ens har någon kunskap. 2:o Att 5 § 2 mom. och följande i Legostadgan må erhålla en förändrad lydelse sålunda: »Felar tjenstehjon af lättja, vårdslöshet »eller olydnad i tjenslen, eller eljest förer ett oordentligt eller slraff»barl lefnadssätt, ege husbonde nied allvarsamma föreställningar söka »sådant rälla. liällrar sig icke deraf tjenstehjon, eller befinnes del »okunnigt eller eljest odugligt i tjenslen, eller deri visar otrohet »eller uppstudsighet och vill husbonde del derföre från sig skilja, »anmäle då målet» lika med nuv:de författningen till §:s slut. Derefter tillägges: »måttlig husaga är tjenstehjon af man»könct till fyllda tS är och af gvinnokönet lill fyllda i6 år un»derkasladt.
På Committerades req visitioner eller fullmagter, hvilka alltid måste vara underskrifne af minst en utöfver halfva antalet af Comileens samtlige Ledamöter, ullemnas penningarne från Riksgälds-Contoret; och i följd hvaraf Commilterade komma, att för alla sådane lyftade summor ansvara, samt redovisa i den orduing, som här redan finnes stadgad och föreskrifven; <- 5:o då någon hos Committerade anmäler sig till erhållande af lån, bör vid ansökningen fogas ritning och kostnadsförslag till den byggnad, som skall uppföras, och innan något får lyftas i afräkning å ett af Comraitterade beviljadt lån, skall lill dem aflemnas låntagarens till RiksgäldsContoret ställda skuldebref å hela lånsumman, innefattande föi bindelse, att de i irsta punkteTi stadgade vilkor, i afseende på ränteecb capitalafbela lii ingen, i föreskrifveu ordning fullgöra; och till säkerhet derföre skall lemnäs första inteckningen uti tomten och den byggnad, sorn derå kommer alt uppföras; ■ - ;• Expeditions-Ulskoltcts Forsing till lind.
Jag vågar föreslå ett sätt att förena de skilda tankarna, det nemi., att, sedan R. o. Ad. genomgått alla Bomm, samt det derefter lärer blifva nödigt, att en viss redaetion antages, man då äfven må afgöra, om man vill, att deri skall upptagas benämningen Minister eller icke. Jag i4 H. tö Den 6 Oelober e. m. tror, att benämningen gerna kan bibehållas, utan att derom behöfver nämnas i grundlagen. Beträffande den siste talarens yttrade betänklighet, får jag endast erinra, att ett lika beskaffadt hinder, som det han uppgifvit, jemväl inträffar i afseende å afskalfandet af Statssccreterarne. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i Gr. Horns nu gjorda framställning. Bifölls. 2: dr a mom. i 6 § Reg. F. Gr. Horn: Jag hemställer, huruvida man icke här, såsom vid det sista morn., bör besluta, att det må heta: ”En för utrikes ärenderna.” Gr. Frölich: Jag anhåller, att hela § må till föredragning uppläsas, hvarefter jag skall framställa de anmärkningar deröfver, som jag anser böra blifva it. o. Ad:s gemensamma tanka. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han trodde öfverläggningen blifva redigast, om hvarje morn. särskildt discuterades, hvarefter, sedan alla vore genomgångna, man särskild kunde komma till en allmän redaction af §:n. R. o. Ad. hördes häruti instämma. Hr Dalman: I anledn. af beslutet att icke ingå i närmare bestämmanden i afseende på de särskilda departementernas föremål, hemställer jag, om det icke beträffande chefen för Utrikes Departementet är nog, att man säger: ”en chef för Utrikes Departementet,” utan att, pä sätt Utsk. föreslagit uttrycka hvilka ärender, som böra dertill räknas. Hr von Hartmansdorff:
Hr Printzenskjöld bar nämnt, att ■uppbördsstämmorna ske i Februari och Mars. Jag vill icke bestrida, att detta kan vara händelsen i vissa orter, men hvad jag med säkerhet vet, är, att i den landsort jag bebor, börjas uppbördsstämmorna redan i medlet af Januari. Om nu också ingen särdeles vidlyftig granskning i landscontoren skulle förrättas, så kan jag likväl icke tro annat, än att åtminstone en vecka behöfves dertill, isynnerhet om jag inräknar den lid, som åtgår för nppbördsböckernes inskickande och återsändande. Derjemte skola debetsedlarne för de skattskyldige vara att tillgå 4 veckor före uppbördsstämman. Detta gör 5 veckor tillsammans. Om jag nu förutsätter, att uppbördsstämman hålles i början af Januari, så måste häradsskrifvaren hafva uppbördsboken färdig till början af December. Jag skulle icke eller tro, att det går an att uppskju - Beit i December e. m. iSi - ta uppbördsstämmorna till Februari manad ; ty om detta lät sig göra, s;1 kan jag icke första hvarföre kronofogdarne nu började sina resor straxt efter jul, då hvar och en gerna då vill vara hemma, och årstiden icke är den behagligaste för resor. Hr Westerstrand, Pehr: Hufvudsakligen instämmande i Gr. Cronhjelms sednaste yttrande, får jag erinra, att ifall föreskriften i 129 § skall kunna uppfyllas, att debetsedlarne, som grunda sig på uppbördsboken, skola vara utgifna 4 veckor före uppbördstiden, det alldeles icke går an att flytta fram tiden för uppbördsbokens ingifvande så långt, som här blifvit föreslaget. Enligt K. br. d. 2 Nov. 1836 och K. Slatscont:s kungör., d. 8 Dec. samma år, är det öfverlemnadt åt Konungens Befdide alt utsätta den enda ordinarie uppbördsstämma, som numera äger rum, på den för innevånarne lämpligaste tiden i Januari, Februari eller Mars månader.
Konungens vederbörande befallningshafvande erinrades att vid förefallande kronoskjuts ordna densamma på det sätt, att, om möjligt, de skjutsskyldige undginge olägenheten att skjutsa längre in uti andra län. Då likväl de kronoskjutsskyldige äro pligtige att skjutsa från en station till en annan, och detta förhållande att denna sednare kan vara belägen i annat närgränsande län, icke synes Utskottet för de skjutsande medföra annan eller större olägenhet, än som med utgörandet af kronoskjuts i allmänhet är förenad, tillstyrker Utskottet, att berörde motion må förfalla. Stockholm den 4 April 1851. Ank. till Exp.-lJtsk. den 8 April 1851, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af erhållna återremisser utaf Betänkandet J\° 14, angående beredande af tillgång på duglig vaccin. Nämnde betänkande, hvari Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i nåder förordna: »l:o att Dess Sundhets-kollegium må ombesörja, att, på vissa af kollegium bestämda tider, ett lämpligt antal kreatur må blifva inköpt och stationeradt vid rikets veterinärinrättningar, för beredande af tillgång pä duglig vaccin, i ändamål att till vederbörande läkare utdelas; 2:o att, genom kollegii försorg, i länen tjenstgörande läkare må förständigas att under deras resor i länet söka förskaffa sig upplysning, om koppsmittade kreatur någonstädes äro tillfinnandes och derom göra anmälan hos vederbörande landshöfding; 3:o att Sundhets-kollegium må utfärda en tydlig och lättfattlig anvisning till igenkännande af kokoppors beskaffenhet på djuren, med uppmaning till hvar och en, som upptäcker sådane, att anmäla detta hos närmaste kronobetjening, som vidare borde skyndsamligen derom inlemna rapport till landshöfdingen, hvilken derefter egde att anbefalla veterinärläkaren i länet att undersöka förhållandet; och 4:o att