Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. Mern. iV.-o 27. enligt hvilken nyttjandet af dylik panna varit i Städerne medgifvet, således följer enahanda bestämmelse i detta afseende; alltså är, med 3 Stånds pluralitet, RiketsStänders beslut i denna omsläudig“ het fattadt. Hvad dernäst redactionen af ifrågavarande §. -vidkommer, så få Utskotten först tillkännagifva, att den af Preste-Ståndet beslutna förändringen af ordet: ”röstegande” till ”jordegande” synes Utskotten mindre lämplig, då, i anledning deraf, serskilda ordningar för omröstning öfver dessa ämnen skulle för Städerna uppgöras, hvilket torde medföra både besvär och olägenheter ■, destomindre af behof vet föranledda, som sjelfva rättigheten att bränna brännvin i alla fall bestämmes efter jordvärdet; och då det för öfrigt är Städernes jord efter uppskattningsvärde, för hvilken brännvinsbränningen, enligt Riks-Ståndens i detta hänseende sammanstämmande beslut, får utöfvas, utan att någon skillnad i fråga om sådan jords serskilda natur eller dess innehafvare varit i fråga; så anse Utskotten ordalydelsen i 1824 års Författning, med den af nu fattade beslut föranledda och i N:o 16, (p. 16 och 17) föreslagna jemkning, vara härmed öfverensstämmande, samt att de af Borgare-Ståndet beslutna Bevilln.-, Lagoch Oec.-Utsk. Mern. N:o 27. ig mera speciela Stadganden torde borå undvikas; i följd hvaraf Utskotten härmed .vördsamt ånyo föreslå: alt För ifrågavarande 8:de eller nu mera yrde §. måtte bibehållas ordalydelsen i 1824 års Författning från och med §:s början till och med orden: ”sammanslagna värde;” samt sedermera näst efter dessa ord tilläggas: dockfår af sådana föreningar icke begagnas större än en go kannors , på visst uppgifvet ställe inrättad panna af enkel beskaffenhet, derest Kongl. Maj:t icke, i betraktande af serskilda omständigheter, annorlunda redan förordnat eller framdeles förordnar.
Majits Nådiga disposition uppförde Stats anslag En Million R:dr och derförutan öfverlemnade tillgångar, bestående i anvisning af 233,333 R:dr 16 sk. på Öfverskotten å Stats-Inkomsterne samt 66,666 Ridr 32 sk. utgörande Convoy Comxnissariatets anslag af Sjö-Tulls-Intraderne, funnits otillräcklige för behofvens fyllande, så att Kongl. Majit måst icke allenast tillåta Krigs-Collegium och Förvaltningen af Sjöärenderne ställa betalnings terminerne för en del anskaffningar på det sätt, att de forst inträffa det påföljande året sedan leveranserne skett, utan ock, enär den Politiske ställningen i Europa fordrat särskilde anstalter, dertill medel ej annorlunda kunnat erhållas, anlita det mindre Creditivet i Riksgälds-Contoiret, i anseende hvartill Kongl. Majit i Nåder funne ofvan omförmålde behof jemte den vid Varnås påbörjade Fåstningsbyggnaden samt de för Örlogs-Flottans säkerhet nödige arbeten till förstärkande af Förs vars-Verken vid Carlskrona, fordra tillökning af Hufvud-Tittelns ifrågavarande anslag; Och ville Stats-Utskottets Betänkanden. j4°7 Kongl. Maj:t i Nåder meddela de utvägar, som af Riksens Stander skulle kunna för detta ändamål begagnas, utan att oka de allmänna bördorne: Varandes i sådant hänseende af Kongl. Majit, genom särskild nådig proposition föreslagit, att den nu utgående saltpetterskattcn kunde nedsättas till hälften, hvarigenom en summa af 58,000 R:dr, som hittills utgått af förenämnde Stats-anslag till betalning för levererad gärd Salfpetter, blefve disponibel för andre Militaire utgifter, äfvensom en förminskning i denna beskattning å Jordbruket uppkomme af 104,544. R:dr 16 sk. årligen, som i stället kunde medgifva att motsvarande summa under 3idje Hufvud-Titteln uppfördes; Hvarförutan Kongl. Majit aflätit
Då det torde kunna antagas, att de elever, för hvilka en vidsträktare musikalisk undervisning vid Academien kan komma i fråga, till större delen tillhöra den mera bemedlade samhällsklassen, och således äro i tillfälle att sjelfva 'bekosta densamma, samt för de obemedlada, sorn endast egna sig till klockareoch orgélnistbefattmngar, erforderlig kunskap i dessa ämnen bör lämpligast bibringas uti Stifts-städerne, hvarigenom för dem undvikas de kostnader, sorn med ett längre vistande i hufvudstaden ostridigt äro förenade, har Utskottet ansett någon sådan utvidgning af Musikaliska Academien, sorn mo tionären åsyftat, acke vara erforderlig, hvadan Utskottet afstyrker bifall till det äskade förhöjda anslaget 15:o Understöd för Vetenskapliga arbetens lifgifvande. Kongl. Maj:t, sorn under den 14 December 1840 icke hannat Nådigt bifall till Rikets Ständers begäran om f. d. Canzli-Styrelsens hand-cassas öfverlemnande till Riksgälds-Contoret, har nu ansett de under benämning af understöd för vetenskapliga arbetens utgifvande uppförde 450 R:dr böra från 8:de Hufvud-titeln uteslutas: och då Utskottet uti dess under N:o 32 afgifna utlåtande, till Rikets Ständer hemställt, att i underdånighet hos Kongl. Majit anhålla om nämnde cassas medels öfverlemnande till Riksgälds-Contoret, emot det att årliga räntan derå ä 5 procent ställes till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, har Utskottet äfven ansett sig böra tillstyrka, att de för sådant ändamål å 8:de Hufvud-titeln uppförde 450 R:dr fortfarande må på enahanda sätt anvisas. 16:o Institutet för Blinda och Döfstumma.
I öfrigt, och som Utskottet hysef den öfvertygelse, att det skulle lånda till Stats-Verkets fordel, att den dit ingående Tionde af Koppar, Jern och Alun, samt andre tillverkningar, jemte Hammarskatten, som in natura utgöras, inom ett år derefter försåljes, och icke, i förmodan af högre betalning, ån vid första Auctionen bjudes, från ett år till ett annat lemnäs oförsåldt, såsom ock att lösen för Hammarskatts-Jernet alltid må få erläggas i det gångbara myntet; Så hemställer Utskottet, om icke Riksens Högl. Ständer skulle finna låmpeligt, att der* om yttra deras underdåniga önskan. Hvilket allt till Riksens Hoglofi. Ständers vidare bepröfvande vördsamt öfverlemnas; och varder en Ledamots särskilda tanka hårhos bifogad. Stockholm d, 28 April 1823» Stats-Utskottets Betänkanden. 71g Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft.
en slängkyss och dansade ut ur matsalen.Konsuln vaggade bort till pianot och sjönk ner på den lilla pianostolen, hvilken gnisslade under tyngden. Sedan de hvita, vackra fingrame glidit ett par slag öfver tangenterna, framlockande några vemodsfulla ackorder, harklade han sig, och Röjande den trånsjuka blicken mot taflan på väggen — en illa gloende bull-dogg — stämde han upp med en sprucken, starkt vibrerande tenor: Dörren till serveringsrummet. knarrade: Han gjorde ett uppehåll för att hemta andan, och medan fingrame fortforo att glida öfver tangenterna, vände han hufvudet åt sidan. Det var bara Anna, som kom in för att duka af. Han nickade småleende åt henne och klipte med ögonen. Men så riktades.de åter trånsjukt mot bulldoggen, och så följde den andra versen: Kratsch! Konsuln flög med ett lätt anskri upp från ' stolen. ™ ^ ‘ » en i spillror. böljade gråta. — Gråt inte, mitt bam, sade konsuln vänligt — det var ju inte så farligt. — Det säger herm — men hva ’ ska ' väl frun säga? — Hm — du kan ju säga, att det var jag, hm, som välte ner den, hm — så slipper du förargelse. Ich weiss nicht, was soll es bedeuten, Dass ich * so traurig bin; Ein Märchen aus alten Zeiten, Das kommt mir .nicht aus dem Sinn. » » Die Luft ist kühl und es dunkelt, Und ruhig fliesst der Rhein; Der Gipfel des Berges funkelt Im Abendsonnenschein. » mumlade pigan ochOch han slog sin arm om hennes lif, drog henne trots allt motstånd intill sig och tryckte gång på gång sina fuktiga läppar mot hennes brännheta kind. När konsul Kihlberg sofvit middag, föreslog frun en liten promenad. Vädret var så förtjusande vackert! Konsuln hade ej lust ^att gå ut, men fruns böner voro så enträgna, att han till sist gaf med sig. Konsulinnan hade naturligtvis den nya kappan på.
För den, som växt upp i Stockholm, blir karaktäristiken af de trenne skolorna slående sanna — ehuru olikheten dememellan är väl skarpt framhållen. Åtminstone var Lyceum ej så liberalt som det af denna skildring synes. 1 öfre sjunde klassen möjligen — men i så fall endast der. Jag mins mer än en episod, då lärjungar » vågade resonnera med lärarne » — jag mins också hvilken följden blef. Ynglingen Johan lär man sig för öfrigt ej känna så väl som barnet. Författaren har naturligtvis ej velat komponera in något utifrån hemtadt motiv, i annat fall hade han säkert ersatt 8en ganska intresselösa kärleksepisoden med åtföljande franska bref etc. med en helt annan historia, som kunde haft sitt stora inflytande på ynglingens utveckling. Men Tjensteqvinnans son är berättelsen om en individ, — det är ingen typisk skildring af vår tids unge man i allmänhet. Berättelsen om uppväxtåren har äfven gått in på de sexuella frågorna. Hvad som från oli^a håll blifvit sagdt om Dygdens lön — den första novellen i Giftas — har tydligen förmått Strindberg att ytterligare yttra sin åsigt i ämnet. Motsagd kommer han att bli, öfverbevisad också. Då han kastar fram sitt slutpåstående angående ynglingens lämpligaste lefnadssätt, borde han åtminstone ha påmint om att han här talat om en och att man ej får draga en allmängiltig slutsats af ett förhållande, som rör ett slags naturer men ej alla, — allra minst i en fråga, så farlig som denna. En kulturbild var, sade jag, barndomsskildringen. Den håller sig inom trånga gränser, dessa vidgas sedermera, och allt som ynglingen växer upp får han en större syn på sin om-gifning. Författaren, nu trettiosju år, har sin åsigt färdig om den tid, hvarunder han växte upp, såväl i politisk som i literär väg. 1 Tilslpierens — den danska tidskriftens — majhäfte, har Strindberg gifvit en korthuggen, liffull öfversigt öfver den literära reaktion, han spårat i Sverige från sextiotalets midt och till de nu moderna idéernas seger, till Spencers tidsskede. Nog minnas vi, hur det såg ut inom vår originalliteratur på sextioch sjuttitalen.
Jag, göra narr af er! SAIMA. Ja, det gör ni. Och jag kan inte spela mot er. DIREKTÖR BRUHN. Hvarför det? SAIMA. Därför att... jag inte. kan. DIREKTÖR BRUHN. lysande. Ett äkta fruntimmersskäl! Så kategoriskt och så upp SAIMA. älskarinna till på köpet. Att känna hur era blickar kritiskt följa hvarje rörelse... Mot hvilken annan som hälst, men inte mot er! Och 26 DIREKTÖR BRUHN. Än jag då att känna hur era blickar kritiskt... SAIMA. Det är en annan sak. DIREKTÖR BRUHN. Hur så? SAIMA. branchen. Åh, ni är en rutinerad amatör ni har praktik i DIREKTÖR BRUHN. Ska' det vara en pik. SAIMA. Nej, jag försäkrar! (Skrattande.) Åh, hur kan ni tro DIREKTÖR BRUHN. men därför skall ni också spela rollen. Hela tillställninningen blir annars fiasko. Tänk på de stackars brandskadade! Jo, ni är elak, det har jag kommit underfund med; SAIMA. Jag kan inte. DIREKTÖR BRUHN. Tänka? SAIMA. Åh fy! DIREKTÖR BRUHN. Eller älska? Kan ni inte det? Inte för öppen ridå. DIREKTÖR BRUHN. Så-å. SAIMA (afvisande). Det är att profanera hela sitt känslolif. DIREKTÖR BRUHN. Ni tar det alt för seriöst det är felet. SAIMA. lerska. Jaså, skall man inte det när man är skådespe DIREKTÖR BRUHN. en glimt af sitt hjärta inte för mycket blott så Nej, lätt skall man ta det framför alt. Visa världen pass, att det väcker aningen om en lidelse utan gräns, en som aldrig svalnar, aldrig upphör att hoppas. SAIMA vanvettig passion, som icke känner skrankor eller förbud, (i lätt ton). Nå, jag undrar inte på det hon är söt. Bevars ni är ju svärmisk som en nyförlofvad! DIREKTÖR BRUHN. Hvem?
då sådant påfordrades, emot åtnjutande för sådant fall af skjutsoch traktamentsersättning enligt gällande resereglemente; att för personers erhållande till tolkbefattningarnes bestridande, icke blott fullt mäktige Finska språket, utan äfven allmänt kände för redbarhet, oväld och ett hedrande enskildt uppförande, aflöningarne borde bestämmas till ett sådant belopp, att fullkomligt duglige och redlige personer kunde finna sig hugade att tolkningsbestyret sig åtaga, med afseende hvarå Kongl. Majrts Befallningshafvande föreslagit: för en tingstolk inom Neder-Torneå och Carls Gustafs härad 400 R:dr, en dito inom Ofver-Torneå och Pajala härader 600 R:dr; för en tingstolk inom ÖfverCalix härad 200 R:dr årligen, dock att, i händelse Korpilombolo kapellförsamling blefve ett serskildt härad och der komme att tjenstgöra den i Öfver-Torneå och Pajala Bil. N:o 1 b) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 3 anställde tingstolken, arfvodet för tingstolken i Öfver-Calix, hvarest endast ett ting om året hålles, borde minskas med 100 R:dr R:mt och dessa i stället tilläggas tolkens i Öfver-Torneå och Pajala löneförmåner ifrån och med den tid han tolkningsbestyret i Korpilombolo öfvertoge; att för dessa arfvoden tolkarne skulle vara skyldige att biträda med tolkning ej mindre vid de ordinarie tingen, urtima ting och extra förrättningar, utan äfven vid beväringsmönstringar samt andra af Kongl.
Proposition N:o 56. om hösten, ieke långt efter slutad inbergning, innan ännu prisen å spaninål och andra räntepersedlar äro stadgade, eller annan spanmålshandel vanligen egt rum, än om de mindre (jvantiteter, som å städernas torg utbjudas till salu; utan ock emedan på de Riks-Ståndens Deputerade, hvilka ega bestämma markegångs-prisen, sådane enskilda interessen kunna inverka, som det ena året, då ibland dem räntetagare och spanmålssäljare hafva öfvervigten, föranleda till oskäligt höga, och åter, det andra, då tillfälligtvis räntegifvare hafva öfvervigten, till alltför låga pris, hvaraf ock bänder, alt de i början af November upprättade markegångsprisen sällan svara mot de försäljningspris, som vid afradstiden i Februarii allmänt gå och gälla, och hvilka rätteligen borde tjena till grund för liqviden, räntetagare och räntegifvare emellan. Kongl. Måjrt anser alltså en förändrad method i markegångssättningen böra införas; men då de i orten nu inverkande local-interessen otvifvelaktigt skulle göra sig lika gällande, äfven om sjelfva markegångssättningen ankomnie på andra i orten bosatte personer, än som nu af Riks-Stånden väljas, och sjelfva markegångssättningen utgör en del af den handläggning vid beskattningsväsendet, som Rikets Ständer ensamme tillkommer, tinner Kongl. Majrt den enda säkra utvägen till vinnande af rättelse härutinnan vara, att Rikets Ständer vid hvarje Riksdag upprättade markegångstaxa, gällande till nästföljande Riksdag, eller under fem års lid, icke allenast för hvarje serskildt Län i Riket, utan ock för olika district inom samma Län, der skiljaktighet i markegångsprisen antingen hittills befunnits nödig, eller hädanefter, till följd af anställd undersökning, anses böra införas. Och vill Kongl. Maj:t, för den händelse Rikets Ständer instämma i den af Kongl. Majrt sålunda framställda åsigt, göra Nådig Proposition till beredande i stadgad ordning af en dermed enlig förändring uti Regeringsformens ^5 §.
Se Gymnaslikbyggnad. — till Götheborgs hamnbyggnad. Se Götheborg. — angående ränlefritt, åt Höganäs stenkolsverk, för uppförande af en nödoch frihamn. Se Höganäs. — för uppbyggande af en kyrka i Christinehamn. Se Kyrka. — för tillvägabringande af en pensionsförening inom Jönköpings län. Se Pensionsförening. — till understöd för vattenaftappningar och odlingsföretag. Se Vattenaftappningar. Låneconloren i Malmö och Götheborg, om anskaffande af militärposter till bevakning vid. II. B. 338. A. 501. III. E. 62. — angående expeditionstaxa för. Se Expeditionstaxa. — angående revision af. Se Revision. Lånefond till jordbrukets förkofrande, angående. IV. B. 234. A. 325. Låneunderstöd, angående det vid sista Riksdag för upprensning af flodinloppet lill Söderhamns stad beviljade. I. R. 384. VII. B. 32, 133. A. 261. Se vidare StatsUtskoltets utlåtande N:o 156. ( 101 ) Låneunderstöd lill staden Wexiös återuppbyggande, efter 1843 års eldsvåda, angående ifrågaslälld öfverflyttning till RiksgäldsContoret af befattningen dermed. V. B. 697. A. 703. VI. E. 234. — om beviljande af, lill egaren af Conradsforss, Brukspatronen Fitinghoff. VI. R. 620. VII. 259. VII. B. 469. A. 490. IX. U. 196. A. 624. X. E. 563. —• till städerna Westerås och Köping, i och för undersökning, rörande Strömsholms canals ledande lill dessa städer. VIII. B. 391. A. 427. — till staden Sölvitsborg, för befordrande af en quaibyggnad derstädes, samt upprensning af stadens hamn. IX. B. 381. A. 665. X. E. 355. — för fullbordande af Hernösands kyrka, angående.
Då vid förmedling af hemman å landet oförändradt bibehållande af nämnde byggnads-skyldighet efter förra mantalet ingått, samt lindring i detta besvär, på grund af förmedlingen, skulle leda till ett stundom kännbart betungande för öfrige hemmansegare inom socknen, torde det framställda förslaget icke vara med billighet och rättvisa fullt förenligt, och som samtliga Riks-Stånden, med gillande af Utskottens under N:o i3 afgifne Utlåtande, redan beslutat, att rösträttighet vid prestval, hvarmed ifrågavarande skyldighet anses stå i ett slags sammanhang, hädanefter sorn hittills skall'efter oförmedladt hemmantal beräknas, hemställa Utskotten, att omförmälde förslag om förändrad grund för deltagande i kyrkooch prestgärds-byggnad må lemnäs utan bifall. "Vidkommande åter Herr Friherre Cederströms och Johannes Anderssons framställning derom, att dagsverken vid kyrko-byggnad borde ut - Lagsamt Allm, Besv, och Oecon.-Vtskottens Betänkande N.o 3o. 3 göras icke efter matlag, utan af hvarje mantalsskrifven person inom socknen, skulle en sådan fördelning, efter Utskottens tanka, blifva för mycket betungande för bushåll, som med inskränkta tillgångar egde talrika medlemmar. Örn än Lagens föreskrift angående beräkning efter matlag någon gång kan leda till ojemnhet — en ofullkomlighet-, som stundom visar sig vid tillämpning af oeconomiska lagstadganden — synes den icke destomindre leda lill en billigare fördelning af arbetsskyldigheten, än om hvar och en, utan afseende på dess mer eller mindre beroende ställning i samhället, skulle förpiigtas att deruti deltaga; och på grund häraf tillstyrka Utskotten, att den föreslagna förändringen icke må bifallas. Deremot, enär det, enligt 26 Cap. 1 §.
Richard Noral, hjelcen i » Trois coeurs », plägar — såsom en äkta intuitivist egnar och anstår — under fristunderna ligga i horisontal ställning, försjunken i meditationer öfver sig sjelf. Vid åsynen af sin lilla flicka, som leker med sakerna i hans papperskorg, gör han följande betraktelse: » o, hur armt är icke vårt tidehvarf, hur medelmåttigt, blodfattigt och blekt! Ett tidehvarf af individuel vanmakt, af meningslös hatfullhet, ett tidehvarf af jern, ett tidehvarf utan lycka, ett tidehvarf utan kärlek 1 Ett tidehvarf för politici, för mekanici och fbr militärer! — O, da olyckliga » moderna ande », o. s. v. i samma stil. Richard Noral är af naturen en stillsam hedersman, men de stora diktarne ha förderfvat honom. De ha lärt honom att försjunka i sterila drömmerier, h vil k a göra honom likgiltig gent emot hustru och barn. Medan den förra på godt borgerligt manér sitter med sitt handarbete eller sia bok bakom hans rygg, iutet ondt anande i sitt hjertas oskuld, skrifver han, den svarta själen, en prosadikt, hvari han klagar öfver att han icke känner annat än » 1 ’ affection », denna » ombre amical de l ’ amour », medan han längtar efter sjelfva denna i nutidens anständiga samhälle förbjudna frukt, den stora lidelsen. Omsider ffcr han verkligen sin hemliga, romantiska, oäktenskapliga kärlekshistoria. Hon bär det passande namnet Rose-Mary, är af obestämbar ålder, obe-atämbar nationalitet, obenämbar härkomst, extravagant klädd, med en kosmopolitisk umgängeskrets, dåligt intressant; och ehuru författaren gör allt för att f&amp; henne så mystisk som möjligt, ser man kokettens och en den allrahyperbeskedligaste kälkborgardams drag omisskänligt sticka fram bakom skildriogen. Noral har älskat henne, sedan hon sjelf genom att bortresa aflägsnat sin person; när hon nu plötsligt återvänder, frågar han sig sjelf: » älskar jag henne? » samt svarar: » vet icke ».
Den yttre ståten af herskarvärdigheten föraktade han; en fursterolls styfva grandezza var för honom obekant; han älskade det naivt barnsliga, det burleska. Och med hans jernnatur var det förenligt att efter en då och då i dryckeslag genomvakad natt — sådan vi se honom naturtroget skildrad i andra akten af ” Nordens Stjerna ” — kunna på morgonen åter sitta vid sitt arbete, liksom om ingenting passerat. Det skulle glädja oss, om vi kunnat i den korta framställning, som här varit nödig, gifva våra läsare någon idé om den nyare forskningens resultat i fråga om hufvudpersonen i den opera som de flesta med nöje hört och sett. Numera födas inga sådana naturer som han, och äfven om de föddes skulle de svårligen få tillfälle att göra sig gällande. Den menskliga utvecklingen har slagit inpåandra banor än de som betingas af de suveräne herskarnes initiativ. Men den nationernas, den mensklighetens solidaritet, hvilken czar Peter, med all sin grymhet, med all sin likgiltighet för de i smått förtrampade, likväl oafbrutet kämpade för — den solidariteten gör sig dock i vår tid mer än någonsin gällande och derför bör den store barbarens minne vördas. A. W. A. UR DAGENS KRÖNIKA TIDSTAFLOR UNDER MEDVERKAN AF CLAUDIUS, AUG. STRINDBERG ÆMILIUS PAULUS, A. CANTOR FL. SVENSKA OCH UTLÄNDSKA FÖRFATTARE UTGIFNA AF ARVID AHNFELT ANDRA ÅRGÅNGEN. ANDRA HÄFTET STOCKHOLM OSCAR L. LAMMS FÖRLAG. M. W. Wallberg &amp; Comp. Boktryckeri. Från 1882 års riksdag. Svenska folkets representanter och religionsfriheten. Det nyss afslutade riksmötet har till behandling före-haft ej mindre än fem olika motioner, väckta af tre ledamöter i Andra kammaren, af hvilka hvar och en i viss mån afsåg att något lossa på de band, hvilka, man säge hvad man vill, ännu hindra en verklig och fullständig religionsfrihet att hos oss komma till stånd.
— Jag vet, att det är dumt och barnsligt, men vet du, att jag saknar den gamla kära soffan. Här är rakt af tomt efter den. » » Tomt efter malboet! — Min själ, tror jag du gråter öfver det gamla malätna eländet! » » Ne-ej, det är inte för det jag saknar malboet; men jag ville hellre fakta mot ohyran i hela mitt lif än kanske vara skuld till, att du onödigtvis skulle lägga ut penningar. » » D M skuld. Nej, var lugn, Ebba, j a g bestämmer nog själf, hvad jag vill köpa! Och det är billigt för en möbel med en så sinnrik mekanism. » » Ja-a bevars, den är bra; men mahognysoffan var antik. — K o m skall du få se, hur bra hon passar i pigkammaren. » » Malboet? » » Å, jag tänker att malörtspapper — Också, ser du käre vän, behöfver du ej mera tänka på att skaffa någon ny säng åt Lena. » » Nå, det är då för väl, att du tog skäl! Jag sade dig j u genast, att det ej hade någon fara med — malboet. » Spinn, spinn! » j^^pinn, spinn, dottern min, i morgon kommer vännen din, då doftar åter linden; då spelar fågeln på åter skönt, ängen lyser det så grönt — då sjunger åter vinden; då klappar hjärtat åter kärt, då får du allt, hvad du begärt, ty friarn står oid grinden! » » Spinn, spinn, moder min — sjung icke mera oisan din, jag vet nog, hur det slutar; sänder. — O, min mor. den sorgen blef ditt barn för Befall mig i Guds stor! händer! » William Stange. Från kvinnans arbetsfält. Studier från Stockholms horisont af G. Gullberg. V. Kvinnan i sjukvården. Läkaren. » Svanhvit, ådrad hand är fager, När en blombukett den binder Eller gullomglimmad viftar Svalka åt två friska kinder; tusen kvinnor, som af falsk blygsel dröjde så länge som möjligt — oftast till det var försent — att kalla läkare till råd? Och skulle icke utsikten för kvinnorna att kunna kalla en kvinlig läkare till sin sjukbädd vara en glädjande, befriande känsla?