Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Af den 11 Juli, om godkännande att hvila till nästa Riksdag af ConstitutionsUtskottets Memorial, angåendeförändringar: 1:0 I81 §.Regeringsformen. 2:oI 53 och 96 §§. Regeringsformen samt 29 och 63 § §. Riksdagsordningen, och 3:0 i 15 §. Riksdagsordningen. _ Om bifall lill ConstitutionsUtskottets Memorial, angående Herr Spaldencreutz^ motion, rörande förändringar i JustitieOmbudsmannens Instruction. _ Om bifall till StatsUtskottets anhållan om skrifhjelp för en Extra Canzlist. _ Om bifall till ExpeditiönsUt - mo Den 23 Juli e. m. skottets Memorial i samma amne. — Om bifall till BevillningsUtskottets Memorial, angående: 1:0 Frihet från Landtmllsersättning för öppna och däckade båtar; 2:o I anledning af Friherre Anders Cederströms Motion om pröjedt till BevillningsFörordjiing_ Om bifall till BancoUtskottets Memorial om hvad som, uti StatsUtskottets Betänkande om Bevillningssumman, rörer Banken. _ Om bifall till StatsUtskottets Betänkanden, angående: 1:0 Fjeidingsmänliens aflöning och deras Boställens indragning. 2:0 Fortfarande bidrag af Statens medel till SöderTelge Canalinrättning. 3:0 Yrkad lindring uti Båtsmansindelningen i Blekinge. Om bifall till StatsUtskottets forsta Betänkande om ersättningen af inquartering för tågande troppar, med de uti dess sednare Betänkande gjorda tillägg och förändringar. — Om bifall till LagUtskottets Memorial: 1:0 Om ansvar för åverkan! I hvad andra alternativet innehåller , rörande skärpning i straffet för skogsåverkan. 3:0 Om forum för mål, som röra försummad väglagning och Kronoskjuts. 4:0 Om tillägg uti 9 Cap. 6 §, HandelsBalken. 5.0 Angående ändringar i ConuoursFörfattningarna.
Grundlagen måste efter dess bokstafliga ordalydelse tolkas, och vid dylikt förhållande, anser jag, det Rikets Ständer icke kunna bifalla Utskottets tillstyrkan, att Kongl. Maj:t skall tillsätta ordförande i Sveriges Banks Ofver-styrelse, utan att i ock med detsamma träda 72 § Regeringsformen för nära. Likaledes har jag trott, att, då båda bankinrättningarne icke äro annat än en fördelning af Rikets Ständers Bank, baserad på dess ursprungliga grundfond, benämningen Sveriges Rikets Ständers Bank icke bort från någondera afskiljas, men för att utmärka hvardera afdelningens bestämmelse, borde den, som bedrifver vexelrörelse m. m., benämnas Rikets Ständers Vexelbank, och den afdelning som bedrifver lånerörelse, håller uppoch afskrifningsrörelse m. m., benämnas Sveriges Rikes Ständers Lånebank, för att dymedelst, genom den å sedlarne anbragta texten, göra för allmänheten tydligt, att Rikets Ständer garantera för sedelns inlösning och tillika hvilken af dessa Rikets Ständers Bankafdelning hade sig hvardera sedelns inlösning ålagd. På grund af hvad jag här i korthet anfört, vågar jag föreslå: att Rikets Ständer måtte förkasta det Höglofliga Banko-Utskottets tillstyrkan, att benämna den ena afdelningen Sveriges Rikes Ständers Bank och den andra Sveriges Bank, och i dess ställe antaga benämningarne Sveriges Rikes Ständers Vexelbank och Sveriges Rikes Ständers Lånebank, samt likaledes förkasta Utskottets tillstyrkande, att Kongl. Maj:t må tillsätta ordförande i Lånebankens Ofver-styrelse/’ Med Per Ostman instämde Riksdagsfullmägtigen Olof Nilsson från Westerbottens län. Af Riksdagsfullmägtigen Nils Svensson från Blekinge län, som instämde i Doktor Björkmans reservation, med undantag af hvad deri yttras angående indragning af åtskilliga utaf nuvarande Riksbankens utlåningsgrenar. Af Riksdagsfullmägtigen i?. F. Gross från Calmar län emot beslutet att åt Kongl.
Akerhjelms redan yttrade åsigt vördsamt anhålla, att R. o. Ad. ville godkänna denna punkt af Utsk:s Betänk., så mycket heldre som tillfälle, derigenom beredes, att, utan för stor upoffring å Statsverkets sida, bifalla andra punkter, hvaruti anslag blifvit förordade. Hr Printzensköld, Carl: Frih. Cederström har vid för svaret af StatsUtsk:s Betänk, i denna fråga utgått ifrån den grundsatsen, att StatsUtsk., i händelse det bifallit motionen, skulle hafva föreslagit en löneförbättring för Krigs-Colhii tjenstemän, hvilken icke gerna kunde ifrågakomma då man ännu icke varit i tillfälle att bereda andra Verk enahanda förmåner. I anledn. häraf anser jag mig böra fästa upmärksamheten derå, alt så alldeles icke här är förhållandet, åtminstone uti hvad motionären hufvudsakligen åsyftar. StatsUtsk. har nemi. upgifvit, hvad också med verkliga förhållandet öfverensstämmer, huruledes motionären anmärkt alt en betydlig del af den Krigs-Colhii embetsoch tjenstemän tillfallande aflöning utgår, naturligtvis med Konungens begifvande, ifrån flere af de under Krigs-Colhii förvaltning stående kassor. Det är 120 Den 19 April f. m, denna omständighet, som, åtminstone så vidt jag kunnat fatta, har föranledt motionären till det förslag hän framställt, enär han önskade att kassorna måtte få behålla sina medel och R. St. i dess ställe på RiksStaten anslå en summa, som motsvarade det belopp, hvilket nu ifrån kassorna utgår. Det är visserligen sant att K. M. härom icke har allåtit någon Nåd. Propos., och om man utgår ifrån den grundsatsen att intet annat bör beviljas än det sora Konungen föreslår, har man således rätt, men jag undrar sannerligen icke uppå att de täta afsiag, som å R. Sl:rs sida möll de Kongl. Propos:ne i anslagsvåg, kanske i någon mån kunnat verka derhän, att Konungens Rådgifvare så litet som möjligt vilja besvära R.
Författningen uppjagade priserna ganska högt, men att desamma några dagar derefter föllo, till och med under hvad som färut varit gängse. Vidare heter det uti Friherrens Memorial: att han medgifver allt för gerna, att det enskildta lidandet, ja till och med den enskildta totala undergången, af Statsmannen någon gång, ehuru för känslan påkostande, mäste utur beräkning uteslutas, när Den 3 Ju lii. 2 7 frågan är att befrämja det helas räddning ifrån någon allt för öfverhängande fara &c., och längre fram ogillar Friherren en Styrelses allt för hastigt lemnade afseende d mängdens _, någon gång ifrån ensidig egennytta sig härledande j önskningar om åtgärder i ekonomisk lagstijtning. Denna Friherrens lära har en sådan latitud, att hon icke så lätt, eller med några framkastade lösa ord, låter antaga sig till tros-artickel; ty ett samhälle, mine Herrar, hvars grundsats icke vore, att rädda hvarje i fara och nöd stadd medlem, äfven med uppoffringar i det yttersta eller åtminstone, att aldrig godvilligt öfverlemna den oskyldige individen till oförtjenta lidanden, om ock det hela derigenom äfventyrades, förlorar helt och hållet karacteren af sin fria bildning, emedan garantien för det ömsesidiga skyddet saknas; då deremot förevänningar aldrig skola fattas, för en hämdlysten magtinnehafvare, att beständigt offra på denna maximens altare.
December 1860 angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, i anledning af väckt motion om ett tillägg dertill: B. 1. 393, 457, A. 460. — den 20 Juli 1861 om mantalsoch skatt-skrifningarnes förrättande, i anledning af väckt motion angående vissa förändringar deri: B. IV. 482, 686; V. 228, A. 228. — den 8 Oktober 1861 angående ändring i vissa delar af 17:de kapitlet Handels-Balken och andra författningar rörande borgenärers rätt och företräde för hvarannan till gäldenärs egendom, i anledning af motion om förklarings meddelande öfver nämnde förordning: B VII. 360, 366, 385, A. 385. — om kommunal-styrelse i stad den 21 Mars 1862, i anledning af väckta motioner om ändringar deri, samt i 28:de kapitlet 5:te §:n Byggninga-Balken: B. lil. 638; IV. 39, 136, A. 136; E. V. 139. — om kommunal-styrelse på landet den 21 Mars 1862, i anledning af väckta motioner om ändringar deri: B.
Byrå: Prenumerationspris pr år: I d u n ensam kr. A l l m. telef. Jduna Modet., fjorlondagsuppl. » 5: — Iduns Modetidn., månadsuppl. » 3: —! Redaktör och FRITHIOF Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. hvarje helgfri Tryckeri Aktiebolag 8:de årg. Utglfningstid: utgifvare: HELLBERG. Iduns fredag. 70 öre p r n o n p. - r a d. Henrika Hagdahl. H vilken af våra lä- sarinnor känner väl icke » Hagdahls k o k b o k », såsom den populära benämningen blifvit på ett arbete, hvilket nästan gjorde epok på sitt område, när det för sexton, sjutton år sedan först utkom. D e t har sedan dess upplefvat flere nya upplagor o c h nu letat sig väg till nästan hvarje burget h e m, där det utgör den skickliga husmoderns aldrig svikande rådgifvare inom den viktiga hushållningso c h matlagningskonstens olika grenar. D e flesta torde också känna till författaren till detta standardverk, d:r Ch. E m. Hagdahl. Det var en vetenskapligt bildad man, som här tog sig före att på Kajsa V a r g s oeh Gustaf va B j ö r k l u n d s förut något kaotiska o m - råde bringa system o c h klarhet, o c h m e d läkarens insikter förenade den vane skriftställaren en briljant framställningskonst. Resultatet blef också glänsande, o c h » K o k k o n s t e n som vetenskap o c h konst, med särskildt afseende på hälsolärans och ekonomiens fordringar » - — så lyder den fullständiga titeln på det vidtkända verket — har i sanning lyckats realisera författarens i förordet uttalade förhoppning, att boken » måtte kunna läsas med samma nöje o c h uppbyggclse af husmodern som af hennes tjänare och blifva hvad man kallar populär. » D e n har flyttat kokboken ifrån köket in i salongen, där de bildade träffas, o c h i hithörande ämnen så som intet annat verk vidgat den svenska husmoderns blick o c h förfinat hennes o m d ö m e.
Norrvikens. Lommelanda. Hogdals. Näsinge. Skee Kärnö. Lurs Tanums Qville. Svenneby Bottna. Sunnervikens. Tossene. Askums. Grafvarnes och Kongshamn*. Bro. Brasta. Lysekihl*. | Häby. Forss Skredsviks. Bäfve. Herresta. Högäs. | Bokenäs [ Dragsmarks. Oroust* och Tjörns. i Fiskebäckskil*. Grundsunds Kongl. Maj:tx Nåd. Proposition M 61 Län. Fögderi. Socken. Göteborgs och Bohus. Orousts och Tjörns. Morlanda Gullholmens. Tegneby. Långeland». Stala. Käringöns. Mållösund». Walla. Klöfvedals. Stenkyrka. Tjörnshufvuds gens. Klädesholms. eller Rennan, 1 Inlands Forshälla. Restered» Ljungs. Ödsmåls. Norum. Jorlanda. Solberga. Holta Lycke. Häresta Thorsby. I i Göteborgs. Alla sockname smgs härad. Alla sockname härad. Carl Johans. Frölunda. Askims. i Vestra Hii Ö»tra Hisings Fjäre Styrsjö. Hallands. Släps. Walda. Tölö. Hanhals Onsala, Kongl. Majlis Nåd. Proposition M 61 Län. Hallands. Christianstads. Fögderi. Fjäre. Warbergs Halmstads Laholms. Norra och Södra Asbo samt Bjäre. Ingelsta och Järresta. Socken. Ölmevalla Landa. Frillesås. Wärö Stråvalla. Åhs. Torpa. Lindbergs. Träslöfs. Tvååkers. Morups. Stafsinge Skrea. Estra. Steninge Harplinge. Söndrums, Wapnö. Snöstorps. Trönninge. Edsberga. Laholms Landtförsamling. Skummeslöfs. Östra Karups. Tjärby. Båstads. : Westra Karups, Houfs. Torekows. Grefwie. Forslöfs ' Barkåkra. Höja. | Ströfvelstorps | Köpinge. Ingelstorps Walleberga Kongl. Majus Nåd. Proposition M 67. Län.
Utskottet den erinran tillfyllestgörande, att, såsom Utskottet jemnväl an ty dt, anslaget för döda kroppars besigtning lämpligast synes kunna hänföras till Medicinal-Staten, utan hinder deraf, att det utgör en Förslags-beräkning , hvilket äfven inträffar med flere , andra anslag å Andra Hufvud-Titteln och att den förcslagné tillökningen grundar sig på behofvet i denna del de sist förjlutne åren; och hvad beträffar ofvan uppgifne arfvoden, så har Utskottet, med kännedom af deras tillvarelse, men tillika erindrande sig, att nya Löner för Provincial-Läkare i Kronobergs och Blekinge Län blifvit vid denna Riksdag anslagen , ansett de öfrige arfvoden så vidt de finnas, böra fortfarande utgå, kunna bestridas af Medicinal - Statens tillgångar, och i synnerhet af anslaget till farsoters och smittosamma Sjukdomars hämmande, derå besparing altså förmodas uppkomma , och dessa till sin Natur tillfällige utgifter icke påkalla särskildt anslag. För öfrigt får Utskottet anmäla, att dess Förslag x dessa delar är lemnat utan anmärkning af Preste-Ståndet och bifallet af Borgare-Ståndet. 53a Stat$-Utskottets 5:o. Den uti 16 puncten af Utskottets Betänkande tillstyrkte Löne-tillökning, afPreste-Ståndet bifallen, för en del af Kongl. Götha Hof-Rätts Betjening, sora vid i8i5 års Löne-reglering blifvit förbigången , har ansets föranleda till anmärkning inom Ridderskapet och Adeln, att ingen partiel Löne-förhöjning syntes böra ega rum, utan den förestående nya Organisationen af Styrelse-Verken afvagtas, men deremot är hos Borgareoch Bonde-Stånden erinradt, att berörde tillökning borde vederbörande tillgodo beräknas från 1816 års början eller den tid då Tjenstemännen i Kongl. Svea Hof-Rätt af enahanda förmån kommo i åtnjutande.
I fråga åter om sältet huru de Svenska medborgare, som vilja söndra sig från statskyrkan, må kunna ansluta sig till annat i riket befintligt tros-samfuud eller bilda serskilda församlingar, äfvensom i fråga om sådana församlingars förhållande till statskyrkan och det borgerliga samhället, hade E. K. M:t för närvarande och intill dess sig visat i hvad män mera omfattande stadganden kunna erfordras, ansett de föreskrifter, som redan finnas gillia för fremmande religions-förvandter, kunna och böra tjena till efterrättelse; dock hade E. K. M:t härvid funnit några få tillägg nödiga, deribland det väsendtligaste afsåge de barn, hvilkas föräldrar först efter barnens födelse till annan trosbekännelse öfvergå. Rikets Ständer hafva i sorgfälligt öfvervägande tagit såväl hvad E. K. M:t sålunda i nåder yttrat och föreslagit, som hvad i delta vigtiga ämne blifvit inom RiksStånden framstäldt; men då i afseende å det nådiga förslaget förekommit, att affall från Evangelisk (-Luthersk a bekännelsen der ej blifvit uppfaltadt på ett sätt, som synes förenligt med den ställning, kyrkan i vårt samhälle innehar; att, i följd af denna uppfattning, i förslaget saknas nödig garanti emot förhastade affall, som lernnats utan påföljd, samt all det nådiga förslaget ej synes innefatta lilllyllestgörande stadganden för ordnandet af dissenters förhållanden och rättigheter, — så hafva Rikets Ständer icke funnit sig böra detsamma antaga. Beträffande åter frågan om upphäfvaode af 1726 års konventikel-plakat eller om friheten för svenska kyrkans medlemmar att lill gemensamma andaktsöfningar sammankomma, så inse Rikets Ständer visserligen olämpligheten af berörda plakat, såvidt det [lili. till H. St.
Med anledning af den mindre noggranna prägling, som blifvit iakttagen i afseende å bankens nuvarande nya silfvermynt, och den otydlighet, hvarmed valören utvisades, hvilket gjorde det för äldre personer med svag syn omöjligt att af annat än storleken urskilja myntets verkliga och rätta värde, har Riksdagsfullmäktigen Per Hansson från Wermlands län uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion föreslagit, ”att vid präglingen ”af de mindre myntsorterne, eller deni, som understiga 32 sk. banko, valö”ren hädanefter måtte tydligt utsättas i skillingar oell således icke, såsom ”hittills, i bråk af riksdaler, utan i likstämmighet med präglingen af det ”mindre silfvermyntet i Norrige.” Efter erhållen remiss af omförmälda motion, får Utskottet yttra, att Utskottet väl delar motionärens åsigt om ifrågavarande olägenhet, men icke anser det af honom föreslagna sätt för densammas afhjelpande lämpligt. Vårt nuvarande silfvermynt har nemligen till enhet 1 riksdaler specie, som uti sig innehåller de mindre mynten af serskilda valörer, och utpräglas sålunda efter ett bestämdt system. Beräkningsgrunden för bankomyntet är derifrån skiljaktig och skulle derföre en sådan förändring, som motionären Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlels Utlåtande, N;o 117. 33 föreslagit, eller att utsätta valören i banko å det mindre specie-myntet, skilja delta från sin enhet och derigenom rubba berörde i afseende å silfvermyntet antagna system. Utskottet anser sig af denna anledning böra afstyrka bifall till motionärens förslag om valörens å mindre silfvermyntet utsättande i skillingar banko.
Delande de åsigter, som sålunda blifvit uttalade, anser sig derjemte Utskottet böra fästa uppmärksamheten derå, att genom den hastiga utveckling kommunikationsanstalterna i sednare tiden vunnit, införandet af ett lika brefporto för hela riket, med flera dylika förbättringar, de olägenheter, som bero på ett längre afstånd, allt mera förminskas; att, hvad särskildt beträffar området för Svea Hofrätts jurisdiktion, det i allmänhet mäste vara vida lättare för de rättsökande att i Stockholm skaffa sig pålitliga rättegångsombud, än sådant läte sig göra i en mindre stad, med hvilken merändels endast en jemförelsevis obetydlig trakt står i närmare förbindelse, samt att, genom utflyttning af de särskilda divisionerna, Hofrätts-ledamöterna skulle beröfvas det tillfälle till vidare utbildning, som företrädesvis inom en af ett större antal ledamöter bestående Hofrätt förefinnes så väl i det dagliga umgänget, utom den egentliga tjenstgöringen, emellan personer, sträfvande till Bih. till It. St. Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 1 A/d. 19 Hä/t. i! 10 Lag-Utskottets Utlåtande M 47. samma mål och det utbyte af åsigter och iakttagelser pä rättsvetenskapens område, som dervid måste ega rum, som ock i den rättighet till ledamöternas förflyttning från den ena divisionen till den andra, som i den för Hofrätterna utfärdade arbetsordning blifvit tillagd Presidenterne och hvars (Hofvande är behöfligt ej mindre för jemnande af arbetskrafterna på de särskilda divisionerna, utan äfven för åstadkommande deraf, att de olika åsigter, som i fråga om samma rättsförhållanden kunna hafva utbildat sig på olika divisioner, må få mäta sig med hvarandra och att såmedelst jemväl en önskvärd enhet i lagskipningen inom ett större område må vinnas. Utskottet anser följaktligen det föreslagna bildandet, af flera mindre Hofrätter icke vara nödigt eller ens nyttigt för lagskipningen och får alltså vördsamt hemställa, att ifrågavarande motioner icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 24 Juli 1863.
Vid betraktande af sistnämnde omständighet medgifvcr Utskottet ock, att då Hospitals-Läkaren finnes skicklig alt Sysslomanstjensten förrätta, honom jemnväi må der Lill kunna lemnäs uppdrag; Men då pröfningen af så väl det ena som andra egenteligen synes böra tillhöra Hospitalernes Styrelser, tror Utskottet sig nu mera böra, med frångående af sitt bestämda förord för Hospitals-Sysslomans befattningens förenande med Hospitals-Predikants-tjensten, endast förklara, det Utskottet anser det böra helt och hållet ankomma på Hospitals-Directionerne, att, efter som de med Hospitals förmån anse förenligt, antingen uppdraga Sysslomanns-göromålen åt Presten eller Läkaren, eller till deras förvaltande antaga annor person. På enahanda grund, som Siats-Utskottet i förra Betänkandet yttrat sig anse det e-j tillkomma sig, att i ämnet meddela något yttrande, får Stats-Utskoltet nu vördsamt tillkännagifva, att de emot Betänkandet gjorde anmärkningar ieke kunnat föranleda till något Utskottets Utlåtande. Slutligen varder vördsamt anmäldt, att Höglofl. Ridder skåpet och Adeln samt Stats-Utsko ttcts Betänkanden. 24 5 Hedervärda Bonde-Slåndet Betänkandet före detta bifallit. Stockholm den 24 September 1823. Antorn den 17 Oct. 18513. Rikets Högloft. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Utlåtande, öfver åtskillige Motioner, dels om all jords lika beskattning, dels om förändring i sättet för Skatternes utgörande. Till Statssamt Allmänna Besvärsoell Ekonomi Utskottens åtgärd, bar Högvördige Prest-Ståndet öfveriemnat ett Memori - a 46 Stats-Utskottets
Genom den föreslagna förändringen få deremot ärendena en raskare fart, intresset växer i samma mån, som utsigten att snart komma till ett resulsat, oell R. o. Ad. skall då säkerligen icke tveka, att under de 4 vintermånaderna, med den ifver och det nit, som vid dagens sammanträde blifvit ådagalagdt, deltaga i riksdagsärendenas behandling. Värdigt representerad, med omsorg vårdande de pligter, som sjelfskrilvenheten ålägger, skall då den Svenska Adeln kunna göra sig räkning på Med-Ståndens aktning ocii förtroende, och det kan då blifva för oss en möjlighet, men också den enda, att bevisa våra vedersakare, att Riddarhuset icke är en murken gren, som bör bortskäras, att inom det lysande skalet af stora minnen och höga traditioner ännu finnes en frisk och lifaktig kärna. Jag anhåller om bifall. Hr Nordenfalk, Garl: Det gifves väl knappast någon, som nitälskar för vår statsförfattningsutveckling i konstitutionel rigtning och icke medger att ett stort och vigtigt steg derutinnan vore taget, genom införande af årliga riksmöten. Härom har ock nästan blott en mening gjort sig gällande, såväl under diskussionen i afton, som vid de öfrige tillfällen, denna fråga varit å bane. Men detta förslag, som nu ligger till antagande eller förkastande hos Ständerna, innehåller derjemte, såsom förut blifvit påpekadt, en bestämmelse, och saknar en annan, hvilka synas mig omöjliggöra förslagets antagande. Genom stadgandet att riksdag endast finge räcka fyra månader, oaktadt de mest trängande, af alla insedda, behof fordrade dess fortvaro, harden ena statsmagten satt sig under ett förmynderskap, lika litet förenligt med dess värdighet, som med dess fördel. Jag vet ej hvad som, uti en olycklig stund, förmådde Konst.-Utsk:t att i motionärens förtjenstfulla förslag införa och genomdrifva en dylik bestämmelse; men var det fruktan för regerande Ständer, så må man väl säga, att Utsk:t sett spöken midt på ljusa dagen. Det hade ju alltid, äfven utan ett dylikt stadgande, stått regeringen fritt att hemförlofva Ständerna efter fyra månaders sammanvaro.
Egentligen kan skattens belopp nu ej blifva föremål för beslut ; men efter alla andra talat derom, så har äfven jag velat nämna, att jag anser den böra vara lägre. I en så hög beskattning, sorn här är föreslagen, ligger verkligen något både orimligt och högst orättvist. Man bör ej afskräcka utländningen att komma in. Det händer visserligen , att han kommer utan alt vara oss nyttig, men det händer också, att lian är fäderneslandet till verklig nytta. Jag skulle således anse, alt om man bestämmer 5o r:dr, så har man gifvit fäderneslandet en tillräcklig gärd för hans rättighet att här få färdas. Den månadtliga afgiften är absurd, ja alldeles orimlig. Det kan ju hända, att en sådan herre insjuknar och ligger sjuk i 2 eller 3 månaders tid; då får lian betala för det att han ligger sjuk. Delta kan ganska lätt hända en sådan resande, synnerligast som han måste byta om klimat, när lian kommer till norden ifrån södern. Jag anser således, att denna afgift bör upphöra, och att den afgift, som lian för en gång erlagger, är tillräcklig för hans vistande här, åtminstone för ett år. Den 3 Octo ber *. m. 83 IIr Frih. o. Landtm. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ut.skrs i utlåt. N:o 27 i afseende på utlandningar framställda förslag. Ropades nej. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg, att bevillningen för resande utländningar borde bestämmas efter de grunder, som i nuvar. bevilln.förorda. af år 1835 varit gällande. Ropades ja. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Utskts förslag rörtde bevillningen för utländningar, som i städerna drifva handel och rörelse. Bokstäfverna W. och Å. Utskottets förslag biföllos. 16, 17 och 18 §§:na. Biföllos. 19 §:n. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde linna, det Utskts särskildta tillstyrkande i utlåt.