Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hof-rätten företedde, kartor, den ena röfver Trysunda och Grissle fiskehamnar uti Nätra och Själevads socknar;;, affattad åren 1742 och 1745 och i afseende å är 1 787 emellan socknarne verkställd delning af till nämnde fiskehamnar hörande Allön och Ivlösbådan den 17 Mars 1788 af Härads-rätten fastställd och den andra »öfver Nätra sockens skärgård» upprättad år 1850 af afvittrings-landtmätaren ./. ^/. Liljeblad och å Kongl. Majits och kronans sida obestridd lemnad, utvisade, att Trysunda fiske med dertill hörande öar och skär läge uti Skärgård inom Nätra och Själevads socknars rågång, samt Kongl. Majit och kronan icke visat, att nämnde fiske af ålder varit kungsfiske, hvarom den åberopade omständigheten, att socknemännen i äldre tider årligen betalt afgift till kronan för rättigheten att å nämnde ställe idka fiske, så mycket mindre utgjorde laga bevis, som berörde afgift, hvilken före år 155G blifvit af socknemännen, under benämning af skärskatt, er - 4 Stats-V tsknttels Utlåtande, N:o 94. lagd'i penningar och nyssnämnda är förvandlats till ärlig afrads-strömming, sedermera. efter det genom Kongl, brefvet den 29 November 1602 blifvit bestämdt, hvilka persedlar derefter borde af hemmansegare i Ångermanland, såsom skatt utgöras, och bland hvilka persedlar äfven strömming och annan lisk ingått, från och med påföljda är upphört att utgå, oaktadt hemmansegarne fortfaran de begagnat fisket intill är 1700, dä det för kronans räkning åt enskild person pä arrende upplåts, hvilket förhållande utmärkte, att nämnde afgift blifvit i hemmanens årliga ränta inbegripen: alltså pröfvade, i förmågo af 12 kap. 2 § jordabalken och 2 artikeln 6 § i Kongl, fiskeri-stadgan den 14 November 1766, Kongl. Hof-rätten. rättvist gilla det slut, hvari Ilärads-rätten stannat.
Uti Westergöthland må älven, jemte Wedens och Bollebygds härader, som hafva sandig och bergbunden jordmån samt inskränktare binäringar, till undantagen räknas Gäseneds härad, såsom af naturen särdeles missgynnadt, då det i allmänhet har svag och ofruktbar jordmån, lider brist på skog och är afsides beläget for trafik; men lefnadssättet är sparsamt och under sednare tider har i sistnämnde härad, likasom i de närgränsande Wedens och Kullings, utvecklat sig en ny näringsgren, som mycket bidrager till invånarnes bestånd, nemligen odling af potates och denna växts förvandlande till bränvin. I afseende å folkets sedlighet kan med all säkerhet antagas alt den allt mer och mer framgår till förädling, äfven örn brottmåls-statistiken skulle häntyda på ett motsatt förhållande. Ty, fastän de egentliga brottens antal, hvilket under dessa fyra år måhända ökats, ingalunda kan frånkännas en ganska väsendtlig betydelse vid bedömande af folkets moralitet, lära desamma, såsom ofta varande tillfällighetens eller ögonblickets foster, aldrig uteslutande kunna anses såsom sedlighetens måttstock, i synnerhet då, såsom här är händelsen, rättegångssättets långsamhet, ransakningsfängelsernes usla skick och vissa straffarters olämplighet gemensamt bidraga att förderfva den måhända af öfverilning felande och ingifva den förhärdade missdådaren förakt för straffet, hvilket, hvad särskildt angår de flesta tjufnadsbrott, är lamt på samma gång som det utesluter snart sagdt möjligheten af ånger och förbättring. Dessutom äro nu öfverallt inom liela Länet folkskolor inrättade. I samma mån dessa uppfylla sin bestämmelse, i samma mån försvinner det råa sinnelaget för att lemna rum för upplysningens eftertanka och begäret efter ädlare njutningar än det fordom så allmänna bränvinssupandet. Också bar dryckenskapslasten på sednare tider betydligt a f tagi t och betraktas numera äfven af allmogen med allvarligare ogillande. Arbetare vid jordbruket och öfriga näringar saknas icke uti någon del af Länet, men de betalas olika, efter tillgång och behof inom hvarje ort.
rk&gt;7 " ewi Fgwdl SAfUöfiulb Glkn ft.cy O rVloii N (ÖWLj30cr {[.-ot WJbdm Llntttar .CiiU.liöti«Kn I i Lotbioiu ». CVLcwäi. Araon NyjSom * ' U-ir.Uipkii.i. V t A«oaattoa ' DO Ftmmis. * D.- .Sucbc pour U täu. IltlouiHybloin " i. i 1.-.L UÖ,S478SW, r.i. v.,i,i. ^ ' ^ n ma 3to.kl.olA. Ul ö Aioril 1829. r A. Blomberg foto DEN SVENSKA FREDSADRESSEN TILL KONFERENSEN I HAAG. ven, med den andra vid svärdet.&gt; På ett annat ställe säger fröken Key: &gt;Det ofta hörda talet att, om man vill nationalitetens bevarande, måste man vilja försvara sig, ty ett tredje finnes icke, gäller samtiden allena. Ty det gifves ett tredje, hvilket gäller framtiden. Men denna framtid kommer icke vår bön förutan. Den kommer endast i mån af vår egen energi att skapa den, hvilket ej sker genom att i detta ögonblick kasta vapnen, men genom att i fredstanken fostra de generationer, som icke mera skola kunna förmås att bruka vapen.&gt; Aldrig yttrar sig fröken Key vackrare och varmare, än när hon talar om fosterlandskärleken. Ur den nämnda broschyren kan man plocka ut en hel skatt sådana yttranden. FREDSUTOPIEN, tal af Frédéric Passy, utgör nummer tre i serien. Talet är på ett synnerligen förtjänstfullt sätt öfversatt af fru Louise Franke !. Det är en vacker debut föreningen gjort med nämnda uppsatser. Fredsfrågan har nu uppnått det stadium, då ingen, som har den uppväxande ungdomens utveckling i sin hand, föräldrar och andra uppfostrare, med godt samvete kan underlåta att bilda sig en mening om densamma.
Följer man torget från sjöstranden mötes man först af den fula platsen vid Operan, sedan af Jacobs kyrka, som, ehuru vacker i sig sjelf, dock blifvit förstörd af den bekanta skorstenen, och sedan man gått förbi LandtnniteriKont:s hus och det numera påbyggda huset, träffar man en gammal ful mur, som slutar med ett Schweizeri, och nedanföre den gamla orangeri byggnaden, samt fonden sådan jag nyss beskrifvit den. Man skulle tro, att Svenska nationen saknar sinne för skön konst, då man ser dess hufvudst.ads förnämsta plats så ringa vårdad. Utsk. vill, att denna plats skall gömmas till monumentala byggnader, men icke desto mindre har Utsk. afstyrkt K. M:s Propos. ora byggande af RiksArchiv der, emedan grunden är så dålig. Är detta konseqvent? Icke vet jag, hvarföre ej platsen skulle kunna uplåtas åt enskild person; och om än i detta ögonblick ingen enskild är hågad alt bebygga den, kan likväl i framtiden hågen derför vakna. Afven om IL o. Ad, skulle bifalla K. M:s Propos., och återremittera frågan, väntar jag föga bättre utgång i Utsk., emedan föga intresse fanns der för saken. Emellertid anhåller jag om afslag fi Betänk, och bifall till K. M:s Propos. Gr. Lagerbjelke: Den siste talaren beklagade bristen på skönhetssinne hos Utsk.; men då han såsom bevis derpå sade, att Jacobs kyrka, med undantag af den der skorstenen, vore vacker, synes mig Utsk. icke hafva saknat skäl för sitt afst.yrkande. Hvad Stockholm saknar är en promenadplats, särdeles för dem, som hafva endast kortare tider att afstå för sina promenader; men i öfrigt är denna stad i naturskönhet den förnämsta. Denna brist på promenader är skadlig, icke blott derför att ett nöje är beröfvadt den, Peil 24 No remb er t. m. 7)1 som deraf vill sig begagna, utan äfven för helsan.
Jag bade önskat, att Utsk. velat öppet förklara, hvilket handlingssätt Utsk., för sin del, ansåg Contts styrelse böra i detta hänseende hufvudsakligen iakttaga. Det är visserligen i allmänhet ganska yalbetänkt, att administrationer ej varda bundna af alltför Stränga och noggranna, på förhand uppgjorda reglementariska stadganden; men det gifves i sådant afseende äfven en annan ytterlighet, den nemi., då nästan alla föreskrifter saknas, och. i denna ytterlighet befarar jag Utsk. nu hafva råkat. Efter min åsigt hade Utsk. bort bestämdt antyda de grunder för jRiksg:scont:s upplåning, hvilka Utsk. ansett fullmägtige företrädesvis böra begagna. Härvid hade, enligt min tanka, i främsta rummet hort bestämmas, att fullmägtige, genom beredandet af tillfälle till en hastigare omsättning af lånen och genom obligationernas utfärdande på en icke alltför aflägsen framtid, borde söka få räntan nedsatt under dess nuvar. belopp eller 5 proc. Likaledes synes full mäg ti ges. uppmärksamhet hafva bort fästas på de ömsesidiga fördelarna af en lika uppsägningsrätt å långifvarens sorn å Riksg:scont;s sida. — Hvad vidare angår beloppet af den summa 1,100,000 r:dr om året, som Utsk. funnit böra anvisas för Riksg:scont;s behof intill nästa riksdag, så anser jag detta belopp otillräckligt. Om man med noggrannhet erinrar sig Contts redan förevar, samt under de nästk. åren inträffande behof, torde man också lätteligen finna riktigheten af den åsigt, Hr Prosten Astrand i sin reservation framställt, nemi. att berörde summa ingalunda motsvarar dessa behof, Det är dessutom af högsta vigt, alt Riksg.-scontrs ställning hädanefter icke ytterligare försämras, hvilket dock skulle blifva en oundviklig följd, om R. St. nu anvisade så otillräckliga anslag för Cont., att detsamma fortfarande måste öka sin skuldsättning.
Då Utskotten af sådana skäl ansett sig jemväl böra instämma i de af Committerade antagne grundsatserne i de ämnen, hvarom Utskotten nu yttrat sig, hafva Utskotten likväl, vid tillämpningen deraf, ansett den i 12 och 13 §§ föreskrifne ansvarigheten vara för vidsträckt, då husbonde icke skäligen bör vidkännas hela fattigvårds-kostnaden vidare än för tjenstehjon och arbetare under den afta lade arbetstiden, hvaremot öfrige här uppräknade personer äro fullt jemn för'lige med dem, som omförmälas i Förslagets 15 §, så att ansvarigheten för dem bör blifva enahanda med den der stadgade, eller endast för i af fattigvårds-kostnaden under fem års lid. Då socknarne är medgifvet att inom sig ordna fattigvården, på sätt SOt» kan för hvarje samhälle finnas lämpligast, synes något serskildt slad gande icke erfordras om rättigheten för dem att inom sig dela fattigvårdsbestyret, på sätt senare delen af 4 § i Faltigvårds-Comitéens förslag innehåller. Deremot skulle ett sådant stadgande kunna gifvas en tydning, hvarigenom hinder för mantalsskrifning äfven vid flyttning inom socknarne kunde uppstå, hvarföre Utskotten icke kunna understödja förslaget i denna elei. Utskotten kunna icke eller antaga, ålit, på sä L t Corn i teen i 21 § 4 morn. föreslagit, lill personer, för hvilka Staten bör bekosta fattigvård,. Lagsamt Allm, Be.sv.- och Ekon,-Utskottens Betänkande^ IVo S, 11 måga räknas sjömän, sorn vid Sjömanshusen skattskrifvas, då dessa icke äro i Statens tjenst lika med dem, för hvilka i öfrigt en sådan Statens skyldighet är föreslagen. Deremot musle man förutse ett annat fall, som i Comiteens förslag icke är upptaget, då det icke lärer kunna undgås att fattigvården af Staten bekostas, nemligen då det icke kan utrönas, att den behöfvande hörer till visst samhälle, och härom anse Utskotten således ett stadgande bör gifvas.
N;o 336, I frågan om ersättning för bortmistade egor genom Trollhätle-clussWerks uppdämning. N:° 357, Om yrkadt Spannmåls anslag till Lönef.yllnad för Stockholms ScholLarare. IV:O 341» 1 anledning af Motioner om indragning af Lönerne vid Biskopsoch DomprostÄmbeten. N;o 344 Ädelforss Guldverk. N;o 350, Om revisioner af Postverket» räkenskaper. N;o 352, Om ckopenningar för Waktbetjeningen vid RiksgäldsContoiret. Bevillningsutskottets N;o 24, I anledning af motion om en enda - Fröt. Utdr. d. 2 Aug. 1823. 609 ifla Taxeringsförrättning emellan hvarje Riksdag» BankoOtskottets Niö 3*7, Angående påbyggnaden å Bankens Archivhus och bebyggandet af Kiiselska Tomten. N o 38, Rörande decharge För Herrar BancoFullmägtige. S. D. ConstitutiönsUtskottets i memorialet NlO 4-r» afgifna förslag till ett nytt 6.te moment i 14 §• Riksdagsordningen, antogs, vid förnyad föredragning att hvila såsom ett RiksensStänders Utlåtande till »asta Riksdag. S. D. Föredrogs I nyo Allmänna Besvärs Och EkonomiUtskottets N:o 151, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet No 60, om krönte kol-skrindor och om kolmätare; Och biefvo desse Betänkanden af BorgareStåndet bifallne. S. D. Sedan BorgareStåndet ntt fattat sitt Beslut titi de frågor angående Städernas ■‘Bihang till R. S. Fröt. 9:de Sami. 59 6io Prof. Utär. d. 2.
Oec. ZJtsk. Ull. IV.-o 47- a5 dast för hvarje hemman beräkna 2:ne torp, med 6 personer för hvarje, då flere af dem hafva ålderstegna föräldrar att försörja, som innehafva från detsamma, emot Förordningens stadgande, afsöndrad jord, så blifver, då hemmanen inom Sverige utgöra omkring 65,ooo , antalet af de olyckliga, som skola komma att beröfvas deras egendom, 780,000 personer. Man må ej invända, att Förordningen icke omtalar något beröfvande, utan endast rättelse och jemkning. Huru skall en sådan kunna åstadkommas, utan att någondera af parterne blifver lidande? Till huru otaliga processer och tvistiglieter skall den icke gifva anledning? Och åtnöjes icke innehafvaren af den afsöndrade jorden med jemnkningen, eller kan den ej ske, så går jorden tillbaka till hemmanet mot en obetydlig lösen och innehafvarens hela timliga välstånd är således i grund förstördt. Utskotten anföra väl, att han, enligt förut gällande Författningar, vore ovilkorligen förbunden alt afträda sin jord, så framt han å densamma ej vore besuten, och att den uti i3 § medgifne jemkning således bör anses såsom en stor förmon för honom. Likväl kan jag ej antaga detta såsom ett giltigt skäl till afslag å min framställning om ett orubbadt bibehållande af 9.6 Bil. t. Lags. Allm. Besv.o. Oec. Utsk. Uti. IV.o 47• alla hittills skedda hemmans - klyfningar och jord-afsöndringar. Enär äldre författningar varit felaktiga (pcb deras felaktighet ådagalägges häst derigenom, att de aldrig blifvit efterlefde), så hvarken kunna eller höra de åberopas såsom bevis på ett nyare lagstadgandes billighet. I anledning häraf tager jag mig friheten föreslå, att Höglofl. Utskotten täcktes tillstyrka, det Rikets Höglofl. Ständer i en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t måtte anhålla derom, det Kongl.
Då den föreslagna ombyggnaden af Calmersska Slöjdskolans lokal är af omständigheterna påkallad och medel dertill kan inom inrättningens egna tillgångar beredas, allenast densamma betryggas för nödig förhöjning i årsanslaget till undervisningens bestridande; då en tillökning i lärarekrafter jemväl synes oundgänglig, när denna särdeles gagnande läroanstalt vinner de genom ombyggnaden åsyftade medel till utvidgning och ett ändamålsenligare ordnande af undervisningen; och då emot det uppgjorda förslaget till aflöningsstat någon anmärkning icke är att anföra; hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t ville af Rikets Ständer äska beviljande af en förhöjning i det nuvarande årliga anslaget till skolan med 18,500 Riksdaler, så att detsamma komme att uppgå till 32,000 Riksdaler, deraf, oansedt det är af vigt att det förhöjda anslagets hela belopp redan vid innevarande riksdag för läroanstaltens betryggande bestämmes, likväl, enär de nya byggnaderna icke hinna blifva färdiga förr än år 1868, under år 1867 erfordras 52 Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. endast så stort belopp, sora svarar emot räntan af inrättningens för byggnaderne åtgående kapitaltillgång, från hvilken således under samma år icke kan beräknas eljest utgående bidrag till undervisningens upprätthållande, — eller i jemnt tal 8,000 Rdr. Sedan Rikets sednast lörsamlade Ständer anvisat bidrag till uppförande af en ny byggnad till inrymmande, bland annat, af den af Svenska Slöjdföreningen uti hufvudstaden inrättade Söndags-och Aftonskola, har Styrelsen för nämnde skola inkommit med underdånig framställning om tillökning i det för skolan nu utgående, men efter dess inflyttning i nya lokalen otillräckliga, årsanslag.
Vid många af här föreslagna reglementariska stadganden skulle vidare och , som jag tror, grundade anmärkningar kunna thoras •, men de äro öivcrflödiga intill dess hufvudgrunderna för saken b ifvit stadgade Jag slutar med den förklaring, att mina anmärkningar äro enliga med min öfvertygelse om rättvisa, billighet och klokhet, jag är ej ibland dein,som frukta för hemmavarande Principalers granskning af Riksens Ständers beslut. Denna granskning kan man lätt uthärda, när man handlat efter öfvertygelse, och den är svag, som af en Opinion, om den vore aldrig så allmän, deri låter sig <ubbås: men jag anser vid detta tillfälle vådligt att, genom det afgifna Förslagets antagande, stöta allmänna Opinionen, emedan denna Opinion då vore grundad i känslan af hvad som är rätt och billigt: Jag anser det vådligt, ej af fruktan för missnöiens farliga utbrott, men derföre, att det allmänna förtroendet, den verkliga patriotismen, kärleken till Lagen och till Staten, hvilar på hvar Medborgares innerliga öfvertygelse, att hans lagliga rätt är orubblig, Friherre Stael von Holstein, Corfitz Lud - 138 Den 17 Martil, e. m. vig.: I detta ämne har jag redan förut yttrat mina tankar, nemligen, att så framt Riksens Ständer förklarade sig icke skyldige att honorera Disconternes Skulder, de ock å icke skulle befatta sig med dem , utan öfverlemna besty, ret härom till Borgenärerne sjelfva, såsom deras lagliga rätt. Att jag intet varit ensam af denna mening , visa några Yttranden af Utskottets Ledamöter, nemligen Frihetre Ceder? ströms och Doctor Hedréns.
På nere händer är dock spelet godt. Fru Christiernsson o c h fröken Torssloio samt hrr Varberg, Ekelund o c h Lambert göra allt hvad begäras kan af sina roller. Helt visst har emellertid teatern uddigare vapen på förråd i sin arsenal, ifall dessa, s o m vi misstänka, snart n o g skulle visa benägenhet att förslöas. Andra kammarmusiksoarén gafs i måndags af den Aulinska kvartetten i Vetenskapsakademiens hörsal inför en intresserad publik, s o m d o c k — antagligen på grund af reprispremiéren på k. operan — var mindre talrik än vanligt. Soarén inleddes m e d L. Normans intressanta stråkkvartett i a-dur, hvilken erhöll ett vårdadt utförande. Härpå följde aftonens nyhet, en pianotrio af den danske kompositören Louis Glass. Den effektfulla o c h ganska svårspelta trion utfördes af hrr Stenhammar, Aulin o c h Carlson. Programmet afslöts m e d Beethovens välbekanta stråkkvartett o p. Konserter. Fru Eva Nansens romanskonsert äger rum i afton i Musikaliska akademiens stora sal m e d biträde af pianisten Caroline Bergh. Angående fru Edlings konsert i tisdags hänvisa vi till detta nummers bilaga, emedan hufvudnumret måste läggas i press redan före konsertens början. * Min blinda syster. Från engelskan för Idun af B i e n. så sätt upptäckte jag det! Lettie o c h jag sutto vid fönstret m e d vårt arbete, det var sorgkläder till pastorns familj, o c h de skulle nödvändigt vara färdiga till dagen därpå; då sade h o n: » Jane, det är alldeles som o m solen upphört att skina, så mörkt o c h dystert ser allt ut. » Jag fäste mig ej då därvid, ty det var ännu en timme kvar af dagen. H o n strök sig m e d handen öfver pannan, liksom den värkt, så jag bad henne gå ut i trädgården ett slag, ty h o n var ju så ung o c h kände sig säkert trött, liksom jag själf gjorde.
33 troligtvis nu för tiden ej göra särdeles effekt, och föga annorlunda torde förhållandet vara med en roddflotta, ty krigskonsten har gått ständigt framåt i jemnbredd med de fysiska, kemiska och matematiska kunskapernas utveckling. På grund af hvad jag nu anfört anser jag, att första länken i vårt försvarssystem emot östern, om vi ej förlägga detta försvar på sjön, är befästandet af Stockholm, så att vi bakom detsamma må kunna samla, ordna och öfva våra stridskrafter. Men göra vi Stockholm till hufvudpunkten för vårt försvar så öfvergifva vi i och med detsamma hela Norrland. Vi kunna omöjligt förhindra den på sjön oss öfvermäktiga fienden att landstiga hvar som helst bakom någon af norra Sveriges talrika elfvar, såsom vid Gofviksfjärd bakom Angermanna-elfven, Åviksbugten bakom Indahlselfven, Sundsvall eller Svartvik bakom Ljungare, Kusön bakom Dahleifven. Skyddad af något bland dessa vattendrag kan fienden utan fara landstiga och utveckla sin armée samt har en lätt förbindelse med eget land öfver hafvet. Och det land, som fienden sålunda ockuperat, torde icke kunna så lätt af Svenskarne återtagas, ty hvar och en af Eder, Mine Hrr inser utan tvifvel svårigheten af att med Svenska arméen marchera upp längs efter kuststräckan med Ryska flottan i flank och rygg och tillbakadrifva en öfverlägsen, bakom strida vattendrag förskansad, fiende. Då man allvarligt eftersinnar dessa förhållanden, faller man ovilkorligen på den tanken, huruvida det icke funnes någon möjlighet att afhålla fienden från våra landamären genom alt möta honom på det af naturen utstakade stridsfältet emellan Ryssland och Sverige, eller på Östersjön. På finnandet af denna möjlighet har min tanke länge varit rigtad, och jag har kommit till den, åtminstone för mig, glädjande slutsatsen, att Sverige och Norrige hafva både medel och folk till en flotta, i stånd att afhålla Österns horder från Svenska jorden. Då jag nu skall söka att bevisa detta vill jag helt och hållet lemna åsido den förhoppning, jag förut uttalat om en politisk union emellan Skandinaviens trenne folk, och endast hålla mig till Sveriges och Norriges egna krafter. I ett föregående plenum yttrade Frih.
En sådan tanka strider rakt emot de äldsta tiders och äfven min egen erfarenhet, under det jag, dels såsom biträde åt andra, uti Domare göromål, dels såsom Auditeur , och dels, sedan 1780, såsom Häradshöfdinge , lagt hand vid sådana göromål, jag har derunder funnit starka anledningar fatta full öfvertygelse derom , att den äldsta och kanske visaste Sedolärare verlden känner, haft rätt. då han sagt, att en vis Regent är sträng, och der en vis Regent är, går det allt skickligen och ordentligen till. Det vill säga, att han skall alfvarsamt befordra verkställigheten af Samhällets antagne Lagar. Der dessa visa lättsinnighet och för mycken efcergifvenhet hos Lagstiftaren , der visa sig ock allmänneligen lättsinnighet och sjelfsvåld i sederna , hvilkas förfall leda till barbari, och slutligen till Samhällens upplös - 20 Ven 2 i Maji. ning. Detta torde vara en obestridlig san ning. Det lärer således ej eller bestridas, att sedernas befordrande är af mycken vigt. Jag tror ej detta sker genom flathet vid Missgerningsmäns bestraffande. Man tyckes dervid glömma det beskydd till lif och egendom, den dygdige och laglydige Medborgaren har ovilkorlig rättighet att fordra, men måste likväl sakna, der brott icke allvarsamt straffas. Hvad skall han då tänka om Lagstiftningen ? Säkert torde vara, att han alldeles icke finner sig dermed belåten, utan med mycket billigt missnöje anser sig förgäfves bidraga till Statens upprätthållande. Följderna häraf kunna sannolikt icke blifva goda. Jag tycker derföre det är hög tid , att lemna mycken uppmärksamhet åt detta vigtiga ämne och att, så vidt möjligt är , söka förekomma de mer och mer tilltagande tjufnader, samt att såmedelst befordra säkerheten till lif och egendom. Dessa stora och vigtiga ändamål, tror jag tillförlitligast kunna vinnas, om 1734 års, i denna del väl grundade
N:o 5, Öfver väckt fråga om indragning af så kallade ordonnanser hos befälet vid Kongl. Maj:ts flotta; återremitterades. N:o 6, öfver väckt fråga om upphörande för Riksmarskalks-embetet att reqverera biträde af båtsmän; återremitterades. N:o 7, i anledning af väckt motion om utfärdande af förbud emot marin-soldaters permittering; återremitterades. N:o 9, i anledning af väckt fråga om upphörande eller inskränkning af marknader; Bifölls. N:o 11, i anledning af väckt motion om ett apotheks anläggande i Hemsö socken på Gottland, samt om förändrad boningsort för provincialläkaren för södra delen af ön; Bifölls. N:o 12, i anledning af väckt fråga om ett förändrande af den enåttondedels procent, som af sterbhus inom Wermland användes; Bifölls. N:o 13, i anledning af serskilde motioner, dels i fråga om rapporters och general-sammandrags afgifvande af vederbörande embets-myndigheter till upplysning om kommunala inrättningars verksamhet, dels ock rättighet för ledamöterne i kommunal-nämnder att för deras besvär af kommunen njuta ersättning; Bifölls, N:o 14, i anledning af väckt motion om förändring i sättet för fångars forslande; Bifölls. N:o 15, i anledning af väckt motion om rättighet för delegarne uti armens pensions-kassa att derutur erhålla lån; Bifölls. N:o 16, i anledning af väckt motion om det lill Westerås län hörande Våhla härads förläggande till Upsala län; Bifölls. S. D. Lades till handlingarne Högv. Preste-ståndets protokollsutdrag N:o 109, innehållande underrättelse, att Högv.