Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt blandning af Actie-Bank och Solid.-Bank icke borde kunna förmenas, utan att snarare endast sådane blandade Banker borde få uppstå. 90:0 Att Aclie-Banker och solidariske Banker borde i allt ega lika rättigheter, samt Lagen upptaga blott en slags Bank, Bolagsmännen likväl obetaget att, till förstärkande af Bankens credit, åtaga sig det solidariska ansvaret. 91:0 Att Actie-Banker endast borde få förläggas i de större slapel städerne, der Börser och Mäklare finnas. 92:0 Att Bankerne borde åläggas bålla en viss cassa, i förhållande till deras rörelse. Pih. till R. St. Prot. i834 och t83S. 6 Sami. 2 Afd. 3:dje Häftet. 2 JO Bancooch Lav-V Iskol tens Utlåtande N.o 4• q3:o All Bankerne, då cursen är hög, borde hafva åliggande indraga Sedelstocken. y \ 94:0 Alt den ifrågavarande Bank-Lagen, i likhet med livad Kongl. Kungörelsen den 14 Januarii 1824 redan innehåller, borde innefatta ett uttryck ligt förklarande, det enskilda Banker aldrig må påräkna understöd af allmänna medel. 95:o A tt ansvarsbeslärpinelserne i vissa serskilda borde sammanföras på ett ställe. 96:0 Att man syntes hafva origtigt förfarit, då man meddelat en mängd föreskrifter, utan att stadga någon påföljd för underlåtenhet deraf. 97:0 Att utlr3rekligt undantag i den nu förevarande Lagstiftningen borde göras för redan uppkomna Pri va1-Banker, och således en §. tilläggas i öfverensstämmelse med Herr af Skogmans förslag. 98:0 Att, i motsats mot Utskottens tillstyrkande, pag. 28, Rikets Ständer borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majrt täcktes ställa oclrojerna så, alt de ej alla utlöpa vid samma lid. För öfrigt finnas äfven åtskilliga erinringar vara riglade mot redaclionen af Utskottens förslag.
Med afseende härå samt då hans tjenste-befattning vore både ansvarsfull och mödosam och lösen för de af honom utgifna betyg, jemförelsevis till den, som bestås andra Registratorer, vore ringa, har Öfverdirektörs-embetet föreslagit, att Registratorns och Aktuariens lön, nu utgörande blott 500 R:dr, måtte höjas till 1,000 R:dr, med bibehållande af derunder inbegripne spanmåls-anslag, 37 tunnor. Med afseende derå att, till skada för göromålens säkra och skyndsamma gång, General-Landlmäteri-kontoret saknade biträde af kanslister och kopister, samt att, så länge föiberörde brist fortfore, kontorets tjenstemän måste på bekostnad af en tid, som kunde bättre och på svårare göromål användas, sjelfve renskrifva sina expeditioner, eller dagligen äfventyra deras förstöring under kringskickandet i staden för att kopieras af legda personer, har Öfverdirektörs-embetet i underdånighet anhållit att på kontorets stat måtte uppföras 600 .R:dr till aflönande af en kanslist, hvars skyldighet skulle vara att föra protokollet vid Öfverdirektörs-embetets sessioner samt kopiera och afsända alla expeditioner, som af verkets öfrige tjenstemän uppsättas. Slutligen och då kontorets enda ordinarie vaktbetjent genom 1841 års
Klinckowström gjorda invändning, att, sedan R. o. Ad. inbjudit Preste-St. att förena sig i R. o. Ad:s förra gången lättade beslut samt denna inbjudning blifvit af Preste-St. antagen, skulle det icke vara R. o. Ad. värdigt att frångå detta beslut, .lag tillerkänner denna invändning allt afseende och medger, att man endast under särskilda förhållanden kan handla annorlunda, men jag tror, att då man hågkommer, att Preste-St. till en början helt och hållet afslagit Utsk:ts första förslag samt endast på grund af R. o. Adis inbjudning tagit ett steg i den föreslagna rigtningen, bör man kunna förvänta, att Preste-St. vill göra ännu ett steg i samma rigtning. Hr Dalman, och flera med honom, har framhållit, att det vore oriktigt att frångå ett en gång fattadt beslut. Jag vill då erinra, att R. o,. Ad. för en stund sedan beslutat att bevilja kreditivrätt åt bolag, oaktadt en sådan framställning, första gängen den här förevar till behandling, blifvit efter en långvarig öfverläggning alslagen. Men när representationen är fördelad på fyra kamrar, måste man stundom, om beslut skall kunna fattas utan för många omgångar, låta jemka med sig, ty alla kunna icke få Iram sin vilja. Jag yrkar bifall till Betänk:t. Talrika rop på propos. hördes ånyo. Hr Dalman: Om jag ansåge att Utsk:ts Betänk, inne fattade endast en sammanjemkning af de särskilda Ståndens beslut, skulle jag icke tveka att bifalla det; men, i likhet med reservanterne, måste jag anse, att så icke är händelsen, samt att, då frågan om Danska läkares rätt att här i Sverige utöfva sitt yrke, blifvit af 2 Stånd afslagen, samma fråga, jemlikt 75 § R. O., förfallit. Dertill kommer, att, sedan R. o. Ad. inbju dit ett annat Stånd att biträda R. o. Ad:s beslut och denna inbjudning blifvit antagen, det vore stridande icke blott emot konseqvens, utan jemväl emot grannlagenhet, att frångå detta beslut.
Det är ganska sannt, att, om blott." en enda produkt t. ex. Spanmäl skulle antagas böra qvarstå för hela landet, samt att allt annat skulle reduceras till penningar, så skulle reduktionen utfalla ojemnt, allt efter som denna räntepersedel ingår till en större eller mindre andel af det hela; men just för att motväga det missförhållande, som derigenom skulle upstå, har man varit föranlåten att på olika ställen utom Spanmål äfven bibehålla andra produkter, såsom på några köttvaror, på andra skogs-effekter o. s. v. Man har äfven sagt att förenklingen pä detta sätt utförd skulle vara allt för ofullständigt. I detta fall hänvisar jag lill den speciella utredningen af förhållandet, hvilken i min tanka bör på ett öfvertygande sätt bevisa att detta påstående är ogrundad!. En värd talare liar redan förut upräknat åtskilliga kuriositeter, der persedlar på samma ort förekomma i oändlig mångfald af under-afdelningar: dessa borde naturligen sammanslås, äfvensom der samma räntepersedlar förekomma på olika titlar, t. ex. i jordeboksoch hemmantals-räntan och alla dessas under-afdelningar, för att på sådant sätt komma till en större reda och enkelhet. Det torde möjligen intressera R. o. Ad. att äfven taga någon kännnedom om specialiteterna i dessa afseendem Jag skall likväl endast anföra ett enda exempel, och väljer dertill Östergöthland. I detta län är det närvar, kamerala förhållandet följande: Räntor: Spanmål, Smör, Fläsk, Skälspäck, Galtar,nOxar, Kor, Får och Lamm, Gäss, Höns, Höns-egg, Skär-egg, Foglar, Al, Aborrar, Gäddor, Id, Röding, Torsk, Strömming, Torr fisk, Ull, Lin, Lärft, Säckar, Bast, Näfver, Ved, Stockar, Bräder, Osmunds-jern, Hö, Humla, Dagsverken och Penningar. Ingen lärer kunna bestrida att detta är ett någorlunda barbariskt beskattningsväsende; men enligt det nya förslaget skulle förhållandet deremot blifva, alt i denna provins endast 3 persedlar bibehållas, nemi.
Dessutom är sjelfva beräkningssättet af dessa afgifter (utgörande i allmänhet 125; proc. af sjelfva lönebeloppen, jemte afgiften till Wadstena krigsmanshus och den för sigill etc.) — minst sagt orimligt, enär till grund derför icke får tagas beloppet af den högre inkomst som erhålles vid förflyttning l)cn 31 December f. m. 321 från lägre tjenst till en högre; tilan skall för fullmakten till den nya tjensten erläggas afgifter både för beloppet af den förut innchafde lönen och till en del för beloppet af eu högre lön, än som tillträdes. Sålunda skall den Underlöjtnant vid indelt Reg:le, som efter flere års tjenst för årlig lön af 200 R:dr, blifver befordrad till Löjtnant, erlägga fullmaktslösen. beräknad efter första Löjtnants lön, circa 450 R:dr, ehuru den till Löjtnant befordrade Underlöjtnanten ännu i flere år såsom andra Löjtnant, måste ålnöjas med lön af 300 R:dr och kanske icke uplefver förflyttningen lill första Löjtnantsgrad! Lika så beskaffadt är förhållandet nästan inom alla grader. Såsom bekant utgöra inkomsterna i flesta fall för tredje Major mindre, än för Kaptener med kompani, men delta oaktadt måste den till Majorsgraden förflyttade Kaptenen ånyo erlägga 12^ proc. jemte flere afgifter för oafkortade beloppet af Majorslönen, eller samma inkomslbelopp, hvilket han redan såsom Kompani-chef åtnjutit. Den lill första Major befordrade Majoren af lägre grad, är åter skyldig erlägga enahanda afgifter för samtlige förste Majorers inkomster; och detta af orsak att första Major numera benämnes Ofverste-Löjtnaut. Inom civila Ijenslecorpserna förefinnas enahanda oegentligheter. Den Assessor inom Hofrätterna, t. ex. som befordras till Hofrättsråd, skall erlägga lösen för högre Hofrältsråds lön 2,600 R:dr och således utgifva omkring 400
9 I ordningen följa de inom Riks-Stånden afgifne anföranden, som hafva afseende pä hvad Utskottet, för dess delj funnit ej mindre nödigt och nyttigt, än äfven möjligt, att iakttaga vid reglerandet af hufvudgrunderne för Bankens förvaltning och rörelse. Någre af desse anföranden afse sjelfva hufvudgrunderne, uppå hvilka det af Utskottet uppgjorda förslag livi lar, eller systemet i sin helhet, andre åter innefatta anmärkningar, framställde vid detaillerna, eller de serskilde pnnkterne af förslaget. Till anföranden af förstnämnde beskaffenhet, anser Utskottet egentligen kunna räknas följande: 1:0 Det af en Ledamot inom Hedervärda Bonde-Ståndet, Biksdagsfullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs
Deremot har någon utbetalning annu icke skett i anledning af nedannämnde, vid samma riksdag ii Rjksgälds-konto.ret jemväl anvisade utgifter, nemligen: enligt regi. 84 §:s lista morn., anslaget för anskaffning af redskaps-, rid-, stalloch ansnånns-persedlar åt 12- och 24-®.:gä fältbatteri erna ^ R:dr 22,000: enligt samma &:s 3:dje morn., anslaget för nya pistolers anskaffande * 12,000: enligt samma <Svs 5:te morn., anslaget för anskaffning af slag krutshufvar i • 10,000. enligt samma §:s 9:de morn., anslaget för kompletterandet af beväringsmanskapets reservförråd ” 80,000: euligt regi. 92:dra §, anslaget för en kanal-ledning (rån Storsjön inom Daga härad i Södermanland till Mälaren ” 100,000: hvaraf en tiondedel eller 10,000 r:dr skulle årligen utgå under tio års tid. enligt regi. 95 §, för anläggningen af en jernväg mellan städerne Örebro och Nora, lån R:dr 150,000: anslag utan återbetalnings-skyldighet " 75,000: » 225,000: — - I anledning af den hos Kongl.
Vid öfvervägande häraf, har Utskottet, som, i anledning af anmärkningen dervid, att städernas tjenstemän ej kunnat upptagas såsom delegare uti Civil-Statens Pensions-Inrättning, får hänvisa till dess serskildt afgifne Utlåtande N:o 262, i anledning af Herr Norins motion, angående förnyelse af en förut väckt fråga om delegare-rätt uti Civil-Statens Pensions-Inrättning för Borgmästare i1 Rikets Städer, med undantag af Stockholm, samt för desse Embetsmäns enkor och barn, ej ansett sig kunna frånträda sitt yttrande, att allmänna medel ej höra tagas i anspråk för pensionerande af vice Commissions-Landtmätare och medhjelpare; och som det synes vara angeläget, att Rikets Ständer hafva sig bekant, hvilka anspråk af förut varande delegare uti CiviRStatens Pensions-Inrättning kunna göras för beviljandet af Commissions-Landtmätarnes upptagande till delegare i nämnde Inrättning, innan anslag för sådant ändamål beviljas, vidblifver Utskottet äfven sin tillstyrkan derom, att Rikets Ständers åtgärd i detta afseende, för närvarande, måtte komma att inskränkas till en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, det täcktes Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, till Civil-Statens Pensions-Inrättnings delegare göra Nådig framställning om Commissions-Landtmätarnes upptagande, såsom delegare uti Inrättningen, samt vid en blifvande Riksdag Rikets Ständer underrätta om de villkor, under hvilka sådant kan dem tillåtas. Stockholm den 3i Juli 1840. Ank. till Exp. Utsi;, d. 31 Juli, kl. 2 e. m.
I sammanhang med regleringen af allmänna Indragnings-Staten, har Utskottet redan yttrat sig, rörande den pension som borde tillfalla Presidenten, m. m. Friherre Fock, som den irsta Julii i83o erhöll afsked från Landshöfdinge-Embetet i Upsala Län, och dervid på anförda skäl tillstyrkt, att bemälde Fi iherres pension borde utgå endast efter den å 1818 års Stat uppförde Stats-Secreterare-lönen. Och som detta tillstyrkande blifvit af Rikets Ständer godkändt, samt Friherre Boijes motion innefattar alldeles samma fråga, endast utsträckt Lill alla de Landshöfdingar, som sedan i83o års början tagit afsked, anser Utskottet sig icke böra föreslå någon rubbning i det fattade beslutet, titan hemställer, enär frågan härom redan är afgjord, alt motionen må förfalla. Ankom till Exp.-Utsk. den 4 No v.
Länge har destuiom klagan hos ost warit förd öfwer dö manga särskilde Domstolar, som u» tom de allmänna äkö i lagaktte faststälde. Litt ittffränka dem, sä att alla mål af juridisk beskaffenhet mage fa enahanda handläggning, utgör bland annat ert grannlaga ämne för Lag-CoMMiräns Upr Märksamhen Derigenom skola ofelbart Hof-Rättörnås göromål än widare ökas och lägga hinder i wägen för inskränkning i LcdamökörNas antal derstädes , söm ater kan da ägg rum i anseende tili andre Embetsmän. Hwad Götha Hof-Rätt särskildt widkommer, sä saknar den samma tkvärtvm löner till sä wänga Le» 443 Den i Junit. Ledamöter och betjente som nödwändigt fordrasArbetct kan der nn mera, oaktadt all anwand filt icke bestridas under z:ne Divistoner och fräga har till och med uppstad! om angelägenheten atk pä någon lid äkminstone tillsäkta annu en ny, lill minnande af sint i äldre mål. Emedlertid har, för att sätta de nödiga z:ne Divistonerna i activiröl och att förekomma hinder i göromalens gäng, Kongl. Majit redan en längre lid, warit föranläten förordna z:ne Extra ordinarie Ledamöter, hwilke tjena utan annan lön än den betjent» lön de kunna haswa förut innehaft, hwarigenom swärigheterna för denna HostRatk och dest betjening ännu widare ökats. Der synes således i alla fall fordras en tillökning i lönernas antal, som sätter Götha Hos Rätt i lika ställning med Swea Hof-Rätt, och Canccllisternas antal i bada fordrar tillökning om renfkrifning skall kunna bestridas.
Men, då äfven med Häradshöfdingajnes bibehållande vid Expeirionslösen, deras Lönevilkor, enligt hvad Utskottet här ofvan sökt ådagalägga, äro knappa och för deras bergning otillräcklige, finner LagUtskottet sig böra tillstyrka, att Häradshöfdingarne i allmänhet och i synnerhet de bland detn, som antingen helt och hållit sakna Boställen eller äro försedde med dylike af så svag beskaffenhet, att af de samina mindre betydlig afkomst är att påräkna, må, i likhet med andre PenningeLöntagare, njuta den elem tilldelte Lönförjtöjning, eller ock någor; anstalt vidtagas, hvarigenom H ä ra d sl( o f cl i n g a r n e annorledes varda forhjelpte till så beskaffade Löneförmåner, som med deras Embetens vigt kunna vara förenlige; och, då för denna förbättring behofvet påkallar en skyndsammare åtgärd, än i afvaktan af den indragning af tilläfventyrs befintelige öfverflödige Embeten och Ejenster, som framdeles kan komma under pröfning, synes densamma ock genast böra verkställas. Sluteligen, pch i anledning af Herr Biskoppen Doftor Almqvists derom väckte fråga, finner Lagutskottet sig icke kunna undgå att fästa sin upmärksarnhet dervid, att, sedan Kongl. Majit på Riksens Höglofl. Ständers vid sistledne Riksdag derom i underdånigliet gjorde hemställan, uti Nådig skrifvelse till Hess och Rikets HofRätter af den i6:de Augusti 1815 ansett Lag och Författningar, utan förtydning och missbruk, icke gifva anledning, att låta kärande Parter ut - 588 Statsoch Lag-Utskottens Betänkanden. lösa serskildt ProtocollsUtdrag öfver förlikte mal och Kongl. Maj:t således i .Nåder anbefallt HofRäfrerne, att derom de under dem’ lydande
Fasthellre skulle jag tro rättvisans kraf, Rikets interesse och Konungens önskan deruti öfverensstämma, att utvägar måtte vidtagas, som förvissa de pd Minister Staten lånade personer, att med ordentlighet och i råttan tid utbekomma de dem lagligen försäkrade inkomster. Jag anhåller att detta mitt vördsamma Anförande må få åtfölja Remissen af Herr Friherre Anckarsvärd motion till \ ederbörligt Utskott. Den i Martil. Herr Rappe, Carl: Friherre Anckarsvärds C. H, den 2 4 dennes upplasta Memorial innehåller flere märkvär. digheter. Jag vill blott anmärka en der förekommande oriktighet; sorn på sitt sätt, specielt rörer mig, och hvilken dessutom, är förolämpande för Riksens Höglofl. Ständer i allmänhet. Sedan Herr Friherren framställt Skattebondens nöd, Folkets elände och förtryck, och den vackra uppmaningen, att det vore tid, det den mera gynnade Medbörgaren, underlättade den svagares bördor, omtalar Herr Friherren såsom ytterligare bevis på förtryck, den Skånska Roteringen och den Extra. Jag kan ej begripa huru Herr Friherren kunnat tro sig med denna origtiga framställning förmå blända någon om sitt Fäderneslands in. rättningar det minsta kunnige Medborgare, Denna Extra Rotering har icke drabbat någon enda Skattebonde, icke heller direct eller lagligen den visserligen i långt större nöd varande FrälseBonden, så vida ej någon skicklig Egendomsherre hafv den skickligheten, att låta sitt Frälsegods utgöra den Rotering som tillkom honom att för Säteri-Egendomen underhålla; men härpå hoppas jag ej något enda exempel skall förefinnas, I några Bergslagsorter har val denna Ro - i56 Den l Martii, tering träffat så kallade Bergsmän af BöndeStåndet; men dessas tillstånd och förhållande till sina öfrige medbroder af BondeStåndet, tror jag var sådant och i synnerhet deras medborgerlighet så stor, att de med välvilja ingingo i deras lindrande, I Skåne, der förr ingen Rotering fanns, blef den visserligen i början högst onereus, men denna Landsorts förmögna och upplysta Possessionater njuta nu hvarje redlig
Dä detta Moment ingenstädes medgifwer, att den förlust man kan lida pä en egendom, fär afdragas fran den afkastning som af en annan erhälles; I hwilket fall, och om alla de utgifter, hwarigcnom den skattskyldiges tillgäng minskas, äfven finge afräknas, behällning för någon sällan skulle uppkomma; kan Utskottet desto mindre tillstyrka bifall af den i berörde mätt» projecterade tilläggning, ss>;i derigenom skulle rubbas den hufwudgrund, hwarpä Bewillningens utgörande e« genteligen hwilar och som jemwal wid deima Urtima Riksdag, pä det särskilta Utskottets Förslag, af Rikfe, s. D'u 22 September. 6xr wen en del af desi egendom kan medtaga,". Lin kil ex. twänne Landtegend mar pä ett är rendera sina ägare 6ovo R:d. hwardera, men den ena ägare», innom samma är, genom hwarjehanda händelser förlorat egendom för 8oo' R:dalers warde, hwarigenom hanS förmögenhet säledes blifwitaooa R:d. mindre än den war wid årets början, dä den andra deremot wunnjt en wsrkelig tillökning af Lc>oc> R:d.;wvre det wäl rattwist at lika beskatta besia twänne perso, ner, och kunde man icke i sädant fall med skäl säga, att den ena betalte Bewillmng af sjelfva sin förlust. Man torde inwanda, at om förlustek fä afräknas, skulle wängen med betydlig ärs inkomst slippa at betala derföre. Delta medgifwes i sä matto, at en sadan skattskylldig undwikcr Taxering efter bchällen inkomst; men han är derföre icke fri för skyddsafgift, och dä twänne Taxcringssätt gifwas, bör nian naturligtwis anwändq det som för hwarjc tilfälle finnes lämpligast.
Att Wermlands fältjägare aldrig förfelat den dermed åsyftade verkan, det är nu vitsordadt af flera erfarna män inom detta IliksSt.; och bland andra caster af nationen finnas äfven säkert många, som kunna intyga delta regttes goda uppförande, då det varit commenderadt emot Piikels fiender, äfven vid de tillfällen det, efter en långvarig fred, marscherat i falt. Då det sätt, hvarpå Wermlands Jägare-regtte för fredsfoten är organiseradt, dels innebär en storegenhet, dels icke är så allmänt bekant, att icke många finnas, som måste fälla omdömen i denna fråga, grundande sig blott på en ytligt erhållen notis, måhända mera om de små brister, sorn vidlåda denna, likasom alla andra af menniskor uppgjorda organisationer, än om de fördelar detta regttes organisation, Den 9 M a j f. m. 415 isynnerhet för elt jägare-regtte innebär ; är det vid detta tillfälle, snart sagdt, en pligt att, efter bästa förmåga, bidraga till ämnets utredning, och jag begagnar såsom medel härtill ett utdrag utur en af mig författad artikel uti K. Krigsvettenskaps-academiens tidskrift för 1838, hvaruti visas Wermlands FäItjägare-reg:tes>slatsekonomiska, medborgerliga och mililäriska ställning i staten, provinsen oell ammen. /Vermlands Faltjägare leda sitt ursprung från en landlvärns-bataljon, uppsatt under Gustaf III:s tid inom Wermland, hvilken, efter krigens slut, antog capitulation och blef en värfvad trupp, utan att garnisoneras, och som, med anledn. deraf att hvarje landtvärnskarl, som då svurit fanan på 6 års tid, ägde ett hem i landet, gaf anledn. till en sådan organisation, att manskapet permitterades till sina hemvist, med skyldighet att en gång om året, efter kungörelser från länets kyrkor, samlas till i4 dagars vapenöfning, då det ålåg hvarje karl att sjelf utaf sin årliga lön deTiayera sig under exercisliden. Denna organisation qvarstår ännu i dag, sådan den primitivt inrättades.
Friherre xrecliic, ansäg denna sak af den wigt, at mäler borde til rättelse äterremitteras til Allmänna Beswars' och veconomia rskffokker, Gref? Den zr Mars. e. m. 157- Grefwe ve la vrräie trodde det skulle wara nyttigt om Utssotter finge känna, at de nu gjorda anmärkningar wore af Ridderffapek och Adeln gillade. Friherre Amilton, carl, hade i Utskottet gjort samma anmärkning, samt föreställt sig, ak Utskottets förslag ej skulle kunna winna bifall. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde kioposition, at de anmärkningar Grefwe Ve la vsrclie och Friherre vjerw gjort af Ridderskåpet och Adeln matte gillas, och'mäler med detza, såsom med Ståndets anmärkningar til Allmänna Veswarsoch veconomios-Utskottet äter-remitterss, Bifölls, Föredrogs Allmänna Beswarsoch Vecono. miD-Urffotters den 29 Mars pä bordet lagda Betänkande, angäende nöbwändigheten af en säker ?tmistisk kännedom af Landels närwarande stallning, Bifölls, Föredrogs ä nyo Allmänna Beswärsoch ve. conow las-Utskottets den 14 Mars pä bordet lagda Betänkande, rörande uphäfwande af det uti Kongl. Brefwet til Kammar-LolleZium ben 26 Januarii 1308 gifne stadgande, hwarigenom hwarje rättsökande part, uti berörde Lolle^ium blifwir älagdt, at innan hans beswar, förklaring eller ansökning derstädes - i58o Dim Zi Mars. e. m. städes emottages, tilbemalte Kongl. Lollegii Lanell erlägga en afgift af 16 ss. Lanco. Grefwe ve la Oarclie. För min del kan zag ej instämma i Utskottets öfwer detta amne afgifne utlåtande, utan förenar mig L Herrar vunäxrens och 8cben8tröms i Utffokter yttrade tankar.
får man ett särdeles välsmakande och stärkande medel, i synnerhet lämpligt för svårt sjuka och rekonvalescenter, hvilka hafva ringa aptit och ej kunna fördraga mycket löda på en gång. Constance. Fyld kalfbringa. En vacker kalfbringa kokas och medan den är varm utdragas alla benen, hvarefter den lägges i press, derpå brynes den och skares i lagom stora bitar, men lägges som vore den hel på fatet; bringan öfverlägges och döljes med risgröt, som blandas med smör och litet socker; sedan öfverpenslas den med vispade ägg och öfverströs med stötta skorpor. Derefter föres den in i ugnen att blifva gulbrun. Ätes med vanlig steksås. Potatispudding. Kokad potatis hackas så fin som gryn, hvarefter den uppblandas med 3 äggulor, 4 skedblad smält smör, 4 dito söt grädde, litet muskot och ett rågadt skedblad mjöl. Detta hälles i smord form och gräddas i ugn. Blomkålspudding. ' Ii kanna förväld blomkål, klufven i små bitar, tillagas. 1 en panna fräses 2 rågade skedar smör, 2 strukna dito mjöl och dertill slås ' i * kanna god mjölk, 1 sked socker och litet stött muskotblomma samt vispas tills det kokar och är tjockare än välling, då det slås upp att kallna. Då blandas deri 4 ä 5 ägg och litet salt. Blomkålen slås deri och allt samman slås i en djup form samt gräddas i ugn. Serveras till hvilken kötträtt som helst. Krusbärssallad, ' k qvarter ättiksprit, ' / 2 skalp, socker, 1 handfull nejlikor, bra m \ eket kanel; detta uppkokas. Derefter ilägges 1 kanna väl rensade Efterrätter. Innehållsförteckning-: Kejsariårta. 1 punschglas skiradt smör, 1 dito mjöl samt 1 ägg röras tillsamman och gräddas i en stekpanna, hvarefter sylt påbredes och en likadan sats tillredes och lägges ofvanpå. Vispad grädde kan sedan hällas öfver eller också glasyr. Lina. Helsovård i barnkammaren. Ur det i dagarne utkommna arbetet - ' Våra barns framtid. » — Viktoria Benedietsson (porträtt).