Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Air den i ullBetjening eller underhållan. det af de för begagnandet af denria rättighet alldeles oundgänglige anstalter. Delta med livad mera i ämnet anfördt blifvit har Bevillningsutskottet i noga öfvervägande tagit och får dervid anföra: först att det, enligt •Grundlagen, åligger detsamma, att opåmint och utan afseende derpå, huruvida någre motioner blifvit derom gjorde eller icke, till Riksens Högloft. 'Stander inkomma med förslag till Grunder flir den blifvande BeviHningensfördelning. Denna åtgärd måste förutsätta grunder för Btvillningens utgörande och med dessa grunders uppgörande •för så val Tullsorn den allmänna Bevillningen, äfvensom alla öfrige till denna Beskattningsåren ■räknade inkomst titlar, har lietta Utskott alltid okl.mdradt gått i befattning, och synes det ligga i sakens natur , att en undersökning om hvad som kan fördelas bör föregå forslaget till fördelningen. Med kännedom af Statens stora behof och svårigheten för nationen att dem uppfylla — en kännedom, den Utskottets Ledamöter dela med alla Riksdagsmän, som med redlighet vilja göra' sig räkning för den allmänna ställningen, fördes Utskottet till undersökning derom , huruvida den hittills stadgade grunden för Tullt 388 BtviUninga-Utskotttts Betänkonden. Bevillrhngens utgörande uppfyllde eller förfelade sitt ändamål. Utskottet fann då , att allmänna förbud mot införandet af Utländska Fabrikater låg till grund förförfattningen, att från desse förbud icke sällan blifvit gjorde undantag, icke till fördel för handlande i allmänhet , utan endast för en •eller någre få , hvilka fått såsom monopolier begagna desse , till -enskild vinst, men till förlust understundom för det Allmänna och alltid för Fabrikerne, såvida de kunnat tillverka behofvet och afsigten med de generelle förbuden varit deras ■'skyddande.
Mits och Rikets Kammar-Rätts i;sta Revisions-Contoir, under granskningen af 1813 års Lands-Bok för Södermanlands Län, blifvit anmärkt, hurusom berörde Hemmans-räntor, hvilka, efter Revisio-j nens förmenande, bordt utgå efter årliga Markel gångs-pris, blifvit af Staden endast efter Kronovärdi redoviste, Kammar-Rättenvid sakens pröfning, af anförde skäl ansett sig böra hos E. K. M., jemte anmälan om' förhållandet, underdånigst hemställa, att för framtiden i Nåder mätte förordnas, det innehafvarne af samma Hemman - Untlerdäniga Skrifvelser. 481 haan borde, pä sätt yrkadt blifvit, räntorneefter markegång utgöra; hvarefter E. K. Mits och RU kets Kammar-Collegium uti underdånigt Utlåtande i ämnet, så väl insändt Magistratens 1 Thorshälla och E. K. Mits Befallningshafvandes uti förenämnde Län, yttranden , deruti båda dessa Aucioriteter, under åberopande af Kongl. Brefvet den 14 Februarii 1713 och Kongl.
Riksgälds-kontorets skulder och tillgångar vid början och slutet af den tid, hvars räkenskaper Rikets Ständers nu församlade Revisorer granskat, hafva,Revisorerne ansett sig, med bibehållande af samma uppställning som förut varit bruklig, böra meddela enahanda, från de granskade räkenskaperna hemtade, upplysningar om skuldernas och tillgångarnes belopp och beskaffenhet vid 1864 års början och utgång samt de förändringar, som i afseende på hvarje särskild skuldoch fordringspost under loppet af nyssberörde år inträffat. De för jernvägsbyggnaderna anslagna medel äfvensom skulderna för jernvägslånen och de för deras liqviderande afsatta fonder upptagas likväl icke här, då dessa medel och fonder i särskild räkenskap redovisas. *r Revisionens omfattning. — 4 — Riksgälds kontorets skulder. Revisorerne hafva således låtit uppgöra följande jemförelsetabell öfver Riksgälds-kontorets utbalanserade Skulder. Räntebärande: vid 1863 vid 1864 års slut. års slut.
Prop. om Statsverket 1853. 27 Bil. 7. K Arbetsplan för åren 1855, 56,57, under förutsättning att Rikets Ständer bevilja Extra Stats-anslag till det belopp sorn äskas. Linieskeppet Stockholm, som är under nybyggnad, skall färdigbyggas och med inventarier förses samt till skruf apteras och förses med ångmachin. Linieskeppet Scandinavien färdigbyggas och till inventarier kompletteras. Linieskeppet Gustaf den Store, hvilket skepp är 21 nr gammalt, bör undergå reparation och med bristande inventarier kompletteras. Linieskeppet Dristigheten kompletteras med bristande inventarier. Fregatten Josephine, hvilken är 19 år gammal, bör undergå reparation. Fregatten af Chapman, som är 23 år gammal, bör repareras, men samtidigt härmed till Korvett förändras, med bibehållande af sitt täekta batteri. De vid Carlskrona och Götheborgs stationer befintliga kanon-skonertar iståndsättas, äfvensom de mindre fartyg, som anses förtjena komplettering, och stationernas roddfartyg kompletteras i den mån tillgångarne medgifva. Etablissementernas bristfälliga hus, murar, quaier och broar iståndsättas, samt de under nybyggnad varande verkstäder ro. m. fullbordas i den mån som anslaget räcker. Förråderna kompletteras med bristande gevär, handvapen, projektiler, hampa, ekevirke, sängkläder, persedlar, nödig utredning m. m. i den mån anslaget dertill lemnar tillgång. 88 Kongl. 3taj:/s Nåd. Prop. om Statsverket 1853. Uppgift på antalet och tillståndet af Eders Kongl. Maj:ts Flottas Fartyg, såsom de, efter fullbordad arbetsplan, vid 1857 års utgång anses kunna blifva, så vida de Extra Stats-anslag, sorn föreslagits alt af Rikets Ständer begäras, blifva beviljade. Linieskepp. Carl XIV Johan. Carl XIII. Försigtigheten. Stockholm. Guslaf den Store. Scandinavien. Prins Oscar. Dristigheten. Fäderneslandet. Manligheten. Fregatter. Desirée. Götheborg. Josephine. Eugenie. Norrköping. Euridice.
Den kritik man inom de stora hufvudstadsbladen bestått har ej varit, kunde ej vara en oväldig granskning af ett föreliggande arbete, ett undersökande med opartisk noggranhet af dess verkliga förtjenster eller fel, — med ett ord — en oväldig analys, utan blef, jemte ett kategoriskt fördömande eller berömmande, beroende å till hvad läger författaren hörde, ett ytligt påseende af formela brister i den eller den detaljen eller ett upprepande af de banala fraserna: “ herravälde öfver formen ", “ goda anlag " etc. etc. Föröfrigt, ju mera ett vittert arbete fjermade sig från beröringen med dagens stora frågor, det lif som i verkligheten rör sig bland menniskorna, de spörsmål som uppstå bland dem, de fordringar de uppställa — ju mera det närmade sig det ideal som nogast betecknas af det heliga uttrycket u IS art pour Vart *, desto lättare fann det nåd hos kritiken. Det är detta “ 1 ’ art pour l ’ art “ som utgör det hänglås hvarmed vår ortodoxa kritik sökt utestänga alla fordringar på ett rättvisare bedömande af såväl de alster af våra grannländers författare som lyckats smuggla sig fram till oss, som ock af de tunnsådda försöken i realistisk riktning af inhemskt ursprung. Det är med detta “ 1 ’ art pour l ’ art “ som Strindberg bannlystes, Kjelland fördömdes och Elsters “ farliga folk " skickades sin författare efter i grafven. Det är ändtligen med denna malätna dogm som Ibsen göres till nihilist. — Men det är, som Brandes säger, en estetik som för femtio år sedan hade kredit — men ändå ej varsann.Det länder dock vår literaturgranskning till heder att inom sin krets ega åtminstone ett par som, oberoende af den skola de tillhöra, uppfattat och kunnat utföra sitt värf så som det bör uppfattas och utföras, och det är i första rummet Posttidningens anmälare C. D. af Wirsén som äran tillkommer att hafva skrif-vit anmälningar, hvilka icke äro ett enbart upprepande af nötta former utan äro analyser af de tankar och idéer författarne framburit. Å andra sidan kan man från det håll der man älskar framåtskridande äfven å detta fält icke annat än beklaga den ensidighet som likväl gör sig gällande i dessa anmälningar.
Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Enligt Författningarnes föreskrift och då Friherre Anckarsvärd* anförande redan för längre tid sedan (på hvad väg är mig obekant;) blifvit tryckt uti Tidningarne, samt sedan flera påminnelser från landsorterne i följd deraf till mig ingått, får jag anhålla, det Högloflige Ridderskapet och Adeln täcktes tillåta Riddarhus-Secreteraren att meddela mig vidimerade afskriften af mine anföranden i samma ämne, för att låta de samma införas i någon Tidning. Och blef Grefve von Plåtens berörde anhållan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förjniddagen den s5 Martii 1823, Dea ‘i5 Martil, 707 S. D. Remitterades till Stats-, Bevillningsoch Särskilta Utskotten: Friherre Carpelans, Carl Mauritz, den 21 dennes på bordet lagde Memorial, i anledning af väckt fråga pm en förändrad organisation af Tullverkets styrelse och förvaltning. Lagfamt Allmänna Befvårsoch OeconomleUtjkotten: Grefve Posses, Carl Henric, den 21 dennes på bordet lagde Memorial, angående vissa grunder för en blifvande nårings-frihet; jemte det af Herr von Hartmansdorff, August, rörande samma ämne, denne dag afgifne yttrande. Ut Supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande StatsUtskottets den 12 och 10 dennes under N:ris 4o, 44 och 45 afgifne samt den 19 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: 1) I anledning af de till Stats-, Bancooch Riksgäldsverkens öfverseende år 1820 församlade Riksens Ständers Revisorers afgifne Berättelse, angående Statsverkets förvaltning och räkenskaper. 2) I anledning af väckt fråga om de så kallade TalmånsTafllarnes återställande samt H»r* jcar Talmäns representations-kostnad.
Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets: I anledning af erhållne återremisser å Utskottets Betänkanden: om Glasoch Porcellaines-förares, samt Smides-handlares ohehöriga kringstrykande, och angående den nya Evangeiii-Bokens antagande. Frän Hedervärda Bonde-Ståndet: Af den 1, 3, 6, 8, 10, 12, i\, i5, 17, 18, 19 och 20 dennes, samt denne dag, innefattande : 1:0 Remiss till StatsBancooch Lag-Utskotten: Af Riksdagsmannen Måns Mattissons från Christianstads Län väckte, och af BondeStåndet allmänneligen understödde motion, om nytt öfverlemnande till Kongl. Maj:t af Riksens Ständers åtgärd i frågan om enskilde Personers rättighet att utfärda Invisningar m.m. 2:0 Återremisser af nedannnämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden, nemligen: Stats - Utskottets : Med förslag till Reglemente för RiksgäldsConloiret; och rörande Landt-Räntmästarén Den 21 December e. m. RÖnströms underdåniga ansökning om återfående af försiiten tid för inlösen af arne Malmö f, d, Discont-Yerks utgifne Assignationer. Statsoch Banco-Utskottens: Om användande af de medel, hvilka, vid utredning af Allmänna Magazins-Inrättningens tillgångar och skulder, till Banken inflyta. Banco-Utskottets : Med förslag till Reglemente för belåningen af Våg-efTecter vid Låne-Contoiret i Götheborg. 3:o Bifall till nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: Stats-Utskottets:
Ad., med afslag å samma hemställan, måtte besluta, att för Lappmarks Eckles. verk skulle såsom förslagsanslag upföras enahanda belopp som i nu gällande Riksstat, eller 11,000 rdr; hvartill svarades ja. 22:dra punkten. Hr Cederschiöld, Gustaf: Att det icke står fullkomligt val till med presterskapets bildning i vårt land, torde icke af någon kunna förnekas, aldrnminst som Domkapitlet i Upsala sjelft i en sin skrifvelse erkänt och som stöd för sina önskningar om det nu ifrågav:de anslaget åberopat detta förhållande. Men icke ligger felet i bristande anslag och tillgångar, utan snarare i befordringssättet. Man hör visserligen ofta klagas öfver den tilltagande prestbristen, men dock inträffar aldrig att något pastorat, äfven med ringare löneförmåner, står obesatt af brist på sökande. Att på sådant sätt, som här afses, medelst stipendier inlocka ynglingar på en bana, der de framdeles måste se sig förbigångna af personer, D e n 21 Juli f. m. 237 sorn egnat sin föreg:de verksamhet åt helt annat håll, är ett sätt att gå till väga, som jag ingalunda vill understödja, och jag yrkar derföre att det begärda anslaget icke måtte beviljas, öfvertygad som jag är, att de påpekade missförhållandena skulle häfvas, om det toges till regel att vid befordran till presterliga lägenheter göra afs:de i främsta rummet på den inre drift och kallelse, utan hvilka denna verksamhet endast blir en tora formalitet och icke medför någon egentlig välsignelse. Frih. Creutz: Det i denna punkt begärda anslag måste jag till alla delar bestrida, ingalunda af hat eller ovilja mot presterna, men emedan jag icke kan gilla det system, som nu räder. Det är nemi. stridande emot kristendomens anda, som innebär att hvar och en skall vara sin egen själasörjare, utan att behöfva någon medlare mellan sig och Gud. Detta system att bilda en särskild kast, som för lön och betalning skall belastas med våra andliga angelägenheter, kan jag icke erkänna, det må hafva bestått i 1000- tals år och det må herrska i alla kristna länder.
Wid öfmcrmäg mde af hwad i detta ämne blifmik anfördk, hasme Wi mai insett, att de uti Kongl. Bresmet af den 20 Nowember 1798 fastställde grunder för berörde SpanmälS-anskaffning i flera afscenden äro i tillämpningen nyttigast; men Wi hasme dock i Räder funnit stäl att wid detta tillfälle meddela följande dels tillagde, dels förändrade, förestrister, nemligen: -.o. Sä snart en Landshöfding med säkerhet lnhemtat, att Länets Spanmälsgröda för äret icke ar tillräcklig för Jnwänarnes behof, och att den uppkommande bristen icke kan fyllas genom de anstalter, som manligen i enskild mag äga rum, samt att således werkelig nöd är akt befara, hwarom allt han, straxt ester skördetiden icke kan sakna fullständig underrättelse, åligger det honom att sädant hos Eder genast anmäla, och tillika uppgiswa, om han, medelst erhällande sörstom i penningar, pä de militor högstbcrörde Kongl. Bref stadgar, men med det ytterligare anständ med återbetalningen, som här nedan i 6 Puneten utstakas, ser sig r tillfälle alt sjelf läta anskaffa de erforderliga Spanmäls,quantiteter; men i annat fall bör han requirera undsättning in natura rill det belopp, som vundgängeligen ar af nöden. 2:0. 1744 Den 17 Julis. 2:0. Dä I af de ifrån andre Landsorter inkomna Rapporter hafwen full kännedom vin till-' ståndet i det hela, bör det ock för Eder blifwa latt att genast inse, hwarifrän det behöfwande Länet kan llämpeligast bispringas: och derest diSvonibla behållningar ej finnas i Kronans, den nödlidande otten närbelägna, Magasin, ssolen I osördröjeligen, genom Landshöfdingen i en med Spanmäl rikare för, sedd Province, draga försorg om sspndsam upphandling af det erforderliga q warnum och om transport deraf till Krono-Magasinen i den nödställda orten, samt tillika om
För bestämmande af prostitutionens ifrågavarande svårare art synes ej annat säkert kännetecken kunna i strafflag uppställas, än hvad nu gällande Lag i 57 Kap. 2 § Missgernings-balken innehåller, eller att qvinnan egnat sig åt skörlefnad i sådant hus, som anordnats till stadigvarande hemvist för lasten. Uttrycken i nu varande Lag torde derföre här böra bibehållas och således momentet få denna lydelse: Qvinna, som i dylikt hies låter sig till skörlefnad bruka, straffes med fängelse i högst sex månader eller straffarbete från och med sex månader till och med två år. Justitieråden Berg och Adlercreutz deltogo ej i den sistomförmälda anmärkningen. 9 §. Under åberopande af de vid 17 Kap. 3 § i lagförslaget anförda skäl, i den mån, de å här upptagna förhållanden äga tillämplighet, hemställde Justitierådet Adlercreutz, att sednare punkten i förevarande § måtte varda utesluten. I slutet af detta Kap. ansåg Högste Domstolen böra intagas dels det stadgande, som, i fråga om grym behandling af djur, förekom i Förordningen den 21 December 1857, dels ansvarsbestämmelser mot fylleri och äfventyrligt spel. Visserligen kunde dessa förbrytelser anses tillhöra så kallad polis-lag, ej allmän strafflag; men så vore äfven förhållandet med andra så väl i detta kapitel, som på andra ställen i förslaget upptagna brott; och i all - 43 mänhet torde näppeligen någon skarp gräns kunna uppdragas emellan polisbrott och andra förbrytelser, så framt man ej ville, såsom i en del utländska lagstiftningar skett, söka en dylik i graden af den brottsliga gerningens straffbarhet, hvarom dock, äfven om sådant hos oss skulle låta sig göra, fråga nu ej vore. Vid sådant förhållanda och då, för upprätthållande af hvad man förstår med allmän sedlighet, bestraffning af ofvanberörde förbrytelser vore nödig, trodde Högste Domstolen bestämmelser derom ej böra i förslaget saknas samt lämpligast kunna i förevarande Kap. intagas. På grund häraf tillstyrkte Högste Domstolen, att efter 13 § i förslaget rnåtte införas följande frenne nya §§: 14 §.
Det är icke af omensklighet, som jag söker hindra den som är så olycklig att icke tillböra någon församling ifrån att få denna tillflyktsort, men jag tror att man just genom ett sådant stadgande, som det ifrågavar., skulle mycket öka svårigheterna i delta afseende. Jag går icke så långt som Frih. Cederström uti påstående, att hvarje person i Sverige måste vara mantalsskrifven och tillhörande någon församling. Jag vill väl icke bestrida det helt och hållet, men jag har sjelf såsom landshöfding handlagt ett mål om en person, a3 år gammal, som koni från Östergöthland kringstrykande utan att tillhöra någon församling; den var född i en grop invid landsvägen, hade sedan åtföljt sina kringstrykande föräldrar, som voro lumpsamlare, hade aldrig varit mantalsskrifven och icke ens blifvit döpt. Jag medger, att jag måhända begick en olaglighet, då jag ålade den församling, der personen var född, att densamma vårda, men besvär anfördes icke, och jag har icke vidare hört af den saken. Detta är likväl ett bevis på att man kan vara född i Sverige utan 534 D c ii i5 Mars f. m. alt vara mantalsskrifven eller tillhörande någon församling, och det är troligt att samma förhållande äfven understundom inträffar med andra fattighjon. Jag vill äfven uppgifva ett annat exempel, t. ex. lösgifne fångar, hvilka flera år varit förvarade på fästningarna och förut tillhört värfVade regementen, samt, då de lösgifvas, icke kunna uppgifva till hvilken församling de höra. Om desse lösgifne fångar icke äro arbetsföre eller eljest äga någon utväg till bergning, — livar skall man göra af dem? ty ieke kan Konungens ISef:- li:de ålägga en församling att vårda dem. I vissa fall skulle jag derföre tro, att denna författning borde medgifva alt K. M. och Kronan försörjde sådana personer; men jag afstyrker antagandet af ett så generelt stadgande som detta, ty derigenom skulle de följder kunna uppkomma, som jag förut uppgifvit. På grund af de farhågor jag således anfört, tillstyrker jag afslag å denna punkt i dess nnvar. skick.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har en Ledamot förment, det bruket af utländska öfverflöds-varor föranleder till stora olägenheter, såsom fattigdom, otillräcklighet af Embetsoch Tjenstemäns löner m. m.; men, enär vanan af sådana artiklars bruk icke medgåfve ett tvärt afbrott, borde detta onda till en början endast minskas derigenom, att njutningen af allt utländskt öfverflöd, från och med det finare till och med det gröfre, belädes med en lämplig afgift; och hafva flere Talare yttrat enahanda åsigter > samt desto hellre tillstyrkt serskild beskattning å öfverflöds-varor, som deras import, på sådant sätt, torde, i någon mon, minskas. Utskottet finner deremot, å ena sidan, att Moliverna för dess redan i ämnet yttrade mening icke blifvit vederlagda derigenom, att en Talare förnekat dem ett af Bevillnings-Utskotlels Utlåtande N.o 28. erfarenhet bekräftadt vittsord, och anser det, å der\ andra, för tvifvelaktigt, om af-, giften å öfverflöds-varor skulle, på sätt man lörment, nästan uteslutande träffa de förmögnare, utan synes det mera troligt, att beskattningen i stället skulle allmänt och mest kännbart bäras af de mindre förmögna classerna, ibland hvilka ett stort antal personer, nu mera, nog allmänt nyttja dylika artiklar, till ex. socker och caffe; och då härtill kommer, att det, enligt hvad en Talare yttrat, möter oöfvervinnerliga hinder, att, vid en direCt beskattning å dessa artiklar, Uppdraga gränsen emellan och bestämma serskilda afgifter för en större eller mindre förbrukning; så linner Utskottet sig desto hellre böra ytterligare afstyrka den ifrågaställda allmänna Bevillningen för bruket af utländska viner, caffe, thé, m. m., Som ofvannämlide Betänkande redan blifvit af Högvördige Presteoch Vällofh Borgare-Ståndet antaget; hvadan Utskottet, i sådant skick, får öfverlemna ärendet till Höglofl.
Nu äro arfvingar liera, oell gör de sig urarfva: bestrider annan egendomens afträdande; åge denne rätt att egendomen tillträda, der han borgen lör veterlig gäld ställer oeh derom gör anmälan sist å tid, sou: i den offentliga stämningen lör inställelse utsatt är: vill i sädant läll sökanden för sin del alträdesansökningen återkalla, och gemensamt med den andra boet öfvertaga, eller vill det annan arfvinge; håfve der lof till, der jemväl lian, inom en vecka derefter, ställer borgen som sagdt är. Har någon genom testamente fått sig tillagd viss andel i den dödas qvarlåtenskap, eller obestämdt öfverskott sedan andra rättsägare sina andelar utfått; bafve ock han den rätt att boet öfvertaga, som i denna § arfvinge tillerkänd är. § 7. Lefver man eller husttu efter den, som död är, och vill den make allräda egendom, för att vinna befrielse från gäld; håfve tid dertill som i 5 <§ sågs § 8. Vill eflerlefvande make eller arfvinge undanskifta giftorätt eller enskild egendom; söke det inom tid, som för egendomsafträde stadgad är, och gifve bouppteckningen till Rätten in. Rätten utfärde i anledning deraf offentlig stämning å borgenärerna, pä sätt i 5 § af Kongl. Förordningen om boskilnad stadgadt är: och varde sedan mel saken så förfaret som i nämnda Förordning sägs. Hafva sterbhusdelägare egendom ej afträdt; vare för lagsökning ej frie. § »• ilar efterlelvande make eller arfvinge egendom afträdt, och vilja sterbhusdelägarne å andra sidan egendom undanskifta, eller vill deri, som afträdt giftorätt, undanskifta enskild egendom; gore derom skriftlig ansökning sist å tid, som i den offentliga stämningen för inställelse utsatt är. Om pröfning af sådan ansökning gälle hvad i 10 g af Kongl. Förordningen om boskilnad stadgadt finnes. § 10.
Då, enligt hvad ofta åberopade Statsråds-protokoll gifver vid handen, ej mindre bestyrelse!) för det i Göteborg år 1860 hållna nionde allmänna landtbruksmötet, uti skrifvelse hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, mötets enhälligt uttalade önskan att för framtiden större tillgång måtte beredas för åstadkommande vid sådana landtbruksmöten af rikhaltigare utställningar i allmänhet samt betydligare prisbelöningar, i synnerhet för hästar, än äfven Landtbruks-akademien, uti deröfver afgifvet underdånigt utlåtande, förklarat det vara i hög grad önskligt, om ifrågavarande premier, hvilka ofta ej ens betäckt kostnaden för transporten af de belönade föremålen, kunde komma att ökas, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte till omförmälda ändamål för nästa statsregleringsperiod bevilja ett extra anslag af 6,000 R:dr årligen. 32:o. Vidare har Kongl. Majit begärt att för nästa statsregleringsperiod måtte beviljas 3,000 R:dr årligen, till premier för utmärktare djur, uppdragna med särskildt fåstadt afseende å köttproduktion, att utdelas efter de närmare bestämmelser, Kongl. Majit kunde komma att meddela. Men då Utskottet uti nästföregående punkt tillstyrkt att det för prisbelöningar för husdjur m. m. afsedda anslag måtte för nästa statsregleringsperiod utgå till fördubbladt belopp, emot hvad under innevarande statsregleringsperiod lör sådant ändamål är anvisadt, torde, derest särskilda premier för gödboskap finnas behöfliga, tillgång dertill kunna inom sist nämnda anslag beredas; hvadan Utskottet ej kunnat tillstyrka beviljande af det anslag, Kongl. Majit för ifrågavarande ändamål äskat. 33:o. Till införskaffande af goda afvelsdjur af utmärktare boskapsracer, att spridas till olika delar af landet genom uppställande antingen vid stamholländerierna Slats-Utskottels Utlåtande M 99- 67 eller hos enskilde, har Kongl. Maj:t äskat enahanda belopp, som vid förra riksdagen å Riksgälds-kontoret anvisades, eller 10,000