Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
4 Sami. 1 Afd. 1 Band, 18 Hafi. 3 i8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o i/}.o. sorn för kronouppbörd, till Riksgälds-Contoret utfärda inskrifningar i fastigheten, motsvarande i capital å 5 procent den nedsättning, som blifver medgifven i den årliga grundräntan till det belopp, som förut öfverstigit denna qvot. Å dessa inskrifningar erlägges årligen 4-Sprocents ränta och procents amortissement, hvarigenom Riksgälds-Contoret successivt inlöser sina utfärdade förbindelser och efter förloppet af 28 år har verkställt liqviden. Dessa inskrifningar syntes böra ställas på 5 procents ränta och 1 procents amortissement, hvarigenom liqvidationen endast erfordrade någon mera tid. Om något år skillnad emellan utgift och inkomst uppstod, blefve den säkerligen ej betydligare, än att Contoret kunde densamma besörja. Uti denna skattejemning behöfde icke kronans jord ingå, ej heller boställen, Academiehemman, m. fl. Vid remissens beviljande hafva inom Preste-Ståndet, i anledning af denna motion, yttranden afgifvits utaf Kyrkoherden Bergvall, Professoren Fries, Prosten Ekstrand, Lector Wallman och Biskop .4gardh. O Af Riksdagsfullmägtigen Pehr Sahlström från Stockholms Län, med hvilken åtskillige ledamöter af Bonde-Ståndet sig lörenat: att all jord inom Riket, utan afseende å hvad jordeboks-natur den hittills må innehaft, försättes i det naturliga tillstånd af jemlikhet i anseende till onera och utskylder, i hvilket jorden från början varit, och alt således de allmänna onera på alla hemman och serskildt skattlagde lägenheter lika fördelas, efter dessas beskaffenhet.
Betänkande rörande ytterligare anslag till fullbordande af Götha Canal. P. 3. — om StatsUtskottens Utlåtanden: i) i anledning af Konungens remiss på Lieutenant von Fieandts ansökning om ersättning för liden förlust å dess boställe Fullslad; 2) i anledning af 1822 års Revisorers Berättelse rörande förvaltningen af de till Strömrensningar anslagne medel. P. io5. — om Statsoch BancoUtskottens Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande, i anledning af förekommen fråga om Låne-biträde af Allmänna medel för Trollhätte CanalVerk m. m. P. io5. — om Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande rörande Kronoskogarne. P. 106. — om en underdånig skrifvelse rörande beslutet om Capitations-, Fyllnadsoch Öfverflödsafgifterne. P. 106. —• om Statsoch BevillningsUtskottens Utlåtande rörande alla Tullumgälders liqviderande i Svenskt mynt P. 106. — om remiss af Grefve von Plåtens motion, att Riksens Ständers Bank må, på dess nästa års vinstbehållning, förskjuta nödige medel till Götha Canalbyggnad. P. 107. — om remiss af Grefve Cronbjelms motion att RiddarliusSecreterare-tjensten icke må i framliden med nå - 432 got Embete i Statens tjenst förenas, P. 107. om StatsUtskottets Utlåtande angående •väckte anspråk på ersättning af Svenska Staten för Svenske medborgares lidne förluster genom uppbringningar af Magter, med hvilka Riket varit i fredligt förhållande. P. 107. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande rörande större frihet i Jerntillverkning och försäljning. P. 173. tom StatsUtskottets Utlåtande rörande ändring i de nu gällande föreskrifter om Arrende-spannemålens utgörande af Kungsgårdar samt derunder lydande hemman och lägenheter.
Sedan höfdingen gjort sin rund, gaf han med en klocka tecken till uppbrott. Blossen flämtade mellan granarne, den ene vagnen efter den andre uppslukades i den svarta skogen, och snart var svedjolandet tomt ... Så skred tåget framåt, så fort som mörkret och den oländiga marken tilläto. Singoalla hade stigit af vagnen och vandrade vid Erlands sida, medan han ledde spannet vid tyglarne. Stjernorna glimmade öfver trädtopparne, och bakom sig hörde de älskande en fåtonig, svårmodig och likväl behaglig sång, sjungen af någon bland de vandrande männen. Mellan skrofliga klippor, genom tysta dalar gick färden. Snart började det ljusna öfver nejden; hvitgrå dimmor uppstego ur träsken; stjernorna bleknade och försvunno; en matt dager göt sig mellan trädens stammar ned på markens daggvåta mossa; fåglarne vaknade och började drilla; purpurflammor lågade vid östra himlaranden; solen gick upp, och friska vindar spelade. Det var en behaglig vandring, tyckte Erland, och hans bröst svällde af en enda känsla, som ropade: framåt, framåt genom den sköna verlden! Han betraktade Singoalla; hon var som en nyss utvecklad ros, förfriskad af morgondagg. Men morgonen hade ej förjagat det nattliga moln, som hvilade på höfdingens panna. Äfven hos honom ropade en känsla: framåt, framåt! men det var en ängslande känsla. Han ilade outtröttligt från vagn till vagn och eggade männen att skynda. Timme efter timme förled, och solen stod redan högt; hästarne badade i svett, qvinnorna voro trötta och knotade. Men höfdingen ropade: framåt, och piskorna smällde öfver de trötta dragarne, och vagnshjulen gnisslade på sina nötta axlar. – Höfding, sade Erland till Singoallas fader; – skall du icke snart befalla rast? Vet du ej, att dragare behöfva hvila, foder och vatten? Se, der borta flyter en bäck. Låtom oss vattna hästar och oxar! – Der, sade höfdingen och pekade mot en skogbeklädd, sakta sluttande höjd, som befann sig helt nära; – der skola vi hvila.
Nyodlingar kunna icke efter min tanka bära högre'ränta än 3 procent, och jag tillstyrker derföre räntans bibehållande vid hvad den hittills varit, samt föreställer mig, att beslutet i allt fall icke kan få retroactiv verkan mot dem, som redan fått sina lån till 2 procent. Den 27 November. Herr von Troil: Att, på sätt Friherre Boije anmärkt, det beslut, sorn nu kommer att fattas, icke kan hafva retroactiv verkan mot dem, som redan erhållit eller blifvit förklarade berättigade, att, pä grund af redan ingifna handlingar, erhålla sina lån till 2 procent, är ganska klart, ty deras skuldsedlar med utfästade betalningsvilkor äro redan afgifne. Hvad åter nyttan eller skadligheten af de äldre odlingslånen beträffar, sä hör den frågan icke hit, sedan man numera beslutat, att fonden skall användas icke till odlingslån, utan till skifteslån; ty saken är derigenom förändrad, om ock namnet fortfar. Jag har också egentligen begärt ordet för att besvara Herr Munck af Rosenschölds yttrade förmodan, att min mening icke skulle hafva varit, att den ifrågaavarande summan vore obetydlig för låntagaren; men det är just detta jag menat, ty afsiglen måtte vara, att understödja alla, till följd af skiften, utflyttande, såsom Corporation betraktade, och då lära de vara föga belåtne med en skänk af 5oo R:dr Riksgäld. Herr Tham: I fall fråga bär vore om bildandet af en ny fond för odlingslån, skulle jag instämma med Herr Rosenblad; men då frågan endast är om återstoden af de 3oo,ooo R:dr, som vid >828 års Riksdag blefvo bestämde för odlingslån, hem5t H. 8* Den 27 No v ernber. släller jag till den värde talaren sjelf, om det icke innebär en inconsequence, att, när alla förut meddelade lån till 2 procent icke kunna ändras, och låntagarne till de 87,696 R:dr, hvarom punkten Litt. A. handlar, icke eller kunna åläggas alt betala högre ränta än 2 procent, likväl behandla de lån, som kunna meddelas på den återstående obetydliga delen af fonden, på ett annat sätt.
Ingen annons införes under I krona plågoandarne genom anblicken af sina afdöda blefve klokare och bringande rariteterna. Knippor af friska morotsblad, som föreskrefvos till upphängning i de flughemsökta rummen, visade sig ock utan egentlig verkan. plantorna likgiltiga. någon De af i och hade Min sin genom dem med heller fann en genom denna växt. ännu unga af en till halfannan fot. farmor jaga i de fönstret ej voro plantorna höjd salig fullständigt uppsökte bane fall en morgnarne gent emot Ricinusflygfäen förkärlek, dem alla sig hvarken särskild enda Och Äfven förhöllo verlden plägade om besvärliga gästerna med en stor, yfvig ut löfruska. På den tiden måtte flugorna ha varit mindre illasinnadt efterhängsna sen i ro och trefnad än nu, ty vi kunde få spisa åtminstone vår frukost. På en resa för några år sedan såg jag i schlesiska bondgårdar en sorts stora uppställda, två brädlappar, var tjockt bestruken flugfällor af hvilka den ena med sirap. När den så var besatt med flugor till sista plats, så klappade man helt gesehwindt till med den andra. De Iduns sjette Dä vi nu äter stå i begrepp läsarinnor anordna vi oss, uppriktigt huru och lämpligen ligger i bör att, att för vara en ng pristäfling, taladt, efter den föregående sig, pristäfling. temligen hvilken ordnas. Och erfarenhet tåflingar. vi plan denna orsaken härtill oss från har af dessa visat då bestämdt preciserade ämnen uppstälts, såsom t. ex. i vår tredje pristäfling, deltagandet större visserligen frihet dock synts skrifterna värde. vid varit mindre, än dä tillåtits; det har oss, som om de insända tåflingsi ämnesval det förra De poetiska fallet stått tåflingar na högre i ha vidare hittills lemnat det svagaste resultatet, hvarför vi nu ock senast alldeles uteslöto denna afdelning.
På sålunda uppgifne grunder och enär undanrödjandet af förberörde inskränkning i egandeoch nyttjanderätten till fast egendom i Dalarne icke skulle i någon mån rubba der tillvägabra_gte storskiften, utan fastmer påskynda vinnandet af storskiftesförfattningens syfte, derigenom att hvarje egare af obesutenhet mera, än förut, kunde vinnlägga sig om förbättringar derå, hafva motionärerne föreslagit upphäfvande af de i 10 mom. af Kongl. Brefvet den 17 Augusti 1804 förekommande stadgandena derom, dels att ingen får sälja obesutenhet till annan, än den, som eger jord och, sedan storskifte blifvit verkstäldt, till annan än den, som eger jord i samma nummer, och dels af lagfart och fasta u sädane smärre jorddelar, som icke innefatta besutenhet, icke få ega rum; varande i öfrigt hemstäldt, dels af Gezelius, det stadgas måtte, »att den, som, sedan besutenhetsreglering skedd är, köper obesuten hemmansdel i besutenhet, der han eller hans förfäder icke vid besutenhetsregleringen och oafbrutet derefter del egt, är skyldig, att, när annan delegare så yrkar, till honom, som förr del i besutenheten egt, afstå den inköpta obesutenheten mot den lösen, som af mätismän pröfvas skälig;» hvarjemte motionären, till vederbörligt Utskott ölvcrlemnat att föreslå de vidare förändringar, som of motionärens förslag kunde anses böra följa; dels af Lars Olsson, det föreskrift måtte varda meddelad derom, »att, då obesutenhet säljes till icke delegare uti samma hemmansnummer, köpet först bör hembjudas dem, som delegare deruti äro, innan slutlig lagfart kan meddelas, på sätt om frälse-skatte-hemman och frälseränta stadgadt är, utan alt likväl hcmbudet eller lagfarten sedermera hindrar obesutenhets inlösande af den, sonudertill kan vara berättigad.» s Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Vlskollens Betänkande, Jt? 58.
Kungörelsen den 8 September 1829, något hinder för erhållande af det Nådiga tillståndet ej möter, derest contrahenLerne äro välfrejdade, svntes, enär detta är ett gemensamt villkor för alla äktenskapsförbindelser, preslerskapet lika väl kunna åläggas tillsynen i denna del, då fråga är om syskonebarns giftermål, som oskyldas, och att utverkandet af Konungens lof således blott är en ändamålslös formalitet, hvartill kom, att hos folket den föreställning vore rådande, att Konungen icke kan neka sj^skonebarn, att med hvarannan ingå äktenskap; samt att omförmälde föreskrift endast förorsakade Embetsmyndigheterne ett onödigt besvär; och hvad angår de i 5 och 6 §§. uppräknade besvågrade personer, hvilka genom Kongl. Förordningen den io April 1810 blifvit berättigade att ingå äktenskap, om Konungen sådant tillåter: attförbudet i denna del grundades på forntida åsigter, h vilka voro af andra länders sednare lagstiftningar förkastade; att, om det läge något brottsligt eller skadligt i berörde personers giftermål, Konungen ej borde ega magt, att dertill lemna tillstånd; och att, i annat fall, lagen deremot ej borde innefatta något ens vilkorligt förbud; i sammanhang hvarmed motionären anmärkt, att 9 §. uti oftanänuide Capitel, der det heter: ”Vare ock äk~ 14 Lag-lJ(skottets Betänkande, IV.-o 29. tenskap lika förbudet om blodsbandet kommer af äktenskapet eller lägersw<h”, icke vore nog tydlig, emedan deraf icke syntes, huruvida det ”före äktenskapet okända lägersmålet ulgör laga hinder för äktenskap ,ellerej.
För öfrigt, och som de tomter vid Nybrohamnen, qvarteret Bodarne, hvilka icke tillhöra kronan, måste inlösas för den ifrågavarande kasernbyggnaden, men kronan endast behöfde en mindre del deraf, och den öfriga komme att läggas till den nya strandgatan, hvaremot ett stycke af gatan utmed Artilleri-planen komme att ligga inom kaserngården, hade Regements-chefen ansett vederbörande statsmyndighets utlåtande böra inhemtas, om och i hvad mån staden är villig att afstå eller i inlösandet af berörda, nu illa bebyggda tomter deltaga: — föreslående slutligen Regements-chefen det så kallade Brandelska sockerbruket vid Sevedbåtsgatan och Tyskbagarebergen till lokal för kronobageri. Det af Öfversten C. Hjelm år 1856 upprättade förslag till kasernbyggnad m. m. för Svea Artilleri-regemente har nu undergått granskning i Ingeniuer corpsens Militärkontor, der af förekommen anledning uppgjorts, dels förslag till förändringar i förra planritningen till kasernen jemte förändrad inredning af kronobageriet, dels förnyadt kostnadsförslag, i enlighet hvarmed utgifterna för den ifrågavarande anläggningen beräknas, som följer: Kasernbyggnaden på södra sidan af den s. k. Artilleriplanen, inberäknadt en till 20,000 R:dr förslagsvis upptagen kostnad för värmapparat R:dr 520,000 Kronobageribyggriadens påbyggnad och inredning » 130,000 Stallets tillbyggnad på norra sidan, m. m » 81,000 Ridhus på planens norra sida » 54,000 Jernstaket, m. m » 4,500 Kaserngårdens fyllning och stensättning » 7.500 Inköp af tomter, förslagsvis » 75,000 Transport 872,000; 76 Bil. N:o 3 till Kongl. Majis Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Inredning af kronobageri i annan lokal, förslagsvis Oförutsedda utgifter » 12,000:
Det är visserli - 8o Den 26 Mars f. m. gen bedröfligt, att det skall gå i mistning deraf, och jag är ej bland dem, sorn ej ömma för olycklige medborgares lidanden; men det finnes så otroligt många andra af Nationens medlemmar, som dela ödet af misslyckade speculalioner, och jag tror ej, att vi kunna för dessa hafva några särskilta considerationer, förrän vi komma derhän, att kunna hjelpa aila olyckliga. Hvarje år gör fortsättningen dyrare, säger man; man förlorar tillva.nde arbetare, och desse sine erfarne ledare; ali återtaga arbetet blir svårare. Det medgifves, att det blir svårare, att återtaga arbetet; men i det tillstånd, hvaruti Canalen blifvit satt, måste svårigheter uppkomma , och det tillhör andra än Rikets Ständer, att afhjelpa dem. Det anföres äfven, att glömda aibetsmethoder å nyo måste inöfvas. Detta synes motsäga den. så högt prisade nyttan af ifrån Cannlen införd arbetsskicklighet, hvilken, om den fordrar ett jernnt fortfarande Canalarbete till sitt underhåll, blefve mera att beklaga än att rosa, och hvilken jag tror medföra mindre nytta, än »nan i allmänhet förmodar deraf kunna hämtas. Jag nekar ej, alt många soldater lärt sig att förträfF ligt lägga stenmurar och finhugga gråsten; men jag ser ej, att de in i landet kunna få några tillfällen att utveckla dessa kunskaper; ty våra omständigheter äro ejsådane, att särdeles stora palutser komma att upp re - Den 26 Mars f. m. 81 resas; vårt jordbruk lärer icke kunna medgifva sådane anläggningar. Götha Canal, säger man, är årsbarn med vår frihet, är ett nationelt företag, i anseende till sin utforing beundradt af hvarje kännare, värderadt af utlänningen såsom ett bevis på Nationens kraft och Armeens arbetsskicklighet. Jag säger helt oförtäckt, att detta Monument af vår frihet för mig har föga eller intet hänförande.
Också var det blott med själfbehärskning, som jag undertryckte ett småleende, när dörren öppnades af Pelagie, Edmond de Goncourts ryktbara hushållerska, som fått en allt större primadonnaroll i hans lifsanteckningar, ju mer husets herre åldrats. Hemmets rum och salar voro ett litet museum, strålande af hvad Japans konst ägt glädtigast och Frankrikes mest eleganta artistperiod elegantast och i biblioteksrummet under Baudouins själfsvåldiga mästerstycke, L’Épouse indiscréte, fann jag mästaren i samlarens klassiska ställning med gravyrportföljen halföppnad i sin hand. Af de många själfulla afbildningar jag sett af honom – af Raffaëlli, Bracquemond, Carrière och de Nittis – liknade han mest Carrières nya litografi, som förträffligt återgifver det på en gång af intellektuel trötthet och tärdhet och dock af en martialisk riddarglans präglade hufvudet. Med skäl har han af en krönikör liknats vid en poetisk kavaljer från frondens dagar. Det låg något af förfinad Aramis, af litterär musketör och stridsman öfver det högburna ansiktet med de hvita lockarna, den raka näsan och det militäriska pipskägget. Men lidande och gammal verkade han. Blicken hade mer ansträngd än verklig skärpa – eller påminte snarare om ett skarpt och välslipadt vapen, som dess herre ej längre orkade föra. Men hela hans lifs oböjliga och obefläckade nobless, som ej känt hvad kompromiss och intriger velat säga, präglade alltjämt hans adliga, vackra figur. Den solglans, som föll öfver hans ansikte blott vid en så fattig och likgiltig hyllning, som den en okänd besökare på förlägen franska kunde bjuda, talade med nästan barnslig rättframhet om den allvarliga tillit han fäste vid sin lifgärnings betydelse. Edmond de Goncourts vedersakare – och de voro legio, i synnerhet tack vare hans memoarers anfall och indiskretioner – brukade försåtligt antyda, att det egentligen var den aflidne brodern, som hade den poetiska talangen.
Detta är, enl. min tanke, det ändamål, som med denna beväring egentligen bör afses; och om man vill vinna detsamma, lärer också vara nödigt, att, för exercerande af denna H. V. 13 194 ben 14 April f. m. beväring, bilda ett befäl, som, i jemförelse med landtoell sjöofficerare, skulle blifva ett slags amphibier d. v. s. skicklige infanterister med lingon vana vid tjenstgöring på skärgårdsfartyg och håg för sjön. Om nu sjöbeväringen, jemte infanteriexercisen, borde inölvas att ro en båt, vända och styra samt iakttaga den ordning, sorn behöfs vid embarqueringar och debarqueringar, så vore detta en ganska enkel öfning, vid hvilken detta befäl knnde upträda som instruktörer, såvida valet af i synnerhet officerare vid delina trupp skett med afseende på dess omvexlande användande till sjöss och till lands. Befälsmöten kunde ega rum i Stockholm och Calmar. På dessa skäl och då jag anser det vara nödigt att dana denna sjöbeväring till denna s. k. sjötjenstgöring' på kanonjollar och kanonslupar, hvilken doek obetydligt kommer att behöfvas, samt. på det att detta manskap måtte öfvas i sådana saker ombord, hvilka de äro tvungna att känna, får jag tillstyrka bifall til! K. Mits Nåd. Propos. och afslag å Utskis Utlåt, i denna punkt. Gr. Anckarsvärd: Jag anser verkligen denna K. M:s Propos. vara en så tillfredsställande gryning för en möjlig organisation af skärgårdsflottan att det är med ytterlig ledsnad jag finner, det 8tatsUtsk:t från en så trång synpunkt upfattat frågan. Jag föreställer mig att skärgårdsflottans och den stora flottans taktik måste vara af så bestämdt åtskild natur, att man icke ens kan fordra, att örlogsmannen äfven skall kunna vara lämplig för skärgårdsflottan eller upfylla de åligganden, som tillkomma den sednare.
Stockholm den 14 Februarii 1829; Lagsamt Allm. Be tv.o. Oec, Utsi. Uti. N:o 6, a g Ankom till Exp. Utskottet den 2 Mars 1829, N:o 6. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att Rådstufvuoch KämnersRätter samt Häradshöfdingar må erhålla Exemplar af utkommande Författningar i äfvensom att den sä kallade Författnings-SamJingen må Kämners-Rätterne tillhandahållas, u ti ett till Valloflige Borgare-Ståndet ingifvet Memorial, liar Riksdagsfullmägtigen Herr G. L. Alund anfört, hurusom, för att rättsenligt kunna utöfva det vigtiga Domare-; Embetet, det för Domaren vöre ett oundgängligt vilkor att i behörig tid och ordning erhålla del af alla utkommande Förlaitningar. Men då, allt sedan Författnings-} Samlingen började ulgifvas, hvarken Rådstufvuoch Kämners-Rätter, eller Häradsliöfdingarne i en del orter, bekommit de serJ skildt tryckta Förfatiningarne, hvarigenom handt, ej allenast, att desse Domstolar och Embetsman, sorn ofia icke förr, än flere månader efter Författningarnes utfärdande, skola fått del af desamma uti berörde samling, ja ofta sedan de iuträdt uti gällande kraft, f 3o Lag• samt Allm. Besv.öi Oec. Utsi, Uti. N:o 6 icke varit i tillfälle atf, på sätt som vederborrlt, tillämpa Författningarne, utan ock, att
Beträffande frågan om behofvet af en RiksHufvud-Bokj så hafva Riksens Ständer vid de sednare Riksdagarne, äfvensom Revisorerne år 1813, insett, och i underdånighet anmält angelägenheten deraf hos Kongl. Majit som ock gifvit Hess Nådiga bifall till upprättande deraf; Om verkställigheten hvarutaf och hvad i afseende derå förekommit, 1817 års Revisorer i deras Berättelse vidare sig yttrat; Och får StatsUtskottet i detta ämne dess serskilta utlåtande till Riksens Höglofl. Ständer afgifva. Hvad åter angar Revisorernes, såsom resultat af deras öfversigt utaf Räkenskapeme för Stats-Utskottens Petänkanden'. 1605 desse arén ineddelte uppgift af behållne tillgångarne, så enär Kongl. Maj:t i följd af Riksens Ständers beslut och underdåniga hemställan vid igi2o års Urtima Riksdag ägt, att till och med för Ar 1816 disponera alla öfverskotta Stats Intraderne, tili Militaire behof, samt Kongl Maj:t äfven i Dess Nådiga Proposition den 29 sistl. November, angående Stats-Verkets tillstånd m. m. förklarat, det Kongl. Majrt funne för godt, att tjll flere förut inställde till Försvars»Verket, samt andre allmänna Militaire behof och angelägna anstalter, disponera 1815 och föregåen, de Arens behållne öfverskotts-medel, anser StatsUtskotter något yttrande i denne del icke återstå, i anledning af Revisorernes berättelse. Vidare förekommer uti denna berättelse^ hvad Revisorerne angående de extra - ordinarie intraderne, såsom Tulloch Post-Medlen hade inhämtat och ansett sig böra till Riksens Höglofl. Ständers närmare åtgärd anmäla; men då dessa inkomster, ehuru stående i sammanhang med Stats-Verkets på det hela, likväl redovisas af serskildte Verk och Styrelser, har Stats-Utskottet nu ansett lämpeligast att uti serskildte utlåtanden upptaga hvad sorn i dessa delar förekommit till åtgärd, och bordt Riksens Höglofl.’
255. mm l6. — tiyc tet lä* trycktes. — 24. — återrtml»ser lä* återremissers. 257. — 4. remissen* lis remmen. 2 58- — 2. — sill läs till. 262. — 59- Ri! * lagsknndlingar läs Rik** dag*handlingar. 20. — uppl) »ilin las upplysning. 263. — 20. — nödig lä* onödig. 2 66. — 12. — kindras lä* hindra* 267. — 8. — fårut läs förut 283- — 9- — sill läs till 285. — 14. — rell lä» och. q nedifr. vare las vore 286. 12. — Tedamöter läs Ledamöter 287- — 3 nedifr. verkställa lä* verkstäld. 388. — 12. — Ckeferne li* Chiferne, ‘ * — 21. —■ saminanblaeda lå* samman* blanda. 289* ~ 14. — Constitutios läs ConStitUtion* 290. — 9- — erkälla läs erhålla »8. — foranlåtir lä* föranlåtes 21. — Ledamötert läs Ledamöter* 292. — 4- — ui-dintad läs uudantag. 294. — 2. —- organtliga läs ordentliga. 3- — har läs hos. 295, — hir läs hr*. 296. — 16. — förslog lä* for*lag. 297. — 2. —• hamställa läs hemställa. 299. - f— Collegiei*. Presidenter läs Co!- legiei »Presidenter. *4- — G'rudlagsändring*r läs Grundlagsändringar. 3°f. — 16. — beredra lä* beredas. ?°3* — 13. — StatkRål»n läs St»r»Räden. ~ 5- — intageä läs intagen. 35 y. — 12. — mm läs som »itta — Åmdetsraän lä* Ämbetsmän. Ailmänneligt
Härjemte hafva de fleste af oss begifvit sig till Bankens Pappersbruk Tumba, för att bese dit hörande inrättningar och byggnader samt i öfrigt taga kännedom om allt hvad med förvaltningen och hushållningen der på stället eger genienskapi Götha Canal-Direction har efter vanligheten till oss inkommit med en särskild Relation, och vi håfve deraf, så väl som af Herrar Banco-Fullmägtiges Protocoller och Revisionshandlingarne angående samma verk, varit i tillfälle inhemta, huruledes CanaRarbetet till Revisorers Berättelse. 725 härvarande lid i jemn och oafbruten ordning blifvit fortsatt*