Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att tolagen erlägges tilt någon gemensam nytta är jag icke i stånd att inse; och då Hr v. Hartmansdorff hemställt, hvad med andra afgifter af dylik beskaffenhet skulle förstås utom tolagen, så, ehuru jag visserligen icke är så Den 10 Maj f. m. bevandrad i dessa skråafgifter, att jag kan uppgifva dem alla, torde jag få hänvisa honom till lotspenningar, hamnpenningar och afgifler för duc d’alber, m. fl., hvilka äro sådana afgifter, sorn erläggas för inrättningar till enskildas gemensamma nytta och beqvämlighet. Då samme talare vidare sagt, att tolagen skulle vara bland de afgifler, Konungen ensam kan bestämma, vill jag ej bestrida, att så hittills skett, men tror, att det icke bort kunna ske, och hoppas, att, sedan den värde ledamoten inkommit i Konungens Rådkammare och tiderna blifvit mera upplysta, sådant icke vidare skall hända, Jag fortfar att begära afslag å Utskjs betänkande. Uppå derom af H. Ex. Hr Gr, o. Landtm, gjord framställning fann R. o. Ad. för godt att förblifva vid sitt förut fattade beslut om remiss af Gr, Cronhjelms motion, rör:de tolagen, till Bevillntsoch Oecon.-Utsk;n. Föredrogs ånyo StatsUtskrs d. 2 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 60, i anleda, af väckta motioner om lönersättning till Capitainerna Sjöbohm och Tilosius samt till Lieutenanten G. M. Hård. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Jag ber R. o. Ad. om tillgift för det jag nödgas anhålla om återremiss af StatsUtsk:s utlåt., ehuru frågan är obetydlig.
R:dr 5o8: 32. - men Canal-inkoinsten endast utgjort roi: 2. - eller en förlust af 407: 3o. - tillstyrker Utskottet den underd. anhållan, att med kringliggande orts invånare må söka tillvägabringas den öfverenskommelse, att Canalen af dem crnottages roed rättighet till der fallande inkomster, men emot skyldighet att, under allmän controll ansvara för dess framtida vidmakthållande utan allt deltagande ä Statens sida. På sätt ofvanstående utredning ådagalägger, härutaf - Betänk anden N:o 351, iql utaf 1S28 års anslagssumma samt öfriga contanta tillgångar för arbeten under året endast en del användt-, hvarigenom StorAmiralsEmbetels 3:dje Afdelning kommit i tillfälle att för samma ändamål äfven under innevarande år, föihvilket något anslag vid senaste Riksdagen ej anvisats, disponera omkring 66000 R:dr; och har, enligt hvad den af Chefen för nämnda Afdelning till K. M:t afgifna, till trycket befordrade underdåniga Berättelse öfver Afdelningens förvaltning under första året, fullständigt utreder, noggranna och tillförlitliga undersökningar rörande de mänga till bidrags erhållande anmälda arbeten, utgjort hufvudföjemålet för Afdelningens verksamhet. I sammanhang med öfverflyttningen af f. d. StrömrensningsCommiteens göromål till 3:dje Afdelningen af StorAmiralsEmbetet, har K. M:t för desammas behöriga och ändamålsenliga skötande, under den 14 November 1827 fastställdt en serskild AllöningsStat, upptagande: 1 Adjutant vid Expeditionen R:dr 3oo. 1 Kamererare 800. 1 Canzlist 3oo. 1 Vaktmästare 120. 1 SousChef för Hydrotechniska Contoiret . 5oo. Tili biträde vid Contoret och i Districten: 1 Capitaine 600. 1 Lieutenant 400.
— Kunde framdeles äfven tillgångar beredas, att fortsätta segelleden till Yngarn och Östersjön genom Nyköpings-ån, sä skulle större delen af Södermanland komma i åtnjutande af oberäkneliga fördelar för omsättning af der befintlige varor, såsom jern, jernmalmer, spanmål, ved och andra trädvaror, tegel, kalk, tjära, ladugårdsprodukter m. m., till icke ringa båtnad äfven för hufvudstaden, dit dessa provinsen Södermanlands, nu till en del oafsätlliga alster, skulle genom lättad kommunikation med begärlighet införas. Major Olivecronas förslag, med åtföljande profil-ritningar och kostnadsförslag, blef i början af sisth October till Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader inlemnadt, och är äfven i nämnde Styrelses underd. berättelse till K. M. omnämndt, ehuru koslnadssumman blott inom linien blifvit utförd, i afvaktan på uplysningar huruvida bidrag af interessenter i företaget vore att påräkna. — Sådane bidrag äro sedermera antecknade af i orten boende personer, såsom förut är anfördt, med 26,666f r:dr b:co, och komma troligen att betydligt ökas om hopp till Stast-anslags erhållande gifvcs, hvarpå man i allmänhet, lill fördel för provinsen Södermanland, varit serdeles sparsam. Att framgången af delta förslag utgör en ytterst vigtig fråga för provinsen, torde icke kunna betviflas; ty segelleden, en gång färdig, skulle otvifvelaktig! framkalla en högre industri, nya produkter och ett genom handel ökadt lif i ortens ekonomiska verksamhet; — och får jag, med stöd af hvad jag nu haft äran anföra och på grund af det speciela updraget, vördsamt föreslå: Att R. H.
Men wid de öfriga Länehäcktcn jag besökt är öfwen detta sednare af billighet och mensklighet pafordrade ögnamärke i mer och mindre mohn förfelat, och 58 Den 2z April. och det förra ej sällan förenat med en härdhet, hwilken synes öfwerskrida Lagens kraf. Med fa undantag lara Laneoch Stadshäcktcn bära a-ss såsom förwaringsrum dels för under ransakning ställde personer, dels för sadane som äro dömde till lifsoch kroppsstraff, till fängelse pä kortare tid antingen säsvm straff eller sälön, förwandling af böter, eller till bysättning, och hwilka,^ allt ester domens lydelse sedermera antingen gä till döden, afsandas till nägon fästning eller Corrcctionshus, eller ock försättas i fridel. Werkan af illa inrättade Arrestrum vlir dä den, att under ransakning ställde men sedermera frikände, utom förlusten af friheten, som merendels är en följd af sakens outredda stick, sätt widkännas ett alldeles oförtjent lidande, och att de öfriga undergätt ett öswerikott af straff, hwilket Lag och Dom icke älagdt,sä mycket obilligare, som det osta i betydlig olikhet drabbar lika brottslige, allt efter olika bestaffenheten af inrättningarnes brister Att i sednare tider kraftiga och wälgörande anstalter blifwit anbefallte till desas afhjelpande, derom wittnar Kongl. Brefwet af den 27 Nvv. 1798. Fängarnes öde har wäl sedermera i betydlig mohn blifwit mildrat men bristernas helt och hållet afskaffande, har dels ei kunnat stä i förening med bibehållandet af de gamle Fängelserne, dels i öfrigt icke blifwit wunnen genom de lemnade föreskrifter. Säledes nödgas man ännu såsom i gamla Slottet i Westerås beaagna underjordista rum, i form af källare, med otillräcklig dager försedda, och fran hwilka en för hälsan stadelig fugtigher näppeligen kan Mällas.
För det goda resultatet af stipendiekomiténs verksamhet i landsorten står komitén, såväl som Förbisndet i sin helhet, i tacksamhetssk~ild tild den lokala pressen å de orter där föredragen hkllits, i det dennai sympatiska artiklar i vida kretsar spridt kännedom om Förbundets syfte och dess olika verksamhetsgrenar. Förutom Alhän na stipendiefonden, för livillieii här ofvan redogjorts, hafva äfven tvenne större enskilda stipendiedonationer till Förbundet öfverlämnats, näniiigen en af anonym gifvare &amp; 1890 stiftad Stip&amp;diefo~~~cI " för kvinnor s i m studera medicin. Det skä~ikta kapitalet utgör 30,000 kronor, hvaraf räntiin %digen utgår i 2 stipendier &amp; 500 och 400 kronor; dessa stipendier hafva redan iitdelats iinder 3 år, besparade räntemeclel afsättas till bildande af ett resestipendiiim %t praktiserande kvinlig läkare. Vidare hafva vi att omtala EZlm BerymaiIzs Sl&amp;ktstipencZiefond med ett kapital af 50,000 kr., hvaraf afkastningen tills vidare u t g h som lifiänta å t donator, men skall efter hennes död användas till yrkesoch studiestipendier å t kvinliga ättlingar efter gifvarinnans föräldrar inom ett visst antal släktled. Samtliga Förbundets stipendiefonder uppgingo vid 1894 ars slut till ett belopp af 169,401 kr. 13 öre, hvaraf 86,493,in tillh.öra dlknlilzna stipe@iej ' oiIzden och 82,908 Donations fondenzu.
Hon gick alltid till denna ytterliga öfverdrift, som satte henne ur stånd icke blott till att njuta af lifvet i något afseende, men också af arbetet själft, tanken blef hennes tyrann i stället för hennes tjänare, och det fanns intet af skapandets glädje öfver henne vid sådana tidpunkter. Helt olika gick det henne vid hennes senare litterära arbete, hvilket däremot skänkte henne den högsta glädje och försatte henne i den ljusaste stämning. Många andra orsaker, utom det öfverdrifna arbetet, bidrogo till att göra hennes studieår i Berlin så föga lyckliga. Först och främst förhållandet till mannen, känslan af det skefva i deras inbördes ställning, som nu blifvit ännu pinsammare genom föräldrarnas inblandning. Dessa, som under ferierna flera gånger besökte dottern och äfven förde henne med sig till Ryssland, hade så småningom kommit under fund med verkliga förhållandet och förebrådde henne hennes hållning mot mannen samt sökte åstadkomma ett närmande mellan dem, som Sonja alltjämt motsatte sig. Vidare var hon äfven själf missnöjd med sitt allt för isolerade lif. Hon hade redan då början till den lifshunger, som sedan formligen förtärde henne, hon var så litet som möjligt i sitt innersta väsen den kvinnliga pedant, som hennes lefnadssätt skulle kunnat låta förmoda, men skygghet, opraktiskhet, känslan af det skefva i sina personliga förhållanden, fruktan att kompromettera sig i sin ensamma ställning, allt detta tillsammans bidrog till att kvarhålla henne i denna ytterliga isolering, som hon sedan lifligt ångrade, då hon talade om sin ungdomstid. De båda väninnornas opraktiskhet bidrog också mycket till att göra det rent materiella lifvet obehagligt för dem. De råkade alltid ut för de sämsta bostäder, det värsta tjänstfolk, den uslaste föda. En gång föllo de i händerna på ett helt tjufband, som systematiskt utplundrade dem. De hade upptäckt att en tjänstflicka som de haft en tid bestulit dem. Då de förebrådde henne det, blef hon oförskämd, hvarför de utan förberedelse måste köra henne på porten. Samma afton, då de sutto ensamma i sitt rum och ej visste hvem som skulle hjälpa dem att bädda deras sängar till natten, knackade någon på deras fönsterruta. De bodde nämligen i bottenvåningen. De sågo ut och märkte ett främmande kvinnoansikte mot rutan.
Jag kan således icke annat än, lika med den siste värde talaren yrka åler rentiss af detta Utlåt., i den förhoppning, att StatsUtsk. skall fästa afseende å de omständigheter, hvilka så väl i motionen som nu å detta rum blifvit andragne, samt föreslå den ifrågavaride förändringen i Presidenternas löneinkomster, och detta så mycket heldre, som förändringen ej leder till någon annan förökning af statens utgifter, 5n att dessa Presidenter vid afskedstagande! efter uphunnen pensionsålder erhålla 500 R:dr b:ko mera än förut. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Om, såsom del vill synas af Ulsk:s Utlåt., fråga här vore att förhöja beloppet af de 4 Colbii-Presidenternas löneförmåner, skulle jag lika med Ulsk. anse att dermed borde anstå intilldess frågan om dessa Colius lönereglering till afgörande förekommer; men då, på sätt föreg:de talare redan anmärkt, motionären icke ifrågasatt någon sådan förhöjning, utan endast öfverflyttande af 500 R:dr b:ko från laffelpenningarne till lönen, så synes det åtminstone för mig som skulle intet hinder möta afgörandet af denna fråga oberoende af Collmas lönereglering. Huruvida skäl må förefinnas alt bifalla motionärens förslag eller ej, synes mig bero derpå, om det kan anses vara för det allmänna fördelaktigt, att Colbii-Presidenlerne tjena qvar äfven efter det de upnått pensionsåldern, eller om icke tverlom ett sådant förhållande för det allmänna är menligare i afseende å Colini Presidenterne än å HofRätts-Presidenterna. Enl. min tanka är det lättare för HofRälts-Presidenten att qvarblifva i tjensten till en hög ålder än för Colhii-Presidenten, ty, på sätt den sisté värde talaren uplyst, fortgå ärendena i HofRm obehindradt äfven om dess President icke är närvar:de, då deremot i Colhna Presidenterna måste öfvervara rådslagen och besluten, emedan bans röst är påräknad. Dertill kommer att Colhii-Presidenten icke, såsom HofRätts-Presidenlcn, åtnjuter semester utan måste tjenstgöra hela året om.
Med gillande af de i samma Stadga förekommande böteshestämmelser"och öfriga föreskrifter af beskaffenhet att grundlagsenligt erfordra Kongl. Maj:ts, äfven af Rikets Ständer begärda, godkännande, har Kongl. Maj:t under den 17 Juni 1845 utfärdat nådig Kungörelse, angående den af Rikets Ständer åtagna bevillning. 213:o med nytt Reglemente för Bankovcrkels styrelse och förvaltning (229). På sätt Rikets Ständer begärt, har i detta ämne allmän Kungörelse blifvit ander den 1 Augusti 1845 i nåder utfärdad. Bil. till R. St. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 35 angående inskränkning i en del socknars i Dalarne rättighet att använda skog (200). Kommer att behandlas i sammanhang med väckt fråga om skaltekols-preslationen till Fulu Bergslag och kopparräntans förmedling, i hvilka ämnen nådig proposition skall till Rikets Ständer allåtas. Ull«S:o angående afskalFande af slafveriet på ön St. Barthel emy (212 Efter inhämtande af Konvoykommissariatets underdåniga utlåtande om och i hvad mån erforderliga medel härtill å Handelsoch sjöfartsfonden kunde anvisas, har Kongl. Majit, vid föredragningen af detta ärende den 22 Januari 184G, i nåder bifallit hvad Rikets Ständer härvid föreslagit, och derom till behörig efterrättelse förständigat Konvoykommissarialet och Guvernören å ön St. Barthelemy, med nådig befallning till denne sistnämnde alt qvartalsvistill Chefen för Finans-departementet afgifva särskild berättelse om användandet af de för ifrågavarande ändamål anslagne medel. Stockholm den 16 Oktober 1847. Ä. F. Normelin. Förteckning å Rikets Ständers vid riksdagen åren 1844 och 1845 till Kongl.
Yid föredragning af Stats-utskottets den 22 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 208, i anledning af erhållne återremisser å be tänkandet N:o 125, angående regleringen af utgifterne under riks-statens 9:de hufvudtitelj ansåg Ridderskapet och Adeln, att, såsom Kongl. Maj:t begärt, expeditions-sekreteraren Nils Wilhelm Forslund må berättigas att vid afskedstagande få på allmänna indragnings-staten bibehålla samma löneinkomst 1,200 r:dr, med under lönen inbegripne 37 tunnor spanmål, som han nu innehar, äfvensom att en pension af 1,000 r:dr, årligen må för kommers-rådet Berndt Harder Santesson, till utgående under hans lifstid, varda å allmänna indragnings-staten uppförd, samt lades Stats-utskottets ifrågavarande utlåtande N:o 208 i öfrigt till handlingarne, med undantag af yttrandet, i fråga om aflöning åt klockaren i Lekvattnets nybildade kapell-församling, hvarom beslutet ansågs böra uppskjutas, tills Ridderskapet och Adeln till pröfning förehaft Stats-utskottets utlåtande, N:o 207. S. D. Föredrogs ånyo Expedition s-utskottets den 21 och 22 dennes på bordet lagda memorial JN:o 10, i anledning af återremiss å skrif velse-förslaget N:o 103, men då Ridderskapet och Adeln afslagit Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets tillstyrkande uti utlåtandet N:o 69, att äfven säterier, rå- och rörssamt insockne frälsehemman skulle åläggas fjerdingsmanna-bestyret, samt Ridderskapet och Adeln ansåg Rikets Ständer icke, utan Ridderskapets och Adelns begifvande, ega att dermed betunga Ridderskapets och Adelns hemman af nyssnämnde naturer, enär de uti adliga privilegierne af år 1723, §§, äro från alla krono-besvär befriade, så kunde Ridderskapet och Adeln icke godkänna ifrågavarande förslag till underdånig skrifvelse.
Landtmarskalk och Talmän aflägge inför Konungen följande Ed: »Jag N. N., utnämnd och förordnad, alt vid delta allmänna Riksmöte vara Landtmarskalk (Talman för Preste-, Borgare-, Bonde-Ståndet, Riksnämnden), lofvar och svär, vid Gud och Hans Heliga Evangelium, att jag vill och skall med all min förmåga upprätthålla och försvara Konungamakten och Riksens Ständers rättigheter, i öfverensstämmelse med den af Konung och Riksens Ständer den 6 Junii 20 Förslag lill ändring i Grundt. — Riksdags-Ordn. »der den (3. Juni 1809 till efterlefnad »antagne Regerings-Form. Jag skall ock »ställa mig till ovilkorligefterlefnad Ri»kets öfriga gällande Grundlagar (för »Landtmarskalken tillika: samt den an»tagna Riddarhus-Ordningen). Detta allt »lofvar jag troligen hålla: Sa sanni mig »Gud hjelpe lill lif och själ!» 3:o. De i denna Éd upptagna föreskrifter galle äfven för dem, som kunna komma alt Landtmarskalks eller Talmäns ställen företräda. §• 24. l:o. Uti hvart Ständ skall vara en Sekreterare, som der före Protokollen och ansvar e för vården af ingi fia Handlingar, hos Ridderskapet och yl deln, RiddarhusSekreteraren, hos Presteoch Borgarestånden, de personer, hvarom de sjelfve öfverenskomma, samt hos Bonde-Ståndet, en skicklig, lagfaren och i landthusluillningen kunnig man af Ofrälse Ständ, den Konungen dertill förordne.
N:o 5, angående upphörande af den anstalt, att i officiella Tidningen införa Kungörelser om ledige Kyrkovaktare-tjer.ster. N:o 6, angående tidens förlängande för de allmänna Utskyldernes erläggande. Af den 13 sistl. Martii. N:o 7, angående yrkad befrielse för en del af Lindes Bergslag ifrån skyldigheten, att uteslutande afyttra dess Koltiliverkning till Wedevågs ManufacturVerk. N:o 8, om ändring i Kongl. KammarCollegii Circulair, af den 31 Julii 1805, i de delar, sorn angå FrälseBondes befrielse från skyl - Vrot. Vtdr. d. 7 April iQ23> digheten, att tourvis bestrida Fjerdingsmansbefattningen. N:o 9 , om utvidgad frihet till VäderMjölqvarnars uppbyggande m. m. N:o io, rörande väckt fråga och upphäfvande af stadgandet, att, då' Norrskt lakegods utur andra hand styckevis försäljes, vigten deraf bör i kärlet inbrännas. N:o 11, angående Gästgifveriers anläggning och Gästgifvares tillsättande. Af d. 18 sisth Martil". N:o 12, angående praestanda till Bruken af Åboerne å de Hemman, hvilka Bruksidkare till Skatte inlöst. N:o 13, rörande väckt fråga, om upphäfvande af föreskriften, att af allmogen utfärdade kungörelser om Auctioner och andre hushållsangelägenheter böra af vederbörande Kronobetjent påskrifvas, innan de från Predikstolarne uppläsas. S. D. e. m. Föredrogs BorgareStåndets ProtocollsUtdrag af denna dag, innehållande, att sedan mer än två månader redan förflutit, i» från det Kongl. Majtts nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof blifvit d. 31 sistl Jan.
Hädanefter kommer emellertid serien att ostördt inflyta med en \ två uppsatser i måöaden. t i o n ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör föreläggas, lagd. än den hvilken här redan är.föreHvad först sjelfva arbetslokalerna angår, är väl kändt, att det nämda Stockholmsbolaget, allt sedan det för snart tvänne år sedan invigde sin nya ståtliga lokal vid Norra Smedjegatan, härvidlag presterar det ypperst möjliga. Den stora apparatsalen är ytterligt rymlig, ljus, luftig och i all måtto beqväm. Hvilken stor roll dessa faktorer: ljus, utrymme och frisk luft spela för utöfvarne — eller rättare utöfvarinnorna — af ett enerverande. och ansträngande arbete behöfver ej särskildt påpekas. Den nämda apparatsalen är mer än 110 fot lång, 29 fot bred och 21 fot hög. På sidan om denna sal är till telefonisternas beqvämlighet sörjdt för ändamålsenliga frukost-, toalett-, badoch kapprum. De rent yttre betingelserna för de unga telefonisternas materiela välbefinnande äro således på ett mönstergildt sätt tillgodosedda. Härutinnan kan ock knappast för mycket göras. Ty det är fåfängt att söka förneka, det telefonistens yrke är af en synnerligen ansträngande art. Den evinnerligt spända uppmärksamhet, de måste iakttaga, det enerverande surret från de tusentals ringapparaterna och kopplingsbordens klapprande klaffar, den särskildt ansträngande natt-tjenstgöringen — allt förenar sig att undergräfva ett icke allt för starkt nervsystem. Och våra damer äro icke särdeles välkända att i detta hänseende vara öfverflödigt starkt utrustade. Att sjukdomsförhällandena vid det Allmänna telefonbolaget dock ställa sig så gynsamt, som nedan af siffror närmare framgår, vittnar godt om, hvilka lyckliga resultat kunna ernås genom ändamålsenliga arbetslokaler och ett rationelt ordnande af arbetstiden. Vid Stockholms allmänna telefonaktiebolag äro för närvarande anstälda 100 qvinliga telefonister, hvilka, fördelade i två vakter, förrätta allt arbete vid expedition af samtalen.
Gesäller kringvandra landet hela åratal, utan att någorstädes hafva blifvit använde i arbete; att de esomoftast hvarken blifvit i mantal antecknade eller fullgjort Beväringsskyldigheten; att de icke sällan besvära Rikets invånare med hellande, under hot och pockande; samt att de merendels, sedan arbetskraft och helsa under sådant kringströfvande blifvit förspilde, på ålderdomen falla barmhertighets-anstalterue till last, eller ock någon gång, efter det lättjan och okynnet tagit öfverhanden, öka antalet af uppenbara eller hemliga förbrytare. De förslag, hvilka Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-stånden, vid 1823 års Riksdag, äfvensom Borgare-Ståndet vid 1830 års Riksdag, Expedit ions-Vtikollets Förslag till lind. Skrifvelse} N:o 234- uppgjorde till ordning för handtverkerien, och hvilka Commerce-Collegiurn sedermera år 1836 utarbetat, innehålla lill afhjelpande af förenämnde olägenheter atskillige stadganden, dem Rikets Ständer nu tagit i öfvervägande. Då emedlertid den åsigt icke synes vara antaglig, att Gesäller böra ställas under Tjenstehjons-stadgan, hvarigenom de mera bemedlade classerne möjligen skulle afskräckas ifrån alt egna sina söner åt de industiella yrkena, samt den mera' utbildade arbetsskickligheten underkastas allt för stort tvång och beroende, helst icke eller den i lag bestämda legotiden torde med mästares och gesällers ömsesidiga belåtenhet instämma, hafva Rikets Ständer varit betänkte på annan föreskrift härutinnan, samt mera omfattande stadganden, hvilka Rikets Ständer trott sig hufvudsakligen finna uti det af serskilde Commitlerade lör fattigvårdens reglerande, i fråga om gesällers kringvandring, framlagda och Rikets Sländer Nådigst meddeldla underdåniga förslag.
Då jag således ej kan antaga, att linien till Sevalla är den af Kommittéens pluralitet förordade sträckningen för norra stambanan — hvilket antagande jemväl torde finna stöd utaf det förhållande, att Kommittéen under sin utredning af på frågan om norra banans sträckning inverkande statistiska och ekonomiska förhållanden, ej för den linien ansåg behöfligt uppdraga någon banrayon —, och då Kommittéen åtminstone i den frågan, att Upsala och Sala borde af jernbana anträffas, varit enhälliga, är det väl huruvida ifrågavarande stambana skall gå till Sala öfver Upsala eller öfver Örsundsbro och i sednare fallet med bibana till Upsala, hvarom egentligä meningsskiljaktigheterna förefinnas. Kommittéen synes i allmänhet ej vilja godkänna några allmänna grunder för en stambanas framdragande, och har gjort sig mycken möda försöka visa, att den förut af Regering och Ständer samt af Kommittéer och Chefen för statens jernvägsbyggnader antagna hufvudgrunden, att en jernväg bör, så mycket möjligt är, ej fortgå utmed segelbara vatten, utan endast på lämpliga ställen beröra desamma, ej är praktiskt möjlig att tillämpa, samt att en jernvägstrafik ingalunda skulle hafva någonting att befara genom täflan med angränsande sjötransport. Så säger Kommittéen, att i England t. ex. hafva jernvägar blifvit lagda nära kusterna, som de nästan oafbrutet följa, samt att här i landet ännu ej finnes erfarenhet om omöjligheten för jernbanorna att täfla med vattenkommunikatiouerna.