Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
JustitieStatsMinistern, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Grefve Mathias Rosenblad, i punkterna Nrris 1, 2 och 3 i ansökningen Lit. A; i ansökningarne Lit. B och Lit, C; Arris 1, 2, 3 och 4 i ansökningen Lit. F, samt i ansökninningen Lit. G. H. E., StatsMinistern för Utrikes ärendena, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Friherre Gustaf Nils Algernon Adolf Stjerneld, i punkterna Nro 3 i ansökningen Lit. A; Nrris 3 och 4 i ansökningen Lit. D; Nrris 1, 2, 14 och 15 i ansökningen Lit. E; Nrris 1, 2 och 3 i ansökningen Lit. F, samt i ansökningen Lit. G. H. E., f. d. StatsRådet, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Grefve Carl Axel Löwenhjelm, i punkterna Nrris 1, 2 och 3 i ansökningen Lit. A; i ansökningen Lit. B; Nrris 1, 2 och 3 i ansökningen Lit. D; Nrris 1,2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 14 och 15 i ansökningen Lit. E, samt Nrris 1 och 2 i ansökningen Lit. F. f. d. StatsRådet, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Friherre Gustaf Fredrik Åkerhjelm, i punkterna Nrris 1 och 3 i ansökningen Lit. A; i ansökningarne Lit. B och Lit. E; Nrris 1 och 2 i ansökningen Lit. F, samt i ansökningen Lit. G. f. d. StatsRådet och Presidenten, K. af K. N. O. m. m., Herr Gabriel Poppius, 1 punkterna Nro 1 i ansökningen Lit. A; i ansökningen Lit.
Bilagde Contract under N:o 1 SP-3 B S upptager Skeppet Tapperhetens förre C cr w cn säljningsSumma till ZL 13 -• PQtÖ u R:dr H. B:co 180,000. £3 aq Bi — D Deraf afgår 5 p:ct i försälj8 ” ningsprovision till Handelshuset Michaelson & Benedicks, enligt deras derå gifvitQvittcnce som under N:o 2 härjemte åtföljer . g.ooo. NettoförsiiljningsSumman 171,000 Den 19 Maji f. m. Lika med Kongl. Maj:ts, härjemte i underdånighet under N:o 3 i afskrift vidlagde Skrifvelse af anför* da datum; hvilket belopp i följande Poster af mig blifvit aflämnadt.; nemi. Till Kongl. Förvaltningen af Sjö-Ärcnderne enligt vidlagde ProtocollsLJtdrag N:o 4 R:dr H. B:co 36,000. Till Kongl. StatsContoret enligt hosgående P10- tocolls U tdrag N:o 5 i35,ooo> April 19. Närlagde underdåniga Contract under N:o 6 utvisar Fregatten af Chapmans försäljningsSumma till Pund Sterl. 20,000. Men derifrån afgår förutnämde Handelshus 5 Proc:ts försäljnings Provision, enligt deras qvitto IN:o 7 . , 1,000. Ncttoförsäl jningsSumma 19,000. Lika med i afskrift under N:o 8 vidlagde Kongl. Brefvet af samma dato, hvilket belopp i följande Poster af mig blifvit aflämnadt, nemi.: Till StatsContoret enligt bilagde PrutocollsUtdragct N:o 9. Afbetalning å nämde Fregatts Köpeskilling Pund Sterl. 4>000> Junii 11. Till Dito resten af Köpesumman enligt Utdraget N:o 10 i5,ooo.
Då denna Grundlags hela syftning ådagalägger, att Domaremagten bör af allt yttre inflytande vara oberoende; då Lagen är den enda magt för hvilken Lagskiparen behöfver hysa någon farhåga, har Kongl. Majit ej med dessa grundsatser kunnat förena den omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter, som, tor hända i den redliges inbillning tillfredsställande, likväl svårligen i verkställigheten kan annat än hänföras till en af de tvänne ytterligheter, antingen en tom ordformel, eller ock ett öppet förtryck. Är det väl möjligt 22 506 Riksdagen 1812. att inom ett inskränkt antal Personer finna Nationens allmänna röst uppenbarad, och kan ej oftast äfven kännedomen deraf blifva för den till intet gjorda förhoppningen, för det enskilta agget, en mindre kraftig ledare, än tillfället att, under mörkrets och kanske äfven den förmenta Patriotismens täckmantel, beqvämligen kunna hämnas? Månne ej farhågan för denna orättvisa snarare kunde missleda Högsta Domstolens Ledamöter, än förmånligen verka på deras tänkesätt och handlingar? Och böra ej Lagens bud i anseende till dem anses lika tillräckliga som för Rikets öfrige innevånare, utan att någon tillflykt beböfver tagas åt den egenmägtiga pröfningsrätten ? Slutligen anser Kongl. Maj:t, i anledning af hvad nu föreslaget blifvit, att vid 12, 13, 28, 53, 104, 105,106, och 107 §§ Regerings-Formen några mindre förändringar böra göras. Kongl. Maj:t bar inskränkt sine anmärkningar vid de af behofvet och erfarenheten mest utmärkte omständigheter; i synnerhet då Kongl. Majit dessutom, af de flere i Riks-Stånden väckte frågor om förändringar i Regerings-Formen, som i Constitutions-Utskottets redan afgifne Betänkande innehållas och af nästkommande Ständer böra till pröfning och afgörande upptagas, sett Sig i flere afseenden förekommen.
Contoiret på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning i Banken lyftade Credit!v-medlen , och dessutom hade generel befattning med förvaltandet af Magazius-fonden och dess tillgångar, kom StatsContoiret alt synas såsom deltagande i undsättnings-åtgärderne, ehuru desse hvarken derstädes föranleddes, eller derifrån fingo sin rigtning. StatsContoiret kan således icke hafva, på sätt den värde motionären föreställt sig, hindrat Landshöfdingarne ifrån att följa deras böjelse, att med Creditiv-medlens användande och redovisande förfara efter förra Ständers uppställde grundsatser; det visar sig dessutom, att i Wärmelands Län undsättnir.garne med Creditivets tillgångar lära hafva verkställts efter nyssnämde grundsattser, och det är således troligt, att icke eller för de öfrige Länen något i förväg lagdt hinder i delta afseende existerat, hvarken från StatsContoiret, eller någon annan Auctoritet. Sedan undsättningarne voro slutade, och LänsStyrelserne inkommit directe tili Kongl. Maj:t med redovisning för de er-h Aline tillgångarne, täcktes Kongl. Maj:t, i början af innevarande år, remittera dessa redogörelser till StatsContoiret, för att der undergå granskning, hvarefter StatsContoiret borde sig i underdånighet utlåta öfver Resultatet af undsättnings-åtgärderne i det hela. Det befanns snart, attén egenlelig och till - Den November. tillfyllestgörande Revision icke kunde äga runi, i anseende till de olika methoder, efter hvilka redogörelserne voro uppgjorde, flere andre orsaker oberäknade, hvaribland den hufvudsak liga, att som undsättning skedt både med Creditivets och Magazinsfondens tillgångar, desse hägge fonders liqvid-förhållanden med Länen och umlsättnings-tagarne, voro så invecklade, att reda derutinnan, vid så beskaffadt tillstånd* omöjligen kunde åstadkommas. SlatsContoiret ansåg då för sin ovillkorliga pligt, att inför Kongl.
Alströmer, måtte misstaga sig om min mening. 22» Den 19 November f. m. Efter det öfverläggningen härmed afslutats, remitterades motionen tillika med yttrandena till LagUtsk:t. Föredrogs Frih. Alströmers, Jonas, den 16 dennes bordlagda motion angående åtskilliga förändringar i Kyrkolagstiftningen. Frih. Cederström, Endolf: Det rena och varma nit, som lifvar motionären i haus framställning, kan ingen utan högsta orättvisa misskänna; jag gör det icke heller. Men det förefaller mig som om Frih. Alströmer i sin motion förbisett, att just i de lagar, som han önskar afskaffade, finnes redan en stor del af det anbefalldt, som han önskar måtte anbefallas. I afseende på motionärens önskan, att icke lärdom, utan sann gudaktighet må utgöra vilkoret för inträdande i prestembetet, finna vi i 2 Kap. 1 § Kyrkolagen stadgadt, att »presterna skola flitigt, framför andra, läsa den Heliga Skrift och troligen bedja Gud om nåd och uplysning att de densamma måge rätteligen förstå och så till sin egen som sina åhörares bättring och salighet, lära och förklara»; Item, att »utan kristlig förberedelse och hön om den Heliga Andes uplysning, skall ingen träda till Guds ords predikan, och hvad som talas och läres måste vara rent och tydligt samt grundadt i den Heliga Skrift,»; Item, att »de skola med gudfruktigt och ostraffligt lefverne sina åhörare föregå och på salighetens väg föra och ledsaga.» I K. M:s stadga och påbud af den 20 Mars 1735 inskärpes såsom varande »det första och hufvudsakligaste» af prediko-embetet att, »under den Högstes milda och kraftiga välsignelse, beflita sig om ostraffbar umgängelse med hvar man, med all flit grundligt och saktmodigt undervisa hjorden, med gudliga, anderika och tydliga predikningar, förhör och, så vidt möjligt är, flitigt anställda husbesök, låta sig i synnerhet vårda om dem som i tron äro svagare och böjde för någon afväg från sanningen.»
De uti orDinarie räntan tngåenbe per» feblarö omfattning och förenfling m. m.; 108:o af famina Dag, angåenDe upplåtanDe till SDomfprfan i Valtnar af arrenbeånfomflerne utaf jorblägenheter, tillhöranbe kalmare f. D. fänning; 109:o af famina Dag, angåenDe förhöjning i pofijfjutölegan; 110:o af famina Dag, angåenDe jtipenbier till §öreftånbare för folfjtole* lärare*femtnarier, braiifa föfa fännebom om fättet att unDertoifa Döfflumma odj blitiba; lll:o af famina Dag, angåenDe anjlag af allmänna mebel till erjattning för be imber gängfe fmittofamma bojfapöfjuEbomar nebjlagtaDe fceatur; ll2:o af famma Dag, angåenDe befrielfe för $ronomagafinö»fömaltaren i ^Barberg 21. Dhnt>all från honom ålagb erfättningöjfplbighet till ©tatöroerfet; 113:o af famma Dag, angåenDe ©tatöanjlag till befoffrmbe af en upps funnen räfnemachin; 114:0 af famma Dag, angåenDe $)Mtie*$8o|tällöEaf?an; ll5:o af famma Dag, angåenDe Diöpofitionen af Den å acforböförjfotter och erfättningar roaranDe referoerabe behållning; 116:o af Den 21 2lugufti famma år, angåenDe företagen Itnbrtng i betafningémilforen för Det till uppbpgganbe af ©tiftéEprfan i «£>ernöfanb bernil» fabe lån; sif), till SR. ©t. $tot. 1850 & 1851; 10 ©anti. 1 »fb.
Då, jemlikt 68 §. Riksdags-Ordningen, det åligger Rikets Ständer att, vid hvarje Riksdag, utsätta tiden för nästpåföljande revision af Stats-, Bancouch Riksgälds-verkens räkenskaper, samt, hvad Stats-verket beträffar, afslutade läkenskaper för åren 1838 och 1839 blifva nästinstundande höst att för Rikets Ständers Revisorer att tillgå, halva Rikets Ständer till den 15 September innevarande år bestämt tiden för deras Revisorers nästa sammanträde, till granskning af Stats-, Bancooch Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 17 April 1841. Expeciitions-Utsko/lets For»lag till utid Skrifvelse j JY.-p 2Q*. EJppläst och godhändt hos Pucid. och Adeln den i4 April 1841- Preste-Ståndet den i5 — —•. Borgare-Ståndet den «5 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående handlingars ajlemnande till Riks-Archivet från Stats-Expeditionerne. (Stals-Utsk. Uti. N:o 413 och Mein. 471.) S. A. K, Då, ehuru Canzli-Ordningen aF den 23 October 1809 stadgar, att conceplen till alla utgående Kongl. Bref skola af Copister och Extra-Ordinarie Ganzlister utskrifvas till s. k.
BorgareStåndei Ur Lagman Ståhlej under medgifvande, att samma Byggnader tarfva reparation, anmärkt, alt Utskottet ansett det förutvarande Anslaget otillräckligt, utan att likväl utreda om användandet deraf öfverensstämt med R. Stirs föreskrifter, äfvensom Utskottet, i Hr Lagmannens tanka, bordt föreslå, att R. St:r måtte hos K. M:t i linderd:het anhålla, att, vid publique byggnader och reparationer härstädes, verkställigheten må ske genom EntreprenadAuctioner, som skola ej blott uti Stockholms Tidningsblad och genom uppläsning i Hufvudstadens Kyrkor, utan afven i Kyrkorne inom de till Hufvudstaden nästgränsande Länen kungöras, enär i Landsorterne äfven kunna-'finnas Handtverkare, som böra vara berättigade att emottaga arbetet, om deras anbud pröfvas antaglige samt begagnandet härvid af dem likaså väl måtte vara tillåtlig!, som det vöre H. it. o. A. medgifvet, att nyttja egna arbetare.
R:dr kunna nu genast, eller under loppet af Ar 184 l, ansesblifva tillgängliga till ytlerligaredisposiLion S:a R:dr 6,455,ooo: Om, i enlighet med Utskottets tillstyrkan, räntebärande papper uppköpas för ett belopp af pGS.ooo: Uppkommhaer således likväl en tillgång af i,355,85o: för hvars användning Banco-Utskottet torde , i händelse detta Betänkande återremitteras, höra med förslag inkomma; för min del får jag nu endast hänvisa till förslaget att ytterligare uppköpa obligationer, som jag förut i denna min reservation tillstyrkt; samt derjemte föreslå, alt det återstående beloppet måtte afsättas till Gassa-crediti v, för så väl Bolag, som för enskilde personer, hvilka derom göra anmälan och erbjuda nöjaktig, af Banco-fullmagtige pröfvad och godkänd, säkerhet. Till Bankens och det allmännas ömsesidiga fördel, torde kanhända rättigheten alt bedrifva en sådan utlåning älven kunna utsträckas till Låne-Contoiren i Götheborg och Malmö. Man torde kanske numera vara böjd att anse en förminskning i den utelöpande Banco-sedelstocken såsom en sak af mindre vigt, emedan rörelsens ytterligare behof af mynt kan fyllas genom Pi ivat-Bankernes eredit-sedlar, och genom möjligheten att begagna utländska capital. Jag medgifver, till en del, rigtigheten af denna mening, men kan icke derföre medgifva alt man onödigtvis, och längre än sådant af försigtig omtanka påkallas, bör inskränka beloppet af landets lagliga mynt. Oin den Statens ränteförlust, som tillitandet af utländska capital medför, icke förIjenar något serdeles stort alseende, torde man dock böra besinna, att behofvet af myut kanske endast till en obeLydlig del kommer alt på en särlan väg fyllas, men att ökade emissioner från Privat-Bankerne torde blifva den utväg, som i vida högre grad tdlgripes.
R:dr 970: för dito dito inom Ovikens socken af dito, halfva anslaget . 2,000: för utdikningen af 15 myror och frostnästen inom Bergs pastorat af dito, i afräkning å det beviljade anslaget, 3,700 R:dr 1,700: för uttappning af Ändsjön och Frösö myror i Sunne pastorat af dito, hvartilll ett anslag af 4,744 R:dr beviljats , 2,000: för dito af Räcksjön i samma pastorat 500: för myr-utdikningar inom Nässkotts socken af ofvannämnde Provins 950: för dito inom Svegs socken af Herjeådalen, halfva anslaget 1,125: — *— Transport 12,200: 5. 4. 531,238:23. 6. 1,616,826: i. 1. 20> Slats-Utskotlets Memorial N.-a 3. Transport 12,200: 5. 4. 531,238:23. 6. 1,616,826: 1.1. för dito inom Hede socken af dito, halfva anslaget - 912:24.—- för sänkning af Kyrksjön och Harsjön i Harmångers, socken af Gefleborgs Län, dertill anslagits 6,350 R:dr 1,333:16. för dito af Kyrksfön i Jättendals socken af dito, halfva anslaget .. 500: för dito af sjön Wanntjern i Hanebo socken af dito . 800: för myr-utdikningar inom Näs socken af Stora Kopparbergs Län, halfva anslaget . ., . 1,250: —• — för inyr-utdikningar inom Jerna socken af samma Län, dertill 5,000. R:dr blifvit anslagne ..
Orimligheten och olagligheten af en sådan grundsats ligger för hvars mans ögon, då man det minsta eftersinnar, till livad grad en sådan åtgärd är ingripande uLi hvarje mans frioch rättigheter. Är det tänkbart, att behandla en så vigtig fråga, som denna, i likhet med vanliga Socknestämmor, der likväl icke eller pluraliteten äger ålägga nya förbindelser, då i afseende å denna sak frågan icke angår mindre, än att frånrycka Rotehållaren £:del utaf hela hans enskilta förmögenhet. Yid utgörande af Bevillning har man åtminstone hopp, att efter 5 år få lindring; men genom denna anstalt är man beskattad för everldeliga tider, eller åtminstone så länge Regeringen finnér för godt bibehålla detta frätande onus. 4 G DennDecembcaf. m. Vidare synes af Utlåtandet, att ”Lä”nels samteliga roteskyldiga invånare med ”underdånig tacksamhet, och med ganska få ”undantag, ingått i Kongl. Maj:ts Nådiga ”Proposition.” Att genom de frånvarandes inbillade bifall, likasom med en slags acclamation, drifva igenom, hvad af Regeringen påbjudes, är icke konstigt, och deri inlägges ingen ära, så mycket mindre som man derigenom tillika skördar missnöje och misstroende till Stj^relsen, sedan följderna hunnit visa sig. Den brådska, med hvilken Regeringen hastade alt få ett önskadt slut på denna fråga, bevittnar farhågan, att icke kunna förmå Rotehållarne, att ingå på ständiga Knecktehållet, så vida rådrum hade blifvit dem lemnadt. Den af Landshöfdingen Grefve De la Gardie i underdånighet framställda önskan, att Länet skulle ihågkommas tiil framdeles lindring, har icke eller haft någon slags påföljd, utan stannat vid ett fromt hopp. När sådant kan ske i en fråga af denna natur, hvilka förhoppningar kauman väl i andra mindre betydande fall då göra sig? Kongl. Maj:t har i nådigt Bref den a3 Mars i8i3 yttrat: ”Kongl.
Maj:t godkända hemställan, 2S:o. tillstyrker fördenskull Rikets Ständers bifall derå, eller att, så framt kalkugnsegarcns rätt till åtnjutande af ifrågavarande ränteved finnes ostridig, åtgärder måtte vidtagas till beredande af öfverenskommelse med honom att, emot viss kapitalersättning, afstå ifrån vidare begagnande af merberörde rättighet; hvarefter, och i händelse en sådan öfverenskommelse kan tillvägabringas, denna del af räntan, lika med den öfriga, blifva förvandlad för att till slaten liqvideras. \idkommande vissa hemman åtföljande besvär, hafva komrnitterade anfört, (sid. 98, 99) alt i afseende på rusthållens egna räntor kunde någon förändring icke ifrågakomma, då frihet för räntornas och tiondens utgörande åtnjötes för rustningens upprätthållande. Beträffande deremot augments-räntorna, så enär Rikets Ständer vid sednaste riksda - Slats-Ulskotlels Ullålande, N:o 242. 39 gen funnit hinder icke möta för augments-räntornas indragande till slaten, emot det att rusthallarne undfinge motsvarande anslag, samt, enligt kommitterades tanke, det onekligen vore med billighet instämmande, att innehafvarne af augments-hemman jemväl kornme i åtnjutande af de fördelar, som med ränte-förenklingen och dermed samband egande föreskrifter, angående sättet för räntornas utgörande, åsyftades, ansågo kominitterade sig höra hemställa, alt en dylik indragning af augments-räntorna måtte försiggå och med ersättning till rusthållet förfaras efter enahanda grunder, som, i afseende på de ersättningar till åtskilliga verk och inrättningar, här ofvan blifvit föreslagna.
I den nya Strafflagen äro de va näran de och aff 1 i c t i va eller kroppsstraff^! utdömda, äfvensom landsförvisning, såsom oförenliga med straffets ändamål, och dödsstraffet inskränkt till några få fall. Man har antagit, att det gamla straffsystemet icke har någon fastare grund, än fordna tiders råa begrepp om räLtvisa, och således icke kan från en högre synpunkt försvaras. Jag är icke af samma tanka. Straffrätten ligger i den Eviga rättvisans ide. Synd och brott äro afvikelse!’ från den moraliska verldsordningen, de förhålla sig alldeles som sjukdom i naturen. Det onda måste botas, synden försonas och det felaktiga rättas. Straffet är ett uttryck af syndens nödvändiga påföljd, den moraliska vedergällningsrätten realiserad i stats/ifvet. Alla öfriga ändamål med straffet, såsom upprätthållandet af statens säkerhet, afskräckande från blott, den brottsliges förbättring, såvidt detta senare syftemål, hvilket egentligen tillhörer den stoia uppfostran i samfundslifvet, kan anses verkas genom straff, o. s. m., härleda sig derifrån. Det är en sanning, som i forntiden allmänt erkändes, att menniskans högre väsende i samma grad tillväxer, som egois - 22 Hor till Lag-Utskottets Betänkande1, N:0 g3. men och de sinnliga böjelserna kufvas, och det är derföre som sjukdom, kroppsliga lidanden och timlig nöd ofta äro Försynens medel att förädla den inre varelsen. Ifrån denna öfvertygelse utgår den Christna verldens uppfostringslära, ja! den är grundtanken i den bildade fornålderns esoteriska läror. Denna tanke, att genom kroppsliga aflflictioner och försakelse förbättra och förädla menniskan, har gifvit anledning till en praktisk försoningslära, ett correctious-system i stort, som gaf hela medeltiden sin karakter, strängast genomfördt i klosteilefnadens penitentiär-inrättningar. Det stora misstaget härvid låg deri, att man föreställde sig en verklig förbättring och tillväxt i det goda möjlig utan pröfningar och umgänge med tnenniskor.
Lag-Utskottets den 4 sistlidne Maji under N:o 62 afgifne, samt den 1 dennes på hordet lagde, Betänkande, i anledning af åtskillige motioner om ändringar dels i Concours-Lagen den 13 Julii 1818, och dels i Kongl. Förordningen den 22 October samma år, om Eds-Formulär i Concoursmål. Herr Ribbing, slrvid: Sedan Lag-Utskottet med noggrannhet genomgått de uti nu gällande Concurs-Lag föreslagne förändringar, får jag utbedja mig att underställa några anledningar till Betänkandets återremitterande. Yid 2 Capitlet 1 §. har Utskottet föreslagit, att, i stället för det antal af minst 2:ne Gode Män, ut hvilka afträdd Egendoms förvaltning vid Borgenärernes första sammanträde, enligt nu gällande Lag, hör uppdragas , skulle detta inskränkas till en God Man; och såsom skäl dertill har blifvit åbe - Den 9 J u n i i f. m. ropadt, att Borgenärer, i berörde afseende, bordé äga lika rätt, som uti den nästföljande §. blifvit Rätten tillagd, att, i de fall, som der bestämmas, utse en eller flere. Men da man ser i slutet af den citerade §:n,- att den af Domstolen utsedde Gode Mannen skall biträdas af Borgenärerne och af de genom desse utsedde Gode Män, finner man, att den af Domstolen utsedde Gode Mannen icke eller är ensam om förvaltningen af det afträdda gäldbundna Boet, hvilket jag för min del anser vära så mycket vigtigare, som det instämmer med den i vår lag antagna principen för allmänna uppdrag, att de nemligen böra anförtros icke åt en, utan åt 2:ne’ Gode Män. Jag yrkar derföre, att nu gällande Stadgande måtte få fortfara, på det vid första sammanträdet emellan Borgenärerne i en Concurs äfven de långväga och sällan närvarande Borgenärers rätt måtte bevaras, och ej anförtros åt en enda person, hvari måtte ligga mindre säkerhet, än om deras egendom anförtros åt 2:ne Gode Män.
Pensionärer, hwklkas Inkomst, under hwad Titul som helst, enligt denna §., sammanlagd icke uppgar till Femtio Riksdaler onr äret, erlägga deraf ej någon Bewillnings, afgift. 2 Mom. Traciamenter under Commenderin§ar utom Station pä mindre tid an Sex mannder samt Fält,aflöning i krig, utan afseende pa huru lange den fatt uppbäras, äfwensom Mest-underhal! och RikSdagsmanna arfwoden, intagas ej bland de Inkomster af Embete och Tjenst, hwara Bewillmng räknas bör. S Msm. Den 18 Augusti. z Mom. Innehafware af en eller flere Sbsflor, ulan dcrwid äcföljande Jnronist, crlagger ej afgift efter denna §.' och siledes hwarken de som aätt ur Tjenst, utan bibehållande af någon Inkomst deraf, eller de som undsätt Carackere utan att hafwa warit i Tjenst. 4 Mom. Embets' och Tienstemans samt Betjentes Hustrur och Barn, bergla ej sarstild Bewinning efter dewta §, §. 2. Bewillning af Gtäderne, r Mom. Handlande, Fabrikörer, Handtverkare och Borgare taxeras i förhällande till deras willkor och rörelse, och utgöra Bewillningen med Fem för Hundrade af den deraf wundna Inkomst under näst föregångne äret, sedan Aflöning och Arbetskostnad i och för sjelfwa Rörelsen ekler Handteringen, men ej andre utgifter, blifwit derifrän afracnade, och bewislige förluster Lfwen betraktade, tz Som den härtill hörande pröfning af de Skattstyldiges uppgift pä Taxeringsmännen allena beror', sä stall der ock wara deras owillkorliga pligt, att med strängaste rättwisa ester Ed och Samwcte, ber loppet af hwars och ens afgift fastställa.