Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna är tillkommen genom enskildas och Statens gemensamma bidrag och har, under en flerårig verksamhet, lemnat tillfredsställande resultater. R. St. funno vid Riksmötet åren 1829 och i83o, att skolan, såsom ägande förtjensten af en allmännare omfattning, enär flera lärare derifrån afgått jemväl till aflägsnare orter, förtjente att erhålla ett årligt anslag af 2,000 R:dr intill nästa Riksdag. Hvad jag vördsamt får till R. o. Ad:s bepröfvande hemställa, är, att 2,000 R:dr måtte ytterligare utgå tills vidare, eller så länge skolan anses för bildande af lärare nödig, och under vilkor, att Directionen ställer sig till efterrättelse de föreskrifter, som K. M. kan finna lämpligt att meddela i afseende på lärares bildande för folkskolorna. i5S Den i M a r s e. ui. 2:0 Att Konung och Ständer insett Svenska Församlingens svära lidanden i moraliskt hänseende af nuvarande löningssätt för vördiga Presterskapet, derom vittna R. St:s vid alla de sednare Riksdagarna fortfarande gjorda lind. hemställningar, lika med de K. M:s Nåd. Författningar till aflijelpande af detta onda af d. 21 Sept. 1810, d. 3 April 1816, d. 12 No v. 1819 och 28 Maj i83o. Boende vid gränsen af tvenne Stift har jag inhemtat, att åtminstone i dessa icke inträffat de goda följder, man hoppats af ofvannämnde författningar, ehuru de måhända i sin mån bidragit till det ondas förminskande. De olagliga contractom presträttigheterna, som före valet afslutas emellan församlingen och sökande, dervid den förra fordrar och de sednare medgifva minskning i de lagliga rättigheterna, vill pastor sedan icke uppfylla, och fastän contractsoch edhrytare, har han dock lagen på sin sida, att contractet är ogildt, såsom före valet afslutadt.
Frågan hade ock, sedan den sist utgjorde föremål för nådig pröfning, i så måtto kommit i förändrad! skick, att sidcnfahriksidkarne numera tillstyrkt nådigt bifall till sökandernes anhållan om verkets öfverlåtandc till dem, med vilkor att sidenfabriksidkarne finge uppbära lösningssumman såsom bidrag för inrättande i hufvudsfaden af ett fullständigt appreteringsverk. Hvad detta förbehåll åter beträffade, ansåge Kollegium visserligen bemälde fabriksidkare icke hafva för sitt yrkande att åberopa någon dem tillförsäkrad rätt att för alltid varda bibehållna vid den förmån, som med inrättandet af det Odelska appreteringsverket varit afsedd; men då å andra sidan det icke kunde anses oförenligt med det af Rikets Ständer genom samma inrättning åsyftade ändamål, sidenfabrikationens befrämjande, alt hvad genom afyttrande af ifrågavarande egendom kunde till statsverket åter inflyta, äfven hädanefter företrädesvis användes för likartade anstalter till berörde näringsutveckling och fullkomnande, funne Kollegium lör sin del icke något att erinra dervid, att den blifvande löseskillingen för Odelska egendomen med appreteringsverk, i händelse den komme att till nuvarande innehafvare öfverlåtas, må disponeras såsom bidrag till inrättande af det fullständigare appreteringsverk, hvarom sidenfabriksidkarne förklarat sig vilja gå i författning. — I fråga om antagligheten af det utaf sökanderne erbjudna löseskillingsbelopp, förekomme väl, att sedan ifrågavarande fasta egendom, brand försa k rad till 3,333 Rdr 16 sk. Banko, blifvit år 1839 af Öfverintendents-embetet med biträde af sakkunnige personer värderad till en summa af 13,333 Rdr 16 sk. och inventayierne till 2,804 Rdr 32 sk., de af Handelsoch Ekonomi-kollegium för anställande af besigtning och värdering al samma fastighet utsedde deputerade förklarat densamma kunna uppskattas till 25,000 Rdr, allt banko.
Statsreglering beviljades med 7,532 R:dr 31 sk. 11 i st. för det förra, och 13,075 Ridr 28 sk. 9 rst. för det sednare af bemälda Embetsverk, dock endast för den tid hvarunder nämnde Stats-reglering blefve gällande, och att utgä såsom arfvoden, måtte till fortsatt utbetalning under förut bestämda vilkor anvisas; älvensom att anslagen för *de begge embetsverken måtte tillökas med hvad som motsvarade de på deni belöpande andelar i ofvannämnde gratifikationsmedel för e. o. tjenstemän och vaktbetjente eller för Kammar-kollegium med Ett Tusen, och för Kammar-Rätten med Nio Hundra Riksdaler banko. 3:o att, sedan Rikets sednast församlade Ständer, utan att antaga det till dem framställda förslaget till definitiv lönereglering för Stats-kontoret, bifallit, det Kongl. Majit, utål de på allmänna Indragnings-staten till aflöning åt tjenstemännen vid f. d. Allmänna Magasins-kontoret, då anvisade 6,442 R:dr, skulle, efter det 3,920 R:dr 32 sk. deraf kunnat efter afgående tjenstemän Statsverket besparas, ega att tillsvidare för de till Stats-kontorets handläggning hörande ärendens oafhrutna gang använda återstående, i mån af afgång disponibla blilvande 2,521 R:dr 16 sk., Kongl. Majit täcktes i Nåder föreslå Rikets Ständer, att dessa tillgångar må på enahanda sätt fortfarande lä användas; hvarjemte
Stadens jord användes för det mesta till frambringande af foder-växter oell potatoes mea föga för spanmåls producerande; Och smes, vid jemförelse af alla dessa förhållanden, slutföljden blifva: att Borås Stad, betraktad såsom afsättnings-ställe, utöfvar i flere afseende!! ett nyttigt oell betydligt inflytande på cultur och näringar inom så väl Elfsborgs Län, som ofvannämnde flere angränsande Län. — I Staden hålles årligen fyra mycket besökte Marknader, som verksamt bidraga till varu-omsällning och trafik. Uti Staden befinner sig en allmän Schola, som föreslås af Rector och Collega, och till hvars bestånd Staden något bidrager. Nära derintill finnes en på Stadens bekostnad val ordnad och underhållen Gymnastik-Inrättning; Och är jemväl, i sammanhang med Fat l ig v å rd sa 11 s ta herne, en Vexel-undervisnings-Schola inrättad, der 70 till 90 fattige Barn njuta fri undervisning äfven på Stadens be - 56 kostnad; hvarförutan Stadens Invånare, genom frivillige bidrag, underhålla en serskild Söndags-Schola för Handtverks-Lärlingar och andre ynglingar af de industriella och arbetande Classerne; hvilket allt vittnar om dea upplysta och nitiska omsorg för medborgerlig bildning, sorn råder i denna Stad. Fattigförsörjnings-anstalterne, i och för sig sjélfve, äro äfven på ganska god fot och med omtanka vårdade; Åtnjutande Fattighjonen dels underhåll på Fattighuset, som är rymligt och tillika hyser Vexel-undervisnings-Scholan, dels månateligt understöd i penningar, beräknadt efter större eller mindre behof: Utgifterne för Fattigvården hafva, för öfrigt, under nu ifrågavarande qvinqvennium varit serdeles dryga och för Stadens Invånare betungande, dels i följd af den år 1827 Staden öfvergångne eldsvåda, dels på grund af missväx terne 1826 och i83o, hvilka bägge omständigheter ansenligen ökat Fattighopen och anspråken på Fattigförsörjning.
Anbefalld att Förklaring afgifva öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar, angående Räkenskaperna för Landtkyrkorna i Skåne' m, in., får, med afseende på Hurfva Kyrkas årliga Räkning, i djupaste underdånighet, jag anföra följande; Hvad första momentet af de gemensamma anmärkningarna angår, så medgifves, att äfven i Hurfva Kyrkas Räkning för åtskilliga år blifvit införda större oförräntade behållningar, än hvad tillåles i af Revisorerne åberopade Kyrko-Inslruktion. Men då hela kyrkotakets omläggning med bräder och bly, hvartill Laudshöfdingeoch Biskops-Embetenas tillåtelse, enligt föreskrift, söktes och erhölls, länge varit motsedd och af behofvet påkallad, samt för en i allt sammanräknad summa af 738 Rdr 3a sk. Banco verkställdes, fann Församlingen nödigt, utom det att en del af utlånla kapitalet uppsades och användes, alt icke alla influtna penningar skulle utlånas, då måhända betalnings-svårighet i behofvets stund uppkommit; äfvensom fattige handtverkare och handtlangare hvarken vilja eller kunna vänta på deras arfvode till dess laga uppsägningstiden tilländalupit. Sedan åter denna betydliga reparation — 413 — försiggått, har utlåning shettHärtill kommer dessutom en svårighet, den de flesta Kyrkokassa-förvaltare troligen erfarit, att, äfven då något öfverskott förefinnes, saknas ofta så väl säkre låntagare, som säkre och villige borgensmän; äfvensom de fleste äro föga betjente med och således icke begära en så ringa lånesumma, som kan öfvervara efter ett års Räkning, hvarföre några års öfverskott till det mesta måste ssmjas, för att finna låntagare. Opålitlige låntagare, som önska lån, stundom utan både vilja och förmåga alt dem återgälda , torde i mängd erbjuda sig; men med dem äro hvarken Församlingen eller Räkenskap»;- föraren belåtna.
Ad. fattar; det skulle således tillkomma Direkt, att icke lyda Ståndets beslut, att handla såsom den för godt finnér, utan afseende på hvad R. o. Ad. beslutar. Den skulle med ett ord ingå i pröfning af omständigheter, hvilka lagen icke medgifver den alt taga befattning med. Kan väl en sådan åsigt försvaras? Jag för min del tror icke att Den 11 Februari. 395 ftiddarh.-Direkt. befinner sig i något annat förhållande till R. o. Åd. än hvarje annan delegerad till sin principal. Detta lärer väl också icke kunna bestridas. Men det vill synas som hr Printzensköld, trots sin långa embetstid, icke ännu rigtigt upfattat konscqvensen af sitt påstående. För öfrigt skulle nian tro alt hr Printzensköld icke läst R. o. Adis beslut vid sista Riksdagen och att han kanske skulle blifva surprenerad om jag uppläste det; ty der står icke talat om några beqvämlighetsanstalter. Del är tvertom uttryckligen föreskrifva att det skulle vara en förändring som på eli nändamålsenligt» sätt åstadkomme en inredning af Riddar!).salen. Jag påminner mig ganska väl den discussion, som förevar, när denna fråga afgjordes; då var det icke blott fråga om heqvämliglieten utan en tiel mängd nyttiga förändringar såsom inrättandet af klalTar, på hvilka man kunde placera sina papper och sålunda slippa att, såsom min värde granne nu, hafva upstaplade bredvid sig på bänken stora stackar af handlingar, ofta nödvändiga, för att kunna deltaga i discussionen. Som förhållandet nu är, är man ofta underkastad det obehaget att, när man väl ordnat sina papper kommer en eller annan ledamot och i förbifarten drager dem ned från bänken. Och mången gång har jag hjelpt min granne alt upplocka hans spridda kunskapsark. Jag kan icke finna hvad denna sak har för sammanhang med R. o. Adis värdighet; den heror alldeles icke på sådana omständigheter. Jag tror att R. o.
Kvinnoförbundet för Sveriges sjöförsvar hade häromdagen årsmöte å Sjökrigsskolans lokal under ordförandeskap af fru Anna Wallenberg, född von Sydow. Efter årsberättelsens uppläsande föredrogs revisionsberättelsen för å r 1897, som visade a t t kassabehällningen till detta åtar 2,964 kr. Förbundet räknar 461 medlemmar, hvaraf 107 kvinnor i Karlskronafilialen. Till styrelsemedlemmar utsagos fru Wallenberg, född von Sydow, ordförande landshöfdingskan Isberg, statsrådimian Christerson, fru Lagercrantz, född Wrangel, fru Hjulhammar, född Dreijer, fru Elliot, född Palman, amiralskan Klintberg, grefvinnan Ilamilton, född Beck-Friis, fru Jnel, född Björkman, och fru Elliot, född Stråle. Styrelsesuppleanter blefvo fru Lilliehöök, född Enell, fru Peyron, född Asp, fru Carlstedt, född Guillaiime, fröken A. Björkman, fru Balck, född Forsberg, och fru IAnder, född Bfeiff. Revisorer och revisorssuppleanter omvaldes. Grundläggarinnan af hufvud stadens äldsta blomsterhandel, änkefru Charlotte Christine Dahlblom, afled d e n 23 febr. å Lilla Annefrid invid Liljeholmen i en ålder af nära 82 år. F i r m a n a m n e t Boberg-Dahlblom antog den nu hä- dangångna vid sitt giftermål m e d dekorationsmålaren Dahlblom. Under de första åren hade hon sin lokal vid Fredsgatan, m e n sedermera Bland nu befintliga Cacaosorter M l [T M A M Q P AP AO intages säkert förnämsta platsen af M U L I lYIMI^IO V#Mv * M \ J vid Ca u.KtoaLeca.A3j BS sK ndusSriö&lt; ?tä ning * 7 * ?^f " ^rt 0 c " i DU N ms flyttade bon till Drottninggatan 31, där affären varit inrymd i mera ä n 52 år och ännu fortsattes, n u m e r a af hennes dotterson Alrik Dahlblom.
Med lämnadt afseende till den erinran, som blifvit gjord derom, att då svårighet ofta kan möta Handtverkaren att 1 förhand bestämma så väl åtgången af rudi. materier, som vidden af det besvär, bearbetningen kan medföra, hälst om ett arbete af ny eller ovanlig uppfinning beställes, det, i sådan händelse, vore nog hårdt att ålägga Handtverkaren genast vid beställ - Lag Utskottets Betänkande«, 169 ringen uppgifva det pris, hvarföre han skulle vilja lemna arbetet färdigt, samt enär Utskotten tillika låtit hos sig i öfvervägande komma, att någon olägenhet för den, som betingar en vara, icke kan uppstå deraf, att Handtverkaren vägrar på förhand bestämma betalningen eller arbetslönen, emedan den förre, så vida han icke vill låta det bero på framdeles afgörande, eger att vända sig lill annor Idkare, hafva Utskotten trott, att, med undantag af hvad som angar den Magistraten tillkommande pröfning, då Idkare och Beställare icke kunna om priset å arbete förenas, bestämmelserne i denna §■ rätteligen borde försvinna * hvarefter § endast skulle komma att omfatta ett sålunda uttryckt innehåll: tf Ar a färdig handtverksvarahvartill antingen läkaren _, eller den varan beställt anskaffat ar b et s ämnen j visst pris ej betingodt och åsämjas ej Idkare och Beställare otn betalningen derföre _, ege Magistraten j efter deras och HandtverksSocietetens hårande j att bestämma j till hvad belopp, den skäligen må utgå. 6. §.
Jag vill visserligen icke bestrida återremiss af betänk.; jag vill blott i anledn, af Hr Lagerhjelms anförande fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den svårighet, Oecon.Utsk. har att i detta ämne framkomma med något förslag, som vore så nyttigt, man skulle önska, Utsk, är ej i allo så organiseradt, att det är i tillfa 11 e att afgifva ett detailleradt förslag i denna fråga. Det har på alla möjliga sätt sökt förskaffa sig de upplysningar, hvilka varit erforderliga, och sådant det är, har Utsk. trott sig kunna det afgifva samt ej tilltrott sig ett bättre arbete, Äfven här har man haft tvenne mägtiga interessen, hvilka stå i strid med hvarandra, att medla emellan, nemiinte-: ressena inom och utom bergslag. Egentligen är det bruksägares utom bergslag eller på gränsen af bergslag interessen , som vid detta tillfälle äro i fara. Utan tvifvel måste man antaga, att bruksnäringen är grundad på privilegium; finnes det ej i ordalydelsen, så innehålla likväl författningarna derom ett slags privilegium. Dessa författningar stadr ga i allmänhet, att bruk skola hafva full tillgång på erforderliga råämnen. På denna princip äro de grundade, nemi, på tillgång af tackjern och kol. Delta har varit ett hufvudmoment, hvilket varit ansedt såsom ett vilkor vid alla de tillfällen, då bruksprivilegier varit i fråga. Det är naturligt, att om en vidsträcktare smidesrätt skulle äga runi inom bergslag, kunde det hända, att alla de bruk, hvilka äro belägna på gränsen, skulle komma att lida, emedan ej blott tackjernsprisen skulle höjas, utan äfven koltillgången förminskas. För min enskilda del är jag ej af den tanken, att det vore farligt att öka smidet; jäg tror, att det vore nyttigt, att vi skulle komma till en klokare skogshushållning, och att vi derigenom snarare komme till en ordentlig betalning för skogseffecter, då nu på mångå ställen kolpri5, et är till den grad lågt, att ej mera än arbetet är betaldt. Den 21 Augusti.
Antager Landskaps-ting ordagrant Konungens ändringsförslag, underställes det nästa Riks-församlings bifall eller afslag genom till densamma ställd skrifvelse. Önskar Landskaps-ting jemkning i Konungens förslag, eiler sjelf besluter framställa något, aflåle derom skrifvelse till Konungen, som pröfvar, om Han förslaget godkänna kan, och i sådant fall öfverlemnar det till nästa Riksförsamlings bifall eller afslag. Om sådan ändring i Val-stadgarne, som gemensamt rörer alla Rikets Landskaper, är serskildt stadgadt i §. 5g mom. 2. §. 3r. Till beslut, rörande communalförhAllanden, fordras sammanstämmandet af Konungamagten samt det Landskaps-ting, hvartill communen hör. Både Konung och Landskaps ting kunna väcka frågan härom. Äfven enskild Commun kan framställa den genom skrifvelse till det årliga Landskaps-tinget, hvilken, så tidigt före samma tings början, inlemnas lill Konungens Befallningshafvande i Landskapet, att nästgränsande Communer, eller andra, dem förslaget röra kan, må kunna, genom dess försorg, i ämnet höras. Pröfning, om hvilka, som höras böra, äfvensom om tiden är tillräcklig, tillhör Konungens Befallningshafvande, hvilken, i följd deraf, kan uppskjuta målet till dernäst sammanträdande årliga Landskapsting; men sist dessförinnan böra vederbörandes Utlåtanden vara infordrade, Bil. till CoristitutionsUtskottets Memorial, JY:o 38. 23 de, äfvensom Konungens Befaliningshafvandes eget aflemnas. om han så nödigt finner. På enahanda sätt förfares, om Landskaps-tinget hos Konungens Befallningshafvande begär, att ett eller flere Utlåtanden af enskilde, eller af Communer, infordras må. §. 3a.
Pa Herr Grefwens och Landtmarskalkens föreställning om wigren af detta mål, och af det stät Grefwe ve la 6ar6ie för des påskyndande framställt, samtyckte Nidderffaper och Adeln at detsamma i morgon skulle afgöras. Uplastes ett fran Bewillnings-Utskottet inkommit Memorial, sä lydande: Wördfamr Memorial! Under den af Riksens Högloft. Ständer at Bewillnings-Utskottet, likmätigt 6o§. i Regerings Formen, Den 22 Mars. Zrz Formen updragne granskning af Isxorne öfwer sä ival inkommande som utgäende Sjö.Tullen, har Utskottet, utom de särstildle förhöjningar, somblifwit, wid Bewillningssamt Allmänna Beswärsoch Osconoinie Utskottens gemensamma krojeck om Land-Tullarnes afstaffande,paräknadetil ersättning för en witz del i Starens hirrils genom dem upburne inkomst, nu ansett sig lil ett dylikr bidragande ytterligare böra foresta lämpelig Sjö-Tull ä nägre ^rticlLr, som förut ej fatt införas, men dem Utskottet härmed tilstyrker matte af Riksens Högloft. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas blifwa tillame, säsom dels sadgne, ar degenom förändrade omständigheter finnas oumbärlige, och dels af den beskaffenhet, ar det hittils derföre gällande förbud icke swarar emot ändamalet, utan fastmera föranledt til Lurendrägeri. Bland de waror, pä hwilka Swerige otwifwejakteliaen befinner sig i saknad efter förlusten af Finland, mäste räknas Saltpmer calcinerLä Pottaska, hwaras den förre är för Kronans behof högst nödwandig, men för Hemmans-Brukaren omöjlig ar anskaffa, om ej frihet lemnäs til detz införande frän Utrikes Orter, och den sednare ater lika oumbärlig för Swenste kskiiciuerne.
General-landlmäterikontoret förvarade, på början af 170O-.talet upprättade, specialkartor jemte beskrifning öfver Gotland inbemtas att för vissa socknar skogs-, åkeroch ångslotter finnas betecknade såsom kyrkornas tillhörigheter. Kyrkans eganderätt till dessa jordlotter, som ligga spridda i åtskilliga delar inom socknarne, synes hafva blifvit dem förlänade under religionsstridigheter under långt aflägse tider af enskilde lör sin samvetsfrid ömmande personer, hvilka, i enlighet med tidens åsigler och bruk, sökte, genom gåfvor till kyrkornas underhåll, lätta ett betryckt samvete och vinna förlåtelse för begångna förbrytelser. Denna rätt har nu emellertid med undantag endast för Hogrens församling, der kyrkan ännu eger dispositionsrätten äfven till densamma enligt karte-beskrifningarne hörande lägenheter, på oförklarligt sätt blifvit kyrkorna frånhända och i stället kommit kyrkoherdarne i församlingarne lill godo; och jordlotterna besittas numera af innehafvarne af kyrkoherdeboställena, likasom de skulle vara till dessa boställen och ej till kyrkorna donerade. Då hitintills, oaktadt derom i särskilda fall anställde processer, ej kunnat erhållas visshet på hvad grund dispositionsrätten till berörda lågenheter blifvit kyrkorna fråntagen och öfverflyttad på kyrkoherdeboställenas innehafvare, nödgas jag föreslå: det llikets Ständer ville hos Kongl. Maj-.t anhålla att undersökning måtte anställas för utrönande hvem dispositionsrätten al ilrågakomne jordlotter rätteligen tillkommer, på det att kyrkorna åter må komma i åtnjutande af den dem, som det vill synas, orättmätigt frånhända rått att af dessa lägenheter erhålla den inflytande, för kyrkornas underhåll erforderliga, åtkomsten. Jag anhåller tillika att denna motion måtte varda till vederbörligt Utskott re - 784 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 482. mitterad, samt mig vara tillåtet att med upplysningar i ämnet till Utskottet inkomma. Stockholm den 30 November 1862. Olof Lagergren, från Gotlands län.
Folket började nu samlas till aftonbön och somlige voro sysselsatta med tehijjetu-l-mesdjed (att välsigna moskén), under det vi suto och pratade och sheikh Salim gick upp på taket och sjöng sin azan; jag tog mina skor på mig och gick bort, misstänksamt betraktad af folket, som mötte mig i moské-dörren. Vädret hade hela dagen varit oändligen mildt och tempereradt, utan regn och blåst. Gick bittida ut i bazaren för att genom någon liten handel få mig vexladt ett rupie stycke, som jag tagit för 10 piaster och för hvilket nu bjöds än 7, än 8, än 9 p. I allmänhet är här ett fasligt krångel med vexling, ty vexlarena vilja dra för mycken vinst af köparen och i de sämre bodarne har man sällan att ge tillbaka på någon betydligare penning. Jag fick nu ock gå länge omkring förän det lyckades mig. Derefter spatserade jag litet omkring, var en stund i trädgården hos 'Ali, som någongång, när der ej var folk, bjöd mig in i sitt hus, hvilket han sade skulle vara mycket nätt, ehuru dess yttre ej lofvade något särdeles. På eftermiddagen satt uppe hos Mohammed i sällskap med några andra. Med en af dem kom jag i disput om Egypten, som han påstod höra till Arabien. Vi blefvo i dag störda af några Turkar som besökte moskén, så att vi ej fingo prata i fred. Äfven kom hit på en stund den Turkiske Hafiz effendi, som jag på lång tid ej sett. Han rökte sin pipa och satt runkande filosofiskt på hufvudet och gick snart bort igen, utan att säga just något ord. Jag gick sedan igen i bazaren och köpte litet snask, fikon för 2 piaster okan d.v.s. omkring 12 kop. b:co ass. marken och krakmandel för 1 1/2 piaster okan. Gick på förmiddagen genom den bättre och förnämare bazaren och träffade der min gamla trefliga Arabiska reskamrat från Smyrna.
Maraöo/°AL ^,«>r. Liiaellälies vict tjenste»: F/r^s?c/?6 dörren oc/r /lerepsnnrngcr^/rs 2,^3: 2^.— äeral 1 vvo ll:<lr beräknas suni lllalkelpenningar oell 600 k:är som lresepeinlingar. F/a^/cv/m//-r.v Lr/rrg^gc?^ 2 mtl, utmed staden, utom clen mindre d3'ä>lgä, clen oell 2M6 Letesbagar, utarrenclerad pä 3o ar till inirilastan »8/j2, lör 122 Ur 8äci, irällten räg veil korn, ä 5: 36. ^0»: 2^. oell 60 lam nar Veci, ä 3 Il:dr . 180: Ven minclre l^rädgärden upptages till ... 28: — soll cis nämnds 2 Letesiragarns till 5o: — 986: 2^.—> 20 N.-o c-^. f^uk/c/reöe^gv ^o^a//s, 2 mil krän IVIarimstad, med dertill börande /iäo/?eLou^)v 00/r //u/ue/^o^s ^/ccgue 1 mil derikrän, upptages elter förra 3o-ärs-al rendet till i85 l:r 8äd, bälkten rag oeb korn, ä 5: 36 i,o63: 36— 600 /r/e/psc/crg-^ueu^e^ som vid sistnämnde boställe al allmoden i orten in natura utföras , mot betalning ak 3 sk. , upptagas, med afdrag deraf, till 16 sk. 6 r 206: 12.