Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. med en ny skrifvelse i ämnet, vore att ytterligare käcksa om samma sak, hvilken K. M. 2:ne gånger och sednast d. 13 April sisth år afslagil, hvarföre jag anhåller om afslag å betänk. Hr Rosenblad, Berh.: I strid med de 2:ne föreg:de talarne tillstyrker jag bifall till Ekon.Utsk:s hemställan. Staden Sölfvitsborg är ingalunda en så obetydlig handelsplats, att den, enl. min åsigt, ju icke eger något, som kan blifva föremål för den utrikes handeln. Staden tillhör tvertom antalet af de småstäder, som i sednare tider gjort de största framsteg. Jag har i granskapet af staden tillbragt min första ungdom, så alt jag varit i tillfälle att se stadens stora framsteg på ganska nära håll. 1 början af delta sekel var Sölfvitsborg en ganska obetydlig stad. Den led en eldsvåda, men hade blifvit åter upbyggd, ehuru stadens borgerskap saknade någon betydligare förmögenhet, men i sednare lider hafva flera förmögna handelshus upkommit inom staden, och, om jag icke irrar mig, lärer i denna stund det största handelshuset inom provinsen tillhöra Sölfvitsborg. De föremål, som staden hitintills på loflig väg exporterat, har hufvudsakligast utgjorts af spanmål och bränvin, och spanmål utgör Sveriges hufvudsakligaste export-artikel f. n., hvarföre det vore en stor fördel för staden, om för den öpnades ett mera vidgadt tillfälle till afsättning häraf. Intill stadens portar gränsar den fruktbaraste delen af provinsen Blekinge och den betydligaste delen af den Skånska slätten, och om R. St, understödja den väckta motionen och stapelfrihet beviljas staden, skall sådant betydligt underlätta handelsrörelsen och skeppsfarten, hvartill staden har vida bättre tillfälle än den angränsande staden Christianstad. Jag tror icke, alt de angränsande släderne Christianstad och Carlshamn, af hvilka den ene år min födelsestad och i den andra är jag upfödd, hvarigenom de för mig ega kära minnen, hafva större rörelse än Sölfvitsborg.
Mot de vanlottade, hvarom nu är fråga, har samhället lika skyldigheter som mot landets öfriga barn; och den döfstumme har ett desto heligare anspråk på kristna medmenniskors barmhertighet och medlidande, som de äro värnlösa och naturen betagit dem sjelfva klagans ljud. Det är vår ovilkorliga pligt, att med - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. 77 dela åt dem af det ljus och den tröst, som kristendomen i så rikt mått oss skänker, och genom allmän lag och institution bör förordnas, att ingen döfstum, som ej är idiot, får uppvexa, utan att konfirmeras och vinna tillträde till Herrans Nattvard. Om allmogen uti de fruktbara orterna af vårt land finge bespara hvad de nu bekosta på arbetsföra, kringstrykande, pockande tiggare, skulle denna besparing vara mer än tillräcklig för uppfostran af de döfstumma, som sannolikt till tusentals finnas hos oss. Jag känner få socknar der ej någon, men flera socknar, der tre å fyra döfstumma finnas. Stockholm den 11 November 1865. P. R. Bråkenhielm. Af Herr Bråkenhielm, Per Beinhold, om anslag till undervisning i modellritning vid Folkskolorna. En 20-årig erfarenhet har ådagalagt, att de kostsamma inrättningar för folkundervisningen, hvarmed landet blifvit försedt, icke bära den frukt, som man förväntat. Inspektörernas berättelser lemna derom ett alltför afgörande vittnesbörd, för att något tvifvel skulle kunna återstå. Då man ej velat söka orsaken härtill uti föreskrifterna för skolans inre verksamhet, var skolstyrelsen, och isynnerhet dennas ordförande, närmast att emottaga förebråelse för försummelse, obscurantism, m. m. Uti en annan motion påkallar jag Regeringens uppmärksamhet på de omständigheter, som göra att Pastor, såsom ordförande i skolråd, kommer uti, hvad man kallar, falsk ställning till både församling och skola, hvadan han från denna befattning bör frikallas: här utbeder jag mig få anföra hvad erfarenhet och sakens natur gifva vid handen, rörande de undervisningsämnen, som skolan såsom bildningsmedel begagnar.
Herr Grefven och Ordföranden har förklarat, att han, likasom Ridderskapets och Adelns Ordförande vid sista Riksdagen, ej kan framställa proposition på offentligheten, utan under förbehåll, att beslutet derom inflyter i RiddarhusOrdningen. Ett sådant förbehåll, af flere Ledamöter ansedt som ett band på deras vilja, är bestridt af motsidan. Herr Grefven och Ordföranden har således hemställt,om Ridderskapet och Adeln yrkade, alt proposition skulle framställas å. hufvudsaken, utan förbehåll, att stadgandet derom må i RiddarhusOrdningen intagas. Denna, i afseende å propositionens upp li H. 8 Den 3 Februari i f. m. ställning sålunda uppkomna formfråga måste väl först afgöras, innan man kan komma till hufvudfrågan. Sedan Herr Grefven och Ordföranden ansett ett sådant förbehåll nödigt, är det hans rätt, att utröna, om Ridderskapet och Adeln i den omständigheten instämmer med honom, och det kan ej utrönas annorlunda, än genom en isolerad votering, vid hvilken hufvudfrågan alldeles icke kommer under omröstning. Herr Riben: Här är ej meningen alt tillvägabringa en proposition, hvars resultat skulle blifva, att någons opinion blefve undertryckt; sådan har ingens mening varit. Några tillstyrka sakens intagande i Ordnings-stadgan, andra i RiddarhusOrdningen, andra åter vilja hafva en särskild lag. Det tillkommer ej mig att bedömma, hvilken mening är den rälta. Men det är hvarje StåndsLedamots rätt att få afseende gjordt pä sin mening, så vidt det med former tan förenas. Det är ej min afsigt att framtvinga en proposition, hvarigenom det vore definitift afgjordt, att saken ej skulle tillhöra RiddarhusOrdningen.
Jag får således vördsamt anhålla, att R. o. Ad., ehuru ofull - 452 Dea 13 Mais e. ui. ständigt mitt förslag kan vara, likväl ville antaga detsamma, sådant som det är. Motsatsen skulle ådagalägga sorglöshet för den verkliga nöden, och att man låter den nöd och fattigdom, som på detta sätt framkallas, skyldra såsom en paradpost, under det man har helt andra syftemål, till hvilka man sträfvar. Jag anhåller om Hr Landlnus propos. på bifall lill det af mig nu framställda förslaget. Frih. Cederström, Jacob: Den värde ledamot, som nyss yttrade sig, har vidlyftigt ordat till försvar för sitt förslag, hvilket i och för sig sjeIf’tdock är oförsvarligt och således ej kan genom det vidlyftigaste yttrande blifva i någon mån bättre. Han har visat sig äga föga kunskap örn ett ordnadt jordbruk och om ett ordnadt jordbruks nytta för samhället; ty om man delar sönder jorden i så små portioner, alt brukaren ej dermed hela året är sysselsatt, utan endast några dagar i sender, och emellanåt måste drifva omkring för att söka annat arbete, så har man förstört hans liefuad. Den värde ledamoten har äfven framställt behofvet för den fattiga classen, alt ej blifva bortdrifven af sina husbönder, som vilja lägga torp och lägenheter, hvilka höra till deras hemman, under sambruk, och föreslagit, att om husbonde ej inom 10 år funnit skäl att köra bort sin torpare, så skulle han föda honom i 5 år, i händelse han sedan uppsade honom. Han glömmer dervid, alt landbon eller torparen har rätt att när han vill uppsäga husbonden och flytta sina färde ifrån honom, och då bör väl ett reciprok t förhållande å husbondens sida äga rum. Den varde talaren glömmer äfven, att om en sådan författning skulle komma att antagas, så har en husbonde tillfälle att på gide året göra sig af med torparen, hvarigenom han undslipper afgiften
Han är frånvarande eller omyndig, eiler Han så för godt finner, Justitie-Stats-Ministern ordet och läte Riksförsamlingen afhöra berättelsen om hvad sedan sist hållna Riksdag uti Rikets Styrelse sig tilldragit. R. F. § 53. § 65. Derefter skola till ärendenas beredning till ! rf", < S a sättas: l:o Ett Grundlags-Utskott, hvartill Andra Kammaren R. o. '§ 23. inom sig utser Tjuguen ledamöter. Detta Utskott upptage frågor rörande förändringar i Grundlagarne och af gifve deröfver yttranden till Andra Kammaren. r. f. § 53. 2:o. Ett Granslmings-Utskott, hvartill Första Kamma ren inom sig utser Tjuguåitta ledamöter. Detta Utskott äger granska, huru Stats-Rådets ledamöter sitt rådgif vande kall utöfvat; för hvilket ändamål Utskottet äger att äska alla de protokoll, som uti Stats-Rådet blifvit förda, utom dem, som angå Minisleriella ärenden och Commando-mål, hvilka endast i det, R O g .30 S0,T1 lörer allmänt, kända och af Utskottet uppgifna händelser, mom, 2. må kunna fordras. Utskottet äger jemväl granska Statsoch Riksgälds-verkens förvaltning, och att under nämnda granskning af Statsverket, för hvilken Utskottet skall äga tillgäng till alla Statsverkets räkenskaper och handlingar. efterse, huruvida de gjorda eller förordnade utbetalningar af Statsmedlen icke öf verstigit beloppet af de Hufvudtitlar , hvilka uti den af Riksförsamlingen sist uppgjorda Statsreglering blifvit fastställda, och huruvida de äro grundade pä behörigen upprättade Stater eller Konungens med vederbörlig contrasignation utfärdade anordningar samt styrkta med behöriga qvittenser af deni, som medlen emottagit. B. f, § 53 3:o Ett Stats-Ulskott, hvartill Kamrar ne välja, hvar R. O. g. 30. sina, Aderton ledamöter.
Svar i anledning af Rikets Ständers underdåniga sluifvelser rörande åtskillige Lagförändringar; och af den 2, 5, 7, 8, 16, ig, 21, 23, 26, 28 och 3o Oclober 1829, innehållande: 1:0 Remiss till Lagutskottet af BankoUtskottets Memorial N:o 79 om vilkoren 2/fo Den 17 Mars f. m. och sättet för beredande af nöjaktig säkerhet vid belåning af jern och effecter på Götheborgs Yåg efter enahanda grunder, som gälla för belåning af de å Stockholms Jernvåg förvarade dylika effecter m. m. 2:0 Äterremisser af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets: angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om förändringar i 19, 21 och 88 §§ RegeringsFormen; samt med förslag till ändringar af TryckfrihetsFörordningen och ny rcdaction af samma Grundlag. StatsUtskottets: angående användande af den till Ädelforss Guldverk lydande Egendom med tillhöriglieler; om någon jemkning i grunderne för recognitions-skogarnes skattläggning m. m.; samt i anledning af väckt fråga om skattemannarätt till alla å recognitions-skogar i följd af 1811 års Författning utbrutne hemman och lägenheter. Stats-j Bankooch LagUtskottens: angående Myntbestämningen, och med förslag till Lag för Rikets Ständers Bank. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: om upphörande af KrigsCollegii befattning med Den 17 Mars f. m. a4' med Mililiae-Boslällens utarrenderande samt Militise-BoställsCassans framgena förvaltning. Bevillnings-, Lagoch Ekonomi-Utskottens: angående väckte Motioner i afseende å Kongl. Förordningen emot oloflig införsel eller utförsel af varor af den iZ Juni i8i5; samt i afseende på Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och bevakning. LagUtskottets: om ändringar i Kongl.
Län: att 1 § 1 och 2 morn. borde erhålla följande lydelse: ”I hvarje Socken skall för barna-undervisningen vara tillräcklig och tjenlig skollärare, med åliggande för dem, att, der barn finnas, ifrån 6 till i5 är, hos föräldrarne undervisa desse i Svenska språket, religionskunskapen, räkning och skrifning; och skall för sådant ändamål Skolstyrelsen bestämma tid och ställen för lärarnes flyttning■ Der hushåll finnas så fattige, att lärarne der icke kunna få födan eller nattläger, föranstaltar Skolstyrelsen derom; och må på församlingen ankomma, om fast skola eller flyttbar heldre bör anläggas, än låta undervisningen ske hos barnens föräldrar Anders Sundholm från Stockholms Län: att den förändring måtte verkställas i förevarande §, att det mätte öfverlemnas till hvarje socken att bestämma, huruvida den för sic skall ”antaga den högsta lärdomsskoJan” eller icke, samt alt sådan fråga bör till afgörande förekomma i Skolstyrelsens och Socknemännens närvaro, efter derom 14 dagar förut från predikstolen skedd pålysning. Olof Larsson från Gefleborgs Län: alt By-skolor måtte såsom öfvergång frän föräldra-undervisningen till Sockneskolan inrättas; och att dessa skolor måtte anses för folkundervisningen tilliäcklige å de ställen, der hinder mötte för Socken-skolas anläggande, samt att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att stadgandet i 1 § 3 morn., om lärares anskaffande och folkskolors inrättande inom fem år från Författningens utfärdande i ämnet, måtte förändras derhän, att berörde tid af fem år räknades från innevarande Riksdags slut. Mauritz Sahlin: att det måtte lemnäs hvar och en församling obetaget, att på sätt, som för densamma synes bäst och nyttigast, ordna och inrätta sina folkskolor. Nils P• Petersson samt Pehr Bengtsson, som meddelat enahanda förslag, som Mauritz Sahlin• 4 Statssamt Allm. B c svoch Ekon.-Utskoltens Betänkande, N:o 40.
Efter anmodan af sina komitenter har Riksdagsfullmägtigen Jöns Persson från Blekinge län, uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 376) föreslagit, att ett lån af 80,000 R:dr måtte på billiga vilkor anvisas för uttappning af sjön Wesan i Listers härad af nämnde län. Enligt motionärens uppgift, som jemväl bestyrkes af ett utaf Landtbruksingeniören, Löjtnanten Philip Åkerman år 1860 uppgjordt, af motionären till Ut - 68 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. skottet inlemnadt förslag, vore Wesan egentligen ett träsk af 2,300 tunnlands rymd. Denna egorymd afkastade nu rörvass, som begagnades dels til) taktäckning, dels till foder ät kokreatur, samt stöde till en del under vatten, hvilket vore ganska grundt; men den kunde, om vattnet utdikades, förvandlas till åker. Denna utdikning vore påkallad både deraf att den kringliggande fattiga och magra orten vore i stort behof af ökad sädesproduktion, och deraf, att det i sanitärt hänseende skulle hafva välsignelserika följder, om träsket blofve utdikadt, hvarigenom de derifrån kommande skadliga utdunstningar skulle minskas. Kostnaden för utdikningen af denna såkallade sjö, som läge i samma höjd med Östersjön, samt för den sednares utestängande derifrån, tillika med uppfordringsanstalter för vattnets utpumpande, vore beräknad till 83,000 R:dr hvilken summa omöjligen skulle kunna anskaffas af delegarne i Wesan, hvadan det allmännas biträde vore af behotvet påkalladt, om företaget skulle kunna bringas till fullbordan. Löjtnanten Åkerman, hvilken, till följd af Kongl.
32) För att skydda den ena Staden 1 besittningen afen handel, som läget anvisade den andra, hafva Konungens Rådgifvare tillstyrkt att påtvinga den senare högre afgifter af sjöfarten, än den sjelf önskat, och de hafva derigenom bidragit, icke blott att hämma denna stads förkofran, utan på samma gång att undanrycka hela Riket fördelar, som det med full rätt påräknade af en med betydliga allmänna medel understödd canal. 33) Hvad angår Förvaltningen af Statens och andra under allmän vård ställda medel, så finnas Konungens Rådgifvare till en cassa, som är undandragen Riksens Ständers granskning, hafva utsträckt den låne 34) rätt, som Riksens Ständer hade medgifvit för Handels-Disconten. De hafva tillstyrkt mått och steg, hvilka till en sen framtid skulle synas aflägsna hoppet om en ändtlig utredning af nämnda, i hemlighet höljda cassa, hvars behållning antingen är en statens egendom, eller, om man erkänner deras anspråk, genom hvilkas bidrag den tillkommit, 35) en statens skuld. En Föredragande har tillstyrkt Kongl. Maj:t, att af Riksens Ständer äska anslag, utan att dervid uppgifva de medel, som för Bih, till R, St, Fröt, 1840. 3 Sami, 10 Höft, 2 10 Conslitutions-TJtskottets Memorial> N.-o 13. 36) det uppgifna ändamålet redan funnos. Konungens Rådgifvare hafva, emot gällande författningar, lill omedelbar pröfning upptagit en extra 37) ordinarie afskrifningsfråga.
Det kan låta löjligt att tala om det plastiskt sköna hos en temmeligen fet och frodig gumma, men detta ligger hos henne, lika litet som hos Taglioni, i kroppens former, utan i dess afrundade rörelser, förnämligast armarnes och hufvudets. Hon har redan öfverlefvat sina bästa dagar, och rösten är försvunnen isynnerhet i de lägre tonerna, så att hon i vissa partier, t. ex. af operan Tancred, hvars stämma fordom var hennes triumf, till och med misslyckas. Men hon eger konsten qvar, både i spel och sång, och aldrig kan den fira större triumfer än hos henne i segern öfver årens välde och den menskliga förmågans bräcklighet. Förf. hörde Ungher både före och efter Pasta, men den förra hade på några veckor verkligen gått tillbaka. Hon hade eljest mycken verve och friskhet i sång och aktion, samt i sednare hänseende något af mamsell Lind, utan att uppnå henne. Jemförelsen var så mycket intressantare, som förf. hörde Ungher äfven i Lucie. Men i röstens styrka och sångens konst, både den tekniska färdighetens och den högre drastiska, måste Stockholms älskling stå tillbaka – ej blott för henne; likasom öfverhufvud Stockholms lyriska scen häruti är underlägsen. Den ende, som här förmår beherrska orkestern, är en Italienare, Belletti, och, ehuru hans röst icke är vacker, har han likväl något af italiensk konst, för att gifva ett begrepp om hvad dramatisk sång är. För den, som äfven i operan blott fordrar rena och behagliga toner, är en sådan sång skrik, men om man af detta skrik verkligen kan hänföras, så måste det väl vara något annat. Att den stundom dertill urartar, derpå lemnade äfven den närande Moriani någongång exempel, och hos underordnade italienska sångare röjes sådant ofta. Men då en Pasta fortgår i ett par minuters crescendo, då sitter man slagen af häpnad, betagen af en fruktande njutning, som icke låter sig beskrifva.
St:rs beslut till efterrättelse, afgifva anmärkning. Sedermera blefvo verkl., under loppet af 1858 års revision, i detta syftemål åtgärder af Fullm. vidtagne, hvilket äfven Utskit i sitt Bet. påpekat; men som det skedde lång tid efter, sedan föreskriften blifvit för dem utfärdad, och Revme på grund häraf gjort anmärkning, så kan jag icke anse, att Utskit aldeles utan skäl begagnat ordet »omsider». Jag för min del kan således ej finna, att Hr Printzensköld egentligen haft någon riktig grund för sin anmärkning. Hr Printzensköld: Frih. Tersmeden har yttrat, att Fullm. ej förr än ganska sent ställt sig till efterrättelse Rikets sednast församlade Stirs beslut i afs. på vexelhandel:! i Götheborg. Jag hänvisar i det fallet den villde Frihin till Kevisions-berättelseu af år 1858, deraf följ. kan iuhemtas: »It. Stirs omförmälda beslut, intaget i 109 § 6 mom. af nu gällande BankoReglite, blef, genom utdrag af BankoUtskits prot. den 13 Nov. nasti, år, för kännedom och efterrättelse särskildt delgilvet Fullm., hvilka ock samma dag meddelade föreskrifter rörande siittet lör liqviden af i Götheborg köpta vexlar, utsågo två ombud för besörjande af vexelärenderna derstädes samt faststälde instruktion för dessa ombud, allt i ända mål att, så snart som möjligt, bringa Bankens vexelhandel i Götheborg till verkställighet».. Således sattes verkligen R. Stirs beslut i denna fråga af Fullm. genast i verkställighet. Men, märken väl, mina Hrr! ibland 1858 års Revisorer befanns en handlande från Götheborg. Denne tyckte ej om att icke få sälja vexlar af den tillgång derpå, som upstod genom indragning af 12-millionslånet, och han klagade öfver att denna vexelförsäljning verkstäldes endast på Stockholms men ej tillika på Götheborgs börs.
När derföre ständerne vid sista Riksdag åsyftade en myntförbättring, så blef beslutet härom i synnerhet skadligt genom det medel, som man valde dertill, nemligen förminskningen af sedelstocken, som jag då förutsade skulle förfela sitt ändamål, på en gång förorsaka penningebrist och ett försämradt silfvervärde af myn-, tet, samt således bli skadligt för alla interessen J så när som lör några få ockrares och skrinläggaxes. Deremot framställde Konungen en proposition vid början af sista Riksdag, hvilken, ehuru den äfven åsyftade en myntförbättring och således icke en myntbestämning, likväl var i principen mycket bättre än den af Ständerne vidtagne financeplan, ty afsigten dermed var, ej blott att öka myntets valeur, utan äfven dess numexaire, hvilken förtjenar så mycken consideration i ett Kand, der enskiltes skuldsättning till offentliga låneanstalter är så betydlig och så allmän. Då vi ar 1812 hade några och 80 sk. medelkurs, och således -|:del högre silfvervärde af våra sedlar, än nu, var här derjemte ett högre pris på fastigheter och de flesta inhemska producter, ty vi hade 708 millioner sedlar mera j. rörelsen, så att äfven fastighetsegare, närings - Den 15 Julii f. ms 813 Idkare och gäldskyldige befunno sig vida bättre, än nu. Jag erkänner visserligen orättvisan emot de Capitalister, som utlånt sine penningar före 1809, då de skola åtndjas med betalning efter 128 sk. cours, och jag skulle anse med högsta både rättvisa och billighet öfverensstämmande, om man vid en framtida realisation kunde åtskilja dessa från dem, som utlånt sina penningar efter den tiden. Mert jag hemställer, huru en sådan, i principen utan tvifvel riktig, skillnad skall kunna verkställas, och om icke, i fall en fullkomlig rättvisa emot de förstnämnde
Och i lika hög grad måste man beundra uttrycket i hennes ögon och hennes minspel, huru hennes ansigte lika snabbt och lika enkelt och naturligt och utan minsta synbara ansträngning gör sig till tolk för ögonblickets stämning. Vill man i ett par ord liksom koncentrera intrycken af fru Hennings ’ spel, synas mig just orden enkelhet och naturlighet vara de mest passande, och en enkelhet och naturlighet, genomträngda af genialitet och lif, äro väl konstens högsta mål. Fru Hennings ’ roller fä kött och blod, lefva sant och menskligt; figur, ansigte, gester och tal smälta samman till ett individuelt helt, som just blir så individuelt derför att hon haft förmåga och energi att med sin intuition och reflexion och sitt arbete tränga in på djupet af rollen och från det lefvande lifvet uppfånga och konsekvent smälta samman alla de drag, som äro uttömmande karakteristiska. Hos oss åter nöja sig äfven flera af våra mest begåfvade artister att uppdraga de yttre konturerna, att antyda grunddragen och öfverlemna sedan till inspirationen eller åskådarens fantasi att fylla ut resten. — Härvid bör dock rättvisligen göras den anmärkningen, att vid våra privatteatrar och måhända för en och annan vid Dramatiska teatern understundom ej ens tillräcklig tid flnues för ett sådant omsorgsfullt detalj-studium. — Men i allmänhet litar man här mer än ursäktligt på att den naturliga begåfningen skall reda sig skapligtnog på egen hand, och man räknar mera på publikens och kritikens redobogenhet att beundra eller åtminstone hålla till godo med hvad som sålunda bjudes, än man söker genom oförtröttad t, ihärdigt arbete prägla ut begåfn ingens värderika metall till ädelt mynt, som ofelbarligen till sist måste, äfven utan puffar eller krus, tvinga sig upp i parikurs. Att så sker är skada, ty medvetandet om dylik omsorgsfull instudering måste ovilkorligen bidraga att ge spelet en på samma gång säkrare, kraftigare och djerfvare prägel, som verkar godt på åskådaren. Hvilka tycken man än må ha om beskaffenheten af de pjeser, hvari fru Hennings uppträdt, så har dock denna repertoar varit väl egnad att visa mångsidigheten, smidigheten och de rika skiftningarna af hennes utomordentliga talang.