Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brottet skall straffas med Sextiosex Riksdaler Trcttiotwä Skillingars böter och Skriften konfiskeras. Dernäst: Skrifter, författade i ett spräk fullt af uppsätlig wanart, säsom otuktiga talesätt, täta och nedriga swordomar, eller andra skamliga grofheter. Förbrytelsen skall straffas med Trettiotre Riksdaler Sexton Skillingars böter. Alt klandrande omdöme om den tvid närma» rande Riksmöte antagna Stats-Författningen, hwarigenom nägon wägade upphäfwa sig att ogilla och bestrida den i samma Regerings-Form fastställda och genom en särskilt Successions - Ordning af Riksens Stän, der ytterligare bestämda Thronföljdcn. Brottet skall straffas med twä ärö fängelse ä fästning och Skriften konfiskeras. Dernäst: alt yttrande om be öfriga delar af samma Stats - Författning, som icke inffränkcs tillen loflig och foglig framställning af yppade betänkligheter, utan genom sjelfum Skrifartens högeligen förolämpande beskaffenhet, förbryter sig emot den skyldiga wördnad, som Statens Grundlag owillkorligcn tillkommer. Brottet skall straffas med Sextiosex Riksdaler Lrettiotwä Skillingar böter. Om konfiskations nödvändighet pröfwe Domaren. Ders 12Z3, Den 2 October. Dernäst: ständeliga omdömen och yttranden, sngäcnde Monarkisk Styrelse eller Regerande magt i allmänhet. Brottet skall straffas med Sextiosex Riks» daler Trettcotwä Skillinges böter, och Skriften kon» fistcraS. 4- Alt staglastellgt och förklenande yttrande, hwarigenom nägon, under brottslig förgätenhet af Majestätets helgd, wägade förgripa sig . emot Konungens höga Person, ware sig i enskilt afseende, eller med hänsigt till utbfningen af Desi i Lagen grundade Magt och Rättigheter. Brottet stall straffas enligt Allmänna Lagen MW. B. 5. Kap. 1. Z. eller med s ärS Fängelse ä Fästning. Skriften stall konfiskeras.
Boije har uti sitt afgifne yttrande ansett Domstolarne innebära den enda säkerheten för enskildas fredande, samt uppgjort en historik utaf Juryns domareåtgärder. Jag beklagar, att den värde Ledamoten icke är här tillstädes; jag skulle då fora honom till minnes hans eget exempel, och hemställa lill honom, hvad hans egen erfarenhet i detta hänseende kunde intyga. Jag slutar nu försvaret för den åsigt jag yttrat, och öfverlemna!’ till Ståndet, 334 Den 25 Januari i e. m. såsom Domare i första instantien, samt vidare till Svenska Folket, och sist till den lugna efterverlden, att bedöma mitt förhållande. Åtminstone kan jag försäkra, att jag med lugnt samvete begagnar samma uttryck som den värde Motionairen på förmiddagen, nemligen att jag heldre velat gagna än behaga. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, anförde skriftligen: Det ligger i det ännu rådande menniskolynnet, att heldre höra och läsa klander, än beröm af medmenniskors handlingar, och således äfven af Styrelsens och Embetsmäns åtgärder. Också af denna orsak har merendels, och i alla constilutionella länder, ett Oppositionsblad flere läsare, än ett Ministeriellt. Det får Styrelsen och dess Organer hålla till godo; och Samhällets väl kräfver snarare granskning af deras mått och steg, än loftal öfver dem. Äro åtgärderne nyttige, föra de sjelfve sitt beröm med sig; äro de skadlige, bör en Regering, som älskar landets väl och upplysning, gerna se, att de i en anständig lon granskas och bedömas. Vanställas af en kittslig eller okunig skribent dessa åtgärder, så måtte de väl tagas i försvar af en annan, äfven icke för en blind anhängare af Ministeren känd, oväldug skribent; annars vore det en tort för en Nation, som älskar frihet och rättvisa. Den 25 Januari i e. m. 335 Då Rikets Ständer i8oq införde tryckfriheten, försummade de vidtaga skyddsmedel mot dess missbruk, icke i afseende på allmänna angelägenheter, Regeringens och Embetsmäns åtgärder, utan i afseende på medborgares enskilta förhållanden.
Någon fabriksrörelse af större betydenhet drifves icke på landet; men vid fabrikerne i och omkring Gede stad tillverkades år 1857 varor för omkring 2700000 R:dr, hvaraf vid Strömsbro bomullsspinneri och väfveri samt Stigslunds klädesfabrik för 1800000 R:dr. och vid garfverierna för 450000, skeppsvarfven för 200000, tobaksfabrikerna för 80000, repslageriet för 50000, samt vid gjuteriet för 120000 R:dr. Af binäringar lemna arbeten för bruksrörelsen samt trävarutillverkningen ännu den förnämsta förtjensten åt allmogen i provinsen, samt derjemte smidesarbeten, qvarnsteushuggning af lösa sandstensblock omkring Storsjöns stränder, och snickeri i Wahlbo samt Ofvansjö socknar. En del af Gede stads invånare samt kustboerne idka betydligt strömmingsdske, hvars produkter afgå till det inre af provinsen samt till dera delar af riket. 7» TÅBKLL öfver Jerntillverkningen. Tillverkningens belopp i medelia! åren 1835—1857. Af stångoch manufaklurjern är i medeltal vågförd t. Verkens namn. Tackjern Stång-oc manufakturjeri Orter hvarifrån nedanstående råämnen hämtas. Centner. t1 Centner. Centner. Malm. Tackjern. Kalmar Län. Flerohopp ! Hornsö i (>000 1700 Sjömalm från närligjgande sjöar; bergmalm från Nora öfver Pataj holm samt l '/, mil ’ landväg. ( Mälaren öfver Kalmar (samt derifrån 5 mils (landväg. Kalmar Län. I Mälaren öfver Oskarshamn. Hagelsrum o. Rosenfors 7000 700 Sjömalm inom orten. Masugn på stället. Pauliström 2000 500 j l):o d:o och bergmalm från Ökna socken |i Jönköpings Län, 1 mil. l):o. Storebro 1)000 2400 I Sjömalm från omgif(vande sjöar. H:o.
En kärnfrisk, mäktig åder af humor, som redan under skolpojktiden oemotståndligt gifvit sig luft i otaliga lustiga upptåg, framträdde hos den unge studenten som en obe-tvingelig håg för » höggunstigt gyckel » och munter drift, som lika hänsynslöst tog till föremål den gamle fänriken, som genom krutröken sett ryssen i hvitögat, och den gamle erkebiskopen, Runebergs egen frände, som åren 1808 — 1809 mäktigt ingripit i Finlands öden. När han nu, detta unga, fria snille, som vuxit upp i de mest ursprungliga förhållanden, som fostrats vid naturens barm och närts af de antika skönhetsidealen, begynt studera den nya svenska litera-turen och fann, huru olik den var allt hvad han hittills erfarit i lif och lära, i verklighet och dikt, stegrades hans ungdomliga antipatier. Och när han lärde känna de mindreuppbyggliga, år efter år förnyade striderna mellan Fosfori-sterne och Gamla skolans förkämpar, likasom mellan Fosfo-risterne och Tegnér, vaknade plötsligt hans alltid slagfärdiga, dristiga upptågsmakarlust, och i ett nu beslöt han sig for ett jätteskämt, en parodi på hela den nyare svenska literära riktningens förnämsta verk — Fritiofs saga — ett slags motstycke till Markalls sömnlösa nätter. Så förklarar man, synes det oss, på naturligaste sätt uppkomsten af Runebergs parodi på Tegnérs snillestordåd. Vare nu härmed huru som helst, sjelf har Runeberg genom att förstöra sin parodi gifvit Tegnér all möjlig upprättelse för den förolämpning, han tillfogat honom. Genom samma grundliga sjelfkritik har han tillika vridit vapnet ur händerna på dem, som, med kännedom om hans poetiska slyngelårs käcka bragd, möjligen sökte klandra honom der-fÖr. Det bör således ej vidare kunna väcka anstöt på något håll, om man i literaturhistoriskt intresse framlägger några af de stycken ur parodien som bevarats till våra dagar.
Rådet skall deltaga i alla de förhandlingar som afse afslutandet af förbund med främmande makter eller med ett ord deltaga i alla ministeriela mål, för att sedermera äfven kunna afeller tillstyrka de beslut Konungen går att fatta. Hvad beträffar afgöraudet af sjelfva de ministeriela målen eller afslutande af förbund i enlighet med nu föreslagne 12:te §, så kan jag icke tänka mig möjlighet för någon person, som vill med sakkännedom besluta, att han skall finna sig belåten med, att en traktat eller konceptet till traktat med en främmande makt förelägges honom, utan att han tillika får veta motiverna till det förbund som skall afslutas. Nu har man likvid icke tillstyrkt att samtlige StatsRåds-ledamöterne skola erhålla del af de handlingar som innefatta dessa motiver, eller föreslagit ändring i öfverensstämmelse dermed af 12:te §:n. Om nu StatsRådet, då det erhåller del af en förbundshandling, säger: Vi kunna icke i frågan afgifva något yttrande, emedan vi icke känna de förhandlingar, som ligga till grund för förbundet, vi anhålla att af dem få del, så svarar Konungen likmätigt Grundlagens föreskrift: Jag har låtit föra dessa underhandlingar i närvaro af min UtrikesMinister jemte en af eder, mine Hrr, hvilka genom ed äro förbundne att hålla allt hvad som är afhandladt, hemligt. Jag medgifver icke att till eder kunskap må komma något af dessa underhandlingars innehåll. Då skulle den märkvärdiga händelsen inträffa att Konungens öfrige Rådgifvare voro nödsakade att under ansvarighet för rådslagen yttra sig öfver denna traktats mer eller mindre gagn för det allmänna, utan att känna de grunder, hvarpå den hvilar, och sedermera vill man för denna statshandling utkräfva ansvar af Rådgifvarne, utan att dessa ens kunna försvara sina åtgärder med de motiver som ligga till grund för traktaten. När man stiftar lag, måste man tillse att icke dylika inkonseqvenser upkomma, och jag anser derföre att Const.Utsk:s förslag, långt ifrån att vara nyttigt, snarare är skadligt, emedan det i Grundlagen införer stadgande!!, som rakt strida mot grundlagstiftarnes mening.
God afton, min snälla gosse! Kors, hvad har da fått för slag? OTTO (öppnar jagtväskan). Två snöskator och en bofink, mamma lilla! AGDA. Fy! hvad du är elak, som har hjerta att döda mina små foglar, som sjunga så vackert! Det är inte snällt af dig, Otto! LARSSON. Du har väl inte trampat i mina åkrar heller? OTTO. Nej, det har jag precis inte, men jag var alldeles tvungen att ta en liten lof öfver Storängen för att komma uppåt hagen efter den här snöskatan. LARSSON. Otto! har jag inte förbjudit FRU LARSSON. Ack, min vän, var inte ond på honom för det. Det ä' ju bara för att göra oss en liten glädje, som han sprungit sig så trött och varm. Stackars, min gosse, hvad du ser medtagen ut! OTTO. Äh! Inte ä' jag en så'n stackare, som ni tror. Ni skulle sett, då jag var på Karlberg! Men, pappa! inte får du se ut, som om de sju magra åren skulle grasserat på din egendom! Se så! (Klappar om Larsson.) LARSSON. Herre Gud, den pojken kan man då aldrig bli ond på! Men hör du du får inte springa i mina oslagna ängar. OTTO. Nej 'vars! Men nu ska' jag helsa på dig, Agda lilla! Det höll jag på att glömma bort! (Kysser henne.) AGDA. Otto, ta' dig inga friheter! Jag tycker inte om det der! FRU LARSSON. Kors! hvad hon schåpar sig! Ska' hon vara rädd för sin kusin? Men hvar är Karl någonstans? Har du inte sett honom, Otto? OTTO. Nej! Jag har verkligen annat att göra än gå och valla min stora bror. Men fråga Agda; hon brukar ha' reda på honom! (Postbudet kommer med väskan.) LARSSON. Se der ha' vi nyheter. Inga bref, bara tidningar! Nu ska' vi se, hvem vi få till pastor efter gubben Lindgren, som gått till sina fäder. (Ögnar i tidningen.) Åh! Herre Gud, så roligt Gustaf har blifvit utnämnd! Se här! Se här!
Då detta likväl är ett bestyr, som måste anses serskildt tillhöra Kyrkoherden 1 och för hans embete, hemställa Utskotten, att Ridderskapet och Adelö samt Bonde-Ståndet måga förena sig med de öfrige Stånden om antagande af Utskottens förslag oförändradt, så lydande: ”Kyrkoherdarne höra, hvar för sin församling, åi ligen till StiftsStyfelsen ingifva berättelse om förhållandet med folk-undervisnimsanstalterne derstädes; äfvensom det åligger Consistoriel ne att , hvart femte år, till Kongl. Maj:t insända underdånigt utlåtande öfver folkundervisningens tillstånd inom sine respective Stift” Slutligen införes här, i enlighet med det ofvan åberopade beslutet, den af samtlige Riks-Stånden godkände *7 .§- Skulle å en eller annan ort serskilda hinder möta för tillämpningen af de stadganden, som i ofvanstående förslag finnas utsatte, måga dessa hinder underställas vederbörande embetsmyndigheter, sorn ega att, efter desammas beskaffenhet, pröfva, hvilka undantag från de gifna föreskrifterne, sorn af omständigheterne påkallas. Stalssamt Allm. Jjcsv.- och Ekon.-Utskottcns Förslag, N.o tgo. 33 Af Utskottens förslag om anslag af allmänna medel lill folkundervisningens befrämjande, har Förslaget Lit. a) till inrättning af Seminarier blifvit bifallet af Borga,eoch Bonde-Stånden, som sålunda för detta behof bestämt o,5oo R:dr å,ligen, intill året efter nästa Riksdag, att utdelas 5oo R:dr till hvarje Seminarium; men Ridderskapet och Adeln jemte Presle-Ståndet hafva bestämt anslaget till i3,ooo R:dr, deraf 1,000 R;dr årligen tilldelas hvarje Seminarium. I anseende till denna sk i I jag tig het, få Utskotten inbjuda Borgareoch BondeStånden att instämma i de öfrige Ståndens beslut; men om denna inbjudning icke antages, föreslås votering i Förstärkt Stats-Ulskott om följande proposition:
Maj:l behagade föreslå Rikets Ständer, att för ytterligare trenne år till ofvanberörde ändamål anvisa 1,200 R:dr Riksmynt om året, eller tillsammans 3,600 R:dr samma mynt. 33:o. Sekreteraren A. M. Strinnholm har i underdånighet anhållit, att Eders Kongl. / / ** si # / Maj:t måtte täckas till Rikets Ständer göra Nådig framställning derom, alt sö-Sekreteraren kanden finge fortfarande uppbära det årliga understöd af 1,300 R:dr, som vid Strinnholm. sistförflutna riksdag blifvit honom beviljadt för utarbetning och utgifvande från trycket af »Svenska folkets historia från äldsta tider»; och har sökanden derjemte anmält, att 6:te bandet af ifrågavarande arbete under loppet af nästkommande år kommer alt läggas under pressen. Med bifall till denna underdåniga anhållan och för att bereda Sekreteraren Strinnholm tillfälle att fortfarande egna sin verksamhet åt fortsättningen af förrberörde förtjenstfulla arbete, torde Eders Kongl. Maj:t finna godt i Nåder föreslå Rikets Ständer, att det begärda anslaget för ytterligare trenne år mätte beviljas. 34:o. Sedan den årliga pension af 300 R:dr banko, hvilken allt sedan år 1849 Pension åt af Allmänna Indragnings-staten utgått till aflidne Provincial-läkaren Professor Eric ^ro^sfls°^ii Acharii enka, Margaretha Maria Hoffberg, i anseende till hennes den 19 sistlidne oförsörjda Juni inträffade död numera upphört, hafva professor Acharii efterlémnade ofördöttrar. sörjda döttrar, Charlotta Wilhelmina och Erica Julia Maria Acharius, uti ingifven skrift i underdånighet anhållit, att ofvannämnda utaf deras moder i lifstiden 72 Bil. JYs 7 till Kongl. May.ts Nåd. Prop. JVs 1, om Statsverket 1856. Pension för Kapellmästaren, Assessor E. Wenster.
Ett svettdrifvande bad, som borde kunna m e d fördel begagnas i hemmen o c h som icke borde ställa sig så dyrbart, att det ej kunde få insteg öfverallt, är det s. k. spritbadet. D e t är enkelt anordnadt. Under en trästol ställes cn spritlampa, patienten sätter sig fullt afklädd på stolen, omklädes från halsen m e d en stor filt, som räcker ända ned till golfvet, där den fasthålles af ett par pålagda tyngder eller stenar. När nu spritlampan antändes, uppvärmes luften, som omger den badande, hvilken också rätt snart kommer i svettning. Vatten utvecklas här vid spritens förbränning o c h vi betrakta spritbadet som ett lindrigt ångbad, där uppvärmningen o c h ångbildningen sker m y c k e t långsamt. Temperaturen b ö r hållas mellan 38° — 39°. Största goda modeller uti olika stilarter, IDUN gagnas i form af kraftig afrifning, dusch eller dylikt. I b l a n d vill läkaren, att ingen afrifning skall begagnas, den sjuke invecklas då i cn uppvärmd, torr å \ i o c h får hvila en half timme. Efter denna tid påklädcs han torrt linne och får lägga sig uti sängen, där man har i beredskap torra o c h väl uppvärmda lakan. V i hoppas inom närmaste framtid kunna anordna de medel, som behöfvas härtill, på ett praktiskt och billigt sätt, att detta bad kan blifva mera begagnadt. P å landsbygden, där man har längre väg till städernas varmbadhus, b ö r man i detta spritbad få ett lämpligt surrogat för de förut omtalade varmluftseller ångbaden. Hithörande äro de bad, som införts af den bekante pater K n e i p p, denne nutidens store apostel på hydroterapiens område. Dessa äro lokalångbad o c h gifvas som fotångbad, underlifsångbad och hufvudångbad.
Borgare-Ståndet serskildt, enligt ankommet Protocolls-utdrag, öfverlemnat till Lag-Utskottet att afgifva omförmälde förslag till lag-förändringar; så och utan afseende derå, att Nådigt svar ej följt å Rikets Ständers, rörande det förändrade myntsystemets antagande, aflåtne underdåniga skrifvelse, samt alt följagtligen ovisst är, huruvida Rikets Ständers deruti framställde förslag varder af Kongl. Maj:t gilladt eller afslaget, i hvilket senare fall den till Lag-Utskottet öfverlemnade fråga kommer att förfalla, anser sig dock Utskottet nu böra meddela Utlåtande i anledning af det uppdrag, Utskottet i berörde afseende erhållit. Ehuru obestämdt detta uppdrag lill syfte och omfattning är, förmodar likväl Utskottet, att detsamma afser, att nya bestämmelser, angående beräkningen af de i Lag och serskilda Författningar dels i daler, mark och öre, dels i Riksdaler utsatte penuingebelopp skulle af det beslutade förändrade myntsystemet blifva en följd och böra af Utskottet föreslås. Utskottet får härvid vördsamt erinra, att daler, mark och öre i 1734 års Lag voro grundade å det myntvärde, alt t daler eller 4 mark eller 3ä Öre svarade emot | Riksdaler specie i silfver. Dessa grunder rubbades likväl sedermera derigenom, att silfver-specie-myntet nästan försvann ur allmänna rörelsen samt dess representant banco-riksdalern föll i värde; och förhållandet dem emellan var vacklande och obestämdt, intilldess Myntbestämnings-lagen den 1 Mais i83o, med bibehållande af det gamla räknesättet i Riksdaler Banco, enligt hvilket alla liqvider derefter, såsom dittills, skulle ske, fastställde den skilnad, alt i\ Riksdaler Banco motsvarar 1 Riksdaler sillver-specie.
Till bestridande af utgifter i och för arbetenas vid Statens jernvägsbyggnader oafhrutna fortgång har, jemlikt Kongl, brefvet den 5 Februari 1858, till disposition af Herr Öfversten m. m. Friherre N. Ericson blifvit under revisionsårets lopp från Kongl. Statskontoret utbetald en sammanlagd summa af 7,150,000 K:dr Runt. § 1. Då arbetena å Statens jernvägsbyggnader under revisions-året icke hunnit den utsträckning, att några bestämda resultater af trafiken derå kunnat inhemtas, hafva Revisorerne af Chefen för nämnde byggnader, Herr Öfversten m. m. Friherre Ericson begärt, att erhålla upplysning angående förhållandet mellan inkomster och utgifter under åren 1859 och 1860; och har bemälde Chef, med anledning deraf, meddelat följande yttrande, hvilket Revisorerne ansett böra i berättelsen inflyta: »Bruttoinkomsten från och med den l:sta Januari till och med den 31:ste Augusti 1859 uppgick till 246,457 R:dr, samt driftoch underhållskostnaden till 198,641 R:dr, hvadan en behållning uppstod af 47,816 R:dr. Trafiken bedrefs under denna tid emellan Götheborg och Falköping eller å en sträcka af 10,6 mil. För hvarje mil af banans längd var således bruttoinkomsten 23,250 R:dr, driftoch underhållskostnaden 18,739 R:dr och behållningen 4,511 R:dr. Under ifrågavarande månader af innevarande år har trafiken varit i gång emellan Götheborg och Töreboda, eller å en sträcka af 17,1 mil. Bruttoinkomsten har uppgått till 385,487 R:dr, underhållsoch driftkostnaden till 278,608 R:dr och behållningen till 106,879 R:dr. — 150 - För hvarje mil räknadt, är bruttoinkomsten således 22,543 R:dr, underhållsoch driftkostnaden 16,292 R:dr och behållningen 6,251 R:dr.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45. Alik. till Exp.-Utsk. den 19 Jan. 1860, kl. 8 e. m. Utlåtande, angående beräkningen af Stats-verkets inkomster. Bland Stats-Utskottets förnämsta åligganden är, jemlikt 53 § RcgcringsFormen oell 30 § Riksdags-Ordningen, att utreda och för Rikets Ständer uppgifva Statsoch Riksgäld;-;-verkens tillstånd, förvaltning och behof. Detta åliggande, i hvad det afser beräkningen af Stats-verkets inkomster, går Utskottet nu att fullgöra, och får, efter tagen kännedom af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof jemte Kongl. Stats-kontorets till Kongl. Majit i ämnet afgifna underdåniga berättelse, äfvensom inom Riks-Stånden väckta och till Utskottet remitterade motioner rörande vissa inkomst-titlar, härigenom till Rikets Ständers pröfning afgifva förslag till beräkning i Riks-statcn af Stats-verkets ordinarie inkomster för år 1861 och följande år intill dess den vid nästinstundande riksdag skeende statsreglering blifver gällande. Vid uppgörande af detta förslag har Utskottet, på sätt tillförene varit öfligt, låtit utreda beloppen af hvad å de särskilda inkomst-titlarne till Stats-verket influtit under några föregående år till och med år 1857, det sednaste, för hvilket Rikshufvudboken hunnit afslutas. Resultaten af denna utredning, omfattande åren 1855—1857, äro i allmänhet omförmälda under do särskilda inkomst-titlarne och dessutom, för lättare öfversigt, uti hosföljande tabell sammanfattade. Under innevarande riksdag, likasom vid föregående, hafva hos Riks-Stånden blifvit väckta och till Utskottet remitterade flere motioner af den beskaffenhet, att deras bifallande skulle medföra väsendtliga rubbningar i afseende å Statens ordinarie inkomster.
Jag anser det som något vida bättre. Den 21 Juni e. ta. 371 Den första föreskrift, som deri meddelas, är den om hus-andakten. Högligen önskar jag, att den kunde påtvingas. Det våldet vore åtminstone ett kärlekens och icke etl ondskans. Religionen, endast den rätt predikas, hemäktigar sig nog menniskohjerta! ensamt genom sin inneboende kraft. Hvad sednare delen af Konventikel-plakalet beträffar, skulle jag önska, att det kunde betraktas såsom ett våldsplakal; ty nogsamt känner Frilen, alt deri ligger straff för dobbel, spel och lättsinnigt lefverne å sabhathen. Frih:n framställde denna invändning i anledn. af mitt yttrande, att presterue aldeles icke behöfde besöka konventiklarne, förrän det visat sig att irrläror dit insmugit sig. Jag påstår, att, för att irrläror icke må inrota sig vid dessa sammankomster, presterskapel må besöka dem eller också ega makt att förbjuda dem, innan irrläror dit insmugit sig. Visserligen är det sannt hvad Frihtn sagt, all presterskapet sedermera kan förbjuda konventiklarne; men det skulle likväl kunna hända, att, om än prosten besökte en konventikel, der irrläror predikades, han icke med bästa vilja i verlden förmådde att förskingra dem, åtminstone skulle jag kunna uplysa detta med två eller tre exempel, likasom äfven en värd nu frånvande talare af R. o. Ad. kan intyga, hurusom presternas bemödande att förhindra dylika konventiklar, rakt af blifvit trotsade, och framkallat ohyggliga stridigheter. Den sista villan blefve då värre än den första. Vidare har Frih. Cederström begagnat några uttryck, som jag förmodar han egentligen icke menat, då han talade om lala och försumliga prester.
Underlåter borgenär, som betingat sig större ränta, att inom en månad från förlällodagen, medelst gäldenären delgifven lagsökning eller stämning, gälden kräfva, njute, för den tid han efter förfallodagen är till ränta berättigad, ej mer än Sex för hundrade om året. Ej må till högre belopp ränta i fast egendom intecknas. “ Högsta Domstolens flesta Ledamöter lemnade olvanberörde förslag utan anmärkning. Hill. lill R. St. I Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Hä/t. 2 Kongl. Maj-.t \dd.