Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Näringsmedel för en mängd törstige personersa i Städerstm i synnerhet pä Landet. z:o Premier för finare Lärfts-tillwcrknmg, omkring zovO R:dr, enligt Kongl. Förvrdningarne den 17 Junli 1740 och den 22 Februarii 1762; ett uppmuntrande understöd, som redan wisat den förträffeligaste werkan hos Allmogen i Wester Norrlands Länoch synes böra fortfara, sa wäl till denna Nyrriga Näringsgrens Underhallande der^ städes, som till desi utspridande till andra orter. Stats-Beredningen bär undsatt Eders Kongs Majus Nådiga Remis pa detta ärende af den 14 i Wedne Februarii, att deröswer afgifwa unberdm tägt utlåtande. Da Manufactur-anslaget pa Stat af 4500 R:dr ä rligen i et c får öfwer skridas; sa skulle endel hielpmedlet att tillwagabringa ett rigkigt förhållande emellan berörde anslag och utgifterne dera synas 0- trndwikeligen blifwa det, att pa defia sednare göra indragningar. Men dertill bör Stats'Beredningen icke i Underdånighet g.ffwa tillstyrkande, da sadan! Ekbark skulle medföra menliga följder för allmän! nyttiga näringsgrenar, hwilka böra uppmuntras, mea Den tz Junik. men icke beröfwas den omwärdnad som gikwit dem if 06) bibehåller dem. StatS-Beredningen stulle ördenstull, wid deria st-rewettande befinna sig i ror förlägenhet att kunna i underdånighet föreslå något till andamälet cjenligt beslut i detta ämne, imr ej den händelsen rökade wara förhanden atk Riksens Stander snart till Urtima Riksdag komma tillhopa.
Dom, oansedt deremot vädjas, icke finnes, enär snarare flere än färre mål till OfverRme fullföljas, deruti det, hvarom tvistas, icke upgår till 50 D:hr, samt icke heller kan finnas, då obetydliga saker ifrån UnderR:ne fullföljas, icke allenast af derstädes svarande utan äfven af kärande parter, vågar jag ånyo till R. Högloft. St:s bepröfvande öfverlemna det förslag, att stadgas matte: alt vad emot Häradseller RådstufvuRätts Dom eller Utslag endast skall vara tillåtet, der hufvudsaken, med H. I. 27 418 Den 26 November e. m. ränta eller afgäld, som fordras, stiger öfver Femtio D:l:r, utom rättegångskostnaden. Om remiss till LagUtsk. anhålles ödmjukast. Kemitterodes lill LagUtsk. Frih. Leij or. lm f vud, Broder Abraham, anförde dels muntligen, dels skriftligen: Då jag i dag på f. m. ämnade väcka en motion, rör:de Stockholms befästande, fann jag mig förekommen af Frih. Raab. Jag anser f. n. så mycket mindre nödigt att orda vidlyftigt i detta ämne, som saken redan förevarit hos 11. o. Ad. och ånyo der skall blifva föremål för öfverläggning, då den en gång återkommit från Utsk. Det enda jag ber att få påminna om är, att frågan icke är någon annan, jin att befästa Stockholm med detacherade verk. I allo erkännande, och med Frih. Sprengtporten instämmande i hans yrkande på nödvändigheten och vigten af Stockholms snara befästande, och i betraktande deraf, att det alltid erfordras en viss tid till förberedande af större arbetens utförande, materialiers anskaffande, bostäders beredande för arbetsmanskapet m. m. d. och att först derefter arbetet kan med ali önsklig fart bedrifvas och påskyndas, så får jag vördsamt föreslå att, ehuru de kostnader, hvartill Stockholms befästande anses komma att upgå, ej ännu äro oss till siffran bekante, 11.
landsortens städer. I detta syfte kringsände styrelsen i slutet.af föregfiende afbetsh ett cirkuliir till Fredrika-Bremer-Förbundets samtliga ombud, med förfrfigan huruvida de skulle vilja Htaga sig ombudsmannaskap iifven för dräktreformföreningen. Flere jakande svar ingingo; nagra ombud gafvo anvisning p i andra till saken kompetenta personer, SA att föreningen för närvarande äger föl: jandc ombiid-: I Linköping: Fröken Ada Arwedson,, JO ?iköping: F r u Helga Arnell,,. ?Vyköping. : Fröken .Amanda Bergstedt,, Earlskrona: Fröken Anna Fischerström,, Umeb: Fru Augustn Grape,, Norrkfiping: Fröken Aurore Pihl,, Lidköping: F r u Emma Pallin,, Belsingborg: Fröken Nanny Palmqvist,, Karlstad:, Eks:, Göteborg: F r u Charlotte Rundgren, F r u Alma Svensson, Fröken Thérese. Setterberg. Det &amp; ligger ombudcn att hos sig förvara till pilseende exeinlm af föreningens stadgar och skrifter, att lämna upplysning om [varest kliider, förfiirdigade efter GrenIngeens modeller och mönster till desamma kunna erhallas, att anteckna nya medlemmar, som vilja inga i föreningen! samt upptaga inom sitt samhiille befintligs ledamöters arsafgifter och öfversiinda till kassaförvaltaren, att i sin ort ombesörja anordnandet af expositioner, i den hiindelse styrelsen anser 18mpligt a t t diir utstalla föreningens modeller, samt att i allmiinhet verka för föreningens syften och sprida kannedom oin densamma. Efter grundligt ofverviigande beslöt styrelsen att tillsända hvart och ett af ombuden en orngting mönster af föreningens samtliga modeller, med beggran att all afklippning af dessa mönster matte ske under ombudens kontroll. Eniir den kostnad, som bestiillningen af niimda mönster hos fröken Ohlsson skulle betingat, anshgs alltför dryg för föreningens smh inkomster,. klipptes desamma kostnadsfritt af etyrclsens medlemmar.
S. D. llemitterades tili Banco-Ut skottet: 1:0 Herr Lagerhjelms, Pehr, den 28 sisth Febr., på bordet lagde Motion, angående skyldighet för Banken, att, efter en viss Curs, emottaga Silfver. 2:0 Herr Lagerhjelms, Pehr, den 28 sisth Febr., på bordet lagde Motion, angående fortfarande intill nästa Riksdag, af Bankens Lånebiträden till Jern-Contoiret, StrömrensningsFonden, Götha Canals-Bolag m. m. S. D. Remitterades till Statsoch Banco-Ut sk otten: 1:0 Herr Lagerhjelms , Pehr , den 28 sisth Febr., på bordet lagde Motion, angående en förändrad organisation af Allmänna Magazins1arrättningen, jemte de af Herr von Becker, C. F., och Herr Lagerhjelm, rörande samma ämne, denne dag afgifne yttranden: 79 * j 2 4 o Riks-St andens 2:0 Herr Gripensvärds, Fredric Adplpli, den 1 dennes f. ra., på bordet lagde Memorial, angående föreslagne Medel till den allmänna förlägenhetens aflijelpande. 3:o Herr Rosenblads , Bernh., den 1 dennes f. m., på bordet lagde Motion, om uppdrag till Statsoch Banco-Utskotten, att utarbeta en Finance-Plan, jemte de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf, denne dag afgifne yttranden. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: 1:0 Friherre von Dubens, Carl, den 26 sistl. Febr. f. ra., på bordet lagde Memorial, om förbättring i Westgötha Regementes aflöning, jerntel af åtskillige Ledamöter, rörande samma ämne, afgifne yttranden. 2:0 Herr Berghmans, Ambr. Magn., den 26 sistl.
Dä hufvudboken ar afslutad den 9 Oktober 1848 och den underdåniga berättelsen är daterad den 15 December samma år, ökas deraf det anmärkningsvärda i ofvan framlagda förhållande. O § 4. Erhållna upplysningar gifva vid handen, att vid Långholmen största arbetskraften blifvit begagnad till stenhuggning, samt att både der och i Malmö väfnader och andra beklädnadspersedlar tillverkats hufvudsakligen för fångvårdens behof. Revisorerne anse sig böra erkänna del ändamålsenliga i denna fångarnes sysselsättning. Hv ad åter Norra Korrektions-inrättningen vidkommer, så synas de för enskildes räkning der fullgjorda arbeten af finare väfnad, sömnad och dylikt, enär de förrättas för lägre löner, än den frie arbetaren af qvinnokönet måste för sin lifnäring sig betinga, icke fullt öfverensstämma med de grunder, dem Kongl. Maj:t, genom nådigt bref af den 22 December 1846, för arbeten inom fängelserna föreskrifva t. Revisorerne anse derföre önskligt vara, om Styrelsen kunde bestämma arbetet så, alt dess lön i möjligaste målto närmade sig det belopp, hvartill den frie arbetarens skäligen bör uppskattas. § 5. I sammanhang med sednast utfärdade nådiga Förordning angående försvarslöse, har Kongl. Maj:t, under den 29 Maj 1846, anbefallt Fångvårds-styrelsen att inkomma med underdånigt förslag dels till förbättringsoch uppfostrings-anstalter för unga vanvårdade personer, hvilka kunna erfordra korrektionel behandling, dels till arbetshus och tillflykt för ålderstigne eller af annan orsak mindre arbetsföre fångar. Då likväl ännu, i slutet af år 1849, det sålunda i nåder anbefallda förslaget icke lärer vara till Kongl. Maj:t från Styrelsen ingifvet, kunna Revisorerne icke underlåta att detta ovanliga förhållande hos Rikets Ständer anmäla. § 6. Hvad angår det egentliga beloppet, äfvensom användandet, af de premier, hvilka för verkställda arbeten tillfallit fångarne, hafva Revisorerne icke kunnat derom förskaffa sig fullständig kännedom, enär de särskilda hufvudböckerna sakna öfverenstämmelse med den underdåniga berättelsen.
— Uslgmb . Lines, Förste Hos - Stallmästare, Sräkhallare, Ofwerste, Olnbudsman wid de K. O. r) 62. ^— lVlärner af Morlanda, ^Ismvus, LieulanLnc tnid Urlanes Regemente. ^ 64. — Örnvall, Ofwerste - Lioukenanr. 67. — ?a!!)U-:Ici, /^ösm. rf) 6y. — l7gglz, Lonrsä, trasor. 77. — Kobbiiilj-kr, Koberr Llsnric, Lxrra-Orch Cantzlist i fustitiw Lxjaeö. as Konungens Canhli. 7Y— Ljöblast, Lebr, Osfwerstc-Lisul. R. S. O. 94. — LivnstfLlm, Larl Lultak, Ryttmästare. 90- — bstgmilton af Hageby, Lsr! Oisciric, s)s« werst?-4<ammar-Iunkare, Landshöfd. R. S. 0. §- iO4. —- ^ttninlslr, Fullmagrig Grefwe Lreomtolc, Lsrl ^xal, Oeuel-,1. Li-urenank, Olwer,Kammarh rre, L. S. O. St. K. iro. — l^ube, kreärio Lwerr, Ryttmästare, R. Sw. O. 114. — LkummLrlstelm, Fullmägkig Herr von Llrfäll, Ledamot ilti Ocronamie-Utskottet. Lid. Uti vsuro-iitst. samt sedermera Utl Hemliga Iltst. esker Friherre LNre»lrvär4. Led. uti Lag-Utst. rt) Lid. Uti Oecvnomie-Utsk. H Led. uti Lag-Utsk. efter Friherre Lack. 119.
De i ofvannämnda Utlåtande gjorda, af Riks-Ståndens beslut öfver Utlåtandet N:o 38 föranledda framställningar äro, enligt Utskottet meddelade protokollsutdrag, bifallna af samtliga Riks-Stånden, med undantag deraf, att dels Ridderskapet och Adeln i afseende å den föreslagna föreskriften om hvad såsonl sedelstock anses och beräknas, förklarat sig, med vidblifvande af det beslut, bemälde Riks-Stånd förut, i enlighet med 13 punkten i Utlåtandet N:o 38, derom fattat, nu äfven gilla Utskottets i samma Utlåtande framställda förslag, att från sedelstocken må afräknas »den del af Bankens reserv-fond, som ej blifvit till laneeller kreditiv-förlag anvisad,» och dels Borgare-Ståndet likaledes beslutat vidblifva den i G:te momentet af 9:de punkten i Utlåtandet N:o 38 af nämnda Riks-Stånd redan vidtagna redaktion s-förändring, enligt hvilken det skulle åligga Fullmäktige att utse ombud för besörjande af de med vexelköp och försäljning i Götheborg förenade göromål och bestyr. Men då Utskottets förslag i de delar, deri Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet fattat omförmälda olika beslut, blifvit af 3 Riks-Stånd gillade, kunna ifrågavarande skiljaktiga beslut icke föranleda till någon åtgärd; hvarom Utskottet ansett sig böra hos Rikets Ständer göra vördsam anmälan. Stockholm den 13 November 1857. Banko-TJ tskotlets Utlåtande N:o 60. 11 i\:o 60. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Nov. 1857, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om förändring i gällande föreskrifter, angående beskaffenheten af de s.våg-attester, som vid Götheborgs Låne-kontor antagas för belåning af jern, m. m. I det under N:o 37 till Rikets Ständer afgifna Betänkande, med förslag till reglering af Bankens laneoch kreditiv-rörelse, har Utskottet, i anledning af en utaf Herr S.
Handlingar insändas gansta osta, utan att man ens gjort sig den mödan, ark wid hufwnLstriften och bilagorne fästa de lösa lapparna. Wid upbrylannde af flere bref pä en gäng förkomma läkt sädane lappar, utan att esterät altid med wisther kan sägas, om de funnits eller icke. Embetsman hafwa till bewarande af parters rätt icke sällan warit nödsakade, att sjelfwe köpa chartor. Alwen fästade wid acterne, fransinas de lätt, dä deste gä genom flera händer. Som de nästan aldrig af den sökande pa^ecknas, mäste Registraloren fädcmt we-rkställa med en ökad möda, hwilken dä den anwändes till bewarande af Kronans rätt, uran twistoei är en tjenstemans pligt; men hwilken likwät sä mycket rätrare fynes böra undwi - Den 24 Julli undwikaS genom de af Friherre Mkanlo» fKresiagne ukwägar, som controllen^ äcminsione, efter min öswertygelse. i alla fall genom det nu brukliga sältet göres osäkert om icke omöjligt. Pä vesta ffäl förenar jag mig med Friherre slLkansons i fortvarande amne y träde tanke.
– Jo, hans hustru som varit i Ronneby i sommar, skulle nu ligga under läkarebehandling härinne – de väntade henne i morgon. Nils Max frågade om resan, om brunnssejouren dernere, om hvad fröken tyckte om »Byen» o. s. v., men Berta gaf akt på, att der hela tiden låg något så besynnerligt frånvarande i hans ton och blick. Ja, han var verkligen också frånvarande. Han tänkte på den der aftonen i Mainz och på allt hvad han hade sagt henne då; bestämdt för mycket, ehuru han icke kunde påminna sig det rigtigt. Den tanken plågade honom nu, att denna flicka der kände hela hans lif, hans innersta själslif, och att hon nu studerade honom. Under hela andra akten satt han och betraktade henne. Hon hade blifvit större, fylligare, och han gaf akt på, att hon var påfallande utländskt klädd. Hon bar alls inga smycken, icke ens en brosch, och hennes brokiga solfjäder var bestämdt öfver halfannan aln i diameter. Det var »Faust» man gaf. Hon följde noga med – satt framåtlutad med liflig, intresserad blick. En enda gång slöt hon ögonen och smålog för sig sjelf – ett drömmande, trånfullt leende. Det var i månskensscenen. Då hon slog upp dem, möttes deras blickar. Hon vände sig ät sidan och började flägta sig med solfjädern. Han log ett fint leende – alltför fint – och undrade, om hon hade något annat gemensamt med Grethchen än det blonda håret. Det hade uppstått ett egendomligt förhållande mellan Nils Max och Berta Funcke – man skulle närmast kunna kalla det något sådant som sympati. Hon förstod honom, och han anade henne – en qvinna kan lättare och mera helt sätta sig i ett främmande själslif, än en man förmår. Dessutom kände de båda, att deras naturel på visst sätt var beslägtadt. De träffades ofta – än i sällskap, än på theatern. Emellanåt kom han också upp på besök till dem. I början talades de dock icke så mycket vid – sällan allena. Men under gången af ett allmänt samtal, vid ett visst ord, en särskild sats, kunde de båda se upp på hvarandra. Likaså när de hörde musik. En melodi, en enkel ton kunde få deras ögon att mötas.
Anckarsvärd, Carl Henric, har väl hos Högl. R. o. A. anmärkt: att, under Friherrens tjenstgöring i Stockholms Garnizon, då denna utgjorde nära dubbelt stö’rre styrka, än nu, ingen ÖfverCommendant fanns, utan denna Syssla förrättades af tjenstgörande GeneralAdjutanten; att något serskildt Arfvode härtill ej behöfves, då göromålen ganska väl kunna förrättas af någon utaf de med ÖfversteLöner försedde Regementschefer inom Hufvudstaden, hvilka dertill synas hafva tillräcklig tid att använda; samt att den så kallade Commendantens tjenstgöring, till hvilken jemväl ett serskildt Arfvode nu utgår, bestreds den tiden af en bland Gardets Majorer i tour, utan Statens betungande med något serskildt Anslag. — Men då, enligt de upplysningar StatsUtskottet erhållit, redan före år 180g fanns på Stat en ÖfverAdjutant af Dagen, som coramenderades såsom tjenstgörande hos K. M:t att hafva jour och speciel tillsyn öfver Militaire tjenstgöringeu i Stockholm och, enligt K. Brefvet af d. i5 Mars 1802, åtnjöt årligt oafkortadt Arfvode 5oo R:dr, samt den nu varande Staten upprättades, enl. K. Brefvet af d. 26 Febr. 1811, och Medel dertill af R. St:r beviljades vid 1812 Års Riksdag; har Utskottet vid den gjorde anmärkningen ej kunnat fästa något afseende. 6:0 Artilleri-Staben. Till Arfvoden, Ved och Ljus samt Skrifmaterialier och Extra Utgifter har K. M:t i Nåder föreslagit att å denna Stat uppforas en i Stats-Utskottets Summa af
Efter de här upptagna bevilln.- nfgifterna för inspectorer, casseurer, bokhållare, fogdar, factorer och skrifvare, förekommer en mening, som verkligen föranledt misstag och olika tillämpning vid taxeringar. ”Den, "sorn vid annans egendom eller landtbruk har närmaste lillbyn eller styrelsen sig anförtrodd, taxeras efter personens ”kända verkliga tjenstgöring, ulan hinder af annorledes skedd ”uppgift, såsom rättare, då egendomen består af 2 till 4 manbal, och derutöfver såsom fogde eller inspector.” Enl. ordalydelsen af detta stadgande skall således vid en egendom af t. ex. 4|- mantal ovillkorligen en person taxeras såsom fogde eller inspector, ehuru det kan vara kändt, att der verkligen ej finnes någon lögde eller inspector, utan att det är en rättare, som har tillsynen öfver landtbruket. Det står visserligen först, att taxeringen skall rättas efter personens kända verkliga tjenstgöring, men sedan står det, allom egendomen utgöres af mera än 4 mantal, så skall han taxeras såsom inspector. Detta liar gjort, alt många fått betala afgift för inspectorer, ehuru de aldrig haft några sådana, blott derföre alt egendomarne bestått af mera än 4 mantal. Det finnes visserligen häruti ett undantag, som enl. Ulsk:s sednare förslag lyder sålunda: ”De ägare eller innehafvare af jord, som ”sjellve densamma bruka, och således icke hafva hos sig an”ställde rättare, skola ifrån den för rättare stadgade bevilln, ”vara befriade;” men ett sådant undantag är icke gjordt i afseende på inspectorer, ulan har blott afseende på rättare, och det har verkligen äfven i år inträffat uti en Piöfningscornite, der jag varit närvar., att personer fått betala inspectors-afgift, fastän de aldrig haft inspectorer. Derföre skulle jag önska, att redactionen fick följande lydelse:
Vid det af JustitieKanslersembetet uti häröfver infordradt underdånigt utlåtande upplysta förhållande, har Kongl. Maj:t under den 28 Augusti 1841 ansett någon åtgärd å Dess sida för närvarande icke erforderlig i följd af Rikets Ständers härvid gjorda hemställan, dock har Kongl. Maj:t förständigat JustitieKanslersembetet att, derest anledning till jemkning eller rättelse uti nu gällande föreskrifter i afseende på kronobrefbäringen framdeles yppas, då derom göra underdånig anmälan. 32? :o om Postförfattningarnas öfverseende, sammanförande och utgifvande på trycket (295). Förslag i detta ämne införväntas från ÖfverPostdirektörseinbetet, som redan afgifvit särskildt yttrande i fråga om föreskrifterna angående rekommenderade bref. 328:o i anledning af väckt fråga om förhöjd skjutslega vintertiden emellan Grisslehamn och Eckerön samt om befrielse för Wäddö sockens invånare från skyldighet att underhålla vissa byggnader vid Grisslehamn (296). Efter inhämtande af ÖfverPostdirektörsembetets häröfver infordrade underdåniga utlåtande, har Kongl. Majt under den 25 Juli 1843, med bifall tili Rikets Ständers underdåniga anhållan i afseende på skjutslegan för så väl resandes som posternas fortskaffande vintertiden emellan Grisslehamn och Eckerön, pröfvat skäligt i nåder förhöja denna lega från 2 R:dr 32 sk. till 5 R:dr banko för hvarje häst; äfvensom Kongl. Maj:t, enligt ÖfverPostdirektörsembetets underdåniga hemställan, i nåder tillåtit, att, så länge postBih. till R. St. St. Just.
Det kan nog sedermera vänja sig vid denna erfarenhet; det blir dock aldrig åter det samma, som det var förut. grunden står sedan beständigt denna samma, pinande tanke: isen kan dock b r i s t a. Kunna föräldrarne så skarpt följa utvecklingen hos sitt barn, att de se, när detta sorgliga » gjennembrud » eger rum, då ha de sedan att gifva tiofaldt omsorgsfullare akt på det samma än om möjligt någonsin förr. Ty vid detta skede lär sig barnet, ej blott att andra kunna vara osanna; det lär sig ock snart, att det kan vara osant sjelft. Detta är det outsägligt smärtsamma! Bäfven derför till baka, I kärleksfulle föräldrar, att kasta edert barn ut på hafvet, förr än det nödvändigt måste ske! Här gå vi j u dock så ofta, föräldrar, syskon, tjenare, och föra vårt lif inför barnens ögon så, som om ingen fara vore. Hvem vågar derutinnan taga sig fri från skuld. När allt går sin naturliga gång, måste det visserligen förr eller senare en dag komma derhän, att barnet plötsligt och med obeskriflig smärta inser, att föräldrarne ej äro utan fel. Det behöfver väl icke betyda, att förtroendet från barnets sida till dem derigenom alldeles omintetgöres; detta kan räddas genom kärleksfullt arbete och omsorg. Men nu må- ste föräldrarnes hela sträfvan gä ut derpå, att visa barnet, huru, äfven om brister finnas, den goda och ärliga viljan aldrig saknas. Förhållandet mellan dem kan efter detta aldrig blifva det samma som förr; det kan dock endels räddas. Men lätt, oändligt lätt, glider i dessa tider barnet ifrån dig. Det gäller en oaflåtlig vaksamhet, en aldrig tröttnande omsorg. Framför allt, stöt aldrig, aldrig barnet med likgiltighet till baka, när det kommer till dig med sina små sorger och fröjder. V i veta alla, huru djupt vårt innersta kränkes, om vi gå med en glädje eller, än mer, en sorg för att förtro oss åt en medmenniska, och denne då möter oss med likgiltighetens kyla. Aldrig i verlden skulle något kunna förmå oss att efter detta på nytt öppna vårt hjerta för denna menniska.
Efter denna eldswäda soni war ben 4:dc mig öfwergätt, wörö mina tiilgängar jcmnt swarande emot mina skulder sä att jag icke ägde ringaste bfwcrstotr. Mine Creditorcr, dem jag samniankalladc, uppmuntrade mig Vänskapsfullt att äter upprätta min Zabriquc och de erbödo mig anständ med betalningen pä' Z äroch den förenämnde Männen eftergaf z ärs ränta pä lo,OOO R:drs Capital, andre wänner gjorde mig ometande ett Subscriptions - Län pä io är af nära YOOO N:dr Banco, och Kongl. Maj:t bcwiljade mig ett prämium af 6000 R:dr för ett af mig uppfunnit äf» werstäreri af 8 Saxar med alldeles np mcchanique, samt för det att jag äret förut införstrifwit 7 stycken Tyska Klädes , Wäfware. — Härigenom war jag i tillständ, af ifrän den I Maij till den 1 December uppföra en StcnhuS-Byggnad af 64 alnars längd och 16 alnars bredd, samt 2:ne Flyglar hwardera af 2s alnars längd hälften af z och hälften af s Wäliingar. Oä Conjuncturen 3^4 är före min olycka war sä widrig att dc fleste Fabrikanter hade'm,ringa afsättning, och Kongl. Krigs - Collcgium p^ 2:ne ärs tid icke emottog nägra Lefwerantser, sedan den planen blef antagen, att inga Klädes - Förräder behöfdcs för xäkommande behof, ansäg jag rädligast att göra min inrättning endast för fina kläden..
I afseende A hvad utlåt, i 17 mom. innehåller, ronde något artilleris förläggande till Norrland, får jag vördsammast tillkännagifva, att redan för 5 år sedan, uppå Konungens befallning, jag, i min dävar. egenskap af General-befälbafvare, i samråd med General-falttygmästaren, uppgjort ett und. project örn ett halft 6ff:digt fotartilleri-batteris organiserande, så väl i Norrbotten som i Jemtland, der, så väl pjecerna och utredningen, som atiraljen, redan befinnes. Vid det H. Utsk:s utlåtrs 21 punkt, örn Lifbevär:sregttet, får jag nyttja Utskrs egen ordställning uti 16 punkten, i afseende å Wermlands Fält jägare-reg:te, och just derföre , att vi icke sakna tillgång på manskap — som H. Utsk. ganska riktigt yttrar — men väl öfningstid och synnerligast befäl och stam för fem classers beväns-skyldige, vördsammast föreslå, alt regttet icke reduceras, utan såsom ganska nyttigt bibehålies. Visserligen kunde bevär:s-skyIdige från Stockholms stad och län exerceras af befäl ur Lifgardes-regttena , samt Uplands och Södermanlands reg:ten; men huru skola desse bevärtsskyldige, vid ett infallande krig, få befäl ? ty då hafva de sistnämnda 2tne reg:tena tillräckligt af länens egen beväring, och med Lifgardes-regttena kan, emot gällande författning, ingen bevärts-skyldig införlifvas. Jag instämmer alltså, i detta afseende, uti Hr Tersmedens gjorda reservation. I följd af dessa nu meddelade upplysningar vågar jag vördsammast tillstyrka återremiss å utlåt. N:o 44» samt anhåller , att dessa upplysningar få åtfölja remissen till H. StatsUtskottet. Hr Gedda, Gustaf Georg, anförde till prot. skriftligen : Om StatsUtsk. vid behandlingen af 3:dje hufvudliteln inskränkt sig lill afslag å de tillökningar K.