Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Der står endast en definition som innehåller att »med tryckfrihet förstås hvarje Svensk mans rättighet att, utan någon på förhand af offentlig myndighet anställd granskning, eller annat i förväg lagdt, af Tryckfrihetslagen ej föreslcrifvet, hinder, utgifva skrifter» o. s. v. Man kan visserligen säga, att, då grundlagen innehåller en definition på hvad med tryckfrihet förstås, så måste deraf följa, att tryckfrihet skall finnas. Detta innefattar dock likväl endast en slutsats, och, äfven om man skulle anse denna vara så klar, att den icke lemnar rum för någon tvekan derom, alt ju förslagets författare verkligen hyst en sådan afsigt, så måste det dock vara tydligt, att, då förslaget tillåter, att uti den nya Civil-lagen lägga hvilka hinder som helst mot tryckfrihetens utöfning, att, säger jag, grundlagen, om förslaget antoges, ej vidare skulle komma att innefatta någon säkerhet för tryckfrihetens tillvaro. Jag hade visserligen antecknat några yttranden, dem jag ämnat nu besvara, men det är så mörkt, att jag icke kan läsa dem; och jag måste derföre nu sluta. Af hvad jag redan yttrat följer naturligtvis, att jag kommer att förkasta förslaget. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Här har blifvit så mycket taladt i denna vigtiga fråga, att jag, som äfven gjort åtskilliga anteckningar, anser det vara öfverflödigt att vidare förlänga discussionen. Jag inskränker mig således till att förena mig med de värde talare, som yrkat afslag å del hvilande förslaget, oeh jag instämmer specielt med Hr Cederschiöld. Hr von Koch, Nils Samuel, anförde skriftligen: Förslaget har fallit eller faller. Det är mig vedervärdigt att säga något emot den fallna. Men två ledamöter, hvilka tillhöra R. o. Ad:s majoritet hafva här afgifvit yttranden, som låta oss befara, att, om och när de komma att intaga den högre samhällsställning, dertill deras talenter måhända framför många berättiga dem, vi torde hafva att vänta ett nytt förslag i samma syftning, kanske farligare, om man undviker vissa nu träffade stötestenar. Detta påkallar upmärksamhet och några varningens ord. Jag anser nuvar:de Tryckfrihets-förordn. erfordra två hufvudsakliga förändringar.
Hvad åter Konungens Befallningsliafvandes öfverdrifna reqvisitioner angår, så finner Revisorerne lika med Kongl. Directionen, att det sätt, hvaruppå undsättnings-behofven i allmänhet utrönas, möjligen dertill kunnat lägga första grunden. Dernäst, och hvad angår Konungens Befallningsliafvandes i Carlstads Län (Bilagan Litt. H.) anförande i detta hänseende, ledas Revisorerne deraf till den enkla slutsats, att enskilde bättre besörja sine Revisorers Berättelse. 863 sine-angelägenheter och beräkna sine behof, än då desse omsorger af Läns-styrelser skola iakttagas, hvaruti äfven Konungens BefalD ningshafvaildes i Elfsborgs Län uppgifnc orsak, tili öfverdriflen i reqvisitionen öfverensstämmer Denna allmänna öfversigt af Allmänna Magazins-Inrättningens tillstånd och förvaltning, så A-äl som de flera särskildta mål, hvilka under Revisionen derstädes förekommit, utvisar: 1:0 Alt Kongl. Directionen icke kunnat uppgöra någon så beskaffad beräkning, hvarigenom Rikets verkeliga behof på förhand och med säkerhet kunnat utrönas; 2:0 att i händelse någon grund kunnat finnas till plan för Diréctionens åtgärder, skulle likväl densamma genom tillfällige inflytelser kunnat lida en sådan rubbning, att ingen noggrann granskare uti verkställigheten skulle igenfinna en princip-enlig förvaltning. Följden häraf har varit, att Inrättningen, med en Fond af 3 Millioner R:dr Banco, nu icke kan vidtaga något steg att gå Allmänhetens önskan och Riksens Höglofl. Ständers väntan tili mötes. Vid sådant förhållande och då denna Inrättnings inblandning uti allmänna Spannmåls-handeln i Riket, eller såsom Handels-institut betraktad, först genom 1815 och sedan genom 1818 års Riksens Höglofl. Ständers beviljade Creditiv på Banken erhöll en större utvidgning, samt således är att anse Såsom ett nytt egenteligen oförsökt sätt ■ att ä Sami. 2 B. §G 864 Riksetis Ständers ernå de önskansvärda ändamål, dem Riksens Höglofl.
Man kan icke begära, att en sjöofficer, på samma gång som han måste egna hela sin uppmärksamhet åt de många och vigtiga förändringar, som hans eget vapen på en senare tid undergått, tillika skall hinna att följa med livad som förehafves inom befästningskonstens område, för att höja försvaret till icke allenast den jemnvigt, som i början af det nya sjövapnets uppträdande syntes vara så ohjelpligen förlorad, ulan till den öfverlägsenhet, som i sjelfva verket krigskonstens senaste framsteg lagt i dess händer. Meri jag hade väntat, att de 2:ne föreg:de talarne af sjövapnet velat draga sig till minnes följande faktum inom Engelska flottan, som icke kan vara dem obekant: när kapten Cole, tillhörande Engelska marinen, för några år sedan hade konstruerat sitt första bepansrade kupolskepp, ingaf han ett förslag att, med undanrödjande af allt fast försvar, ensamt med dylika skepp försvara hela Englands kuster och vigtigaste inlopp. Saken väckte stort uppseende och blef föremål för diskussion äfven inom parlamentet, der många yttrade, att de pågående befästningarne vid Portsmouth och flera andra ställen borde inställas, såsom öfverflödiga till följd af kapten Coles’ förslag. Frågan hänskjöts emellertid till den försvarskomité, som finnes i England, bestående af ett visst antal amiraler, generaler och Den 3 Mars e. m. 115 andra högre officerare af flottan, artillerioch geni-vapen samt armén. Efter en sorgfällig undersökning af detta vigtiga ämne biel komiténs yttrande hufvudsakligen följande: Att de förenade rikenas kuster och inlopp icke kunde skyddas och försvaras ensamt af bepansrade fartyg, utan att dertill oundgängligen behöfdes det fasta försvaret af befästningar, och att sålunda ifrågav:de sjöförsvar måste grundas på båda delarne. Vidare bevisades med bestämda siffror, att ett sådant försvar som det af kapten Cole föreslagna i längden skulle blifva, jemte sin otillräcklighet, äfven betydligt kostsammare än det, sorn tillika var baseradt på sjöbefästningar. Till samma resultat kom man äfven i Förenta Staterna, der samma fråga underkastades en likartad undersökning.
St. ansett sig böra bos E. K. M. i underd. anhålla, det genom allmän Författning måtte förordnas; att vid Organistsysslors - Expeditions-Utskoitets Förslag till tind. Skrifvelse N.o 271. 4&9 sysslors tillsättande bör förhållas på enahanda sätt, som vid lediga klockarebeställningars eger rum; dock att Pastor, der Organist genom val utses, icke må ega annan rösträtt, än den honom för dess boställe tillkommer. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den i5 Januarii 1835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den i5 Jan. i835. Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den i5 — —t * Bonde-Ståndet den i5 Rikets Stanners underd. Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om af skaffandet af handklofvar. (Lagsamt Allm, Bes v. och Oecon. Utsk. N:o 39.) S. A. K. Då ändamålet med en persons häktande endast är hans förvarande, •eli han, med bibehållande af rättvisa, således icke bör underkastas hårdare behandling, än som för detta ändamål nödvändigt fordras; men de vid personers fängslande begagnade handklofvar otvifvelakligt medföra en plåga för fången, serdeles vid inträffande stark köld, då han genom desamma blottställes för alla de skador, som förfrysning kan medföra; hafva R. St., i anledning af derom gjord framställning, anselt, att i de fall, då säkerheten för fånges qvarhållande icke äfventyras, den i Dårhusen och Correctionsinrättningarne begagnade så kallade tvångströjan, eller något annat lika beskaffadt förvaringsmedel, kunde, i stället för handklofvar, användas; hvarföre R.
Men sedan äldre tjenare icke vidare blifva husaga underkastade, samt de i följd deraf korinne att stå i ett förändradt förhållande till husbondefolket, må ej heller husbonde kunna emot sin vilja tvingas att i sin tjenst bibehålla en tjenare, som är uppstudsig och visar ohörsamhet, eller icke med flit och trohet uträttar de sysslor, som honom skäligen föresältas, helst fyrfaldiga svårigheter torde förefinnas emot införandet af lego-aftal pä kortare tid, eller deremot att låta legoliden bero på enskild öfverenskommelse emellan husbonde och tjenare. Med anledning häraf hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat, och få hos E. K. M:t i underdånighet anhålla om utfärdandet af en författning, hvarigenom stadgas, alt, med upphäfvande af 14 Kap. 5 § Handels-Balken, 36 Kap. 2 § MissgerningsBalken och 9 § i E. K. M:ts Lego-stadga den 23 November 1833, samt med ändring af 5 och 10 §§ i samma Stadga, sistnämnda §§ skola erhålla följande förändrade lydelse: § 5. Husbonde äger tjenstehjon om dess sysslors behöriga lörrätlande undervisa samt del till skäligt arbete bålla; och bör han med välvilja och foglighet eller allvarsamhet och stränghet, allt efter som tjenstehjon mer eller mindre troget oell väl sin tjenst förrättar, det bemöta och i öfrigt med goda och Ijenliga efterdömen det föregå. Är tjenstehjon försumligt, gensträfvigt eller i sin lefnad oordentligt och låter sig ej med godo rättas, eller är det till åtagen tjenst oskickligt och vill husbonde det derföre från sig skilja, anmäle då förhållandet, i Stockholm hos Öfver-Ståthållare-Embetet för Polisärenden, i öfriga städer hos Magistrat, men hos Polis-kammare, der sådan finnes, och å landet hos Kronofogde eller länsman, som åge att tjenslehjonet från tjenslen skilja, med bevis om orsaken dertill ; tjenslehjonet ersatte ock husbondens skada.
Men jag tror att det icke heller genom Utsk:s förslag kan hindras, ty hela skillnaden emellan dessa håda ligger deruti atl, enl. det förra, anmälan om förfall kommer både till Utsk:s Ordf:de och till Landtmarskalken. Men hvarken Ordf:n eller Landlmarskalken lära ingå i någon pröfning om den ordinarie ledamoten haft skäl för sitt förfall eller icke, och den dubbla anmälan blir således endast en omväg. För öfrigt torde den, som, utan laga förfall, undandrager sig upfyllandet af sin pligt, så litet bekymra sig om ordningens gång, att han i sanning icke derföre afhåller sig derifrån, alt han är osäker om suppleanten upkommer eller icke. Jag kan fördenskull icke finna, att uti Ulsk:s förslag ligger något korrektiv, utan endast en onödig omväg, hvarföre jag anhåller om bifall till den förändring Hr von Hartmansdorff och jag föreslagit. Frih. Åkerhjelm, Carl: Jag är förekommen af Hr Bildt, och instämmer derföre i de åsigter han yttrat. Jag anser mig skyldig uplysa, att under denna Riksdag understundom inträffat, att straxt före plenum i StatsUtsk. för mig blifvit anmäldt, att en ledamot fått förfall, och att man haft största möda att i hast kunna först utverka sig en skrifvelse från Riddarh.-Kansliet och sedermera att få en vaktmästare, som upsöker suppleanten. Detta har erfordrat flera timmars lid och ärendernas snabba afgörande har derigenom esomoftast försinkats. Jag kan derföre icke inse alt någon olägenhet skulle upstå, om ifrågavar:de omväg undvikes, hvadan jag i allo instämmer med Hrr Bildt och von Hartmansdorff. Gr. Lagerbjelke: Tvenne talare hafva här upgifvit, huruledes det, dels inom Serskildta Utsk., dels inom StatsUtsk. sä tillgår, att de ordinarie ledamöterna sitta inne i sessionsrummet 102 Den 15 November e. m. och suppleanterna utanför, för att passa på om någon af de förra möjligen skulle gå sin väg, i hvilket fall närmaste suppleanten inträder i hans ställe.
Regerings-Formen, följande anmärkningar vid förslaget innefatta Ståndets gemensamma tankar: l:o att, bland de af Utskottet föreslagne vilkor för valrätt, tiden af Fem år för Svensk mans vistande inom Riket må ändras till Tre år; 2:o att valrätten utsräckes till all eganderätt i hemmantal af kronoskatte-, frälseeller frälse-skalte-, säterieller rå- och rörs-natur, så ock till Bih. till R. St. Prot, 1840. 9 Sami. 1 Band. ga Prot. Uldr. d. 3i Oct, iS^O-, iunehafvande åborätt i kronohemman, utan inskränkning till minimi-belopp af taxeringsvärde; och må, under 500 R:dr sådant värde, röstetalet blifva en fjerdedels röst. — För stadsfastighet under sistnämnde värde blifver röstetalet en åttondedels röst; 3:o att högsta röstetalet, som någon valberättigad eger beräkna, må blifva sex (6) röster, utan afseende derå att h. n i flera val-district eger fastigheter af e11 sammanlagdi högre taxeringsvärde, eller sammanlagd inkomst af högre uppskattningsbelopp, än som, efter de af Ståndet nu godkände beräkningsgrunder motsvarar detta röstetal; och må valrätten ulöfvas endast i det district, der den valberältigade för sin person är mantalsskrifven; 4:o att valberättigad af annan främmande religions-bekännelse, än den Reformerta, ej må lill Riksdagsman kunna väljas; samt 5:o att Riksdagsmanna-val skall ske öppet och ej med slutna sedlar. Slutligen och hvad angår den af Conslltutions-Utskolel uti ofvannämnde memorial jemväl motiverade och antagne grandsats: att Svenska folkets till Riksdag församlade Representanter må bilda en enda kammare; ansåg Ståndet sig ej kunna i grundlagsenlig ordning härom besluta, förr än Utskottet, på sätt det jemväl pag. 66 och 67 i memorialet antydt, med utarLetadt förslag i denna del af representalions-frågan till Riksens Ständer inkommer. S. D.
Ansvarighetslagen för Statsrådets Ledamöter, 11 §:n, om dess bringande i öfverensstämmelse med 76 §:n Riksdagsordningen. I. 315. II. R. 55. XIX. B. 70, 392. A. 462. XXVI. U. 6r, 97, 104. A. i73. — om förändringar i 5 §:n. III. IV. R. 345. XIII. Ansvarighetslagarne för Fullmäktige i Banken och Riksgäldscontoret, i afseende på lyftningen af det så kallade stora creditivet, om rättelse i. V. R. 35y. XIX. B. 71. A. 3q7. XXV. E. 294. — angående granskning och ny redaction af. Se Fullmäktige. Ansvarsbestämmelse för den räkningshafvare i Banken, som, utan föregången coltationering, assignera)' å sin räkning derstädes, angående. V. B. 399. VII. Å. 6. X. U. 124. A. 254. XII. E. i58. — för dem, som eftergöra andras arbeten i gravyr och lithograf). XVII. B. 252. XVIII. A. 124. — för ohägn af kreatur. Se Ohägn. Arbeten, Allmänna, om bildande af en Styrelse för. Se Styrelse. Arbetsinrättning i Eskilstuna fristad, angående beviljande af anslag för. Se Eskilstuna. Archiv, om inköp för allmänna medel af det på Tidon. Se Oxénstjernska Archivet. Arf och testamenten, angående Bevillning för. Se Bevillningsförord ningen. Arfsrätt, om förändring i. Se Giftorätt.
Ulaf de afgjord^ 418 Anrnärkningsmålen är ett sådant antal, som ställt i fråga ett belopp af 127,018 Rtdr 41 sk., ansedt böra förfalla, men i anledning af de öfriga afgjorda Anmärknin> garpa, äro vederbörande Redoskyldige i Kongl. Kammar-Rätten ådömde definitive — 14,713 R:dr 45 Sk. samt interlocutorie utställde J4SG8 — 39— ® Dessutom har vid of, var.berörde Kongl. Kam* inar-Rättens Contoir för ändliga handläggningen af oafslutade Krigs - Redogörelse-mål blifvit sedan den 1 Mars 1814 indrifne 115406. *5. — 2, Hvarförutan, i anledning af dess sedan nämnde dag handlagde -260 mål, 178 blifvit afgjorde och, dervid genom Utslag ytter*, ligare faststälde 2603 — samt Interlocutorie utställde - -• -« 1276. — 12. — 2«. Xärandes de i samma Contoir återstående 82 mål snart kunna till slut biingas. I öfrigt bör nämnas, det svårigheten-ätl till förklarings erhållande anträffa åtskilliga P.e doskyl - Den 9 Mars. doskyldiga torde vara, hvad de inom Sverige vistande angar, till det mesta afhjelpt, sedan Deputerade under deltagande i Revisionen erfarit, det Kongl. Kammar-Rätten vidtagit den anstalt, att till hvar och en af Herrar JLandshöfdingar blifvit öfversände förteckningar å sådane förklarings-skyldige, och svar meddelte i hvilka l än de äro ill finnandes; men då en stor de! förklarings-skyldige, efter all anledning, skola uppehålla sig i Finland, hvarifrån, oaktadt likaledes förehafd skriftväxling, en myckenhet anmärkningar ännu icke kunnat återbekommas, så hafva
/går in i barnkammaren/ 20de Scen Gurli. /ensam, sätter sig framför spegeln, undersöker blommor och balböcker, som ligga glömda; pudrar sig, fäster en blomma i sitt hår och speglar sig med handspegeln. Tar en solfjäder och viftar sig med, studerar olika ställningar, springer upp, ut i kabinettet och slår upp dörren i fonden/ Är Arla der? Hu då, stå fönsterna öppna? /springer tillbaka till chaiselongen, tar filten och sveper in sig i den samt springer ut i fonden. Höres ropa utanför./ Men, Arla, kommer du då aldrig nånsin? Hvad säger du? Nej, jag går inte förrän du kommer. Jag fryser så jag skakar. Hur kan du stå der i öppna fönstret! ­ En sjal! ja hvad hjelper det? Jag har en filt och jag fryser ändå. Ja, vill du ha på ditt samvete att jag förkyler mig så... /Arla och Gurli komma in från fonden./ 21st Scen Arla. Gurli sedan Statsrådinnan Arla. /kastar af sig en sjal/ Hu, hvad det är qvaft härinne! Det var så skönt att få lite frisk luft. Gurli. Ja, det tror jag, det ­ du lyckliga, som får dansa dig varm! Jag fryser så jag hoppar, jag. /kastar sig ned på chaiselongen och breder filten över sig/ Lägg på mig din sjal också! Arla. /lägger sjalen över henne/ Men ska vi inte säga åt Sophie att komma in och bädda, så att du får lägga dig rigtigt? Gurli. Åh nej, vänta! Berätta först! Du hade väl gudomligt roligt? Arla. Men klockan är så mycket. Ska du inte sofva nu? Gurli. Åh! tror du jag kan somna förrän jag fått höra om balen? /Arla sätter sig framför toalettbordet och börjar ta af sig armband och blommor/ Hör du jag såg på ditt danskort att du dansade med major Lagerskiöld. Han dansar väl vådligt stiligt du? Farligt umgänge FARLIGT UMGÄNGE. INTERIÖR I EN AKT. A NNIE G YLLING , 25 år. E N KAMMARJUNGFRU . _______ H ELENA M UNK , 38 år. PERSONER:
Häraf anse Utskotten nemligen otvätydi"t följa, alt orden: under egen hand böra gifvas den vidsträckta tolkning, atf dermed förslås icke allenast egenhändigt skrifven och underskrifven, utan äfven af annan person skrifven, men af den röstegande egenhändigt undertecknad voteringssedel. Vid sådant förhållande och då man måste antaga, att den, som kan egenhändigt skrifva sitt namn, jemväl förstår att läsa skrifven stil, och att den, som med silt namn undertecknar en voteringssedel, följaktligen måste kunna förstå dess innehåll, samt att dessutom något bedrägeri destomindre lärer kunna ske med egenhändigt undertecknade voteringssedlar, som desamma, för alt vara gällande, dertill måste vara antingen med sigill eller vittnen bestvrkte; hemställa Utskotten, att den föreslagne förändringen af f.2 icke måtte bifallas. Samma Jrt. 45 §■ innehåller: att efter omröstningens slut och sedan hvarje profpredikants röstetal blifvit i begge längderne utfördt, valförrättaren, innan aclen slutas, skall tillkännagifva valets utgång, samt meddela besvärshänvisning. Herr Contracts-Prosten Odelberg har, i anledning af detta stadgande andragit, hurusom det för eu hvar, som hållit prestval i stora församlin - 6 La«- samt Allm. Besv. o. Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 31. O gar, der en ined vidlyftiga och svårhandterliga siffertal behäftad röstberäkning ofta inträffade, vore nogsamt kunnigt, huru besvärlig, tidsödande och, oaktadt räknefärdighet, Lill full precision nästan ogörlig vallängdens summering i kyrkan, i synnerhet under mörk och kall årstid, ofta vore.
Ixxtro Ordinorie eller LevillninFS-inkomster 4,514,500: somt kestontier 119,250: 8 55 ,000' — utkommer ^enom den keröknin^, Xon^l. IV1oj:t nu onto^it, en ökod till^änA kor klikvonde 8tots-ut^ikter ok .. 476,850: Killer soluudo verkställd kerukuinA ok 8tots-Verkets inkomster, vill IxonLll. Noj:t nu kör Itikets 8tönders 8tots-I7tskott kromstöllo den Ordinorie ock extr» Ordinorie 8tots-r6ZlerinA, som KonZl. IVIo^:t, nied tillöm^ninZ ok okvonuj^)»ikno grunder, till onto^onde köreslör. OrrlmArie 8irri8-iL^< borsta Urifvlld-liteln, innekottonde Oenno Ilukvud-litels onsloA, som vid sisto 8tots-r6^lerin§LN koststölldes till Ii:dr 719,250, u^tozes till oköröndrodt belopp. Hukvuä-Hlelu, innekottonde .^nsloZen ä denno Ilukvud-diitel kerokuodes vid 1835 ärs 8tst8-reZlerinx till Il:dr 2,354,480, med 45,568 lunnor 8^-onnemöl under ^enninZelönerne. 14 Ra /knära Dukvuä-liteln körekomma nu, liksom vill sista 8tats-regleringen, äels åtskilliga tillökta utgikter, som lvongl.
Jag hänvisar i detta afseende till den Kongl. Propositionen, rörande föremålen för den extra Stats-reglering, som nu är i fråga. De fleste af dem äro gamla bekanta och beräknade att utgå för fem år eller för ett vanligt lustrum emellan Riksdagaine. Jag förutspår, alt, om bruket blir vana och såsom sådan vinner häfd, snart i conseqvens dermed också en extra Stats-reglering för Statens inkomster skall tillkomma och hvartill icke otydliga tecken redan vid denna Riksdag börjat visa sig. 1 öfrigt får jag förklara, att jag alldeles icke lärt mig erkänna den politiska vigt, man å ena eller andra sidan sökt lägga uppå en extra Stats-reglering. Om en sådan någonsin funnits, hade jag åtminstone trott, att den skulle gifvit vika för den mera utsträckta uppmärksamhet, representationen sträfvar att egna åt Statsbehofvens verklighet och sältet att dem fylla. Vid a:dra punkten, l:sla momentet. Är den grund, hvaruppå sislförsamlade Rikets Ständer byggt och de nuvarande förblifvit vid det beslut, alt all beräkning af span mål skulle upphöra för nya löner, verkligen fast och stadig, så att behofvet, som år 1815 vid den då först ti 11 väga bra g te nya regleringen af embelsoch tjenstemäns löner, framkallade methoden att såsom ett medel mot verkan af mynt-försämring, upphört med realisationen, mäste kunna antagas, att på samma grund, spanmåls-beräkning under lönerne ej vidare bör ega rum för alla de embetsoch tjenstemän, hvilka hädanefter tillkomma. Förslaget, som i detta moment nu blifvit bibehållet, rubbar berörde grund och föranleder en bestämd contant Stats-utgift, som till slut för 93,000 tunnor spanmål, som nu inbegripas under lönerne, kommer att utgöra lika många Riksdaler. Jag har således ej deltagit i detta beslut. Vid s:dra punkten, 2:dra momentet. Uti detta moment afhandlas efter min tauka en rättsfråga, som Rikets 20 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 211.
Yid insändandet af denna ansökning, har Konungens Befallningshafvande i Calmar Län beledsagat densamma med sitt vitsord om träd varuhandelns vigt, så väl förstaden, som för större delen af Länet, samt lemnat till ansökningen sitt underdåniga förord. Berörde ansökning blef derefter remitterad till Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium, sorn, uti underdånigt utlåtande af d. 21 December 1838, anförde: att, genom de, under den 1 Maji samma år, utkomne Kongl. Danske Förordningar om Tulloch Skepps-umgälder, serskildt för det egentliga Konungariket Danmark och serskildt för Hertigdömena Schleswig, Holstein och Lauenburg, vore tullen, när den för hela laddningen under däcket erlades, verkligen förmonligare för Finska träd varor, enligt hvad de Handlande i Calmar uppgifvit; att, ehuru tarifferne ingalunda om - 4 Allm. Besv,- och Ekon,-Utskottets Betänkandej N\o 113. nämnde tullfrihet för däck-laster af träd varor, en sådan tullfrihet dock, i enlighet med hvad förut varit brukligt, egde rum; att derjemte Finska invånare uti städerne Raumo, Nystad och Björneborg (från hvilka hufvudsakligen Finska trädvaru-handeln på Danmark idkades) egde rättighet att under 21 dagar utsälja sina trädvaror i detalj. Dessa förmoner för den Finska trädvaru-handeln hade tillkommit under den tid, då Finland var förenadt med Sverige och härledde sig, enligt uppgift, från Konung Christian den IV:s regering. Genom en additionel act till handels-tractaten emellan Ryssland och Danmark af den i/\ October i83i äro invånaine i Raumo, Nystad och Björneborg försäkrade om bibehållandet af deras gamla privilegier att sälja sina trädvaror i detalj, och för de trädvaror, hvilka äro kända under namn af Finlappar, var en tull stadgad af 3 Riksbankdaler pr läst i Danmark och 1 Riksbankdaler 80 sk. i Hertigdömena.