Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hon visste utbreda omkring sig en sådan atmosfär af isande köld och nervupprifvande, stumt ogillande, att Säfve kände sig så illa till mods som önskligt var. Han frågade efter hennes hufvdvärk. Hade hon blifvit sämre? — Nej. — Hade det händt något annat? Det var bestämdt något i olag. — Nej, visst inte, hvad skulle ha händt, hon beklagade sig ju inte. — Hade hon haft några visiter? — Ja, Alma hade varit uppe. — Hon hade väl haft mycket att berätta? — Åja. — Något nytt? Eleonore hade inte hört det förut. Konrad forskade inte. Alma Kronfelts nyheter brukade aldrig intressera honom. Middagsstämningen var mycket tryckt. Barnen voro strängt förbjudna att tala under måltiderna, så de utgjorde inte något lifvande element, och Eleonore var martyr allt igenom. Hennes man visste, att hon var omöjlig, när hon satte denna sida till. Denna Eleonores storartade själfbehärskning, när något gått henne emot eller när hon var förargad på någon eller något, hade alltid irriterat honom. Han hade i början af deras äktenskap skämtsamt proponerat henne »att sjunga ut och ha det öfver», men det ville hon inte, hon ställde inte till några scener, det var något, som aldrig kunde falla ett fint fruntimmer in. Men han kunde ej hjälpa, att han jämförde denna grå, tunga atmosfär, i hvilken det var omöjligt att andas, som kunde hålla i sig timmar och dagar, med en liten äktenskaplig scen, han en gång händelsevis blifvit vittne till hos Kurts. Wanda hade varit »ond» på sin man, därför att han emot hennes råd lämnat understöd åt en målare, som hon visste ej förtjänade det hvarken som människa eller konstnär. Det var Säfve själf, som händelsevis under en sittning kommit att nämna, »att Lanners varit uppe på kontoret och att Kurt gifvit honom det vanliga. — Det skulle Wilhelm inte gjort, jag bad honom låta bli. De hade ej vidare talat om saken, och Säfve tänkte ej längre på den, då Wanda genast vid sin mans inträde i rummet gick emot honom och sade: — Wilhelm, jag är riktigt ond på dig. Jag hör, att du gett den där dålige Lanners, fast jag bad dig låta bli och hellre skänka summan åt en riktig konstnär.
I allmännhet hafya öfverenskommelserne om fattigförsörjningen det fel, att afvika från primitiva beskattuingsgrunden, stadgande: att en hvar sorn icke sjelf är i behof af andras hjelp bör bidraga till Församlingens gemensamma fattigvård, oell att deremot hafva tillämpat beskattningen endast på hemman och näringar samt synlige tillgångar och ofta allenast på hemman, hvarigenom liändt, att den talrika classen af Torpare, fördelsoch förpantnings-innehafvare, Backstugusittare, Bruksarbetare, Inhyseshjon och Daglönare, med flere, hvilken dass de individer oftast tillhöra som belasta allmänna fattigvården, — merendels undgå att bibraga till fattigförsörjningen under deras ungdoms-, hälsooch välmagts-tid. Det är, ty värr! en erfarenhets-regel, närmare bekräftad efter missväxtåren 1826 och i83o, att fattighopen, och med den anspråken på fattigunderstöd, blifvit i sednare tider ökade, såsom följd cgenteligen af de. här förut i 1 och 4 §• §:ne angifne orsaker, hvilka 47 befordrat den obesutne folkmängdens hastiga tillväxt; Och det visar sig äfven af denne tillökning i futtigpersonalen att Fattig-lagarne och visse andre författningar,: som dermed äga oskiljaktigt sammanhang, behöfva undergå revision och förbättring, derpå Eders Kongl. Majit ock i Nåder lärer vara betänkt och i hvilket afseende Landshöfding garnes och Consistoriernes Utlåtanden blifvit infordrade; Varande för Elfsborgs Län detta underdåniga utlåtande gifvet under den 8:de sistl. Junii. Ett för detta Län stiftadt Hushållnings-Sällskap, försedt med af Eders. Kongl. Majit i Nåder fastställde Stadgar och nu mera arbetande på T vänne Aldelningar, som hafva sammankomster i Wenersborg och Borås, bemödar sig att, med tillhjelp af de någorlunda hetydlige Fonder, som äro ställde till Sällskapets disposition, understödja och uppmuntra odlingsoch närings-flit, ordningssinne och medborgerlighet.
Då Rikets Ständer numera bestämt, att en viss del af Banco-vinsten skall för Banken reserveras och en annan del till allmänt nyttiga föremål Stats-Utskottets Memorialj N:o 47°- 5 anvisas, samt frågor om Banco-vinstens användande således nu mera icke utgöra föremål för Statsoch Banco-Utskottens gemensamma behandling, har Stats-Utskottet, i hvad på detsamma kan ankomma, denna fråga förehaft; Och enär, jemte det att, sedan motionen väcktes, Motala mechaniska Verkstad blifvit försåld och Canal-Bolaget således skiljdt ifrån de dervid fästade skulder, den lill allmänt nyttiga föremål anvisade andel af Banco-vinsten icke lämpligen synes kunna användas till så beskaffade låne-understöd, hvarom här är fråga, finner Utskottet, som redan i fråga om Extra Stats-Regleringen yttrat sig om disposition af nämnde andel af Banco-vinsten, för dess del, sig icke kunna någon åtgärd i anledning af berörde motion tillstyrka. Stockholm den 12 Mars i84x. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Mars kl. 5 e. ra. Memorial i anledning af återrcmiss ä Memorialet N:o 423. Vid föredragning af Stats-Ulskottets Memorial Nio 43^ mefl förslag till sammanjemkning och voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Utlåtandena N:ris 92 och 221, har nämnde memorial blifvit af Ridderskapet och Adeln återremilteradt, hvaremot PresteStändet, med antagande af Utskottets inbjudning, frånträdt det beslutade tillägget till 4:de punkten af N:o 221 och godkänt voteringspropositionen i fråga om liggetidsoch nådårs-besparingarnes redovisande, samt Borgareoch Bonde-Stånden de uti omförmäldte memorial föreslagne voterings-propositioner godkänt.
Under de nu ifrågavarande 5 åren hafva afverkningsförslagen omfattat endast läkten, gärdsle och ved, men icke något byggnadstimmer och då allmänningen ligger i en ort, sorn ännu har betydliga egna skogstillgångar, samt transporten till och ifrån allmänningen är ganska svår, så hafva Häradsboarne endast i ringa mån begagnat deras rätt till utsyning af de tillgänglige, mindre dyrbara skogseflfekterne. Efter Häradsboarnes hörande förordnade Konungens Befallningshafvande i83q om antagande af en skogvaktare på allmänningen, hvilken till en början skulle hafva kontant penningelön, ej öfverstigande 100 R:dr R:gs, men sedermera, när skogen blifvit indelad till trakthuggning, förses med boställe inom alimänningens område. 3:q. Norra Möre Härads Allmänning, som, belägen i Förlösa Socken, innehåller 353 tunneland i5 kappeland. Genom Nådigt Bref den 16 Februari 1S33 har Kongl. Maj:t förklarat, att denna allmänning skulle, för vederbörande Intressenters behof af skog, under allmän vård och inseende förblifva; hvarjemte åt Konungens Befallningshafvande lemnats det uppdrag, att vidtaga nödiga åtgärder för allmänningens skötsel och vård. Allmän? ningen har derefter blifvit taxerad och indelad till trakthuggning, men huggningsberäkningarne hafva ännu ej hunnit fullkomligen afslutas. Bevakningen består af arne vaktare, af hvilka hvarje till aflöning är försedd med ett litet torp, tillhörande allmänningen. Den årliga afkastningen i timmer, stängselvirke och vedbrand har, efter approximativ taxation, ansetts kunna blifva 8,000 kubikfot eller 80 famnar. Derifrån har under detta quinquennium 4 26 blifvit ullemnade 39,860 kubikfot eller något öfver 3q8 famnar, hvilket gör på år något öfver 79 famnar.
I de provinser, der rika personer finnas, hvilka i be-* hofvets studd kunna bistå den nödlidande genom arbetsförtjenst, och hvarest vintern ej är lång, kan nöden ej stiga så högt, som der, hvarest en någorlunda jemnt fördelad välmåga lika jemnt undergräfves af gemensamma olyckor, och hvarest industri i allmänhet saknades, lika mycket sora capitaler , till dess upplifvande. Norr-och Vesterbotten tillhörde den sednare cathegorien. Att hjelp fordrades, och en lika snar som kraftig hjelp, om ej provinserna skulle gå helt och hållet under, det insågs af hvar och en, men ej lika lätt hvarifrån denna hjelp i en hast skulle tagas, samt under hvad form den skulle bereda verkligt och varaktigt gagn. — Man fann, att det dittills följda undsättnings-systemet i längden skulle alltför mycket betunga det öfriga Sverige och tillika att det ej medfört annan nytta, än stillandet af ögonblickets nöd. Regeringen var derföre betänkt på, att genom meddelande af räntefria lån till privata uppmuntra till undsättning ål norra orterna, som hufvudsakligen skulle grunda sig på användande af innevånarnes industri och arbetskraft; men utförandet af denna plan kom dock alltid att bero på Soo Den 7 Mar* e. ra. förmåga att ordna, samt hufvudsakligen på oegennytta hos de personer, åt hvilka Regeringen skulle lenina det ytterst vigliga förtroende, hvarpå t vänn c provinsers ögonblickliga räddning och framtida välstånd i betydlig mån skulle hvila. Grosshandlaren Liljewalch, som redan genom sin verksamhet och uppmaningar, utsända kring hela Sverige, medverkat att förskaffa Norroch Vesterbottens innevånare enskildta bidrag, lill belopp af flera tusen tunnor spanmål jemte betydliga contanta summor, och som gjort sig fördelaktigt känd i orten, åtog sig hösten i833 att af Staten mottaga omkring 6,800 tunnor spanmål, för att tillhandahållas de behöfvande i nämnde län, företrädesvis i utbyte mot produeter.
STÄNDERS år 1857 församlade REVISORERS BERÄTTELSE OM GRANSKNINGEN AF RIKSGÄLDS-KONTOKETS TILLSTÅND OCH FÖRVALTNING. STOCKHOLM, TRYCKT nos ERIC WESTRELL, 1857. »Myeri& jföi:)!m - i /ii;i afcdflifiaiöl TÖ8I u F - £*•* fy l^a rp f^-r; ^ -j fe? : Ei.i i t». *; :i;: fe.. ) C . C j 8T3H0TK U(ÄOK/l lil ion /i n » \"c ¥ •Utter att liafva verkställt dea granskning af Riksgälds-konCorets räkenskaper och förvaltningsorn ålegat undertecknade, i stadgad ordning utsedde och genom Kongl. Kungörelsen deri 12 sistlidne Maj sammankallade Revisorer, få vi, angående denna i enlighet med gällande Instruktion förrättade revision samt hvad derunder förekommit och ansetts böra för Rikets Högled. Ständer anmälas, afgifva följande berättelse. Vid Revisorernes första sammanträde den 15 sistlidne Augusti blefvo till Revisorerne aflemnäde ej mindre Fullmäktiges berättelse orri Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning, än äfven de berättelser, som, enligt gällande föreskrifter, bordt af Riksgälds-kontorets Kommissariat och Ombudsman ademnas. Då Revisorerne dels af Fullmäktiges berättelse, dels af Högiofl. Statsutskottets vid innevarande Riksdag till Fullmäktige den 20 sistlidne . April adåtna skrifvelse inhemtat, att bemälde Ulskott till och med den 25 Oktober 1856 genomläst de hos Fullmäktige förde protokoller samt att Rikets nu församlade Ständer, genom bifall till samma Utskotts tillstyrkan i Memorial M 39, tillerkänt
En sådan tullfrihet vore ock, eldigt Herr Hjertås förslag,- önskvärd, helst linneväfnads-lillverkningen vore en husslöjd, hvilken allvarsamt hotades af konkurrensen med tillverkningen af bomullsvaror, och således för sitt bestånd väl behöfde erhålla råämnet så billigt som möjligt. Det funnes icke heller någon anledning, hvarföre Sverige skulle behöfva något artificiell skydd för linproduktionen, helst endast bristen på en förbättrad linberedning försvårade täflan med andra länder i varans godhet, icke i dess pris. Herr Hjerta föreslog emellertid, att tullen på lin åtminstone icke måtte bestämmas högre än till 16 sk. lispundet. Herr Schwaiis förslag upptager införsels-tullen å lin, ohäckladt, till 8 sk. och häckladt till 16 sk. lispundet. Af Riksdags-fullmäktigen Johannes Nilsson är nedsättning till hälften i nu stadgade belopp yrkad. Den otvifvelaktig! riktiga grundsats, som, bland annat, föranledt Kongl. Majds Nådiga skrifvelse, angående ändringar i nu gällande tull-taxa, och äfven blifvit i vissa fall tillämpad, att man borde stadga sådana tull-bestämmelser, som kunde förebygga anledningar till beviljande af undantag från författningarnes allmänna föreskrifter, har icke i fråga om denna artikel inrymts tillämpning, då den ene lin-konsumenten skulle få emot 8 sk. tull införa, hvad en annan och flertalet af nationen skulle betala med 1 R:dr 8 sk. Behofvel af en sådan exception i detta fall kan Utskottet icke inse. Det är nemligen utredt uti en af Almedahls linneväfverioch spinneri-bolag till Kongl. Majd ingifven underdånig petition, hvad ock Herr Friherre Palmstjerna, under diskussionen angående högstberörde Nådiga skrifvelse hos Ridderskapet och Adeln, vitsordat, att priset å det Svenska linet är långt billigare, än å det utländska.
För den händelse således, att begge sistnämnde anslag skulle komma att till fortfarande utgående från Manufaktur-medlen anvisas, har Kollegium funnit sig böra hemställa att Kongl. Majit måtte af andra dertill disponibla allmänna medel i nåder anslå en till 4,500 R:dr R:mt förslagsvis beräknad summa för att från och med år 1859 af Kollegium användas lill bestridande af ifrågavarande aflöningar åt Eskilstuna fristads tjenstemän, i den mån manufaktur-medlen dertill ej lemnade tillgång. Under Utskottets behandling af detta ämne bar blifvit upplyst att vid innevarande riksdag uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion, som blifvit till Bankosamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterad, föreslagits att, jemte beslut om indragande af del utaf Riksbanken till Manufaktur-diskonten lemnade kreditiv samt öfverilyttande af Manufaktur-diskontens lånerörelse till Handelsoch Närings-diskonten, Rikets Ständer ville bos Kongl. Majit anhålla att Kongl. Majit täcktes dels medgifva att Manufaktur-diskonten finge upphöra och dess egna behållning öfverflvttas till vård och förvaltning af Stats-kontoret, för att enligt Kongl. Majlis föreskrifter fortfarande användas till förlags-lån eller annorledes till ett tidsenligt främjande af industriela företag, dels ock förordna om de öfriga åtgärder som af Manufaktur-diskontens upplösning komme alt påkallas; och alldenstund, i fall att detta förslag antages och vinner stadfästelse, sådant torde komma att inverka jemväl på pröfningen af nu förevarande fråga och de bestämmelser, som vidkommande denna sednare må befinnas lämplige; så och enär något binder icke möter för bestridande tillsvidare af ifrågakomne lönebidrag i öfverensstämmelse med derom förut meddelade föreskrifter, anser Utskottet någon åtgärd i ämnet för närvarande icke böra af Rikets Ständer vidtagas. 3:o StalsUtskottets Utlåtande N:o 37. 5:o
Min bestämda öfvertygelse är, att bysättningstvånget är ovärdigt ett frisinnadt, upphöjdt och civiliseradt folk, med ett ord, att det är ovärdigt Sverige. Det är barbariskt till sitt ursprung, det är grymt och obilligt i sin utöfning. Den ena menniskan kan icke köpa eller sälja den andra; vi äro ailä födda fria. Den gäldbunden, som med creditorns goda minne och samtycke fått göra sin skuld, straffas hårdare än den brottsling, som emot min vilja beröfvar mig min egendom. Den sednare straffar Staten, och jag har icke en röst vid hans dom; den förre straffar creditorn sjelf, och Staten kan icke hindra honom att göra hans straff evigt! — Men om detta ämne är så mycket sagdt, att hvar och eri, som vill höra, också längesedan hört det; och just i denna bristande vilja att höra ligger orsaken till den rnodification, min motion innehåller. Lades på bordet. 3 H. 12 9° Den i Mars e. m. Hr af Grubbens: Den motion, som jag nu går att väcka, kan anses för tidig, då frågan om Landtm:s-soire'ernas bekostande af allmänna medel ännu icke är slutligen afgjord; men som motionstiden i dag tilländalöper, ser jag mig nödsakad att nu väcka den. Hvarefter Hr af Grubbens uppläste följande: Då R. o. Ad. förlidne Riksdag afsade sig den klubb, som då för dess räkning var anordnad, men deremot ansåg de s. k.
Ständer fattade beslut, angående berörde afgifts utgörande, och i öfverensstämmelse dermed anse, att full och ovillkorlig frihet för Landtmannen alt till stad införa och försälja kött, bröd och dricka bör fortfarande såsom villkor fästas vid upphörandet af Salu-accis-afgiften i de städer, hvilka uti Eder» Kongl: Maj:ts Nådiga Kungörelse den 22 December i83a finnas uppräknade, hafva Rikets Ständer beslutat, att de städer, uti hvilka rättighet att, utan afgift, införa och försälja kött, bröd och dricka ännu icke är Landtmannen medgifven, fortfarande böra erlägga den, genom Kongl. Kungörelsen af den 3o November 1810, för dessa städer stadgade Salu-accis-ersättnings-afgift, intilldess införselsoch försäljningsfrihet af ofvannämnda förnödenhets-artiklar uti någon af dessa städer medgifves, då, året efter det införselsfriheten är medgifven , samma stad befrias från erläggandet af den afgift, som finnes utsatt i den Tariff till reparation af salu-accis utaf släderne, som åtföljer Rikets Ständers Bevillnings-Förordning af detta år. I öfrigt hafva Rikets Ständer, enär den summa, salu-aceisen årligen hommer att utgöra, icke kan till bestämdt belopp beräknas, funnit godt bifalla, att, på sätt E. K. M:s Nådiga Proposition i denna del innehåller, endast en summa af 7,800 R:dr B:co må vid Stats-Regleringen upptagas, såsom städernes salu-accis-afgift. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse Sig * Hvilket allt Rikets Ständer skolat hos E. K. M. härmed i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 Februarii i835. XJppläst och godkäad hos Ridd. och Adeln den 16 Febr. »835. Preste-Ståndet den 16 Borgare-Ståndet den 16 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, i anledning af Kongl.
1 den del af Betänk., der Finanskomitén åberopas, citeras följande uttryck af densamma: ”härvid förutsätter komilén emellertid, dels att större säkerhet och bestämdare begränsning för enskilda bankers sedelutgifning tillvägabringas, dels all de med skäl öfverklagade olägenheter vid dessa sedlars omlopp varda undanröjda, så vidt sig göra låter.” Då Utsk. sedermera förklarar - Den 17 Juni f. m. 241 klarar sig gilla de af komitéo framställda åsigter samt vidare pag. 7 yttrar: ”i sammanhang härmed får Utsk. tillkännagifva, atl CJtsk. som hyser den öfvertygelse, alt de uti väckta motioner anmärkta, hufvudsakliga olägenheter af Privatbankerna kunna afhjelpas geuom förändrad lagstiftning för dylika hanker,” etc., så erkänner ju Utsk. sjelf alt ifrägavar.de banker äro behäftade med hufvudsakliga olägenheter, hvilka böra afhjelpas. Det förefaller mig derföre klokast och rigtigast, atl innan man fattar beslut om dessa banker skola fortfara eller uphöra, man först afvaktar den af Utsk. utlofvade lagen, hvarigenom man kommer i tillfälle att se huruvida de öfverklagade olägenheterna verkligen kunna afhjelpas eller icke. Derjemte får jag förklara, att jag delar den af Doktor Thomander i dess reservation uttryckta åsigt. På alla dessa skäl föreslår jag, att R. o. Ad. matte upskjuta afgörande! af nu ifrågävar:de punkt. Hr Hjerta: 1 anledn. af en ledamots anmärkt), emot mill förra yttrande, vill jag endast nämna, atl jag icke ser att i återstoden af Betänk, något finnes, som står i så omedelbart förhållande (ill deuna fråga, atl icke Betänk, i öfrigt kan, i fall man låter den ifrägavar:de punkten hvila, afgöras, ty såsom jag tycker mig finna, afhandlas i återstoden af Betänk, endast Bankens lånerörelse. Frih. Raab: Då jag sednast hade ordet, ansåg jag mig endast böra lemna en ttplysning ål
Och jag tror, det är obestridligt, att hennes oangenäma sidor ofta nog härröra från hjärtat mindre än från — ja rent ut sagdt — från magen. Det är så förödmjukande, alt tänka men lär nog förhålla sig så i alla fall, att denna prosaiska del af vår stofthydda utöfvar ett visst, icke obetydligt inflytande på karaktärens och i främsta rummet lynnets gestaltning. Ja, jag kan tänka mig, att en och annan finner blotta hänsyftningen på, att dtt etiska och gastriska skulle ha beröringspnnkter, icke blott orimlig och otillbörlig, utan rent af hädisk. Men så är det dock. Jag vädjar till hvars och ens erfarenhet. Viljan är icke alldeles oafhängig af lynnet. Lynnet är säkert beroende af magen. Och blir viljandet utsatt för dessa prosaiska inflytelser, så gäller det samma om känslolifvet i ännu högre grad. Den vanligaste inkarnationen af Motvalls käring — magpatienten — bör icke vara föremål för vår förargelse, utan för våra omsorger. Förebråelser hjälpa sämre än bäska droppar! Iduns läkare står nog, tänker jag, till tjänst med råd, ifall någon af tidningens ärade läsarinnor och läsare skulle finna, att hon eller han lider af den beskrifna åkomman. Att helt och hållet skaffa sjukdomen ur världen eller med andra ord att afdagataga Motvalls käring torde dock aldrig lyckas. Men hon kan och bör tas under behandling. Och till den ändan är det, uppmärksamheten här blifvit riktad på hennes värda person. Tyvärr kan jag icke gifva redaktionen något porträtt af gumman. Att publicera det i Idun vore kanske ej heller rätta platsen. Motvalls käring — man får väl be gagna den oartiga beteckningen, då det endast är ett begrepp som kan känna sig förnärmadt — uppträder lika ofta i byxor som i kjolar. Jag har sett Motvalls-käriugen i martialiska mustascher, i ridstöflar med sporrar på. Efraim 0 fosterland, du dg ra, kära! Ditt minne lefver i min själ, Du fjärran år och dock så / nära. Jag minns dig ömt, jag minns dig väl. 1 lifvets vårdag ljuft jag drömde I Sveas moderliga famn.
Enär härvid förekommit, att bemälde revisions sammanträdande 'egt rum i följd af stadgandet uti gällande Skol-ordniug, samt att för bistridande af förrberörde utgiftssumma, 4,518 R:dr 17 sk. 8 r:st., vid hvilken Rikets Ständer icke funnit något att erinra, serskildt stats-anslag icke är vordet af Rikets Ständer anvisadt, hafva Rikets Ständer, som, i anledning af E. K. M:s Nådiga framställning om ersättning för åtskillige ifrån Stats-Contoret af under händer hafvande medel verkställda utbetalningar, redan beslutat godtgörelse al 2:ne uti Stats-Contorets ofvanuppgifne utgiftssumma inbegripne poster af tillsammans 2,402 R:dr 23 sk. 8 r:st., hvilket beslut blifvit uti underdånig skrifvelse den 26 Mars detta år hos E. K. M. anmäldt, nu godtfnnnit medgifva, att jemväl öfriga uti E. K. M:s lill Rikets Ständers Statsutskott aflålna Nådiga skrifvelse omnämda förskotter af tillhopa 2,115 R:dr 42 sk. må, genom beloppets afförande å öfverskotten af Stats-Verkets inkomster, Slals-Coutoret ersättas. Hvilket Rikets Ständer få, till svar, hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 April 1845. 36o Exptditions-ZJIskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 1^9. Uppläst och godkändt, hos Ridd. och Adeln den 3i Mars 1845. Preste-Ståndet den 2 April — Borgare-Slåndet den 1 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående bestämmande af vissa vilkor för vinnande af dispositions och jordegande-rätt till de så kallade kyrkohemmanen i Halland. (S'als-Utsk.