Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han blef af denna syn så upprifven, att han tyckte det var mulet väder om dan fastän solen sken, och hemkommen om aftonen i skymningen hade några till torkning utbredda lakan så skrämt honom genom att påminna om afrättningstaflan att han föll i gråt. En kamrat, som han sett lik, spökade för honom om natten. När han gick förbi ett bordell på Apelbergsgatan skälfde han af fasa, icke af lusta. Hela proceduren hade för honom antagit hiskliga former. Kamraterna i skolan hade smittosamma sjukdomar, talade om hvarandra såsom förstörda. Nej, aldrig gå till sådana flickor, men gifta sig, bo tillsammans med den enda han älskade, omhulda och omhuldas, se vänner hos sig, det var hans dröm, och i hvarje qvinna han blossade för såg han en bit af en moder. Han tillbad derför endast sådana, som voro milda, och han kände sig hedrad af att se sig väl bemött. De granna, fjesade, skrattande, var han rädd för. De sågo ut som om de sökte rof och skulle vilja sluka honom. Denna rädsla var delvis medfödd som hos alla gossar, men skulle ha borttagits om könen icke lefde afsöndrade. Ett faderns förslag långt tillbaka i ungdomen att sätta sönerna i dansskola hindrades af modern. Detta var en faute. Men Johan var af naturen blyg. Han ville icke visa sig afklädd och vid badningar tog han gerna på simbyxor. En huspiga, som under sömnen blottat hans kropp och sedan angafs af bröderna, smorde han upp med en rotting morgonen derpå. Med balerna följde nu serenader och med dessa punschaftnar. Johan hade stort begär efter starka drycker; det var likasom om han druckit ett koncentreradt, flytande näringsämne. Sitt första rus fick han på en kamratsexa på Djurgårdsbrunn. Ruset gjorde honom säll, saligt glad, stark, vänlig och blid, men längre fram vansinnig. Han pratade tok, såg bilder i tallrikarne och gycklade. Detta att agera hade han momentant likasom den äldsta brodern, hvilken, ehuru djup melankoliker i ungdomen, haft ett visst rykte som komiker. Han klädde ut sig, maskerade sig och spelade en rol.
Jag skall söka att besvara en del af dessa värda Ledamöters Anföranden, särskildt för hvarje, men först det generela deraf, nemligen ifrågasättandet af Skånska Roteringens mer eller mindre tillbörlighet, dels genom Historiquen af dess tillkomst, dels genom uppgifvande af de grunder, som dervid blifvit iakttagne. Riksens Ständer beslöto vid 1809 och 1810 Den g Januarii. 473 års Riksdag, att den oroterade Jorden öfver hela Riket skulle roterass i hvilket Riksens Ständers beslut Skånska Deputerade deltogo, så väl som Rikets öfriga Provincers. Vid 1812 års Riksdag väcktes fråga af Skånska Riksdagsmän sjelfve om jemnkning och lindring uti denna extra Rotering, emot vilkor att en, efter Provincens Folkmängd och hemmanens förmåga, lämpad styrka, så väl under fredssom krigstid, permanent der skulle underhållas. Kongl. Maj:t anbefallte, i anledning häraf, dess Befallningshafvande i Malmöhus och Christianstads Län, att till samtelige extra Rotehållarne framställa Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående de vilkor, hvaruppå Kongl. Maj:t i Nåder ville tillåta att extra Roteringen i Skåne, utgörande 2,572 man Soldater och Båtsmän, skulle få för by tas till ett ständigt, på 2000 Soldatnummer indelt Knecktehåll, hvarigenom Kongl. Maj:t medgaf en förminskning af något öfver jrdel på den totala Summan. Sedan de Roteskyldige, med få undantag, i berörde Proposition ingått, tillsatte Kongl. Maj:t år 1814 en serskildt Commission för att i begge Länen verkställa denna Rotering, hvilken Commission, utom Ordföranden samt Kongl. Majrts Befallningshafvande i Länen, utgjordes af fyra, ibland Provincens Innevånare valde, och för hvarje Härad ombytte Ledamöter. 474 Ben g Januarii.
Örn den värde motionären hade föreslagit, ätt skatt skulle erläggas för ett visst slag af dessa djur, såsom knähundar, men derifrån fritagit alla dem, som för landtraannen äro ej allenast nyttiga, utan rent af nödvändiga, såsom vallhundar, gårdvarar och räfhundar m. fl., så hade det varit något sorts skäl att bifalla motionen. Men då nu i stället ett generelt yrkande är gjordt, att skatt måtte läggas på alla slag af sådana djur, kan jag ej annat än på det högsta motsätta mig förslaget. Vidare förekommer mig särdeles märklig den omständighet, att den af motionären föreslagna skatt borde användas till prseraier för rofdjurs utrotande. Det ligger nemi. i detta förslag en viss motsägelse deruti att den del af dessa nyttiga djur, i> e n 3 December e m. 17f djur, hvarigenom rofdjur kunna utrotas, äfven äro föreslagne att beskattas, ehuru de, för den tjenst de göra, otvifvelaktigt förtjena att vara derifrån fria. Jag hoppas, att Högloft. Sevillu.Utsk:t ej fäster det afseende vid detta förslag, sorn motionären ås vita r. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oskar: 1 motsats med den siste värde talaren, kan jag ej annat än på det högsta understödja den af Hr Ros väckta motion. För tvenne Riksdagar sedan var jag sjelf motionär i detta ämne och vid sista Riksdagen utgjorde denna fråga jemväl föremål för Högloft. Bevi!ln.Utsk:ts behandling. Jag hoppas att den nu måtte vinna framgång. Betrakta vi förhållandet i andra länder, så finna vi att beskattning på hundar nästan öfverallt eger rum. En sådan beskattning är nödvändig för att i någon mån inskränka det stora antalet hundar i städerna. Undantag kan visserligen göras för vissa slags hundar, såsom jagthundar, vallhundar m. fl.-, men då GeueralDirekt.
Väl hade, genom den för några år sedan med statsunderstöd anlagda chaussée jemte rörlig bro öfver det i samma vägsiräckning belägna Stora Hammarsundet, trafiken erhållit en ganska Bih. till R. Skri/velse, N:o 175. värdefull lättnad och större säkerhet än förut; men att Lilla Hammarsundet ännu måste befaras med färja försvårade dock rörelsen betydligt och gjorde densamma understundom, vid tillfällen af hårdare blåst, farlig. Af sådan anledning har Styrelsen hemställt, att nådig framställning måtte till Rikets nu församlade Ständer göras om anvisande af ett statsbidrag af 66.000 R:dr, för anläggande af jernbro med rörlig del öfver Lilla Hammarsundet, för hvilken kostnaden vore beräknad till 88,100 R :dr; och har E. K. Maj:t, som vid ärendets föredragning inhemta!, alt äfven inom Riks-stånden framställning blifvit väckt om statsbidrag (ill omförmälda brobyggnad, låtit till Rikets Ständer öfverlemna de till E. K. Maj:!, rörande denna fråga, inkomna handlingar. Rikets Ständer, som i sammanhang härmed förehaft ofvannämnda inom Riksstånden väckta framställning, innefattande hemställan, att Rikets Ständer för ifrågavarande brobyggnad måtte bevilja ett statsanslag till J.-delar af kostnadssumman med Sextiosex tusen R:dr, hafva af de inkomna handlingarne inhemtat, att det för ifrågavarande arbetes utförande bildade bolag, beslående af personer, som intressera sig för vinnande af en lättad kommunikation mellan Nerike och Östergötland, skulle hafva till åliggande att, derest statsbidrag erhölles, gå i författning om arbetets verkställande och garantera lyftningen af statsbidraget, samt alt bolaget vid hållet sammanträde uppdragit åt sin bestyrelse att, på sätt ofvan är nämndt, hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla om ett anslag utan återbetalniugsskyldighet till f:delar af kostnadssumman, mot förbindelse för bolaget att verkställa arbetet i lull öfverensstämmelse med planen och att af egna medel tillskjuta hvad utöfver statsbidraget erfordrades.
Ständer uti nämnde Reglemente bland annat uppdrogs åt Herrar Fullinägtige att hos Kongl. Majt i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t tacktes, genom Allmän Kungörelse föreskrifva en tid af Natt och Ar, inom hvilken så val de af Directeurerne som äfven Götha-Canal BolagsMalmö och Götheborgs f. d. Discont-Verks på Banken dragne Assignationer som desse Disconts-Inråttningars öfrige skulder, borde vid förlust af ali rått till betalning vara till erhållande af Liquid anmälte. Och då med bifall till Herrar Fullmågtiges i anledning häraf gjorde underdånige anhållan, Kongl Maj:t, genom utfärdad Nådig Kungörelse af den 2 g nåstderpå följde Sep - Stats-Utskottets Betänkandén. *745 ternber stadgat, att Innehafvare af nämnde Disconters på Banken dragne Assignationer samt andre fordringar hos desse Disconter, borde, så framt de ville för dem njuta någon betalning, desamma inom Natt och Ar från den i December 1818, till erhållande af Liqtiider uti Riksgåld-Contoiiet anmäla, så lärer det nu utredde forhållandet, ej allenast gifva ett ytterligare stöd för hvad ofvan år anfördt i afseende på de Regie mentariske föreskrifternes vunne Nådiga Sanction, utan ock nogsamt ådagalägga att sistnämnde Nådiga författning måste vara ; ? som en af Konung och Ständer gemensamt stiftad Lag, hvilken lika med hvarje annan i sådan ordning tillkommen Lag, bör vara till efterlefnad förbindande. Utskotten anse sig därnäst böra utreda den fråga huruvida genom den faststålde Prassel iptionstiden någon inskränkning i fordringsegares lagliga rått i sjelfva Verket egt eller ej? Om de ifrågavarande Assignationerne och 3 procents Reverserne varit Statens egne utfärdade Skuldförbindelser och således ovilkorligen skolat af Staten infrias, skulle Utskotten icke tveka att med Ja besvara denna fråga; emedan i sådant fall
260 8tatsLaneaock Oag-IIt skottens Vid kiläanäet ris LancoLolag, äet ma grunäas pä wetier eller äelägsrnes soliäaira onsvarigket, mäste ett sammmanskolt göras till Lapilalfovä för Lanken» rörelse, sä viäa äen skall ärifvas »rocf rce^r/cl, ., äet vill sägs: weci »oter e//er .seskar.- oell icke inskiänkas till blotta äeposiimeäels emottaganäe oell kok-öfverföringar eller sä kallaäe giro-affareiv L. 8t:is Lank privilegieraäes egentligen pä 8>atens inlraäer, pä om^näiga karns penningar oell clem, som ester Oom koräs äeponeras, samt pä meäel, clem enskiläe kunäe tinlia för goät att insätta. Oet var rörelsen meä sääane äepositioner, som liek namn af Vexelbank oell clet var äerilrän, som ett »cckrcmear för OäneLanken skulle kemtas, (äoek cieeenti moclo) jemte clet att penningar för äenna senare afäelning af Lanken upplänacles. Lonsec^vent var äet följakteligen, att, säsom 71 i LancoOräningen föreskref, inga Lreäit8eälar eller anclre, som äertill kunäe kafva liknelse, skulle i Verket krukas. Lanken kaäe ej nägot Lapital oell korcle sälecles ej eller utgifva nägra pä egen tillgäng ställäe vexlar, notör eller seäiar.
"för de flesta af dessa anslag icke "käti 'tillhöra Strörrfrensningsfondéns årsräkenskap; men anser dock 'lämpligt att, till beredande äf en lättare öfversigt å hvarje sådant anslags i Hufvudboken förekommande Conto sbrrimariskt antecknas hvad för året blifvit till arbetets verkställande af det enskilta Bolaget eller vederbörande Authöritet åtgjordt. Utskottet finner likaledes att, vid öfverbalancerandet af fordringar från det ena året till det andra, förhållandet med desamma bör i "korrthet omnämnas, hvarpå deras indrifning är beroende o. s. v. — Och tillstyrker Utskottet, att R. Sttr hos K.MFt ( i Underdånighet anhålla om befallning till vederbörande att hädanefter iakttaga berörde förändringar uti de årliga räkenskaperna. Utskottet har i öfrigt inhemtät att åtskilliga anslag för flera år tillbaka blifvit utbetalte, såsom till Dalelfvens upprensning i Upsala Län 1000 R:dr och till upprensning af Lida-an i Skaraborgs Län 2000 ,g2 S t a t s - U tskottets R:dr, men att berörde Anslagssummor annu lära vara i Ränterierne orörde qvarstående och att rensningsarbetet icke påbörjats. Af detta förhållande hemtar Utskottet anledning tillstyrka den underdåniga anhållan: att, enär beviljade anslag uttagas, men inom loppet af ett år till det uppgifna ändamålet icke till större eller mindre del användas, desamma måtte återfordras för att till andra behöfliga föremål disponeras, så vida icke antagliga hinder för arbetenas påbörjande kunna uppgifvas, då i allt fall dessa, så vida något bidrag skall erhållas, ofelbart under nästpåföljande året böra företagas. Då Åkers Canal nu mera blifvit fullbordad genom de dertill af Strörnrensningsmedlen lemnade bidrag och således icke vidare bör belasta Staten med någon kostnad, hvilket likväl för närvarande är fallet, då, jemlikt 1828 års räkenskaper, aflöningar och underhåll medtagit en summa af
Taxa på Arfvode för LandtmäteriFörrättningar af d. 5 Julii 1827, Landtmätare i allmänhet blifvit förunnade resekostnads-ersättning vid publiqve så väl som vid private Förrättningar, resepenningar på Stat för deni icke vidare böra bestås eller vara lämplige, hafva KammarCollegium och StatsContoret, med afseende på desse Tjenstemäns öfrige skyldigheter föreslagit, att lönen för Andre Landtmätarne Betankanden, N:o 128. i3t må bestämmas till hälften mindre belopp emot Förste Landtraätarnes, samt tillstyrkt för En Förste Landtmätare i ett för allt Silfver Specie R:dr 200. — - som, å 128 sk. Cours, skulle utgöra i B:coSedlar 533: 16. - En Andre Landtmätare, likaledes Silfver 100. — - eller efter enahanda beräkning 266: 32. - i BtcoSedlar. Och skulle salunda utgiften härtill uppgå för de förstnämnde Silfv. 4,Boo. — - B:oS. 12,800. — - och för de sednare 2,400. — 6,400. — - S:a 7,200. — 19,200. — - hvarigenom uppkommer en besparing af 1,725: 47- tinberäknade de förut bestådde resepenningarne; hvilken besparing påräknas för den ytterligare tillökning som kan finnas nödig vid fullbordandet af regleringen utaf GeneralLandtmäteriContoirets TjenstemannaStat. Och som, efter hvad berördt är, något serskildt nytt anslag på Stat för verkställigheten af en förbättrad löne-reglering för Landtmäteristaten i Orterne, icke erfordras; så har Utskottet endast trott sig böra hemställa: att jemte det B. St:r till K. M:t i underd. öfverlemna vidtagandet af de åtgärder K. M:t, för ändamålets vinnande, kan i Nåder finna nödige, R. St:r tillika i underd. anhålla, det K.
Efter hvad man sagt lärer BorgareSt. hafva återremitterat större delen af Betänk. Hos BondeSt. har detsamma ännu icke förevarit. Hvad åtgärcf PresteSt. härutinnan vidtagit, är mig icke bekant. Mig synes således icke formeuligt vara/ att föreslå de öfriga Stånden en sådan inbjudning, som den att deltaga i R. o. Ad:s beslut, att åt Serskilda Utsk. uppdraga vidtagandet af behöflige redaktions-förändringar. Ett belt olika förhållande inträffade, i fall det vore fråga om att inbjuda de öfriga Stånden att förena sig uti de beslut R. o. Ad. fattat i afseende på sjelfva saken, men då något dylikt förslag icke blifvit framställdt, torde den af Frih. Cederström föreslagna inbjudning böra förfalla. Frih. Raab: Jag anhåller, att det af Frih. Cederström nu väckta förslag må få hvila på bordet. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att Frih. Cederströms förslag, enl. derom gjord begäran, komme att hvila på bordet. Frih. Raab: Då R. o. Ad. genom sina beslut återremitterat åtskilliga §§:r utaf det nu genomgångna Betänk, och då BorgareSt. såsom Gr. Lagerbjelke nyss tillkännagaf, äfven återremitterat större delen af de utaf Utsk. föreslagna §§:r, lärer Utsk. äfven hädanefter få mycket att göra. Under sådane förhållanden och då det synes mig vara af vigt, att alla de å föredragnings-listan stående mål, som kunna föranleda serskilda vidlyftiga diskussioner, uppskjutas, intill dess Särskilda Ulsk:s Mern. N:o 14, med ordningsstadga för större brännerier, varder afgjordt, får jag ödmjukligen anhålla om propos. derpå, att sistnämnde Mern. mätte sättas främst å föredragningslistan till nästa plenum. Om någon skulle härvid anmärka, att ett annat ärende — jag menar det är StatsUtsk:s Utlåt. N:o 191 — skall, enl.
Norske statsministern Kiehter gaf i tisdags en lysande bal, som bevistades af konungen, kronprinsparet, prinsarne Oscar och Carl, svenska och norska statsrådens medlemmar, riksmarskalken, ö v e r - ståthållaren, diplomatiska kårens medlemmar med damer, högre militära och civila tjenstemän, hoffunktionärer samt en talrik samling herrar och damer ur den högre societeten. Smakfulla anordningar voro vidtagna för balen. Trapporna voro mattbelagda samt prydda med lefvande växter; likaledes var hela våningen prydd med växtgrupper, och i ett rum omgåfvo sådana en spelande vattenkonst. Buffeter med förfriskningar voro anordnade i vissa rum. Som värdinna fungerade slatsrådinnan Sörensen. Supén serverades i ett siirskildt rum för de kungliga och de högst stälda personerna. Efter supén afreste de kungliga utom prins Oscar, som gvarstannade till balens slut och deltog i kotiljongen. Amarantherorden. firar sin högtidsdag med bal i lilla börssalen måndagen den 23 dennes. petitrad ( Teater och musik. Stora teatern synes hafva fått en välbehöflig kassapjes i hrr Ivar Hallströms och Henrik Ghristiernssons sagospel » Per Svinaherde ». Hvarje föreställning lockar nämligen nästan fullt hus. Det ar så sällan, som här bjudes på något inhemskt nytt, i synnerhet i operaväg, och då nå- gon nyhet ändtligen kommit upp, är det ej alltid sagdt, att den faller den granntyckta publiken i smaken. » Per Svinaherde » har emellertid — det kan ej förnekas — haft afgjord framgång. Hvad det är som mest bidragit härtill — om det är prof. Hallströms nätta, mångenstädes synnerligen anslående och melodiösa musik, hr Christiernssons fantastiska bearbetning af den kända sagan eller den praktfulla uppsättningen — torde vara svårt att afgöra; antagligen alla tre i förening. Utförandet är på de flesta händer godt. Hr Lnndqvist som konungen låter den komiska sidan af rollen komma väl till sin rätt, och prinsen kan åtminstone i yttre måtto knappast få en bättre representant än hr Linden; dennes stämma räcker dock ej riktigt bra till i de högre tonerna.
Af dessa skäl föranledes jag vördsammast anhålla, att denna min med våra Tullbevillnings-frågor så noga sammanhängande motion måtte till vederbörande Utskott remitteras, med begäran, att i anledning af bilagde ofliciella afskrift af det anförde Nådiga Brefvet, infordra underrättelser hvad följd Konungens Nådiga Befallning till Kongl, CommerceCollegiurn medfördt, hvaraf anledning för Riksens Höglcflige Ständer torde blifva, att hos Konungen underdånigst anhålla om Dess Nådiga Befallning, till skyndsamt verkställande af förenämnde dess Nådiga Beslut, såsom varande af för mycken förmon för både Sverige och Norrige, att begrafvas i glömska, eller likasom många andra oeconomiska förslag blifva ett ämne för mångåriga fruktlösa speculationer. Afskrift af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Dess och Rikets CommerceCollegium, angående handels-förliållanderne emellan Sverige och Norrige. CARL JOHAN & c. Vår Ynnest &c. 8ccl Vi hafva i Nåder Funnit godt förordna, att Svenska producter äfvensom Svenska Manufactur-varor skola, så landsom sjövägen kunna tullfritt i Norrige införas , når sådant i 9en 14 Augusti t, m, SIS sednare fallet sker med Svenska eller Norrska Fartyg, samt att Norrska Producter och Manufactur-varor skola likaledes både landoch sjövägen, kunna tullfritt i Sverige inkomma, når i sista händelsen införseln verkstålles med Svenska eller Norrska Fartyg. Som Vi i följd häraf åro betänkte, att om de förenade KonungaRikenas inbördes handels-förhållanden, särskilt för hvardera Riket utfärda förnyade Nådiga Författningar, grundade på detta Vårt Nådiga Beslut, så vilje Vi härmed hafva i Nåder eder anbefallt, att, efter infordrande af Vår General-TullDirections underdåniga yttrande, inkomma med underdånigt Utlåtande och Förslag om de modiGcationer och controller, som i verkställigheten kunna anses nödvändiga. Vi befalle &c. Sic. Stockholms Slott den 5 Junii 1821, CARL JOHAN.
Idar delegare sin egendom till borgenärers förnöjande afstätt, utbjude dessa d öppen auction hans lottbref, och vare den, som högsta anbudet gör, berättigad att i Bolaget inträda, dereå icke Bolaget vill lottbref vet till samma högsta anbud inlösa. 26 dP» gillades, med uteslutande af de orden: utan Bolagets begifvande. 27, a3 och a g dF*dP* gillades. 4 Cap. Om ansvar för öfverträdelse af denna Lag. 3o §, gillades, med uteslutande af sista momentet. Slutligen biföllos och gillades Utskottens hemställanden och förslag sid. 35—37. Och skulle Wällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet vänligen inbjudas, att i dessa beslut med Presle-Ståndet sig förena. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne: Bevillnings-, Img och Oeconomie-Utskottens Memorial, JN:o 16, i anledning af gjorda anmärkningar vid Ulskotlens Memorial, N:o 13, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut, rörande Utskottens Utlåtande, N:0 8, angående reglementa: iska föreskrifter för bran vinsbränningens utöfning m. m. Från Välloflige Bohgare-Ståndet. S. D. Till handlingarne lades Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 27 sistlidne Februarii lill Rikets Ständer, i anledning af deras underdåniga skrifvelse af den 27 October sistlidet år, angående ett nytt system för Rikets silfvermjnt. S. D. Föredrogos å nyo Banco-Utskottets Utlåtanden: N:o r09, i anledning af de inom 3:ne Riks-Stånd framställda och till Utskottet remitterade anmärkningar emot dess i Memorialet N:o 84 afgifne förslag tili Inslruction för Rikets Ständers Revisorer öfver Banco-Verket: Memo - 36 Prat. CJtdr.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och då Carlskrona samhälle, i följd af den derstädes nästlidet år härjande farsoten, både fått och får vidkännas högst betydliga utgifter, samt det måste antagas, att denna stads innevånare, som utom dervarande tjenstemanna-personal och ett ringa antal bemedlade borgare, till största delen utgöres af medellöse personer af arbetsklassen och manskapet vid Flottan, icke utan de mest kännbara uppoffringar vidare ensamme förmå upprätthålla den i följd af farsoten i ökad grad betungande fattigvården, anser Utskottet det vara med billighet instämmande, att Staten, sorn i Carlskrona eger ett af sina förnämsta etablissementer, der en stor mängd fattige arbetare äro anställde, kommer staden till hjelp med det understöd, som skäligt pröfvas; och då det belopp Kongl. Majit, på sätt ofvan är vordet omförmäldt, föreslagit till lindring i de staden genom Kolera-farsoten åbragte kostnader, icke synes vara för högt beräknadt, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts i berörde hänseende gjorda Nådiga framställning, måtte åt Carlskrona stad för sagde ändamål anvisa en summa af 12,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utbetalas. \:o Ani;, till Exp.-Utsk. d. 17 Maj 1854. kl. 1 e. m.
Författaren * anmärker, att arbetet är den aktiva och ursprungliga faktorn i all produktion, och att man derför snarare borde säga, att arbetet engagerar kapitalet än tvärtom. Kapitalet är ju endast den del af arbetets produkt, som användes till att bistå arbetet vid ytterligare produktion; det är således i förhållande till arbetet någonting sekundärt. Jorden åter är en nödvändig förutsättning för allt arbete, och från jorden tager det sitt material. I begynnelsen måste det på jorden använda arbetets af kastning komma att delas mellan jorden och arbetet; sedermera tillkommer kapitalet, som är magasineradt arbete, och delar med arbetet. Den del af arbetsprodukten, som tillfaller jordens inhehafvare, är jordräntan. Så kallar man den del af afkastningen, som jordens brukare gifver åt dess egare såsom betalning för rättigheten att få begagna den, eller — om egaren och brukaren är samma person — den del deraf, som han skulle få om han utlegde jorden åt en annan; godtgörelse för hans arbete och kapital deremot den del af afkastningen, som han skulle få behålla, om han hade jorden på lega af en annan i stället för att sjelf ega den. Försäljningspriset för jord är kapitaliserad jordränta. När mån köper jord till lågt pris och behåller den till dess man kan sälja den till högt pris, har man blifvit rik genom jordräntans stigande. Jordräntan är sålunda den del af den producerade rikedomen, som den uteslutande rättigheten till bruket af jord eller andra naturliga förvärfskällor gifver egaren. Ett stycke jord må vara af huru utmärkt b ' eskaf-fenhet som helst, så har den dock intet bytesvärde och gifver sin egare ingen ränta, så länge det fins annan lika god jordsom kan fås för ingenting. Den börjar få ett bytesvärde och gifva ränta först då, när äfven denna andra, lika goda jord blifvit egendom, och den bästa jord, som kan fås för intet, är sämre.