Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
menande. Åh det har jag nu min egen tanke om känner jag Gerda Svensson rätt Fröknarna Knutson och Jönsson puffa hvarandra i sidan och fnissa diskret. Fröken Svensson rodnar. VIGGO. Fröken Svensson säger ju sjelf, att hon knappt kände igen mig. FRU KNUTSON. Det är bara som hon pratar tro mig. Hela sta'n vet, hvem som sitter på första sidan i hennes album. FRÖKEN SVENSSON förebrående. Åh fy, tant. FRU KNUTSON. Jag har ingenting sagt jag. Men jag försäkrar herr literatören, att friare det har Gerda Svensson ingen brist på. VIGGO. Det har jag aldrig betviflat. FRÖKEN TORNSTRÖM. Hur länge stannar herr Pihl i sta'n? VIGGO. Till klockan ett. DAMERNA i korus. Till klockan ett? VIGGO. Ja. Jag reser vidare med tåget söderut. FRÖKEN JÖNSSON. Redan? Vi hade hört, att herr Pihl skulle stanna här en månads tid. FRU KNUTSON. Ja, det är till och med inte utan, att man räknat en smula på det. Ungdomen skall ställa till sällskapsspektakel, och herr literatören skulle spela med. VIGGO. Det gör mig ondt, men jag antar, att min plats inte blir svår att fylla. FRU KNUTSON menande. Säg inte det! FRÖKEN JÖNSSON. Vet ni hvad ni skulle spela? VIGGO. Förste älskare? FRÖKEN JÖNSSON. Ja. Men emot hvem? VIGGO. Mot er? Fnissningar. FRU KNUTSON. Gerda Svensson skall spela hufvudrollen, förstås. VIGGO. Det gör fröken Svensson ju alltid. FRÖKEN SVENSSON rodnar. Hvad menar ni med det? VIGGO. Det vet vi väl? Att ni är samhällets primadonna assoluta. FRÖKEN TORNSTRÖM. Hvad Louise ser ledsen ut. LOUISE som sutit och hört på med en frånvarande min. Gör jag? FRU KNUTSON. Ja, det vore synd att säga annat. Kan inte literatören finna på något medel att muntra sin fostersyster mer? Hon är alldeles förskräckligt melankolisk.
Regerings-Formen, jemlikt anförda grunder förändradt, måtte öfverflyttas till 81 §, — att, då förstnämnda § medgifvit Riks-Stånden öfverläggningsrätt om Constitutions-Utskottets yttranden öfver Konungens Propositioner i grundlagsfrågor, denna i allt fall obestridliga rätt måtte genom ett tillägg i 81 § ytterligare försäkras, — och att, med afseende å de fullständigare föreskrifter om grundlagsfrågors beredning, som 81 § Regerings-Formen komme att upptaga, 29 § Riksdags-Ordningen måtte härutinnan blott hänvisa till den förra. — Genom Förstärkt Constitutions-Utskott afgjordes sedermera, att förslaget Constitutions-Utskotlets Memorial, N:o 33. 3 skulle till påföljande Riksdag hvila, med de förändringar, att, ”då Constitutions-Utskottet till Riksens Ständer inkomme med förslag till grundlagsförändring, detsamma, efter öfverläggning derom i Ståndens plena, borde försl framställas endast till gillande eller ogillande,” — att, ”om det af alla fyra Riks-Stånden ogillades, frågan skulle förfalla,” — att det deremot, ”af samtlige Riks-Stånden gilladt, borde hvila att oförändradt antagas eller förkastas å nästföljande Riksdag,” — att, om åter ”i något eller några Riksstånd vid förslaget gjordes anmärkningar, som hindrade dess hvilande, de, hvilka hvarje Riks-Stånd serskildt förklarat utgöra dess gemensamma tankar, skulle hänvisas till Constitutions-Utskottet, som det ålåge att desamma till ett förslag i möjligaste måtto sammanjemka,” — samt att, om derefter ”något eller några Stånds tankar blefve i någon eller några delar skiljaktiga, eller förslaget ogillades af något eller några Stånd, men gillades af de öfriga, Förstärkt Constilutions-Utskott komme att med Riksens Ständers rätt afgöra, livilketdera af förslagen borde hvila, eller huruvida frågan finge alldeles förfalla." Äfven delta sålunda jemkade grundlags-ändringsförslag blef, den påföljande Riksdagen, ej af samtliga Riks-Stånden slutligen godkändt.
Barthelemy som, enligt afsiuten konvention med Fransta Regeringen, den i:sta Julii 1784, underlades Sweriges Krona i utbyte mot den dä ensamt för Franste waror bewiljade, men sedermera genom Kongl. Förordningen den 22 Maji 1794, till öfriga Länders producter, utsträckta Nederlags rättighet, i Götheborg, och derefter under omwäxlande förhållanden, dock med Swensta StatsCasians ärliga gravation, utgjort en allmän Handelsplats, förmedelst sin den yide September 178? grundade porto tranoo inrättning, har under de sednast förfiutne ären, i följd af Krigen, Europas politista ställning, och Coloniens afständ frän Moderlandet, warit underkastad siendtliga invasioner och inwerles stakningar. Kongl. rr Den i8 April. Kongl. Mast har wal sa widt Krigstillståndet med England det kunnat medgifwa, widkagit tjenliga anstalter till tryggande af denna aflägsna besittning samt till återförande af laglydnad, säkerhet och lugn bland dest inwänare, och Kongl. Masts bemödanden hafwa ock ägt den framgång att On undsiuppit främmande Herrawälde och någon tid fatt åtnjuta en fredad handel, hwarioenom dest intrader lemnat ett icke obetydligt öfwerstott, som koinmit Swensta Stats-Castan tillgodo; men Kongl. Mast har tillika i nader funnit oundgangeliga sadana hufwudsakeliga förändringar i Öns administration, hwilka med bibehållande af dest flyttning till befrämjandet af Swensta Handelsföretag i Westindista farwattnen, för öfrigt stilja den fran allt mera egentligt sammanhang med Swerigcs Statsförfattning och förwaltningsgrunder. Den erfarenhet
Vrot. |834 ocfl i835. 10 Sami, 2 Afd. a Expetlitious-TJcskoitcts Memorial N:o 29. förslag till (leil §. i Riksdags-Beslutet, som innefattar till nästa Riksdag livilande Grundlagsfrågor, har, jemte andra anmärkningar, hvaröfver Expeditions-Utskottet serskildt yttrande denne dag afgifvit, inom bemälde Riksstånd förekommit en af Herr Cederschiöld gjord framställning, så lydande: ”Constitulions-Utskotlets Memorial N:o 4° med förslag, som åsyfta Tryckfrihels-Förordningans återbringande i vissa delar till dess ursprungliga skick, är indeladt i 3:ne moment. I det första föreslås, att ciLäinonen 1 sjelfva ingressen af 86 §:n Regerings-Formen återföres lill ordagrann likhet med det citerade. I det andra, att 8:de mom. i 4 §•» eller stadgandet om Indragningsmagten kommer alt upphäfvas och uteslutas; och uti det tredje moni., att Juryn i Tryckfrihets-mål skulle afskafltas, och målen afdömas af de vanliga domslolarne. De 2 första mom. hafva blifvit af alla 4 Stånden godkände att hvila till nästa Riksdag; och det 3:dje förkasladt af 3 Stånd samt endast godkändt afj Preste-Slåndet, som af sin Talman och Constitutions - Utskottet Lief förhindradt att lika med de öfriga Stånden, serskildt besluta 0111 det sista morats förkastande. Det är väl sannt, att Utskottet framställde alla tre momenten såsom:
Af denna korta relation synes, att åsigterna hos Ständerne, rörande en mängd edgångars obehörighet och obehöflighet, varit desamma under de sistförflutna fyra riksdagarne; och i öfverensstämmelse dermed har Justitie-kansleren, uti underdånigt utlåtande tillstyrkt, att en mängd edgångar måtte dels afskaffas, dels förändras till försäkringar, som icke kunna till eder hänföras, och således icke besvära ömtåliga samveten, de må i öfrigt huru som helst tolka både vår Herre Jesu Christi yttrande, antecknadt i Mathei Evangelii 5:te Kapis 34, 35, 36, 37 versar, och äfven dermed sammanhängande bibelspråk. Men alldenstund hvarken i Ständernes skrifvelser af åren 1854 och 1863, ej helleri Justitie-kanslerens berörda utlåtande, hvaraf Utskottet torde skaffa sig del för att derom taga närmare kännedom, finnes särskildt omnämnt en af de mest onödiga eder, nemligen student-eden, hvilken, efter hvad jag specielt känner, besvärat, att icke säga kränkt, många ömtåliga samveten, och gifvit anledning till spekulationer på emigration, samt, i sednare tider, på bildande af separat-församling jemte öfvergång till sådan; fördenskull, och enär ostridigt är, att de samvetsgranne ynglingar, som sålunda onödigtvis marteras, icke äro bland de sämsta medborgare, och ej heller böra af Staten, genom ringast sagdt onödiga, om icke okristliga, föreskrifter, liksom tvingas att från fosterlandet eller åtminstone från den s. k.
Landtm, åberopade § ej ur lämplig uti ifrågavar. fall", emedan jag ej som klagomål, utan som motiv för min reservation mot indi - Den 23 J a nu a ri. recta complimenter till Konungens rådgifvare, för livad sorn i afseende å regeringsärenden sig tilldragit, omnämnt tryckfrihetsprocessers anställande, hvars resultater ogillas af allmänna rosten;, ty hade jag velat klandra Ministerens handlingssätt, så hade jag begynt med efterföljande af mig väl kända tirad: ”Det är anledn. tili anmärkn. mot Statsrådet, eller den och den ledamoten, eller föredraganden, hvarom remiss b e g ä r e s till Co nst. Ut sk. , inför hvilket anledn. uppgifvas skall”; och jag förklarar, alt sådan anmärkn. skall icke uteblifva, när ett Const.Utsk. är formeradt, dit remiss kan erhållas; dock vill jag för denna gång uppskjuta med fullkomnandet af den påbegynta taflan öfver tilldragna obehagliga händelser sedan sista riksdag. Hr von Hartmansdorff, August: Jag vill blott återkalla uti R. o. A:ds minne, att en dylik fråga som den förevar, väcktes vid sista riksdag, och att, om mitt minne icke felar, dåvar. Landtm, förklarade, att han icke ville efterkomma den uppmaning som gjordes, vid hvilket förklarande Ståndet lät bero. För närvar, tillfälle får jag för R. o. Ad. uppläsa ordalagen uti 25 §:n Riksd.Ofdn., der det heter: ”RiksSttn utnämne utan dröjsmål sina Deputerade, hvilka med Landtm, o. Talmännen, hvart Stånd för sig, inför Konungen må nedlägga Ståndens vördnad och lyckönskan, samt likaledes uppvakta Drottningen och de K. Personerne. Stånden utse derjemte Deputationer att inbördes hvarandra helsa och lyckönska.” Jag tror, lika med Iir v. Troil, att det rriå vara till Hr Landtm, öfverlemnadt att uppläsa sitt tal eller att icke göra det.
N:o 413, i anledning af Herr von Hartmans dorff.s motion om anslag till utskrifning af registratur, hvilka ifrån Stats-Expeditionerna bordt till RiksArchivet aflenmas. Bifölls. N:o 414, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse, angående rotehållarne vid Uplands Regemente beviljade befrielse ifrån utgörandet af s. k. klädpenningar, enligt kneckte-contraclet. Lades till handlingarne. N:o 415, i anledning, af Riks-Ståndens beslut, rörande tryckningen af de i Representations-frågan, vid denna Riksdag, afgifna yttranden och Memorial. Bifölls. och N:o 417, angående handläggning af frågor, rörande disposition af den till allmänt nyttiga ändamål anvisade andel af Bancovinsten. Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hade enligt hvad i Memorialet är omförmäldt, ansett handläggning af förrberörda frågor tillhöra StatsUtskottet, äfvensom Bonde-Ståndet, genom meddeladt Protocolls-utdrag för den 23 dennes, hvilket nu upplästes, förklarat, att Ståndet, i anledning af Memorialet, N:o 417, fann något annat Utlåtande icke erfordras, änattStatsUtskottet skulle genom utdrag af Ståndets protocoll underrättas derom, att Ståndet ansåg det vara tydligt och klart, att frågan om användandet af sagde andel af Banco-vinsten borde af Stats-Utskottet handläggas, på grund af Bonde-Ståndets den 20 dennes fattade beslut. 64 Prot. TJtdr. d. 3o Jan. 184U Borgare-Ståndet fann det vara ostridigt, att handläggningen af frågor, rörande disposition af den till allmänt nyttiga ändamål anvisade andel af Banco-vinsten, tillhörer Siats-Utskottet.
Qvitta affänDt en agent, meD uppDrag att unDeuföfa fyuruwiDa De utwiDgaDe fyanDclö* förl)ålIanDen, font meD Detta (anD, till följD af feonafle poltti|fa till* Dvagclfer, uppgått, {fulle funna, äfrnen för De görenaDe EXifena, meDföra någon förmån, f>ar meD Detta JCejfarDöme en öfwerenöfom* melfe blifwit träffaD, till följD fywaraf 0roerige ocl) Norrige fommit uti ett, på egna förDrag grunDaDt, åtnjutanDe utaf alla De rättigljc* ter, font uti Q)tncft|fa janmar blifroit anDra nationer tillerfänDe. fongt. ?^aj:t l)aDe önjfat att jcntwäl i affeenDe å De förenaDe ttnt>er&ant> rifenaö l)anDelö*förf>ållanDen meD $ranfrife funna till EXifeté ©tätt* lmaar' Der» fänneDont meDDela cn tillfreDöflällanDe utgång af De tmDerl)anD* lingar, font meD Detta lanD till bereDanDe af en IjanDcbS* ocl) fjö* farté*traftat ånpo blifroit öppnaDc, ©wångsten att fammanjemfa
Jag betraktar livar och en med bildning, förstånd och erfarenhet i samhället såsom min like, hail må vara Adelsman eller icke, och jag respekterar de ofrälse ledamölerne i Hofrättéme lika högt som de, hvilka tillhöra detta Ständ. Fråga är icke derom att R. o. Ad. skall dömas af sina Ståndsbröder, utan derom, att Adelil skall för sina personer hafva Hofrätten till sitt forum, antingen ledamölerne derstädes tillhöra frälseeller ofrälse Stånden. Således in verkar-förhållandet i sistnämnde hänseende icke på sjelfva saken, men väl kan det lända lill belysning af Grins begrepp om densamma. Vidare har Grin omtalat de olägenheter, som skulle vara förknippade med det omedelbara uptagandet hos Hofrätt af alla inom R. o. Ad. inträffande konkurser. Afven detta skäl åberopade Grin vid sista riksdag, då Grin försvarade ett med det förevar, likartad! förslag. Jag anmärkte då såsom beklagansvärd!, att man ansåg de fleste bland R. o. Adis ledamöter vara cessionsmessiga, så att man förthy måste, för de andra samhällsklassernas skuld, förflytta Adelsmäns konkursmål till uuder-domstolarne. Det bevis på olägenheten jemväl för frälsemännen sjelfve, att Hofrätt nu omedelbarligen uptager dessa mål, som Hr Grin velat hemta derifrån, att en inom Wermland boende ledamot af detta Stånd nödgades begifva sig till hufvudstaden, således öfver 30 mil, för att aflägga gäldenärs-eden, föranleder mig endast att beklaga, det Svea Hofrätt icke hos sig infört samma praxis, som hos Götha Hofrätt städse eger rum. Det är nemi. bekant, att sistnämnda domstol, med den rätt, som blifvit honom af lagen eller åtminstone af gammal häfd tillerkänd, förordnar, att en aflägse boende ledamot af R. o. Ad. som Pörsättes i konkurstillstånd, skall till den under-domstol, som är belägen närmast den ort, der cessionanten bor, icke allenast ingifva sin boupteckning, utan jemväl der aflägga gäldenärseden ; och derigenom har Götha Hofrätt undanröjt den olägenhet Grin omförmält.
Sådana förargelseklippor äro just dessa lnterimsregeringar. Det må vara att den Inlerims-regering, som nyligen var samlad, på ett fullt tillfredsställande sätt upfyllde sitt vigtiga kall ; men jag tror, det man knappast kan räkna på, att sådana omständigheter, som då voro för handen skola återkomma. Emellertid har man gjort mångfaldiga anmärktur emot införandet af ett så beskaffad! regentskap, som i den Kongl. Proposm föreslås. Man har kallat den sålunda bildade regeringen en »prinsregeringn, och blott detta namn har halt det med sig, att den allmänna opinionen blifvit stämd emot förslaget. Den stora allmänheten intränger icke i frågorna, utan känner dem blott på deras namn, och en aprins-regeringa har man derföre trott vara något helt annat än den regering vi nu hafva lyckan ega. Jag tror således, att del hade varit bättre om man i st. f. att genom ett namn göra förslaget misstänkt, hade visat, att denne prinsregering just är en utveckling af den monarkiskt-konslitutionella principen, och en motsats till sjelfva Interims-regeringen, som snarare är en repuhlikanskt-oligarkisk styrelseform. Man har vidare sagt, alt vår frihet skulle genom en dylik regering komma i våda. Om frihetens bestånd hvilade på en så svag grund, hvad vore hon då värd? livad vore tryckfriheten, hvad vore lagarnes helgd värd. om man skulle anse någon våda ligga deruti, alt en Kongl. Prins förde regeringen under några månader med ansvarige rådgifvare? Skulle icke friheten vara fastare, tror jag, att hon icke kan bevaras, huru man än lagstiftar. Med dessa åsigter om nödvändigheten att åstadkomma en förändring i den lyftning, som l:sla §:n förutsätter, mäste jag dock erkänna alt jag mot densamma har en betänklighet, nemi. att i afseende på valet af den Arfprins, som i Konungens ställe skulle föra regeringen, den ordning icke blifvit följd, som i Suecessionsordn:n löreskrifves.
Dea 26 Fehruarn. efter eget arbetssätt, anställt bergningar på djupet från och med 9 och 10 tili och med 14 famnar under vattenytan och detta tor öppna hafvet samt omväxlande strömdrag, att ibland de af Westbäck, uppgifne bergningar en i synnerhet skedt, sedan fartyget med lasten varit i 8 år af Dykeriet öfvergitvit och ansedt som förloradt, att ett på 10 famnars djup sjunkit Ekfartyg, en ny Engelsk Brigg om 60 Lästers diägt blifvit genom Westbäcks åtgärd upptagit, att likaledes last och skråf af ett fartyg på 14 famnars djup af Westbäck blifvit bergadt, att han vidare på 12 famnars djup, från en sjunken Galeas uppfiskat ett 115 famnar långt och 11 tuni tjockt nytt ankartåg, som legat 3 hvarf omkring vindspelet och ändteligen att enligt Westbäcks uppgift omnämnde 5 bergningar uppgått till ett värde af nära 90,000 R;dr Banco utom sjelfva Ankartåget, hvarföre Förvaltningen ansåg Westbäck gjort sig förtjent af något vedermäle, hälst uppfinningen vöre en bland de nyttigare och för det allmänna samt serdeles de trafiquerande gagneligare företag, som blifvit verkstäldte med så beskaffade bergningsredskap och på sådant sätt använde, hvars kännedom ännu vore Westbäck ensamt förbehållen; men borrie blifva allmännnare bekant, på det konden icke med Westbäcks bortgång till verklig förlust måtte gå förlorad. Förvaltningen af Sjöärenderne hade derjemte i underdånighet hemstält, om icke utaf allmänna medel ett årligt arlvode af 5 å 600 Den 26 Februarii.
St. deröfver skola hafva fattat sitt beslut, så får jag äran upplysa att en motion varit inom någon af RiksStm väckt af syftning, att en förmedling i de gamla qvarnarnas skatt borde äga rum, derföre att dessa qvarnar dels genom husbehofsqvarnar 182 Den 9 September f. m. dels ock genom i sednare tider tillkomne nya tullqvarnar blifvit i sina rättigheter förnärmade. På grund af vederbönde Utsk:s tillstyrkande, hafva R. St. ingått till K. M. med underd. anhållan alt K. M. ville låta genom vederbönde anställa undersökning till utrönande huruvida och i hvad män de gamla qvarnarne genom de nyanlaggda lidit någon förminskning i den påräknade mäldetillförseln och huruvida berörde gamla qvarnar skulle pä sådan grund vara till nedsättning uti sina räntor berättigade. Hr Gr. o. Landtm, yttrade alt han, innan öfverläggningen förklarades fulländad, finge hemställa lill Hr Printzensköld om icke hans mening varit att denna punkt skulle delas, så att propos. framställdes först å bifall till sednare delen af Utsk:s yttrande, hvari Utsk. förklarat sig icke kunna understödja komiterades förslag, och sedermera å den återstående delens läggande till handlingarne, hvilket af Hr Printzensköld bejakades. Då härefter öfverläggningen ansågs slutad framställde Hr Gr. o. Landtm., att den del af ifrågavande punkt, hvarå bifall blifvit yrkadt innefattade, att Utsk. funnit sig icke kunna understödja komiterades af K. M. bifallna förslag till mjölqvarnars beskattning efter bevillningsgrunder; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. godkände denna del af Utsk:s yttrande. Ropades ja. Uppå sedermera framställd propos. heslöts, att öfriga delen af 15:de punkten borde läggas till handlingarne. 16:de punkten. Hr von Hartmansdorff: I öfverensstämmelse med Ståndets beslut vid den 3:dje punkten, hemställer jag att denna punkt äfven måtte afslås.
Hvad beträffar den förra af dessa framställningar, har, med afseende å ändamålet med de i 134 och 135 §§:na af ofvannämnda stadga föreskrifna afgifter, som vid inträdet i ett elementarläroverk skola af lärjunge erläggas, äfvensom derå. att han'genom förflyttning från ett läroverk till ett annat icke kommer i åtnjutande af någon ytterligare fördel, det synts Rikets Ständer fullkomligt billigt, att en lärjunge, som öfverflyttas från det ena till det andra läroverket, får, utan afseende å det sednares egenskap af högre eller lägre, från erläggande af ny inträdesafgift njuta samma befrielse, som nu tillkommer dem, hvilka flyttas från ett lägre till ett högre läroverk; och, hvad angår den sednare framställningen, hafva Rikets Ständer inhemlat, att mången gång de tillgångar, som bildas af den från hvarje icke medellös lärjunge årligen utgående afgiften, 9 R:dr, äro icke blott tillräckliga för det dermed afsedda ändamålet att anskaffa undervisningsmateriel, utan derjemte lemnar öfverskott, så att behållningen deraf årligen vexer, under det deremot den s. k. “egna kassans“ öfriga inkomster, bestående hufvudsakligen af inskrifningsafgiften, 4 R:dr 50 öre, icke förslå att betäcka de utgifter, som dermed skola bestridas, nemligen för ljus, ved, aflöning åt vaktmästare och tryckningskostnader, utan alt en extra afgift måste utskrifvas. Att detta sednare vanligen möter missnöje, isynnerhet då kändt är, alt skolan egde tillgångar till kostnadernas bestridande, såvida icke lagstiftningen lade ovilkorlig! binder i vägen för deras användande till det behöfliga ändamålet, synes icke sakna allt berättigande.
som under de efillning ocll senare Aren iiitraclt med afseeiide &amp; denna utva.nhing. bet~förtibl1: rnSå,val skrifvelser fraii pastorsämbetena i ile ftirsamlingai, tleir. hvarifrh iitvadring iiiest eger ruin soin ock Min » Daiisk Kindesamfunds autoriserede F~estekoiiton lemiia det glädjande vittnesbördet., &amp; t iitvandriiigen fiAn Sverige till Daiiiiimk under (le seiiare iailen betydligt afkagit. NjukvQrdnkor.imitMn. S E l&amp;.- E n tippsats, som i ämiet s k ~ e f s för förbuiidets tidskrift Dagny, har sedermera blifMt i särtryck ti11sa1id pastorsäliibetena i ett stort a n t d d söclra S.veriges f~rsa~i~ilingar. Kost~is~derna för tryckning och s~~riclniiig lzdva bestridts - af ' ett af Patriotiska sällskqe; t för detta, a.11 dasn.bl l einnaclt anslag af 150 kronor. b.m under föreg8eii.de &amp; n. bestiitt a,f: Saml&lt;viimslioiiiSa~iikvärnsl~omnzittitn fruarna Börj eson, Ceclerbl.orn, Jolin och Ulmia&amp;. samt amanuenseii Folclrei;. Det sedvmiliga, vAssainkviiiiiet, som. vasr afsedt a t t anordnas siisom utfärd till Drottiiiiigho.l.lri, i~z8ste t. f. af mellan koniim Iiiii der i~istillas. e t däremot i vanlig orching rum och a.lbnaiheteit visade sig lifligt det af kommitterade nppgj orch progn~inmet för niiL Bil. % Fredrika-Bremer-Förbundets ombud år 1893.
200 Den 19 Januari e. m. §• 49. Vid pröfningen i Ståndens Plena af Utsk:s afgifna förslag, skall detsamma först framställas till antagande eller förkastande utan förändring. Göres dervid anmärkning till förändring, och finner Ståndet ärendet tillfyllest utredt, må Ståndet, sedan bestämdt förslag till sådan ändring blifvit uppgjordt, om dess antagande eller förkastande, antingen genast eller, derest någon ledamot det äskar, i annat Plenum besluta. Ar anmärkn. af den beskaffenhet att den anses fordra närmare utredning, erhälle Utsk. af samma anmärkning del, för att förslaget derefter ytterligare granska och jemka. När ett sålunda beredt förslag till Stånden återkommer, varde det behandladt på samma sätt, som här ofvan om Utsk:s första förslag stadgas, dock att ytterligare äterremiss ej må äga rum. Angående grundlagsfrågors behandling är i 81 § lieg.F. särskildt stadgadt. §. 73. Stanna RiksSt:n i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktliga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom Prot.utdr. remitteras till det Utsk., som med målet befattning haft, hvilket äligge, att meningarne, så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma lill R. St:s Plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitivt beslute. Skulle detta försök lili jemkning fruktlöst aflöpa, ulvälje R. St. i sina särskilda Plena, genom allmän omröstning, till en Nämnd, att förstärka det Utsk., till hvars handläggning målet hört, så att ledamöterna blifva 30 af hvarje Stånd, hvilka samfäldt röste, såsom 53 § föreskrifver, öfver den tvistiga frågan, och äge att densamma med R. St:s rätt afgöra. Om behandlingen i de$sa fall af grundlagsfrågor är, genom 81 § lieg F., särskildt stadgadt. Frih. Cederström, Jakob: