Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer jemväl ansett då gjorda framställningar om rättighet för de inom 2 mil från städerne så väl i Lunds Stift, som provinsen Halland, belägna landtförsamlingar alt få behålla den från dem till städernas skolor utgående helgonskyld icke kunna till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda; hvarjemte Rikets Ständer, som, i förekommen fråga om utredande af förhållandet med helgonskylden i Halland, funnit billigheten fordra, att, beträffande den helgonskyld, som i nämnde provins utginge lill stads-skolorna derstädes, densamma måtte fä tillgodonjuta samma förmän, som Skäne och Blekinge, på det att, om någon förändring uti användandet af helgonskylden framdeles kunde blifva beslutad, en sådan måtte samtidigt kunna ega runi uti alla tre provinserna, genom underdånig skrifvelse den 1 Mars 1851 anhållit, det E. K. M:t täcktes i Nåder anbefalla, alt enahanda undersökning, som redan i afseende å helgonskylden egt rum i Skåne och Blekinge, måtte verkställas i Halland, samt helgonskyldens värde i penningar uppskattas. Sedan, med anledning häraf, E. K. M:t i Nåder anbefallt Dess och Rikets Kammar-kollegium, att, efter vederbörandes hörande, till E. K. M:t inkomma med underdånigt utlåtande, samt kollegium sådant utlåtande, jemte Konsistorii i Götheborgs Stift och öfrige embetsmyndigheters infordrade underdåniga yttranden, till E. K. M:t afgifvit, så har, såsom ofvan förmälts, E. K. M:t behagat till Rikets Ständer öfverlemna berörda handlingar, af hvilka Rikets Ständer inhemta!, att endast skolorna uti städerna Halmstad, Warberg och Falkenberg åtnjuta helgonskyld; att, till stöd för dessa skolors rätt härtill, åberopats Kongl. Danska Ordinanlien den 14 Juni 1539 med flera sedermera utkomna författningar; samt att så väl bemälda Konsistorium, som E. K.
Dtscourserne vid detta tillfälle föranleda ej eller dertill, att denna åtgärd skulle hafva varit ert följd af blott tillfälliga förilaIIanden, utan fast an era af tiden* allmänna åsigter, som ibland annat torde Jeunna slutas af Landt-Marskalkens ordr Om vi rätt eonstderere sakens natur, så måste vi det bejaka, att Seeretessen är Anima utaf Ban^uen, och vidare : Ingen vill gerna låta veta sine medel, derföre frågas om det skall vara nödigt att så många skola grubbla uti detta Verk. Ett allmänt kungörande af Svenska Banque*)* Skulder och Tillgångar, torde val då böra erkännas vara, hvad det verkligen är, nemligen-etr åtgärd, sorn ej förr än i sedndre tider blifvit af Principalerne ifrågasatt eller äskad Under denna synpunct hafva Banco-Fulfanägtige tagit i noggrann t öfvervägande de särskild e skäl och consiclerationer, hvilka å ena sidan, så väl vid föregående Riks inö lera, som nu, blifvit anförde till stöd för den tanka , att en uppgift af Banquenshela ställning borde ega rum; likasom, å andra sidan, de flere betänkligheter, så i afseende på det närvarande, sorn i synnerhet för framtiden, hvilka häremot sig förete. Plural i tete» af Banco-Fullmägtige har funnit de sistnämnde, eller betänkligheterne, vara af den öfvervägande beskaffenhet, att bifall å den i omförmäldte hänseende väckte Motion, icke kan från Banco-Full. mägtiges sida tillstyrkas. Dock, sorn Fullmägtiges. tankar härom varit för båda alternativen lika delade, och decision vunnits genom Ordföranden* BanCO-Utskottets Betänkånden. 135 rost, sä blifver OmröstningS-ProtocolIet härjemte bifogadt, hvaraf Höglofl. Banco Utskottet behagade inhemta upplysning i afseende å de mer och mindre skiljaktige meningar och åsigter, hvilka hos en och hvar af Ftillrnägtige i denna fråga uppstått. Stockholm den ig April 1823.
» Hon är den ' styfvaste ' jag känner, en målarinna såsom vi nu för tiden mena det: djup och sund i färgen samt käck i tekniken. » Det var den gången Larssons betyg, och det kan man säga heter duga. På Valand häfdar Hanna Hirsch sitt anseende med tvänne ypperliga porträtt, af hvilka särskildt det af » fru Gerda B. » väcker kännares entusiasm för sin själfullhet. Genom en förträfflig karnation och charmant behandling af stofferna verkar en modellstudie, en liggande naken kvinna. En solig vy öfver Stockholm från Söder återsågo vi med nöje. Och efter vi nu äro inne på att tala om specielt våra gamla bekanta, stanna vi framför Emma Sparres stämningsfulla genre » Modlös ». Det är samma duk, som under den franska etiketten » Decouragée » förra året väckte pariserkritikens erkännande, och hvilken vi då omnämnde för våra läsarinnor. En ung kvinlig artist har, uppgifven, i förtviflad modlöshet, sjunkit ned framfor staffliet med sin palett i hand. I bakgrunden synes Venus Milo resa sig, en personifikation af idealet i lugn oupphinnelighet. Emma Sparre utställer vidare en läsande italiensk flicka med den varma kolorit, man vant sig finna hos denna ovanliga färgvirtuos. En ung porträttmålarinna, som på de sista åren gjort vackra framsteg och som bäst är i god färd med att stadga sitt namn, hafva vi i fröken Ava Lagerkrantz. Hennes porträtt af fadern, amiral J. Lagerkrantz, bör kännetecknas som ett af utställningens allra bästa. Den gamle sjöofficeren, i full uniform vid sjökort och bestick, är högeligen väl träffad till likhet och karaktäristik. Ett själfporträtt af samma konstnärinna är pikant nog och verkar med mycken nuturlig ledighet, ehuru smått poserande. En porträttmålarinna, som ock lyckligt dokumenterar sig, är fröken Elisabeth Keyser med ett porträtt af sin moder, författarinnan H. Keyser, innerligt och själfullt.
Grund-Eagarnes föreskrift, till afgörande företagit de frågor i afseende på grunderne för en förnyad Tull-Taxa^ hvaruti Riks-Stånden stannat i olika beslut, samt verkstä lt votering öfver följande af Be vill nings-Utskottet föreslagne propositioner: i sta Voteringen. Den, som vill , på sätt Högloft Ridderskapét och Adeln, Högvördige Prästé-Ståndet samt Hedervärda Bonde - St åndet bifallit och Bevillhings-Utskottet i dess Betänkande föreslagit, att enligt i sto Punkten.- alla varor af hvad namn och beskaffenhet som hälst , frambragte inom Sverige, af Svenska rudhnaterier, genom Svensk mans arbete och konstflit, äfvensom alla af utländska rudimaterie! inom Sverige förädlade Varor, må fritt utföras, när det sker med helfritt Rjrtyg, mot'erläggande hälst af Recognitions-afgift, men, när skäl finnes för handen, att derutöfver en sådan utgift öka, inot erläggande af ExportTull, hvilken dock i allmänhet ej får öfverstiga Fern Procent af den till Export anmälte, varans värde och icke ökas för någon Svensk Product till iner än dubbelt vid export med främmande Skepp; dock med iakttagande deraf, att denne Tull-afgift i intet fall, så vida sådant möjligen kunde inträffa, när den efter varans verkeliga försäljnings-värde kommer att bestämma», må för utgående Varor förhöjas öfver det belopp 1816 års Tull - Taxa föreskrifver: att den således till vissa Procent utgående Export - Tullen bur beräknas efter varans verklig* förhöjningsvärde efter derföre serskildt uppgjorde grunder: att, om exporten »ker med Sials-Vtskottets Betunkanden. 2051 Svensk heleller half klink el'er ock med utländskt Skepp, bör Tullen erläggas i lika förhållande till den fastställde Procenten, som röjande Export med utländske
Rikets Ständer, med öfverlemnande af det Reglemente för Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning, som Utskottet, enligt gällande instruktion, har att vid innevarande riksdag utfärda, måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta till allmänhetens kännedom och efterrättelse i nåder kungöra de i berörde Reglemente befintliga nya eller förändrade föreskrifter, för hvilkas tillämpning sådant kan anses erforderligt. Stockholm den 11 Oktober 1860. Bih. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Okt. 1860, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af återremiss å Memorialet N:o 44. Ridderskapet och Adeln har återremitterat Utskottets Memorial N:o 44, innefattande förslag om ett årligt understöd från Banken till förre Förvaltaren vid Tumba pappersbruk C. Möller; men som berörda Memorial blifvit af Preste-, Borgareoch Bonde-Slånden bifallet och i frågor af förevarande beskaffenhet tre Riks-Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, kan Ridderskapet och Adelns omförmälda återremiss icke föranleda till någon Utskottets åtgärd. Stockholm den 41 Oktober 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Okt. 1860, kl. 1 e. m. Memorial, angående Instruktionen för Rikets Stä7iders Banko-Utskott vid nästa riksdag. Enligt den för Utskottet utfärdade Instruktion, åligger det Utskottet att, före riksdagens slut, med fästadt afseende å de angående Banko-verket vidtagna förändringar, hos Rikets Ständer föreslå Instruktionen för Banko-Utskottet vid nästföljande riksdag, hvilken Instruktion, sedan den blifvit af Rikets Ständer pröfvad och fastställd, Bih. till II. St.
Det — 86 — vore då säkerligen icke onyttigt, om någon utväg kunde finnas att undvika dessa båda alternatifver, utan att uppoffra enskild fred och säkerhet, utan att äfventyra den allmänna ordningen. För mig har visat sig en sådan utväg; och jag har ej kunnat underlåta att, så vidt på mig ankommer, bringa den i åtanka. När häktande endast kan ske under officiel ansvarighet; är det ej blott den personliga säkerheten, som lider genom inträffande häktningar, de der med misstankar urskuldas och för hvilka således, när de finnas oförskylda, upprättelse uteblifver; utan det händer äfvenså väl, att häktande då måste åsidosättas, der det borde kunna äga rum. En kronobetjent, sorn icke har att påräkna alltför mycken strafflöshet i denna väg, kan ofta icke våga att på sitt ansvar företaga en arrestering, för hvilken målsägaren gerna skulle erbjuda sin ansvarighet, i fall denna kunde antagas; och med all den visshet, denne äger om brottet och den bevisning, han tilltror sig att åstadkomma, måste således brottslingen lemnäs på fri fot. Dessa skiljaktiga olägenheter skulle finna ett botemedel deruti, att häktande kunde ske ej blott på publik tjenstemans, utan ock på målsägares eller annan angifvares ansvar; men att hvilkendera, tjenstemannen eller angi Tvären, som läte häktandet på sin räkning försiggå, också blefve verkligen ansvarig för sjelfva häktandet, och icke endast för sannolikheten af den misstanka, hvarmed han ville urskulda det. Behörigheten att på eget ansvar begära häktning borde dock inskränkas genom vilkor af vederhäftighet eller antaglig borgen; och straffet för oförskyld häktning borde vara allvarsamt. Jag tilltror mig icke att förutsäga, antingen häktningarnes antal skulle härigenom minskas eller möjligen ökas. Inträffade det senare till en början; så skulle det dock sannolikt innan kort förändra sig, när man hunnit röna frukterna af förhastande!» i denna väg. I längden borde skiljaktigheten mot varande förhållande blifva den, att färre oskyldige, men något flere skyldige häktades.
Nej, anses den af ConstitutionsUtskottet rörande behandlingen af ifråga - Den ni Julli e. m. 1 ‘9 varande mål gjorde anmärkning böra förfalla. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Grefve Horn, Claes Fredrik: På de af Friherre Anckarswärd och Herr Hjerta förut utvecklade grunder, anser jag mig ej kunna deltaga i det blifvande beslutet, då jag finner af Herr Grefvens och LandtMarskalkens föredragning, att den löjliga sidan af ConstitutionsUtskottets Betänkande blifver föremålet för pröfningen. Jag kommer således icke att nu votera. Herr Rosenqvist: Jag instämmer med Grefve Horn, och förklarar att jag icke eller deltager uti voteringen. Friherre Boije, Ludvig: Jag öfverlemnar till Ståndets pröfning, om det är öfverensstämmande med ordning, alt en Ledamot begär votering, och sedan förklarar sig icke kunna deri deltaga. Hvad rätt har man, att begära andras röster, då man ej vill gifva sin egen röst, och om våra ordningslagar ej föresedt detta nya påfund, så synes mig dock, att det utgör ett missbruk, som Ståndet måste äga i sin magt att återhålla. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob: Jag är förekommen af Friherre Boije, och har ej något alt tillägga; I 20 Den 2! Julii e. m. men hemställer, om icke, att först begära votering, och sedan förklara sig icke sjelf vilja deri deltaga, är, att på det mäst opassande sätt drifva gäck med Ridderskapet och Adeln; samt om sådant kan och bör vara tillåtit härstädes? Grefve Puke, Johan Carl: Jag förenar mig med Friherre Boije och Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie. Herr Rosenqvist: Jag begärde votering, vilkorligtvis, och endast i det fall, att ifrågavarande punkt icke bifölls. Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sig icke kuuna utröna, hvilken mening segrat, önskar jag naturligtvis voteringens fortgång, men inser ingen skyldighet för mig, att deri deltaga.
I anseende lill göromål inom länet, nödgas jag afsäga mig min plats såsom ledamot i Ekon.- Ulsk., med anhållan, att vid min Riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda lill val af en ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. efter Hr Bergenstråle. Fortsattes pröfningeu af Serskildta Utsk:s vid dess Betänk. M 8 fogade Förslag till förordning, ang:de vilkoren för bränvinslillverkning: hvarvid 1111 förekom: § 20. Frih. Raab, Adam Christian: Såsom Hrr:ne känna, har jag reserverat mig mot Utsk:s Utlåt, i fråga om 20:de §. Ehuru föga framgång jag inom Utsk. haft i mitt förslag till förändring af denna §, anser jag mig likväl pligtig att här fullfölja detsamma. Måhända har jag uti min reservation icke nog tydligt tillkännagifvit, hvad jag åsyftar, enär jag förnummit, att man så kunnat missförstå mig, som skulle jag önska, alt de små, s. k. destilleringspannorna skola få fortfarande begagnas. Blefve sådant tillåtet, skulle stora missbruk deraf upstå. Jag har endast önskat, alt den, som har rättighet att tillverka bränvin, skall äfven vara berättigad, alt under behörig kontroll omdistillera detsamma, vare sig med samma redskap i de små brännerierne eller med annan redskap i de större, ty enl. min åsigt är dislilleringen en förbättring af varan. I England förläres mindre bränvin än i Skottland och Irland. Orsaken härtill tillskrifver man den omständigheten, att i England har smaken - Den ?9 April f. m. 561 ken blifvit sä förfinad, att man der icke förtärt annat bränvin än det finare, hvaremot i Irland och Skottland snpes finkel, och derför är fylleriet inom dessa länder större än i England. I Danmark är tillåtet, alt afgiflsfritt distillera bränvin. Likaså i Preussen.
Whitlockska stipendiet har för 1890 tilldelats samma stipendiat. som föreghende Ar, filosofie kandidaten, fröken Wilb ' elmina Ofilson i Lund. Fredrika-Bremer-Förbecndet har farlorat en af sina basta van ner och verksammaste medlemmar i Fru Ida Sylvan, som afled i Kri-. stianstad den 9 Febr. 41 &amp; r gammal. Inom kretsen af sina narmaste. och i det s~rnhalle, der hon verkade, kommer den adla, varmhjartade, för allt godt verksamma kvinnan att lemna ett tomrum, som sent torde fyllas. Lycklig maka och moder till 9 barn, oppnade hon flera gAnger hem och hjarta för moderlösa, som under hennes uppfostrande ledningstarktes och mognade för de uppgifter lifvet &amp; t dem hade i beredskap. Det var ktlnslan af att det moderliga elementet saknades i samhallsordningen, som förmildde henne att med lika mycken offervillighet som praktisk klokhet vhrda sig om de smil och bjalpbehöfvande, pA samina gAng hon hade blicken öppen för miinsklighetens stora lifsfrtigor .. Arbetsområden för kvinnor. (Forts.) III. De statens civila verk, vid hvilka kvinna har ratt attsöka anstäiining. a) Eongl. Teleg~afvwket. För intrade vid telegrafverket fordras att liafva med godkanda afgbgsbetyg genomgatt statens normalskola för flickor eller annat. dermed jamförligt Iaroverk, samt att hafva fyllt 17 Ar, men ej öfverskridit 20 &amp; ra Alder. PA enahanda satt kan ock till elev vilkorligt antagas kvinna, som icke aflagt sádan examen som nu omnarnts, men med betyg af larare i de sarskilda amnena vid allmant laroverk eller af Israre eller lararinnor i högsta afdelningen af sgdant Iaroverk, som nyss omförmiilts, styrker att hon i svenska, franska, engelska och tyska.
Och huru skälfde jag ej med » stackars Nelly » på kyrkogården, där hon » satt på moderns graf! » » Min mor, som efter den tidens sätt att bedöma vetande ansågs hafva erhållit en vårdad uppfostran, var road af och hade lätthet att utbyta tankar i djupare ämnen, och utan tvifvel lade de samtal, hon stundom hade med en aktad vän, författare och teolog, grunden till den enkla tro och tolerans för andras tro, som troget följt mig genom lifvet. » Måhända har jag äfven tillfälligheten att mina första läroår tillbringades i en samskola och att mitt dagliga sällskap utgjordes af min yngste bror och hans skolkamrater att tacka, för det jag blifvit befriad från ett af tidens lyten — nervositet. Jag deltog naturligtvis i gossarnes lekar, som för det mesta gingo ut på strid och bardalek, och för att därvid slippa ifrån den förhatliga rollen att i den låtsade striden vara ryss — en roll, den de ansågo mig såsom flicka vara förpliktad att utföra — måste jag öfva mig i att ej blinka, när ett knifhugg, visserligen med en slö knif, snuddade vid mitt ögonbryn. Detta, som mycket annat, hade vi hämtat ur historiska läseböcker, och gossarnes svärmeri för allt fornnordiskt, deras lofsånger öfver vårt lands storhet och dess konungars tapperhet och dådkraft väckte hos mig en känsla af vördnad för kung och land, som trotsat tidens stormar. » Säga hvad man vill om flickors deltagande i dylika poj kupptåg — starka nerver och ett modigt hjärta växa dock därvid! Men låtom oss följa vår lilla hjältinna vidare. » Kanske hade den längtan efter vidgad syn på lifvet och större vetande, som redan vid så unga år gripit mig, blifvit väckt till lif genom gossarnes speord öfver mina inlärda franska glosor och min bågsöm, hvilka talanger de alldeles icke ville erkänna vara kunskap. » Hvad jag också afundades gossarne den lärdom de fingo inhämta, och huru lycklig skulle jag icke känt mig, om j a g » haft läxor » i den packe böcker, insurrade i en skinnrem, den de med förakt slängde från sig på lekplatsen!
M:t äfven ansett böra upptagas del belopp af 2,000 R:dr som ytterligare erfordras till bestridande af kostnaderna för skeppsgosse-korpsens inkasernering, hvarigenom anslaget, nu bestämdt till 17,025 R:dr, blefve lörhöjdt lill 19.025 R:dr; hvilket Rikets Ständer bifallit. 33:o Anslaget till skrifmaterialier och expenser för Förvaltningen af Sjöärendena vi. fl., 3,300 R:dr, har, enligt hvad E. K. M:t tillkännagifva och älven Rikets Ständers revisorer anmält, under en längre tid visat sig otillräckligt; och då en förhöjning deraf med 1,700 R:dr ansetts erforderlig, hafva Rikets Ständer, som icke funnit sig böra bifalla revisorernes hemställan, att berörda anslag skulle erhålla egenskapen af förslaKS-anslag, medgifvit. alt detsamma varder, på sätt E. K. M:t nu äskat, lörhöjdt till 5,000 R:dr. 34:o
321 ga förändringar, och hvarigenom ej allenast landets egna Producter och Inkommande verkeliga nödvändighets varor blifva allt för betungade , utan jemväl betydeliga svårigheter läggas i vägen för HandelsSpeculationer, då en bestämd Calcul öfver kostnaden af hvarje vara éj kan uppgöras , Tullafgifterne af ofvannämnde varor erläggas i Svenskt Mynt, utan afseende på det senares förhållande till hvilket Utländskt Mynt som helst, hvilken mening vid en inom Vällofl. BoigareStåndet i anledning deraf yppad discussion, blifvit af flere af Ståndets He rar Ledamöter med ytterligare skäl understödd ; men , som begge dessa frågor vid uppgörandet af ofvananförde grunder redan kommit under öfverläggning; så anser Utskottet något serskildt svar så mycket mindre af nöden , som Jernet lär underkastas TullAfgifter efter enahanda grund, sorn för Export-varor i allmänhet är föreslagen , och - föreskrift rörande Tullens clarerande efter fastställt? Cours äfven blifvit framställd. Detta allt får BevillningsUtskottet vördsammeligen underställa Riksens Höglofl. Ständers pi öfning med bifogande af de serskildte tankar, sorn under öfverläggningarne i detta ämne blifvit yttrade af åtskillige Plerrar Ledamöter. Stockholm den 30 Maji 1818. Utdrag af Trotocollct, hållit hos 'Riksens Höglofl. Ständers Bevillnings* 322 BevillningsUtsk. Betänkanden♦ Utskott vid Urtima Riksdagen! Stockholm den 28 Maji 1818. S. D. Dj frågan om de inkomster, som af Tullverket till Staten skola erläggas (ill slutligt afgörande förekom, inlemnade Herr Fogelmark ett så lydande anförande: Med anledning af mine i Högloft. Afdelningen ari malle . Reservationer , får jag rörande Tuli Taxornes förändrande ödmjukeligen anföra: Punct I. Redan vid detta ärendes första företagande till handläggning i Högloft.
Frankrike, Belgien, Holland, Neapel, Kyrkostaten, Lombardiet, Venedig, Baden, Rhen-Bayern, Grekland, Persien, China, Japan, utom flera andra, som begagna Centner å 100 t&; 3:6. I afseende å Myntet: Frankrike, Belgien, Holland, Neapel, Kyrkostaten, Sardinien, Toscana, Parma, Modena, Lombardiet, Venedig, Schweitz, Portugal, Grekland, Joniska öarne, Ryssland, Persien, China, Japan, med flera länder i Ost-Indi en, Nord-Amerikanska Fri-Staterna samt Canada och Texas; en stor del af Vest-Indien, såsom Hayti, samt slutligen största delen af Södra Amerika, nämligen Brasilien, Guiana, Venezuela, Nya Granada och Chile. Man har beräknat att åtminstone en tredjedel af jordens invånare redan begagna sig af decimal-systemet i afseende å mått, vigt eller mynt, mer eller mindre fullständigt; Och då man tager i öfvervägande, hurusom flera länder, bland andra, England, äro sysselsatta med förberedelser till decimal-systemets införande, så torde man med temligen stor sannolikhet kunna antaga, att detta slags indelning en gång kommer att blifva rådande öfver hela den civiliserade verlden. Afven hos oss hafva förslag till decimal-systemets antagande i afseende å mått, vigt och mynt blifvit tid efter annan afgifna. Redan för nära 200 år sedan blef foten föreslagen att delas i 10 tum å 10 linier, ehuru denna indelning först genom 1733 års Kongl. Förordning synes blifvit fullt laglig.
Konungens rätt att i rikets tjenst använda utländske män, tillhörande den rena evangeliska läran, som förut varit inskränkt till endast militära befattningar, erhöll, genom en vid 1853 och 1854 arens riksdag antagen förändring i 28 §, utsträckning äfven till åtskilliga civila embeten och tjenster, nemligen lärarebefattningar vid Universiteten, med undantag dock af de theologiska, lärareoch andra befattningar vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, samt läkarebefattningar. Slutligen antogs vid sistlidne riksdag ett nytt moment, hvarigenom Konungen berättigades att, i den ordning och under de vilkor, som komme att uti särskild af Konung och Ständer gemensamt stiftad lag bestämmas, till Svensk medborgare, genom naturalisation, upptaga utländsk man, hvilken derefter skulle njuta samma rättigheter, som infödd Svensk man, utom den att kunna till ledamot af Stats-Rådet utnämnas. 1853 och 1854 årens riksdags Konstitutions-Utskott, sorn framställt förslaget till berörde nya moment i 28 §, yttrade uti Memorial N:o 12, att frågan om infödde Svenske mäns behörighet att, utan afseende å hvilken religionsbekännelse de tillhörde, kunna bekläda vissa embeten, vore ett ämne, som obestridligen borde utgöra föremål för lagstiftarens synnerliga uppmärksamhet. Detta ämne stöde i närmaste samband med den stora angelägenheten att vårda och befrämja allt hvad som lände till vetenskapernas och konsternas utveckling, och afsåge således ett af samhällets högsta andeliga och materiela interessen. Då, genom det nya momentet i 28 §, utländsk man, medelst naturalisation, vunne i det närmaste lika förmåner, som infödd Svensk man, vore äfven anledning förmoda, att hindret af främmande religionsbekännelse i framtiden oftare än hittills skulle uppstå för Staten, att tillegna sig personer med utmärktare förmåga uti vetenskap, konst och tekniska yrken. Det vore således af vigt att, så tidigt som möjligt, förbereda en grundlags-förändring, hvarigenom vilkoret om en viss trosläras bekännande inskränktes till de fall, der sådant af nödvändigheten påkallades.