Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häraf visar det sig att Filialbanken i Oskarshamn icke har samma rätt till erhållande af förhöjdt kreditiv, som vare sig de före sednaste riksdag oktrojerade Filialbanker, hvilka aflemnat säkerhet å högre summa, än hvartill den erhållna försträckningen uppgår, eller Filialbanken i Skellefteå, hvilken utbekommit allenast en ringa del af det sökta kreditivet, men för denna del fästat hela säkerheten; och Banko-Vtskottets Utlåtande «yW 43. 3 då dessutom två Riks-Stånd eller Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gillat Utskottets förslag i ofvanberörda punkter samt tillstyrkandet af en undantagsförmån för Filialbanken i Oskarshamn möjligen kunde frän öfriga efter sednaste riksdag oktrojerade Filialbanker framkalla anspråk på likartade fördelar, anser Utskottet sig böra vidblifva förslaget i såväl 15:de punkten, som den i sammanhang härmed återförvisade 16:de punkten samt 3:0je och 4:de momenterna af 17:de punkten och får fördenskull l:o v inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden att antaga Utskottets af två Riks-Stånd gillade framställningar i berörda punkter. I 2 mom. af 28:de punkten hade Utskottet afgifvit förslag till så lydande föreskrift: ”Af allmänna diskontfonden skola Fullmägtige, under hvartdera året 1864, 1865 och 1866, innehålla Tvåhundra Tusen Riksdaler, hvilken innehållning verkställes på sätt och i den ordning, Fullmägtige lämpligast anse; dock under förbehåll, att någon minskning icke sker i den andel af fonden, som med 150,000 R:dr är för Wisby Låne-kontor afsatt”.
Hon hade som föreståndarinna fått ett fruntimmer, en fröken Holst, som många hade anbefalt henne och som också hade visat sig duglig och pålitlig, men hon hade all en gammalmodig skollärarinnas pedantiska småaktighet, parad med den åtföljande stora sjelfkänsla, som sådana exemplariska menniskor besitta i öfverflöd, och hennes pietistiska religiositet hade redan tryckt sin stämpel på skolan. Nina hade väntat att få se en skara raska, unga töser arbeta muntert och naturligt, och hon fann ett slags orden, en församling af ytterst väluppfostrade, cirklade mamseller, som höllo på sin värdighet, som om de vore af en högre art än andra dödliga. Det var en högtidlig tystnad i dessa skolrum. Man hviskade och gick på tå, och man bad och läste långa böner vid alla möjliga, och som Nina tyckte, omöjliga tillfällen. Om det hade varit en religiositet, som visade sig i entusiasm och värme, skulle Nina ha helsat den med glädje, men denna ton af en öfverlägsen, torr fullkomlighet, detta ynkliga tonfall i deklamationen, när de läste innantill och framför allt denna trånga, inskränkta partianda, som beherskade allt, kom emot Nina som instängd luft. Hon försökte närma sig en och annan af de unga flickorna. De svarade henne höfligt, välvilligt, men alltid med en misstrogen blick. De kunde ju icke veta, om hon var en kristen, — en sådan kristen, som fröken Holst ville att man skulle vara. Nina företog sig ett par gånger att läsa högt för dem och hade tagit med sig en berättelse. Hon tyckte, att de kunde behöfva att någon gång få begrepp om något annat än hushållsskolan på Segerstad, men det blef alldeles icke väl upptaget. De unga flickorna sutto med stela, förvånade miner och stickade, medan Nina läste. Blott en och annan af dem såg på henne med nyfikna, lifliga ögon, som om deras tillbakaträngda lifsglädje på en gång hade blifvit väckt, men när de sågo på kamraterna, förstodo de, att detta icke var rätt, och sänkte ögonen. Nina kände, att hon blef röd i ansigtet och icke vågade begagna vissa ord, som stodo i boken, och som hon annars aldrig skulle ha stött sig på.
Mit gilvit Slats-konlorel tillkänna, att, sedan reparations-arbelena A Riddarbolms-kvrkan blifvit iullhordade, E. K. Mit, i sammanhang med fattadl beslut angående framtida vårdande af och tillsyn å kyrkan genom dels Riksmarskalks-embetet, dels Öfver-intendenls-cmbelet, förordnat att, efter del en summa af Transport 28,845: 8. 7. 6,100: 40. Expeditions-Utskottets Förslag till under<1. A de för försåld takkoppar influtna medel blifvit utbetald såsom ersättning lill den person, hvilken best ridt Sekreteraregöromåleu bos Direktionen för nämnde kyrkas istandsättande, återstoden deraf skulle genom Direktionens försorg öfverlemnas till Riksmarskalks-embetel; hvarjemte E. K. M:t anbefallt Stals-kontoret all beloppe', på skeende reqvisition, utbetala. Summan hade derefter den 13 April samma år blifvit anordnad lill disposition af Direktionen, sorn sedermera lill Riksmarskalks-embetel öfverlemna! hvad detta Embete, enligt det Nådiga beslutet, egde deraf erhålla Då alilså, genom hngstberörda Nådiga Bref, dis-, positionen af ifrågavarande medel vore uppdragen åt Riksmarskalks-embelel, som derför årligen till Kammar-rälten afgåfve redovisning, halva Revisorerne hemställt, att den i Riks-hufvudboken ännu balanserade resten, 114 R:dr 47 sk. 11 r:sl, måtte der få afskrifvas 114: 47. 11. Till reseoch trakliinients-kostnads-ers(ill?iing åt Häradshöfdingen 11. Linck 106 Rdr28sk.
Bevilln.Utsk. har föreslagit, att hela bötesbeloppet borde tillfalla socknens fattiga. Jag afstyrker detta. — Bevilln.- Utsk. har å ena sidan sagt, att, jemte det en sådan uraktlåtenhet betydligen försvårade redovisningen, Utsk. ansett sig böra tillstyrka stämmoböternes fortfarande; och å den andra sidan säger Utsk., att besväret endast består i att upprätta restlängden. Enligt den lilla erfarenhet jag som landshöfding häraf äger, är visserligen restlängdens upprättande det minsta besväret, men att uttaga af de skallskyldige hvad som står på restlängden, medför deremot ett långt större besvär_än upptagandet af hela den ordin, upp - Den a5 Apri 1. 363 börden. Om man genom billiga böter kuncle förmå de skattskyldiga att betala sina debetsedlar, så skulle större ordning i afseende på uppbörden äga ruin; men den ordning, som äfven nu finnes, skulle försvinna, i samma stund böterre förminskas eller försvinna. Det är ett oändligt stort besvär i en folkrik ort, då restlängderna äro stora, att upptaga och redovisa de resterande medlen, — vida större än sjelfva uppbördsmötena. För öfrigt har man svårt alt controllera, när uppbörden af restantier sker, och det är icke exempellöst att balancer inträffat. Ordinarie uppbörden controlleras af häradsskrifvaren ; men hvad som ändrifvesaf de på restlängden befintliga summor, kan lian ej bokföra, ty lian är okunnig om, när restantierne af fogden uppbäras. Jag tillstyrker således, att samma fördelning, som hittills varit mellan uppbördsmännen och socknens fattiga, får gälla äfven hädanefter för de bötesbelopp, som Standerne fastställa för försummelse att liqvidera kronoutskylderna, och begär ålerremiss på de grunder jag framställt. Frih. Ridderstolpe, Fredr.:
Så vida detta låne-understöd skall få åtnjutas, bör ett nytt bolag för nämnde jernvägs-anläggnings utförande vara bildadt före den l:sta April 1835, samt förvärfva sig eganderätten till den redan anlagda delen af denna jernväg, jemte de arbeten, som å den öfriga delen deraf blifvit utförda eller påbörjade; börande samma bolag äfven åtaga sig betalnings-skyldigheten för det till sagde företag från handelsoch sjöfarts-fonden utbekomna lån å enahanda belopp. 2:o. Eolagsmännen böra, genom skeende aktie-teckning, förbinda sig att af egna medel tillskjuta hvad, utöfver det nu beviljade lånet, erfordras för jernvägens och dertill hörande anlägguingars fullbordande samt all erforderlig transport-materiels anskaffning; och skall aktieteckningssumman utgöra samma belopp, som de, för jernvägs-anläggningen, dels från handelsoch sjöfarts-fonden och dels från Riksgäldskontoret, anvisade lån, eller tillsammans Tvåhundratusen Riksdaler; dock behöfver, — sedan liqviden med förra bolaget angående de, genom dess försorg, å jernvägen verkställda arbeten eller för järnvägsanläggningen bestridda kostnader blifvit uppgjord, — icke större belopp utaf den tecknade aktie-summan utgöras, än som erfordras för fullbordandet och framtida underhållandet af jernvägen med hvad dertill hörer, eller för ofvannämnde 2:ne låns återbetalning, i händelse Slats-Utskoltels Memorial, M 347. 29 jernvägen icke varder af det nya bolaget på föreskrifvet sätt och inom stadgad lid fullbordad; kommande eljest jernvägen, med dess tillhörigbeter, att utgöra framtida säkerhet för dessa 2:ne lån, hvadan aktie-egarnes personela ansvarighet upphör för det från Riksgäldskontoret utbekomna lån, så snart jernvägen blifvit färdig samt efter skedd afsyning godkänd, och för det andra lånet, Tio år derefter. De handlingar, som innefatta aktie-egarnes förbindelser att fullgöra den, på grund af aktie-teckningen, dem åliggande inbetalnings-skyldighet å deras aktier, böra deponeras och förvaras hos Kongl.
För omkring fem år sedan ansågs han vara arftagare till flere hundratusen, men genom olyckliga spekulationer och affärsförbindelser tog denna föräldrarnes rikedom ett plötsligt slut. Fadern ville nu att sonen skulle öfverge studierna och egna sig åt något praktiskt arbete, men härtill svarade denne ett bestämdt nej. Hvad han för öfrigt kände och tänkte om sina förändrade lefnadsförhållanden lät han ingen ana; han behöll sina tankar för sig sjelf och arbetade blott med denna sega, outtröttliga energi, som alltid förr eller senare blir herre öfver de yttre omständigheterna. Om somrarne konditionerade han och om vintrarne gaf han lektioner i matematik, för att skaffa sig inkomster. Några bestämda framtidsplaner hade han ännu icke gjort upp, men han hade deremot fullt upp med framtidsfantasier. För en tid sedan lät han offentliggöra några literära uppsatser, och det bifall kritiken gaf dem hade betydligt vidgat hans vyer. Nu var han sysselsatt med att arbeta på en samling studier och kritiker, som han längre fram ämnade gifva ut. Då herr Vigert legat och gungat en halftimme i hängmattan, började han finna det litet enformigt att betrakta himmelen och träden och att jaga bort myggorna, som efterhängset surrade omkring honom. Han steg upp, drog ned sina pantalonger och sin rock, satte på sig glasögon och hatt, tog sin käpp och promenerade ned till Hedenstams. Klockan var half tre, han visste att fru Hedenstam och hennes båda kusinbarn, fröknarna Arnell, hvilka voro ute och helsade på, vid den tiden alltid sutto på verandan och sydde, och han räknade ut, att om han kom då, skulle han bli bjuden qvar till middag. Han småskrattade hela tiden för sig sjelf, medan han gick och slog med sin käpp mot gräskanten. Han tänkte på flickorna Arnell; det var någonting så komiskt hos de der flickorna, någonting som i hög grad roade honom. Fastän de voro jemnåriga med honom, betraktade han dem likväl som två stora barn, utan den allra minsta erfarenhet. Hvad kunde ett par sådana der flickor, som icke gjort annat än dansat på baler och sjungit på supéer, och hvilka mamma och pappa och mostrar och fastrar hållit vakt omkring, – hvad i all verlden kunde de veta om lifvet?
Godkändes, enligt Utlåtandet N:o 20, med utbyte vid slutet, af ordet: likaledes till orden: på enahanda sätt. 8 47. Denna lydelse antogs: Så i stad som å landet utgöres afgilten vid minuthandel med 4 sk., och vid utskänkning med 8 sk. för hvarje kanna af det bränvin, som, enligt 8 eller 12 §, beräknadt blifvit, eller hvarför afgift, enligt 10 eller 14 8, ålagen är.” 8 18. Lydelsen ansågs böra blifva följande: ”Kannetals-afgift för minuthandel med eller utskänkning af bränvin skall för hvarje halfår förskottsvis erläggas och inbetalas till vederbörande Uppbördsman. Minuthandelseller utskänknings-slälle, för hvilket afgiften ännu icke, då försäljningen derstädes tager sin början, blifvit af Taxerings-kommitté bestämd, erlägge likaledes i afräkning å samma afgift, hvarje halfår, förskott, beräknadt efter det minsta kannetal, som, enligt 16 8 2 punkten, får åsättas. Varder sedermera högre kannetals-afgift bestämd, betalas det öfverskjutande beloppet, då den i Bevillnings-förordningen stadgade afgift erläggas bör, 8 19. Denna lydelse antogs: ”Den som sin rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin en gång uppsagt, må ej till dylik försäljning ånyo vinna rättighet i annan ordning än denna Författning föreskrifver.” 8 22. Godkändes, enligt Utlåtandet N:o 20, med följande förändringar: l:o. Alt den i första momentet omförmälda rättighet till bränvins utskänkning skall meddelas, å landet, af Konungens Befallningshafvande, och, i stad, af Magistrat; 2:o. Att den i andra momentet utsatta tid af en månad inskränkes till fjorton dagar; och 3:o. Att afgiften skulle erläggas till vederbörende Uppbördsman. 8 23. Denna lydelse antogs: ”De afgifter, som, enligt denna förordning, inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin, tillfalla, i stad, stadens kassa, och ingå från sock I J-t 4111 T nndl vönlnxiot 1 fX«
Hr Hj ä rn e: Jemte det jag instämmer iden siste talarens yttrande, vill jag göra en anmärkning mot Utsk:t. Utsk:t har nemi. sagt att votering i förstärkt StatsUtsk. skall ega rum, men orsaken härtill kan jag icke inse. Denna fråga är ovilkorligen mera en bankfråga än en statsregleringsfråga, och då åtminstone 2:ue Stånd remitterat densamma till BankoUtsk:t, skulle jag tro det rättast vara att votering skedde i förstärkt BankoUtsk. Frih. Tersmeden: Med ani. af Hr Hjärnes yttrande, får jag uplysa att denna skrifvelse är af 2:ne Ständ remitterad till Sammans. Statsoch BankoUtsk:t; således skulle den behandlas af dessa sammansatta Utsk., och sora hittills aldrig varit brukligt att förstärka sammansatta Utsk., har Utsk:t föreslagit votering i förstärkt StatsUtsk. 3X2 Den 20 Oktober f. m. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tiilkännagaf, att just nu ankommit ett prot.-utdrag från PresteStrt, utvisande, bland annat, att nämnde Stånd antagit BorgareSt:ts inbjudning rör:de lydelsen af den ifrågav:de §:n. Sedan det anmäldta prot.-utdraget härefter; blifvit upläst, yttrade Gr. Lagerbjelke: Såvidt jag vet, har aldrig någonsin votering i sammansatt förstärkt Utsk. förekommit, utan då sammansatt Utsk. afgifvit Betänk., som föranledt votering i förstärkt Utsk., så har denna votering alltid egt rum i det Utsk., till hvars handläggning frågan ansetts hufvudsakligen höra. Jemnför man nu Statsoch BankoUtskms andel i denna fråga, visar det sig att, i afs:de på StatsUtskrt, förekommer en garanti på flera millioner; i afs:de på BankoUtsk:t åter, kan visserligen frågan hafva en indirekt inverkan, men någon direkt på banken, jemnförlig med den på statsverket, visserligen icke. Jag anhåller derföre om bifall till Utskrts förslag.
Min anhållan är således om Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarsknlkens proposition ait på Riddarhuset endast tillträde md lemnäs afhörande personer af vårt eget Stånd, samt sådane ofrälse Possessionater, sorn med sin Debetsedel kunna styrka, det de i för_ mågenhetsafgift årligen erlägga minst bo R.dr Banco. Skulle Proposition, i anledning af 52 §. i Riddarhusordningen ej kunna göras; så an - Den 27 Januarii. 21 håller jag att detta Memorial måtte till RiddarhusUtskotiet blifva remitteradt. Grefve Härd, Carl Gustaf: Att publicitet är ett af hufvudvilkorenför en Constitutionel Statsförfattnings bestånd Och fullkomnande, bestrides nu mera icke. Hvarje förslag till dess beiotdrande mäste alltså anses som bevis på nit och kärlek för Constitutionen, att med uppmärksamhet omfattas men hvarje steg till detta mål måste också sorgfälligt öfvervägas, så att man icke, för de lofvande utsigterne till fördel, öfverser de möjliga olägenbeterne Om en sådan betänklighet ocb varsamhet i allmänhet är nödig, är den det i synnerhet i en Stat, der, såsom hos oss, Con-, stitutionen är ny; der hvarken den närvarande generationen blifvit bildad efter Constitutionens anda, eller Constitutionen varit en följd af Nationens allmänna bildning utan man först af ett uppväxande slägte kan vänta sann medborgerlighet, en på öfvertygelse om Constitutionens värde grundad kärlek för densamma, och bestämda begrepp om de rättigheter och skyldigheter, som densamma medförer. Med tillämpning häraf, går jag att yttra mig öfver den af Herr Friherre Åkerhjelm väckta motion, otn tillåtelse för främmande personer, att öfvervara Ridderskapets och A* 22 Den uy Januari?. delns öfverlåggningar.
Hvad beträffar den utvidgning af vissa elementar-läroverk, som vidare blifvit föreslagen, är Utskottet af den öfvertygelse, att rikets nordligare delar, med sina långa afstånd och sin starkt framskridande odling härvid böra förnämligast tagas i betraktande. Dalarne, som utgör ett särskildt län, med 158,000 innevånare, har, till följd af sin förening lill ett stift med Westmanland, hittills saknat ett högre elementar-läroverk, om hvars inrättande konsistorium redan 1848 gjort underdånig hemställan. Staden Fahlun, belägen i hjertat af denna folkrika provins, har för närvarande endast eli läroverk, men med ett antal af 150 lärjungar; ett förenadt afseende pä detta stora lärjunge-antal, på ortens folklikhet och särdeles på afslåndet från det högre läroverket i Westerås, synes Utskottet lala för bifall till nämnda hemställan. För den norr om Hernösand belägna del af riket har Kongl. Maj:t föreslagit inrättande af ett fullständigt läroverk, alternativt i Piteå eller i Luleå. Tvänne lill Utskottet remitterade motioner, väckta, den ena hos Ridderskapet och Adeln af Herr Montgommery, Guslof\ den andra inom BorgareStåndet af Herr Rönblad hafva till ändamål att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på vigten och angelägenheten deraf, att, vid upprättande af ett nytt högre elementarläroverk i rikets nordligaste landskap, Westerbotten borde i första rummet dertill ifrågakomma. 1 ett Herr Rönblads motion bilagdt memorial af Landshöfdinge-embetet Bih. till R. St.
Enligt hvad sålunda är föreslaget skulle till reglering af elementar-läroverken erfordras : l:o för nuvarande högre läroverk, jemte ett dylikt i Slockholm och ett i Ore - bro R:mt R:dr 432,000: 2:o för I I högre läroverk med 4 Lektorer „ 235,400: 3:o „ 4 skolor med 6 Lärare „ 37,600: 4:o „ 7 skolor med 5 Lärare „ 56,000: 5:o „ 1 skola med 4 Lärare „ 6,200: 6:o ., 10 skolor med 3 Lärare „ 44,000: 7:o „ 11 skolor med 2 Lärare „ 30,800: 8:o till arfvoden åt lärare i musik, teckning och gymnastik „ 36,000: 9:o nya Elemenlar-skolan i Stockholm „ 21,600: 10:o ett läroverk med 1 Lärare „ 1,000: Tillsammans R:mt R:dr 900,600.' När härifrån afräknades nuvarande tillgångar, uppgående lill 603,292 R:dr 20 öre, utgjorde återstoden 297,307 R:dr 80 öre, den summa, som för tillvägabringande af elementar läroverkens reglering behöfdes, hvartill likväl komme här ofvan nämnda, uti Stats-Utskottels Utlåtande N:o 4 4-8. 27 den Nådiga Propositionen uppräknade anslags-belopp till arfvoden åt biblioth«»karier vid läroverken, till inrättande al‘ de nya eleinentar-läroverken i Oscarsham och Arvika samt till beredande af pmdagogiers eller mindre skolors upptagande å elementar-läroverkens stat. Uti detta ämne hafva äfven motioner till ett större antal blifvit inom de särskilda Riks-stånden väckte och till Utskottet remitterade, af hvilka Utskottet till en början får anmäla Irenne, de der hafva en mera allmän omfattning och beröra sjelfva grunderna för regleringen. Dessa motioner äro afgifna af Biskop Thornander, hvilken, med anledning af mängden utaf de inom
fria arbetare och inga slafvar under de rika, kom ihåg det! STARK (till Eberhard). Nu hör herrn det; vi ä' ga taga plats bredvid. Stark slår uti). (Stark drar fram en stol till bordet och sätter sig, de öfriEBERHARD (djupt upprörd, till Mathilda). Farväl Ma thilda, jag kan icke stanna qvar längre, men om ni till Fredriksson) Öfvergif henne icke! behöfver en vän, en beskyddare, så glöm mig icke! (Eberhard skyndar ut genom fonden. Mathilda sjunker ned på en stol och gömmer ansigtet i sina händer.) NIONDE SCENEN. DE FÖRRE (utom Eberhard). STARK (dricker). Skål gossar! RYQVIST. Hurra för Starken! DE ÖFRIGA. Hurra! ha dig en klunk? icke törstig. LARSSON. Nå Fredriksson, ska' du inte också FREDRIKSSON (på andra sidan om theatern). Jag är LARSSON. Jag tror du är vid dåliga vätskor i STARK. Låt honom vara! vårt sällskap anRYQVIST. Ja, han har alltid tyckt sig vara ett dag, Fredriksson? står honom kanske icke längre. strå hvassare han, än vi andra. 18 FREDRIKSSON (går närmare Ryqvist). Tig du, Lasse STARK. Seså, vill du vara med oss eller ej? Maja, för annars ska' jag lära dig... nog kan jag supa, alltid (dricker). oss på köpet! FREDRIKSSON. Åhja, kommer det an på det, så RYQVIST. Så der, ja! och sjung nu en visa för FREDRIKSSON. Må göra! (sjunger.) Supa klockan öfver tolf, lefva bland förryckta; solen är min lyckta! (Fredmans sånger N:o 10.) jorden är mitt kammargolf, Jag bryr mig om ingenting, löper kring, löper kring, löper kring, löper kring, intill dess hon domnar och jag fattig somnar. (förhänget faller.) blott att hjernan löper kring, dörrar. En elegant salong hos fru von Hagen, med fond oeh sido
Man har slutligen såsom en auktoritet åberopat 1818 års inteckningslag, den der först skulle infört solidaritets—principen uti lagstiftningen och derigenom haft större inflytande på förut beviljade inteckningar, än den nu föreslagna kunde komma att utöfva; men ehuru Utskottet medgifver att nämnde lag var den första, som upptog berörde princip, kan likväl icke erkännas att fastställde rättigheter derigenom rubbades. Upptagandet i lagen var nemligen, på sätt i Lagberedningen blifvit anmärkt, blott sanktionerandet af en princip, som efter vetenskapliga rättsbegrepp skolat tillämpas äfven förut, då annorlunda ej var stadgadt; och den aktning för lagligen förvärfvade rättigheter, som lagstiftaren ej kan åsidosätta, hindrade äfven Lagberedningen att vid förbättring af inteckningslagen i denna del följa den grundsats, som man nu vill göra gällande, ehurn den ostridigt skulle leda till förenkling och till lätthet i hithörande frågors lösning. Det är ock derföre, som Utskottet ansett den för framtiden böra antagas; ty på sätt den för Franska folket stiftade men af flere nationer sedan antagna lag bjuder: må lagen endast bestämma för framtiden; och likväl är denna lag en frukt af revolutionen. Att någon särdeles stor oreda skulle uppkomma derigenom, alt den föreslagna nya lagen icke skulle få inverka på de rättigheter, hvilka förvärfvats på grund af gällande lag, och således deraf att dessa rättigheter lemnäs okränkte, är ej att be fara. Man invänder väl att två lagar på så sätt komma att gälla för samma förhållanden; men det är icke samma, utan enahanda förhållanden; och derför blefve inskränkningen att lagförändringen icke finge tillämpas på vissa äldre förhållanden, hvilka följaktligen till sin verkan måste bedömas efter den lag, under hvilken de tillkommit, icke någon nyhet. Så sker, enligt hvad redan är nämndt, i afseende på giftorätten; och det är Utskottets öfvertygelse att likasom fallen äro flera, då lagen om sistnämnde rätt behöfver tillämpas, än som komme att ega rum i fråga om inteckning, skall behofvet af att tillämpa den äldre lagen i sednare hänseendet snarare upphöra, än i det förra.
Meutzer, Carl Fredrik von, dess yttranden: I. 132. 162, 407; Hl. 645. Meurk, G., Förvaltare vid Nyköpings Krono-Magasin, angående pension å Rikets Allmänna Indragnings-Stat åt —: III. 12, R. 12. (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde HufvudTitel). Middag å Kongl. Slottet, 50 Ledamöter af Ridderskapet och Adeln jemte Riddarhus-Sekreteraren dertill inbjuden vid riksdagens början : I. 8: — vid dess slut: XI. 381. — —, 50 Ledamöter af Ridderskapet och Adeln jemte RiddarhusSekreteraren dertill inbjudna vid Kröningen: V. 444. Militiae-boställs-ordningen, angående ändringar deri: B. IX. 148, 178, A. 178; E. X. 108. — -, angående föreskrifters meddelande rörande vården af civila och ecklesiastika boställen samt om tillägg till —: B. X. 248, 284, A. 284. Militär-Befälhafvareoch Landshöfdinge-Embetena på Gottland, angående deras åtskiljande: B. IX. 58, 109, 144, A. 144; U. X. 219, 247, A. 247. Militär-fakulteter, angående inrättande deraf vid Universiteten samt om upphörande af Kongl. Krigs-Akademien å Carlberg; motion af Friherre Steffan Creutz: se Motioner. Militär-läkare, angående förbättring i deras löneoch pensionsförhållanden; motion af Herr Fredrik August Cederschiöld: se Motioner. Militär-undervisningen i Riket, angående ordnandet deraf; motion af Herr Gustaf Montgomery: se Motioner.