Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty jag hafver ställt mitt ansigte öfver denna staden till olycko, och till intet godt, säger Herren; han skall Konungenom i Babel öfvergifven varda, att han skall uppbränna honom med eld. Och hörer Herrans ord, I af Juda Konungs huse. Du Davids hus, detta säger Herren: Håller domen om morgonen, och hjelper den beröfvada utu våldsverkarens hand, på det min grymhet icke skall utfara lika som en eld, och brinna så, att det ingen utsläcka kan, för edart onda väsendes skull. Si, säger Herren: Jag säger dig, du som bor i dalenom, på bergen och på jemna markene, och säger: Ho vill öfverfalla oss, eller komma in uti vårt fäste? Jag vill hemsöka eder, säger Herren, efter edra gerningars frukt; jag skall upptända en eld uti edar skog, han skall förtära allt det deromkring är. Detta säger Herren: Gack ned i Juda Konungs hus, och tala der detta ordet: Och säg: Hör Herrans ord, du Juda Konung, som på Davids stol sitter, både du, och dine tjenare, och ditt folk, som igenom dessa portarna ingån; Så säger Herren: Håller rätt och rättviso, Och hjelper den beröfvada utu våldsverkarens hand; och oförrätter icke främlingen, den faderlösa och enkona, och görer ingom öfvervåld, och utgjuter icke oskyldigt; blod i detta rummet. Om I detta gören, så skola Konungarna, som på Davids stol sitta, infara genom desses hus portar, både till vagn och till häst, samt med deras tjenare och folk. Men om I detta, icke hören, så hafver jag svorit vid mig sjelf, säger Herren: Detta hus skall förstördt varda. Ty så säger Herren om Juda Konungs hus: Gilead, du äst mig hufvudet i Libanon; hvad gäller, jag skall göra dig till öde, och städerna utan inbyggare? Ty jag hafver beställt förderfvare öfver dig, hvar och en med sin vapen; de skola omkullhugga, din utvalda cedreträ, och kasta dem i elden.
Följande, sedan förra Plenum å Ståndets bord hvilande, Kongl. Majrts nådiga Propositioner och Skrifvelse blefvo, vid nu skedd föredragning, till StatsUtskottet remitterade, nemligen: l:o angående pension från rikets allmänna Indragningsstat åt Justitierådet m. m Axel Fredrik Gyllenhammar; 2:o angående beloppet af arfvoden för Bevakningsbefälhafvarne vid krono häktena i Eskilstuna, Norrtelge och Kongsbacka; 3:o angående föreslagen utvidgning af Uplands regementes mötesplats Polacksbacken; 4:o om anslag till försök för utrönande af dels så kallade pansarplåtars af Svenskt jern förmåga alt emotstå skott och dels lämpligaste konstruktionen af refflade gjutna jernkanoner till fartygs bestyckning; 5:o om antagande af en ny förordning angående m3ntalspenningarne; 6:o angående afskrifning i räkenskaperna af Statsverkets äldre undsättnings fordringar inom Westerbottens och Norrbottens län; 7:o angående upplåtelse till Göteborgs museum af Kronans andel uti f. d. Ostindiska kompaniets hus i Göteborg; och 8:o angående eftergift till förmån för Enkan Märtha Nilsdotter Tulpan af Kronans rätt till qvarlåtenskapen efter bennes syster, Enkan Anna Nilsdotter i Makrismåla; samt 9:o angående en för djupgående fartyg ifrågasatt ny farled genom Stockholm» skärgård mellan Baggensfjärden och Stora Wärtan. S. D. Föredrogs och remitterades lill Bevillnings-Utskottet Kongl. Majrts, i sista Plenum bordlagda, nådiga Skrifvelse, angående förslag till ändringar och tillägg i nu gällande tulltaxa. S. D. Föredrogos Stats-Utskottcts Memorial: M 12, angående ytterligare trenne kanslistarfvodens ställande till Utskottets disposition. Bifölls, samt JVa 13, med återlemnandc af Ola Jönssons från Malmöhus län motion, om tillägg i 13 § af Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, angående den allmänna beväringen.
Maj:t i frågan om Löfås silfververk fatta det beslut, hvartill, med afseende å Statens fördel och båtnad, målet i dess utredda skick kunde finnas föranleda, blifvit, såsom för högt uppdrifna och betungande, genom Kongl. Brefvet den 19 December 1835 förklarade icke antagliga. 1 sammanhang härmed hafva Rikets Ständer jemväl tagit kännedom af ett vid Bolagsstämma med delegarne i Löfås Bolag den 4 näsllidne månad fördt protoooll, samt deråt inhemtat, bland annat, att, med anledning af förevarande ämnes behandling hos Rikets nu församlade Ständer, Bolaget ansett sig böra taga i öfvervägande, på hvad sätt och under hvilka villkor det skulle kunna gå till mötes Rikets Ständers förmodade önskan, att de Löfås silfveryd k be v i I j i de förmonerne mätte indragas; och då en sednare tids erfarenhet bekräftat vederbörande Bergsembetsroäns dessförinnan afgifua yttranden, att grufvan icke kan drifvas med någon fördel för Staten i förhållande till dess för grufvedriften beviljade anslag, men Verket dermed kunde ännu en längre tid, om ock med ringa vinst eller endast utan förlust för Bolaget, af detsamma hållas vid magt, beslöt Bolaget, att uti de villkor for förläningarnes indragning till Staten, som vid de åren 1830 och 1832 förehafda underhandlingar i ämnet blifvit af Löfås-Verkets dåvarande innehafvare framställda och hvilka Bolaget fortfarande vid hö! le, icke kunde medgifvas annan förändring, än att, med afseende å sisla årens förändrade spanmålspriser, lösen för ofvannämnde 200 tunnor spanmåls och 300 dagsverkens åtnjutande i femton år från försökningsarbetenas nedläggande, finge, om sådant för Slaten skulle anses förmonligt, utgå med Femlon tusen Riksdaler B.co, ali erläggas på en gång, så snart öfverenskommelse!! blifvit emellan Staten och Bolaget afslutad, helst, enligt
Om jag fattade Hr Cederschjölds mening rätt, så sade han deremot, att man kan lyda hvilketdera man för godt linner. Om så är, behöfver man blott votera för att få veta hvad som är lagligt eller icke. Men det kunde då äfven hända, alt det lagliga komme att omvexla efter de flesta rösterna i hvarje votering, hvaraf någon osäkerhet i lagkunskapen kunde härflyta. Då jag bestridde denna rättighet att undertrycka någotdera grundlagsbudet, förklarade jag med detsamma, att frågan borde förfalla. »ga Den 12 Februari c. m. Hr Dalman liar erinrat mig om ett yttrande, som jag hade förliden höst, nemi. att Constit.Utsk. ej kunde påtvinga R. St. ett beslut, som de ej gillade. Detta är ganska riktigt, och äfven med den liknelse, jag dervid begagnade, förhåller det sig såsom Hr Dalman sagt. Jag behöfde icke derom erinras med den skärpa, Hr Dalman lagt i sin framställning; men jag förlåter honom den, emedan hon hörer till den bitterhet, hvarmed öfverläggningarna här tyvärr pläga föras. I afseende på sjelfva saken torde R. o. Ad. likväl påminna sig, att jag då för detta yttrande icke allenast blef af Hr Dalman genast berömd, utan att t. o. m. mitt namn omfÖrmäldes i Dagligt Allehanda utan klander. Hvarföre? Jo, emedan min tanke den gången passade in med hans. Men några dagar efteråt hände det, att samma min mening icke passade för en motsatt, som han förfäktade, och då anmärkte han, huru orätt jag hade. Jag brydde mig då icke om att svara derpå, emedan R. o. Ad:s ledamöter då kunde komma ihåg båda händelserna; men nu, då de måhända äro af mången förgätna, anser jag skäligt att derom påminna, på det R. o. Ad. må kunna bedöma den oväld, hvarmed mina motståndare behandla mina yttranden. En värd talare har nu sagt, att det ej vore någon stridighet emellan 81 och 56 §§, utan att de stå i fullkomlig öfverensstämmelse med hvarandra.
Au mera: under det 2 mom. af 1 § tillförsäkrar valrätt åt den, som för lifstid eller minst för 5 år legt jord af 1000 r:drs värde och derutöfver å landet, förbigås der med stillatigande vederliken i stad och köping; hvadan stadgandet om rösträtt för jord eller jordlägenhet å stads och köpings område är nästan helt och hållet illusoriskt. Endast magistratsperson, eller annan tjensteman, som har sig del af donationsjorden på lön anslagen, kan möjligtvis få derför utöfva rösträtt. 2 ii. a 18 Den .28 Augusti. 3:dje mom. Den alltför höga valcensus, nemi. uppskattad behållen ärlig inkomst af minst 200 r:dr, hvilken här blifvit föreskrifven, skulle beröfva ganska mänga handtverkare i rikets mindre städer, och nästan allmänt håde handlande och handtverkare i de minsta städerne, den rösträttighet de såsom borgare af ålder ägt vid riksdagsmannaval, ehuru den för en blifvande representationsförändring förutsatte grundsatsen var, att ingens förut ägande valrätt skulle förloras, — en grundsats, som ock blifvit samvetsgrant, ja, ända till ytterlighet iakttagen för bönder och mindre jordbrukare på landet. De orsaker, som föranlåtit vederbörande att, i strid med den uti 1 §:s ingress uttalade principen om valrätt för Svensk man, som bekänner sig till Christna läran, söka utestänga från sådan medborgerlig rättighet innehafvare af s. k. förtroendeembcten, torde ej behöfva särskildt angifvas, såsom af hvar och en förut kände, eller lätt gissade; vid upplyst och fördomsfri pröfning af förslaget lära de, i alla fall, ej kunna godkännas. Dessutom, hvartill tjenar väl stadgandet härom, när slike embetsman skulle äga utöfva rösträtt för jord, bergsbruk eller annan lägenhet på landet, och för hus, tomt eller jord i stad eller köping, äfvensom för idkande af annat lofligt yrke. Detta stadgande är således endast en onyttig stötesten, löst hvilande på en i Europas constitulionella monarkier mycket omtvistad, men ingenstädes antagen politisk doctrin. 5:te mom.
S. DRemitterades till Bancooch StatS11-fkolten i anledning af SlatS-Utfkoticlö utlärande am sättet huru Riksgälds-Contoiret under detta Riksmöte bör förwaltas,' den frägan, hwad till rättelse för framtiden bör stadgas rörande styrelsen eif Riksens S-ander» werk, B.nignen och Nik6- gälds-Conkoret när Riksdagar hällas pä annai ställe - ä» i Slockholm, och deras snllmagrige såsom Riks - Den 12 Najt. Riksdagsman eller eljest af laga skal finna sig i belä, genhet att sig ull Riksdagsorrei, begjfma. I7csupra. Zerr Landt - Narffalken tillkännagaf, alt en ledan,o as Lenn nuigs-Uljkottet, Herr Lk Llrapman hade för »ägan tid sedan med Ordförandens tillstånd bortrest lill sin icke långt härifrån belägne egendom men der insjuknat och nyligen genom bref till Herr Landt-Marskalkcn sjelf anmält akt han icke mera trodee sig återkomma, hwarföre Herr La»dl-Marskalken anmodade Ridderjkaper och Adelns Herrar Elccrorer akt i Bewillnings-Utskott en annan ledamot i Herr ak Lkiapmans ställe utse. Äfwcnledes seda» Hans Excellence Herr Grefwe von Lslen blifwit wald till ledamot i Riksens Ständers särskilta Utskott, hade ett rum bland Herrar Eleckorer efter honom blifwit ledigt, hwarföre Herr Landt-Marstkalken anmodade bänkmänncrne att en ny Elektor i hans ställe ntwälja. Högloft. Nidderskapet och Adeln ätskildeS klockan 2. Ot supra. In sistern krotocolli. O. Silverstolpe. Fredagen den iZ Man. Plenum klockan 10 eftermiddagen.
Statens lidande genom det af dem föreslagna liqvidations-sätt icke motsvarade den förlust, som skulle hafva uppkommit genom bristande tillgångar hos större delen af de gäldskyldig©, i händelse Jlerjeådaiens allmoge icke ingått gemensam borgen för utestående uudsältriings-skulder; att allmogen till denna borgens åtagande, så väl som lill District-Magasinens inrättande, blifvit föranledd af dess, på Rikets Ständers underdåniga skrifvelse och Kongl. Maj:ts Refallningshafvandes i Jemtland yttrande, grundade öfvertygelse, alt den. contanta betalningen af låneanslagen linge verkställas efter dea för Herjeådalen satta markegång; samt att ortens invånare, genom den nu föreslagna lindrigare liqvidations-grunden, komme i tillfälle att uthärda de förluster, sorn den gemensamma borgen skulle medföra, i afseende på fordringar, hvilka, för bristande tillgång, icke kunde gäldas, hvaremot , derest berörde liqvidalions-grund icke bifölies, de nödgades återkalla sine ingångne förbindelser, äfvensom de redan skedde ålerkallelserne af flere inom orten tilltänkte Magasins inrättande, komme att af andra dylike åtföljas, hvarigenom orten alltså ginge i mistning af nödig spanmåls-undsättning, då den deraf vore i behof. Då, såsom Kongl. Maj:t i Nåder tillkånnagifvit, denna fråga egentligen uppkommit genom det tvetydiga uttryck: ortens markegång, som i de emellan Kronan och interessenlernö afslutade Magasins-contract blifvit begagnadt, samt, enligt hvad Kongl. Stats-Contoret upplyst, skillnaden emelBiftnvg till R\ St, Brot. i834. 4 Sami. t Afl, 3 Bundet. a 3:dje Häftet. ic Srats-Uiskcttas U t lat ande N'.o 297, lan betalningen för ifrågavarande spanmåls-Iån, utiäknad efter Jemtlands och Herjeådalens serskilda markegångs-pris, endast utgör 3.3G8
Öfver att hon blifvit af med flickungen? » skulle han alltid läsa u p p deviserna, o c h så » A h fy, tant, du är stygg! » länge han k u n d e sitta o c h v ä n d a p å d e m, Tant blef hvarken ond eller skrattade. Hon var endast för att retas litet m e d h e n n e! van vid att opponera sig och få till svar, att hon var stygg. » Ni sade ju sjelfva, att Rose är glad öfver att få T ä n k, o m h o n h a d e fått säga sitt » m i n s dottern placerad. ' Försörjd ', som det heter. M e n alla dessa h å g k o m s t e r har min själ ansträngt sig också, så jag uppriktigt egde väl ej längre värde f ö r verldsinannen. har skämts på hennes vägnar. Har hon inte bjudit ut sin dotter inför hela verlden, och det allt se ' n H a n v a r j u ej mera hennes E d v a r d! flickungen gick och läste — det är då inte så särM e d en tung s u c k tillslöt h o n l å d a n o c h deles länge se ' n. D e t var » A h, så vacker som Ellen är '. » inlindadt i en tidning från föregående d a g. » Vacker eller inte vacker, hvad hör det hit! Har inte det arma barnet tillbragt dessa sista år med att H e n n e s b l i c k fängslades a f en rubrik med flänga omkring på baler och till badorter, och jag fetstil: vet inte allt hvart! Och hon har vetat lika bra som » Välgörenhet. jag, hvad det gälde; för det dolde modern inte för henne. Tror du inte, att Elnat en s u m m a a f 5 0 0 k r o n o r till församlen var road af att vara ute och att göra bekant lingens fattigvårdsstyrelse att i m o r g o n, på skaper och roa sig? beskrifning — att hon hvarken hade känslor eller.
Huru man under ett sådant förhållande kan anse förslaget såsom Den 2 Februari f. m, en contrapropos., som bort yrkas af den, som voterade för ja-propos:n , begriper jag icke. Ett annat skäl, hvarpå Hr Cederschjöld grundade sitt tillstyrkande, att vi nu genast till afgörande borde företaga motionen, var det, att II. o. Ad. icke borde göra sig saker till riksdagens förlängande. Deruti instämmer jag med honom; men jag tror, att E. o. Ad. ännu mer bör undvika att göra sig saker til! fel mot grundlagens föreskrift, och ett fel mot grundlagen vore det att, sedan saken fått dess närvar, form, nu genast till afgörande företaga förslaget. Den värde ledamoten har tillika gillat den öppenhet, hvarmed jag yttrade motiverna för min åsigt, nifen har tillika sagt, att det vore bättre, att samma majoritet 2tne gånger lättade oriktiga beslut, än att sammanhang emellan besluten skulle saknas. Om jag tillhört majoriteten och varit öfvertygad om R. o. Ad:s förra beslut, skulle jag varit af samma åsigt; men då jag varit af motsatta sidan, måste jag äfven önska en annan majoritet. Hr von Qvanten, Carl: Här är egentligen fråga om, huruvida man skall remittera eller icke remittera Frih. Palmstjerna* motion. Efter hvad jag hört i detta ämne och efter mitt begrepp om motionens innehåll, mäste jag dela den åsigt, att den kan och bör remitteras, hvilket Gr. Posse äfven ganska utförligt utvecklat, hvarföre jag i den delen icke vidare har att tillägga; och som jag antager, att remiss blir beviljad, vill jag yttra några ord i afseende på hvad Frih. Palmstjerna nämnt, rör:de skattefrälseränta, nemi. att den bör anses såsom enskild egendom och icke komma i någon slags collision med de räntor, som tillhöra indelningshafvare och Kronan. Ett fullkomligt afskiljande låter icke verkställa sig; ty om de förändringar, som kunna ske genom öfverenskommelse!1 eller genom de lagar, som stiftas •f Ständerna, icke skulle blifva gällande för skattefrälseräntor* innehafvare, måste en särskild lag stiftas, som säger, huru de skola få sin markegång satt.
Det egentliga skälet, hvarföre en sådan förändring blifvit yrkad, är, alt Häradsskrifvaren vore okunnig om den tid, Konungens Befallningshafvande funne lämpligast till uppbörds-mötens utsättande; men då Kongl. Maj:!, genom Nådigt Bref lill Stals-Contorei af den 2 November i836, förordnat, att den så kallade första Uppbördsstämman, som vanligen hållits i November månad lör det löpande året, skulle sammanslås med 2:dra uppbördsstämman, som alltså blifvit den enda, samt att det på Konungens Befallningshafvande berodde, att, efter sig företeende omständigheter för 0- 1 i k a orter eller uppböi ds-district, med afseende å de skattskylldiges beqvämlighet, förordna om nämnde uppbördsslämmas hållande på lämplig tid; så, enär Utskottet har sig bekant, att den årliga Krgno-uppbördsslämman, i följd deraf, i allmänhet blifvit framflyttad til! påföljande Februari och i vissa orter till Mars månad, ehuru ett olika förhållande inom samma Län kan ega rum, och uppbördsliden i flera Län blifvit en gårig för alla tills vidare bestämd, med iagttagande hvaraf Kronofogdarne närmare bestämma dagarne för uppbörden, och dem inom Fögderien årligen kungöra, samt det icke kan antagas, att Häradsskrifvaren, som vid uppbörds - 02 Bevillnings-Utskottets Utlåtande j N:o 27. stämman stall controllera uppbörden, får vara okunnig om uppbörds-terrninen; anser Utskottet icke lämpligt att föreslå viss dag, då debets-sedlarae af de skattskylldige må afhemtas; och afstyrker derföre den ifrågasatte förändringen. 131. §. pag. 64.
BeväringsManskap, som löre den dag då det påkallas att gå i fält , endast stätt 20 dygn under Gevär , kan ej med säkerhet påräknas, med mindre proportionen till den öfvade Stammen blir den, af en ung Soldat till två gamla. Denna proportion är allmänt antagen i Arméer, der så det unga Manskapet som den äldre Stammen öfvas vida mer än bos oss sker, och hos oss blir, vid påkommande Fälttåg, efter nu varande organisation, denna proportion ändå starkare; ty Bevärings.’ Manskapet utgör då nära hälften af den ef. jerfiva Styrkan. Ej må Fransyska Arméernas starka och hastiga Recrutering under de senare Fälttågen anföras mot detta mitt påstående. Buonapartes beryktade yttrande är historiskt kändt: jäg har 12,000 Man att förtära i månaelen. Men hvem kunde, hvem ville räkna så bland oss ? De Conscriberade öfvades dessutom länge, innan de införlifvades med Franska Arméerna. Den 2 Jamtårii. Så var det åtminstone under deras segertid. Först då olyckor och nederlag rubbade deras Organisation, först då sago vi råa Batailloner och Corpser skickas i elden, och Frausoserne sjelfve kallade dem Canonjöda , emedan de ej ansågo dem tjenlige till annat, än att sysselsätta fiendtliga Artilleriet. I slätt Land kunna råa Soldater ändå lättare användas, ty man manceuvrergr i massor; hvartill dock alltid fordras stark Recruteringstillgång , ty i detta systéme är framgången dyrköpt och motgången krossande. Land fordras mera öfvade Soldater, ty i striden måste de vida mera lemnäs åt sin egen urskiljning.
Ytterligare har man äfven anmärkt att uti reservationen icke något skäl skulle förefinnas emot det slut, hvaruti Utsk. stannat; der finnes dock det vigtiga skäl, att Utsk. har hänvisat Regering gen till en åtgärd, som icke är möjlig utan att den skulle göra sig förhatlig, otili en sådan anvisning från Utsk. är, enl. min öfvertygelse, icke lämplig. Detta är ett stort och vigligt skäl, hvarpå jag lägger mycken vigt och som jag räknar för. ett af de svåraste förbiseenden, hvartill Utsk. i sitt Betänk, gjort sig skyldigt, att nemi. hänvisa Regeringen till en åtgärd, som uppenbarligen väcker förargelse. Slutligen har den siste värde talaren anmärkt, att R. St:r genom grundlagen skulle vara förhindrade att stifta en lag på 10 år : jag hemställer då till honom sjelf, huruvida icke R. St:r ofta tagit sig rättighet att äfven för kommande Riksdagar stifta lag, och jag vill fråga om han ansåge att, i fall t. ex. hans ordinarie lön bestämdes till 3 eller 4,000 R:dr, nästkommande Ständer skulle ega rättighet att nedsätta detta belopp? Många exempel vore att åberopa för denna R. Shrs lagstiftningsmakt, att i visst afseende afskära kommande Ständer rättighet att deruti vidtaga förändringar; och då sådant af ingen serskild bokstaf i grundlagen förbjudes och kan ega rum i det ena fallet bör det äfven kunna ske i det andra. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, anförde skriftligen: Genom det nu föredragna Utlåt, har Const.Utsk. afstyrkt bifall till det af K. M. uti Dess Nåd. Propos. JYs 35 framställda förslag till tillägg uti (»1 § Reg.F., men då de skäl, hvaruppå Const.Utsk. stödt sitt afstvrkande af förslaget, enl. mitt förme - Den i Februari f. m. 229 ilande, utmärka alt detsamma icke till sin syftning blifvit af Utsk. rätt upfattadl, har jag ansett mig upmanad, att söka närmare utreda denna i enlighet med den upfattning, som jag deraf gjort mig.
N:o 57, i anledning af väckt motion om nederlagsrätt för Marstrand. N:o 58, i anledning af väckt motion om inskränkning i användandet af kyrkomedel; samt N:o 59, i anledning af väckt fråga om rättighet för Väfveri-idkare i Stockholm, att i husen få utbjuda och afyttra sina väfnader, vare sig af bomull, linne eller ylle. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets följande Utlåtande. N:o 54, i anledning af väckte motioner om inskränkning i det nu föreskrifna domföra antal Nämndemän. N:o 55, i anledning af väckt motion om upphäfvande af allmänna lagens stadga nelen i 25 Gap. 7, 11 och 16 §. §. Rättegångs-Balken, angående summa appellabilis. N:o 56, öfver väckte motioner om upphäfvande af Kämners-Rätter, Lagmans-Rätter och Riddare Syne-Rätter samt ändring eller upphäfvande af åtskilige lagens rum, rörande rättegångs-ordning. N:o 57, öfver väckte motioner om verkställighet af Härads-Rätters och Trot. Utdr. d. 4 Juli 1840.' Kämners-Rätters beslut, samt om förändring af tiden för Lagmans-Rätternes sammanträden. N:o 58, i anledning af väckt motion om ändring i 6 Cap. 5 §. Rältegångs-Balken och Kongl. Förordningen örn Stockholms stads styrelse af den 12 December 1672; samt N:o 67, i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande (ör att befordra skyndsamhet vid ärendens handläggning i Rättegångs-Verken. S. D. Föredrogos ånyo och biföl los Sta (s-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 173, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående f. d. Landshöfdingen, Stats-Rådet af Wingårds underdåniga anhållan om befrielse från ränta för en del honom till ersättning ådömda balans-medel.
En värd Talare, Friherre Boije, har upmanat Ridderskapet och Adeln att inför Svenska Folket visa sig vilja göra, hvad som de borde göra, och låta vår RegeringsForm uti ifrågavarande fall förblifva oförändrad. Jag hem - Den 23 F e b r u a r i i f. m. 67 ställer, om det icke är ett misstag i uttrycket, då det ej gerna kan vara meningen dermed, att Talarens öfvertygelse i denna sak är någon bindande lag för andra. Jag skulle tro, att då RegeringsFormen medgifver att ändringar deri få i en viss ordning ske, så gör man ej något mot hvad man bör göra, när man antager eller förkastar ett i Grundlagsenlig form tillkommit förslag till ändring i Grundlagarne. För min del skulle jag ej våga påstå, att ruin mening i denna sak är den rätta, utan blott gifva tillkänna, hurudan den är, såsom jag äfven gjort och nu gör. Jag kan ej inse, hvad våda det kan medföra, att StatsSekreterarne få namn af Ministrar, och hvarifrån man nu hemtar de yttrade farhågorne mot en MinisterStyrelses införande. Då Grundlagarnes föreskrifter, i afseende på desse Ministrars verkningskrets och befattning samt ansvarighet, förblifva desamma, som för StalsSekreterarne, så få ju Ministrarne icke någon större magt än såsom Statssekreterare. Om icke en ny ansvarighetslag behöfves för desses åtgärder, så kan den ej eller behöfvas för Ministrarnes. Min öfvertygelse om nyttan af förslagets antagande är grundad på den af mig redan yttrade mening om nödvändigheten, att StatsSekreterarne uplyftas till jemlikhet med StatsRåden; och jag skulle tro, att vi genom denna åtgärd åtminstone visade att vi 5* 68 Den a3 F e b r u a r i i f. m. vilja gå framåt, till förbättring i vårt Samhällsskick; det vare likväl något dermed vunnit. Denna mening delas ej af alla; inånga hålla sig fast vid det gamla, såsom det rätta och hästa. Jag hyser ej denna kärlek för det föråldrade; jag tror man alltid måste sträfva efter det nya med tiden; sjelfva naturen visar oss ju, att allt måste förändras.