Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att kunna antagas till tjensteman vid Riksgälds-kontoret, fordras, så vida sökanden icke förut eger befordringsrätt vid detta verk, alt hafva vid ettdera af rikets Universitetetundergått sådan examen, sorn berättigar till inträde i Konungens Kansli eller i allmänna rättegångseller räkenskaps-verken; dock böra de tjenstemän, som anställas vid Fullmäktiges eller Kommissariatets Kansli-expeditioner, hafva aflagt den akademiska examen, som fordras för att fä Ijenstgöra antingen i Konungens Kansli eller i rättegångsverken; äfvensom den, hvilken befordras lill ombudsmans-sysslau, ovilkorligen bör hafva fullgjort hvad förfaltningarne föreskrifva, i afseende på dem, som i domarevärf rnå begagnas. 3 287. Till Kommissarier, Sekreterare och öfriga Ijcnstebelältningar vid Fullmäktiges och Kommissariatets Expeditioner, Kamererare, Ombudsman samt Kassa-bokhållare utnåtunes bland kompetente sökande den, som Fullmäktige, med afseende å verkets fördel samt viglen och ansvarigheten af de särskilda befältningarne, finna till den lediga tjernsten mest skicklig och passande. Vid tillsättande af öfriga tjenster. bör jemväl fullt erforderlig skicklighet, i före ning med ett redligt och ordentligt uppförande, utgöra den egentliga befordringsgrunden; men, under uppfyllande af delta oeftergifliga vilkor för hvarje befordran, böra de inom verket förut anställde tjenstemän njuta lill godo den i tillförene gällande författningar dem tillerkända befordringsrätt. Hör till Stats-Utskottets Memorial N:o 293. Angående, behandlingen af Jrågar rörande LjenslejGrsummclscr m. rn. § 288.
En witz procent för alia granskade ra ningar som befunnits rigtiga, och observations procent för de öfrige, wore till ändamälets winnande troligen gansta upmuntrande. 8rt^erre Ltaäl von IckoUstein tilläde mundteligen, att han i följe häraf anhölle om proposition tick bifall ä Stats-Utstouets betänkande. (Grefwe Do la 6aräie, stacob, anförde, att dä han haoe yrkat alt revisionen skulle uphöra eller arfwodet minstas, hade det ej warit honom bekant, 712 Den 14 Augusti - kane, att frägan redan af g Srand blifwit afgjord. Sedan berta inträffat, trodde han Friherre Ltsels fruktan lätt lunna uphöra; revisionen mäste ste, och det äterstode ingen ting annat, än att bifalla Stats-Utstotkets betänkande. Herr Landt Marffalken giorde derefter pro. position till bifall dera, hwilken befwarades med 2a. Wid n» föredragning biföll derefter Ridderftapet och Adeln Srats-Ntstotters, den 12 sistledne Augusti pä bordet lagda, memorial, angående Åtskilliga förestagna ändringar i izio ars reglemente för Riksgälds-Conroiret.
Oftast utjemnar sig nu trycket utan någon söndersprängning, men någon gång händer, att isblockets inre starkt sammanpressade delar, oaktadt trycket upphört, icke kunna fritt utvidga sig till följd af det sammanhängande ishölje, af hvilket de fortfarande omgifvas. En stark inre spänning i hela ismassan måste derigenom uppstå, som slutligen föranleder dess sönderspringande i tusentals stycken. Man har således här en Bologneserdroppe, men en sådan hvars genomskärning kan vara ända till 50 meter, och som består ej af glas, utan af is. Glacier-isblock förekomma rikligt vid Spetsbergens och norra Novaja Semljas kuster, men tyckas saknas eller vara ytterst sällsynta längs hela Asiens nordkust, mellan Jugor Schar och Wrangels land. Öster derom förekomma de åter, ehuru ej synnerligen talrikt. Detta tyckes visa, att det vestra Sibiriska ishafvet icke omgifves af några glacialland. Vanligen är glacierisen blå till färgen. Vid smältning ger den ett rent, saltfritt dricksvatten. Någon gång innehåller den dock spår till salt, hvilket härrör från det hafsstänk, som stormarne föra högt upp på glacierens yta. Isstycken från den under vintern vid hafseller flodstränder bildade isfoten. Dessa skjuta någon gång 5–6 meter öfver vattenytan. De bestå vanligen af smutsig, jordblandad is. Flodis, jemna jemförelsevis små isfält, som, då de komma till hafvet, redan äro så sönderfrätta, att de snart bortsmälta och försvinna. Fångstmännens bay-is, hvarmed förstås jemna isfält, som bildat sig i fjordar och bugter vid kusterna, och som der varit utsatta för en jemförelsevis tidig sommarvärme. Bay-isen bortsmälter derför under sommaren helt och hållet, och den plägar icke vara mycket hopskrufvad. När all snö på densamma försvunnit, ser man öfver vattenbrynet föga af denna på samma sätt som vattnet färgade is, medan under vattnet ganska betydliga osmälta, hårda delar ännu kunna finnas qvar. Detta har gifvit fångstmännen anledning till det med ifver försvarade påståendet, att isen om hösten slutligen skulle försvinna genom att sjunka.
° I Stockholm 2,775,299 52 1,370,900 — 4,146,199 52 2,327,986 86 » Götheborg 461,080 —: 114,900 — 575,980 256,196 29 » Malmö 748.158 66 6,7 00 !— 754.858 66 556,239 75 » Wisby 35,400 -| 4,000 39,400 14,060 — § 62. fskrif1' ^ (ien förut gällande bestämmelsen angående ränta för medel, insatta, på deposit nings* samt räkning vid Diskontoch Lånekontoren, enligt hvilken 3Vs procent godtgjordes för medeposit-medel. del, insätta på tre samt 4’ 2 procent för medel, insatta på sex månaders uppsäguing, hafva Fullmäktige, den 18 Februari innevarande år beslutat den förändring, att räntan vid insättning på 2 månaders uppsägning blifvit bestämd till 4 procent, på tre månaders uppsägning till 4’/s procent och på 4 månaders uppsägning till 5 procent, hvaremot någon ändring i den tor å uppoch afskrifningsräkning innestående medel bestämda ränta af 2 procent icke vidtagits, med undantag för Wisby Lånekontor, hvars Styrelse den 21 sistlidne Juli blifvit berättigad att tills vidare å uppoch afskrifningsräkningar godtgöra 3 procent ränta. Angående Bankens Styrelse. § 63. Öfver-Styrdr Inom Banko-Styrelsens ordinarie personal har den förändring inträffat, att efter sens personal. Hans Excellens 'Herr Riks-Marskalken m. m. Grefve A. F. N. Gyldenstolpe, som afled den 26 nästlidne Maj, förste Suppleanten för Höglofl. Ridderskapet och Adelns i Sty 53 - reisen deltagande ledamöter, öfversten m. m. Herr C. G. Lagercrantz blifvit af Riddarhus-Direktionen kallad att 1 Styrelsen inträda.
Det är dessutom mycket dunkelt och oklart, med karaktärer som antingen blott äro utkast — såsom den märkvärdiga doktor Finne — eller misstecknade så- som den manliga hufvudpersonen, Karsten Hegge. Bäst har förf. lyckats med den kvinnliga hufvudpersonen, fru Hegge, om än hennes forcerade beslut i sista akten att följa de andra » glada fruarnas » exempel och dölja sin sorg i ett jäktande societetslif knappast är tillräckligt väl moti ver adt i hennes föregåenden. Hela sista akten är också den mest misslyckade af de tre akterna. Det f anns ännu efter andra akten en möjlighet att få ut något verkligt af det hela, men förf. har e j. kunnat det. — I fru Hegges roll firade fru Seftg-Lundberg en ny triumf, genom ett mycket måttfullt spel och en förstående uppfattning. Äfven hr Olsson, som den felande äkta mannen, hade många goda pointer, men rådde icke med att skänka ljus i sista aktens kaos. Han var dessutom allt för osäker på rollens läxa. I sin biroll var fru Sternvall förträfflig. Vasateatern. Det är numera sällan man här får tillfälle öfvervara en i alla afseenden så intressant och framgångsrik première, som den på Vasateatern i måndags, då den engelske författaren Artur Pineros 4-akts-skådespel » Tanqueray ' s andra hustru » uppfördes. Stycket hör, om ej till de allra bästa, dock till dem, som betydligt höja sig öfver mängden af sceniska alster. — Tanqueray (hr Svennberg) öfverraskar plötsligt sina vänner med att gifta om sig med en viss miss Paula (fru Julia Håkansson), känd i London för sina många galanta äfventyr. Han älskar henne passioneradt och hon å sin sida hyser en uppriktig åstundan att bryta med det förflutna. De nygifta draga sig tillbaka till Tanqueray ' s landtgods. Här börjar emellertid Paula finna det tråkigt, negligerade som de äro af familjerna i grannskapet. Och än värre blir det, då Tanqueray ' s dotter i första giftet, den nu 20-åriga Ellen (fröken Gottschalk), från klostret, där hon uppfostrats, plötsligt återkommer hem och vill stanna hos fadern.
S Regerings-Formen, medgifvande återremiss på sådane Utskottens förslag, som kunna ytterligare granskas och jemkas, men icke på meddelade underrättelser om vidtagna, ytterligare granskning eller jemkning ej underkastade beslut öfver redan förfallna frågor. Det är således äfven på enahanda skäl, som Constitutions-Utskottet anser den hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckta frågan om återremiss på Utskottets ofvannämnda Memorial N:o 8 vara stridande mot Grundlagen. Antom till Exp.-Utsk. den i5 Juiri, Memorial till Hedervärda Bonde-Ståndet, angående yrkade, men vägrade propositioner på återremiss af Utskottets Memorial N;ris 8 och 12. Sedan, på sätt Hedervärda Bonde-Ståndets tvänne, under den 8 dennes, Constitutions-Utskottet lillhandakomne Protocolls-utdrag för den 3o näsllidne Junii utvisa, åtskillige Ståndets Ledamöter begärt propositioner till återremiss af Utskottets då serskildt ånyo föredragna Memorial, N:o 8, angående Riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundssons anmärknings-anledning vid rådgifvande åtgärden lill Resolutionen på Rikets Ständers underdåniga framställning, rörande Halländska kyrkohemmanet och N:o 12, angående Stats-Ulskollets ytterligare anmärknings-anledning, i fråga om Gardes-R ege men lenas aflönings-slater, men Talmannen, på anförda skäl, förnämligast hemtade från ordalydelsen af 56 och 107 §§. Regerings-Formen, ansett sådana propositioner ej kunna ega rum, har, enär desamma likväl blifvit af BondeSi amiet yrkade, öfverläggningen i bägge målen, med stöd af Riksdags-Ordningens 55 § , förklarats (»vilande, och frågorna luinskjutits till Conslimtions-Uiskottet, som, inom 14 dagar efter delfående!-, borde, öfver de äskade återremissernas stridighet eller enlighet med Grundlagen, bestämdt och motiveradt utlåtande afgifva.
Med afseende på 1 morn., som en dast innehåller hvems skyldighet det skall vara att bestrida kostnaden för de fattiga inom socknen, som skola begagna skolan, får jag hemställa, om det icke vore ändamålsenliga re - D c ii 17 Februari f m. re att uppskjuta med detta moni. intill dess communallagen eller rättare sngdt fattiglagen kommer före. Eljest kunde det hända alt vi här fattade beslut, sorn komino i contra diction nied fattiglagen. Jag tror det icke vara så angeläget att få delta afgjordt 1111, ty det står i sammanhang med fattiglagen, och jag hemställer derföre att pröfningen af denna fråga må uppskjutas. Frih. Boye: Om jag befarade att detta mom. vunne bifall, så skulle försigtigheten bjuda 111ig att förena mig med Hr von Bosén, men jag hoppas att niom:ts innehåll är ungefärligen så pass orimligt, alt detta ej gerna kan bifallas, och då må det så gerna äfslås nu som framdeles, ilär är stadgadt, alt församlingens fattigvård skall förse barnen med kläder. Dervid kiar jag intet att erinra. Det kan vara billigt. Men i sednare afdelningen af mom. är stadgadt att hvar och en husbonde skall vara ansvarig atl dess tjenstelijons och stattorpares barn icke blifva i saknad af det underhåll, som utgör villkoret för möjligheten att af skolöfningarna sig begagna. Det synes sorn det christliga deltagandet borde gilla detta, men verkställigheten beror beklagligtvis icke alltid af det mer eller mindre goda i principen. Jag befarar atl följden skulle blifva, utom att jag icke nekar alt det synes mig som denna beskattning på husbönder är temmeligen sträng, — jag befarar, säger jag, den olyckliga påföljd, att de s. k. stattorpare, hvarom här är fråga, skulle komma att sakna husbönder. Det skulle hända att när de anmälte sig till tjenst, när de anmälte sig att emottaga ett stattorp, så afskräcktes husbonden från att antaga dem, just derföre att de hade 1 eller 3 barn, hvilkas underhåll skulle blifva honom för dyrt. Jag anhåller, att den sednare afdelningen af detta mom. måtte alldeles borttagas.
Öslersjö- och ej af Americanskt limmer; alt, då del förra Således nalurliglvis är i ett betydligt högre pris, och den dryga tullen likväl beiölvar producenten si örsl o dehn af dess hilliga vinst, har följden dera! varit, att de förenade Rikenas träd varu-handel, under de senare åren, lill betydlig del dragit sig från England och sökt andra mera lörmonliga platser för sin afsättning; alt numera aflidne Riks-Slålhullaren i ^Norrige fl. Ex. Herr Grefve Wedel Jarlsberg, under loppet afår i836, afgåll till England, i ändamål att, gemensamt med Konungens Minister, inleda nya underhandlingar i delta afseende, men del åsyftade ändamålet kunde, oagtadt deras bemödanden, icke vinnas; att, under innevarande års Par lämen Is-session, en bill af Skattkammare-Canzleren inlemnades och enhälligt antogs, hvarigenom tullen å alla till England inkommande varor, och således äfven å träd varor, höjdes med 5 procent; alt det var lätt ali finna, huru betungande en sådan förhöjning af tullen skulle blifva för Sver ges redan bardt tryckta träd varu-handel, serdeles då den ojemna fördelningen deraf, sorn skulle komma alt drabba Östersjö- och Canadensiska timret, ej togs i belraglande, då i. ex. för 120 sl. bräder lian i(> till 22 fots längd förhöjning af 5 proc. ä Östersjö-limret utgjorde 1 L. St. 3 sk., och hela tullen således a3 L. St. 3. sk., utgjorde den å Canadensiska timret af samma beskaffenhet blott 3 sk. G d., och således hela tullen L.
Hvad sedermera beträffar befordringslagarne inom Banken, hvilka Annas upptagne uti 2:dra Afdelningen af 3:dje Artikeln i i83o års BancoReglemente, förekommer först till besvarande frågan, huruvida, oaktadt tjgnstegraderne redan vid sistlidne Riksdag blifvit bestämda till allenast fyra, i stället för åtta, befordringsgraderne, eller stegen för befordringar Bih. till R. St. IO Banco-Utskottets Betänkande JV.o 96. till ordinarie tienster i Banken, dock fortfarande skola anses for älta, så att vid befordringar, företrädet sökanderne emellan skal bestammas efter beloppet af den lön de å tjenstegraden innehafva; och ehuru sa val Cornmissuiiatet som Pluraliteten bland Fullmägtige ansett beford rings agarnai Banken böra pä detta sätt förstås och än vidare dlampas, likväl da Rikets sist församlade Ständer .med den af dem vidiagne förändring, hvarieenom tiensleeraderne i Banken blifvit ifrån åtta inskrankta lill blott fyra, hvilken indelning Fullmägtige äfven vitsordat vara öfverensstämmande med svsslornes art och beskaffenhet, otvifvelaktig! egt för afsigt, att samma indelning skulle iakttagas vid befordringar för att såmedelst, vid inträffande ledieheter till beställningar inom någondera gladen, bereda tillfälle
Till svar härå anmälde Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 15 Maj 1845, ibland åönat, att Rikets Ständer, med afseende ej mindre å hvad Kongl. Majits förrberörda nådiga proposition iunehåller, än å den långa fötjd af år, hvarunder presidenten af Billbergh utan klander bestridt de till hans embeten hörande pligter, hans framskridna ålder och försvagade helsa samt det ekonomiska obestånd, hvaruti han jemte en talrik familj, skulle genom utkräfvande af statens hos honom egande fordringsanspråk försättas, funnit godt medgifva, att verkställigheten af Mogsta domstolens den 6 Maj 1843 gifna utslag, hvad detsamma angår presidenten af Billbergh ådömd ersättningsskyldighet för den efter Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 6S. \\ aflidne tullförvaltaren Finér yppade balans finge anstå intill dess Rikets Sfänder vid deras nästa sammanträde ånyo företagit frågan om ersättningsbeloppets ir,drifning eller afskrifning; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer beslöto, att den af Kongl. Majit anbefallda qvar^ stad under tiden komme att fortfarande äga rum å presidenten af Billberghs fasta och lösa egendom . med undantag likväl af bemälde embetsmans tillkommande lön och pension. Sedan Kongl. Maj:t derefter uti en till Rikets Ständer vid sistförfiutna riksdag den 7 December 1S47 afiåten nådig skrifvelse gifvit tillkänna, att Kongl. Majit såväl i nåder bifallit hvad Rikets
Om vi vända upp och ned på redskapen och taga pannan till hatt och hatten till panna, så kan Frilen hafva rätt, men sä länge vi följa den gamla praxis att antaga pannan för mäsken och rören för ångan, så håller det streck hvad jag uppgifvit. Frilen har sagt att det går an att fylla pannan och en del af röret med mäsk. Nu ber jag Frilen gndhetsfullt bemärka, att, om man fyllde pannan med mäsk och hatten ända upp till röret, så kunde man icke bränna; det vore rakt omöjligt, ty det mäste vara något utrymme för ångan, om man skall kunna drifva pannan någorlunda fort undan. Denna uppgift ber jag att fä kontrollerad af hvem som förstår saken. Just derföre att det icke är mäsk utan ånga i röret, så är det likgiltigt om det lomma rummet är smalt eller tjockt, långt eller kort. Frih. Palmstjerna: Efter Frih. Raalis senaste theori skulle averkningen af bränvinspannan gä lika väl om bränvinspannan vore hög och smal, som om den är vid och låg. Hrnne torde observera, att för en stund sedan var Frih. Raabs theori annorlunda. Då öfverensslämde den med min, men nu skiljas de åt; ty det blir ett olika föhällande om pannan har en vid öppning eller en mindre vid, äfvenså om mäskningen fylles sä att den kommer i ett smalare rör eller i ett vidare. För öfrigt skulle jag tro, att den ifrågasatta långt drifna kärleken föä bränvinspannan yttrar sig snarare hos dem, som yrka borttagandet af delta mom än hos dem, som yrka dess qvarstående, och det är detta som gör, att jag åtminstone för min del, yrkar mom:s bibehållande såsom en angelägen restriction. Hr von Hartmansdorff: Ilr Apollof har klagat öfver de missbruk, bränvinsbrännarne göra och genom hvilka lagstiftningen blifver kraftlös. Det är visserligen sant att så sker, men det är ock genom missbruken, som lagstiftaren nödgas att rätta sina egna misstag. Det är måhända det alltför långt sträckta reglementerandet, som gifvit bränvinsbrännaren större tillfälle att gäcka lagstiftarens goda åsigter, och sådant synes mig förhållandet jemväl i detta hänseende vara.
Sålunda äro tre Stånd ense derom, att för fransar, galoner, gramaner och snören, hänförliga till snörmakare-arbeten, nu gällande tullsattser skola bibehållas, nemligen för dessa artiklar af heleller half-siden 5 R:dr och andra slag 1 R:dr 16 sk. skålpundet; hvarföre Utskottet inbjuder Borgare-ståndet, som indelat nämnde artiklar i ”af siden” med 4 R:dr, ”af halfsiden” med 2 R:dr 24 sk. och ”andra slag” med 1 R:dr införsels-tull per skålpund, att frånträda detta sitt be slut och med de öfriga Stånden sig förena. Vidare och då Utskottets förslag i öfrigt angående så väl rubrikernas lydelse, som tullsattserna derå vunnit två Stånds bifall, inbjuder Utskottet Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet, alt jemväl i nämnde förslag, sådant det blifvit af Presteståndet antaget, instämma. Skulle dessa inbjudningar icke antagas, torde följande omröstningar höra ega rum: a) om kontrapropositionen. 5:o Deri, som lill kontraproposition i hufvudsakliga voteringen, angående artiklarne kantiller, fransar m. fl., antager Borgare-ståndets beslut, att rubrikerna ”kan - Bevillnings-Utslcoltets Memorial, N.-o 16. 5 tiller,” ”fransar, galoner, gramaner och snören,” samt ”pailletter” må ur sjelfva taxan uteslutas och i noten hänvisas till dels gulddragareoch snörmakare-arbetcu allena, dels ock dessa rubriker jemte rubriken strängar; att artikeln ”käpptoffsar och snodder” jemväl må i noten hänvisas lill snörmakare-arbeten; och att följande nya rubriker må i taxan intagas, nemligen: Gulddragare-arbeten, aj guld eller silfver: Kantiller och pailletter: äkta eller halfakta 1 lod 8 sk. oäkta 1 lod •
I sådant skick befinner sig LolsVerket, som har ett sådant inflytande på både handeln och sjöförsvaret, ty ÖrlogsFlottan kan lika litet umbära Lotsar, sorn en Handelsflotta. Jemte det jag förenar mig med hvad Herr Bruncrona och Grefve Cronstedt yttrat, får jag tillägga, att, enligt hvad mig blifvit sagdt, har det RiksStånd, som bäst känner Handeln, förkastat Utskottets Betänkande, och förklarat, att de Danska Fyringsmedlen, så väl som öfrige Lotsoch Båk-afgifter böra öfverlemnas till Kongl. Majrts disposition. Vid slikt förhållande är det af vigt, hvad beslut Ridderskapet och Adeln fattar. Jag anhåller om afslng å StatsUtskottets Betänkande, och Proposition derpå, att de Danska FyringsMedlen skola, för att till Lotsoch Båkinrättningarne användas, till Kongl. Maj:ts disposition öfverlämnäs. Herr Lefrén, Johan Pehr: Långt ifrån att bestrida, det Svenska LotsVerket behöfver bidrag af Statsmedel för att upphjelpas, instämmer jag i denna mening. Men StatsVerkets tillstånd är ej sådant, att de många behofven af Statsanslagen kunna på en gång fyllas. Dessutom inträffar med desse så kallade Danska Fyringsmedel det förhållande, alt Kongl. Maj:t i Dess Nådiga pro - Den 3o April f. m. 87 position ej begärt deras användande till LotsVerkets förbättring, utan dertill foi’drat endast de vanliga Båkoch Lots-medlen. Utskottet liar äfven beviljat allt hvad Konungen sålunda för LotsVerket ansett behöfligt; och då de Danske Fyringsmedlen till detta ändamål icke behöfde begagnas, fann Utskottet skäligt använda dem till andra behofs fyllande. Följakteligen tillstyrker jag bifall till Utskottes förslag i denna del, och hoppas, alt ifrågavarande medel en annan gång kunna komma LotsVerket tillgodo. Herr Riben:
Men sorn på andra trakter, hvaribland äfven den jag bebor, en sådan öfverenskommelse ej kunnat träffasemedan en eller annan af de i d>str:etet boende harlocala förmooer af denna förändrade grusningstid, Den ag Ftbruartt', 975 och förändringen således bestridt, med åberopande af Riksens Höglofl Ständers derom vidtagne beslut; så har ingen ting dervid kunnat göras, utan pluralitetens önskan fått gifva vi: ka för desse enskilta förhållanden. Utom hvad jag förut haft äran anföra om olägenheten af att grusa om sommaren, torde jag äfven få fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den skada denna grusning skall med öra förde hemmansägare, hvilkas ängar och gärden genomstrykas af allmänna vägar. Säd och gräs stå då i sitt bästa flor, och torde föga vårdas af främmande, som der hafva sina vägstycken, utom, att vid afräfsningen af ali stna sten, en stor del af orenlighet och ofta af okynne nedkastas på ängen, der den vid infallande slotter ej tnedför någon obetydlig olägenhet. Egen erfarenhet talar ty värr med visshet i detta afseende. Jag vågar således vördsamt hemställa om ej allmänna lagens förerkrilter i detta afseende, hvilka äro så väl beräknade, om de noga efterlefyas, må åter upplifvas, och grusningen få hädanefter som förr ske om hosten, då om ej vanlig höstväta inträffar, längre och fugtigare nätter gifva anledning till det påförda grusets sammanpackning på vägen och dess afsigtsenliga fyllning, i stället att förvandlas till dam först och smutts sedan då höstvätan infunnit sig, och ej sällan föranledt till förnyadt besvär, då ofta en kittslig Länsman deraf tagit sig anledning att sådant anbefalla, och i händelse af bristande åtlydnad, instämma Den 28 Februarii. vägelotfsägare, ej så mycket för att befordra dem till ansvar sorn att af dem utprässa en förlikning för att undvika rättegång, hvarå flere prmjudicater äga rum, ehuru jag för egen del, nu ej har något sådant att öfverklaga.