Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 170, Om Stadsrättighetens meddelande för Köpingen Ronneby* N;o 171, Om Glas och Porcellainsföraresj Smideshandlares och Lumpsamlares obehöriga kringstrykande, samt om tillåtelse för Allmogen, att, under deras resor afyttra förenämde varor, som de utaf Bruksegare kunna sig tillhandla* ■ K S, D. e. m* Föredrogs å nyo och biföllög Bihang till R. S. Fröt. 9:dé Stttnl. Stats samt Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottens den 23 sist). Augusti, samt den 30 derpåföljde e. m. på bordet Jagde utlåtanden : ^:o 435j Om Nyhemmans anslående till hjelp för svage Rotar m. m. N;o 436, Rörande Bytesverket. S. D. e. m. Wid förnyad föredragning af LagUtskottets den xj sistl. Augusti, under N;0 157, afgifne, samt den 30 derpåföljde e. rn. på bordet lagde utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar, vid Utskottets förut meddeldte betänkande öfver Kongl. Majits nådiga Proposition, angående förändring af I Cap., 1 och 10 §. §. RättegångsBalken ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, under godkännande af det i Utskottets utlåtande upptagne första Alternativ, eller att de Bönder hvilka innehafva Hemman så väl nnder nyttjande som egande rätt, må vara behörige att deltaga i valet, och kunna till Nämndnmäo väljas, samt att hvar Bonde ege lika röst ehvad han större eller mindre Hemman häfver, samma utlåtande i öfrigt gilla. S. D. e. m. Föredrogs ånyo och bifölls
Att, för det man ansett lämpligt att öfverflytta Styrelsen öfver denna Kassa till Riddarh Derektionen, vilja taga af dess medel och anslå till ändamål, som för kassan äro alldeles främmande, skulle i min tanke vara lumpet handladt af Rikets första Stånd, och jag motsätter mig på det högsta ett sådant förfaringssätt. För min del afstyrker jag således allt afseende å Grme Lagerbjelkes och af Ugglas’ framstälda yrkande, och anhåller i stället att Utsk:ts i detta hänseende välgrundade utlåtande måtte af det Högl. Ståndet godkännas. Hr Björnstjerna, Oskar Magnus: Ehuru jag gerna med min röst vill bidraga att förskaffa Riddarhus tjenstemän en billig förhöjning i deras nuvarande löner, kan jag ej med Utsk.-t instämma deruti, att vid en skeende lönereglering man icke bör fästa något afseende vid den inkomst, de upbära i och för tjenstgöring under Riksdagarne. Utsk:t anför att riksdags-arfvodena endast äro att betrakta såsom extra inkomster, hvars tillgoöonjutande är beroende deraf huruvida Riddarhus tjenstemän äro i tillfälle att dessa befattningar sig åtaga och fullgöra, samt att sådana extra inkomster desto mindre böra vid en lönereglering för Riddarhus tjenstemän tagas i beräk - O P! ri 7 April. 47 ning, som sådant icke egt rum vid bestämmandet af lönerna för tjenstemännen vid Statens eller K. St:rs verk. På sätt en föregående talare redan anfört, är förhållandet dock ingalunda sådant, som Utsk:t synes föreställa sig. Långt ifrån att tjenstgöringen under Riksdagarne skulle vara att anse såsom en extra befattning, hvilken det skulle bero af Riddarhus tjenstemän att efter godtfinnande söka eller undandraga sig, utgör denna just det aldra väsendtligaste af deras åligganden. Instruktionen för Riddarhus tjenstemän innefattar i detta afseende de noggrannaste föreskrifter. — §§ 54, 5 5 och 5 6 ålägga Fiskalen att upprätthålla ordning under Ståndets plena, förrätta uprop m. m. d.; § 5 9 säger, att: »skulle Riddarh.-Fiskalen under påstående
Det måste vara onekligt, att genom förestående stadganden, synnerligast a:ne LagmansTings-terminer hvarje år, Lagmännen få ökade besvär och kostnader samt mindre sportel-inkomster, då det är klart, att härefter ingen lärer finna sin uträkning vid att fullfölja vad i tydliga skuldfordringsmål, som förut ofta skett. Lagmännen hafva ock harförutan genom föregående stadganden, hvarigenom åtskilliga mål icke mera höra till LagmansRätts upptagande, fått vidkännas ej så obetydlig minskning uti förutvarande sportler. Det torde af sådan anledning vara både lämpligt och rättsenligt, att Lagmännen fingo njuta tillgodo någon ersättning härför, och på det StatsVerket ej må betungas med tillökning i utgifter i detta afseende, vågar jag vördsammast hemställa, om icke lämpligt kunde anses, att vadeskillingarne vid LagmansRätterna förhöjdes och att R. H. St. hos K. M. gjorde underd. anhållan, att den redan för öfver 10 år sedan beslutade omarbetning af ExpeditionsTaxan, i hvilket ändamål en Committé' långt före detta blifvit af K. M. förordnad, måtte ofördröjligen bringas till slutlig verkställighet. Jag anhåller vördsammast, att detta memorial måtte med de öfrige resp. RiksSt. communiceras och derefter till II. LagUtsk. remitteras. Lades på bordet. Hr Lefre'n, Joli. Pehr, uppläste följande: I en tidpunkt, då man är sysselsatt att förskaffa landet ett verkligt mynt och då, såsom följd deraf, silfvermynt åter skall sättas i omlopp, är det af icke ringa vigt, att å ena sidan nya silfvermyntets räkne-enhet blifver öfverensstämmande med det sätt att värdera varor, som i landet allmänneligen är brukligt, å den andra, att denna räkne-enliet erhåller sådana underafdelningar, att räknandet blifver lätt och öfverensstämmande med det förbättrade system för landets mått, mål och vigt, hvars grunder redan af i8l3 års Ständer, på Konungens derom gjorda nåd.
Vatten bör deremot aldrig användas, emedan detta suger in sig i fogarne oeh derigenom lätt åstadkommer sprickor i kaklet. Lalage. H u s h å l l e t. Förvaring af sur svart vinbärssaft. Sedan bären blifvit sönderklämda, låter man massan väl jäsa ut under några dagar. Der efter urklämmes saften och hälles på buteljer, som väl hartsas, hvarefter de nedsättas i källaren. — Saften särdeles god till kräm. Lalage. Engelsk saltlake tillagas sålunda: G kannor vatten, 4 skalp, salt, \ skalp, socker och 13 ort salpeter uppkokas och skummas väl, hvarefter vätskan får kallna. Häri nedlägges till förvaring såväl kött som korf. Den korf, som skall användas till rökning, bör upptagas efter ett par dagar, eljes blifver han för salt. — Denna lake skall helt visst blifva mycket omtyckt af hvar och en, som vill begagna den. Lalage. T v ä t t e n. Rostgult pä linne och bomull. Till hvarje skalp, garn eller tyg tages 30 ort vitriol, hvilket upplöses i så mycket vatten, att det står öfver godset. Vatnet bör vara så varmt, att man utan fara kan hålla handen deri. Då vitriolen är väl smält, har man tillreds en balja med varm byklut, och godset, som bör vara väl genomvått, doppas först i vitriolvatten och sedan i den varma luten. Så fortfares tills garnet eller tyget är alldeles grönt, då det brukar blifva vackert rostgult. Ju starkare bykluten är, desto bättre. Färgen är fullkomligt äkta. Frida N. N. Grått på bomull. 18 ort vitriol, 18 ort galläpple och 6 ort hvit vinsten tages till hvarje skalp. garn. Färgen Tvättning af ljusa handskar. Handsken doppas i benzin, hvarefter han tages på handen. Med en ren, hvit yllelapp gnides han sedan, tills han är torr. Här efter beströs handsken med pulveriserad talk och gnides nå- got med en annan ren, hvit yllelapp. Tvättningen bör helst ske på dagen, ty benzinen är ytterst eldfängd.
Kammar-rätten endast tillkomma: 1:0 att i taxer:s-mål pröfva inkomna besvär af Kronans i68 Den i Februari. ombud eller skattskyldig, och, i anledn. deraf, meddela den rättelse, hvartill skäl kan förefinnas; 2:0 att väcka och i behörig ordning pröfva anmärkningar, som åsyfta rättelse i fastighetsvärdering, i händelse inom något län summan af fastigheternas taxens-värde understiger den i minimi-tariffen utsatta minsta värde-summa för länet; 3:o att upptaga och afgöra sådana anmärkningar, som, vid revision af räkenskaperna, kunna förekomma emot debitering, uppbörd och redovisning af bevillnts-medlen. För öfrigt iakttages , att Pröfn:s-comite'er ej må besväras med förklarings afgifvande i taxerts-frågor; utan böra, öfver anmärkningar och besvär i dessa ämnen, yttranden och förklaringar efter omständigheterna afgifvas af Kronans vid Bevillnrs-comiteerna närvar, ombud, och af den enskilde, hvars rätt är i fråga. Ej heller må till Taxertseller Pröfms-comites handläggning eller förklaring kunna återförvisas ett mål, sorn af Taxer:seller Pröfnrs-coraite' redan blifvit afgjordt. § 182. fr. § t5i Bevts-förordn. Mom. r. Besvär öfver K. Kammar-rättens åtgärder må hos K. M. fullföljas, enligt den hänvisning, som utslaget eller resolutionen innehålla bör. Mom. 2. K. Kammar-rättens utslag eller resolutioner uti bevilln:s-mål skola kostnadsfritt meddelas. § i83. fr. § i5r Bevls-förordn. Mom. 1. Besvär öfver Konungens Bef:h:des, Öfverståthållarens, Pröfn:s-comite'ens och K. Kammar-rättens beslut i frågor rörtde krono-utskylder, uppehälle ej uppbörden af hvad påfördt blifvit, hvilket ovägerligen gäldas bör. Mom. 2.
Det bästa beviset alt dessa farhågor voro helt och hållet ogrundade, är, att just sedan den liden har exporten lill England af brunsten nästan alldeles upphört, eller minskat sig lill mindre än en fjerdedel af hvad den varit, oaktadt priset blifvit nedsatt mera än hälften mot hvad det var innan dessa påståenden kommit i gång. Detta och icke en minskad tillverkning är orsaken, hvarföre exporten deraf blifvit minskad. Då dessa förhållanden kunna bevisas med officiella handlingar, så anser jag mig kunna med godt samvete tillstyrka R. o. Ad. att instämma med de andra Stånden. Gr. Cronhjelm: Jag vill på intet sätt bestrida, att icke Hr Rosenblad för 5 å 6 år sedan kunnat erhålla dessa upplysningar, men mig förefaller det besynnerligt, att K. M. icke skulle erhållit dem för ett och ett halft år sedan; ty den nyssnämnde K. resol. är utfärdad under sednare delen af år 1843, och de upplysningar jag meddelat, äro erhållna från General-tullstyrelsen för några dagar sedan. Förhållandet härmed må vara huru som helst, så synes frågan likväl vara kinkig nog, och om R. o. Ad. icke förenar sig med de öfriga Stånden, utan beslutar export-tull, så är saken icke värre än att Konungen kan taga bort denna exporttull, hvarigenom äfven Hr Rosenblad vinner sitt ändamål, nemi. i fall Konungen skulle finna de upplysningar, som för halftannat år sedan gäfvos, vara oriktiga. Men skulle deremot dessa upplysningar vara riktiga, och Ständerna borttaga export-tullen, så kan detta icke af Konungen hjelpas, hvarföre jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på vidblifvande af R. o. Ad:s beslut. Frih. Palmstjerna: Jag instämmer med Hr Rosenblad och tror mig kunna vitsorda de upplysningar han meddelat. Jag känner ett par brunslensbrolt i Westergöthland och i Småland, som äga så riklig tillgång, att någon brist på denna vara icke torde vara att så snart befara, ulan att det tvertom vore en förmån för deCallmänna om någon större export deraf kunde äga rum.
Jag ber att få tillägga ännu en anmärkn., nemi. att det finnes ett land, som dock har framvisat många utmärkta statsmän och skickliga män i andra ämnen, och der latinet än i dag talas nästan lika mycket som de inhemska språken, nemi. Ungern. Jag tror, att när Ungrarne hälla så mycket på sitt latin, böra äfven vi se till att det icke hos oss utrotas af sig sjelft; och då detta står i så nära sammanhang nied det beslut, som nu kommer att fattas, tror jag att det är bäst alt bifalla PresleSt:s beslut i ifrågavar:de ämne. Hr von Hartmansdorff: Det är ungefärligen tio år sedan latinet afskaffades i Ungern såsom riksdagsspråk. Orsaken hvarför det i sådan egenskap begagnades var, alt Ungerska folket är sammansatt af flera olika slag, såsom Magyarer, Slaver och Tyskar. Man behöfde således ett gemensamt språk, derest man icke ville göra såsom de Schweitziska cantouernas ombud, af hvilka det ena talar tyska, det andra fransyska och det tredje italienska. På detta sätt eller då man har dagligt behof af ett språk, så kan det bibehålla sig. Men sedan latinet är i Ungern afskafladt såsom riksdagsspråk, måste det der, ej mindre än annorstädes, af sig sjelft förfalla. Hos oss åter, hvartill begagnas väl latinet i tal ? Jo, till tvungna disputationer, dels vid akademierna, dels i pastoral-examina. Följden häraf är, alt som man för öfrigt icke använder språket och eljest icke har gagn deraf utom vid berörde tillfällen, så gör man på förhand upp hvad som skall talas och svaras, för att slippa å någondera sidan offentligen skämmas för okunnighet i det språk, på hvilket man skall yttra sig. För både kyrkan och vetenskapen vore det vida bättre, om vederbörtde, som skola aflägga prof, finge göra det på ett språk, som är kändt och derigenom för åhörarne ådagalägga om de ega kunskap i de ämnen, som äro dem föreskrifue att känna. Nu förlorar sjelfva saken för språkets skull, då all upmärksamhet måste användas på det sednare. När man uprepat sin på förhand öfverlasta lexa, har man ingenting vidare att tillägga.
Riksdag efter riksdag har frågan om Kronans öfvertagande af de så kallade småpersedlarna eller kappsäcks, skjortors, strumpors och skors anskaffande och underhållande af de båtsmanshållsskyldige förevarit; och ån i dag i mitt kommittentskap klagas öfver detta onus, emedan deras hemman äro så betungade med grundskatters utgörande, att de derigenom hafva en alltför stor tunga på sig lagd. I öfrigt hafva vissa orter rönt önskad framgång härutinnan, hvilket sednast tillkom provinsen Blekinge; men i det hela befinnes detta underhållande ännu oafgjordt. De skäl, som anförts för detta Statens öfvertagande af nämnda småpersedlar, äro på ett så öfvertygande sätt framställda och så ofta upprepade, alt ett vidare ordande derom med rätta kan synas öfverflödigt. Det kan vara nog alt erinra, att, om Kronan försedde båtsmännen med dessa persedlar, sedan hon redan åtagit sig förskaffandet af den egentliga beklädnaden, skall en mängd tvister de båtsmansskyldige och båtsmännen samt deras befäl emellan upphöra, mången olägenhet och besvär förekommas samt en nödig enbet i hela båtsmansbeklädnaden vinnas. Af dessa orsaker får jag vördsamt föreslå: att båtsmans-rotehållarne må befrias ifrån skyldigheten att anskaffa och underhålla de så kallade småpersedlarna. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. P. östman, från Wester-Norrlands lån. Häruti instämma: Per Tjernlund, J. O. Sundgren, från WTester-Norrlands län. från Stockholms län. 508 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Åf Olof Lagergren från Gotlands län, alt, med ändring af 26 Kap. 2 § Byggninga-balken, preslgärdsinnehafrare må lillförbindas alt sjclfee underhålla de s. k. laga husen. Frågan'om byggnadsskyldighet vid prestgård år ännu alltjemt ett ständigt tvisteämne mellan församlingarne och deras lärare, ofta ledande til! en osämja, som är högst beklaglig.
Kanslers-embelet i öfrigt hemställt, hade Departements-chefen till - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. 27 styrkt bifall, dervid såsom skäl för adjunktslönernas höjande till endast de af nys sbemälde Embete föreslagna belopp andragits, att institutets Adjunkter icke, såsom de vid universiteten, hade bestämd offentlig föreläsningsskyldighet sig ålagd. Med afseende å den utsträckning undervisningen vid Carolinska institutet under de sednare åren erhållit och det alltmer vexande antalet studerande derstädes, äfvensom å de ständigt sig ökande samlingarne af pathologiska preparater, synes det vara särdeles af behofvet påkalladt att å Institutets tomt uppföres en nybyggnad, som, jemte tillräckligt förvaringsrum för dessa samlingar, äfven lemnar utrymme för en större föreläsningssal samt några arbetsrum för lärare och studerande; och då härtill kommer att den för närvarande å Serafimer-ordens-lasarettets tomt befintliga obduktionsal, enligt vederbörandes intyg, är dels till utrymmet alltför inskränkt, dels ock för ändamålet olämplig, både genom sin inredning och sitt läge på Lasarettets tomt, hvilken icke medgifver erforderlig plats för en nödvändig utvidgning i delta hänseende, får, vid sådant förhållande och enär tillika upplyst är, att Lasarettets behof härutinnan genom den nu ifrågaställa nybyggnaden kan afhjelpas, samt vederbörande förklarat det med byggnaden afsedda ändamål komma alt på ett tillfredsställande sätt uppfvllas, i händelse denna byggnad utföres efter den ritning, sorn afses i det lägre af Ofverintendents-embetets deröfver upprättade kostnadsförslag, Utskottet tillstyrka, a) att Rikets Ständer till uppförande å institutets tomt af en ny byggnad för den Pathologiskt-anatomiska institutionen och i sammanhang dermed likbod, obduktionssal och begrafningskapell för Serafimer-ordens-lasarettets behof måtte anvisa ett belopp af 84,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof utgå.
Tjensteoch Merit-Förteckning. T. £ 0 “ % £ ? 3 ? ’ p ? 1 & re '789 d. 3o Mars 1791 d. 24 Nov. 1801 d. i3 Febr 1802 d. 00 Oct. i8o5 d. 28 Oct. 1808 d. 27 Maj. född i Stockholm den Undertecknad är Oct. 1773. År 1781 antagit tjenst som volontär vid K. M:s Svea Lifgarde, hvilken tjenst innehades till 1786, samt under de 3:ne sista åren idkat utrikes sjöfart till slutet af år 1788. Antagen till sergeant vid K. armeens flottas Stockholms eseadre; cominenderad på galeren Stockholm samma år, och bevistat bataljen i Svensksund. 1790 commenderad på galeren Westervik; och bevistade bataljen vid Svensksund. Efter slutad fred ingick ånyo i coopvaerdietjenst till slutet af år 1791 , då jag erhöll ordinarie lön såsom fourir vid nämnde eseadre, samt tjenstgörande till år 1793; under samma år transporterat en kanonslup till Åbo eseadre. Samma år erhöll års permision att idka utrikes sjöfart. Åren 1795 och 1796 förnyad permission i coopvaerdie-tjenst. Befordrad till styckjunkare med ofvannämnde lön; samma år commenderad på en kanonslup till Östersjön, under capitainen Standerskjöids befäl. Erhöll full lön till förenämnde befattning efter lieutenant Pohlheimer. 1804 och i8o5 commenderad på K. jakten Esplendian, under lieutenant Ehrnbils befäl. Elagg-constapel enl. K. M:s allernådigste befallning af den 21 Aug. samina år. Constituerad under-lieutenant; samma år den 28 Maj utcommenderad till Sandhamn med galeren Esping på recognoscering, samt d. 2 Oct. commenderad att afgå med en galeas till Westervik efter 2:ne kanonslupar, destinerade till Malmö.
:De,n f Augusti 3^5 joootde. 5to Att controllen af Kcrtstampels-afgiften ej blifvit bestämd, utan i underdånighet till Eders Ko,ngl. Maj:t öfverlemnad , att derom särskilda föreskrifter i Nåder stadga ; »arnt 6:0 Att till arfvoden, aflöning och kostnads ersättning för de personer, hvilka med Mantalsskrifning, debitering och uppbörd , samt Pratocolls förande vid Pröfnings - Cpmitéerna i städer och på landet komma att hafva befattning, anslås i Stockholm högst | procent, samt i landsorterna en hel procent af allmänna Revillningen. Slutligen hafva Piksens Ständer stadgat, att ej mindre afgiften enligt Första Artikeln i Allmänna Bevillning^ Stadgan, än, Husbehofsbränvins - brännings-afgifterna, komma icke vidare att praenumerationsvis i början af året uppbäras, utan skola de vid vanliga. Uppbörds, stämmor samfäldt med den öfriga JBevillnitrgen indrifvas. Slutligen få Riksens Stander' i underdånighet anmäla, att om, emot förmodan, på nå gon af de fem särskilda titlar, hvarunder Bevillningen utgår, brist skulle uppkommakan deremot , å de öfriga, öfverskott med säkerhet böra påräknas, då de till hela beloppets" fyllande sins imellan må kunna flyttas , så att SiatsVerket derigenom efter alj anledning ej majligen må kunna komma i förlägenhet. Riksens Stäadet-framhärda med djup, under - 375 Deh 6 Augusti dersåtlig vördnad trohet och nit StQi-mägtigste AUernådigste Kpnung Eders. Kongl. Maj-ts underdSnigste, tropligtigste tjenare o.ch undersSter Pa Ridd. och Adeina På Prest-Ständets vägnar vägnar Carl Mörner. J. A* Lindblom, h. t. Landtmarskalk. n. v. Talman.
Vidare framstälde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på 23:dje §:ns 5:te morn., som enl. Utsk:s förslag skulle innehålla: ”Inträffar för Suppleant tillfälligt förfall, anmäle han sådant bos Landtm:n, på det alt kallelse må kunna till annan suppleant, der sådan finnes, varda utfärdad,” Gr. Lagerbjelke föreslagit att slutorden: ”på det kallelse må kunna till annan suppleant, der sådan finnes, varda utfärdad” måtte uteslutas, samt Hr von Hart - Den 15 November e. m. 107 mansdorff föreslagit att, jemte uteslutande af de nyss upläste slutorden, i st. f. orden ”hos Landtmin”, måtte införas: ”hos vederbör:de Utsk:s Ordfide”; hvilken sednare förändring äfven öfverensstämde med R. o. Ad:s nyss fattade beslut rörande 3:dje momentet. Den härefter till bifall å Utsk:s förslag rörande 5:te mom. framstälda propos:n besvarades med Nej; hvaremot R. o. Ad. biföll Hr von Hartmansdorff^ förslag till redaktm af detta mom. Vidare förekommo och biföllos Utsk:s utan anmärkn. lemnade förslag till redaktm af 23:dje §:ns (i:te morn., saint Ulsfcis yttrande ang:de föreslagen ändring af 24:de §:n. Beträffande slutligen 31:sta §:n, framstäldeHr Gr. o. Landtm., att i afseende på denna §, som enl. Utsk:s förslag skulle innehålla: ”Vid alla val och voter:r skall upröp ske efter anteckningslistan, och anmode Landtm., eller den hans ställe företräder, sex ledamöter af R. o. Ad., att jemte honom vid bordet sitta, för att föra protokoll öfver dem, hvilka vid upropet sig infinna.
Ridderskapet och Adeln har blifvit föreslaget: af Herr Friherre Stjernstedt, Theodor, att Bevillnings-Stadgans föreskrift uti 15 och 27 §§, angående bevillning för arbetsfolk, måtte uppliäfvas och försvinna, samt allt arbetsfolk, som är utan förmögenhet, vara frikalladt från utgörande af annan bevillning, än den personliga skyddsafgiften af 24 sk. för man och 12 sk. för qvinna; inom Vällofl. Borgare-Ståndet, af Herr P. E. Winge, alt bevillning efter 2 Artikeln för arbetsfolk i städerne och på landet, hädanefter måtte försvinna, samt inom Hederv. Bonde-Ståndet, af Andreas Bengtsson från Jönköpings Län, med hvilken A. J. Sandstedt från samma Län, jemte flere af Ståndets Ledamöter, instämt, att arbetsfolk på landet må ifrån afgift, enligt 27 §, befrias, så vida sådane personer icke idka något yrke, såsom Timmermän, Byggmästare, Murmästare eiler annat dylikt.
Det kännes dubbelt tungt att lida för en annans fel, helst om denne är egensinnig och ei vill erkänna sin skuld! Stackars Ada! Hon hade ju endast fordrat, att Edvard efter hennes föräldrars död skulle, på samma gång han öfvertoge affären, äfven antaga svärfaderns namn eller åtminstone göra allt för att rinna adelskap. Framstående personer hade gifvit löfte om bistånd härvid, och Ada hängaf sig med hela sin själ åt tanken på ett adligt namn. Ensamt för barnets skuld hade Edvard varit skyldig att uppfylla hennes önskan i detta fall, men han gjorde det icke. Då började misstämningen mellan Ada och honom. Icke långt därefter dog Edvards far, hvilken såsom förut fortfarit med sitt handtverk i en liten landsortstad. Djupt bedröfvad återkom Edvard från begrafningen och bad Ada innerligt att få taga till sig sin gamla mor, som nu var alldeles ensam. Men Ada afslog hans begäran. Hon förklarade sig villig att tillfredsställa den gamla fruns behof; men taga henne till sig i sitt eget hus — nej, aldrig! Edvard bad och besvor sin hustru att visa honom deona kärlekstjänst. Förgäfvesl Hon blef obeveklig, äfven då han hotade att lemna henne. Kallt hånleende svarade hon: » Välan! Gå! Återvänd till din fattigdom, till ditt armod och försök, huru det smakar! Jag är säker på, att du snart kommer igen. Gif din mor ett rikligt underhåll, skaffa henne en treflig boning och sörj för henne på bästa sätt; men att här i huset presentera henne som svärmor, det kan jag verkligen icke. Det måste du själf inse! » Men han insåg det icke. Han höll det för en sons heligaste plikt att förljufva sin mors sista lefnadsdagar, och hur skulle han kunna göra det bättre än genom att taga henne till sig och själf sörja för henne, själf vårda henne, såsom hon i sin kärlek gjort med honom. Och så blef han fast i sitt beslut att lemna sin hustru, hvilken genom sitt högmod så ofta gifvit honom anledning till bekymmer, och som nu senast genom sin hjärtlöshet stött honom ifrån sig. Med bittert sinne gick han från Ada, men afskedet från sonen förorsakade honom djup smärta.