Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid fördelningen, användandet och redovisandet samt återbetalningen af det lån å Ett hundratusen Riksdaler, som, för återuppbyggande af den, i Juni månad 1847, nedbrunna del utaf staden Christianstad, under sednast förflutna riksdag beviljades samt under åren 1848, 1849 och 1850 från Riksgälds-kontoret utbetaldes, skola nedanstående, för detta lån, vid dess beviljande, stadgade vilkor samt härvid för öfrigt meddelade föreskrifter vederbörligen iakttagas, nemligen: l:o Utaf den beviljade lånesumman, hvars fördelning mellan vederbörande tomtegare ombesörjes af stadens Drätselkommission, få låneunderstöd endast meddelas åt dem, som uppföra byggnader af sten eller af korsvirke ined ifylldt brändt tegel och kalkrappning. Dessa underslöds-belopp få icke i något fall öfverstiga tre fjerdedelar utaf brandförsäkringssumman för stenhus och hälften af försäkringsbeloppet för korsvirkeshus; hörande för öfrigt lånen lämpas efter de nya byggnadernas i kostnadslÖrslagen beräknade värden och de sökandes större eller mindre behof af dylikt understöd. 2:o. Hvad af sagde medel, före slutet af år 1852, ej kunnat till behörige lånsökande utlemnas, får derefter icke af Drätselkommissionen utgifvas. 3:o. Det, på föreskrifvet sätt, begagnade lånebeloppet må, utan ränta och kapitalafbetalning, innehafvas till innevarande års slut; hvarefter och intilldess länet är till fullo godtgjordt. Sex procent å dess ursprungliga belopp böra till Riksgälds-kontoret årligen återbetalas, deraf ränta efter Fyra för hundra å det oguldna kapitalet först beräknas och afgår, samt öfverskottet utgör kapitalafbetalning. 4:o. Den uti nästofvanstående punkt omförmälda årliga ränteoch kapital-inbetalning bör af Drätselkommissionen vid hvarje års slut verkställas; dock må, derest denna Stals-Utskoltets Memorial, N:o 308. 25 denna inbetalnings belopp före den 16 Januari näs tpå följande ar lil!
Hvad nu först angar frågan om ÖfversteIndelningens vid f. d Östgötha Cavallerie upplåtande till Kongl. Majus Nådiga disposition; så har väl Siats-Utskottet icke varit af annan tanke, än att Riksens Ständer kunna ändra deras beslut i frågor af den beskaffenhet som denne; Men Stats-Utskottet har likväl ansett sig icke böra sådant tillstyrka utur skäl, att så tillräcklige medel för Militaire-Staternes reglerande och aflöning blifvit under 3:dje HufvudTituln föreslagne, som Statens tillgångar medgifva, samt att, ehuru berörde Indelning ännu icke blifvit bespard utan först med nästa år till Staten återgår, är densamma likväl paraknad för sådane utgifter utaf Indragnings-Statens besparingar, som derigenom tid efter annan förekomma, att, enligt Riksens Ständers Beslut, afskedstagande 70 års Embetsoch Tjenstemän, böra uppföras å nämnde Stat att der åtnjuta Löner motsvarande dem de på ordinarie Staten innehaft. Beträffande åter anmärkningarne i afseende på den tillstyrkte förnyade underdånig» anhållan om viss tids bestämmande för innehafvarne af andre till indragning ställde indelningar vid f. d. Östgötha Cavallerie samt förre Adelsfahne-Regementet, att samma Indelningar tillgodonjuta; så grundade sig detta tillstyrkande på Riksens Ständers, vid 1812 ;*rs Urtima Riksdag gjorde underdåniga anhållan, om tidtagande af en reglering i förevarande hän - 3 8 3 2 Stats-ZJtskottets Betänk anden. seende, hvarigenom alla till indragning ställde indelningars Innehafvare måtte, efter enahanda principe, anses och få tillgodonjuta hvad billighet och rättvisa kunde fordra och medgifva samt i enlighet med den åtgärd, som. blifvit -vidtagen, rörande förenämnde Öfverste-Indelning, som i följd deraf med nästa års början tillfaller Staten: Ankommande dock på Kongl.
Jag hoppas således, att denna strid skall hafva det goda med sig, att regeringens rätt att nedsätta tullsatserna blir erkänd; och jag hoppas det, så mycket mer, som hästombyte för statsvagnen snart förestår och man ej vet, huruvida ej de nya hästarne i början bli litet istadiga och vilja stryka baklänges, som man säger, och då kan det vara godt alt ha en s. k. gaffel på vagnen. En sådan »gaffel» är den Fransyska 12-års-traktaten. Sedan jag således redogjort för mina åsigter rörande traktatens grundlagsenlighet, ölvergår jag till en kort undersökning, huruvida vi genom densamma tillskyndats några fördelar. Hvad dervid först beträffar sjölärts-traktaten, torde dess stora gagn för de förenade rikena icke kunna bestridas. Den har med allt - Den 8 Februari f. m. 403 för slående siffror och upprepade gånger blifvit bevisad. T. ex. ett Svenskt 120 lästers fartyg, lastadt med plankor af mindre tjocklek än 80 millimétres, hade att erlägga i tonnage-afgilter, differential-tull m. m. ej mindre än 2.230 francs eller omkring 1,600 rdr. Man bör medge, att detta var drygt, synes mig! Frih. Cederström har dock nämnt att fördelen af nedsättningen i dessa afgifter i vida högre mån kommer Norge än Sverige lill godo, emedan Norge har en betydligare skeppsfart än vi. Alt Norge har en större handelsflotta, kan visserligen icke bestridas; men tror då Frih. Cederström att ej Sverige har fördel äfven deraf, alt afgilterna för Norska fartyg äro nedsatta? Händer det ej ofta, att våra köpmän försända sina varor med Norska fartyg? Ar det ej då för dessa Svenska köpmän en fördel alt det Norska fartyget kan segla för billigare frakt än förut? I sammanhang med den nytta, vi sålunda komma att draga af den skedda nedsättningen i tonnage-afgilten, vill jag äfven påpeka en stor fördel, sorn blifvit tillskyndad våra skeppsbyggerier.
Utsöknings-Balken md npplifvas, i den man de öfverensstämma med Motionaireris rnt anförde förslag % hvarförutan Herr af Grubbens, uti ett serskildt anförande, dervid han fogat en tryckt afhandling under titel : ”Hura skola Bankrutter förekommas, vingleriet och ockret utrotasyrkat, att denna afhandling, hvilken ej allenast upplyste, hvarföre »756, 1798 och 1815 års Kongl. Förordningar tillkommit, samt ådagalade de olägenheter, som deraf uppstått, utan ock innehölle förslag till förekommande af ocker och vingleri, matte, ehuru icke fullt öfverensstämmande med Motionairens förslag, varda, till ledning vid dessas behandling, till Lag-Utskottet öfverlemnad. Deremot hafva, å andra sidan, Herrkort Hartmansdorff, med hvilken Herr Bernhard Rosenblad sig förenat, samt Herr Gustaf Hjerta anmärkt, att upphäfvandet af nu galande Författningar om hysättning skulle fot» tjtig Utskottets Betänkande N:o 157, r5 minska långifvares säkerhet och således i «lt på capit it fattigt land menligt inverka pä crediten for sadan a lånesökatide , som icke kunna erbjuda annan säkerhet , än sin Ordentlighet och arbetsförmåga ; I hvilket afseende Herr von Hartmansdorff fastar uppmärksamheten på unge Embetsman*, och Het r Hjerta på nybörjande näri ögsidka 1 t-s vanliga belägenhet.
Svenska medborgare vid deras ankomst till den fremmande jorden råkade till följd af deras obekantskap med språk, seder och lagar derstädes samt genom saknaden af tillförlitligt biträde från någon auktoritet på stället, anfört, alt omsorgen om de utflyttande landsmännens bästa så i lekamligt som andelig! afseende fordrade anställandet af en Svensk prest i Nord-Amerika med sin egentliga verkningskrets i New-York oell med skyldighet alt hvart annat eller hvart tredje är linder en eller annan månad göra en visilations-resa till de mest aflägsna Skandinaviska samhällena och emellanåt äfven besöka den Svenska befolkningen å Ön S:t Barthelemy, som länge saknat all omvårdnad från den Svenska fosterbygden ; och då den Skandinaviska befolkningen i staden och - staten New-York förmodades ej vara obenägen att skalla eli tjenlig! andaktsrum och ett passande boställe åt denne prestman, äfvensom att lemna honom en viss årlig aflöning af t. ex. 1,000 dollars, ansåg motionären, alt, sedan behörigen styrkt blifvit, alt detta allt vore pä lämpligt sätt ordnadt och pastors bergning sålunda till en del betryggad, en erforderlig lönefyllnad borde honom tillförsäkras från de förenade Rikena till belopp af t. ex. 500 dollars, hvartill Norrige syntes motionären böra med jf bidraga; hemställande derföre motionären, att Rikets Ständer måtte dels hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes, så fört ske kan, låta vidtaga ändamålsenliga åtgärder för utrönande, huruvida den Skandinaviska befolkningen i New-York ville (örlunda sig till uppfyllande af förberörde eller likartade vilkor, dels till Kongl. Majlis disposition ställa el! årligt förslags-anslag af 500 dollars att utgå till fyllnad i lönen tor den person, sorn till Svensk pastor i New-York af Kongl.
Det är en samling noveller af ett sällsynt fängslande temperament, fulla af känsla, stämning och färg. De rymma mycken äkta patos och verklig djupsinnighet, men äfven skälmskt behag och lekande ironi. Stilen är nog ännu något ojämn och icke alltid behärskad, men den är dock sä glänsande och ursprunglig, att man gärna öfverser med dessa mindre brister, som snarare äro framkallade af styrkans öfvermått än svaghetsfel. * Dä fröken Selma Lagerlöf för endast några fä år tillbaka utgick som den lyckliga segervinnerskan i den af oss anordnade litterära pristäflingen, bar hon ännu ett inom vittra kretsar okändt och nytt namn. » Gösta Berlings saga », som då först presenterades i denna tidning och sedan i utvidgad form utsändes som bok, var emellertid af en sä ovanlig och rik originalitet och mättad af en sä glödande fantasi, att den unga författarinnans debut från alla häll betraktades som en af de allra märkligaste, de senare decennierna här hemma haft att uppvisa. Selma Lagerlöf har sedan d « s Det är väl också genom Iduns spalter, som signaturen Snorre frän början längst trängt ut bland svenska hem och på kort tid blifvit populär som kanske få litterära märken. Man förebrår vår tid att vara tråkig cch pessimistisk; men kommer en skald, som kan skämta sä kvickt, så fint och träffande skarpt och dock på samma gång så högsint och hjärtevarmt som Snorre — en sällsynt röst, en sällsynt sträng i den moderna dagsmusiken — då måste han slå an bland alla de ofördärfvade och friska själar, af hvilka vi väl, gudilof, ännu hafva ett manstarkt uppbåd rundt om i bygderna. » Snorres » bitar i Idun ha också lästs med förtjusning, och redaktionen har öfverhopats med förfrågningar om den person, som gömde sig bakom den skyddande masken. Vi hade icke rätt att skvallra ur skolan; så mycket har dock ej kunnat fördöljas, att det är en kvinnlig hand, som för det sirligt spetsade lilla stålspjutct. Vi äro därför väl på det klara med, att det är ett välkommet budskap vi bringa, då vi i dag kunna ge tillkänna, att Snorres dikter nu utkommit i bokform.
Han skulle försaka det derföre att han eger förut den politiska rättighet, som han genom sköldebrefvet skulle få sig tillagd, och att förflyttas ifrån en klass till en annan i afseende på sä beskaffade rättigheter, det lärer väl af ingen kunna anses innefatta någon slags Kongl, nåd eller utmärkelse. Man har här omtalat huruledes R. o. Ad. underhållit sig sjelf vid Riksdagarna och att delta utgör ett onus, men man har glömt att detta onus åtföljes af en dyrbar rättighet, som man eger och att man således, när man är intresserad för fäderneslandets angelägenheter gerna underkastar sig kostnaden att bevista en Riksdag för den tillfredsställelsen att kunna personligen deltaga i öfverlägg - 16 Den 15 Februari f. m. ningarna och besluten. Förhållandet blir bestämdt olika, när endast valbarhet och valrätt åtfölja adelskapet. Man vet icke hvem, som kommer att framträda såsom ombud. Måhända erhåller just den person pluralitet, hvars tänkesätt äro af den beskaffenhet, att jag personligen tillstädes skulle vilja med största ifver bestrida dem. Dä är det vida bättre, att sjelf personligen vidkännas kostnaderna för att kunna bemöta de åsigter jag icke gillar. Suraman af den förändring, som här blifvit föreslagen skulle således blifva att man upoffrar den dyrbaraste rättighet man eger, för alt erhålla en annan, hvilken icke är svår att inom samhället förvärfva; och lill råga på förlusten af denna rättighet, skulle man derjemte blifva belastad med ufgifter till de valda Riksdagsombudens underhållande. En talare, som här yttrat sig för förslaget, har anfört många omständigheter för att ådagalägga rättvisan, billigheten och klokheten af detta förslag. Jag förmoder att på detta rum finnas många Ledamöter, som icke lära underlåta att lill granskning uptaga hans anförande. För min del vill jag blott fästa mig vid en och annan del af detsamma. Han sade, att R. o. Ad. redan vid en föregående Riksdag lofvat att afstå sin sjelfskrifvenhet samt att upoffringen på sådan grund borde ega rum. Jag svarar att jag lika med honom nogsamt känner att R. o.
Den ii Mars c, m. 3oi sorn icke kan blifva bortglömd, bör Ridderskapet och Adeln icke befatta sig med att afdöma sådane frågor. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Just det argument den siste talaren anfört emot Grefve De la Gardie kunde äfven anföras emot honom sjelf. Man kunde förutsätta möjligheten att redacteurer upptoge discussionerne så knapphändigt, att ledamöter dermed ej vore belåtne, och då kunde fråga uppstå om de borde få behålla sina platser. Förutsätter man åter inga missbruk, så är det bäst att låta alla redacteurer, sjelfve eller genom ombud, bivista våra öfverläggningar. I öfrigt har jag ej emot Grefve Frölichs förslag, men kan ej ingå på Grefve De la Gardies föreslagne tillägg. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag instämmer äfven med den siste värde talaren; men tror att det icke vore lämpligt låta rummet upptagas af alla möjliga Tidningsredacteurer, äfven af dem, som icke befatta sig med Riksdagsärendens refererande. Men jag kan icke tillstyrka det tillägg, som Hans Excellence Grefve De la Gardie föreslagit, hvilket skulle se ut som ville man säga: om J ären beskedlige och allena framställe!! sakerna efter vår smak, skolén J få plats; annars skola vi köra ut er. Concurrensen är i detta fall, enligt min tanka, den säkraste garantien för sanningen. 3o i Den ii Mars e. ni. Grefve Frölich: Jag liar visst ingenting emot om Herr Crusenstolpe anser sig lunna genomdrifva att alla redaclörer få plats på läktaren, blott de anmäla sig att redigera discussionerna. Men just derföre, att jag ansåg delta omöjligt att genomdrifva, gjorde jag förslaget sådant, som jag trodde det kunna antagas. Herr von Hartmansdorff', August: Jag instämmer i Grefve Frölichs förslag med förbehåll, att sluttillägget: så länge de med en sådan redaction fortfara, måtte inflyta.
Ad:ns förfogande blifvit öfverlemnade 60 biljetter till Storkyrkan för afhörande af riksdagspredikan och ett lika antal inträdeskort till Rikssalen för bevistande af ceremonien derstädes vid riksdagens afslutande, samt anmodade de medlemmar af Ståndet, som åstundade erhålla dessa biljetter, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen. Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag: N:o 118, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning; samt N:o 119, om förändring i vissa delar af Kongl. Förordningen d. 18 December 1863, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Vidare upplästes och godkändes följ:de frånExped.- Utsk:t inkomna förslag till §§ i riksdagsbeslutet, nemi.: N:o 16, ang:de statsregleringen, m. m.; N:o 17, ang:de aflåtna underd. skrifvelser, rörande stats-regleringen, m. m.; N:o 18, ang:de aflåtna underd. skrifvelser i frågor, rörande rikets allmänna hushållning, m. m.; N:o 19, ang:de förändrade föreskrifter i afseende på sättet för kommunikation af besvär, som blifvit till Hofrätt ingifna; N:o 20, Deu 21 Juui e. ni. 705 N:o 20, angille ändring i Kyrkolagens föreskrift rörande tiden för barnaqvinnas kyrkogång; N:o 21, angille kärande parts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofs-beslut; samt Nio 22, angide förändrade stadganden i afseende på vilkoren för rättighet att fullfölja mål hos Hofrätterna och Högsta Domstolen. R. o. Ad. åtskiljdes kl. JJ 2 e. m. In fidem, O. Brakel. Thorsdag?» den 21 Juni 1866. Plenum kl. 7 e. m. Justerades 1 prot.-utdrag för förmiddagens plenum.
Jag blef redan vid det tillfället bemött med den ganska riktiga och vigliga anmärknm, att de roteringsskyldige icke dervid något vunne. Saken gick icke heller då till någon påföljd, och det med rätta, i anseende till det felaktiga i framställningen. Numera inskränker jag mig ingalunda dertill, ty nu påstår jag alt med beväringspliglens nuvar. beskaffenhet, så är det ett ovillkorligt åliggande för lagstiftaren, att lindra roteringsbesväret, och jag säger alt om halfva roteringen står qvar, så är det i min tanka tillräckligt och verkar ungefär lika mycket, som om det hela finnes för att lemna biträdet af den stam en beväringstrupp behöfver. Hr Krigsministern har härvid tagit mycket illa vid sig. Han har ganska vackert ordat om indelningsverket, här egentligare roteringsverket kalladt, såsom hafvande utgjort Sveriges värn; men hvad det värnat, hår jag icke af historien varit i stånd att utleta. Åtminstone har det icke varit Sveriges landa mären! del torde man med all trygghet kunna påstå. Det svassaude uttrycket af Sveriges palladium, och förräderi, att dermed vilja åstadkomma någon ändring, har äfven blifvit anfördi; men frasernes lid är i det närmaste förbi; och om jag icke redan alltför länge tagit R. o. Adis uppmärksamhet i anspråk, skulle jag härvid ännu hafva ganska mycket att yttra. Det är godt och väl, mine Hrr! att grunda Sveriges försvar på stående armeen och dess förstärkning med beväring, men det förhåller sig icke så. Jag bar sett i sjelfva den s. k. försvarsplanen yttras alt satsen, att man skull gä man u?• huset icke mera gäller, utan är att anse som en vådlig villfarelse; men jag tror det icke. Jag tror 86 Den 30 November f. m. att för ett så beskaffadt land sora Sverige, med de krigslillfällen som här kunna komma i fråga, så blir det icke någon annan utväg, så vidt man icke vill uppoffra sin sjelfständighet.
Proposition, K:o 75. ock Magistratens i Malmö uppgift, att för en af staden Sr 1846 inköpt tomt, belä-. gen i samma trakt som den nu ifrågavarande, då i lösen för qvadrat-alnen erlaggt» 6 sk. 1,8 rst. banko, på grund af hvilka upplysningar, och enär för öirigt chefen för Ingeniör-korpsen, uti afgifvet ungerdånigt yttrande, förmält merberörde tomt, i anseende till dess belägenhet och inskränkta areal, icke kunna antagas någonsin komma att för kronans räkning bebyggas, samt dessutom fortifikations-befälhafvareu på stället särskildt förklarat att, honom veterligen vid sednast afslutade tomtköp i förnämligare delar af staden lösen icke öfverstigit 12 sk. banko per qvadrat-aln, kollegium ansett sig kunna den underdåniga ansökningen understödja. Vid dessa sålunda utredda förhållanden har Kongl Maj:t i nåder ansett hin-. der från statens sida icke möta för den ifrågaställde försäljningen af ofvannämnda tomt samt vill derföre härmed föreslå Rikets Ständer att för deras del medgifva, det samma tomt må åt krögaren Joachimsson under full eganderätt upplåtas emot den af honom erbjudna lösen, hvilken, efter 12 sk. banko qvadrat-alnen, uppgår till 143 r:dr 36 sk. samma mynt. Handlingarne i målet skola öfverlemnas till det Rikets Ständers Utskott, sont med behandlingen af ärendet kommer att få befattning. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest ståd »o välbevågen.] Datum ut supra. OSGAR. €?. t. Bohtnhauten. Kongl. Majlis Nåd. Proposition J^K:o tS. V! Utdrag af Protokollet öfver Lan dtjör sv arsär ender, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rädet 4 Haga Slott den 12 Juni 1801. Närvarande:
Ont jag an såg fullkomligen utredt, att FördubblingsBåtsmans-skyldighetens afskafFanae varit ett vilkor för Ständernas bifall till Beväring? manskapets uppsättande, så skulle jag anse utom all fråga att vilkoret borde respecte ras. Men detta förhållande är motsagdt af tvänne Ledamöter, på skäl, hvilka synas mig äga vigt. Friherre Jacob Cederströ har likväl nu anfört en omständighet, so visserligen förtjenar mycket afseende. De öfverenskommelse, i grund hvaraf Goth lands invånare utgöra en särskild och mång faldigt svårare Beväring', än det öfrig Sverige, skall hvila på befrielse för Goth lands Jordägare att slippa Fördubblin gen och skall vara posterieur Ständernas beslut 1 så väl ena, som i det andra afseendet Veu 14 Juli. f. m. 677 synes mig nödigt att Utskottet vidare höres; och jag tillstyrker alltså återremiss. Yid propositionen torde jag få erinra, att om Ja skulle vinna, blir deraf en följd, att också aftalet med Gothlands invånare rubbas. Sådan är likväl icke Högloft. Iliddeiskåpets ooh Adelns villja: och jag hemställer derföre om icke i propositionen undantag för Gothland borde göras.j Herr Fahlman, Otto Fredrik: Det torde tillåtas mig erinra, att frågan nu icke är om upphätvande af Contracter, utan tvärtom deras iipplifvande , eller med andra ord att återföra en skyldighet, hvarå befrielse rätteligen aldrig bort äga runi. F.tt förtydligande af denna mening synes i alla fall högst nödvändig. Hade afsigten varit att all BåtsmansFördnbbling skulle upphöra, så borde af samma skäl Rustoch Rothållares Roteringsskyldighet till hälften förmindskas. Så länge Indelningsverket icke undergått någon allmän förändring, är en partiel befrielse för somliga högst orättvis. Huru vill man förklara att på samma tid, som Extra 1 Rotering atogs, af del skäl att all jord skulle under krigstider dela försvarsskyldigheten, befrielse skedde för en del Hemmansägare af skyldigheter, som voro liba gamla och som borde med lika helgd anses som hela Indelningsverket.
Till de, uti förenämnde 187, 188 och 189 anvisade föremål är genom Reglementets 190 § afsatt en summa af 300,000 Tult banko. Om Stockholms Stads Banko-Utskottets Betänkande, iV.o 24. 23 Brandförsäkrings-kontors kreditiv-rätt å 33,333 r:dr 16 sk., på sätt hemställdt blifvit, för framtiden upphör, skulle det väl synas, som kunde omförmälda förlag nedsättas med ett berörda kreditiv motsvarande belopp, dock enär Fahlu Bergslags lånerättighet, beräknad till 3,000 skeppund rå-koppar, skulle, till fullo anlitad, ä80r:dr belåningsvärde per skeppund, medtaga 270,000 r:dr och sålunda allenast 30,000 rdr återslå till kreditiv åt Sparbanker, finner Utskottet sig föranlåtet till den hemställan, , 27:o att förlaget för lån på kopparsedlar och till kreditiv åt Sparbanker må bibehållas vrd 300,000 r:dr bauko. Då Stockholms Stads Drätsel-kommission, sorn vid sednaste riksdag undfick rättighet till kreditiv å 50,000 r:dr, hvarken begagnat nämnde kreditiv eller gjort framställning om detsammas fortsatta anvisande; hvaraf Utskottet måste sluta, att Drätsel-kommission antingen icke har behof af kreditiv, eller ock ej vill underkasta sig de vid begagnandet fästade vilkor, så tillstyrkes, 28: o att Banko-reglementets 191 §, upptagande nu omförmälda kreditiv-rätt, måtte få utgå.. För att bereda Ilypotheks-föreningar utväg till erhållande på drägliga vilkor af låneunderstöd för tillfälligtvis påkommande utbetalningar, beslöto Rikets Ständer vid 1834—1835 årens riksdag, att baukofullmäklige skulle från och med 1836 tillhandahålla dylika föreningar kassa-kreditiv i Banken till belopp af högst 300,000 r:dr för hvarje förening, under dervid stadgade vilkor och förbehåll.