Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dikets 8t»nclei i unde, däniglist »nllöllo, »tt Kongl. U»j:t i lVäder täcktes förståndig» vederbörande ^uctoi itetei', som sörorcln» om elililia förrättningar, att, c!» sädane skol» sälsig gä, lät», sä tidigt som möjligt, sörrättningsmäniieii derom linderrätta, samt i öfrigt tillse, att clesse icke i nägon mon vicl dylika uppdrag onödigtvis betungsdes. Vict söiedragning »k cleon» Dikets 8tänders underdänig» skrifvelse, jsinte cie mecl »fseencle clerä infordrade upplysningar, bvarak inbemtades, »tt cleo tillöli»<le liostn»cl, som, i följd »5 Dikets 8tänders sälund» tillkannagifn» beslut, i bv»d »ngicli tractamente söi' 8tädern»s Lorgare, ärligen mäste uppkomma, bestege sig för Dandtförsvaret till omkring ^5o D:dr oell för bjöförsvaret lill nägot öfver 60 k:clr, bar Kongl. l>f»j:t, under ilen 3o December i835, genom Kädig 8krilvelse till Dess ocb Dikets Krigs-Lollegium s»mt förvaltningen »k bjö-Xrenden», lätit förklara: »tt, dä b vad genom Dräg»varande underdäniga skrifvelse äs^ftades, i »sseencle L Nagistratspei soners rättigliet till tractsmente vict ofvannämnde förrättningar, redan vore föreskrifvet genom Kongl. Liekvet ilen »5 ^jicil ocli 8en 12 December 1827 , Di igs-Lollegii öei pä geun^gcle Dungöcelse öen 8 De8lu»ii 1828 s»mt Dongl.
Beträffande undei hällssk yldigheteu al’ livoch enskilda utfarlsvägar ; så, enär Kongl. Resolutionen nä Ridderskapet och Adelns besvär den 8 Januari 1735 stadgar: ali sädana vägar skola underhållas endast al' deni, sorn sig deraf betjena, hvaraf, i fråga om dvlika vägars underhåll, icke rimligen bör kunna gilias den tillämpning, sorn, enligt Johan Holms ofvan förmälda uppgift, skall i hans hemort hafva egt ruin, och, för hvilket läll, rättelse kunnat genom klagan ä vedelbörlig ort vinnas: saint, efter Utskottets omdöme, berörde stadgande är lämpligare, än hvad är vordet härutinnan föreslaget; anser Utskottet sig icke kunna med förord beledsaga, hvad om förändrad undcrhällsskvldighet af nyssnämnde vägar blifvit framstäldl, eller tillstyrka någon ändring uti hvad redan är vordet rörande dessa ämnen stadgadt, utan hemställer vördsamt: att hvad i berörde afseende blifvit föreslaget icke må lill vidare åtgärd föranleda. Den af Sven Erssan väckte motion om tillägg till 25 Kapitlet 8 § ByggningaBalken, anser Utskottet sig oj heller böra tillstyrka, helst vid anläggande af nya vägar, Irågan on. sältet för deras underhällande torde komma alt på särskild pröfning hero; hvadan Utskottet får vördsamt hemställa: att berörde, wolian icke wå bifallas.
Deparlemenls-chefen, under de förhållanden, som i närvarande fall egt rum, ej mindre rättvisan mot enskilde, än statens värdighet kräfva, att verkan af den förklaring af gällande föreskrifter i fråga om diplomatiska embels* och tjenslemäns taxerande till bevillning, sorn genom ärendets behandling hos Rikets sednast församlade Ständer blifvit åstadkommen, jemväl varder till den föregående tiden utsträckt, men trodde derjemte, att något beslut om rättighet för vederbö* rande att återbekomma ifrågavarande bevillning icke kunde, ulan Rikets Ständers serskilda medgifvande, af Kongl. Maj;t meddelas, enär statens rätt till nämnde bevillning vore genom laga kraftvunna debiteringar och beslut sladfäsfad, hvadan Departements-chefen, sorn icke betviflade, att Rikets Ständer äfven för deras del skulle erkänna rättvisan och billigheten deraf, att en staten på origtiga grunder tillfluten inkomst varder af densamma återgäldad, i underdånighet hemställde, om icke Kongl. Majit skulle täckas till Rikets nästsammanlrädande Ständer aflåta nådig proposition i förevarande fråga och dervid, med öfverlemnande af såväl förrberörde genom utrikes Departementet uppgjorda utredning, som öfrige handlingar i målet, föreslå Rikets Ständer, att den bevillning, som från och med år 1836 till och med 1846 blifvit för å minister-staten uppburna traktamenten, aflöningar och pensioner m. m. erlagd utöfver hvad, som, enligt författningarne, belöper försvenska stats-verkets, i öfverensstämmelse med ofvan anförda grund, bestämda andel i samma traktamenten och aflöningar, m. ra., må, utan hinder af något, rörande slik bevillning meddeladt, laga kraftegande beslut, eller någon i sådant hänseende gjord debitering, vederbörande embetsoch tjenstemän eller deras rätts innehafvare restitueras, i hvilket afseende anmälan om slik restitution borde i behörig ordning göras inom natt och år 30 Kongl, JUajits Nåd. Proposition, N:o 30 efter det: beslutet bärom blifvit genom utrikes
I anledning af skiljaktiga beslut — 3 — 23 — a. 19 Aug. a. a. 15 Aug. a. 19 Aug. g. 22 Aug. Förslag till voterings-proposition — 3 — 38 — g. 26 Sept. g. 23 Sept. g. 30 Sept. g. 30 Sept. Voterings-resultat — 3 -*T04 1 a. a. 13Febr. a.a. 13Fehr. a. a. 13 Febr. a. a. 13Febr. 68 » om tillägg tiil § 12 derom, att Konung icke utan Rikets Ständers samtycke må blifva regerande furste af utländsk stat — 3 14 — b. 25 Juli a. 25 Juli 25 Juli b. 25 Juli I anledning af skiljaktig» 1 I beslut x. — 3 — 24 — a. a. 19 Ang. a. a. 15 Aug. b. 15 Aug. g. 22 Aug. Förslag till voterings-proposition — 3 39 — g. 26 Sept. g. 23 Sept. g. 30 Sept. g. 30 Sept. Voterings-resultat 3 64 2 a. a. 13 Fehr. a. a. 13 Fehr. a. a. 13Febr. a.a. l3Febr. 68 »> om ändring i §§ 17 och 22, angående antalet af Högsta Domstolens Ledamöter — 3 34 —„ b. 10 Oct. b. 14 Oct. b. 10 Oct. 14 Oct. I anledning af olika beslut — 3 48 — a. a. 7 Nov. a. a. 11 Nov. a. a. 11 Nov. b. 11 Nov. 68 » om tillägg till § 28 angående utländsk undersåtes rätt att i riket besitta fast egendom . — 3 20 — b. 25 Juli a. 25 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli I anledning af olika beslut — 3 30 — a. a. 15 Aug. a. a. 15 Aug. a. a. 15 Aug. a. a. 22 Aug.
Besynnerligt nog hafva också ganska många tabeller blifvit utlemnade ur ättartaflorna, ehuru befintliga å Riddarhuset, hvilka visserligen icke upptaga personer, tillhörande R. o. Ad., men likväl redogöra för stamfiider eller sidogrenar till ätter, som vunnit introduktion. R. o. Ad. finner tydligen att, i fråga om rättstvister, det är af vigt, att dessa tabeller medfölja, och då ett verk utgifves, som af utgifvaren påstås vara fullständigt och auktoritets-giltigt, torde det vara nödigt, att allt, som hörer dit, verkligen deruti inflyter. Den förändring i tabell-numereringen, som i ättar-taflorna blifvit vidtagen, gör det också omöjligt, att, om någon från landsorten t. ex. vill låta lösa er. afskrift af någon viss utaf de här förvarade genealogitabellerna, kunna veta reda på dem, och genom skriftvexling reqvirera den rätta. Det är icke sagdt, att R. o. Ad:s ledamöter alltid kunna vara belåtna med ett sådant förfarande, eller, på sätt i den föreliggande motionen så naift yrkats, tillerkänna »auktoritet» åt ett så beskaffad! arbete. Såsom ett bevis på den slags konsequens, hvarmed utgifvaren varit behäftad, torde jag, till jemförelse med hans åskådningssätt i afseende på ätten Lilliehöök af Fårdala, få anföra, att han i ättar-taflorna låter, Forstena-ätten behålla sitt N:o 2, ehuru man finner något Riks-Råd icke i rätt uppstigande led vara antecknad såsom stamfader för denna ätt; endast 2:ne i sidogrenar befintliga RiksRåder synas der. Huru skall man förklara detta? Det är visserligen sannt, att denna ätt är utdöd, men för den historiska bevisningen synes det som, derest Lilliehöök af Fårdala icke får behålla sitt nummer, så måste Forstena-slägten också förlora sitt. Så har dock icke Hr Anrep tyckt, utan han har ansett sig kunna, på skiljaktigt sätt, vid dessa begge ätter förfara.
I anseende hvartill Motionairen föreslår, att det ifrågavarande lånet måtte få åtnjutas med de fördelar och enligt de grunder, som Rikets Ständer år i8a3 följde» då låne-understöd beviljades stadens af branden 1822 lidande invånare nemligen: 1:0 att lånen få af de tomtegare, som uppföra stenhus, utan capital-afbetalning åtnjutas under tio år och af dem, som endast förmå bygga trädhus, under fem år emot 3 procents årlig ränta; 2:0 att, efter förenämnde tid af dels tioA dels fem års förlopp, 6 procent på primitiva lånet alltid skola årligen gäldas; af hvilka 3 procent utgöra räntan och resten successivt amorterar låne-beloppet. Stats-Utskottet har tagit denna framställning i öfvervägande; men finner icke några sådana skäl och omständigheter af Motionairen förebragte, hvilka kunna föranleda till förändring i de af Rikets Höglofl. Ständer stadgade vilkor, emot hvilka det nu ifrågavarande byggnads-lånet blifvit beviljadt; och hvadan Utskottet afstyrker bifall till motionen. Antom till Exp.-Utsk. den 3o April kl. 8 e. m. Utlåtande, i afseende pä några, med Stats-regleringen gemenskap egande, allmänna frågor. (U. A.) I anledning af Kongl. Majlis under den aa sistlidne Januarii aflålne, af samtlige Riks-Stånden till Stats-Utskoltet remitterade Nådiga Proposition, angående Stats-Verkets tillstånd och behof, jemte Kongl. StatsContorets dervid bifogade underdåniga Berättelse af den ig December i833, får Utskottet, efter erhållen del, så väl af de anmärkningar, sorn vid den Kongl.
Jag bar gjort della, så mycket heldre, som jag från början ansett att aila jernvägar bort på detta sättet åstadkommas. Jag har gjort det, i full öfverensstämmelse med 1856 års jernvägskomités ecb Rikets Ständers antagna grundsats. Jag bar gjort det, emedan det ligger i Statens sanna intresse att få så många utgreningar från stambanorna som möjligt, på- det att de sistnämnda måtte kunna lemna tillräcklig inkomst för betäckande af ränta och underhållskostnad. Jag har gjort det, emedan landet eljest aldrig kan få den nytta af dessa dyrbara anläggningar, som dermed åsyftas. Jag bar gjort det, emedan det största bevis för en orts verkliga behof ai lättade kommunikationer bäst visas deraf, att den sjelf vill göra uppoffringar för detta ändamål. — Jag bar gjort det derföre, att rättvisa mätte vederfaras alia, hvilket eljest icke alltid sker, då den ena orten gynnas och den andra tillbakasältes, allt som dea ena eller andra har mägtiga förespråkare; och jag har slutligen gjort det derföre, alt Slaten aldrig med mindre uppoffring kan få eli jernvägsnät ulbredt öfver hela landet, då den jemförelsevis ringa uppoffringen mångdubbelt ersältes både direkt, enligt hvad ofvan är anlydt, och indirekt genom landets stigande kultur och deraf följande högre bevillning.
Larsson, Tulluppsyningsman. 4»6 D e n sj J ii n i f. ra. iir så tungt beskattad — efter miiskekarens kubikinnehåll — alt man ej tinner uträkning vid nit bränna af annat än hvete*), der icke iner än en enda öfverlastad person och hade den hugnaden att höra: ”der går en Svensk!” Men i Danmark är brännvinsbränning fabriksnäring, bondens tjenstehjon oell söner hafva ej blifvit vande vid brännvin från barndomen såsom här hos oss; ej heller ingår, såsom här, brännvin uti den dagliga kosten; telet måste således ligga uti sjelfva uppfostran. Den andra stora nationalfördelen var den ekonomiska, ej heller att förakta uti ett fattigt land, hvilket vårt är; dessa fabriker skulle dr ifvås med beräkning och vinst. Det är allmänt kändt, mine herrar! att uti ju större scala brännvinsbränningen drifves, ju mera behållning lemnar den i proportion lill de råämnen, som dertill användas; husbehofsbränningen lemnar intet annat än förlust. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: Då man, liksom jag, i sammansatta Utsk. haft tillfälle att deltaga i den discussion, som der föregått; då man hört de korsande och olika åsigter, der sökte alt göra sig gällande, huru det ena intresset daglingade med det andra, och huru man omsider, då ingenting på annat sätt kunde uppgöras, grep till voleringssedlarna för att låta nummerstyrkan bestämma; hos den bör ett sådant resultat, som det ifrågavar. betänk., ingalunda väcka någon förundran, såsom jag här hört yttras. Men det har ytterligare hos mig stadgat den öfvertygelse, att det alltid måste gå så, då man uppgör en lag på andra än rationella principer, oell att någon annan rationel princip för denna lagstiftningsgren finnes än den Frih. Hamilton uti sin reservation, äfvensom nu i sitt muntliga anförande så förtjenstfull! framställt, är icke förenligt med min tro. Det liufvudsakligaste skäl jag hört an dragas mot denna princip, är, att supandet skulle tilltaga, derigenom att priset på brännvinet föll.
Jag medgifver, att det kan förorsaka någon större vidlyftighet i svaren, möjligen upptaga eli par pagina af Utsk:s betänk, i tryck; men detta besvär öfverväger icke nyttan att på en gång få svaren af Utsk. afgifna, för att af Ständerne likaledes på en gång pröfvas och bedömmas. Jag anhåller alltså om propus, till ålerremiss af della betänk. Hr Akerman, Fredr.: Med den värde talare, som först yttrade sig, instämmer jag, alt Ulsk. saklöst kunnat låta bli sitt motiverande, eller omtala hvad Utsk. i sitt betänk. N:o 29 gjort till förlägenhetens afhjelpande. Jag för min del har ansett förslaget i detta hänseende endast vara ett palliativ, som möjligen för en kort lid kunde uppskjuta den kris, hvaruti vi oss befinna, och har derföre under öfverläggningen inom Ulsk. reserverat mig deremot. Men jag kan icke eller finna hvartill en ålerremiss af della utlåt, skulle tjena. BancoUlsk. har nemi. trott, alt några uppoffringar å Bankens sida icke kunna göras för förlägenhetens afhjelpande, och derföre hemställt, att del beslut måtte fattas, alt, pä sätt Usta punkten innehåller, från Bankens sida ingenting måtte göras i den delen. Gr. Frölich synes sjelf hafva instämt deruti, dä han vid riksdagens början föreslog el t särskildt Ulsk:s tillsättande för behandlingen af frågan; han har under sitt nyss afgifna yttrande talat om nödvändigheten af ett sådant särskildt Utsk. eller comité, och slutligen önskat, att frågan måtte öfverlemnas till Konungens afgörande. Hvad skall då vinnas med en ålerremiss? Enda vinsten blefve utan tvifvel, att BancoUlsk. finge skriftlig kännedom om den del af Grefvens brochure, som han nu uppläst; men jag förmodar, alt den bekantskapen söker ändock hvar och en ledamot att göra, genom att förskaffa sig hrochuren i sin helhet.
Dce kan ej wara mot Regerings-Formen, att med Rusthållare inga contrakt med hwilka de kjelfwe skulle wara nöjda. Om nägra dagar af ärliga mötet borrt. roges, och i det stället Exercitii-Esqvadroner inrättades kunde delta ske utan någon ny kostnad. Eljest skulle Cavallerier förlora en inrättning, som är högst nödig om der skall blifwa brnkbarr. Ingen tänkan. de menniska kan wilja sörwandla en trvnppe till obrukbar, när medel finnas arr göra ben duglig. Wi mäste aga duglige Soldater, om wi skole kunna förfwara vfi. Friherre 8tae! von Ickolsteill. Denna inrätt, ning ma gerna dibehällas, om det sker sr nr i linn' men ej med lwäng. Det är ej friwikllgi ,iär »agra fä afgöra för alla. Men jag skal! ytterligare förklara »nig härom, när Srars-Utskotters uttalande rörande Wargering till pröfning förekommer-. Härunder arerkom Grefwe I)s !a 6arä!e med DepUkationen, och tilikännagaf atl Prestc-Sräudct, med uttryck som innebaro känflart af förbindelse försäkrat att taga fåken i öswcrwäganve, och yttrar alt Det i de upossringar Del asyftat warit uppchäljit af den fruktan» att blifwa den enda Clas som »kul» Le Den 28 November»775 ke gena deni. Borgare och Boude.Skänden Hade yttrat att De redan afgjorr samm» fräga. Derpå upläsies ä nyo Stars-Ursksttels under pröfning »varande Betänkande, hwarester ^err Grefwen och Landtm arfkalken gjorde proposition till bifall dera. NopadrS länge och häftigt Ig, Nej, och sos tering, hrvarunder Grefwe ^amilton, T^xel, hördes protestera mot votering om andras egendom, samt ofta yrka§ att en sadan votering ej borde kunna tittaras.
Om man vill åstadkomma det af Hr von Hartmansdorff1 förordade förslag, erfordras dertill en väsendtlig förändring i många afseenden inom Riksbanken, hvarjemte torde behöfvas en betydlig direkt sedelutgifning, hvilken visserligen kan åstadkommas, men då bör ske under de strängaste kontroller, och icke på ett godtyckligt säll, emedan det är denna som förut störtat Banken, och förstört de realisationer, som flere gånger hos oss verkställts, emedan man godtyckligt dekreterat, att Bankens sedelrörelse skulle förökas. Hr Ribbing, Arvid: Till stor del förekommen af den si ste värde talaren, skall jag yttra mig ganska kort. Jag kunde icke underlåta alt anmäla mig, dä en talare yttrade, alt den olyckliga 234 Den 17 Juni f m. utgång, som enl. hans tanka inträffat med jernvägarne, äfven kunde hända Privatbankerne, hvilka dock, oaktadt hans förutsägelse en ganska lång lid' fortfarit och, såsom jag tror de fleste medgifva, gått lyckligt både för dem sjelfve, ja kanske alltför lyckligt, emedan mängden afundats dem, och äfven för fäderneslandet. Vi hafva O ' nemi. sett, alldeles i motsats mot denne talare, alt det varit serdeles välgörande för landet, att under de tider, då blist på kapitaler förefanns, Privatbankerne kunnat upstätt och utvecklat sin lånerörelse, vi hafva troll, att om också dessa Banker medfört för Riksbanken någon våda, hvilken visat sig ej hafva haft några svåra följder, de dock på det hela gagnat fäderneslandet, ty de hafva åstadkommit inrättandet af många fabriker, de hafva lemnat åt enskilda personer, som hos dem haft kreditiver, tillfälle till uptagande af diskont och andra lån, de kunna pä detta sätt icke blott fördubbla, utan äfven mångfaldiga den sedelstock, som de hafva från Banken, och som så länge den ligger i Bankens hvalf, åtminstone icke kan trycka på silfverfonden.
Om förvaltning af den på ofvannämnda sätt hustrun tillfallna egendom vare lag som i 6 § skils. § *3 Kunna makar gemensamt något förvärfva, sedan boskilnad sökt är; varde det för samfäld egendom räknadt. Räcker det ej lill deras och barnens uppehälle; fy lies bristen af begges enskilda egendom eller den makes, som sådan egendom äger. § 14. All gäld, som ena maken gör efter det boskilnad sökt blifvit, varde, om boskilnad vinnes, såsom enskild gäld ansedd, der ej visas kan, att den andra maken nytta eller del deri haft. § 13. Vilja makar, sedan boskilnad vunnen är, densamma upphäfva, eller vill hustru, som boskilnad vunnit, ställa sin egendom eller någon del deraf under mannens förvaltning; åter; bafve der lof till: dock gälle sådant ej i afseende å borgenärers ratt förr, än makarna det för Rätten skriftligen tillkännagifvit och kungörelse derom, genom Rättens försorg, blifvit i allmänna tidningarne tre gånger införd. § 16- Är boskilnad ej sökt, men vill, vid utmätning i makars bo, den ena af dem ändock undantaga gods, förty att det är dess enskilda egendom och ej bör i be - 60 Lag-Utskottets Betänkande M 33. tulning gå för den gäld, sora sökes: visas förord om det gods gjordt vara, eller företes bevis, att det, i kraft af gåfva eller testamente, för enskild egendom anses bör; varde godset i qvarstad satt, och stämrae den make, som godset värja vill, borgenären inom tre månader, eller håfve sin talan förlorat, der ej boskilnad inom sagda lid sökt blifvit. Vill borgenär sjelf stämma, utan att den tid afbida; stånde det honom fritt. § 17. Ar äktenskap genom skilnad upplöst, och vill ena maken egendom för gäld undanskifta; vare lag, som om egendoms undanskiflande vid död>fall särskildt är stadgadt. Denna Förordning skall icke blifva gällande i de mål, som göras anhängiga före utgången af December månad nästkommande år.
Ehuru denna summa i allmänhet skulle tyckas vara tillfyllestgörande, måste man likväl medgifva, att en trakt, som lika med alla andra får bidraga att betala de storartade jernvägsarbete!), som nu inom vårt land utföras, men som är så belägen att den troligen aldrig kan få någon direkt nytta af dem, vid sådant förhållande kan hysa förhoppning om ett större understöd till del nu ifrågavarande sänkningsföretaget, till hvars utförande ett så betydligt förlag erfordras. Det är visserligen kändt och erkäiidt att odlingsföretag temligen snart återbetala hvad de kostat; odlingar behöfva således icke uppmuntras genom gåfvor eller direkta anslag; men jordbrukarne vid Olands-ån, synnerligast de af allmogen, som utgöra det öfvervägande flertalet, sakna kapitalstyrka. — I lyckligaste fall ega de tillgångar till högst ett års förlag på sitt vanliga jordbruk, men en sänkning som denna, erfordrar icke allenast sjelfva sänkningskostnaden, utan tillika odling af markerna, som här icke kan ske småningom, utan måste, till förebyggande af alltför kännbara uppoffringar, verkställas med största skyndsamhet och således mot lega. På grund af dessa bevekande skäl, får jag vördsammast anhålla: alt Rikets Ständer behagade besluta, alt låneunderstödet till sänkning af Olands-ån och dess sidogrenar, i enlighet med det af Kongl. Majit gillade förslaget, måtte bestämmas till Två Hundra Tusen Riksdaler Riksmynt. Om remiss lill vederbörligt Utskott anhålles. Slockholm den 19 November 1862. Gustaf Bolin, från Upsala län. Bih. till /? St. Af Anders Andersson irån Kopparbergs län, om statsanslag till uppförande af nytt läroverkshus i Falun. Sedan den i Falun förr befintliga lärdouisskolan, genom Ständernas beviljade anslag till förökad lärare-personal, vunnit en af hela provinsen
Om jag skulle synas hafva felat i formen, derigenom, att jag på en gång framställt flera Den 21 Fehruarii, särskilda frågor, torde denna anmärkning förfalla, då hvarje fråga utgör ämne för en särskild motion och kan särskildt handläggasj men jag hemställer, om icke memorialet torde få, i ett sammanhang m«d de öfrige Stånden eommuniceras och likaså remitteras till de särskilda Utskotten, med föreskrift, hvilk* ämnen höra af det ena eller det andra upptagas. Misstag torde i de specifiela uppgifterne icke saknas, men, som jag tror, icke sådanes som förändra hufvudsaken. Der de finnas, önskar jag, att de af dec mera sakkunnig© måtte rättas. N:o 3> Herr von Becher, Carl Joham Då vårt Fädernesland, genom en liberal Statsförfattning, genom sitt geografiska läge, genom naturliga gränser, genom mannakraft och stridbarhet hos dess försvarare, är i politiskt afsende, att anse för ett bland de lyckligaste land i verlden, hälst då dess krona håres *f en Hjelte, hvars vapenbragder förvånat Eiropa, bäres af en Konung, som, vän a i borgerlig tnhet och vän af friden, gifver dem båda, genom glansén *t sin krigsära, en ökad trygghet; då hvarje upplyst medborgare vet, att tacksamt i<jut*3 att högt uppskatta dessa Dea 21 Februarii. 53S stora fördelar, huru mörknar icke taflan för hans blick, då han företar granskningen afFä* derneslandets ekonomiska ställning. Rikets Ständer hafva kommit tillsammans för att granska denna ställning, för att afhjelpa dess brister. Om det är ett fel, att vid en sådan undersökning kasta omkring sig endast mjeltsjuka, spökrädda blickar, torde det vara ett åtminstone lika vådligt, att skåda allt i rosenfärg och anse hjelp öfverflödig, tills den, må hända, blifver för sen. Den lugne granskaren bör undvika båda dessa ytterligheter, och teknar då säkrast sin tafla efter naturen» Åtskilligt lärer bär före min ankomst vara ordadt om Rikets ekonomiska belägenhet, och om sättet att den förbättra.