Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsrådets tillstädesvarande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd hvarom i 106 och 107 §§:na vidare stadgas, ovilkorligen till prot. sina meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta. Skulle någonsin den oförmodade händelsen inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande mot Rikets Grundlag eller allmän lag, åligge det då Statsrådets ledamöter att kraftiga föreställningar deremot göra. Den som ej särskild mening till prot. anfört, vare för beslutet ansvarig, såsom hade han styrkt Konungen att det beslut fatta.» Då nu vidare i 106 §:n stadgas som en ovilkorlig pligt för Const.Ctsk., att det skall ställa hvarje Konungens Rådgifvare under tilltal för RiksRätt, derest han tillstyrkt något som vore stridande mot grundlagen eller underlåtit att afstyrka sådana öfverträdelser o. s. v., så visar det sig ju klart, att vårt nuv:de statsskick är sådant, att ingen må vara rådgifvare, af hvilken icke representationen kan utkräfva ansvarighet för de råd han afgifver. Huru skulle förhållandet deremot blifva, om vi öfverlemnade regeringsmakten åt en InterimsRegering så beskaffad som den nu ifrågasatta. Joi hälften af rådgifvarne skulle icke kunna ställas till ansvar inför representationen, Svenska folket skulle således i Regeringen hafva rådgifvare af hvilka det icke kunde utkräfva något ansvar. Om bland de Svenske rådgifvarne funnes en maktlysten, som tillika ägde nog skicklighet att vinna de ansvarsfrie Norrske rådgifvarne på sin sida, så skulle en sådan maktlysten rådgifvare kunna ensam blifva regerande. Enl. min åsigt är detta således en ganska vigtig fråga, emedan det konstitutionella statsskick, hvari f. n. vi lefva, helt och hållet beror derpå; och jag måste derföre på det kraftigaste protestera mot ifrågav:de förslag samt anhålla att R. o. Ad. måtte förklara såsom sin gemensamma tanke, att då Konungen är hindrad att föra RiksSty relsen och då antingen icke
St:r vid nästa Riksdag, att, efter dåvarande förhållanden, härom besluta. RiksgäldsContoirets Ordinarie behof och förslagsvis beräknade utgifter, från och med år i83o. S‘ 9- Calculerad Brist vid 1829 års slut, Sjuttioåtta Tusen Sjuhundra (78,700) R:dr uti R:gsConloirets disponible Tillgån gar. ( 7 ) §. io. Tio Tusen (10,000 R:dr, till infriande af R:gsContoirets Obligationer med 5 procents ränta. §. ir. De, enligt 1823 års RiksdagsBeslut, af RrgsContoiret utgifne Obligationer till ersättning af Svenska Medborgares, genom Skepps-uppbringningar, lidna förluster, hvilkas förfallotid inträffar efter år 182g, och förslagsvis blifvit beräknade, alt utgöra TvåliundraTrettiotvå Tusen FemhundraJUtatiosju (232,587) Rtdr. §• 12- Aflöning till vederbörande i R:gsContoiret samt till R. Strrs JustitiaiOmbudsman och tjenstgörande vid dess Expedition, tillika med vanliga omkostuader, på förslag, Sextio Tusen (60,000) R:dr ärligen. Förlust, som förmodas uppstå på GeneralAssistanceContoirets Låne-rörelse åren i*!o—i832, 7000 R:dr hvarje år .. R:dr 21,000. — - ExpectanceLöner, Pensioner och Gratificationer till vederbörande i GeneralAssistanceContoiret år 1833 . „ 20,000. — - Likaledes ExpectanceLöner och Pensioner år i834 12,000. — - cller tillhopa, på förslag, Femliotre Tusen (53,000) Rtdr. ( 8 ) S>4- Kostnader för inredningen af RiksgäldsContoirets samt GencralAssistanceContoirets
Wid slutet tillägges: Wid anteckningen och dä inträdes-pollett erhälles, tilldeles äswen hwarje Ledamot ett exemplar af Rikets Grundlagar, pä det ingen mä, till sin undskyllan, okunnighet derom förebära. 8 23. Förändras till följande lydelse: Samma dag dä Riksdagens öppnande knngöreS, utnämne Konungen Landt-Marskalk för Ridderskåpet och Adeln, samt till Taleman för PresteStändet Erkebiskopen eller, om han är sjuk eller fränwarande eller hans Embete ledigt, nägon annan af Biskvparne. Sedan Borgareoch Bondc-Ständen, hwart för sig, pä behörigt sätt blifwit constitneradc, Legäre de hos Konungen, medelst Deputationer, deras Talemän, hwilka Konungen dä sörordne. Enär Landt-Marskalk eller Talemän under Riksdagen, af sjuklighet eller andra anmälda laga förfall, hindras att föra ordet, företrädes deras ställen, hos Ridderskapct och Adeln af den ester Matrikeln förste närwarande Grefwen, och i de öfrige Ständen af Vice Talemän, hwilka likaledes wid Riksdagens början as Konungen utnämnes. Under det Borgareoch Bonde-Ständen samlas och innan deras Talemän förordnade äro, föres tills widare ordet, hos Bor - 296 Expeditioner till Riks-StLnden. gare-Ständet af Huswudstadens förste Fullniägtig, och i Bonde-Standet af den närwarande Ledamot, som de flesta RMmöten biwistat. Da, i händelse as underläten kallelse af Stats-Rädct, de i 10 ^ nämnde wedcrbörande till Riksdag kalla, äge Ridderfkapet och Adeln att nämna Landt-Marskalk, och de öfrige Ständcn, hwart för sig, fina Taleman.
Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om Anslag ä Staty till ved för Lands-Canzlierne och LandtRänterierne. S. A. K. Sedan Riksens Ständer, uti underd. Skrifvelse den 25 Mars innevarande år, till E. K. M:ts Nådiga godtfinnande öfverlemnat, hvilka åtgärder kunde vidtagas, derigenom de Landskammererare, som tilläfventyrs kunna hafva för egna medel hitintills besörjt eldningen i Embetsrummen, skulle blifva från en dylik utgift för framtiden befriade; så få Riksens Ständer, i anledning af väckt fråga derom, att anslag af ved för Lands-Canzlierne och Landt-Ränterierne vore lika behöflist, som för JLands-Contoiren, hos Underdåniga Skrifvelser. 47V E. K. M. anmäla den underd. önskan, att Lands-Secreterare och Landt-Räntmästare 1 de Xiän, der hittills ved för Embetsruinmen från Kronans Parker och Allmänningar, eller ock af någon särskildt anslagen Ränteved erhållits, jemväl hädanefter måtte bibehållas vid rättigheten att begagna en sådan vedtillgång, samt att, hvad åter angår de öfriga Lands-Canzlier och Landt» Ränterier, hvilkas Einhetsrum icke blifva på liJ ka sätt försedde med nödig ved, och som kunna styrka sig hafva i detta afseende fått vidkännas någon contant utgift, E. K. M. täcktes, sedan vederbörande Landshöfdingar blifvit hörde och uppgifvit det oundgängliga behofvet, i Nåder bestämma det qvantum ved, som för samma Embetsrum skall bestås, samt föreskrifva sättet för anskaffning deraf; hvarjemte och då ifrågavarande utgift af föregående undersökning och pröfning beror, samt något särskildt
Skulle åter detta icke vara förhållandet, lärer man väl af domstolens omtanka kunna påräkna, att i sådan händelse, Eätten, med begagnande af sin i 41 § uttryckta rättighet dertill, väljer ombudsman utom Eätten. Då Utskottet af härmed anförda skäl icke kunnat understödja motionärens åsigt, får Utskottet hemställa, 6:o att motionen i denna del må lemnäs utan vidare afseende. Genom sin ofvanberörda motion har Eiksdagsfullmägtigen Erik Jonsson föreslagit ett tillägg till 41 §, hvarigenom Eättens ombudsman skulle förbjudas, att sjelf bortauktionera konkursboets tillgångar, och stödjer motionären sitt förslag derpå, att ombudsmän understundom skulle hafva företagit sig att på egen hand utlysa auktioner och sjelfve förrätta desamma, hvarigenom de icke allenast förlorat den opartiska ställning, ombudsmannen rätteligen bör i förhållande till konkursmassan intaga, utan äfven blifvit i tillfälle att, med begagnande af vissa i motionen närmare angifna oärliga medel, för underpris tillegna sig massans egendom. Då det emellertid, enligt konkurslagens tydliga föreskrifter i 39, 43, 48 och 54 §§, åligger gode männen och sysslomännen samt i särskildt fall enskild borgenär att föranstalta om försäljning af konkursboets tillhörigheter, och sådant i intet fall ligger inom ombudsmannens befogenhet, så måste det af motionären anmärkta förhållandet, att ombudsmannen understundom sjelf utlyser auktion, anses såsom ett missbruk, hvilket icke har något stöd i lagen och såsom sådant ej heller bör föranleda till någon lagförändring. Derest åter gode män eller syssloman, med den i sådant afseende dem tillkommande rätt, anmoda ombudsmannen att vara auktionsförrättare, så finnes ingen anledning hvarföre han, mera än någon annan enskild person, som kan erhålla ett sådant uppdrag, skulle kunna misstänkas för oärlighet, och något skäl synes derföre ej vara för handen, hvarföre emottagandet af dylika uppdrag skulle vara ombudsmannen mera än andra enskilda personer förmenadt.
Döttrarna i muff och sjal och kappa måste gubben krama om och klappa, dotterbarnen hissar han mot skyn .. Och man pälsar af, man pratar, frågar, gubben skämtar gladt med sina magar, gumman hand om barnabarnen ta ' r, häpen slår hon händerna tillsamman: » Nej, men hvad de vuxit allesamman, och hvad minsta pysen liknar far! » När man sedan sig till bordet sätter, bjuder mormor på de gamla rätter, barnen älskat uti forna da ' r, lägger för utaf den bästa biten, känner inte alls igen aptiten, talar om, hur frisk den fordom var. Nu högtidligt locket lyfts på kannan, öl som mormor brygger ingen annan, om den äran är hon själf så mån. Morfar kannan omkring bordet skickar, • » mormors stolthet, » säger han och nickar, skalken lyser fram ur ögonvrån. Efter maten sen få barnen rasa uti morfars rum, och vid hans brasa stekas äpplen åt den unga släkt. Brädspelsbrickor rulla kring så blanka, minsta pyr ena få » rida ranka », morfar trallar takt så gladt och käckt. lust och gamman, men så falla ögonlocken sammari, Lillen somnar in på morfars knän, döttrarna nu ta ' hans trötta gäster, och att tysta deras små protester morfar nämnarn har i chiffoniern. 1 g a m l a bemmef. En Nyström. herdatjället, gamla fru prostinnan slutat staket, Nu är tyst i gamla i stället, kastar än en sista blick kring köket, men så var det lif förut innan barnen byggt sig egna hem. ja, nu är det just i hennes smak: Men när julen kommer, kring de gamla, ångor utaf julmat luften fylla, samla kopparn glänser prydligt på sin hylla, hvarje år sig barn och barnbarn för att helgen fira få med dem. allt är fejadt ifrån golf till tak. Öfver ljusen bordet det är Just nu springer gumman öfver hufvudet hon kastar bjällror höras re ' n vid Det är friskt och kallt i Tidt lyss, klar frusna Prosten sitter i sin lugna kammar, klart och lustigt björkvedsbrasan flammar, lyser på hans vackra hvita hår.
Jag erinrar mig icke för ögonblicket siffertalen, men det händer ofta, alt, då fråga är om en återremiss, 510 Den 10 Jnli f. m. ett ämne behandlas helt annorlunda, än om ett slutligt beslut skall lättas, och genom den i denna fräga beslutade återremiss har, enl. min åsigt, R. o. Ad. icke förbundit sig till något annat, än hvad som genom voteringen blef Ståndets beslut, nemi. att de gjorda anmärkmr föranledde till betäuk:s återremitterande. Gr. Sparre har äfven åberopat en omständighet, som han anser serdeles bevisande nemi. att man kan förstöra det första köpebrefvet och skrifva ett annat istället, samt såmedelst kringgå författningen. Skulle än någon gång sä ske, är detta likväl icke bevisande. Emedlertid torde jag få erinra, hvad jag äfven förra gången, då frågan förevar tog mig friheten anmärka, att det fordras flere personers gemensamma samverkan för alt utföra den operation, hvarigenom man på det upgifna sättet skulle beröfva Staten dess rätt. Det fordras nemi. förste säljarens medgifvande, att annulera den handling, som han till sin köpare utfärdat, och att, i st. f. denna personliga ansvarighet för köpeskillingen, åtnöja sig med den säkerhet, som den sista säljaren har att derföre erbjuda, äfvensom upgörelse ofta kan blifva nödig med den i mellanhand varande personen ang:de liqviden för möjligen öfverenskommen mellangift. Denna operation förutsätter således en samverkan af flere serskilda personer, och kan icke alltid erbjuda sig för den sista köparen, som skulle skörda vinsten härutaf genom befrielse från kartering af det köpebref, hans rätta fångesman undfått. Antager man Gr. Sparres förslag, skulle Slaten nära nog utfästa ett prsemium åt de kontrahenter, som förstått att lösa det svåra problemet, att låta skrifva köpe-transporten på samma papper, hvarpå säljarens åtkomst sig grundar.
Som de skrifter och handlingar, för hvilkas allmängörande omförmälda anslag blifvit beviljadt, äro af beskaffenhet att vid såväl anordnande som tryckning taga synnerlig noggrannhet och följaktligen mycken tid i anspråk, hvarföre ock ulgifningen af de till omfånget dryga arbeten, som dels äro färdiga, dels under förberedning för trycket, svårligen kan under den återstående delen af innevarande statsregleringsperiod fullständigt medhinnas; alltså och då det är för verkets oafbrutna fortgång angeläget, att hvad af de anslagna medlen, efter nämnda tids utgång, kan ännu återstå oanvandt, må framgent vara att för ändamålet disponera, tillstyrker jag underdånigst, alt Eders Kongl. Maj:t täcktes i nåder äska Rikets Ständers bifall till hvad Riksarkivarien i sådant afseende hemställt. 31:o. Vid de två sednaste riksmöten hafva Rikets Ständer anvisat ett årligt understöd af 1,500 R:dr för fortsatt ulgifvande af arbetet Svenska språkets lagar. Utaf detta arbete, hvars stora vetenskapliga värde är allmänt erkändt, blef i November månad år 1860 det fjerde häftet i bokhandeln utlemnadt och enligt af författaren mig meddelad uppgift är ytterligare ett häfte, innefattande alfabetiskt register öfver hvad af verket hittills utgifvits, men utvidgadt till en etymologisk ordbok i mindre skala, färdigt att i dessa dagar läggas under pressen. Med åberopande af de skäl, hvilka föranledde Rikets Ständer att vid riksdagen 1856—58 lemna ifrågavarande anslag, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer att för fortsatt ulgifvande af omförmälda litterära arbete ytterligare bevilja 4,500 R:dr, att med en tredjedel utgå under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866. Anslag för fortsatt ulgifvande af arbetet »Svenska språkets lagar. » 86 Bil. N:o 7 d) till Kongl Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1S62.
Jag har så - Den 1 December. 15 iedes. för min del ingenting emot att Hr Adelborgs motion får framgång, om icke i sin helhet, åtminstone så till vida, att tvenne holländerier kunde blifva uprättade. Jag tror också att dertill utan skada kan tagas af redan befintliga medel, så att några nya anslag icke behöfva anvisas. Medan jag bär ordet anhåller jag att få omnämna en omständighet, som jag anser böra komma till StatsUtsics kännedom. För 15 ä 10 år sedan införskréf jag Jutska kreatur, hvilka åt mig upsöktes af en bland de skickligaste personer, som fanns att tillgå. Oaktadt kreaturen kostade mig mycket och ingenting sparades för att få de bästa, voro de på långt icke så förträffliga, att det motsvarade kostnaden. Endast några få bar jag f. n. i behåll, och dessa kan jag anse jemngoda med dem jag hade förut. Jag tror icke att man har rätt, då man påstår att utländska kreatur hafva företräde framför våra. Skillnaden emellan dessa och de införskrifna skulle ligga deruti, att de sednare äro af konstant race; är förhållandet sådant, är det godt, men inträffar motsatsen, tror jag att saken är utan ändamål. Olyckligt är det således om man envisas att behålla racer, som icke visat sig vara ändamålsenliga, oaktadt de måste dyrt betalas. Bättre är då att söka få tillsammans några Svenska kreatur, för att i framtiden kunna af dem få en konstant race. Gr. von Platen: Då jag biträdt den af motionären gjorda framställning för att en gång kunna genom handling få ett slut på de strider, som hittills blifvit förda med ord, anhåller jag att nu, genom att anföra några fakta, få undandraga mig att ytterligare tvista i ord. Man har sagt, att vid landtbruksmötet i Upsala yttrats, det man icke haft någon nytta af stamholländerier der i trakten. Jag ber om ursäkt om jag säger, att detta vittnar om brist på kännedom af förhållandet i denna ort. Jag tror att hvar och en opartisk, som såg de kreatur som förevisades vid nämnde möte, och hvilka blifva updragna af enskilda personer, inom länet, skola‘ vitsorda att sådana kreatur icke funnos att tillgå för 12 eller 13 år tillbaka.
Disconterne influtne och till förökning af Banco-Discon» tens Fond år 1823 anslagne . » , Och vidare det som samina år var uttaget i Lån å Guld, Silfver, Lane-Bani co-Capitaler samt Jern och Metaller, utöfvei hvad vanligt varit Lägges Fastighetsoch Odlings-Lånens belopp vid 1823 ars slut efter skedde afbeta!»» ningar, och med antagande deraf, att af anslaget till Odlings-Lån år 1823 endast 110,770 R:dr utgått ... Vidare det sorn å Creditivet för myntbara Metallers inköp var uttaget och i Sedlar aldrig är ämnadt att ingå Samt slutligen den Banco-Disconten tillslagne Fond Commerce-Collegii Creditiv * Jern-Coritoirets d:o . Summan blifver Men deremot blir icke åter utgifvet hvad som till mer eller mindre belopp ingår å Magazins-Directionens Skuld 1,887,611. 31. 9 'Och af Anslaget till Odlings Lån för år 1823 är a.nsedl icke hafva utgått 120,703. —- Hvilket skulle bringat Summan till 13en till fyllande af Riksgnlds-Contoirets hastigt påkommande behof föreslagne Assignations-Fonden af 500,000 R:dr beräknas icke såsom verkande någon blifvande ökning af Sedelstocken, enär det med första möjliga varder Banquen godtgjord. Det sorn af de medel Kongl. Majit deponerat för uttagne Piastrer åter utgår, då Silfver derföre aterlemnas, anses såsom vöre derföre Silfver efter i öfrigt antagne grunder, invexlat. Någon ytterligare utbetalning af det för myntbara Metallers inköp lemnade Creditiv kommer deremot ej att ega rum. Likaså allt hvad som fran Filial Disconternes utredning inflyter, enligt efterföljande Räkning. III. Summan af Sedelstocken, enligt föregående Calculer, öfverföres Utredningen af Filial-Disconterne gör häruti följande ändringar:
Finnes det hos oss något » historieskrifvareskrå », må det gerna för egen del behålla sin rent skråmässiga öfverskattning af yrkets tekniska handgrepp, men kan svårligen under nu rådande förhållanden göra den till lagbud för den stora allmänheten, hvilken här i sjelfva verket redan falt sin dom genom den afsättning, som boken vunnit. Den unge, tidigt aflidne publicisten, hvilken under sitt vistande som tidningskorrespondent i London träget använde flere af sina lediga stunder till att ur arkiven framleta och öfversätta skrifvelser, hvilka han fann af intresse för vårt land, har också tvifvelsutan gjort sig förtjent af ett välvilligt öfverseende äfven från historikernas sida. Det är hufvudsakligen Karl Johan och den svenska politiken på hans tid, som i de af Scaevola samlade aktstyckena belysas. Till största delen utgöres samlingen af bref från engelska diplomater eller från våra egna sändebud i England; af de franska skrifvelsema, som införts, ega några redan genom saknaden af nyhetens behag ett ringare intresse; brefvexlingen mellanfranska legationen i Stockholm och det kejserliga utrikesministeriet i Paris är dock ur flere synpunkter ganska läsvärd. Att svenska styrelsen vid tiden närmast före Karl Johans hitkomst icke stod synnerligen högt i anseende, derom får man, icke utan en viss känsla af förödmjukelse, läsa åtskilliga mer eller mindre betecknande utlåtelser. De praktiske, handlings * dugtige engelsmännen betraktade med en blandning af öfverläg-sen humor och godmodigt deltagande den svaghet och oerfarenhet, som hos de styrande ofta nog lät sig förmärka. Sålunda få (i ett bref af 22 okt. 1809) ledamöterna af Kari XIII: s konselj en föga lysande presentation. Om Lagerbjelke antydes, att han » samlat en betydlig förmögenhet genom rent af orena medel » och att hans » talanger » kunde, » derest han funne någon anledning till missnöje, komma att brukas mot hans fädernesland ». Engeström omtalas som en hedersman, » fast ingalunda af stor begåfning ». Om Rosenblad yttras, att han » anses i allmänhet ej obenägen att understödja hvem det så,än må vara ».
Ständer tagit detta ämne under behörigt öfvervägande ocb dervid funnit, att, om än fabriksoch handtverks-idkare i allmänhet icke kunna anses för närvarande taga sina arbetares krafter i anspråk utöfver billigheten, anledning dock icke saknas för den farhåga, alt, i anseende till tidens riktning åt industriel verksamhet, hvilken säkerligen genom den lättnad i kommunikationerna, som numera nästan allmänt så väl inom som utom landet beredes, efter hand blifver mer och mer vidt omfattande, vådliga följder kunna uppkomma, derest de barn eller yngre personer, hvilkas krafter egnas åt arbete vid åtskilliga på helsan och kroppens utveckling inverkande fabriker och inrättningar, genom uppkommande konkurrens emellan iuduslri-idkarne, eller förespeglingen om stor arbetsförtjenst, eller ock af tryckande behof skulle bringas derhän, alt deras fysiska utbildning genom ett för länge ihållande arbete blefve helt och hållet förbisedd. Väl föreskrifves uti 36 § af omförmälda Fabriksoch Handtverks-ordning, alt fabriksoch handtverks-idkare skall vid de hos honom anställde arbetares behandling och sysselsättning fästa behörigt afseende å deras helsa och arbetsförmåga, men eflerlefuadeu 270 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o -IIS. af denna föreskrift torde svårligen kunna kontrolleras.
Uti Carlskrona hav bränneriet, i brist på nödig utkomst, icke burit sig och är derföre nedlagdt, förmodeligen af det skäl, att behofvet af bränvin lättare och för bättre pris fylles genom inköp från Blekinge, hvarest tillverkningen af jordfrugter är så högt drifven. Hvad åter Götheborg beträfFar, torde belägenheten för en lättare transport ifrån flere Inrikes orter, sammanlaggd med en måttlig egen tillverkning, hvilken med der varande rikare tillförsel af rudimaterier, titan skada kan förenäs, fullt ersätta Kronobränneriets stalie. Ett helt annat förevetande fram ter sig i Stockholm» Den der sammanstötande folkmängd af alla slag skall naturligtvis framkalla en ojemförligt större consumtion af bränvin, än hvad man kan Öfverlemna åt slumpen af en ojemnare tillförsel; *44 Btsv. och Ekön. Ucsk. Betänkande».. i händelse man ej genom öfverdrifna priser skail föranleda den förderfliga införseln aF utländskt bränvin, hvilken här så lätt i första handen låter verkställa sig, eller ock framkalla närliggande provincers förstörande tillverkning, hvarpå icke saknas talande exempel. En inrättning, som står under allmän uppsigt och, oberoende af egna intresset, efter säkra grunder styrer alla dessa ojemnheter, synes följaktligen här vara på sitt rätta ställe, att förtiga den constatéräde sanning, det Kongl. Allmänna MagazinsDirectionen behöfver densamma både för inrättningens bestånd och för användandet af sjöskadad eller förlegad spannemåi. Likväl anser Utskottet Riksens Höglofl. Ständers underdåniga tillstyrkan böra åtföljas af den önskan, att vid inträffande större tillförsel af potatoes, samt deraf följande nedsättning i priset, Direc.tionen måtte deraf göra inköp och använda dem vid kronobrännerierna, dels för att uppmuntra produetionen medelst varans hållande uti ett jemnt pris, dels för att gifva efterdöme af en väl inrättad och sädesbesparande bränvinsbränning. 11:0 Uti Kongl. Maj:ts Nådiga förordning af den 20