Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eget Nådiga om p rofvan de i underdånighet öfverlemna att, pä den tid Kongl. Majit för godt finnér, ifvan Lnndshöfdingarna infordra Rerättelser örn Eandets tillstånd och hushållning, på dst att desamma, vid inträffande Riksmöten, kunde for Ständerna blifva fratnlagde, om sådant skulle af Ständerna finnas nödigt. Denna åtgärd synes ock vara så mycket lättare ätt verkställa, som I.andsKöfdingarne redan förut äro ålagde att till Kongl. Majit ingifva underdånig berättelse, när något af vigt tilldrager sig i Länen, sarnt dessutom livart femte år. (ill Kongl. Majit inlem i en fullständig Oeconortiisk berättelse från hvarje Län. Dock varder detta allt till Riksens Höelofh O Stähiders ompröfvande vbrdsamligen ofverlemr.adtStockholm den al Juni 1815. På JHöglofl. Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar A. Lantingshausen. På Väl lufi. Borgare. Ståndets Ledamöters vägnar And. Fredin. På Högvördigst Prest» Ståndets Ledamöters Vägnar Bryn. Hesselgren. På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar Nils Mansson. M. M. Rosbeck. Upp - Den 2 8 Juni. Uppläst bos samtliga Riks-SlSnden elen 2§ Juni. Riksens HögJofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotts Betänkande, i anledning af väckt fråga, huruvida någon Embetsman borde kunna äga rättighet, att förbjuda invånarne i en ort att hvar som helst inom Riket söka arbete. Sedan Utskottet, under den 10 sistlidne April, sig utlåtit öfver den af Riksdagsmannen Elof Hå. kansson från Fryksdals
Apr. 677. 774, 861. — i anledning <rf Kongl. Majtts nädiga Proposition äng tt" d erinran till allmänheten om hwad wid Bouppteckningar iakttagas bör, Mars 1179. lZtza. Apr. t. bzg. 78 >. 873- — om LagarNes urskiljande, förenkling och förbättring, Apr. 216. 496. 528. 702. 800. 880.— med Project titt AnswariHkets-Lag för Riksens Ständers Fullmägtige i Riksgälds - Contoirtt , Apr. 244. 495. Z28. 700. ^06. 8oi. 87g. — med uppgift af Utskottets utgifter för skrifmaterialier, ljus m. m. Apr. 1014. io2>. Maji ic>8Z. — samt Allmänna Defwärsoch Gecoyomie-Ukflottens Betänkande om Landthandclns frigifwande, Mars n68. 1190. 1Z.6. Apr. 2. 976. Lagroerket, om en fullkomlig omarbetning deraf, Ins. 398. om dest öfwerseende och förbättring, Aug. 868. — Se Lag-Lomitv. Lands-Lontöireno General Förslag öfwer Bcwillningen, om deras insändande till Kammar-Rätten, Mars 778. Landtkhandeln, om dest frigifwande, tvet. 4700. Mars n63. — om upphäfwande af Lagens förbud deremot ?s Register. i afseende pä- upphandling af inrikes fallen ull. <vck. 4*22. Landtmanna n^ringarnes undLrstödjande och förkofran angfiend , Mcl. 4l>2. ^ . Landtmarknader, om äterställande afwrsia, Aug. lozl. se Fcinarknader. 1077. logo. loA8. logg. <vet. 1124.
I § 14 af reglementet för Filialbanken förekommer, att lån emot borgen aldrig få meddelas sammanlagdt till högre belopp än en femtedel af Filialbankens teckningssumma. Om s. k. undereller fyllnadsborgen, som är tagen för den händelse mindre säkra hypotheker i varor, aktier, förbindelser och fastigheter ej förslå till skuldens betäckande, icke skall räknas såsom borgen, så har vä! Direktionen icke brutit emot berörde föreskrift, men då samma underborgen är verklig borgen i samma mån som hypotheket ej förslår till skuldens betäckande, och då underborgens-systemet synes hafva tagit alltför stor utsträckning, enär personer finnas, som med sina namn stå i underborgen för ända till 60,000 R:dr, fastän de hafva skulder och' borgensförbindelser i Banken till så högt belopp deras real-säkerheter kunna tåla och måhända derutöfver, så anser jag en inskränkning uti samma system böra ega rum, eller att underborgen åtminstone till någon de! måtte betraktas såsom verklig borgen och derför inräknas i den summa, som högst får lemnäs emot borgen. Enär 1803 års bokslut blifvit behörigen godkändt, hade, enligt min åsigt, ingående balansen uti 1864 års räkenskaper bordt vara lika med den utgående i 1863 års. — Detta är dock icke förhållandet, utan skilja de sig. efter på lösa pappersark gjorda omslut, dels med 5,500 R:dr på räkningen med Filialbankens ombud i Stockholm och med 6,257 R:dr 50 öre på obligationskonto, härledande sig deraf att
Tre millioner Riksdaler måtte anvisas och ställas till Kongl. Maj-.ts disposition; och N:o 18, i anledning af väckt motion, angående skjuts-ersättning till indelta arméens öfveroch under-befäl samt civilstat för en del resor i tjenste-ärenden; biföllos. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 42, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ogift qvinnas rätt, att vid viss ålder vara myndig; N:o 43, i anledning af väckt motion om förändring af 2 § i 12 kapitlet Rättegångs-balken; och N:o 44, i anledning af väckt motion, angående kärande parts skyldighet, att kungöra svaranden Under-rätts uppskofs-beslut. S. D. Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 8, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut beträffande $ 26 i Utskottets förslag till förordning, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, bifölls. S. 1). Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o lil, i fråga om indragning eller förändring af Krigs-aka demien på Carlberg, bifölls. S. D. Föredrogs ett Bonde-Ståndet tillbandakommet Utdrag N:o 385, af Höglofliga Ridderskapet ocb Adelns Protokoll för den 14 innevarande September, innefattande inbjudning till Med-Stånden, att biträda det vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 110, i anledning af väckta motioner, rörande skjutsnings-besväret, utaf Ridderskapet och Adeln fattade beslut; men som, enligt hvad Bonde-Ståndet hade sig bekant, Presteoch Borgaresamt Bonde-Stånden, i anledning af omförmälda Betänkande, sammanstämmande beslutat och detta sålunda innefattade Rikets Ständers beslut, fann BondeStåndet inbjudningen icke böra antagas, utan lades densamma till handlingarne.
Hvarje handtverkare måste arbeta, för att hafva sitt uppehälle, och han är alltså i samma belägenhet som en embetsman. Jag tillstyrker bifall till denna punkt. Hr Bildt: Jag har begärt ordet, för att besvara Gr. af Ugglas. Jag kan icke inse, att, såsom Gr;n yttrade, tidpunkten för ifrågavande förändring är illa vald. Tvertom tror jag, att den är ganska riktigt vald, och det är verkligen högst eget att den ifrågavar:de motionen utgått från BorgareSt. och att den der varit understödd af flere Iedamöler; af sådan anledn. anser jag äfven riktigt att söka åstadkomma förändringen. Jag tror äfven, att man skall lyckas häri, och Hr Schwan har isynnerhet i sin reservation upmanat R. St:r att antaga hans förslag, hvarföre jag anser det riktigt, att man vidhåller detsamma, för att erhålla nedsättning i bevillnings-proc:n. Jag förnyar alltså min anhållan om återremiss på denna punkt, och att R. o. Ad. måtte godkänna de åsigter Hr Schwan i sin motion uttalat. Hr Ribbing, Arvid: Jag har med upmärksamhet afhört denna discussion, derunder tvenne af motionären upgifna förhållanden blifvit åberopade, dock ur en helt annan mening, än jag nu ernar framhålla dem. Det är bekant, att vid denna Riksdag genomgripande beslut blifvit fattade, ang:de såväl bränvinsbränningen som tullen, båda i den mening att åtstadkomma förminskning på förnödenhetsvarorna i landet. Att dessa åtgärder skola Den 24 Maj f. m. JA t för landtmaniien i framtiden blifva välgörande, derpå tviflar åtminstone icke jag; men att dessa åtgärder för de närmaste åren Jeller kanske intill nästa Riksdag komma att föranleda åtskilliga / upoffringar genom en nödvändig förändring i antagna hushålls( melhoder, o. s. v., synes åtminstone de flesta tro. Enl. min åsigt, skall det hafva en menlig inverkan, om, då vi hafva sådane upoffringar att emotse, embelsmännen å deras sida skola undandraga sig den lilla skärf de nu lemna till det allmänna. På grund af alla dessa skäl får jag förorda bifall till punkten.
Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ls Kådiga Proposition^ angående ett underdånigt förslag till allmän stadga för fattigvården i Riket och för tiggeriers hämmande. s. a; k. Sedan E. K. M., 1 anledning af Riksens Ständers, uti underdånige skrifvelser, den 24 November 1809, den 18 Januarii och den 54 April 1810, gjorda framställningar, under den 17 Junii sistnämnde år, i Nåder förordnat en Cominittée, hvilken borde ofördröjligen undersöka alla särskilda Fattig-inrättningar i Riket, ined fästad uppmärksamhet derå, huruvida några enskilda hushålls-anstalter hade tiggeriets ökande till följd ; så har bemälde Committée, den 4|Junil 1831, till E. K. M. i underdånighet afgifvit sitt Betänkande om Fattigvåiden i Riket jemte förslag till en allmän stadga för denna vård och för tiggeriers hämmande, hvilka handlingar E. K. M., genom Nådig Proposition af den 29 sistlidne Januatii, behagat öfverlemna till Riksens J2 4 Underdåniga Skrifvelser. Ständer, sorn egde att med underdånigt utlåtanw de deröfver inkomma. Vid öfvervägande af det uti denna Nådiga framställning ornförrnäldte ärende, hafva Riksens Ständer deröfver icke kunnat förena sina tankar. Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hafva nemligen beslutit: att Riksens Ständer borde hos E. K. M. i underdånighet tillkännagifva, att, sedan E. K. M., genom öfverlemnande, vid denna Riksdag, af Committerades Betänkande och förslag till en förbättrad Fattigvård, 1 Nåder uppfyllt Riksens Ständers underdåniga begäran härutinnan, och Riksens Ständer af Committerades undersökning inbemtat, att Fattigvården inom Riket, allt efter olika sedvanor, local och tillgångar, på mångfalldigt olika sätt besörjes, vid hvilket förhållande Riksens Ständer funnit, att en allmän Fatligvårds-stadga för hela
Enl. min åsigt blifver detta fallet, om Utsk:s förslag bifalles. Jag vill för ett ögonblick fästa mig vid kassarörelsen. Såsom sjelf temligen ofta besökande Banken, i ändamål att derstä - 234 Den 14 Oktober e. m. des göra insättningar, liar jag erfarit den stora fördel, man nu eger deraf, att alla kassorna äro belägna i jordvåningen. När nian nu inkommer i Expeditions-kassorna, beliöfver man icke, hvilket dock blir händelsen efter antagande af Utskts förslag, efterfråga, hvilken af dessa kassor äro lill för emottagande eller uttagande af penningar, utan man vänder sig till någon af de fyra kassorna, der man ser att det minsta antalet trafikerande finnes. Jag blifver derigenom icke uppehållen längre tid, än som fordras för tjenstemän nen att expediera de personer, hvilka före mig finnas vid hvarje kassa. Det mäste vara en fördel, som bör vinna ett stort afseende. Efter Utskts förslag skall man, i st. f. att gå in i jordvåningen, hvarest dessa 4 Expeditions-kassor finnas, vandra 3 trappor upp, och der skall man då finna 3 kassor, men af dessa kassor skola likväl endast två vara insältningskassor och den 3:dje en utbelalnings-kassa. Erfarenheten har visat, att både inbetalningar och utbetalningar i Banken dagligen variera serdeles mycket. Den ena dagen inträffar, att ett högst betydligt antal personer infinna sig i och för insättningars verk-» ställande, men att åter den andra dagen ganska få der finnas i samma ändamål, men i stället ankommer ett ungefärligen lika antal för alt vexla, eller att uttaga penningar pä grund af anvisningar. Om nu den ordning skulle blifva gällande, sorn Utsk. föreslagit, blifver naturliga följden den, att den ena dagen hafva expedilions-kassörerne snart sagdt intet att göra, under det att den andra de blifva med göromål .så Öfverhopade, alt allmänheten, långt ifrån att, såsom Utsk. åsyftat, hafva någon beqvämlighet af förändringen, tvertom blifver deraf i högsta måtto ge* nerad.
Det är visserligeh lätt, att efteråt, på grund af en ovedersäglig iheori, förkasta nyssnämnde åtgärd; men det måtte, deremot hafva varit svårt, at för tillfället utfinna någon annan. Riket var af fienden styckadt, Arméerrie lago på gränsorne utan underhåll, utan kläder och utan aflöning. Skatter, sorn icke kunde ut. töras, voro påbpdrie. Under sådana omständigheter inträffade Regementsförändringen : Den på bud ne Krigs-Gärden eftergafs, emedan Nationen icke rnägtade bära den; men försvaret skulle icke dess mindre fortsättas. Fiendtliga Troup per - Stals-och BankoL tskottens Beiänkatiden. 185 jier visade sig tolf mil ifrån 'Hufvudstaden. Lån begärdes, men kunde man viii vänta dem uti en tid, da de forsta grundämnen för en Stats Credit voro sa obestämda och vacklande? Också, hade försöket icke någon framgång. Det ganska rinna belopp, som af patriotiskt nit frambars, be fans ifor ändamålet alldeles otillräckligt, och blef derföre återstäldt. Hvilken annan utväg återstod väl då, än den anticipation på framtidens kraft, den beskattning, sorn utställande af Papper utan inlosnings-fond verkeligen innebär? litt sådant försök gjordes och lyckades i så måtto, att inan vänn tid; rnen en annan tid skulle komma, då man nödvändigt fick starkast känna alla olägenheterne af den vidtagne utvägen: Och dessa hafva också blifvit så många och så stora, att endast en ovilkorlig nödvändighet kan ursägta den åtgärd, sorn dem beredt.
Kon hade nemligen kalfvat samma morgon, och strid och ymnig rann mjölkkällan till outsäglig fröjd för fyra små bleka gossar, som nu voro delade mellan glädjen öfver den och beundran öfver den lilla, muntra svartoch hvitfläckiga kalfven, som hos den yngste äfven var blandad med någon fruktan. Väfven sträckte sig också öfver förhoppning; Susanna hjelpte hustrun att klippa till plaggen på det spissammaste sätt, och hennes uppmuntrande ord och hjertliga deltagande voro som en grädda på mjölkfrukosten. Det var med dessa glada intryck i sin själ, som Susanna kom opp på gården vid Semb, och helsades af Alfiero och alla fjäderfäna med stort jubel. Derunder fick hon dock höra skri och klagolåt af fåglar, och detta förde henne i trädgården. Här fick hon se ett stare-par, som med ångest och skrikande flaxade omkring de nedersta grenarne af en ek. I gräset derunder rörde sig något, svagt hoppande, och Susanna såg att det var en starunge, som vågat sig för tidigt ur boet och fallit ned. Den höjde nu sin svaga klagan till föräldrarne, hvilka medelst sitt flaxande tycktes söka att hålla i respekt en grå katt, hvars snåla ögon blänkte fram under en grönskande häggbuske. Susanna jagade bort katten och upptog och värmde den lilla fågeln vid sitt bröst. Men häraf blefvo starpappa och starmamma på intet vis lugnade; deras oro tycktes snarare tilltaga. Susanna hade hjertans gerna stillat den, men när hon blickade upp och såg starboet högt uppe i ekens stam, många alnar öfver hennes hufvud, blef hon rådlös. Då ringde middagsklockan, Alfiero tjöt härtill på det mest tragiska vis, och Harald i spetsen för sitt arbetsmanskap återvände från marken. Susanna skyndade att berätta honom sin nöd och visade honom ungen. «Tag hit den,« sade Harald, «så skall jag vrida nacken af den och vi kunna få oss en liten stek till middagen.« «Nej! Kan ni vara så grym?« utropade Susanna. Harald skrattade utan att svara, såg upp i eken för att utröna hvar boet befann sig, och svängde sig sedan med stor vighet upp i trädet.
Och huru skulle han vand vid ett stillasittande lefnadssätt kunna försörja sig med arbete sam i vårt härda klimat är förenadt med uthärdande af svåra mödor. Vid de besök i fängelserna, jag gjorde under mina resor, säg jag fångar som voro så försvagade af ifrågavar. straff, att de bådo mig aflägsna mig emedan ett längre samtal mattade dem. LagUtsk. har besökt cellfängelset här i Stockolm. Fångpredikanten upplyste oss att en qvinna, ehuru hon icke beklagade sig öfver fängelset, likväl råkade i ett sådant tillstånd af apathie, att hon förlorade målet och återfick det icke förr, än hon förflyttades till korreklionsinrältningen. Han sade äfven, att andra fångar efter någon tids förlopp så förslöades, att han fruktade för deras sinnesförvirring ifall de icke däntagits. Dessa äro straffets förskräckliga följder och likväl är det icke särdeles afskräckande. Såsom ett bevis derpå, vill jag nämna att vid samma besök i häktet berättades mig, att en af de personer, som suttit i häktet men blifvit befriad, 2 dagar derefter återkom och frågade om han icke kunde få ackordera med kronan om att få sitta qvar. Delta öfverensstämmer med hvad jag erfor under mina resor. Fångarne sade mig att, under de första 5 ä 6 månaderne, ensamheten var dem obehaglig, men efter denna tid funno de sig väl dervid. Jag ber om förlåtelse att jag nu råkat in på straffsystemets område, men jag började med att säga att, oaktadt allt livad man ordat om ransakningshäktet det verkligen 608 Den 23 Februari f. m. är fråga om straff-fängeser, enär R. St:s skrifvelse vid 1841 års riksdag visar att tvåårigt fängelsestraff i dessa häkten skall aftjenas, samt SlatsUtsk:s betänk, tillstyrker anslag för uppförande af byggnader efter cellsystemet. Jag har således icke kunnat undgå att tala om systemets lämplighet. Jag går nu till kostnaden, och vill dervid mera uteslutande hålla mig vid det föredragna betänk.
Företogs a nyo Banco-Ulstottels under den 14 October och 6 November afgifne Berättelser vm Herrar Banco-Fullmäguges åtgärd wid Realisationen af Riksgälds-Sedtarne, samt Herrar Revisorers wid 180Z ärs Revision derwid gjorde anmärkningar; och besiöt Ridderffapet och Adeln, ehuru med ogillande af det afsteg Herrar Fulimäglige gjort ifrän den, dem gifna, tydeliga föreskrift rörande Realisationen, att likwäl dä den lyckliga utgängcn wid detta tillfälle kunde motwäga hwad en sträng xättwisa östade, Banco-Utstottet mätte berättigas att heMäldc Herrar Fullmägtige för allt answar frikalla, MdMS rlZ8 Den 22 November Widare och hwad Revisorernes förhållande beträffade, beslöts, akt under erkännande af de redelige Mäns förtjenst, som bewakade Ständers rätt, äfwen bland mängden af wäldfamheter, som utmärkt den förra Regeringen, det magtfpräk, hvarigenom wid denna Revision, Reviforernes granstningsrärt instränkkes, äfwen nu mätte öfwerfes. vt kupra. Z. gjordes ingen anmärkning. 38 §. Grefwe körner, Astolf 6öran, erindrade om uödwändighelen att i afseende pä frägan, rörande voteringen per Capita inom Utstött, stadna i något Beslut, emedan, dä nu kwä Ständ stodo mot twä, ingen regel kunde anses bestämd för Ukstortens vo, teringssätt. Grefwe ve la varstieRidderstapet och Adeln har för sin del afgjort denna fräga, och Desi Beslut kan icke ändras. Efter min tankaxstnnes nu ingen annan utwäg, an att det' gamla voleringssättet bibe» hålles, intill desi Riksens Ständer hinna sörena sig vm ett annat.
Men då, efter från Fullmägtige erhållna närmare upplysningar, Utskottet inhemtat hurusom Fullmägtige, utöfver hvad redan beträffande ordnandet af göromålen blifvit vidgjordt, äro betänkte på ytterligare förändringar, hvilka, i mån som de kunna komma att verkställas, inverka på såväl antalet af tjenstemän, som dessas fördelning både på tjenstegraderna och på de särskilda kontoren; och då Utskottet här ofvan hemställt om tillåtelse för Fullmägtige att i de nu fastställda instruktionerna vidtaga jemkningar, särskildt för att icke genom ett ovilkorligt fastställande af dessa instruktioner lägga hinder i vägen för utförandet under tiden intill nästa riksdag af sådana åtgärder, hvilka Fullmägtige kunna finna ändamålsenliga, hvilket åter skulle kunna motverkas genom ett nu fattadt definitivt beslut om tjenstemännens antal och fördelning, har Utskottet funnit dermed böra anstå intill nästa riksdag, då förslag till slutliga bestämmelser härutinnan bör af Fullmägtige kunna afgifvas; hemställande Utskottet alltså att, med bibehållande oförändradt af Usta mom. i 97 §, samma §:s 2:dra mom. må uppställas sålunda: 3:o. Till Banko-Utskottet vid nästkommande riksdag skola Fulfmägtige afgifva förslag till slutliga bestämmelser angående såväl tjenstemäns, konstidkares och vaktbctjeutes antal, som tjenstemäunens fördelning på Bankens kontor och expeditioner. Vid 98 §, som afhandlar bankostatens löneförmåner, har Utskottet haft att taga under öfvervägande åtskilliga framställningar, för hvilka Utskottet nu går att redogöra. Sålunda hafva Banko-fullmägtige till en början anfört hurusom, för den löneförbättring, som vid sednaste riksdag beviljades
Denna min mening grundar sig på den åsigt, jag under discussionen baft äran tillkännagifva, — den nemligen, att Utskottet ej bör sträcka sine åtgärder derhän, att utse en tjensteman till skotande af en detailie emellan Riksdagarne, den Utskottet då icke är i tillfälle att surveillera. Det är af sådant skäl jag trott det böra tillhöra RiksgäldsComoret, som dessutom har befattning med förvarandet och utdelandet emellan Riksdagarne af Bihanget lill Riks-Ståndens Protocoll, att äfven vaka öfver den nu ifrågavarande detaillen. Jag önskade dessutom fästa Utskottets uppmärksamhet på den förlägenhet, som sannolikt uppstår, i händelse två Stånd antaga det ena, och två Stånd det andra alternativet”; af Herr Grefven och Ordföranden: ”Jag anser mig icke kunna biträda någon af de alternativa meningar, som Utskottets majoritet och minoritet framlagt, emedan jag icke funnit några skäl vara förhanden, att besvära Rikets Ständer med förfrågan i detta ämne. Expeclitions-Utskottets Memorial, N.-o 5 Då tryckningen af Bihang till Riks-Ståndens Protocoll beslutades vid Riksdagen åren 1828—i83o, antogs ett förslag i afseende på detaljerna dervid, upptagande icke mindre ån 47 tryckta sidor, och rubriken af det Memorial under N;o 422» sorn innefattar nämnde förslag, innehåller tydligen, att föreskrifterne i afseende å tryckningen borde iagttagas vid blifvande Piiksdagar. Rikets Ständer läto ddssa -föreskrifter gälla vid sistförflutne Riksdag åren 1S34—1835 och ingen anledning, genom väckt och till Utskottet remitterad motion, har visat sig, att Rikets Ständer vid denna Riksdag ämnade återkalla sine föreskrifter; tvertom hafva Rikets Ständer, genom bifall lill Utskottets vid denna Riksdag afgifne Memorial N:o 2 (som åberopat en föreskrift uti andra hufvudpunkten af samma Memorial N:o 422), tydligen, fastän indirecte, gifvit tillkänna, att samma föreskrifter borde äfven denna Riksdag iagttagas.
Jag för min del får anhålla om återremiss af Betänk., på det att Utsk:n måtte komma i tillfälle att till besvarande uplaga Frih. Stael von Holsteins motion och derjemte taga i öfvervägande de anmärkmr, som emot Betänk, förekommit. Gr. Sparre: Jag ämnar icke ingå i något försvar för tJtskms Betänk., emot hvilket jag afgifvit reservation och hvilket jag i denna punkt helt och hållet ogillar, men jag har ansett mig böra Den 2 Maj. 445 till besvarande uptaga den siste varde talarens anmärkn., att Utskin icke skola hafva yttrat sig öfver Frih. Stael von Holsteins motion. Orsaken dertill är belt enkelt den, att sedan Utsk:n ingått på den banan, att vägpenningar skulle för vägarnes underhåll uptagas, och tillika ansetts att bommarne icke borde sättas alltför nära hvarandra utan endast vid härads-gränserna, så lät det ej sig dermed förena, att, på sätt Frih. Stael von Holstein föreslagit, vägindelningen skulle ske socknevis och hvarje jordägare få sin väglott så vidt möjligt på egna ägor. Då vägpenningar skulle uptagas, så måste det blifva ett visst distrikt som ägde att dem upbära, och man kunde ej göra detta distrikt så litet som en socken, emedan man då hade kommit till ett med Utsk:ns åsigt stridande resultat, nemi. att de vägfarande ej borde alltför ofta hindras af bommar. Detta är orsaken hvarföre Utskrn ej till särskild pröfning uptagit Frih. Stael von Holsteins förslag, hvilket naturligtvis förföll i och med detsamma Utskin antog förslaget om vägpenningar uptagande. Skulle R. o. Ad. besluta en återremiss af denna del utaf Betänk, och således ogilla principen om vägpenningars erläggande, så blifver tiden inne för (Jtsk:n att ingå i pröfning af Frih, Stael von Holsteins motion. Hr Ribbing: