Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stundom, fördjupad i tankar, flyttar jag min varelse till de ställen öfver hvilka min inbildning sväfvar; jag förnyar lusthusets kjusande ögnablick, jag ligger sänkt i Lottas famn, mina drömmande blickar mättas af hennes behag, mine läppar smyga sig till hennes. Stundom vandra vi tillsammans kring de nejder hon förskönar, jag lär af henne att beundra Naturen, och de känslor hon upmuntrar mig att njuta, sammansmälta under kärlekens hand. Stundom föreställer jag mig ankomsten af mitt bref: Jag ser hennes kinder låga vid åsynen af mitt sigill, innan det ännu är brutit af hennes far; med en märkbar rörelse öfverlämnar hon brefvet, längtande ser hon det öpnas, och emottager det inneliggande som prålar med hennes namn. Nu ser jag henne söka ensamheten, för att genomlöpa dessa rader som hennes hjerta tolkar; den vördnadsvärde gubben kallar henne, för att höra hennes tankar, och emottager ett förtroende som oskulden förestafvar. Dyrkade flicka! hvar före kan jag i detta ögnablick icke förverkliga mina drömmar! hvarföre kan jag icke, närvarande, dela den välsignelse du begär af dine dagars uphofsman, och, med dig innesluten i hans armar, emottaga en hand som endast döden skall frånrycka mig. Ack! det är vissheten häraf som danar mitt lugn under minuternas långsamma gång; hvarje kommande morgon ökar mitt hopp, och förkårtar det afstånd som skiljer oss. Likväl knotar jag öfver tidens tröghet; min otålighet ville låna honom kärlekens vingar, likasom åldren förnött hans egna, och inbildningen, som mäter hans flygt, finner honom ännu vid början af den bana som hon tusende gångor öfverfarit. TRETTONDE BREFVET. Åter andas jag svensk luft, åter trampar jag den jord som burit mig under större delen af min lefnad! Med en helig rörelse hälsade jag detta land, där jag första gången skådat ljuset; detta land som danat så månge hjeltar, och där enfaldens dygder, bannlysta ifrån det södliga Europa, ännu icke äro okända.
293 Det beror så mycket på uppfostran och vanor, i hvilket sallskap vi befinna oss bäst; men skulle jag få välja emellan de kretsar: der nutidens europeiska romanförfattare dväljas, och dem, till hilka amerikanerne i sina böcker inbjucla oss, så tvekar jag ej ett ögonblick att föredraga de senare såsom ledsagare. Den amerikanske författaren är tillräckligt verldsman, han inser att lifvet af oss fordrar deltagande i sträfvan och arbete, lian begär ej att vi skola sluta oss in i kloster eller blifva eremiter; men när han tager oss vid handen f6r att föra oss igenom sanihället, kunna vi förtro oss at honom skom ledare, han förer oss icke emot var vilja genom gränder, krogar och tjufqvarter, han later oss förblifva inom vår naturliga umgängeskrets. Väl diskuterar lian ej några inveckladc sa~iihällsproblcm, och finner intressantare ämncn för dikten än äktenskapsbrottets naturalhistoria, men det vore orätt att derför tro att han är en ytlig forskare i mennisk * lifvet. Han visar oss huru, under gifna oniständigheter och in. flytelrcr, mcdfödda anlag utbildas och karakterer danas; och uti den noggranna skildringen af sanningen blir han reellare än reaMan kan ej neka att det är l i s h, naturligare än ~~atzwalisle~a. en verklig vederqvickelse att läsa en amerikansk roman, sedan nian fiirinit leda vid de toiigi~vandc europeiska författarncs pessimistiska alster. Amerikanen är visst ingen blomstermålare, nien lian later oss Pn nienskligheten porträtterad sadaii den är. Vi förskonas i f r h desse ständigt 5terkommaiide rou6er och bofvar, dessa sfinxer och cocotter, som utgörii liufvudtyperna i en stor del af den europeiska literaturen, den nordiska ej till forglönim: indes. På sin vandringsgang genom lifvet försummar ej amerikanen att taga reda på det ädlaste, det bästa, soin samhallct har att bjuda. Han vill liksoni Christoffer Newman uti James ' * the American.
Alla 3 Stånden, R. o. Ad., Presteoch RorgareSl:n bafva, då ärendet hos dem första gången förevar, återremitterat §:n, under anförande af den luifvudsakliga anmärkn., att, på sätt Betänk, äfven uplyser, uti §:n måtte intagas tillåtelsen och rättigheten att bevisa varans inhemska tillverkning. Då nu Utsk. gått nyssnämnde 3 Stånds önskningar till mötes och äfven föreslagit ett sådant tillägg uti §:n, förefaller det mig serdeles besynnerligt, alt ett af de mest framstående Stånden skulle vilja hafva detsamma ytterligare förändradt. Jag anser följaktligen att R. o. Ad. bör vidblifva sin förut uttalade åsigt i ämnet samt bifalla §:n. Frih. Raab: Det understöd, jag erhållit af Hr Printzensköld, är af den besynnerliga art, att det snarare påkallar mitt upträ dande - Ben i 1 Oktober. 177 dande emot honom, än emot dem, med hvilka jag egentligen önskade tvista. Hr Printzensköld anser, att hvarje införande i förfaltmn af supposition om möjlig införsel af bränvin skulle utgöra en frihandels-grundsats och att ur denna synpunkt förslaget måste och bör bekämpas. Såvida Hr Printzensköld anser alla dem, som vilja hafva ett friare tullsystem, för frihandlare, måste jag erkänna att jag tillhör deöna åsigt, och att jag äfven vid denna Riksdag arbetat för ett liberalare tullsystem. Ur denna synpunkt var det äfven jag giliade det tillägg till 34:de §:n, som, af Gr. Lagerbjelke framstälidt, blef såsom ett mom. intaget, nemi. ”varder bränvin till införsel i riket tillåtet, iakttages dervid de vilkor, som K. M. täcktes närmare bestämma”. Då en efterföljande lagparagraf utsträcker straffet för öfverträdelse!' af 34:de §:n, var det angeläget att införa detta villkor, för att, i händelse bränvinet blefve lill införsel lofgifvet, hafva en genom K. M. och R.
I allmänhet hafva spanmålspriserne i landet icke stigit utan tvertom fallit, ehuru de i södra orterne nu något stegrats, men man känner alldeles icke, Den 25 Februari e. m. 357 om detta har sin grund i en starkare export för tillfälle? eller om mehnföre förhindrat transporten från uplagsställena till afsättningsorterne. Om det följaktligen varit motionärens siareblick tillåtet att i en dunkel framtid se den föreslagne åtgärden rättfärdigad, är det åtminstone för oss andra omöjligt att för det närvande fälla ett bestämdt omdöme härutinnan. Emedlertid tror jag just den af Gr:n åberopade 56 § Riksd.Ordn. förnekar giltigheten af hans motion, emedan sådana förhållanden icke inträffat, som i samma § förutsättas såsom vilkor, hvarunder motionen nu skulle kunna till vederbörligt Utsk. remitteras. Visserligen är det sant, att! spanmålspriserne något sjunkit på den Ryska sidan, men detta är möjligen äfven en tillfällighet, och om, såsom man förutsatt, svårare förvecklingar möjligen inträffa, är detta förhållande med priserne snart öfvergående, ty det torde befinnas klart, att Ryssland just i följd af dessa förvecklingar blir i behof af derinom befintliga spanraålstillgångar, hvaraf prisernes stegring blir den gifna följden och all import vare sig med eller utan tull omöjlig. Men om detta oaktadt R. o. Ad. skulle finna de af motionären upgifna skäl giltiga, ligger dock en djupare betydelse i motionen, hvilken jag icke kan godkänna nemi. elen ena Statsmaktens obefogade ingrepp på den andras område. Det är icke längesedan vi på detta rum förehade en fråga, hvari den ena Statsmakten sökte tillvägabringa en förändring i 61 § Reg.F. Man opponerade sig då deremot hufvudsakligen af det skäl, att man ansåg förändringen innebära ett ingrepp i Grundlagen, det der icke kunde bifallas, såsom elt ingrepp i folkets rätt, hvilket man icke ville erkänna såsom fullkomligt origtigt i ekonomiskt hänseende, men som deremot ansågs farligt i afseende på Regeringens förhållande till representationen. Sedermera har R. o. Ad. ogillat Doctor Sandbergs motion, ehuru åsyftande, att R. St. tili underd. skrifvelse skulle anhålla, att K.
Maj:t af den 3 April 18 10, hvari de i underdånighet anhöllo , det täcktes Kongl. Maj:t, genom kunnige och erfarne Män, låta undersöka Läroverkens närvarande tillstånd , på det desse inrättningar måtte erhålla ett efter tidens upplysning mera lämpadt skick, har Kongl. Maj:t, under den 29 Januari 1812, förordnat en Comité, sorn äger att granska de af Riksens Ständer öfverlemnade Förslag, och dervid taga i öfvervägande hvad som rörer Uppfostringsoch Undervisningsverken, för att afgifva ett yttrande om de ändringar och förbättringar hvilka kunde finnas nödige, med hvad mera sorn i sammanhang dermed, genom särskild befallning, kan blifva Comitén uppdragit. Vid Riksdagen i Orebro 1812 förklarade Riksens Ständer, genom skrifvelse af den 29 Juli, att de med lifligaste, glädje inhämtat, att detta första steg till vinnande af ändamålet redan blifvit vidtagit, yttrande derföre deras underdåniga erkänsla, under anhållan det måtte Kongl. Maj:t anbefalla, att Comiténs Instruction och de utlåtanden, sorn i denna, Nationen så högt interesserande, fråga kunde komma att afgifvas, med ett ord Comiténs Protocoller, i den mån de författas, till trycket måtte befordras. I anledning häraf har Kongl. Majit, genom skrifvelser af Den 7 Mars. af elen 5 Augusti 1812 och 5 Mars 1813, i detta afseende vidtagit nödiga anstalter. Sä val härigenom, sorn genom de penninge-tillskott dels Kongl. Maj:t Comitéen beviljat, dels Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen enskildt täckts förära, har Comitéen begynt utgifvandet till Allmänheten af dess handlingar. I följe af Comitcens, under ledning af Stats - Secreteraren för Religionsoch Uppfostringsvärden, till Hans Maj t öfver, lemnade Förslag, har Kongl. Majit., genom skrifvelse af den g
I Garnisoner 80,000 man. I Krigs-rcservcn 120,000 „ I Landtvärnets l:sta uppbåd 280,(XX) „ Summa 480,000 man. I Landtvärnets 2:dra uppbåd 280,000. I Landtstormen 440,000. Summa 1,200,000 man. Dock lärer, i anseende till betydlig afgång, synnerligen inom landtstorms-afdelningen, de vapcnöfvades antal i Preussen icke kunna uppskattas högre än till 1 million, utgörande omkring ~g:del eller 7 procent af landets hela folkmängd. Bevärings-skyldigheten vidtager vid fyllda 20 år; manskapet är d£ icke fullvuxet. Wurtemberg. Bevärings-skyldigheten varar i 6 år, deraf rekrytexercis 6 månader 180 dagar. Årliga vapenöfningar i 5 år, ä 30 dagar 150 „ Summa 330 dagar (11 månader). Hannover. Bevärings-skyldigheten varar i 6 år, deraf hela första året i verklig tjenst 3G5 dagar. Årliga vapenöfningar i 5 år, å 30 dagar ... 150 „ Baden, lika med Hannover 515 dagar (1 år 5 månader). Hessen (Storhertigdömet). Bevärings-skyldigheten varar i 6 år, deraf hela första året i verklig tjenst .. 365 dagar. 1 månads vapenöfning de 3 följande åren 90 „ Summa 455 dagar (1 år 3 månader). Hessen (Kurfurstendöme^. Bevärings-skyldigheten varar i 12 år, deraf hela första året i vei'klig tjenst 365 dagar. Under de 3 följande åren vapenöfningar tillsammans 8 månader 240 „ Summa 605 dagar (1 år 8 månader), under de öfriga 8 åren inga vapenöfningar. Dannemark. Bevärings-skyldigheten, som börjar vid fyllda 22 år, varar i 16 år, deraf: 4 år i Linie-armeen (Fredsfoten). 4 „ i Krigsreserven. 8 „ i Förstärkningen.
Utur dessa skäl och äfven ledd af den principe, att man bör göra en förtjent Medborgere så nyttig för Staten och lycklig för sig sjelf, omständigheterna medgifva, då sådant kan ske utan andras förolämpande, är jag fot min enskildta del af den mening, art Ridderskåpet och Adeln icke må lägga hinder i vägen för Riddarhus-Secreterarne, att kunna bestrida något annat publiquet Embete, dock alltid med den ovillkorliga skyldighet å deras sida, att förskaffa sig tjenstfrihet under Riksdagarne; sadana äro mina tankar i denna fråga och jag underkastar Ridderskapets och Adelns pröfn ng ödmjukeligen om de förtjena någon uppmärksamhet. 100 Den i April. Friherre Sparre, Sixten, uppläste följande3 Oaktadt emot Högloflige Riddarhus Utskottets Betänkande, angående skiljande af Rid» darhus-Secreterare tjensten från ail annan Tjenste-befattning, skulle kunna anföras, prsjudicatet af förre Secreteraren, hvilken af en Kongl. HandCassa hade en årlig Lön af 300 R:dr E:cor, som således, efter Utskottets beräkning bordt sätta honom i vida mera beroende af Regeringen, än en publique Domare-befattning af sådan oberoende egenskap att hela KonungaMagter» ej vore tillräcklig, att utan laga dom och ransakning, honom den fråntaga; och oaktadt flerahanda skäl, byggda på sunda beräkningar, skulle i detta ändamål kunna framställas, vill jag blott fästa mig vid en omständighet, som synes mig af nog vigt, för att påkalla Ridderskapets och Adelns upplysta och fördomsfria uppmärksamhet.
Den som godkänner Utskottets, af tre Stånd gillade förslag, alt “Afsked, då ■ dermed icke några löneeller pensions-förmåner följa, äfvensom dä endast sådan pension dervid tillägges, hvartill den afskedstagande enligt författningarne är berättigad, eller för hvars erhållande han sjelf gjort tillskott,“ skall beläggas med stämpladt papper till belopp af 6 R-.dr 40 öre, röstar Ja ; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, komma afsked att i nämnda händelser blifva från stämpladt papper befriade, på sätt Borgare-ståndet beslutat. Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Ronde-stånden hafva bifallit Utskottets förslag i fråga om kartering af Kongl. Maj:ts Dom, Desertions-dorn, Konfirmation på förlikning och Resolution af 3.000 Domar under 5,000 R:dr samt sådane, hvilka icke röra något bestämdt värde, liksom för Resolutioner i allmänhet, skulle karteras till ett belopp af 12 R:dr 75 öre, hvaremot Borgare-ståndet för detta stadgande antagit följande redaktion: att framför siffrorna 3,000 R:dr, 9,000 R:dr, 15,000 R:dr och 30,000 R:dr sättes ordet : öfver-, att näst derefter blifver uttrycket detta: och för hvarje 7,000-tal Riksdaler derutöfver 7 R:dr 50 öre, motsvarande kansli-gebiihr, samt att ordalagen å nästföljande rad blifva: Alla Kongl. Maj:ts domar å 3,000 R.dr och derunder, samt etc. Med anledning af Borgare-ståndets sålunda skiljaktiga beslut torde omröstning böra anställas efter följande proposition: N:o 8. Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, att föreskriften om kartering af Kongl. Maj:ls dom m. fl. handlingar skall erhålla följande lydelse: Kongl. Maj-.ts Dom, Desertions-dorn, Konfirmation på förlikning och Resolution af 3.000 R;dr värde (inbegripet kansli-gebiihr Alla Kongl. Maj:ts
Har åter flyttningen skett till hufvudstaden eller till annat län, bör Konungens Befallningshafvande skyndsamt och sednast inom den 1 Mars, jemte öfversändande af den afflyttades från vederbörande presterskap infordrade prestbetyg, derom underrätta Ofverståthållaren eller vederbörande Konungens Befallningshafvande, som då tillser att förändringen antecknas å behörig lista. Ar åter den bortflyttades vistelseort okänd, skall Konungens Befallningshafvande inom den 1 Mars genom allmän kungörelse, som bör Öfverståthållare-embetet och öfriga Konungens Befallningshafvande lill uppläsning i alla kyrkor meddelas, den afflyttade efterlysa och förelägga honom, att antingen ofördröjligen angifva sig hos Magistrat eller närmaste Krono-länsman i den stad eller ort, der han vistas, eller ock vid Tio Riksdaler Riksmynt vite infinna sig vid den mönstring, som samma år hålles med beväringsmanskapet i nämnda ort. Åliggande det i första fal! Magistraten eller Krono-lansmannen, hos hvilken denna anmälan göres, att med omgående post sådant inberätta till Konungens Befallningshafvande, som, derest ej redan så skett, låter anteckna personen i listan för hans nya vistelseort. Efter vidtagandet af alla dessa åtgärder, skall Konungens O O ’ p Befallningshafvande, så fort ske kan. låta genom Mönstringskonnnissarien upprätta fullständiga rullor öfver dels alla inom länet varande utskrifningsskyldige, som för året första gången böra undergå mönstring, äfven om de äro från beväringspliglens fullgörande i lag undantagne, dels ock de beväringspligtige och legokarlar inom länet, hvilka, redan ett år vapenöfvade, skola för andra gången fullgöra denna öfningsskyldighet.
Sista årets exercis vore dessutom rent af bort) kastade penningar, ty han går då ur Rullorne; tili och med 3;dje årets vore det, ty tro - Den 25 Martil, 901 ligen komma sällan flere än 3 Classer att kallas till vapnen. Krigsvana är det 3.'dje vilkoret för Solda-* tens duglighet i Fält, och som Krig åtminstone plägar inträffa en gång under en mansålder, och indelta Soldaten vanligen tjenar till 50 året, är man viss att alltid der igenfinna någon Krigsvana, hvilket icke Vore fallet med Beväringsmanskapet, sorn ej qvarstår i Nummer längre än till 25 året. Om Krig således ej uppkom minst hvart 5:te år, skulle i händelse Stammen helt och hållit eller till större del indrogs, ett ovilkorlig! resultat deraf vara, att vi gingo i Fält med en Armée, hvaribland i förra fallet ej fanns en enda man i sednare ganska få, som förr hört ett skott, och hvad trygghet detta skulle lemna åt Fäderneslandet, inses vid första påseende. Vid detta tillfälle måste äfven Fältock Fårpost-1jensten tagas i betragtande; en Ar-, mées säkerhet i krig beror derpå i äfven dea mest trägna exercis tjenar föga till inhämtandet deraf, och der ingen eller för inskränkt Stamm finnes, som vunnit denna kännedom på alfvar, skulle Arméen dagligen vara blottstäld för öfverrumplingar och Riket för förstörelse. Krigslydnaden är det 4:de vilkoret för Soldatens duglighet; en sträng och alfvarsam pligt, som den Indelta Soldaten alltid samvetsgrant uppfyldt, och som ej till samma grad kan Den 20 Marlit. förväntas af Beväringen hvilken dels ej kan sättas under samma tillsyn, dels 6åsom egen ej dertill hafva fallenhet, dels såsom tjenande stå under ett annat husbondsvälde svårt att med det förra förena.
Men då häruti ingår Aflöning för Personalen i nya Riks-Boksluts Contoret T:r 342. R:dr 3,600: som efter afdrag af förra BokslutsGonlorets aflöning å Stats Contorets Stat — gg. „ i,o4i‘ 8.— skulle, enligt Rikets Ständers Beslut, med. återstoden . R:dr 2,558: 4°- — utgå af Öfverskotten å Stats-Verkets Inkomster, erfordras egentligen endast i,25S R:dr 43 sk. 2 r:st., såsom ny anvisning af Medel, för fastställandet af nya Staten, i livilken, efter närvarande tidsförhållande, Lönerna ej äro för höga, ej heller för en orubbad fortgång af den inom Stats-Contoret införda arbets-ordning umbärliga, och i den förmodan, att Rikets Ständer häruti instämma, hemställer Stats-Contoret, att å Stat måtte blifva uppfördt hela ofvanstående Belopp 3,817 R:dr 35 sk. 2 r:st. med derunder beräknade 354 Tunnor Spannmål, deraf dock hittills endast 2,011 R:dr 35 sk. 2 r:st graverat Öfverskotten. och skillnaden utgått af Andra Ilufvud-Titelns Besparingar; kommande dessutom vid StalsRegleringen att observeras, att, enligt Eders Kongl. Majrts Nådiga bref af den 10 sisth April, med nästa års början Chartae-Sjgil - Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o 2. 77 lätce-Gontoret och Vågstaterna i Fahlan och Avesta komma att ställas under Stats-Contorets inseende samt deras Aflöning ifrån Kammar-Collegii till Stats-Contorets
Af dessa skäl finnér jag icke någon anledning att till Kronans förlust här intaga de tillstyrkta orden: ”strid efter årsväxtens beskaffenhet.” Inom Gottlands län äro räntetagarne alltför fä och deras räntor äro högst obetydliga jemförelsevis emot deras öfriga löner, så alt för den provinsen har detta stadgande icke någon särdeles vigt, men för Kronan och räntetagare i åtskilliga andra provinser verkar det i högsta måtto. Jag afstyrker således de ifrågavar. ordens införande. Då nu H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., i anledn. af Gr. Horns framställning, hemställde, om R. o. Ad. behagade tillåta att 7 punkten af Utsk:s utlåt, nu finge föredragas för att komma under öfverläggning tillika med 6 punkten, helst i allt fall då öfverläggningen blefve afslutad intet hinder mötte för särskilde proposas framställande ä dessa punkter, lemnade R. o. Ad. dertill sitt bifall, och upplästes 52i Den 29 Mars. 7:de punkten, rörtde bestämmande af af rads gild spanmåls minimivigt. Hr von Troil: Jag anhåller att vördsamt få framställa de olika förhållanden i afseende på rättigheter och skyldigheter, som äga rum emellan räntegifvare och räntetagare, synnerligen då den författning tillämpas, som särskildt har blifvit innevarande år, på framställning af Konungens Bef:h:de, af K. M. utfärdad, nemi. att räntegifvarne inom åtskilliga län skola vara berättigade att lemna spanmålen så god, som den efter årsväxtens beskaffenhet inom orten kunde erhållas, lläntcgifvaren har nemi. full rätt att, när han behagar, »uppsäga spanmålen till leverering in natura, och är således icke bunden af något pris. Räntetagaren kan visserligen också uppsäga spanmålen till erläggande in natura; men är, då spanmålen af räntegifvaren uppsäges till leverering, tvungen att emottaga den, äfven om den är slö och omöjlig att förvara, såsom förhållandet har varit med detta årets spanmål.
Vill du nu säga mig hvarifrån du fått denna nål? Jag fick honom af grefvinnan Brahe på Lavila för att jag hittat hennes guldkedja. Nålen skulle vara ett märke, om jag behöfde hennes bistånd i nöden. Å ja! Det är så långt till Finland. Vet du af hvem grefvinnan fått nålen? Af herr Åke Tott. Tott? Åke Tott? Var det icke han, som brandskattade Hamburg? Har han röfvat sitt byte där eller i västra Tyskland, är detta min sons nål. Men han har äfven plundrat i Polen, i Liffland, i Ostpreussen; han kan ha funnit min dotters nål. Den ena eller den andra; hvilken ovisshet! Hvar är du född? Du menar Liffland? Nej, Finland. Och dina föräldrar? Gossens blick mörknade. Den stora, brännande frågan om skymf eller heder var åter där. Jag har sagt, att jag är från stjärnorna, svarade han. Godt. Behåll din hemlighet, tilldess att du frivilligt anförtror den åt en som önskar din välfärd. Vill du följa mig som min tjenare och blifva hos mig? Med villkor att du icke rymmer, som tyckes ha blifvit din vana. Urban Niemand betänkte sig. Gif mig frihet att uppsöka svenska hären! Jag är korporal under öfverste Gordon. Du korporal? Och katolik? Å så! Jag blir lutheran igen. Ruben Zevi fann detta vara ett nog lätt sätt att ombyta trosbekännelse. Han hoppades vinna gossen för egen räkning och lofvade bereda sin skyddsling något lägligt tillfälle att fly till svenskarne. Vägarna voro nu för en tid rensade från röfvare, och resan kunde utan hinder fortsättas till Prag. Därifrån återvände bankiren öfver Passau och uppför Donau till Regensburg. Urban Niemand inträdde där i tjenst under Assar Kaba, som var honom bevågen, och fick till en början rykta hästarna, hvilket han bäst förstod. Han var den ende kristne i judeborgen och som sådan illa anskrifven hos borgens öfrige invånare. Joas sade till sin farbroder: Hör, herre, din trogne tjenares varning! Denne hedning skall vid nästa upplopp öppna porten för plundrarne.
Till ostron en coquilles (i skal) förfar man med ostronen som förut, men kokar saften och skäggen blott med citron, salt och peppar och rör såsen öfver elden blott med smör och äggula, ej med grädde. När detta är färdigt, lägger man i hvarje mussla efter smak ett eller flere ostron, häller såsen öfver, beströr dem med finstötta skorpor och rifven ost och droppar öfver dem smält kräftsmör. Därpå låter man ostronen helt hastigt stå i ugnen och gifver dem till sist ännu mera färg genom att öfver dem hålla en glödande skyffel. Stekta ostron äro mycket lätt och fort tillagade. Man tager ut dem ur skalen och befriar dem från skägget. Saften hälles ut, skalen torkas och bestrykas invändigt med smör, hvarpå man åter lägger i ostronen, dryper något citronsaft på dem, beströr dem med rifven ost, slår litet smält smör däröfver och gifver ostronen, sedan skalen ställts invid hvarandra på heta spiselhällen, endast uppifrån någon färg medels en glödande skyffel. Allt detta måste emellertid ske så hastigt som möjligt. Ostronsoppa finns ju egentligen icke, utan man tager till denna hönseller kalfbuljong, som man blandar med det genom en gazelapp silade ostronvattnet och afreder med 4 — 6 äggulor. De urtagna och från skägget befriade ostronen uppvärmas (ej kokas) i hvitt vin och salt, och dessutom rostar man runda hvetebrödstärningar, vända i rifven ost, gulbruna i smör. Därpå placerar man ostronen jämte vinet och brödtärningarna i soppskålen, häller den varma soppan öfver och serverar den hastigt, sedan man ytterligare med något cayennepeppar och saften af en citron gifvit dem en pikant smak. Petit chou. vatten, 213 gr. smör, 425 gr. smör, 12 hela ägg. Smöret och vattnet sättes på elden, så iröres mjöl under stark vispning, hvarpå smeten aflyftes att kallna, då äggen arbetas i, ett i sender. När smeten är riktigt kall, lägger man på en väl smord plåt med en sked klimpar att gräddas i vanlig ugnsvärme.