Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ar genom äktenskapsförord viss egendom från mannens målsmanskap undantagen, och vill ej hustrun sjelf samma egendom förvalta, eller är hon ej dertill lämplig; förordna Rätten god man att förvaltningen öfvertaga, och läte kungörelse derom i allmänna tidningarne införas., Till stöd för sitt förslag har Herr Hierta åberopat en af honom vid sisthållna riksdag väckt motion i samma syftning, som emellertid icke lyckades vinna Rikets Ständers bifall, och ytterligare anfört, hurusom den af motionären föreslagna rättigheten att genom äktenskapsförord kunna särskildt (örordna om förvaltning och disposition af egendom, som hustrun eger före äktenskapet, jemväl funnes genom lag stadgad i flera andra länder och särskildt i den Fransyska civillagen vore med mycken omsorg bestämd. Redan den omständigheten att berörda förslag icke vid sisthållna riksdag af Rikets Ständer godkändes, måste ingifva Utskottet betänkligheter mot att nu med förord framlägga detsamma till Rikets Ständers bepröfvande. Men äfven andra skäl, som vid öfverläggningen angående detta ämne blifvit inom Utskottet anförda, hindra Utskottet att understödja motionärens förslag. Det är visserligen sannt, att egendomsgemensamhelen icke utgör något väsendtligt vilkor för äktenskapet, och att egendomsförhållandena makar emellan kunna så bestämmas, att hvardera behåller sin förmögenhet för sig utan sammanblandning med den andres; men derutaf följer icke att hvardera maken skulle ensam åtnjuta inkomsten af sin förmögenhet och hafva sin hushållning och sina affärer för sig, och ett sådant förhållande skulle icke öfverensstämma med 8 Lag-Utskottets Betänkande No 7. våra vanor och vårt föreställningssätt. Så länge äktenskapet fortlar, mäste ett gemensamt bo finnas, och så länge detta finnes, måste också hushållningen vara väsendtliga delar gemensam. I de naturliga skiljaktigheterna emellan den manliga och qvinliga karakteren ligger grunden till en arbetsfördelning inom familjen, som endast till skada för familjelifvet kan upphäfvas. Hustruns verksamhet måste omfatta den inre hushållningen, mannens åter är rigtad utåt.
Riksgäldssedlar, om inlösen af sådana. Motion N:o 173 och 192. Stats-Utsk. Utlåt. Rosenberg, Sven, från Christianstads län. Motion N:o 3, om förlängd betalningstid för på utmätningsauktion köpt egendom. Motion N:o 4, om bestämmande af den undervisningstid, som må anses motsvara den folkskolelärare tillerkända minimilön. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 58 och Mern. N:o 94. Motion N:o 5, om förändrad röstberäkningsgrund vid prestval. Sam mans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4 och Meni. N:o 18. R. St. underdån. Skrifv. Motion N:o 62, om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 10 Januari 1759, m. fl. dithörande författningar, angående fatalier i politioch ekonomi-mål. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 13 och Mern. N:o 28. R. St. underdån. Skrifv. N:o 110. Motion N:o 98, att alla stadganden om dödsstraff måtte under viss tid icke tillämpas. Lag-Utsk. Betänk. N:o 25. Motion N:o 261, om upphäfvande af de uti § 32 af 24 Kap. Kyrko lagen förekommande stadganden om klockares brefbäringsskyldighet. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 30. Motion N:o 262, om reglering af organisters och klockares löneförmåner Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 76. 55 Rotar, svaga i Kronobergs län, om undersökning af den till dem utgående ersättning. Motion N:o 139. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Rotereglering1, om ny sådan inom Westerbottens län.
Till uppförande af en ny byggnad i hufvudstaden för Svenska Slöjd-föreningens Söndagsoch aftonskola; att utgå med i årligen 300,000 Till Lärares aflönände och elevers underhåll m. m. vid praktiska Skeppsbyggeri-i ris ti tutet i Carlskrona, 7,000 R:dr om året eller för 3 år 21,000 Till aflöning för Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader samt dess tjenstebiträden, såväl i hufvudstaden som i landsorterna, 28,900 R:dr om året eller för 3 år 86,700 Till arfvoden för undervisnings meddelande åt Civil-ingeniörer, 3,000 R:dr årligen eller för 3 år 9,000 Till stipendier åt elever, som genomgå deli för Civil-iHgeniörer bestämda kurs, 3,000 R:dr om året eller för 3 år 9,000 Till undersökningar, inspektions-kostnader och expenser för allmänna arbeten, 30,000 R:dr årligen eller för 3 år O q O S:gr 1,123,700 | B) Anslag för En gång. Ersättning åt aflidne Häradsskritvaren C. E. Ruckmuns sterbhus för den förlust Ruckman fått vidkännas i ..följd af för hög uppskattning af Häradsskrifvare-bostället Ärga N:o 3 i Sö- dermanlands län 1,600: — För uppförande vid Ultuna Landtbruks-institut at en stallbyggnad utaf gråsten; att utgå under år 1864 . 18,000: — Till uppförande vid Ultuna Landtbruks-institut af ett boningshus med lärosalar, laboratorier, rum för elever m. m 109,000: - Transport 128,600: — 1,123,700 j — 20 Tillhör Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 149. Riksmynt.
Jag har ej bestridt att halfva lönen må utgå i råg och den andra hälften i det sädesslag, som jemte råg utgör det allmännaste i orten. Men som det händer, att kronobonden utgår i flera än 2:ne sädesslag, så passa icke allestädes de ordalag, som blifvit begagnade i betänkandet. Derföre föreslog jag, att man skulle antaga dem, som PresteSt. begagnat, emedan dessa just synas afse det af mig nämnda förhållandet. Men om II. o. Ad. ej vill antaga dem, så hemställer jag, om icke den hälften, som ej utgöres i råg, kunde få utgå i det eller de sädesslag, som inom orter, jemte råg, lemnäs i kronotiondespanmål. Frih. Hamilton: Jag ber den sista värda talaren om ursägt, men jag har en afskrift af PresteSbs beslut, och det innehåller i denna punkt, att orden ”hvaraf hälften råg och hälften det sädesslag, som, jemte råg, inom orien i kronotiondespanmål utgår,” utbytas mot dessa: ”i det eller de sädesslag och på det sätt k ron olion den inom orten utgår.’' Med den ordalydelse, som PresteSt. således har beslutat, hemställer jag till Hr von Hartmansdorff, om det icke skulle kunna hända, att läraren erliölle t. ex. endast korn och bafra, men ingen råg, och jag tror att Hr von Hartmansdorff med mig instämmer deruti, att han åtminstone bör hafva något råg. Hr von Hartmansdorff: I sådant fall hemställer jag till Frih. Hamilton och Ståndets ledamöter, örn det ej vore skäl att sälta ”alla de sädesslag,” hvarförutan det alltid kommer att i åtskilliga orter blifva tvetydigt hvad man menar. i mom. bifölls med den förändring, att orden ”hälften det sädesslag,” skulle utbytas emot orden ”hälften i det eller de sädesslag." Den 3 April f. m. 4 §:n 2 mom. PresteSt. hade för detta mom. antagit följande lydelse: ”Skolläraren skall af församlingen förses med tjenlig bostad och nödigt bränsle.
Nädiga proposition framställde skäl och considerationer, ej kunnat undgä att till de Re spective Ständens Mptysta ompröfning och godtfinnande wvrdsammeligen hemställa huruwida, och i hwad morr, Tackjarns-Bergslagerne mage af denna summa fäs blifwa understödde soM enligt Banco-Utskotrets förut yttrade förmodan, kan besparas af de -s, 24Z,9OZ R:d, Hwilka, jemlikt Högloft. Stats-Utskot» rers allmänna Finansplan, Banquen till StatsMerkets vumgängeiiga behof, än widare borde förskjutas? Men i händelse, emot Banco-Utstoltets förmodan, nägon biträdes-iillgäng för berörde Bergslager i denna wäg sig icke skulle förete, huruwida dä för detta ändamäl, en tillgäng uti Banquens fits terligare biträde till Stals-Werket af 200,000 Md Lunde fä äga rum? Banco-Utstoltrts förbcrörde hemställan har, li k! , r466 Den 28 Zebrusrii likt ankomne Utdrag af Prokocollen hos HZgloch Ridderstapet och Adeln under ven 14 vennes, hos Högwördige Preste-Slandet under den 9:de och hos Walloch Borgate.Sränbet den §:te sistl. ^sanuarii, bliswit bifallen. Hederwärda Bonde-Ständct deremot, enligt Urdrag af desi Protvcoll under den 9 sisti. Ianuarii bestulet: det skulle Banco Utskottets Be» tankande i anledning af Kongs. Maj.ts Äadige propostlion om understöd förTackjerns Bergslagernes till Utskottet äler förwisas, med den allmänna anmärkning, att da den af Banco - Utskonet förestagne Länesumma af 200,000 Rldr, wore för bchostvet alldeles otillräckelig, densamma borde ökas till der af Kongl.
Om män nu afven skulle anse, att en sådan öfverassignering ägt rum för så vigtiga föremål, som dem att bibehålla riksärendenas besörjande i full gång, och bereda jemnvigt mellan tjenstemannens arbetsförmåga och folkets kraf att få sina angelägenheter utredda och behörigen handlagda; så har delta icke ledt till någon den ringaste tillökning i kronoutskylderna eller någon skuldsättning; och såsom bevis derpå torde jag få nämna, att om äfven man ville fylla dessa brister och uppföra på ordin.-stat hvad för embetsverken icke är pä denna stat uppfördt, sa motsvara statsinkomsterna, och de efter vanliga grunder blifvande Statens tillgångar detta så fullkomligt, att icke ett ögonblicks tvifvel uppkommer om deras tillräcklighet, ulan tvertom att öfverskott, och dessa ganska betydliga ändå, uppstå; ty alltsedan 180g har statsinkomsternas belopp icke visat en så fördelaktig talla, som vid denna riksdag. Ilr Le frön, Joh. Pehr: Jag hade beslutat att åtminstone icke deltaga i denna preliminär-discussion; men då jag flera gånger hört, att ett nytt politiskt konstord, en ny politisk glosa framträder, och jag har mig bekant, att glosorna äro farliga, om de icke straxt vid sin uppkomst fa någon bestämd förklaring, emedan det är med dessa politiska ord eller glosor, som man, sedan tiotal af år tillbaka, slår dunster i ögonen på dem af allmänheten, sorn icke äro i den ställning att sjelfve kunna för sig utreda de verkliga sakförhållandena. Denna politiska glosa, som nu fästat min uppmärksamhet, är: ''Gamla Statsskicket.” Det är angeläget, alt vi, som nyttja ett sådant ord, förklara hvad vi dermed mena. Skall dermed förstås vår Reg.- Forms 4 § °ch Sveriges ansvarighetslag för Statsrådets medlemmar, sådana de oförändrade finnas stadgade, eller menas dermed måhända några administrations-detaljer ?
Nu! hvar finnes väl emot den förra ett bättre Correctiv, åt den sednare ett säkrare moderations-medel, än att hålla Bränvinet i ett jemnare högre pris, gifva det en lättare, en mera säker Debit, sorn bägge delarne måste blifva otvungne absolute följder af Städernes från Landtbygden årliga uppköp, blott att emot inpractiserande af Utländskt Brännvin kraftige anstalter vidtagas? Om detta allt tages i Patriotiskt besinnande , om derjemte Städerne behaga öfverräkna bland härvid möjeliga ersättningar: l:o Den, att på Argumentet af denna förlorade egna tillgång hos deras Husfolk och öf. rige flerfalldige relationer inskränka den hos dem nu så öfverdrifna förtäringen, hvartill Den 24 Martti, e. m. 429 deras egen öfverdrifna tillverkning gifvit både anspråken och sedvanorne. 2:0 Den att slippa hithörande Bevillning, som till ersättningen för Staten bör drabba Landsbygderne. 3:0 Den af en troligen härigenom utvidgad Bytes-handel, af på Ved och äfven Spannemål billigare Torgpriser &c. Då borde detta Förslag unna6 att stå i förening med den allmänna viljans fordringar till vederläggning af Sagornas skildring af Svenska Folklynnet; som skulle, ehuru snällt och beskedligt man skrapar under egen bättre försedd gryta , likväl med en viss förtrytelse sniglas åt hvad som möjligen skulle kunna ligga i de andras. Utskottet befarar att härigenom en alltför stor afsaknad skulle i Städerne drabba Ladugårds-interesset. Men sådant är icke att befara, om åt dem efterlåtes att till producerande af Foderväxter begagna den jord de med andre förbindelser innehafva, hvarigenom för sitt ändamål skulle vinnas mycket iner än af Dranken, hvars fördelar af sina vedei börande visserligen mångordigt beprisas , men i lika diagonalsyftning, som den hvaraf mången nykommen liten Verldsborgare smekas för ett intresse , som ligger i en helt annan Physionomie. In summa:
I afseende på Tull å Hampa, har Collegium biträdt Handels-Societetens yttrande; och hvad angår sammansatta eller beredda Medicinalier, tillstyrkt att de, rörande införsel af dylika Medicamenfcer, nu gällande Författningar må orubbade bibehållas. Hvad Klädes-tillverkningen vidkommer, är uti Gollegii Skrifvelse vidlyftigt anfördt: att införseln af groft Klä - Bevillning s-Utskot tels Betänkande N.-o 27. de varit förbjuden sedan och in förseln af fint Kläde sedan 1771; att Klädesfabrikerna beständigt åtnjutit och åtnjuta betydliga årliga penninge-understöd af allmänna medel; att, oaktadt Klädes-tillverkningen efter 1771, i anseende till försämradt mynt, är upptagen till högre värde, så har tillverkningen i qvantitet icke tilltagit i samma proportion, utan för hvarje decennium omvexlät emellan 3 å 4o°iOoo alnar om året, och sådant utan afseende derpå, huruvida Författningarna emot Lurendrägeri under tiden varit mer eller mindre stränga. Att årliga behofvet af Kläde betydligt öfverstiger ofvannämnde tillverkning; qchsättet huru detta behof blifvit uppfyldt, har Gollegium funnit upplyst af Klädes-fabriks-idkarnes egna uppgifter om det betydligare förråd deraf, som i Rikets vestra och södra Provincer blifvit inlurendrägat, oaktadt Tull-bevakningens uppmärksamhet; och slutligen, att dylik oloflig införsel af Kläde icke kan förekommas, så länge Svenskt
M. afgå med den underrättelse, att i den delen den K. propos:n blifvit afslagen, och att frågan derom förfallit, emedan R. St. ansett det förmånligare för Staten, att erhålla räntorna i kontant i st. f. att emottaga deni i persedlar. Man får icke, mine Hrr! förbise, att ett frånträdande af den K. proposm, och alt ett beslut i motsatt riktning eller i enlighet med komiterades andra alternativ, hvilket Konungen redan ogillat, icke kan leda till lag, ty Konungens afslag är ju redan pä förhand gifvet, och således kan icke alla fyra Ståndens beslut gifva framgång ät den önskan man synas hafva, att räntorna skola utgå i penningar. Hr von Hartmansdorff har redan ulredt, huruledes Utsk. tillåtit sig, att pä sidan om och utöfver innehållet af R. Sl:s föreg:de beslut uppställa voteringsproposm. Utsk. hade icke bordt glömma, att när Utsk. undfår prot.utdr. från de olika Stånden, innehållande deras i frågorna fattade beslut, hvilka sedan skola sammanjemkas, det icke må försöka, att sätta en bokstaf till eller borttaga en sådan från de beslut, hvarje Ständ för sig fattat, utan Utsk. skall ordagrannt upptaga Ståndens beslut uti voter:s-propos:n der sådan eger rum. Nu har Utsk. i ja-propos:n, tvärt emot R. o. Ad:s saint PresteStrs beslut, intagit hvad de öfriga Stånden bifallit och i nej-propos:n R. o. Adis samt PresteStis beslut, och om då nej-propos:n vinner skall frågan förfalla. Utsk. hade bordt finna, alt R. o. Ad. samt PresteSt. alldeles icke beslutat öfver den första delen af alternativerna. Huru vill man då, att man skall votera öfver ett förslag, hvaröfver alla fyra Stånden icke fullständigt yttrat sig. Först, när detta skett, visar det sig, huruvida någon votering kan anställas.
På tillfrågan af chefen, hvarföre jag lemnat riksdagsorten utan hans tillstånd och utan att uppgifva förändrad adress, anlörde jag, att jag på grund af Hr Landtmis tillstånd lemnat riksdagsorten, för att efter 14 dagar till densamma återvända. Beträffande att jag ej uppgifvit förändrad adress, afgaf jag icke någon förklaring. På befallning af chefen nedgick jag i vakten för. att afvakta resultatet. Eiler en stund infann sig derstädes Ofverstelöjtnant Mörner, då jag af honom på chefens befallning anbefalldes 8 dagars arrest på eget rum, utan rättighet att mottaga besök. Dagen..elter, eller den 3 Januari kl. omkring 1, infunno sig hos mig Ofverstelöjtnant Mörner i sällskap med Major Lindgren, då Öfverstelöjtnant Mörner förklarade, alt jag hade rättighet att mottaga besök. Den 4 Januari aflat jag en skrifvelse till Chefen, med begäran, att det återstående af tiden måtte få anstå, intilldess min riksdagsmannarätt upphört. Härpå erhöll jag nekande resolution på grund deraf, att jag skulle hafva förklarat mig oförhindrad den ådömda arresten undergå, hvarom jag dock icke afgifvit något yttrande. Och beslöts: Att skrifvelse skulle under .denna dag aflåtas till Chefen för Göta Artilleri-regemente, Hr Öfversten m. m. C. N. Berg, med infordrande af bans utlåtande i ämnet. Stockholm som ofvan. Rätteligen utdraget, intygar ex officio, M. Westmark, t. f. Registrator.» Sedermera yttrade Frih. af Ugglas: På samma gång, som jag anhåller att få till R. o. Ad:ns prot. öfverlemna denna officiella handling, vågar jag till Ståndet hemställa, huruvida icke, då det ändamål, som Hr von Francken genom sin motion afsett, redan är genom Just.-Ombudsmannens åtgärd vunnet, R. o. Ad. skulle finna lämpligt att låta bero vid de lemnade upplysningarne.
Det torde derföi’e icke vara välbetänkt att nu föreslå sådana stadganden, hvarigenom de nuvar. småsedlarna skulle ännu längre blifva utelöpande. Dessutom kommer härtill jemväl den omständigheten, att, om föländrade sedlar af alla valörer skulle på en gång utkomma i rörelsen, någon osäkerhet hos den mindre upplysta allmänheten, vid bedömandet af dessa nya sedlars rälta förhållande till de hitintills allmännast Pen Maj e. m. begagnade sedelvalörer, vore åtminstone icke otänkbar. Jag tillstyrker bifall till 4;de punkten af Otsk:s förslag. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag skall vördsamt anhålla att få veta, om det är kändt, huru Preste^ och BorgareStm afgjort denna fråga. Någon underrättelse rör:de PresteStrs beslut i denna frångå var ännu ej ankommen; men BorgareSt:s prot.-utdr. af d. i dennes rö'r:de BancoUtskrs utlåt. N:o i35 upplästes, in-. Behållande, att Ståndet fattat följande beslut: ”1:0 Utsk:s hemställan i betänk. N:o 107, att, äfven folden händelse, som ock nu inträffat, att It. Sl:s beslut ang:de myntenheten icke skulle varda af K. M. stad fristad t, Bankens, nya sedlar måtte lyda å r:dr cour., ansågs förfallen, i enlighet med hvad Utsk. pag. 3 af utlåt.
Majit det oaktadt ej mindre i bref till Öfverdirektören vid Landtmäteriet, jemte erinran derom, att, i händelse det ekonomiska karteverkets verkställande uppdroges åt Topografiska korpsen, de derför beviljade medel kornme att dragas från den Hufvudtitel, hvartill de af Rikets Ständer blifvit anslagne, förordnat, att det ekonomiska kartevcrket fortfarande skulle stå under inseende och ledning af Öfverdirektören med bit äde af Öfveringeniören och ingeniörerne i Landtmäterikontoret, och i sammanhang dermed dels anbefallt Ofverdirektören att antaga skickliga personer till kartografer, hvilken benämning de vid det ekonomiska karteverket anställde rekognoscörer skulle erhålla, mot årsarfvoden af 1,000 lill l,f?00 R:dr allt efter personens ådagalagda skicklighet och tjenstenit, förutom 300 R:dr i resepenningar och af högst 2,500 R:dr för den kartograf, som antoges till förman, och dels föreskrifvit att, till befordrande af större säkerhet, enhet och skyndsamhet, Topografiska korpsens m. fl kartor borde begagnas; att skalan i allmänhet skulle vara Vso.ooo^dels; att arbetena skulle börjas dels i något af de närmast Stockholm belägna länen och dels i Norrbottens län, under Landshöfdingen Widmarks ledning samt att denne skulle ega att för sitt län disponera 10,750 R:dr och Ofverdirektören för hela riket i öfrigt 11,000 R:dr årligen — än ock, efter det Ofverdireklören i underdånig skrifvelse den 19 September sistnämnda år anmält, att tillräckligt antal skicklige sökande till karlograftjcnsterna sig icke anmält och alt sådane, enligt Ofverdirektörens förmenande ej heller skulle kunna erhållas utan alt årsarfvodena ansenligt förhöjdes, i nådigt Bref den 16 näslderpåföljde
En Vaktmästare 500: 5 Distrikt-Chefer, tillika Majorer Vägoch Vattenbyggnads-Corpsen, å 1,800 Rdr 9,000: 6 Distrikt-Adjutanter, hvaraf 2 i 4 distrikten, ä 750 Rdr norra och 1 i hvartdera af de öfriga 4,500: Summa Rmt Rdr 33,000: kommande årliga tillökningen i anslaget då att utgöra 5,450 Riksdaler. Slutligen och med hänsigt till vigten deraf att kunskaper i vägoch vattenbyggnadskonsten fortfarande spriddes inom landet, hade Styrelsen i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer äska, alt anslag till arfvoden för lärare vid Mariebergs Artilleri-läroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra CivilIngeniörer, samt till stipendier åt elever, som genomgå den för Civil-Ingeniörer bestämda kurs, måtte varda anvisade till enahanda belopp, som vid nästlidne riksdag beviljades, eller med 3,000 Riksdaler årligen under åren 1864—1866 för hvartdera af dessa föremål. I sammanhang med förevarande generalförslag anmälde Departements-Chefen att, senare än förslagets afgifvande, till Civil-Departementet inkommit dels ett af Majoren C. Adelsköld meddeladt utlåtande och kostnadsförslag öfver järnvägsanläggningen mellan Helsingborg och Södra stambanan vid Eslöf, upptagande en slutsumma å 2,629,000 Riksdaler, jemte förslag till förändrad utgångspunkt å Södra stambanan för linierna till såväl Helsingborg och Landskrona, som Ystad, hvilken punkt Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1SG2.
— Du är ju blott elfva år? — Ja, hon var en liten fin, grå get, ska' jag säga, men så snart jag bekände på Elsa Larsdotter, sparkade hon henne till döds. — Och nu föres du icke vidare? — Jo, Gud bättre mig, senast förliden natt! Då var stort bröllop i Blåkulla. De både dansade och sjöngo der, samt slogos och refvos äfven. Då satt Elsa i taket som en ljuskrona, med hufvudet ned och fötterna upp. Men jag tror nu att jag får vara i fred, ty till slut slogo de tärning om mig, och då förspeltes jag till Bengt Bagares hustru, som har hela tjoget förut. Pojken fick nu gå. När han lemnade salen, inkom tyske grefvens hofmästare och begärde företräde för rätten, hvilket äfven beviljades honom. Han förklarade, sedan han mödosamt linkat fram till bordet, grefvens hans herres stora misshag öfver det förargliga tal, som han förnummit, nämligen, att den för trolldom anklagade flickan skulle varit i grefvens rum nattetid. Om han, grefven, vidare skulle få höra slika kalumnier och förtal, måste han gå till hofrätten, förklarade hofmästaren, för att klaga och skaffa sig skydd till sin reputation och anseende, hvilket han velat tillsäga de välädle och högvördige kommissarierna. Dessa ord gingo rätten djupt till sinnes, och resolverades det, att hofmästaren skulle till hans höggrefliga nåde frambära rättens hjertinnerliga försäkran och löfte, att om någon vidare understode sig, att angripa hans höggrefliga nådes karakter, skulle denne få med rätten att göra. Hofmästaren bugade sig och tackade å sin herres vägnar för rättens högvisa rättrådighet, hvilken denne helt visst skulle hafva i gunstig åtanke. När han lemnade salen och gick i genom förmaket utanför, kom han att kasta en blick åt fönstret. En äldre qvinna hade rest sig upp från bänken och betraktade honom uppmärksamt. Han stannade, som det tycktes i hög grad öfverraskad af hennes åsyn. Den sjelfbelåtna minen förvreds till ett fult grin och han skyndade hastigt ut genom en af sidodörrarne.