Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta handlingssätt synes icke vara öppet; och Utsk. torde ej derigenom hafva lyckats att rehabilitera sitt anseende eller reparera det, snart sagdt, oförlåtliga fel, att Utsk., vid statsbristsummans bestämmande, förbisett den vigtiga omständigheten, att de ökade statsutgifterna äro fastställda fr. o. m. i835, då deremot de ökade inkomsterna icke inflyta förrän åren i836 och 3y. Det är bekant, att en sådan anmärkn. af Statscont, blifvit gjord hos K. M. samt öfverlemnad till StatsUtsk. Förmodligen har Bevilln.Utsk. haft sig detta förhållande bekant och derföre trott sig kunna komma ifrån hela saken helt enkelt med att anbefalla Riksg.cont. att, utan afseende på hvarifrån dessa medel skulle tagas, till Statscont. utbetala 800,000 r:dr b:co. Jag föreställer mig, att R. o. Ad. icke kan godkänna ett dylikt förfarande, och hoppas således, att återremiss ej vägras. R. St. hafva beslutat, att de ökade Utgifterna böra utgå genom bevilln. och icke genom lån, och R. St. hafva gjort detta äfven i den afsigt, att Svenska folket icke må dåras af den föreställningen, att statsutgifterna kunna ökas, utan att skatterna ökas. Det är emedlertid för att så länge som möjligt qvarhålla denna villfarelse hos okunnigheten, som man på allt sätt äflas att beräkna inkomsterna af den förra beskattningen så högt, och derigenom, i händelse af brist, sätta Riksg.cont. i nödvändighet att upptaga lån, hvarmed man åtminstone vinner tiden, innan folket får känna bördorna med fördubblad tyngd. Jag tviflar likväl uppå, att Svenska folket blifver belåtet med en sådan method att undvika skatteökning. Jag tviflar på, att Svenska folket skulle tacka sina representanter, om de, genom alltför höga inkomstberäkntr vid denna riksdag, gjorde en alltför betydlig skuldsättning oundviklig och sålunda, vid en blifvande riksdag, framtvingade det statsskuldssystem, hvarefter man har ett så outsläckligt begär och hvilket jemväl ej otydligt framskymtar i detta betänk. Gr. von Fersen, Hans:
Johan Christoffer och Erik Wilhelm, och hvilka således äro berättigade att före den förstnämnde representera. Hr Blomstedt anmodades då att skaffa sig underrättelse om, huruvida någon af dessa personer äro döda. Öfverste Armfelt har, med anledn. häraf, inlemnat en så lydande skrift: »Undertecknad, född i Strasburg 1781 den 26 Mars, och son till framlidne Öfversten och Riddaren af SvärdsOrdens stora kors och Franska Orden pour les mérites, Eric Ludvig Armfelt och dess Fru Salomi Margarethe Scheffler, förklarar härmedelst på ära och tro, att jag är den enda i Sverige bosatte manliga medlem af adeliga ätten Armfelt N:o 458, samt att Eric Lorentz Armfelts söner, Johan Christopher, född 17 83, och Eric Wilhelm, född 1789, alltid vistats inom Finland, och derstädes, efter hvad mig är bekant, för flera'år sedan aflidit. Tjelmo och Johannisberg d. 23 Nov. 1859. Guslaf Mauritz Armfelt, Öfverste, Commendör af S. O. (Sigill.)» Denna skrifvelse vinner ett ytterligare stöd deraf, att vid efterseende i Finlands Adels-matrikel stå upgifne de ofvannämnde tvenne personerna, hvilka äro födde på 1780-talet; men som om dem icke några uplysningar kunnat erhållas, är det troligt att de aflidit. 458 l)eii 30 November f. m. Emellertid ansåg sig Utsk. icke kunna lenina pollett på en sådan skrifvelse, utan beslöt, att saken skulle underställas It. o. Adis pröfning, hvarföre jag nu får hemställa, om R. o. Ad. tillåter, att pollett må till Hr Blomstedt utlemnas. Med anledn. häraf yttrade H. Exc. Hr Gr. o.
Då iiluminationskaminen släckts för alt ej mera tjänstgöra nu, uttagas alla asklämningar, glimmerglasen tvättas försiktigt eller skuras, om så behöfs, med litet pulveriserad pimpsten, hvarefter prydnaderna blankskuras och allt järn gnides med terpentin och olja. — De tomma eldstäderna i kakelugnarna ägna sig förträffligt till förvaringsrum nnder sommaren för rökta varor, hvilka inlindas i tjockt gråpapper. Grafvårdar aftäckas nu; om graniten behöfver någon rengöring och vatten ensamt ej förslår, tager man ammoniak till hjälp; slutligen återställer man glansen genom ingnidning af olja och polering med en yllelapp. — Under denna galoschernas tid påminnes om » Resedas » goda råd, sid. 114, Ufdje årgång, angående deras behandling. — Påskäggens förtärande medför en demolering af de nyss så fint skurade silfoerskedarna; de anlupna ställena aflägsnas dock lätt med litet ättika och sot eller fuktadt salt. — Sommarhattar sändas nu till ompressning, så framt de äro det värda. — Björklake vinnes i denna månad, allt eftersom frosten viker och innan björkarna börja löfvas. — Insamling af de vilda örter, hvilkas spä- daste blad kunna användas i köket som surrogat för sallad, spenat o. d., sker efter tillfälle och lä- genhet. I trädgården blir i denna månad fullt upp att göra. Skrockfulla husmödrar iakttaga, att allt som skall växa ofvan jord (med undantag af ärter och bönor), sås vid nymåne; i nedan däremot rofvor, lök jämte alla andra rotväxter. — Den på senhö- sten sådda spenaten skyddas för nattfrost genom öfvertäckning med tidningspapper. Unga ärtplantor beströs för samma ändamål med torfströ; de unga skotten skyddas för sparfvarne, om man kupar dem, d. v. s. rayllar jord öfver helt och hållet och upprepar detta, tills plantan blifvit kraftigare och mörkare.
Gutta Percha, arbeten deraf, ej specificerade, och som ej äro hänförliga till Redskap etc. Honung. Hudar och Skinn: andra slag oberedda Fåroch Lamskinn, än grå Krimska och äkta svarta Kalmuck-. Hår: Hästeller tagel. Ingefära, torr. Instrumenter: Fältskärs-, Mathematiska, Optiska etc., alla slag, utom Cirklar, Passare och Cirkelbestick, Glasögon och Lorgnetter. 110 Bevillnings-Ulskotlets Betänkande JH 10. Knappar, af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen. Koppar: smidd, valsad eller gjuten: polerade arbeten. Kopparstick, Estamper och Litografiska arbeten, oinfattade, och som < göra tillbehör till tryckta verk. Korkar, skurna, med beslag. Krita, röd och svart, samt Pastell-. Kummin. Käppar, alla slag. Lakrits. Lakritsrot. Lim: Husblås och Gelatine. Lök, alla slag, ej specificerade. Mandel. Masker. Muskött. Neglikor. Nötter, alla slag. Oliver. Oljor: Feta: Bom-, Hamp-, Kokosnöt-, Palmoch Spermaceti. Flygtiga eller Essencer, ej specificerade. Papp. Pappoch Pappers-arbeten, lackerade. Papper; alla slag, utom Förhydningsoch Präss-. Peppar, alla slag. Perlemor, arbetad, oinfattad. Perlor, oäkta: Glas-. Perukmakare-drbeten. Piphufvuden af Sjöskum. Plommon, Brundier och Sviskon. Pomada. Pomeranser. Qvicksilfver. Russin. Rör, alla slag. Saffran. Salmiak. Salt, Bergoch Glauber-, Senap, malen. Socker, rått. Soja och Såser. Spetsar, andra slag, än Silkesoch Linne-. Spännhalsdukar, af heleller halfsiden. Bevillnings-Utskotlels Betänkande Jtfi 10, ill Strängar, andra slag, än af metall. Svampar, alla slag. Tamarinder. Thé. Tobaks-stjelk.
Som meningarne synas för - Den 29 Mars e. m. ena sig med Frill. Sprengtporten, skall jag afven biträda densamma, då det kunde komma att liela:— —"som icke kunnat förutses och beräknas, ställes en summa af 20,000 r:dr. Efter några jemkningar i redaclionen förenade It. o. Ad. sig derom, att 11 punkten skulle erhålla följande lydelse: "att till K. M;s disposition, för bestridandet af sådana ersättningar, sorn, enligt hvad Utsk. här ofvan hemställt, ina utgå för oförvällade olyckshändelser eller sådana hinder för företaget, som ej kunna förutses och beräknas, skall ställas en summa af 20,000 r:dr.” Hr von Hohenhausen: Då R. o. Ad. otvifvelaktigt önskar att någon verkan skall följa på den reda ctionsförändring, som R. o. Ad. beslutat i 5 punkten, och vi redan erfarit att 2.-ne Stånd antagit densamma oförändrad och möjligtvis äfven ett 3:dje Stånd, torde det vara angeläget att en inbjudning måtte göras till de öfriga Stånden att instämma i R. o. Ad:s beslut i denna del; och får jag härå begära Hr Frih. o. Landtnäs proposition. Frih. Tersmeden: Jag vill icke motsätta mig den begärda inbjudningen, men hemställer, om ej den skedda förändringen i den omnämnda §:n är så obetydlig, att man alltför gerna kan öfverlemna åt Utsk. att inbjuda de öfriga Stånden att öfvergå på R. o. Adis mening. Hr von Hohenhausen: Jag tror visserligen alt Utsk. skulle så kunna göra, derest icke en majoritet af 3 Stånds beslut linnes. Här är fråga om förändring i sak och icke blott i form, och det torde vara skäl att inbjudning går ifrån Ståndet. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att inbjuda de öfriga RiksStm till instämmande i R. o. Adis beslut att uti 6 punkten af föreskrifterna för utbetalningen och användandet af de summor, som till de i utlåt. N:o 435 litt.
Romantik och kärleksrus tillhöra inte äktenskapet – vill du hafva sådant, måste du söka det på annat håll, annars afstå derifrån.» Constantin skakade på hufvudet. »Du förstår mig inte», sade han sorgset, »du förstår mig inte. Jag är gammalmodig, jag vet det, jag fattar inte tidsandan. Men låt mig vara, få se om jag inte ändå på mitt sätt till slut skall finna lyckan.» Jag smålog, men svarade ej. Det var alltid det vanliga slutet på våra resonemanger, att Constantin sade, att jag icke förstod honom. Måhända förstod jag honom likväl mera än han anade. Men det finnes saker, som man icke vill erkänna – icke ens för sig sjelf. En dag i början af september månad – det var sex veckor, sedan jag sist såg Constantin, ty jag hade haft semester och tillbragte denna tid på landet hos min familj – mötte jag honom utanför Rydberg. Han såg så strålande och charmant och föryngrad ut, att jag icke kunde återhålla ett utrop af förvåning. Han smålog mystiskt, tog mig under armen och drog mig med sig ned åt Rosenbad. »Gratulera mig, min käre vän», hviskade han med glänsande ögon och litet darrande röst. »Gratulera mig – jag är förlofvad.» Jag blef mycken häpen; det kom öfver mig som en fullständig öfverraskning. Jag tryckte hans hand och bad att få veta föremålets namn, innan jag vidare lyckönskade honom. Constantin nämnde hennes namn. Jag blef litet otrefligt stämd deraf, jag medger det, ty jag har den förmånen att känna de flesta af våra framstående familjer i hufvudstaden, och det syntes mig icke innebära några garantier för ett godt parti, att fästmöns namn var mig alldeles obekant. Constantin gjorde emellertid en eldig beskrifning på hennes person, hennes utseende, hennes karakter och hennes många dygder; sedan erkände han, hvilket också hade varit svårt att förneka, att hennes far var död, att modern icke hade annat än en pension och en högst obetydlig förmögenhet att lefva på, och att flickan hade två ännu oförsörjda systrar. Jag tyckte icke att detta lät mycket uppmuntrande; men jag nändes icke störa hans lyckliga sinnesstämning, utan gratulerade honom, så varmt min sanningskärlek tillät mig.
), fästes med fina nålar en bukett af fina, pressade blad och gräs sålunda, alt de blad, man önskar ljusast, läggas underst och de, som skola blifva mörkare, i följd utanpå. En grof kam hålles ett stycke ofvanom arbetet, och med en borste doppad i finrifven tusch strykes öfver kammen, så att hela arbetet så små- ningom öfverdrages af ett fint stänk; man får ej brådska med stänkningen, utan måsle låta arbetet då och då torka, så att stänket ej flyter ihop. Då bottnen fått en något mörk färgton, borltagas de öfre bladen, och stänkningen upprepas; sålunda aftagas småningom de för olika schatteringar bestämda bladen, o c h bör iakttagas, att stänkningen för hvarje gång göres öfver hela arbetet. Då de sista bladen aftagits, stänkes ännu något litet,„tlll dess dessa antagit den färgton man önskar. Å d - ror och stjälkar uppritas med en tuschpenna, o c h arbetet ser vida konstnärligare ut, än det i själfva verket är. N. Ny sorts virkning. Visserligen ter sig för våra blickar i bodfönstren en stor rikedom af fina, » läckra » yllevaror, fabriksalster, med hvilka det är svårt för handen att täfla; men den sjal, filt, eller hvad det må vara, som kära händer förfärdigat, skall förvisso kännas mera mjuk och varm, ja, bli en riktig hjärtevärmare, på julafton först, och alltjämt sedan. Den skall hafva större värde än det som man, med än så noggrannt väljande, direkt köpt i boden. Därom äro vi nog ense; men huru hitta på något nytt? Alla de många virkningar vi kunna äro så vanliga. Välau! Försök med plyschvirkning. Välj mjukt, tjockt ullgarn och en grof träkrok 1 Gör en uppläggning så lång ni vill hafva själen eller filten, och virka sedan ett hvarf vanliga m. Vänd arbetet, tag en m. i första maskans bakre led i föregående hvarf,drag genom dennaännuenm., så att den föregående bildar omkring denna liksom en snara eller träns. Maskan dragés ut ungefär en cm. och slappes af kroken.
Ben, andra slag, oarbetade, böra åsättas en utförselstull af 3 sk. per JM, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, blifver Borgare-Ståndets beslut, eller att utförselstullen å Ben, andra slag, oarbetade, skall bestämmas till 4 s^- Lfö contra-proposition. För omröstningen i sjelfva hufvudfrågan kommer propositionen alt lyda sålunda: 18:0. Den, som bifaller Utskottets förslag, att Ben, andra slag, oarbetade, böra åsättas en utförselstull af 1 sk. IM, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, anlages: (i:a alternativet) Ridderskapets och Adelns beslut. (2:a alternativet) Borgare-Ståndets beslut. Bevillnings-Utskottets Memorial, N.-o 41, 15 Den af Utskottet å Bilder: andra slag, antagna införselstull af 10 R:dr för hvarje 100 R:drs värde, har af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden blifvit godkänd. Ridderskapet och Adeln deremot har ansett denna tull böra höjas till i5 procent af värdet; i följd hvaraf, och så vida sistberörde beslut icke frånträdes, votering kommer att ega rum sålunda: 1QI O. Den, som gillar den af Utskottet föreslagna införselstull å Bilder: andra slag, 10 R:dr på 100 R:drs värde, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bestämmes införselstullen till i5 R:dr på ett varuvärde af ioo R:dr. Bildthugyeri
Ståndets ära och anseende ligger i bevarande af helgden utaf våra minnen och af ett lefvande begär att så vårda det allmännas bästa, att historien, som en gång förr eller sednare skall teckna Ståndets öden, hvarken lyfter sin penna, för att lemna några blad lomma, ej heller fyller dem med vittnesbörd öm en förlorad fosterlandskänsla, om en förlorad kraft, om svagheter och fel. Vår sjelfskrifvenhet hvilar dock förnämligast hos våra hufvudman. Om dessa begagna sig af de rättigheter, som födseln gifver dem, så är vår andras sjelfskrifvenhet ganska inbillad; vi äga ej då mera någon representationsrätt. Dessa hufvudman göra således, om förslaget af oss skulle bifallas, den största upoffringen, det kan icke nekas. De åro dock ej i annan ställning än vi andra, de äro ej bättre i tillfälle att vårda Ståndets pligter. Man ser icke heller att de just högre värdera denna sjelfskrifvenhet än andra af detta Stånd. Vi se att en mängd ätter vid hvarje Riksdag äro orepresenterade. En mängd af våra hufvudman infinna sig aldrig vid Riksdagarna och anse sig icke ens skyldige att skicka någon representant i deras ställe. En omständighet vill jag vidröra, som är ganska egen, nemi. den att Sveriges Adel är det enda Stånd, som ej skattar något till vården af representant-kallet. Då den minsta besuttna hemmansegare skattar för att hålla sin representant, betalar den största godsegare inom Adeln dertill ej en skilling. Kostnaderna för R. o. Ad. äro dock visserligen ganska kännbara, men de drabba de enskilde personer, hvilka anse sig som Adelsmän pliglige, alt vid Riksdagarne infinna sig för att vårda det allmännas angelägenheter. io Den 15 Februari f. m. Långt ifrån alt någon här åtnjuter betalning för sitt represenlanlkall känna vi allt för väl att hufvudmännen på sina rättigheter i denna del någon gång grunda en ekonomisk fördel. Jag vill ej uptaga tiden med att på förhand besvara de lmfvudsakliga anmärkmr emot förslaget, som kunna göras, då säkert andra skola göra det bättre. Jag ber dock att få fästa mig vid en omständighet.
Naturen betraktad såsom det i Verlden Urbildliga, Verkliga, Sanna: eller (enligt Archimetrien) Natura såsom Universum interius, i motsats till Mundus såsom Universum exterius. ”Berlin, bey Lange, I Rthl. 8 Gr.” Så annoncerades boken. På titelbladet står lika litet trycknings-orten, som författarens namn; endast årtalet MDCCXCIX. Satt till melodien God save the King. Det föresväfvar mig från mina ynglingaår, att jag sett äfven denna särskildt utgifven; dock finnes den ej såsom sådan upptagen i Hammarskölds (af Sondén granskade) förteckning. Den sjelfmotsägelse, som ligger i dessa ord, och som kan lösas blott för ögonblick (genom ett mäktigare vålds seger öfver ett svagare), är egentligen all Revolutions – eller all (NB) revolutionär Reforms – allrainnersta kärna. Ofta dymedelst (heter det med en parodisk härmning af den dåvarande ”vackra verldens jargon”), att ”man genom en viss lycklig accident råkade göra en viss charmante connaissance, och genom denna kom i en délicieuse familiarité, der charmerna voro irresistibla”. Ännu låter slik Rolvälska här och der höra sig. Öfversättningen är Thorilds egen; och täflar med urskriften, som hos Milton lyder: Love refines The thought, and heart enlarges, hath his seat In reason, and is judicious. Tryckt, enligt sitt titelblad, i Lund. Hammarsköld misstänker dock, att det egentligen trycktes i Köpenhamn. Se föregående delen, sid. 279. Till yttermera visso jemnföre man, så med de omtalta fragmenterna (”Medicinska Ideer och Studier”), som med Handboken i Diäten, det nionde capitlet af Archimetrien; som just har till öfverskrift och ämne: Medicina. Upprigtigare har detta slags tänkesätt aldrig uttryckt sig, än på följande ställen i bref af Voltaire: ”En beslutsam Furste, som har penningar och soldater, behöfver icke religionen för att hålla sitt folk i tygeln, till hvilket ändamål den ostridigt blifvit uppfunnen.
Om nu tredjedelen af den summa,.som erlägges till Staten, eller 2000 r:dr, jemte Statens andel i strandvraksgodset inom länet, årligen anslogs till upphjelpande af fisket inom Götheborgs och Bohus lans skärgård; så tror jag att dermed skulle kunna göras ganska mycket för fiskets upphjelpande och många menniskors räddning från tiggarehopen, hvilka nu måste räknas dit, i brist af fiskeredskap. Uppgift å Kronan behållna strand vraksmedel, enl. Tullverkets hufvudböcker för nedanstående år: år 1834 r:dr 4,q65: 28. 5. Stockholm och K. General-Tullstyrelsens Kammar-contor den 2 Mars 1840. e. f. J. M. Hollertz. Lades på bordet. Hr af Uhr, Carl David, anförde skriftligen: Det är en allmänt känd sak , att verkställigheten af Götha canal, som kostat It. St. bekymmer vid flera riksdagar, äfvensom banken och statsverket mellan 5 och 6 millioner, samt enskilde medborgare den för dem ej mindre betydliga summan af omkring 3,400,000 r:dr och mångå års total ränteförlust derå, igenom icke blott dess bihang, Motala mekaniska verkstad, utan äfven igenom de af bolaget efter canalverkets fullbordande successivt bekostade och ännu årligen fortgående utbyten af slussportar och broar af träd, till sådana af jern, äfvensom uppförda magaziner m. m. kommit i enskild skuld, som, oaktadt både canal-inkomstens och verkstads-rörelsens jenina och ej obetydliga stigande år från år, hindrat den fullkomligare utveckling till både det allmännas och de häruti intresserade enskildes fördel , som annars ofelbart hade visat sig på helt annat sätt, men nu, i stället för någon ersättning och uppmuntran, endast tillskyndat bolaget en tryckande saknad af all utdelning.
Hon hade utsagt dessa ord med mycken långsamhet och eftertryck, och då hon tystnade, surrade ännu ljuden deraf skarpt och hårdt i mina öron, liksom då man länge döfvats genom något sönderslitande buller. Det fordrades ett par sekunder, innan jag kunde hemta mig ifrån min förvåning och återkomma ifrån den lifliga föreställning, jag haft om orsaken till hennes kallelse. — Åh, var det icke annat? — utropade jag, för första gången inför mormor helt naturlig, i glädjen att vara befriad ifrån den ångest jag känt, och med en så omisskännlig belåtenhet, att den gamla frun tydligen blef helt förbryllad. — Det gläder mig, att du med så mycken förtjusning och tacksamhet mottager hans anbud, ty han är dig fullt värdig, derom kan du vara öfvertygad, då jag gynnar hans frieri, — sade hon ändtligen, fixerande mig med ett besynnerligt uttryck. — Tacksamhet och förtjusning! Nej, visst icke, jag mottager det icke alls, och det förvånar mig endast, att han kan förnya ett förslag, hvarpå jag redan för åtta dagar sedan gifvit honom ett bestämdt afslag. Det uppstod ett ögonblicks tystnad, den häpna gamla frun tycktes söka efter ord för sin ytterliga harm och förvåning öfver min alldeles oväntade djerfhet; hennes ögon sprutade eld, hennes läppar ryckte krampaktigt och hennes röst var otydlig och darrande af vrede, då hon åter tilltalade mig. För första gången hade jag vågat trotsa henne, och allt det hat, hon samlat inom sig under många års bittra minnen och tankar, utgöt sig nu i strömmen af en förfärlig vältalighet. Den skulle hafva kunnat krossa ett större mod och retat ett frommare sinne än mitt. De skymfligaste ord och anspelningar om mitt namn och min fäderneslägt, det hånfullaste begabberi öfver min kärlek strömmade öfver mig som en störtsjö, hvaraf jag nästan qväfdes, och slutligen då jag förklarade, att jag genast ämnade lemna hennes hus, uttalade hon det mest bestämda och föraktfulla förbud att vanära hennes familj genom att som ett tjenstehjon eller en tiggerska stryka omkring landet.
Herr Ståla har ytterligare andragit, att uppehåll måste orsakas derigenom, att förmyndareförordnandet först mäste kungöras vid den Domstol, hvarest Förmyndaren bor. Förhållandet är icke sådant. Jag anhåller att fa uppläsa denna punkt i Betänkandet, hvilken lyder som föijer:- ”Ar den, som till ”Förmyndare förordnas, ej innom samma Rätts ”Domsaga boende; då må han förmynderskapet ”ej tillträda, innan förordnandet blifvit kungjorde vden Rätt, hvarunder hän lyder och i dess Pro”tocoll tecknadt.” Det är således intet hinder emot utfärdandet, som genast kan ske, emedan antekningen först efteråt verkställesHvem som skulle vaka öfver förmyndaremedlen under tiden, har Herr Stråle äfven satt i fiåga. Det måtte förmodligen blifva samma förhållande, som när en annan person skall Uppbära penningar, att han skall styrka sin bfhörighet, på det icke den, som är God Man eller Utredningsman i huset, må sjelf Stadna i ansvar. Jag vill icke bestrida en återremis3; jag har endast sökt vederlägga anmärkningarne såsom origtiga. Herr Grefven och Landt Mar skallen yttrade, att da LagUtskottets förevarande Ut låtande pu för första gången vöre under Ridderskapets och A-^- detrr pröfning , och således, jemlikt 56 §. Hege - ifI B*» § Ortöhrr /. >» ringsFormeh, icke kunde med nlgot tillägg an» tagas, trodde Herr Landt Marskaiken sig böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln antåg be* rörde Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar,'till Utskottet återremitterar Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grtjvm och LandtMartkalkm gjorde preposition till bifall af LsgUtskottets Ut* låtande. Ropades starka Ja, jemte nlgra Nej. Herr Grefven och LandtMankalktn förklarad de, att sorn, efter hvad han tyckt sig hnna , Ja bfverröstat