Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von Hohenhausen har ganska rigtigt anmärkt, att då proposition på bifall ännu icke är gjord och afslagen at Ridderskapet och Adeln , skulle en annan Ledamot af Ståndet bland dem, som anse Betänkandet böra bifallas, med samma skäl som Herr Hjerta yrkat afslag till contra-proposition, kunna yrka, att bifall borde blifva contra-proposition, och återremiss Ja-proposition, och vi skulle då få oformligheten af en dubbel votering, vid hvilken de, som ville hafva bifall till Betänkandet i contra-propositionen t skulle Den *7 Augusti e, mi 345 Votera Ja, och de, som ville hafva afslag till contra-proposition, skulle votera Nej. Det är derföre ej utan skäl, som den gamla praxis blifvit iakttagen, att första propositionen varit ställd på bifall till Betänkandet. Jag /nser visserligen här skälet emot upptagande af bifall till Betänkandet uti voterings-propositionen, nemligen det ringa antal af personer, sorn yrkat bifall, men om Herr Hjerta tillåter Herr Grefven och LandtMarskalken, att först göra proposition på de i Betänkandet förekommande alternativer, och sedan på bifall å Betänkandet, så lärer derefter ingen debatt uppstå, om contra-propositionen skall innefatta bifall eller afslag. Herr von Hartmansdorff: Jag anser Herr von Hohenhausens och Grefve Spens’s yttranden om formen vara rigtiga; men om proposition på åtprremiss icke bifalles, får jag anhålla att proposition derefter måtte göras på bifall, samt om denna icke heller tydligen antages, att bifall måtte blifva contra-proposition. Herr Hjerta: Jag får underställa Herr Grefven och LandtMarskalken, huruvida någon annan proposition nu mera kan göras, än den Herr Grefven och LandtMarskalken en gång gjort, sedan votering då begärdes. Jag tror att den proposition, som först blifvit gjord , och vid hvilken votering är begärd, är den, om hvilken skall voteras.
Utsk. har omförmält såsom ”trodl”, alt ”motsägelsen” dessa §§ emellan härrört af ”förbiseende”; men då något sådant förefaller ganska besynnerligt, och icke är af natur alt ens kunna bevisas, kan det vara mera rimligt att antaga, det under de stränga former för grundlagsändringars tillvägabringande, som 1809 års Reg.F. uppställt i 81, och under det stränga förbud 104 Den 5 April f. m. för allt annat sätt, som 83 § stadgar — men som nn, genom 56 §:s supplement, är faktiskt vordet undanröjdt — man då visligen tvekade om möjligheten att, äfven under denna lid, tillvägabringa enstämmigt antagande af supplementet, i fall det ställdes i omedelbar beröring med nämnde §§. Likaså är det icke osannolikt, att man icke vågade, genom en sådan inflickning af det mom. 56 § nu innehåller, rubba den moraliska kraften på allmänna opinionen, som man synbarligen åsyftat med 81, 82 och 83 §§, i afseende på de i öfrigt sunda grundsatser, som deri finnas och som varit högt påkallade af revolulionerne 1772 och 1789. R. o. Ad. tillkännager fördenskull, på grund af allt delta, sin tanka, att Utsk. bör tillse, huruvida i detta exempel, såsom föredöme och anledning till eftersinnande, en ny method för grundlagsförslagers beredning och villkoren för deras antagande må göras antaglig, och Utsk. såmedelst lättare må kunna träffa hvad som öfverensstämmer med allmänna tänkesättet, än det af öfrige Stånden med ogillande anmärkn:r återremitterade mern. har hopp alt vinna. Den särskilda frågan, om och när ett förslag till grundlagsändring skall anses fallet, anser R. o. Ad. icke förtjena alt i grundlag besvaras, allt nog, att det beror på R. St. sjelfva — sedan Coust.Utsk. genom frågans upplagande rest den upp lill föremål för vidare behandling — att understödja densamma, eller låta densamma, i brist pä detta understöd, förr eller sednare falla.
Redan när Cleveland förra gången skulle afgå, lät den bekanta fru JBelva Lockwood från Washington af de emanctperade kvinnornas förening uppställa sig som kandidat och lyckades äfven få några tusen röster. Och nu, när han på nytt genom sina landsmäns förtroende står vid trappsteget till presidenttribunen, hade den kvinnliga motkandidaturen samlat ännu flere röster. De amerikanske damerna ha emellertid i själfva verket för längesen eröfrat de första trappstegen till denna värdighet. Många af dem, ensamt i staten Jowa 13, styra de s. k. counties, och hvad staden Argonia i Kansas beträffar, äger den sedan 1887 en kvinnlig borgmästare, Susanna Medora Salter, af hvilken Idun i årgången 1890 n:r 26 meddelade ett porträtt. Hon är ännu ung, hustru till en advokat och moder till fyra barn. Hon valdes med hjälp af kvinnornas röster, ty i Dämnda stat ha kvinnorna redan fått rösträtt. Utom Argonia har visserligen ingen amerikansk stad kvinnlig borgmästare, men i stället har i den lilla rumäniska staden Branesti en kvinna valts till sådan. På det rent vetenskapliga området ha kvinnorna med framgång upptagit täflan med männen. I Amerika verka mänga kvinnor vid därvarande universitet såsom professorer i filologi, filosofi och historia. En af dessa, miss Johanna Backer, anses såsom en utmärkt kännarinna af den grekiska forntiden, och miss Alice Lamb är framstående i det matematisktastronomiska facket. Hvad Sverige angår, torde det vara öfverflödigt att erinra om den för oss alla bekanta aflidna professor Sofie Kowalewski vid Stockholms högskola samt om de många kvinnor, som hos oss utbilda sig till läkare. Två parisiskor ha eröfrat områden, som männen aldrig trott sig skola förlora. Den ena, fru Le Ray, bar med lysande framgång studerat fornforskning i Asien, den andra, frö- ken Palbotier, orientaliska språk. Till och med själavården ha kvinnorna bemäktigat sig; i Amerika finnas för närvarande 165 kvinnliga pastorer, af hvilka miss Carrie Bartlett i Calamazzo, Californen, var den första .. Reverend Bartlett är 22 år gammal och har ett synnerligen fördelaktigt utseende.
Här har af någon blifvit föreslaget, att på ett eller annat sätt bilda cassör lill understöd för de behöfvande. Jag tror att vi hafva tillräckligt med cassör i landet, och att inga andra cassör böra lillskapas i denna väg, än de fattigcassor, som redan finnas, och hvilka, i händelse af större fattig-communer, kunde sammanslås. Jag anser tiel vara ett alldeles falskt syslcme all tillskapa cassör, hvilka, isynnerhet då de blifva allmänna, gifva anledn. till så stora anspråk med eller utan behof, alt dessa cassör aldrig någonsin räcka till. Jag anser derföre mycket bättre, att, vid tillfälle af behof, hvar och en tillgriper sin egen cassa till antingen enskild eller gemensam hjelp, och afslyrker således allt bildande af allmänna cassör. Få grund af hvad jag nu anfört samt hvad föregrde talare nndragit, får äfven jag yrka återremiss af Utsk:ns betänkande. Hr Ed enhjelm: Om jag ej hört orätt, så har en värd talare missbilligat milt yrkande, att någon viss del af hevilla. summan skulle för fattigförsörjning lemnäs åt de fabriker, som äro anlagda på landet. Jag tror mig hafva temmeligen talande skäl för en sådan pretention. Vid anläggningen af den fabrik, jag förut omnämnt, betaltes för hemmanet ganska hederligt, men hemmanets värde har sedermera stigit mycket högre, i följd af de ofantliga byggna - Den 9 September f. m. derna. Det är dock icke af bevillningen derför, sorn jag ville att någon andel skulle undantagas för en fattigcassa, utan af fabrikationen. Sist jag såg taxer.längderna, motsvarade afverkningen vid denna fabrik, om jag ej minnes orätt, ]Oo,ooo r:dr. Deraf var fabrikantens inkomst, efter beräkning af 5 proc., uppskattad till 5ooo r:dr, hvarföre bevilln. efter 5 proc. skulle utgöras med i5o r:dr.
Skrif. X: 582. — se äfven S t a ts-Ver k e t, Tredje Hufvnd-Titeln, Renhållningsrpenningar, i Stockholm, se Parrn penningar, Representation, nv, Remiss om den frågans skick II: 516. C. U. Bet. lil: 3. Besl. IX: 106. 126. C. U, Bet. III: 17. Besl. IX: 218. — C. U. Bet. i hilfvudsaken lil: 67. Besl, IX: 468. C, U. Bet, lil; 130. Bet. lil: 133. Resolutioner, se Beslut. Revision, Justitie-, se Kansli, K. M:s, — öfver StatsBankooch Riksgälds-Verken, tiden för nästa, S. 0, B. U. Mern. IV: 1982, Besl, IX; 726, 729, 733. 734, Register. 39 «e afven Diskonter, Banko-, Revision deröfver, och Krigs fond en, Öfver-Revision derstädes. Revisorer, öfver StatsBankoochRiksgälds-Verkon, förhöjning i deras Arfvoden, Remiss II: 464. S. o* B. U. Bet. VI: il5. 22o. fördelning af deras Arbeten m. m„ Remiss II: 5o3. — B. U. Bet, VI: 127. Bet. IV: 20il. Rik s-A k t, mellan Sverige och Norrige, Tillägg dertill, K. M. Prop, I: 320. Remiss derå II; 56i. 562, C, U. Bet. III; 115. Riksdag, dess öpnande, K. M. Skrif, dervid I: 3. — dess förlängande, Besl. IX: tog. 111, 1I4. 123.
Och Herren lade en tid före, och sade: I morgon skall Herren göra detta på jordene. Och Herren gjorde så om morgonen, och allahanda boskap blef död för de Egyptier; men af Israels barns boskap blef icke ett dödt. Och Pharao sände derefter, och si, der var icke ett blifvet dödt utaf Israels boskap. Men Pharaos hjerta vardt förstockadt, och släppte icke folket. Då sade Herren till Mose och Aaron: Tager edra händer fulla med sot utaf skorstenen, och Mose stänke det upp åt himmelen för Pharao; Att stoft skall komma öfver hela Egypti land, och bölder och ond sår varda på menniskor, och på boskap i hela Egypti lande. Och de togo sotet utaf skorstenen, och stodo för Pharao, och Mose stänktet upp åt himmelen. Då vordo bölder och ond sår på menniskom, och på boskapen; Så att trollkarlarne icke kunde stå för Mose, för de bölders skull; ty på trollkarlarne voro ock så väl bölder, som på alla Egyptier. Men Herren förstockade Pharaos hjerta, så att han intet hörde dem, såsom Herren Mose sagt hade. Då sade Herren till Mose: Statt bittida upp om morgonen, och gack fram för Pharao, och säg till honom: Detta säger Herren de Ebreers Gud: Släpp mitt folk, att de måga tjena mig. Annars vill jag i denna resone sända alla mina plågor öfver dig, öfver dina tjenare, och öfver ditt folk; att du skall förnimma, att i all land är ingen min like. Förty nu vill jag uträcka mina hand, och slå dig och ditt folk med pestilentie, att du skall förgås af jordene. Dock fördenskull hafver jag uppväckt dig, att min kraft skall synas på dig, och mitt Namn kunnigt varda i all land. Du förhåller ännu mitt folk, och vill icke släppat. Si, jag vill i morgon på denna tiden låta komma ett mägtigt stort hagel, hvilkets like icke varit hafver i Egypten, ifrå den tid det funderadt vardt, intill nu.
Ständer hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, att , intill dess densamma erhållit Nådig Stadfästelse och blifvit till efterlefnad påbjuden, J816 års TullTaxa å utgående varor må, utan någon slags förhöjning, i allt hvad den upptager, tjena till efterrättelses och således Kongl. Förordningen den 29 Januarii 1817 om Tullen å Jern genast i Nåder upphäfvas; skrifver Ja, den detta ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej; Så kommer, på sätt Vällofh BorgareStindet beslutit, Riksens Höglofl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bihang Till Samtelige Riks-Ständens Protokoll, innehållande de Handlingar hwilka till Riks-Ständen blifwit aflemnade, såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utflo ts Betänkanden och Förklaringar, samt Riks-Ständens Protocolls Utdrag.. Andra Bandet. "-T", - > > — Stockholm rsrs, Tryckt hoSHenricFougt, Kongl. Boktryckare VpNA dor 6rn ry IZIS'- ?re<iL-8tIn6st 6en ry LorgsrL-5r3näct 6en ry . LoKaL-5r3>iäs» 4 OKoder. Wördsamt Memorial. I fölgd af de respective Riks-StändenS Remisier äligger det Stats-Utffottet, att till Riksens Högloft. Ständer inkomma med utlätande, i anledning af följande: Kongs. Maj.tS Nädrga Proposition till Riksens Ständer, angäende förwaltntngen afKungSoch Kungs.
Behofvet af en inrättning inom hufvudstaden till upptagande och vård af personer, lidande af långvariga eller obotliga sjukdomar, och hvilka på grund häraf endast undantagsvis och för kor IDUN 50 H e l a lifvet upplefves igen i barnen. N u först 1893 förstår man J3ÖREN tare tid kunde bli intagna å de vanliga sjukhusen, hade redan länge varit i hög grad kännbart. De fattighus och försörjningsanstalter Stockholm förut ägde, lämnade många fordringar ouppfyllda, särskildt för dem, som förut sett bättre dagar, men genom olyckor af växlande slag bringats till fattigdom och nöd, ökad genom bördan af en ofta hopplös sjukdom. Att bereda dessa i dubbelt afseende nedtryckte en tillflyktsort, ett verkligt hem, var tanken i det upprop, som i början af 18G0-talet utfärdades af några människoälskande män med dåvarande professorn Magnus Huss i spetsen. Detta ändamål behjärtades också allmänt, och inom ett par år efter uppropets utfärdande, eller i november 1867, stod hemmet, tillkommet uteslutande genom enskild välgörenhet, färdigbygdt, fastän man först den 1 februari 1868 kunde mottaga patienter där. Genom fortsatt frikostighet har hemmet varit i tillfälle att alltjämt utvidga sin verksamhet, så att detsamma efter 10 år kunde lämna vård åt 135 obotligt sjuka åldringar, och för närvarande vårdas därute 149. Då man enligt reglementet ej fick mottaga de beklagansvärda epileptiska sjuka på hemmet, gick man för några år sedan i författning om uppförande af en särskild byggnad för dessa olyckliga, och 1891 invigdes denna byggnad åt människokärlekens tjänst och står nu på andra sidan vägen som en värdig pendant till den äldre syskonbyggnaden. På hemmet för fallandesjuka vårdas för närvarande 43 patienter, och det beror uteslutande på de lyckligare lottades frikostighet, om hemmet skall kunna fortgå vidare på denna väg. Fröken Ida Guldbrand, Stockholms sjukhems nuvarande föreståndarinna, är dotter af filosofie doktorn, lektorn vid Skara läroverk, sedermera prosten och kyrkoherden i Söreetads församling af Skara stift, Gabriel Guldbrand, och hans maka, Tekla Amalia Brink. Hon uppfostrades i ett gästfritt och arbetsamt föräldrahem.
Inom Wedens härad är ett stycke af o häradsvägen från Borås till As häradsgräns omlagd. I Redvägs härad omlägges en väg emellan Hyssna och Ulricehamn, hvilken, vid periodens slut nära fullbordad, numera är afsynad och upplåten till begagnande. I Kinds härad är öfver Fästereds sund en större bro i stället för den hittills begagnade färja uppförd af enskilde, som derföre uppbära bropenningar, och sedan Kongl. Maj:t täckts för omläggning af vägen mellan nämnde sund och Borås stad, hvilken väg redan till en del är färdig, anvisa understöd af statsmedel, samt i sammanhang härmed vägen emellan nämnde stad och Svenljunga utan tvifvel blifver omlagd, äro en stor del af de för trafiken mest hinderliga backar undanröjda. Inom Walbo på Dalsland återstå likväl ännu några svåra backar, rörande hvilkas omläggning, efter fulländad undersökning, underhandlingar pågå. Häraf torde inhemtas med hvilken ifver förbättrande af landskommunikationer, detta vilkor för rörelsens utveckling i denna bygd, bedrifvits och hvarigenom, i förening med den under perioden beslutade jernvägsanläggningen mellan Borås och vestra stambanan, de svåraste hindren för denna idoga orts framåtskridande skola undanrödjas. Nämnde jernväg utgör likväl endast början af den led, som ofelbart måste utsträckas till Wenerns stränder vid Wenersborg och Lidköping; och hvarigenom öppnas en väg, icke allenast för den företagsamma befolkningen i de sju häraderne till de inre delarne af Skaraborgs län, hvilka för närvarande af stambanan hafva ringa gagn, äfvensom till hamnar vid Sveriges största insjö, utan ock för Wenersborg, denna, genom sitt läge vid nämnde sjös utlopp i Göta eif och ändan af det sädesrika Westergötland, till en icke obetydlig handelsstad bestämda ort, -— för Trollhättan, denna genom den omätliga vattenkraften till fabriksort framför hvarje annan lämpliga plats, -— för Westergötlands och Södra Dalslands efter kalken från Hunneberg längtande jordbrukare, och för det Norra Dalslands och Wermlands sädesbehöfvande bergsbruksidkare; hvarigenom, med ett ord, åt hela denna trakt af riket skall gifvas en knappt anad utveckling.
Carlheim Gyllenskjöld. Se Gyllenskjöld. Carlsborg, angående medels anvisande till förbättring af Fästningsbyggnaden vid. II. B. 250. lil. A. 3. E. 61. Cederström, Friherre Olof Rudolf, yttrande. III. 133. Cederström, Friherre Anders, yttrande V. 1 13. Cederström. Celsing, Leus Gustaf, yttrande. V. 4. Cellfängelser, angående väckt motion om bestämmande af en viss plan för upbyggande af. II. 204, 209. R. 280. IX. E. 3. Charta Sigillata-afgiften, angående beräkningen af, Se Sjölullsmedlen. Charla Sigillala å Fastebref och Boupteckningar, angående väckt förslag om vissa förändringar i beräkningen af. I. R. 202. VII. B. 405. VIII. 33, 70, 82. Se vidare Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 6. Chartering af sådane köpe-, bytesoch gåfvo-bref å fast egendom på landet och i städerne, som blifvit af den, hvilken först genom köp, byte eller gåfva bekommit fastigheten, medelst åtecknad transport, öfverlåtne på annan man, angående förslag till förändrade föreskrifter för. I. R. 202. VII. B. 405. VIII. 33, 70, 82. A. 102. Se vidare Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 6. Christianstads f. d. fästning, angående försäljning och utbyte af densamma tillhörande mark. Cimbritshamn, angående sökt anstånd med ränteoch ka pita 1 - inbetalningarne å de för hamnbyggnadsarbetena vid, beviljade lån. VIII. B. 517. A. 556. IX, E. 56. Civil-Deparlementet, angående extra statsanslag till föremål, tillhörande. Civil-lag, angående väckt motion om antagande af en ny allmän. Se Lag-Utskottets Betänkande N:o 5. Collegium, Ecklesiastikom inrättande deraf. Se Ecklesiaslik-Collegium.
En hjärtligare och varmare hyllning än den, som kom fru Helga Soving till del vid hennes afskedsrecett i fredags, kan man ej gärna tänka sig. Oupphörliga applåder, minst ett dussin väldiga lagerkransar, massor af blommor och en oräknelig rad af inropningar — allt vittnade om, hur skattad och afbållen den älskvärda och framstående skådespelerskan varit, och hur saknad hon kommer att bli. Afskedet från i^cen och publik var verkligen gripande och fru H. var synbarligen djupt rörd. Hon kommer också att vid dramatiska teatern lämna ett tomrum efter sig, som ej blir lätt att fylla. — Frö Hoving afreste redan på lördagen till sitt nya fädernesland, Finland. " Familjemeddelanden ". Under rubriken » Familj emeddelandem ha vi anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår annonsbilaga för s. k. legala annonser och för dem fast ställt ett pris, som rätt mycket understiger vår annars beräknade annonspris, eller för födelse-, förlofningsoch vigselannons kr. 1: 50 samt för dödsannons inom ram kr. 5: — ett pris som måste betraktas som synnerligen moderat, då hänsyn tages till vår upplagas ovanliga storlek och den jämna och utbredda spridning tillkännagifvandet därigenom erhåller. Redaktionen af Idun. Javablandninffar. Allm. IDUN 1898 " €tt minne blott. " Skizz för Idun af Helmy Rinders. Snälltåget brusade in vid den lilla stationen, dörrarna slogos upp, och konduktörens stämma ljöd: » Eingeby en minut, Eingeby en minut, » till slut endast som ett aflägset sorl ögonblicket innan det ånyo satte sig i gång. » Adjö, pappa lilla, och tack för de här dagarna; hälsa mamma, tack för skjutsen och kom snart till Stockholm och hälsa på oss! Nå, Lilly, har du sagt riktigt adjö åt morfar? » och därmed lyftes ett litet ljust hufvud upp i kupéfönstret för att vifta ett sista farväl till morfar. Denne svarade med att svänga mössan högt öfver det grå- lockiga hufvudet, lika hurtigt som trots någon skolpojke. Anghvisslan ljöd, och så brusade tå- get vidare framåt.
Sedlar hvarken blifva inlösta eller kunna med dess lilla värde blifva gångbara. Jag behöfver ej vidröra den allmänt kända sanning, att ingenting så ruinerar ett lands Industrie, sorn brist på RörelseCapital. Och tvärtom att penningar befordrar produetion. Det är inga andra, som vinna på bristen, än Procentare, som kunna prässa sig till fördubblad eller ännu högre Ränta och sluteligen få underslå sig håger, domar till l af värdet. Alla önska och tala om att Crediten bör vårdas, men huru kan det låta para sig tillsammans med Utskog tens Förslag för Götha Canal ? Ett verk gilladtaf både Konung och Ständer mottager penningar från alla håll den ena dagen emot 3 Procents ränta. Den andra säges genom Magtspråk : de betalas ej förrän efter 5 år och under tiden ingen Ränta. Och det som är starkast, på det dessa S-dlar, som äro på god tro mottagne, skola blifva af så mycket mindre värde, skulle, tvärt emot Sveriges Grundlag, ej skuld till samma Verk dermed betalas utan ansenlig rabatte; hvilket jag knappast kan inse Lagbundna Ständer äga rät: 4» Den 17 Martil, j. nu tighet göra en sådan Lex in Casu, så mycket mindre, som Götha Canal äger full tilgång, hvilket säkert af vår högst ovanligt snillrike och rättvise Konung ej skulle blifva sanctioneradt. Götha CanalDisconts Directinn tror jag ej har, lika som uti Malmö, utan tillräckelig säkerhet lemnat till privata stora Summor. Den brist där uppstår är använd till Ca; ml Arbetet, som är både af Konung och Stän; der gilladt j huru kunna då tvenne så olika Verk lika behandlas t Jag har hört flera yttra, att den förlust på 3 procents Sedlar endast drabbar den förmögne; men har man då mera rätt plundra den, än den mindre? Han betalar större Contribution för att vara lika så väl skyddad för plundring, som andia.
Han lyfter henne som ett stort, tungt barn och bär henne i sina armar bort till en bekväm hvilstol, där hon sjunker till ro mellan de stoppade stöden, medan han böjer knä och kysser hennes ögon och stryker med sina händer öfver hennes hår och kinder, tills lyckan åter blommar i hennes hjärta, och leendet lyser omkring hennes mun. Då reser han sig så sakta, som om han ville smyga sig bort, medan alla goda genier ännu dröja kvar; men hon märker hans afsikt och hennes ögon bli oroliga. – Du ämnar väl icke gå, älskade? – Ännu är ingen vaken i slottet. – Jag fruktar tvärtom, att man redan saknat drottningen. – Det bryr jag mig icke om! – hon stampar otåligt med foten i golfvet. – Det är ju bara ett ögonblick, jag fått rå om dig! – Två timmar – säger han småleende. – Cupido har vingar! Nu måste min drottning tillåta mig, att gnugga kärleksruset ur ögonen. Vi ha också allvarliga ting att tänka på ... – Nej, jag vill icke tänka på tråkiga ting. Det är min födelsedag, och därför skall björnen lyda. Sätt dig där! Han sätter sig mekaniskt. – Nu är du en ung dam, och jag en ung eldig kavaljer. Och nu skall jag göra cour till dig! – Hon böjer ett knä och ser upp till honom med glittrande ögon. – Min ljufva sköna, jag älskar dig! Värdigas se i nåder till min ömma låga, och tillåt mig att röfva samtycket från dina rosenläppar! – hon slår armarna omkring hans hals och kysser honom. Han ser flat ut, skulle egentligen haft mest lust att skaka henne af sig, men blir herre öfver sin otålighet, småler tvunget, hotar henne skälmskt med pekfingret och förmanar: – Allt har sin tid, min sköna! Och nu är hög tid att tala en smula förstånd. Lifvet är icke en lek! – Jo. Jag vill att mitt lif skall vara en lek! Och ditt med! Men du, du talar aldrig annat än förstånd, fast du vet att jag afskyr det! Se på mig! – hon håller sitt ansikte tätt in till hans – jag älskar dig! Hans min blir lätt ironisk, som tänkte han på, att han hört det där väl ofta förut. – Men jag har verkligen viktiga ting att tala om! – Och jag har verkligen ingen lust att höra på!