Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Öfverhufvud röjer sig nu i Stockholms-Posten en större omsorg, att göra dess granskningar, om icke just mycket grundligare, dock allvarligare och liberalare. Väl roade man sig, vid anmälandet af Gjörwells ”Svenska Archivum” (1790, N:o 296), ännu en smula åt ”Utgifvarens egna, skämtsamma och ofta allegoriska styl”; hvaraf åtskilliga profstycken meddelas. Deremot finna vi Hallenbergs ”Svea Rikes Historia under Konung Gustaf Adolf den Stores Regering” (s. å. N:o 120) omordad med stor högaktning, och med en särdeles träffande inledning: ty just i den förekomma de ypperliga och än i dag ungefär lika giltiga betraktelser, som sedan, i samlingen af Kellgrens Skrifter, aftrycktes särskildt under titeln: ”Hvad må orsaken vara till den ringa afsättning, som Böcker äga i vårt land”? En ton af oväntad vänlighet anstämmes mot den omogne, ojemne, men ingalunda ogenialiske Engzell, i recensionen öfver dennes ”Nyare Arbeten” (s. å. N:o 257): det omdöme, som här fälles, är, i sjelfva verket, lika uppmuntrande som rättvist. Med större skäl alltså, än förut, ansåg sig den vittra öfverdomstolen hafva lemnat Dalins ståndpunkt ett godt stycke bakom sig; om än Dalin sjelf väl kunde varit värd något höfligare bemötande, än när det t. ex. heter (1790, N:o 260) om ”Tankeval i anledning af Sönoch Högtidsdags-Evangelier, uti Vers författade af A. G. Lejonhufvud” (en af Fru Nordenflychts poetiska umgängsvänner): ”ansedda som verser, förtjena dessa betraktelser det beröm, om det är något, att vara lika goda med de bästa af Dalins öfver samma ämnen”; hvarefter slutligen anföres en stroph, om hvilken säges, att ”bland alla Dalins Prediks-ord, i hans Poetiska Arbeten, finnes ej en enda vers, som äger denna ton af Poesi”172.
Ett visst maximum bör utsättas för deras belopp t. ex. 3 millioner, på det att inlösen ej må kunna studsa, samt ej Banco-sedlar blifva liggande under det att räntebärande myntet ligger. De böra endast utställas emot pant. Då Banco-sedel-behallnirigen öfverstiger 1 å million, böra äfven Lånen tappa Pant utställas i Banco-sedlar. Bilagan Litt E. utvisar sedlarnes lorm. Skulle så stort Låne-belopp sökas uppå Pant att 2 procents-sedlarnes belopp, 3 millioner, jemte disponible Bancosedel-tillgången icke förslår; så måste Låntagaren betala 5 procent, nöja sig med Obligationer uppå 4 prC:ts ränta och 20 ä 25 procents årlig afbetalning; på det alt Banco-sedelstockens fixitet samt Varumyntets upprätthållande i fullt värde, icke må hindra Lånefondernes utsträckning så långt Näringarne kräfva och säkre Panter påkalla. Likväl kan, efter vunnen erfarenhet, visa sig, alt en sådan utsträckning af Varumyntets (2 procentssedlarne) belopp icke skadas, hvarigenom Lånebehofvet tillfredsställesutan att Varumyntets Credit sättes på spel; ty detta beror derpå, huru stort belopp deraf faststalles af allmänna Rörelsen och livad sorn vill inlösas. Då Banco sedel-behållningen nedgått till en cixxii Stats■ och Banco-Viskottens Utlatandehl million, miste Enskildes pengar upptagas till upprätthållande af 4 procents Obligationers amortering och inköp. Desse Lin upptagas I Banco-sedlar emot utställande af 4 procents Obligationer, med 20 ä 25 procents årlig afbetalning; hvilka utställas å minst §00 R:dr, livar! Ränta icke löper a förfallen afbetalning. Enär Banquen hädanefter kommer att förblifva fullkomligen skiljd från Statsverket i allmänhet, samt Lane(Riksgälds-) ContoireÉ utom hvad ofvannämde
säger till sig själf, att det är naturens gång, men Fru Leonora. 66 (melankoliskt) den blir minsann där den är och bara hvar är resultaten? Alla har inte tid att vänta. EMILIE opponerar. Och resultaten (kränkt). Jag frågar er (som inte hört på honom, vaknar upp). man väntar... Att vänta? Ja, mycket riktigt, som ni säger, SCHWARTS-HANSEN (häftigt). på sin post. Se på mig jag kan säga, att jag har offrat mig för mina principer! Men hvad har jag för det? EMILIE (som förut). Man väntar förgäfves, säger jag. Men man blir Ja hvad har ni? SCHWARTS-HANSEN (melankoliskt) och ... litet till. Men det viktigaste: anseendet, rangen, äran men det är det rent ut sagdt strunt. EMILIE (höfligt motsägande honom). Kläderna på kroppen kläderna på kroppen Å... SCHWARTS-HANSEN. och blir det strunt. Nej, en af de andra vid min som kanske inte har skänkt hälften så mycket Jo, fröken säg inte emot mig. Med det är ålder och med min, låt oss utan skryt säga, duglighet åt asyler och hjälpfonder som jag han sitter där som etatsråd, och riddare af Dannebrog. Man har ju i stället sitt samvete, förstås. Man har sitt samvete och, ligt konsekvent. (Putsar sin näsa. Emilie förenar sig omärkligt med damerna vid bordet.) man vet med sig, att man har varit konsekvent, obrotts 67 FRU SCHWARTS-HANSEN (till Katrine). Er svägerska tycks inte vara hemma? HANS (kommer fram till damerna). Hansen. Hon gick nyss in till sig för att kläda om sig till middagen. Jag ber om ursäkt på min frus vägnar, fru Schwarts FRU SCHWARTS-HANSEN (reser sig upp). nöjet att hälsa på henne i eftermiddag. (Till Katrine). A propos ni vet väl icke, fröken Haxton, hvar stilig fason. Jag har hört mig för både i Magasin hon har köpt sin nya grå filthatt.
trots ' sin passivitet koininit att spela en roll inoni sin. saintid och att g A till eftervärlden framom rninga oaiidligt mer begåfvade och !landlingskraftiga systrar. Det ligger nästan i sakens natur, att vid teckningen af dylika kvinnor oingifningen - accessoarerna blifra af större intresse &amp; n sjalfva hufvudfiguren. Så af ven har, där skildringarna från konung Eriks hof iner fängsla läsaren an drottning Kaiins egen något bleka bild. Helt olika är förhållandet i de följande biografierna. H a r koiicentreras intresset på liufvudpersonerna, dhdkraftiga kvinnor från 1600- talet, fullödiga personligheter, hvilka af förf. skildras med en verve och en ursprunglighet, som vida höja sig öfver allt hvad den för öfrigt ing ' cket förtjänstfulla första delen af dettasrbete hade att bjnda pk. Man marker, att hon i deras egna bref, i samtida anteckningar ocli handlingar studerat och lärt kanna dem s % mycket, som ar möjligt p % ett afstånd af mer an tv&amp; årliundraden. Och det intresse hon sjallf kanner fös sina hjältinnor bibringar hon också sina likwe. Med livilket nöje laser man icke om den på en gång kloka och milda Katarifia af Pfalz, som genom sina filantropiska åsikter stod så l h g t före sin råa tid och i mycket hyllade 19: de b h ~ ~ n d r a d e t humanitära s åskådning, om den adla furstinnans förhallande till brodern, Gustaf Adolf, och sonen, Karl Gusttaf, om hennes blott allt för tidigt afbrutna verksamhet såsom uppfostrarinna å t koiiungabarnet Kristina. Vi f % har lära kanna Ebba B~aite icke blott shom f6reinålet för. Gustaf * 4dolfs korta ungdomskärlek, icke blott som den öfvergifna resignerade ungniön, såsom vi brakat tänka oss henne, utan som deii lifliga, iinpiilsiva kvinnan, den verksamma husmoderii, den omtanksamma och älskande makan och modern.
På intet ställe i verlden finnes någon skatt, som drabbar en näring så hårdt som denna. Jag medgifver visserligen att för närvar., oaktadt den höga skatten, tackjernstillverkningen ännu icke är så dålig att det icke finnas andra näringar sorn äro sämre, men, mine Hrr! all förhöjning som göras i denna skatt verkar på stängjernstillverkningen och skadar derigenom riket i dess helhet. Örn en del af de anledmr, som verkade till R. St:s förra beslut i detta ämne, nu äro bortfallna, så tror jag att hufvudsaken ändock qvarstår, och förenar mig med de Hrr, som begärt återremiss för att få skatten bestämd till hvad den sedan sista riksdag utgjort, och jag tror att StatsUtsk. har lika god rätt att föreslå 15. St. en sådan nedsättning, som K. M. haft att iakttaga den i Sina beräkningar öfver Statsverkets inkomster. Sedan härefter Hr Gr. 0. Landtm, tillkännagifvit, att 5 ledamöter anmält sig till afgifvande af ytterligare anföranden i detta ämne, beslöts att diskussionen skulle uppskjutas till eftermiddagens plenum, och åtskildes H. R. 0. Ad. kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, *1Ubert Munck. Fe br u a r i e. m. 5:>3 Onsdagen den 1(5 Februari 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prol.utdr. för denna dag f. m. Hr Gr. o. Landtm., tillkännagaf, att Frih. Adelsvärd, Erik Seth, såsom ledamot af Bevilln.Utsk. begärt och erhållit 3 veckors ledighet, ifrån d. 19 dennes, samt anmodade Hrr Electorer att vid deras nästa sammanträde utse en ledamot i nämnde Etsk. under ledighelstideu. Fortsattes pröfningen af StatsUlsk:s d. 9 och 12 dennes på bordet lagda Utlät. N;o 37, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster. 8:de punktens l:sta morn., ang:de tinnde-tackjernet, förekom nu till ytterligare öfverläggning, och derom yttrade sig: Hr Lagerhjelm, Pehr:
Den 4 November. jämte andra medel, som till en förbättrad fatkigwärd, kunna pätankas, hwilka med försigtiga anstalters wid. tagande i Landsorten^, Härads eller Socknewis, kan med Patriotiska understöd tjena för ändamälet. Städerna deremot böra hälla Institut för sina Blinda vch Döfstumma; Och bör ingen tänka sig, att ibland de derstädes bade Rike och upplyste Medborgare, finna brist pä ädelsinke matgörare, hwilka ej allenast för nöjet afven tillfredsställelse en sä ädel inrättning lemnar ät sina upphofsman, utan äfwen af tacksamhet mot Försynen, som förstört egna barn för besia tunga bojor, stola twifwels utan, latu en sann mennistokarlek uppmana sig, att lemna något (af det öfwerfiödiga som Naturens Herre meddelt dem), ät besia manlottade, men lika till Lifwets nju ningar berättigade medmennistor. Slukeligen fär jag namna att om än Riket stulle framdeles komma i den belägenhet att Statens medel öfwcrstego desi behof, sä blefwe det ändä aldrig passande, att till detta ändamål, anwända nägok utur en Publique-Casia, häldst alla Lands-Orter t Riket omöjligen kunde begagna sig af denna Inrättning. I följe härutaf bestrider jag den profecterade Inrättningen af Statens mebel, vch anhäller att jämte Höglofliga Utskottets Betänkande till Riksens Höglofliga Ständer, desse mina tankar ma bifogas. Slockholm d. g October 1809. kelrr Danielsson, frän Kronobergs Län. Härmed förena sig undertecknade till alla de» lar. 0!ok Inute ifrån Gottland, Lon§t kerston frän Den 4 November. ?i frän Halland, siskon frän Gefleborgs Län, Oaviä kasmunäston frän Jsialmöhuä Län, Len^ 8v6N8lon frän Östergöthland.
Jag hvarken vill eller kan föreställa mig, att någon af R. o. Ad:s medlemmar vill antaga ett sådant förslag, hvarigenom man rubbar R. o. Ad:s rättigheter, i så måtto som man vill ställa R. o. Ad:s delegerade under förmyndaruinseende af en tillfällig majoritet inom Ståndet. Hr von Troil, Sam. Gust.: Då vi genom det sätt som för föredragningen blifvit bestämd, beklagligen äro försatte i nödvändighet, alt diskutera ett förslag, som tili sitt syfte är likartadt med dero, som under föreg:de dagar blifvit afgjorde, anhåller jag att få uprepa hvad jag i sista plenum yttrat nemi. att jag kommer alt motsätta mig hvarje beslut, som i mera eller mindre mån åsyftar uphäfvande af det beslut, R. o. Ad. vid 1840 års riksdag fattade om sjelfskrifvenhetens uphörande. Jag gör detta destoheldre, som jag anser del vara en R. o. Ad:s skyldighet, att vid detta tillfälle göra till en sanning, hvad Ståndet vid nämnde riksdag beslutade. Jag gör det äfven af det skäl, att ett motsatt handlingssätt af R. o. Ad. skulle gifva styrka åt den föreställning, som hos mången vill göra sig gällande, att R. o. Ad:s beslut vid 1840 års riksdag icke var uprigtigt. Jag gör det slutligen derföre, att de 60 ledamöter, som af R. o. Ad. skola väljas och i Riksförsamlingen inrymmas, må komma i åtnjutande af det an - 382 Den 31 Maj f. m. seende de böra äga. Mig synes ganska klart, att med den rikedom, med den oberoende ställning, nied de kunskaper och embetsmannaerfarenhet, som i allmänhet tillhöra vårt Stånd, skola utan tvifvel de derifrån utsedde ledamöterne i Riksnäranden ofelbart förvärfva ett betydligt inflytande, såvida de icke ställas under förmynderskap, ulan dera lemnäs frihet att handla efter samvete och öfvertygelse.
Mos Kongl. Majit liar Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i riket, uti underdånig skrifvelse, anfört, bland annat, att sedan den vid fästnings-fängelset i Landskrona uppförda, Kongl. Majit och Kronan tillhöriga så kallade Gula Kasernen, uti hvilken, jemte derinvid genom Styrelsens försorg verkställd tillbyggnad, Grefve Sten Lewenhaupt, jemlikt med honom afslutadt kontrakt, lemnat 200 lifstidsfångar daglig sysselsättning med fabriks-arbete, den 19 Februari innevarande år nedbrunnit, och jemväl nämnde tillbyggnad af elden tagit skada, hade Styrelsen, efter inledd underhandling om ett större antal fångars sysselsättning vid fängelset, med Grefve Lewenhaupt uppgjort förändradt kontrakt, dermed Styrelsen afsett ej allenast att fortfarande under en längre tid förskaffa Fångvården en icke obetydlig inkomst genom användandet af fångarnes arbetskraft, utan äfven och hufvudsakligast att åt det stora antal lifstidsfångar, som vid fängelset förvaras, bereda nyttig sysselsättning, såsom säkraste medlet att bland dem Bih. lill B. St. Prot. 1856 $ 1857. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 26 Hafi. 1 2 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse N:o 132. upprätthålla ordning och efterlefnad af den för fängelset stadgade disciplin, i hvilket afseende Styrelsens omsorger för nämnde fängelse komme att i ökadt mått tagas i anspråk. då, efter fullbordandet af redan anbefalld tillbyggnad för fängelsets utvidgande, eu betydlig tillökning i fång-antalet derstädes komme att ega rum.
Herr Friherre of Wetterstedt utbad sig fä anmärka, att 3:ne altarnativer förut varit i fråga, nämligen: i,6oo,coo R:d., 1.300,000 och 800,000 R:d.; Ett 4:de, på 1,400,600 R.dr, hade nu tillkommit. Häraf kunde alstras 4 voteringar. Herr Friherren tyckte sig hafva funnit, att den af Hans Ex c eli nice. Herr Grefven och Landt Marskalken andra gången föreslagna formliga voterings-proposition hade blifvit godkänd. Enligt den nekande delen af densamma, kunde 2:ne voteringar ej undvikas; men sådant vore alltid en vinst emot att behöfva anställa fyra. Herr Friherren föreslog alltså, att voteringen måtte efter denna proposition genast företagas. Ropades Ja. Hvarefter berörde Voterings-proposition å nyo upplästes och godkändes. Voteringen företogs klockan ~ till 3 och slutades klockan ^ till 4, då rösterna belunnos hafva utfallit sorn föijer: Ja - * Nej - 97. Och som sålunda den nekande delen af propositionen hade vunnit, och ny votering i anledning af densamma skulle anställas, författades, upplästes och godkändes följande Vote'ings-proposition: Den som bifaller, att Creditifsumman för Den 5 Augustt. 149 Götha Canalsoch Götheborgs sammanslagne Disconter blifver 1,300,000 R:d. till och med år 1820, skrifver y.; Den det ej vill, skrifver Nej. Vinner Nej, bestämmes Creditifsumman till 800,000 R:d. Voteringen företogs kl. | till 4, och slöts kl. ^ till 6; och utföll rösterna som följer: Nej - 71. Och varande således Creditifsumman för Götha Canals och Götheborgs sammanslagne Disconter bestämd till 800,000. Högh Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan ^ till 6. In fidem Protocolli A. G. Silverstolpe. Plenum kl. \ till 8 eftermiddagen. Återtogs öfverläggningen angående Discont-rörelsen.
Blott ett par erinringar dervid vill jag för närvarande ej lemna oanmäldta, nemligen 1:0, att uti den summa af Ettbundradeåttioniotusende Riksdaler, som skall i medeltal lia utgjort beloppet under åren 1825, 1826 och ne tullmedel å de varor, som förut förbjudne, efter systemförändringen, varit tillå t n e till införsel; att uti denna summa tullinkomsten å införde manufacturartiklar af ylle, siden och bomull icke något år uppgått till 100000 Riksdaler, utan tvertom i 2:ne år högst betydiigt understigit detta belopp, hvilket förhållande väl måste ådagalägga, att fördelen för StatsCassan af en tillåten införsel, utsträckt till alla yllebomullsoch silkesfabrikater, ej lofvar att bli så stor som Utskottet i perspectiv målat sig den; och 2:0 att under de 3 nyssnämnde åren, tullinkomsten af de efter 1834 tillåtne bomullssilkesoch yllefabrikaterne var störst år 1825, men under de följande åren successift minskades, och det så betydligt, att den 1827 nedsjönk med i;del under dess belopp år 1825; hvilket förhållande, enär priserne å dessa alla artiklar under tiden fallit, samt consumtionen och tillgången deraf notoriskt tilltagit, solklart lärer utmärka, att deras olofliga införsel i tullförsnillningsväg uti en Den 19 Junii e. m. 4i5 förvånande progression ökats, samt att det hufvudsakliga resultat, som en till alla fabrikater utsträckt införselsfrihet mot hög tull, efter all sannolikhet, skulle medföra, endast vore en i ännu större skala drifven tullförsnillning. Men det är sannolikheten af detta resultat, som Utskottet med all magt söker bestrida. Det gäller ock för Utskottet, att kunna vederlägga denna sannolikhet; ty annars faller sjelfva principen, som Utskottet antagit och lagt till grund för hela Tariffen, nemligen de höga tullafgifterna.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnda Utlåtanden: JM 61, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående gjord nuderdånig ansökning om öfverlåtande till staden Christianstad af en Kronan tillhörig tomtplats derstädes; JM 62, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, om beviljande af anslag till inköp för Statens räkning af en del utaf den Kammarherren G. D. Lorichs i lifstiden tillhöriga samling af mynt och medaljer; JM 63, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående anslag för framtida vård och underhåll af Gustaf Wasas monument vid Utmeland i Dalarne; och JM 64, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af Ljusne stora kronolaxfiske i Gefleborgs län. S. D. Vid föredragning i ett sammanhang af de Protokollsutdrag, som dels från Höglofliga Ridderskapet och Adeln under JM 195 och dels från Vällofliga Borgare-Ståndet under JM 234 hit ankommit och deri Med-Ståndeu inbjudits att förena sig i de sinsemellan något skiljaktiga beslut, som bemälde tvänne Riks-Stånd fattat i afseende å Banko-Utskottets Utlåtande JM 26, i anledning af väckta motioner angående skyldighet för Rikets Ständers Bank att till ett bestämdt pris utlemna omynladt silfver, fann Ståndet godt antaga den af Ridderskapet och Adeln anmälda inbjudning, enligt hvilken det tillägg till Ulskottets sednare hemställan skulle göras, att efter orden: »som Fullmäktige med» komme att införas orden: »afseende å Bankens fördel och»; vid hvilket förhållande Rorgare-Ståndets inbjudning icke ansågs påkalla annan åtgärd, än alt det frän nämnda Stånd emottagna Protokollsutdrag lades till handlingarne. S. D. Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskottets nedannämnda förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifveiser till Kongl. Majit, nemligen: JM 48, i anledning af Kongl.
Skrifvelse, N:0 q6. 155 af bemälde hemmansinnehafvare i ränta för den å hemmanen på ön fördelade utmark eller den så kallade Alfvaren erlagdt utöfver det belopp, utgörande för Ölands norra mot 31 tunnor 7|| kappar och för södra mötet 58 tunnor 22/7 kappar, hälften råg och hälften korn, hvartill samma ränta eller utmarksskatt genom Kongl, brefvet den 23 Juli sistlidet år är vorden för framtiden bestämd, dock under vilkor, att de medel, hvilka sålunda komme att restitueras, blefve använda för sådana ändamål, som för ön vore af gemensam nytta, i hvilket afseende E. K. M. nådigst anbefallt Dess befallningshafvande i Calmar län att, sedan Ölands innevånare genom lagligen valde sockne-ombud blifvit vid sammanträde inför E. K. M:s befallningshafvande i ämnet hörde, med underdånigt förslag rörande medlens disposition på ofvannämilde sätt till E. K. M. inkomma, dels ock till Rikets Ständer öfverlemna att för den beviljade restitutionen, belöpande till 774 tunnor 267 kappar, hälften råg och hälften korn årligen, anvisa erforderligt belopp, att i behörig ordning utgå efter den i orten gällande markegång under de år, för hvilka skatten debiterats och återbäring nu komme att ske. Efter inhemta lide af hvad E. K. M:s nådiga skrifvelse sålunda och i öfrigt angående detta skattereglerings-ärende innehåller och sedan hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord derom, att så stor del af den beslutade återbäringen, som tillkomme hvarje församling, måtte till densamma öfverlemnas, för att efter dess eget godtfinnande kunna, serdeles vid ordnandet af behötliga fattig-, arbetsoch skolinrättningar, användas, hafva Rikets Ständer, enär hufvudsaken, eller huruvida den ifrågaställda restitutionen bör ega runi, redan blifvit behörigen afgjord, ansett sig nu endast hafva att tillse, om eller i hvilken måtto de af E. K.
Då resa slutad är, skall befälhafvaren inom en månad från lossningens slut till rederiet afgifva redogörelse för hela resan. Klandras ej den redogörelse genom stämning inom tre månader från delfåendet, håfve redare sin tid till klander försutit. § 49. Befälhafvaren vare skyldig att ersätta den skada, som åkommer genom hans försummelse vid bevakande af redares eller godsegares rätt och bästa. För den skada, som genom befälhafvarens eller besättningens fel eller försummelse i tjensten annan tillskyndas kan, ansvare redarne med fartyg och frakt, och söke sitt åter af den, som skadan vållat. ExpeditionsUIs ko Hels Förslag tili underd. Om Besättningen. § 51. Besättningen är förpligtad att inom två dygn efter påmönstringen inställa sig till tjenstgöring ombord å fartyget. Från och med den dag, förhyrd sjöman kommit ombord och till dess afmönstring skett, löper hans hyra. § 52. Underlåter någon af besättningen att infinna sig om skeppsbord, eller går han derifrån utan tillåtelse af befälhafvaren, ege denne rätt att till hans inställande i tjensten anlita vederbörlig myndighet. De kostnader, som häraf uppstå, afdraga» på den felandes hyra. § 53. Hvar och en af besättningen åligger att, i tjenslen, ställa sig till noggrann efterrättelse hvad af fartygets befäl aubefaldt varder, samt både i hamn och till sjös på det sorgfälligaste vårda fartyg och gods, vare sig natt eller dag, söckneeller helgedag, vid äfventyr att ersätta den skada, som genom fel eller försummelse rederiet eller annan tillskyndas. § 54. Till styrmannens befattning hörer att hålla vård och tillsyn öfver fartyg och gods. Han före, vid lastning och lossning, anteckning öfver godset, samt ansvare i öfrigt befälhafvaren för allt det han emottager och för godsets behöriga stufning. I befälhafvarens frånvaro eller vid hans förfall träder styrmannen i hans ställe, dock så att ärender af vigt, som utan skada kunna uppskjutas, öfverlcmnas till befälhafvarens afgörande.
Föredrogs å nyo Constitntions-Utskottets Memorial, N:o 70, till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, angående återremisserne på Memorialet N:o 54, innehållande svar å anmärkningar vid Memorialet N:o 38; lades till bandlingarne. S. D. Föredrogs å nyo, till slutligt afgörande, Constiiutions-Ufskottets Memorial, N:o 77, angående beslutna åtgärder vid Memorialet N:ö 58, i anledning af ålerremisserne på förslagen i Memorialet N:o 4ot Ståndet, som itu såg sig af formerna förhindradt att i detta ämne vidtaga någon annan åtgärd, lät dervid bero, att Constitutions-ZJtskottets förslag må hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. I sam - 22 Fröt, Ucdr. d. 12 Mars 1835. raanhang härmed blef Hedervärda Bonde-Ståndets inbjudning af dea 12 sisllidne Februarii lagd till bandlingarne. S. D. Föredrogs å nyo Constiiutions-Utskottets Memorial, N:o 87, i anledning af återremisserne på Memorialet, N;o 3a, angående urtima Riksdagar; Utskottets hemställan, sid. 5, bifölls, och de föreslagne voleringspropositienerna gillades. S. D. Föredrogs å nyo Lagoch Oeconomie-Vtskottets Memorial, JNT:o 5a, i anledning af Riks-Ståndens serskilda beslut, angående Utskottens Betänkande N:o 6 och Utlåtande N:o 35, om ändringar och tillägg i Kongl. Maj:ts Nådiga Lego-Stadga för husbönder och tjenstehjon: