Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd af 29. §. uti RiksdagsBeslutet den 9 Augusti 1815 och Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 14 Julii 1817, hafva efterskrifne af Riksens Ständer utsedde Revisorer öfver Stats-, Banco och RiksgäldsVerken i Kongl Majtts och Rikets CommerceCollegium sig infunnit, för att äfven anställa granskning öfver de under bern ä 11 e Kongl. Collegii förvaltning ställde fonder och medel. Revisorerne hafva dervid först inhämtat, att Riksens, vid sistförflutne 1815 års Riksdag församlade Ständer, i anledning af deras StatsUtskotts då anställde Revision af berörde Fonders räkenskaper och förvaltning, uti underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, anmält huru som Riksens Ständer erfarit, det en stor del af ManufaeturDiscontfondens årliga inkomster, i stället att öka Fonden och såmedelst sätta den i tillstånd att åtfölja rtäringarnes t i 11 vext och behof, funnes disponerad till åtskilliga andra för densamma mer och mindre främmande ändamål; i anledning hvaraf Rikets Ständer i underdånighet anhållit: 1:0 att kostnaden till reparatio - 140 Rikt. St. Revisoren Berättelser. ner a Kongl. ComrrierceCoIlegii fasta egendom; hvilken hittills fallit denna fond till last, måtte, då denna egendom ej vore af annan egenskap än andra Kongl. Majus och Kronans hus, anvisas på den Stat, Riksens Ständer i dylikt ändamål anslagit; atdo att den gratification af 25 procent utöfver 1810 års LöningsStat, som Corn. merceColIegii Ledamöter och Betjening, i likhet med åtskilliga andra Veik åtnjutit, och de förflutna åren af ManufacturBiscontFnnden utgått, måtte, sedan vid dåvarande Riksdag en allmän lönförhöjning blifvit i CivilStaterne af Riksens Ständer anslagen, upphöra; hvaremot Riksens Ständer ansett, att. de löner på ordinarie stat, som åt Tjenstemänrien och Betjeningen vid
Ph. Klingspor. 277. Z/. A. Mannerheim. L. S. L, S. 282; A. Frih. Ruuth. L. S. F:m. C. v. Wahrendorff, L. S. 3o5. Frih. von Lingen. 3i3. Frih. von Platen'. F:ra. G. W: Hamilton. F:m. C. H. Rålamb. L, S. L. S. 3i4. Toll. Gust. J. Adlerbeth. , h. s. L. S. i35 354. Carl af Klercker: 535. von Döbeln. L, S. F:mB. Franc Sparre. L. S. 558. Otto Nauckhoff. F:rn. Tersmeden, P. R. L. S. L. S. 562: Hay. 376. J. A. Kantzou. F:m. Hjerta, J. G. L. S. L. S. 4 Flemming, 13. C. Natt och Dag. F;m. J. IF. Dalman. L. S. L. S. 57. Rosenstråle. 49 Bratt. F:m. F. O. Silfverstolpe. F:m. föns M. Roos L, S. af Hjelmsäter L. S. 70 Lars D. Kafle. 78. J. O. v. Fernstedt, af L. S, Uthåål L. S. 87. Nils JFilhelm Stråle, af Öknaholm. L. S. g5. C. Silfverhjelm, in. Jägerhorn, af Spurila L. S. F:m. L. G. af Sillén. L. S. 173. T. IF. Lode'. j86. Sabelhjerta. L. S. F:m. II. Carlson Roos 189. Rääf af Småland. af Hjelmsäter. F:tn. Arved Ribbing. s* L. S. 1 34 3i3.
Tillsammans med den för iiagra inhader sedan atkommna, likaledes af damkomitdn utgifna iifveïsikten ijfver de; ^ scedilr kl; in) tatzs sociala stal2nin.g bilda de en i de Sesta fall fiillstiiridig linndbok, dar man finner sainlade hufvuddrageri a t den svenska liviiinans historia och af lagstiftningen rösande heme, redogörelse f ii;. de tillfällen till undervisning, som erbjudas heme, samt för resrdktteii z ?lf ' det arbete hon utfört pä de verksamhetsouirideii, som st.i lielin@ öppna. Vi lyckönska uppriktigt damkomitdn till ctcftu vacksr resnltnt af dess ansträngningar, hvilket torde blifva ett af de Lies vixaktiga frukterua af det myckna arbete, som utförts i och för $sesiges delte~ande i den stora rasldsmarknaden i Chicago i r 18! Ellen Keys senaste arbete. Anne Charlotte Leffier, Ducliessa di Cajaiiello. I inledningen till fröken Keys biografiska meddelanden öfver A. Cli. Eeffler säger sig förf. ej så mycket afsett att teckna cliktariwzan utan fastnier kwimzm. Redan från början anger shledes förf., att det är en karaktersteckning hon vill lämna, en sådan, säger hon, som skall klargöra abilden af en kvinna, som i fullt mått fått dela den geniala öppenhjärtighetens lott att niibsförstils eller inpassas i kategorier, ' motsatta dem dit hon borde hört » Det ar med dessa ocli andra i ett visst dunkel insvepta fraser fröken Key söker analysera hvad Iion betraktar som en trångbipstaii samtids skäfva omdöme o111 en stor diktarpersonlighet. Det ä r en därpå beroende niissiippfattning, som hon med sin skildring vill jäfva, ocli det är som ' motvikt till en befarad &gt;framtida felteckning~ hon nu sätter in sin personliga iakttagelses vituesbörd. Har det &amp; syftade målet härmed vunnits?
Utlåtande M 96, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet M 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel. Med anledning af 1 punkten företog Ståndet till pröfning 26 punkten i Stats-Utskottets Utlåtande M 66; och blef Utskottets hemställan i sistnämnda punkt bifallen. Af öfriga punkter i Utlåtandet M 96 godkändes den 2 och 3; hvaremot 3, 4 och 6 punkterna lades till hundlingarne. Memoria! J\1 97, med förslag till voteringspropositioner i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor rörande anslagen under Riks-statens Nionde Hufvudtitel. Godkändes. Memorial M 98, med förslag till voteringsproposition i anledning af KiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om anvisande af medel för Sveriges deltagande uti en allmän exposition i Paris år 1867. Godkändes; och Memorial J\/l 99, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill börande lägenheter. Lades till handlingarnt. Från Hederv. Bonde-Slåndet. S. D. Föredrogs ett utdrag af Höglofliga Ridderskapet och Adelns deri 18 innevarande Maj hållna protokoll, JV2 214, innefattande inbjudning lill BondeStåndet att biträda förstnämnda Riks-Stånds, vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande M 74. punkten 71, fattade beslut att bevilja en årlig pension af 400 R:dr åt Komministern Nils Ignells enka, Sigrid Florentina Ignell, lödd Lindmark; och fann Bonde-Ståndet skäligt antaga Ridderskapet och Adelns ifrågavarande inbjudning.
Utdrag den 23 FelruarU 182g; JJj S. D. Vid förnyad föredragning af de fran 1823 ars till nuvarande Riksdag hviJande dels af Kongl. Majit i Nåder fram* ställde, dels af ConstitutionsUtskottet beredda förslag till Grundlagsändringar, fann BondeStåndet nu för godt att bifalla de Förslag, hvilka innefattas i ConstitutionsUtskoltets vid sista Riksdag afgifne Memorial, nemligen: N:o 45; hvarigenom Utskottet afstyrkt bifall till Kongl. Majlts Nådiga Proposition den 5 Augusti 1823, om upphörande af Konungens a röster i Högsta Domstolen och deraf föranledda förändringar i 5 , 17 , ig ? 8i, 23 och 88 SSaf Regeringsformen. N:o 70, genom hvilket Utskottet afstyrkt bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 16 October 1823, om upphäfvandet af OninionsNätnnden öfver Högsta Domstolens ^Ledamöter; och Kongl. Majits derpå grundade Förslag, att 103 §. Regerings Formen och 64 §. Riksdagsordningen må upphäfvas samt 104 $• RegeringsFormen undergå en lämplig omarbetning. N:o 48, så vidt det rörer ändring af 4g §. 1 Morn. och 2 punkten RiksdagsOrd-; ningen. Bihang till R. St. Prot. N:ris 54 och j5 , med förslag till ändring af 13 $• 2 Mom. Riksdagsordningen. N:o 41, om tillägg af ett fr.te Mom. i 34 g. Riksdagsordningen. N:ris 42 och 44, om tillägg af ett 7:de Mom. till sistnämnde §. samt deraf härflytande smärre ändringar i 17, 19 och 22 af Riksdagsordningen. N;o 53, om några smärre ändringar och tillägg i ty och 22 §§. Riksdagsordningen.
Skrif v. N:o 42g. årliga anslag, i stället skulle dem tillkomma, hvarvid vöre att iakttaga, att capital och interesse!!, samt tillhörige eller donerade fastigheterf hvaraf revenu erhålles, skulle undantagas och icke komma uti någon beräkning, enär sådana äro att anse såsom enskild förmögenhet eller tillhörighet, hvarmed Statsbestyret icke hör hafva att sig befatta j och anse Rikets Ständer några svårigheter icke böra möta, att Statsverket, emot erläggande al bestämda årsanslag, qfvertog uppbörden af följande medel: ; 1:0 Passevolance-medlen. 2:0 Wadstena KrigsmanshuS-medlen. 3:o Civil-Statens och Arméens PensionsCassors medel, med undantag af delegarnes afgifter, hvilka uppbäras af Cassornas Redogörare. 4:o Invalidhus-fondens medel. 5:o Spinnhus-medlen. 6:0 Skogsplanterings-medlen. 7:0 Jagtcassas-medlen. 8:0 Jemtlands Läns allmänna Sammanskotts-medel, nemligen: Räfstetings-penningar, Provincial-Läkares Löne-lillskott, Öfverskotts-rökemedel. gro Strömsholms Stuteri-medel. 10:0 Flyinge Dito. 11:0 Djekne-penningar. Exp.-Ulsk. Skrif v. IV.-o 429. 83 ja:o Lappmarks Ucclesiastique-me$el. i3:o Couvoy-mtjdlen, hvilka, såsom ingående till Tull-Verket, kunde såsom TulL medel anses, samt årligt besLämdt anslag i stället anvisas åt Couvoy-Cassan.
Således skulle jag tro, att man rigtigare sade: serskildta, näst efter hvarandra följande i dagar. Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkengjord proposition bifölls Utskotts förslag tilltr §., med den af Herr von Hartmansdorff i 1 Momentet föreslagne förändring, eller att orden: serskildta, dagar, men efter hvarandra, skulle förändras till: serskildta, näst efter hvarandra följande, dagar. §• 12- Häfver Ättemän i behörig ordning antecknad blifvit, ege i sådant fall Hufvudman rättighet att, i grund af behörig Fullmakt, säte för annan Ätt intaga. Har Hufvudman Fullmakt utgifvit, vare han för Ken y Augusti f. ra. r79 den Riksdagen skiljd fråm ute/ningen af Riksdagsmannarätt, i de fall, dä Fullmäktig aflidit, sin rätt förlorat, utrikes rest, eller sin pollett till RiddarhusUtskottet åter/emnat. Dör, under påstående Riksdag, den, som Fnllmagt utgifvit, lennie \Fullmägtig det säte, lian på grund af samma Fullmagi innehaft. Blifver junder påstående Riksdag, Fullmägtig Hufvudman för egen Ätt, och intager säte för densamma, vare han bibehullen vid innehafvande befqttning såsom Electcr-, Utskottseiler JVämndsLédamot. Låg samma vare med den, som under påstående Riksdag blir Hufvudman och intaf ger säte för en Ätt af högre värdighet. 1 Herr von Schulzenheim, David: Att åsidosätta utöfningen af egen rätt för att låna andras likartade rättigheter, synes tnig åtminstone icke vara öfverensstämmande med god ordning. Jag tror således att den, sorn sjelf är Hufvudman, icke bör få såsom Fullmägtig intaga säte för annan Ätt, utom i det fall, sorn i början af den närvarande §. antydes, nemligen, att Ättemän redan förut i behörig ordning blifvit antecknad.
Utsk:ns yttranden erfordrade ingen åtgärd. 12 §: n, 5 mom. Inbjudningen antogs, i följe hvaraf voterts-propostn ansågs komma att förfalla. 12 § : n , 6 in o 111. Utsk:ns yttrande erfordrade ingen åtgärd. 12 § : n , 7 morn. Utsktns yttranden erfordrade ingen åtgärd. 1 4 §: n , 2 mom» TJtskrns framställning godkändes. 1 5 §:n, 1 mom. Ulskrns yttrande erfordrade ingen åtgärd. 1 5 §: n, 2 mom. Den föreslagna voter:s-propos:n godkändes. 16 §: n, 1 o eli 2 morn. TJtsk;s yttrande erfordrade ingen åtgärd. 16 §:n, 3 mom. Inbjudningen antogs och redaclionen godkändes. 17 §:n. Utsk:ns framställning erfordrade ingen åtgärd. Förslagen litt. a) och litt. b)ang:de anslagen af allmänna medel till folkundervisningens befrämjande. Voterts-propostna godkändes. Förslaget litt. c) angrde anslag för det i 4 §!n 5 mom. omförmälda behof. Utskins yttrande erfordrade ingen åtgärd. Ånyo föredrogs StatsUtskts den 3 och 28 dennes på bordet lagda meni. N:o 4^'i angtde det emellan K. M. oell Kronan, å ena, samt nya Trollhätte canalbolag, å andra sidan, afslulade contract i och för Trollhätte canaloch slussverks ombyggnad. Gr. Frölich, David: Detta StatsUtskts mern. har den egna beskaffenhet, olika med alla andra, som jag under 438 Den 3o April e. m. denna riksdag sett, att blott innehålla några s. k. upplysningar, utan alt de upplysningar, StatsUtsk. deruti meddelat, hafva af Utsk. ansetts böra leda till något resultat. Det ina visst vara, att vi i allmänhet kunna behöfva upplysningar; men jag tror, att vi äfven behöfva Utskts råd och tillstyrkanden, ty dem förutan kunna vi föga inom Stånden göra något särdeles bruk af upplysningarna.
Mynt-verket vidtagna åtgärder för fullgörande af Fullmäktiges i Rikets Ständers Bank reqvisitioner å silfveroch koppar-mynt, meddelas i berättelsen, hurusom, för att afhjelpa den under år 1856 i hufvudstaden uppkomna brist på koppar-skiljemynt, Ofver-direktören i Januari månad 1857, sedan det vid slutet af förstnämnde år i arbete varande silfvermyntet blifvit färdigt, låtit påbörja utmyntning af nya koppar-skiljemyntet, då redan den 29 i nyssnämnde månad Fullmäktige, uti skrifvelse till Kongl. Stats-kontoret, förklarade, det Fullmäktige ansågo att, sedan det under arbete varande kopparoch bronz-myntet blifvit prägladt, myntningen • af silfver för Bankens räkning genast borde vidtaga och med all skyndsamhet bedrifvas, af hvilken anledning ock Ofver-direktören fann sig föranlåten, att, »till förekommande af brist på silfvermynt och deraf orsakad oförmåga hos Banken att sina sedlar med Svenskt silfvermynt inlösa», återtaga arbetet med det af Bankens Styrelse den 13 November 1856 reqvirerade silfvermyntet. Detta arbete fortsattes sedermera till omkring medlet af Augusti 1857 särdeles träget, men ehuru något uppehåll dermed ej egde rum vid andra tillfällen, än sådana, då det antingen blef nödvändigt att afhjelpa ofta inträffade skador å valsverket, af hvars förmåga att behörigen utsträcka mynt-tenarne mynt-tillverkningen helt och hållet är beroende, eller då renvägning ifrågakom, medhanns likväl icke tillverkningen af allt det silfvermynt, jemte de 15 millioner stycken kopparmynt, som Fullmäktige begärt få förfärdigade och till Banken aflemnade intill den 1 Juli berörde år. Sedan silfver-valsningen upphört, måste, för att kunna ega bestånd under den återstående arbetstiden, åtskilliga delar af det grofva maskineriet iståndsättas, hvartill åtgick något mera än 2:ne veckor, hvarföre koppar-utmyntningen först med September månads ingång kunde vidtaga, från hvilken tid likväl ifrågavarande arbete sedermera oafbrutet fortgick under återstående delen af året.
För underhållet af de begge förstnämnda färjeplatserne laide i äldre tider upplåtits tvenne kronohemman, dem innehafvarne sedermera fått lösa till skatte, hvaremot Staten för anläggning af Fröbygårda färjeplats icke gjort annan uppoffring, än att till boningsplan derstädes anvisa omkring 25 kappland kronojord. Hvar och en af dessa tre färjeplatser hade sig ålagd skyldigheten att ständigt underhålla, jemte erforderlig lastbrygga, ett visst antal med full utrustning samt med examinerade styrmän försedda färjor och båtar samt att, när naturhinder icke gjorde det omöjligt, med dessa farkoster dagligen å bestämda tider till Calmar och åter öfverföra ortens allmoge och andra trafikerande emot afgifter enligt en år 1813 uppgjord taxa. Emot dessa skyldigheter, hvilkas behöriga iakttagande öfvervakades medelst två gånger om året anställda besigtningar, hade färj eplatsä garn e i så måtto fått uteslutande rätt till berörde färjefart, som det genom Kongl. Resolutionen den 13 Juli 1824 och sedermera meddelade nådiga förklaranden blifvit kustboerne emellan Röhälla och Färjestaden samt emellan Färjestaden och Fröbygårda, vid vite af 15 R:dr R:mt, förbjudet att från deras strand till Calmar öfverföra andre personer, än dem sjelfve och deras grannar. Till en början efterlefdes nämnde vitesförbud utan synnerligt missnöje; men det blef slutligen en allmän önskan inom orten, att denna inskränkning i valet af öfverfartsmedel måtte upphöra, hvarom ock flera framställningar gjordes.
Hvad åter angår dea föreslagne skyldigheten för postbönder, att äfven emot ersättning medtaga landtboers lösväskor, så grundar sig Utskottets tillstyrkande i detta hänseende på den öfvertygelse, att postinrättningen är en allmän anstalt, som icke ensamt bör beräknas för vissa personers beqvämlighet, utan så mycket som möjligt sträcka sig till alla de Samhällets medlemmar, som vil!ja sig af en sådan förmån begagna; och om äfven lösväskornet »mottagande skulle medlöra något uppehåll JSesv. och Ekon, Vtsk, Betänknnden> 1275 i posternas gång, hvilket likväl, enligt Utskottets förslag, bör blifva högst obetydligt, är denna omständighet, enligt Utskottets tanka, icke ett tillräckligt skäl, att frångå en mening, som stödjer sig på en billig jemnlikhet i åtnjutande af en allmän rättighet och förmån; Hvarförutan Utskottet får tillkännagifva, att dess ifrågavarande Betänkande blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. PresteStåndet samt He* derv. BondeStåndet bifallet. Stockholm den 15 Sept. 1823. &r-eOOOOQOOOO*—* 1276 Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkandcn• Ankom den 20 Sept. »823. Betänkande, i anledning af vackt fråga, oni, en jemnarc reglering vid de indeldte regementerne, stam* och hjelprotarne imellan. U"ti flera från Hederv. BondeStåndet till Utskottet remitterade Memorial, har klagan blifvit förd öfver de många olägenheter, som tillskyndas Rotehållare å de ställen, der Hjelp-, Strö- eller Utrotarne finnas på längre afstånd sbiljde från sina Stamrotar; och är i följd deraf föreslaget, att ett utbyte af hjelprotarne öfver allt fingo sig tillslagne de närmast belägne Hjelprotar, hvilket utan någon svårighet förments kunna åstadkommas.
Derutöfver har en Landt-Räntmästare betyde, ligt i Remiss-lage, hvilket efter hvad en Anonyme uti Allmänna Journalen N:o 3^ för den 12 i denna månad, ganska rigtigt anmärkt, tid Den 17 Februarii. 403 efter annan blifvit ökadt, dels till Procentens belopp, dels och i synnerhet igenom den efter hand förhöjde Bevillningen och flere i senare åren p&bjudne nya Skatter, såsom SaltpetterAfgift, Passevolance-Medel och mycket mera; hvartill nu kommer Begrafnings och Kröningshjelp. Laget för Bevillningen ensamt, måtte fått en högst betydelig tillökning, då Sverige med Finland, och till år 1789 utgjorde blott ra Tunnor Guld i Bevillning, och nu, utan Finland, erlägger vid pass 150 Tunnor Guld. Man kan deraf sluta till huru stort belopp Remiss-laget na går, emot hvad det förr gjordt, och att det fler-, falldigt ersätter Myntets fallna värde. Också har, efter hvad Anonymen uppgifvit och jag sedan sjelf af de i Kongl. Kammar.Rätten till Revision inneliggande 1814 års Lands-Böcker, funnit bestyrkt, Remiss-laget för ett af de större Länen gjordt 1190 R:dr, och i ett af de min-i dre syo R:dr, oberäknadt Krigs-Collegiioch Magazins Directions-Medlen. Denna sednare Summa har Anonymen upptagit blott till fjo R:dr, hvilket är antingen skrifeller tryckfel. Enär således en Landt-Räntmästare kan tjena för emellan 13 och 1800 R:dr, måtte han vala mycket mera betald än sine jemnlikar.
– I motsats till den verklige Harbard-Oden, kallas Loke i en skaldestrof »svekfjärdens Harbard» (Hárbarðr velafjarðar), och gudaförsmädande tal liknas vid en skränande sjöfågel, som flyger ut från »svekfjärdens Harbards tandgård». Hardgreip, jättemö, Haddings ledsagarinna, dotter af Haddings fosterfader Vagnhöfde. 153, 154, 158–160. Harlung, frände till Halfdan. 162. Hate, ulfjätte, månens förföljare (Hate månegarm), har sitt tillhåll i Järnskogen. Haugspore uppräknas bland de konstnärer i Dvalins flock, som deltogo i tåget från Svarins hög till Aurvangalandet. Have (Hávi), binamn till Oden. Hedin, namn bildadt af namnet Had (Höðr, dativ. Heði). I hjältesagor, som hämtat sitt stoff ur myten om Had, uppträder en konungason med detta namn. Heid (Heiðr). Under detta namn uppträdde Gullveig, när hon kringvandrade i Midgard och där utlärde trollkonster. 37. Heidrun. 1) ett demoniskt nattväsen i getskepnad; 2) i dikten Grimnersmal »den klara ström» (af heiðr, klar och runi, ström) af mjöd, som fyller dryckeshornen i Valhall, symboliserad som en get, som närer sig i det saftrika trädets (världsträdets) krona. Heidraupner, binamn till Mimer. Heimdall, den rene eldens gud. Har binamnen Skef, Rig, Stigande, Rate, Gullentanne, Hallenskide, Vindler, Rut. Heiptor, kvinliga straffandar, väpnade med törnegissel. 183, 186. Hel. 1) dödsriket, i synnerhet dess lycksalighetsängder; 2) ödesoch dödsdisen Urd. I kristen tid, då det hedniska dödsriket ansågs vara hälvetet, fick Nifelhelsväsendet Leikin namnet Hel.
Som sig förhäfde i Hellas, och Invid Simuntiska böljorna, 800 Har återigen för Atreiderna gått om; Allt efter gamle kongahusets gamla sed, Då tvisten om det gyllene lamm Bland Tantaliderna stod, Ohygglige gästbud gåfvos, och 805 Ädlaste söners slakt blef gjord. Hvadan mord på mord, i vexlad Blodsutgjutelse ej upphör För de båda Atreider. Bragd är obragd: att sin mors | Motstr. 810 Kropp med jernbeväpnad hand Sarga, och ett blodbestänkt Svärd mot solens strålar svänga upp. Att illa göra, är stor gudlöshet, Och illasinnte männers galenskap. 815 Vid dödens fruktan hon skrek, Stackars dottren af Tyndareus: "Son, du nidingsverk begår. Dräpande din mor! Se till, Då du jäktar efter fadersgunst. 820 Att ej evig skam du får! Hvad krämpa, jemmergråt och uselhet | Epod. På jorden större är, Än att med modersblod besöla sin hand? Ack, föröfvande hvad gräsligt brott, 825 Af vansinne hemsöks, Eumeniderna ett byte nu, Välfvande de skygga ögonlock, Den Agamemnoneiske son! O, den usle, som sin egen mors 830 Barm, utur guldsydd korsett Blottad, skådande, likväl Stötte svärd i modershjertat, För att hämnas fadermord!" ELEKTRA (inträdande.) J tärnor, har ur dessa salar störtat ut 835 Stackars Orestes, i gudskickadt raseri? KHOREN. O nej! Till det Argeiska folk han gången är, Afbidande den dom, som eder förestår, I följd hvaraf J lefva måsten, eller dö. ELEKTRA. Ve mig! Hvad har han gjort! Ho rådde väl dertill? (Sändebudet nalkas.) KHOREN. Pylades. Och som det tycks snart detta sändebud Skall bringa dädan tidender om broder din. SÄNDEBUDET.
1 Såsom prof på » Trastens » toner må anföras: vemodsfager, halfdig * - glans, sällshetsilning, vemodssäll, återsusa, marknadssus, al Ivars vek, vlllust-fuktig, arladäfven, näsduk slind ad, andeskönt, gryningsdäfven, skymningshalf etc. 9 Detta sker isynnerhet i hans kantater och sånger till kungliga personer. 8 Med » utmärkelser » menar förmodligen författaren ordensband, ro * daljer och dylikt, men härtill komma äfven klingande mynt åt kan-riddaren — enligt hvad vi tro oss veta, uppbär Sv. Akademiens sebt * terare, hr doktorn och kommendören C. D. af Wirsén af akademien 6ooo kr. årligen, förutom den sköna våningen vid Skeppsbron, samt dessutom 6ooo kr. årligen för hvad han behagar skrifva i Posttidningen och d: o d o i » Vin land » — summa summarum 18000 kronor och fri bostad. Det ir mlhanda alltså icke blott för religionens skull, han bär den ofvannämda tunga rost * ningen. JUéi anm.Shakespeare på Kgl. teatern. N&amp;gra reflexioner af Volontaire. Emesto Rossis gastspel i Qol och i år har kastat ett skarpt och ingalunda smickrande ljus öfver ett sorgligt faktam, som visserligen redan förut ingalunda för teatervännen var någon hemlighet, det nämligen att det stora skådespelet, framför allt Shakespeare, förlorat så godt som allt fotfäste inom värt lands första dramatiska konstinstitut En teaters högsta triumf — ett väl framfördt Shakespeare-stycke — gör sig vår teater ej mer någon ära utaf. Den uppfostrar de kftifter, som skulle kunna medverka dertill, på ett helt anoat sätt, i det den så uteslutande odlar endast en sida af dramatisk konst, komedi (och stundom — hvilken komedi? ), att hvarken tid, krafter eller lust blir öfrig för den högsta konstarten, för tragedi. » Publiken tycker icke om tragedi längre, det lönar sig icke » — svarar man.