Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådant är ej antagligt, och jag är öfvertygad att Direktionen sjelf ej kan hysa dylikt anspråk, enär den ej utgör ett stadigvarande chefskap, utan endast en för Ståndets angelägenheters besörjande och öfrig nödig omvårdnad utsedd delegation deraf. Gr. von Platen: Möjligen har jag icke riktigt uppfattat den siste värde talarens yttrande, och i sådant fall ber jag honom ursägta, om jag lemnar honom ett svar, som icke hör hit; men jag har åtminstone icke kunnat förstå hans ord annorlunda. Jag hemställer nemi. till den värde talaren, örn han icke finner sig handla riktigast, alt i denna likasom i alla andra frågor hålla sig vid sjelfva saken, och icke inblanda omständigheter, sorn med ämnet icke äga ringaste sammanhang. Jag tror, att om dylika utflvgter utom ämnet undvikas, skulle detsamma vinna ganska mycket derpå. Den Den 8 Mars f. m. 107 värde talaren har här sagt, alt de, som med honom äro af olika tanke, lefva endast för dagen. Frågan är likväl nu helt enkelt den, huruvida man har mera förtroende för Ridd.Direkhns eller Ridd.- Utsk:s uppgifter, och pä grund af de skäl, jag förut anfört, nemi. att Direktm, som jag tror, till Ståndets belåtenhet vidtagit större reparationer, men det oaktadt icke funnit nödigt att ifrägavar. afgift skall fortfara, anser jag detta för mig tala mera, än det tillstyrkande Ridd.Utsk. afgifvit. Hr Gripenstedt: Afven jag delar den åsigten, att man icke i oträngdt mål bör göra innovationer, men, mine Hrr! hvad är hela denna afgift annat än just en innovation! och, hvad värre är, olaglig på köpet. Jag upprepar hvad jag sagt, att beskattningsrätten icke tillkommer idigon annan än R. St. allena, och derföre har det också handt att den, som icke velat erlägga afgiften, någon gång svarat nej, utan att penningarna då hafva kunnat af den vägrande utkräfvas. Ar sådant lämpligt? Många ledamöter af detta Stånd äro i så små omständigheter att denna afgift för dem är verkeligen tryckande, och hvarföre skall man då onödigtvis utpressa densamma.
Om en förmögen man begår dråp eller genom vårdslöshet beröfvar en person lifvet och derigenom dennes efterlefvande familj komme att sakna nödigt underhåll, är det otvifvelaktigt att, med afseende å gerningsmannens större tillgångar, skadeståndet bör bestämmas högre än om det skulle utgå af en fattig person, hvars hela årstillgång åtginge dertill. Genom orden »nödigt underhåll» och »hvad för makan eller barnen tarfvas» synes i alla fall vara tillräckligen klart uttryckt, att domaren bör göra afseende på hvad till familjens underhåll oundgängligen behöfdes, men genom de af Frih. Armfelt påpekade ord har lagstiftaren velat uttrycka, att då en förmögen man begått ett dylikt brott, både kunde och borde han åläggas att bidraga till familjens underhåll och den dödades barns uppfostran i någon rikligare mån än en fattig person, som behöfde hela sin tillgång för underhållet af egen familj. Det synes mig derföre, att denna fingervisning för domaren är af vigt, emedan han annars icke skulle kunna så, som han önskade, göra afseende på de brottsliges olika förmögenhetsvilkor. Jag anhåller således om bifall till §:n. Gr. Mörner: Mig synes att denna fingervisning skulle lätt kunna blifva en missvisning, så till vida som den kunde föran - 414 Den 11 Juli e. m. leda domaren att mera se på den brottsliges tillgångar än på deras behof, åt hvilka man skulle bereda hjelp och ersättning. Enligt min tanke bör nemi. skadeståndet icke kunna nedsättas, derför att den brottslige är i mindre goda omständigheter. De efterlefvandes rätt att fordra understöd förminskas nemi. ingalunda härigenom, fastän möjligheten för dem att kunna utfå detsamma blir mindre. Jag får derföre förena mig med Frih. Armfelt. Hr Carleson: 1 motsats mot den siste värde talaren, får jag förena mig med Gr. Sparre. Denna § är ordagrannt lika lydande med 62:dra §:n i K.
IV. B. 198. A. 264. — Wto 2. angående återlemnande af Prosten Doctor Björkmans lil] Högvördige PresteStåndet ingifne Memorial om Portofrihet för ContractsProslarnes skrifvelsei Embelsärenden. IX. U. 269, 357. A. 432. — N:o 3. angående Herr Erik Lefflers motion om underdånig anhållan hos Kongl. Majit, att bränvinsbränningen vid instundande Maji eller Junii månads början måtte varda inställd. V. B. 7. A. 10. VI. U. 93. A. 302. — N:o 4- i anledning af Herr Friherre J. W. Sprengtportens och Herr C. af Robsahms motioner, om fastställande af en viss accis-afgift å bränvin, som till Stockholm och Rikets större städer införes. V. B. 125, 17g. Å. 226. VI. IX. U. 433. XI. Å. 90. XIV. U. 184. XV. A. 238. — N:o 5. angående grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen. VI. B. 207, ^16. — N:o 6. i anledning af återremiss af N:o 3. VI. B. q3. A. 352. — N:o 7. i anledning af Herr Nordenankars, Gustaf, motion, om stadgande af böter för uteblifvande från andra krono-uppbördsstämman. IX. U. 26g. A. 357. — N:o 8. i anledning af, så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Curhus-afgiftens fortfarande, sorn åt N:o g. angående återlemnande af en ifrån Höglofl. Bidderskapet ock Adeln remitterad motion af Herr Grefve Cronhjelm, rörande reglering af den till StapelStäderne utgående Tolag. VI. B. g3. Å. 363.
"Jag har läst något i Guds ord. Fast jag ännu icke gått till Skrift, har jag af min mor lärt min christendom." "Det är godt. Då vet du väl att du har en själ, som lefver för ett högre lif, att du har ett hjerta, som bör känna det som är heligt, att du bör veta sanningen och tro på evigheten? Säg mig, känner du, som är ett naturens barn, hvad dygden är? Hvilken är en qvinnas förnämsta dygd?" "Det vet jag, Herr Thorsten, ty det har Prosten en gång utredt i en predikan: en qvinnas förnämsta dygd är ödmjukheten. Jag ber också Gud, att jag måtte blifva rätt ödmjuk till sinnes." "Ödmjuk, ja! ödmjuk! Det måtte då väl icke vara så svårt att bli for en fattig flicka af ditt stånd. Det vore snarare ett underverk om du vore stolt." "Jag vet att inför vår Herre gäller icke rikedom och fattigdom", sade flickan: "Hvarföre skulle jag icke kunna blifva ett Guds barn i himmelen, fast jag är fattig här i verlden?" "Ack, du oskyldiga varelse!" utropade Thorsten: "om någon är ett Guds barn, så är det du." "Min far har likväl sagt, att vi hafva intet att berömma oss af inför Gud", återtog hon. "Men nog vet Herr Thorsten bättre än jag, hvad vi stackare menniskor böra göra för vårt eviga bästa." "Hör min flicka!" frågade Thorsten, i det han betraktade henne med förvånade ögonkast: "Är du af det folket, som kallas Läsare? Åtminstone tyckes du vara hemma i din bibel. Du har hemtat din vishet derifrån, eller huru? Men det skulle vara märkeligt att veta, om du har sinne för naturens skönheter. Säg mig, Bolla, har du sett många vackra ställen här i trakten? Eller för mig till det ställe, der du helst ville vara." Bolla såg ett ögonblick förvirrad ut. Slutligen sade hon: "Jag förstår visst icke Herr Thorsten rätt; men om han menar att jag skall visa honom, hvar jag helst ville vara, så är det hemma hos min mor.
Med afseende härå före slår Utskottet, att nu gällande tullafgift å krossadt lump-, HavannaTerressamt andra till sockerhalten lika slag, S sk. skålpundet, må äfven vid tull—lindringarues försvinnande bibehållas. Jemte det Utskottet anser nu gällande tull å spannmål böra ytterligare bibehållas, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att spannmålstullen måtte förblifva oförändrad under viss bestämd tid af minst 3 år. Speglar och lampetter, divilka nu förtullas efter värde med 33x/3 procent, torde, på sätt Herr Rosenblad föreslagit, i stället böra förtullas efter vigt och åsättas 8 sk. införselsafgift per skålpund. Såsom Herr Rosenblad vidare föreslagit, torde speldosor, nu hänvisade till lika tullbehandling med slöjdevaror, böra upptagas under hufvudrubriken instrumenter, musikaliska, och beläggas med 1 R:dr 16 sk. införselsafgift per stycke, med den anmärkning förslaget innehåller. I enlighet med Herr Rosenblads motion föreslår Utskottet, att spännhalsdukar, som nu ej äro i taxan nämnde, måtte under egen rubrik upptagas med klassifikation och tullsatser, enligt bilagde taxeförslag. BeviUnings-Ulskotlels Betänkande, JVs 5. 53 Ali annan, ej specificerad, arbetad sten, (än brynoch oljestenar) drager nu Sten. tull af 15 procent å värdet. Från denna tullsats har Herr Winge uti sin ofvannäinnde motion yrkat befrielse för slipstenar af sådant gryt, som icke finnes inom landet.
56i ligt tilltagande: och vällefnadens verkningar på skattejordens fläste innehafvare, är jag öfvertygad icke ännu ens kunnat komma i iråga; då jordägarens nödvändighetsbehofver stå till sä ojämförligt högre pris, än deras egne productioner; och hvarigenom tillfälle alldeles saknas för tillfredsställandet af något öfverflöd. Jag tillstyrker det SärskiIdtaUtskottet, ifrån den synpunkt, att det möjligtvis torde kunna åstadkomma åtminstone ett ådagaläggande af Statsborgarens brydsamma ställning, hvilket också är allt, hvad jag af detta Utskott hoppas. Hfigloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 5 qvart till 5 eftermiddagen. In fidem Protocolli s O. I. Lagerheim Måndagen den 10 Februarii. Plenum kl. 5 eftermiddagen. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus; Då jag kommit i erfarenhet deraf, att de för - 565 Den io Februarii. slag till underdåniga Lyckönskningsadresser, sorn Högloft. Ridderskapet och Adeln återremitterat, åro af de trenne öfriga RiksStånden antagne, och Expedit ionsUtskottet, i följd deraf, icke kan i Constitutionel våg göra afseende å hvad Ridderskapet och Adeln i förrniddags-plenum, angående detta ämne beslutat; så tar jag mig friheten hemstålla om icke Herr Friherre Lagerbjelkes hår upplåst förslag till underdåniga Lyckönskningsadresser, åtföljde af Högloft. Ridderskapets och Adelns enhåliiga bifall, må genom ProtocollsUtdrag, communiceras de öfrige Respective Stånden, på det de må kunna å dem fästa det afseende, sorn de torde finnas förtjena Grefve Horn, Claes Fredric: Jag instäm» mer för min del uti Herr Grefve von Platen* framställning, och får tillägga, det jag tror mig veta, att Hedervärda BondeStåndet endast vilkorligt antagit ExpeditionsUtskottets förslag till Lyckönskningsadresser
De förändringar i afseende å anslagen under denna Hufvud-Titel, hvilka, i följd dels af Kongl. Majtts Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, dels af enskilda motioner eller andra inträffade förhållanden ifrågakommit, äro följande: l:o I afseende å de af Kongl. Majit uti Högstberörde Nådiga Proposition först framställda förslag, att de, i följd af uppgjord fördelning Embetsverkeu emellan af den vid sednaste Riksdag till gratifikationer och i vissa fall ljuspenningar åt e. o. tjenstemän och vaktbetjente anvisade summa 10,000 R:dr, Departementets Kansli-Expedition och Kongl. Krigs-kollegium tillagda belopp, utgörande för Kansli-Expeditionen 300 R:dr och för Krigs-kollegium 900 R:dr årligen, , måtte till dessa Staters aflönings-anslag öfverllyttas, det förra beloppet från anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Departementets Kansli-Expedition, och det sednare från enahanda anslag för Krigs-kollegium m. tl. verk, får Utskottet här endast meddela att, till följd af Rikets Ständers bifall å Utskottets utlåtande, 28, hvaruti berörde öfverflyttningar äro af Utskottet tillstyrkte, desamma blifvit å närlagde tabell iakttagne. 2:o Uti särskilda, hos Ridderskapet och Adelil väckta och till Stats-Utskottet remitterade, motioner hafva Pierr Reutersvärd, P. A. och Herr von Hartmansdorff, A. hemställt, den förre, att, då åtskilliga af Kongl. Krigs-kollegii tjenstemän i 2 och 3 graderne voro svagt allönade, i förhållande till den tillökning i göromål de, i följd af öfveruytlningen utaf 4:de Hufvud-Titelns förvaltning till nämnde Embetsverk, fått vidkännas, samt derjemte icke mera egde förmånen att innehafva tjenste liih. lill R.
Bifölls. Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, det Ridderskapet och Adeln torde påminna sig, att Herr Berghman, Ambrosius Magnus, den e5 sistledne Augusti eftermiddagen väckt motion om val af Suppleanter till Ridderskapets och Adelns Revisorer Öfver StatsBancooch Riksgälds-Verken vid de a:ne Revisioner, som före nästa Riksdag komma att äga rum; och hemställde Herr Grefven och Landt-Marskalken hvad åtgärd, i anledning' af berörde motion, Ridderskapet och Adeln behagade vidtaga. Herr Berghman> Ambrosius Magnus: Då endast få dagar återstå, innan Riksdagen tager slut, samt Ridderskapet och Adeln, för andra vigtiga frågors afgörande, icke kan medhinna att förrätta val af Suppleanter till Ridderskapets och Adelns Revisorer vid de tvenne Revisioner öfver StatsBancooch Riksgälds-Verken, som före nästa Riksdag komma att inträffa, så får jag hemställa, om icke motionen derom må förfalla, samt PiiddarhusDirectionen hädanefter som hittills uppdragas Den ig December i att Utse Suppleanter; och anhåller jag om proposition härå. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att deri af Herr Berghman väckte förherörde motion finge förfalla, samt Riddarhus-Directionen således aga att, på sätt dess lustruction förcskrifver, tillsätta de ledigheter, hvilka bland Ridderskapets och Adelns Revisorer, vid ifrågavarande tvenne Revisioner, tilläfventyrs kunna uppkomma. Ropades Ja.
Maj:t under den 28 Mars 1862 bland annat anbefallt, att, i den mån femårsberättelserne till Civil-Departeinentets Expedition inkomme, desamma borde öfverlemnas till Statistiska Central-Byrån, som, efter inhemtande af de upplysningar, hvartill skälig anledning kunde förefinnas, skulle ombesörja dessa berättelsers utgifvande från trycket såsom en särskild afdelning af och i lika format med den hittills utkomna samlingen: »Bidrag till Sveriges officiela Statistik», samt ägde att i formelt hänseende anordna tryckningen så, som för likformighet och lätt öfversigt af innehållet kunde finnas lämpligast, hvarjemte Statistiska Central-Byrån ålades att utarbeta och från trycket likaledes utgifva ett sammandrag för hela riket af samtlige femårsberättelsernes hufvudsakliga innehåll. Jemlikt Eders Kongl. Maj:ts sålunda gifna nådiga befallning har tryckningen blifvit verkställd så, att, likasom hittills varit brukligt, hvarje länsberättelse kan för sig utgöra en särskild afdelning, hvilken inom länet kan spridas. För sådant ändamål hafva ock efter hvarje berättelses tryckning och häftning genast till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande blifvit afsände exemplar i tillräckligt antal att utdelas till Landtstatens samtlige embetsoch tjenstemän, Häradshöfdingar och Magistrater, Hushållnings-Sällskapen, Fabriks-, Handtverksoch Handels-Föreningar, Sparbanks-Styrelser, blifvande Landsting samt alla kyrkosocknar i länet. Då jag nu jemte samlingen af Läns-Styrelsernes berättelser i underdånighet öfverlemnar det i Statistiska Central-Byrån utarbetade sammandraget af dem, vågar jag utbedja mig Eders Kongl. Maj:ts nådiga öfverseende med de brister, som varit nästan oskiljaktiga från bemödandet att fullgöra det nådiga uppdraget inom så kort tid, att dessa berättelser måtte kunna komma till Rikets Ständers kännedom under början af innevarande riksmöte.
Men att derutöfver gynna utminuteringen med att bestämma en lägre skatt på hvarje kanna bränvin, som sålunda försäljes, vore detsamma som att gifva utmiuuleraren en tydlig anvisning att idka lönnskänkning på utminuteringsstället. Det är nemi. gifvet, att om man lyckas att göra bränvinet dyrare på utskånknings-stället än på utminuterings-stället, blifver det äfven omöjligt att förhindra, det dryckenskapslasten vände sig helt och hållet lill de ställen, der den för bästa, priset kunde tillfredställas, och kronobetjeningen skulle svårligen kunna räcka till att öfvervaka all den lönnskänkning, som skulle komma att ega rum på utminuterings-slällena. Man har ytterligare sagt, att, oaktadt den förmån, som R. o. Ad. genom det förra beslutet velat tillskynda utminuteringen, densamma likväl icke skulle kunna ega bestånd i bredd med utskänkningen, emedan dess förmåner äro ännu större, såsom rättigheten alt låta gästerna förtära bränvinet å stället samt bespisa dem med mat o. s. v. Man har likväl äfven härvid gjort sig skyldig till ett förbiseende, ty för inrättandet af en fullständig krogrörelse erfordras vida större kostnader, vida större förlag och vida större lokal än för npslåendet af en bränvinsutminuteringsbod. Den ena rörelsen är en hufvudnäring, som lager idkarens hela tid och verksamhet i anspråk; den andra är en rörelse af vida mindre omfång, den der ganska val kan såsom binäring bedrifvas. Häraf torde R. o. Ad. finna att utminutering af bränvin mycket väl kan upsla, utan den ytterligare förmån, Hr Adelborg velat densamma bereda. Jag fortfar således i mitt yrkande, det R. o. Ad. mätte stanna vid hvad Ståndet förut beslutat. Hr von Hartmansdorff: Ulsk:s mening med denna § bör icke för natron vara tvetydig. När en förderflig vara, sä - I 90 Den 5 Oktober. sora bränvinet är, icke kan förbjudas, utan måste hållas allmänheten till handa: så har Utsk. åsyftat att göra försäljningen deraf så litet skadlig sora möjligt.
M. kan finna nödigt och lämpligt, före nästa Riksdag användas till uppbyggande af ett eller flera strafffängelser för arbetsfångar, inrättade i likhet med de bästa sådana inrättningar, som i andra länder finnas; och 2:0 att i sådant fall R. St. må lemna K. M. magt att, med förändring af hvad nu gällande lagar och författningar innehålla, påbjuda, att sådana förbrytare, som böra dömas till arbete å fästning, i stället skall åläggas att arbetet Den i Mars e. m. i straff-fängelse under den i lag föreskrifna tid förrätta; äfvensom derjemte, efter sig företeende omständigheter, borde förordnas, huru förhållas skulle med de personer, som dömas till fängelse å fästning utan arbete. Om remiss tili Statsoch Lag-Utsk:n får jag vördsamt anhålla. 2:0 Ett ämne, hvarom olika tankar ibland domare ofta i sednare tider uppstått och olika domslut blifvit fällda, är den fråga: huru en person bör anses och dömas, hvilken, redan tilltalad för en förbrytelse, hvarå böter eller mindre ansvar än högsta kroppspligt bör följa, förr än ett sådant ansvar blifvit ådömdt eller verkstäldt, å nyo begår samma förbry telse? Uti g:de punkten af K. Förklar, d. 23 Mars 1807 är stadgadt följande: ”1 alla de händelser, då lagen föreskrifter tillökning i straff för den, som annan eller flera ’’gånger beträdes med brott och missgerningar, förutsätter "den ej blott, att förbrytaren blifvit tillförne tilltalad "och dömd för brott, utan ock att han redan undergått straff derför. Den svårare bestraffning, sorn "hör följa å förnyad brottslighet, kan således ej äga rum, "innan det straff blifvit i alla delar fullbordadt, hvar"till förbrytaren var dömd för den missgerning, han förut "föröfvat.” Ett bestämdt lagstadgande finnes här, att den svårare bestraffning, som lagen för iteration utstakar, ej kan ådömas, förrän det i den föregående lindrigare graden är till fullo verkstäldt.
Brot. 1865 & 1866. 6 Sami. 1 Afd. 5 Häfl. 3 10 Banko-Utskottets Memorial N:o 10. var till ändamål och förvaltning skild från Bankens öfriga fonder, men saknar numera all grund. Fördelningen mellan kontoren synes ock olämplig. Gemensamt föranleda dessa stadganden till en begränsning af rörelsen, som icke har sin grund i dennas behof eller Bankens förmåga att detsamma afhjelpa. Utskottet gillar dessa af Fullmägtige anlörda åsigter. Splittringen i flera särskilda fonder af Bankens lör utlåning tillgängliga medel förorsakar en minskning i tillgång, derigenom att oanvända medel tillhörande den ena fonden icke kunna, utan en till tidsutdrägt ledande omgång, fruktbargöras för annat föremål, och det bör under sådana förhållanden vara af fördel för såväl Banken som rörelsen, derest Bankens alla fonder till en enda sainmanslogos. Då likväl utlåningen med omsättningsrätt i vissa afseenden särskiljer sig från den öfriga utlåningsrörelsen, har Utskottet, lika med Fullmägtige, ansett sammanslagningen kunna stadna inom det förslag, som Fullmägtige framställt och hvilket förslag, innefattande förändring af momenterna I och 2 af 53 §, härmed, allenast med den förändring i uppställningen, som måste följa deraf, att Utskottet anser den hittills varande benämningen »handelsoch näringsdiskontfonden», böra bibehållas, underställes Rikets Ständers bepröfvande, så lydande: 8:o. Med undantag af hvad sorn till bestämdt belopp är anvisadt för utlåning med omsättningsrätt, sammanföras de öfriga medel, som kunna och böra afses för lånerörelsen, till en gemensam handelsoch näringsdiskontfond samt användas för de i nästföregående § (52) af reglementet under litt. A, B, C och D uppgifna föremål. På Fullmägtige ankomtner att emellan diskontoch lånekontoren medlen fördela. Om detta förslag bifa lies bör från 3:dje momentet af 53 §, som blifver 2:dra momentet, ordet »sålunda» bortfalla, då nämnda moment erhåller denna lydelse: 9:o.
Den genom räntemedlen uppkomna behållning må endast användas till företagande af sådana större, oundvikliga repara!ioner och arbeten, som icke utan albrytande af segellärten å kanalen, kunna verkställas, och hvilkas kostnader ö verstiga Rolagets då samlade, dertill disponibla, besparingsmedel, jemte de förväntade öfverskottena å kanal-inkomsterna för de 3:ne nästföljande åren. 8:o. Vid dylikt tillfälle skall af den embetsmyndighet, som har sig uppdraget öfverinseendet öfver vattenkommunikations-anstalterna i riket, undersökas och pröfvas, huruvida och till hvad belopp bidrag till det af Rolaget föreslagna och af bemälte embetsmyndighet tillstyrkta arbetes utförande bör af ifrågavarande reparationsfond utgå; och 9:o. Sedan beloppet af ett sådant bidra”, på detta sätt, blifvit bestämdt, böra reparationsfonden tillhöriga lånebandlingar å en deremot svarande summa af Riksgäldskontoret till Kanal-direktionens disposition utlemnas. Om och när, i följd af de till Riksgälds-kontoret, för utlånta ränternedel, aflemnade säkerhetshandlingar, någon inteckningsförnyelse, bevakning eller utsökning erfordras, skall Direktionen löga anstalt härom, utan att Riksgälds-kontoret dermed behöfver taga någon befattning; och böra således de låneoch säkerhetssamt öfriga handlingar, som Direktionen, för fullgörande af detta åliggande, måste begagna, uppå skeende anmälan, hållas densamma tillhanda, emot dess afgifvande förbindelse, att handlingarne till Riksgälds-kontoret återställa, så snart de blifvit för ändamålet begagnade. Bill. lill R. St. På sätt i 5 § af det för Strömsholms nya Kanalbolag utfärdade privilegium föreskrifves, skall, till bildande af en fond för framtida större reparationer, afsättas utaf kanal-inkomsterna en viss årlig summa, hvilken kommer att utgå med endast 4,300
— N:o 77. angående uplåtelse åt enskild person af norra delen af Carl XIII:s torg i hufvudstaden till bebyggande och disposition under viss lid emot tomteöre-afgift. VI. 644. VII. R. 4. IX. B. 493. X. 13, 239. Å. 243. XII. U. 362, 404. A. 405. XIII. E. 204. — N:o 78, angående pension på Allmänna Indragnings-slaten åt tvänne Afvittrings-landtmätare i Norrbottens län. VI. 644. — N:o 79. i fråga om erforderligt statsbidrag till uprätlhållande af den Arméens pensions-kassa åliggande pensionering. VI. 644. — N:o 80. i fråga om afsöndring af jord från f. d. Korporalsboställe! vid Skånska Husar-Regementet Husie, till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmöhus Län. VIII. 82. R. ' lil. X. B. 14, 243. A. 381. XI. E. 3. — N:o 81, angående ifrågasatt utbyte af Kronan tillhörig emot enskild mans jord i och för utvidgning af Andra Lif-GrénadierRegementets lägerplats Malmen. VIII. 82. R. lil. X. B. 162; A. 246. XI. E. 122. — N:o 82. angående beviljande åt staden örebro dels af ett anslag utan återbelalningsskyldighet och ett amorleringslån för verkställande af ny tomtreglering derstädes, dels ock af ett byggnadslån.