Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, genom afslutadt kontrakt förbundit sig att inom viss tid, i enlighet med den af E. K. M:t i Nåder gillade plan, verkställa berörda arbete, men detta företag, till följd af felaktiga beräkningar öfver jernvägens anläggnings-kostnad samt försummade inbetalningar för en stor del af de intecknade aktierne, måst i ofullbordadt skick afbrytas, hvarefter bolaget nödsakats offentligen förklara sitt obestånd samt till Svea Hofrätt ingifva sin cessions-ansökning, så har, enär de återstående interessenterne i företaget saknade utväg att åstadkomma de för detsammas utförande erforderliga stora tillskott, bemälda bolag hos E. K. M:t i underdånighet anhållit, bland annat, derom, att E. K. M:t täcktes göra Nådig framställning till Rikets Ständer om beviljandet af ett anslag å 75,000 R:dr, alt disponeras af det bolag, som för anläggandet af den påbörjade jernvägen blefve ånyo bildadt, samt förbunde sig att, i enlighet med ett af Löjtnanten C. Adelsköld nyligen uppgjordt kostnadsförslag och på de vilkor, E. K. M:t kunde finna nödigt bestämma, fortsätta och fullborda meranämnda jernvägs-anläggning. I anledning häraf och efter inhemtande af Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader underdåniga yttrande har, uti aflåten Nådig Skrifvelse af den 15 sistlidne Augusti, ehuru det nuvarande bolagets Direktion medelst kontrakt förbundit sig Bih. till 11. St. Skrifvelse, N:o 167 att, utan annat understöd från Statens sida än det till utgående från Handelsoch Sjöfarts-fonden beviljade lån, fullända detta arbetsföretag, E. K. M.t likväl, nied hänsigt till ej mindre ifrågavarande jernvägs nytta för nämnda landsorts transportrörelse, än möjligheten att derigenom, till allmänt gagn, åt flera orter sprida Norbergets rika malmtillgångar, och enär det kunde synas icke obilligt, att samma jernvägs-företag blefve annorledes, än medelst lån, af allmänna medel understöd!, till Rikets Ständer öfverlemnat denna del af bolagets underdåniga ansökning, på det alt Rikets
Frankrike är det land, som först antog detsamma, hvarest likväl, till följd af inkomna klagomål öfver de bedrägerier, hvartill det nya räknesättet föranledt, Napoleon år 1812 d. 12 Febr. nödgades genom en allmän författning afböja missbruket. Klyfning är det De 11 7 Maj. 3o3 nemi. en sak, sorn livar och en liegriper; det förslå alla, men j är ej så lätt att förstå; dertill fordras en mera rnathematisk insigt. Det är visserligen sannt, att om decimalräknesättet Skall blifva användt i afseende på mått, mål och vigt, bör öfverensstämmelse häremellan och myntet äga mm och decimalräkningen i afseende på det sednare jemväl införas. Men då del icke är bestämdt, att det verkligen tillämpas "i afseende på mått, mål oell vigt, skulle jag tro, att det vore olämpligt att antaga delta räknesätt i myntet, lör hvilken åsigt jag får åberopa det ytterligare skäl, att jag icke finner det vara rätt, att den mindre kunniga allmogen, på samma gång ett nytt mynt införes, skall besväras med ett nytt räknesätt, hvarföre jag tror, alt man åtminstone bör uppskjuta med detta systems införande. De öfriga 3 Stånden hafva dessutom icke antagit detsamma, och jag tior, att de icke komma att göra det. Hvad myntenheten angår, kan jag icke annat än understödja det project, sorn Gr. Löwenhjelm framställt, nemi. att dalem silfvermynt, eller 8 sk., måtte utgöra enheten, hvilken jag så mycket hellre föredrar, som den svarar mot en mark Hamb. b:co och således qvadrerar med ett mynt, kändt öfver hela verlden, oberäknad fördelen dels af en låg myntenhet, dels alt få aflysa riksdalersräkningen, då roan deremot, om kronan anlages, hvilken innehåller £ r:dr silfver, kommer i beröring med 3:ne slag af riksdalrar, hvilket förhållande måste medföra stora oredor. Hvarefter Hr von Qvanten uppläste följande:
Directionen skall i samräd »»»ed Riksens Ständers Rewisorer, fast, ställa Pensioner och Eppentance löner för dern, brvilkas befattningar i Räder ansetts böra upphöra, och för hwilka särdeles bewekande om. ständigheter förekommo till bewilljande af säda. ne förmoner utöfiver den hälft af Lönen, sorn de enligt Riksens Ständers ffrifwelse ffulle ät. njuta intill desi de til! andra tjenster kunde för. hjelpas, hwarigenom Eder Majit icke kommer att beswäras ined en alltid obehaglig pröfning af enskilda förhäilanden och behof: samt att Riksens Ständers mening är blott att allmän, na MagazinS-inrättningens räkenskaper skola, lika som Stats Werkets, wara ställde under en sädan granskning af Riksens Ständer och de. ras Rewisorer, sorn 30. och 68- §. §. i Riks. dags. Ordningen föreffrifwa; hwaremot Riksens Ständer i underdänighet förbehälla sig, att Magazins.Dircctionens Protocoll och öfrige Handlingar mä lemnäs till deras RewisorerS kännedom, pä det Riksens Ständer af deras berättelse wid nästa Lagtima Riksdag »nä kun, na hämtatillförlitelige anledningar, att om allmänna MagazinS-inrättningens framtida stick ZZ6 Den 18 October. eller bestånd, widtaga Le beflut som en dä wunnen erfarenhet gillade och dä warande omständigheter fordrade. Härjemte haima Riksens Ständer emed. lertid ansett lämpligt, att den i berörde under, däniga stnfwclse omförmälte Berättelse och Tabell, sä fort det sig göra läter, för hivarst är af Magazins Direcrronen frän trycket utaifwas.
Det var örn det första beslutet sorn votering uppstod, såsom Hr Cederschjöld torde erinra sig; men om det sednare beslutet skedde ingen votering. Frih. Boye: Den fråga, jag framställde till Gr. Cronhjelm och Hr Dalman, har blifvit besvarad på ettsätt, som hos mig undanrödjer den villrådighet, hvari jag verkligen stod, om jag borde gå på den sidan, som hegärde proposition till ogillande af betänk. N:o 12, eller på den sidan, som hegärde, att det skulle läggas ad acta. Min villrådighet är försvunnen; ty ehuru Gr. Cronhjelm upplyst, att något grundlagsbud icke finnes, som bestämdt medgifver eller förbjuder besparingarnas användande, har den värde ledamoten vitsordat sanningen af den uppgift, som Constit.Utsk:s betänk, innehåller, att vid sjelfva den riksdag, som gaf constitutionen och hvars Ständer således måste varit bäst i tillfälle att bedöma meningen af grundlagen; att vid denna riksdag och hvarenda riksdag sedermera hafva R. St. godkänt Konungens dispositionsrätt af besparingarna. Genom detta vitsordande har jag kommit till den öfvertygelse, att något fel mot grundlagen kan på intet vis tillskrifvas Hr Grip; men jag förblifvcr vid den enskilda tanke, som jag först yttrade, att Hr Grip har brutit emot grannlagenhetens fordringar, och jag är öfvertygad, att örn han sökt göra dem gällande i Statsrådet, hvars förhandlingar jag icke känner, hade det fall icke inträffat, som utgör föremålet för XJtskts betänk. Men då jag har att pröfva detta afvikandc från grannlagenhetens fordringar, står jag qvar vid de vilkor, grundlagen faster vid R. St:s magtutöfning i de fall, hvarom Reg.Fts 107 § handlar, nemi. att pröfva och tillse, om Rikets viii klöfver denna magtutöfning.
Enkans belägenhet är i allmänhet mera ömmande och bekymmerfull, än den i enklingsstånd försatte mannen; och det synes följaktligen icke vara oibiIligt, alt enkan, då hon ej har barn efter mannen, får åtnjuta den ifrågavarande serskilda förmonen af morgongåfva, hvilken, så vida den ej blifvit redan före vigseln utfäst, mannens arfvingar sjelfve ega att efter eget godtfinnande bestämma, antingen under nyttjande rätt, så länge hon enka sitter och ärliga lefver, till hvad som motsvarar! fidei , af mannens behållna lott, eller under eganderätt, lill ett värde motsvarande ~'de\ af samma lott. Att makarne, så snart deras giftorätt blifver lika, också böra till hälften hvardera vidkännas boets gemensamma gäld, öfverensstämmcr fullkomligen med grunderne i n Gap. Giftermåls-Balken. Någon förändring af samma Cap. lill redactionen får Utskottet likväl föreslå, nemligen i afseende å 2 §., slutet af andra punkten, derutur orden; "ehvad de under landsrätt eller stadsrätt höra", synas böra utgå, samt 2;dra momentet 7 §., rörande makars inbördes rättighet till vrderlag för under äktenskapet såld odaljord, hvilket senare lagrum, i allt fall är felaktigt redigeradt, såsom icke tillämpligt för de händelser då boet lyder under stadsrätt. Vidare och i sammanhang härmed företar äfven Utskottet tvänne hos höglofl. Ridderskapet och Adeln väckta, lill Utskottet remitterade motioner af Herr P. G. Cederschjöld samt Herr TV. F. Dalman, derom, att den rätt broders eller systers barn efter nuvarande Lag ega att, vid arfslägt, träda i sin aflidne faders eller moders ställe, måtte till syskons alla afkomlingar utsträckas. Herr Cederschöld har, under åberopande af Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag till Kongl.
Belägen invid en segelbar fjärd af Bottniska viken, är dess läge gynnande för handeln och man borde således kunnat hoppas att den fortare, än som varit fallet, skulle hafva förkofrat sig, men för dess framåtskridande i välstånd samt invånarnes bestånd och trefnad hafva mäktiga hinder förefunnits, af hvilka dock de flesta redan äro afhulpna och andra troligen efter hand komma att undanrödjas. Sålunda har Kongl. Maj:t under den 24 Juli 1850 i nåder bifallit marknadernas förflyttning från de närgränsande socknarne till köpingen och genom nådigt bref den 4 Februari 1851 att provincial-läkaren och apoteket der skola vara stationerade. Plankarta för köpingen är under den 6 Oktober 1842 i nåder fastställd och länder efter en af behofvet påkallad och under den 12 Oktober 1850 i 103 nåder bifallen förändring, så väl som de under den 17 Augusti 1847 i nåder fastställda byggnadsoch brandordningar, till noggrann efterrättelse, så att köpingen äger ett rymligt torg samt räta och breda gator och gränder. Den lyder i afseende på ordning och polis under kronobetjeningen i orten, i rättegångsväg under Själevads häradsrätt, samt i kyrkligt afseende till Själevads pastorat och har med delta gemensam fattigvård. För bevakande af dess angelägenheter och närmaste tillsyn öfver författningarnes efterlefnad, är i öfrigt en bland invänarne utsedd ordningsman af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förordnad. Vid 1845 års slut hade köpingen 52 invånare. Sedan dess har antalet icke betydligt tilltagit, men det är att förmoda det de i sednasle lider beviljade fördelar af läkare, apotek och marknader skola bidraga till köpingens förkofran både i afseende på antalet af invånare och dessas välstånd. Under qviuqvenniet uppgifves folkmängden efter mantalslängden sålunda: Skattskrifne. Skattfrie. Summa. Mankön. Qvinkön. Mankön. Qvinkön. Mankön. Qvinkön.
Ja, visserligen kan man förblommera och omhölja de fulaste saker, visserligen kan man smycka sjelfva lasten i den elegantaste yttre drägt; men är den icke derföre last, äfven om den under tidernas vexlingar upträder i andra former? Afven om ockret skulle bedrifvas under namn af den ädla, den preciösa, ja, den gudomliga räntan, så år och förblifver det dock ett lyte hos menniskan och Den 1 April. 5 ånna mera hos samhället, men allra mest uti lagstiftningen. Når det nu icke kan vara någon strid om att den fria räntan, då den missbrukas och öfvergår till ocker, är ett ond t och en synd, så måste några sådana bevekelsegrunder hafva gjort sig gällande, som vilja tillåta det onda, under förevändning att man icke emot laster och brott bör sätta positiva lagar, hvarigenom man inskränker menniskans frihet. Men äfven om det måste erkännas att man icke drifves till det rätta genom lagen, och äfven om tidens tendens ganska bestämdt är sådan, att man vill söka motarbeta det onda, icke med lagar, utan på annan väg; förmodar jag dock, att det icke är någon sådan evangelisk tendens, som, klart förstådd, kan med rätta sägas ligga till grund för detta förslag. Då det är fråga om att stifta lagar för ett samhälle, tror jag, att det icke går an att borttaga lagens skärpa och straff, så länge samhället är fullt af brottsliga menniskor. Det skulle då ej heller finnas någon lag, som förbjuder menniskan att stjäla eller att bedraga. Hvar och en lärer väl också inse, att ett kristligt samhälle icke kan umbära lagar, som hämma brotten, just emedan det gifves menniskor, som icke störas i det ondas utöfning af något annat korrektiv än lagens arin. I Guds ord bevisas att ocker är synd. Guds ord är ganska bestämdt i denna del, och den lag, som upställes emot ocker, hör icke till de gamla testamentets ceremonial-lagar, som skulle förändras i nya testamentet, utan till de moraliska lagar, som menniskan alltid skall hafva inskrifne i sitt hjerta.
— Sedan Post-styrelsen i allo vitsordat den utmärkta beskaffenheten af de genom Grefve Sparres försorg förfärdigade frimärken, jemte allt hvad dertill hörer, och erkänt den väsendtliga fördelen för Postverket att sjelf ega och kunna tillösa sig de för tillverkning af nämnde mårken nödige maskiner, förmenade likväl Styrelsen att Postverkets tillgångar voro så starkt anlitade att ej mer än 6,000 R:dr kunde Grefve Sparre erbjudas. I detta afseende var likväl Stats-Rådet af olika tanke och ansåg billigt och med Postverkets hästa öfverensstämmande att ifrågavarande fördelar detsamma bereddes, äfven med uppoffring af en större summa, hvarvid togs i betraktande do besvär och do kostnader Grefve Sparre fått vidkännas samt hans utan tvifvel yttrade medgifvande att endast emot en högre vedergällning än den af Postverket erbjudna afstå sin uppfinning. — Härtill kommer att GcneralPost-styrelsens beräkningar och värderingar äro hällne i så tveksamma ordalag att ingen hör förundra sig om Regeringen funnit lämpligare att taga det säkra för Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 5. 9 för det osäkra. Slutligen kan tilläggas att denna anmärkning beslöts inom Utskottet af 12 emot 11. Af Herr Nils Tersmeden: ”Behandlingen af ofvanstående ärenden inför Konungen liar ej synts mig vara af egenskap att böra framkalla de anmärkningar, hvilka den noggranna redogörelsen derför innefattar. Utskottet tyckes på samma gång för dessa anmärkningars framställande hafva med stor sorgfällighet sökt en form, hvilken skulle, om möjligt, likasom frånkänna dem egenskapen af anmärkning, men hvilken form derigenom kan lemna Rikets Ständer i ovisshet om hvad med desamma egentligen är menadt. Ett strängt iakttagande af föreskrifven form synes mig för ett Konstitutions-Utskott af vida större vigt, än behandlingen af de mål man här aktat nödigt framlägga inför Rikets Ständer. För detta Utskotts verksamhet äro gränsorna kanske skarpare uppdragne än för något annat.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Vtskoltets den 5 dennes bordlagda Ut låtanden ; N:o 65, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från Regements-pastors-bostället Westerhus, till utvidgande af Jemtlands Hästjägareoch Fälljägare-korpsers mötesplats å Frösön. N:o 64, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, i fråga om öfverlåtelse tili innehalvarne under full egande rätt, mot erbjuden lösen, af det s. k. Odelska Apreterings-verket i Stockholm 268 Prot.-Utdrag den 7 Mars 1860. N:'o 63, i anledning af Kongl, Maj.ts nådiga Proposition, angående utbyte af Skogvalitjirc-boslällel Nytorp mot Kronofjerdingsmans-bostället Lilla Tjärbruket i Wester-ltekarne härad och Södermanlands län; N:p (Ifi, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anvisande såsom boställe åt Länsmannen i Södra distriktet af Faurås härad i Hallands län, af det till Kronan indragna JV d. Förste Landlmätare-boslället, % mantal N';o 5 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande Länsmans-hostäilet | mantal N:o 1 Thorsjö Henrik i Gunnarps socken; N:b 67, i anledning al väckt motion angående sättet för bestämmandet af mcdelmarkegängspriset å räntebräder i Jönköpings län; N:o 68, i anledning af väckt motion, angående befrielse från onera för ett af Skellefteå stad inköpt hemman; N:o 69. i anledning af väckte motioner, angående stubb-örens anslående till fattigvård och odlingshjelp, m. m.; Ntb 76, i anledning af väckt motion, angående ersättning lill åtskilliga personer inom Hällnäs församling för oriktigt erlagd strömmings-tionde lii! Pastor i nämnde församling.
För frågans närmare utredning och beträffande sättet för reformens verkställighet hänför jag mig i öfrigt till Stats-Utsk:ts af motionären åberopade Utlåtm af åren 1854 och 1860, och önskar jag åt motionen all framgång. Gr. Mörner, Garl Göran Detlof: För så vidt jag vid en hastig genomläsning af denna motion kunnat finna, liknar den till det mesta en annan i samma ämne, hvilken för några dagar sedan väcktes af Hr von Koch. Jag behöfver då blott åberopa hvad jag yttrade vid remissen af den sistnämnda, nemi. att genom den föreslagna åtgärden skulle en del skattdragande befrias från en dem åliggande skatt, och om sådant bör ega rum, så bör det åtminstone ske på sådant sätt, att de genom kapitalisering inlösa densamma, och icke så att de få beloppet till skänks. För min del kan jag icke finna billigt att, såsom Ilr Charpentier föreslagit, lyfta denna börda från en särskild klass, och låta den återfalla på andra, som finge ersätta den derigenom uppkommande brist. — Den siste värde talaren har ordat om de svårigheter och omgångar, för hvilka man kan, till följe af nuv:de lagstadganden, blifva utsatt, och ur ett restitutions-mål derpå anfört ett exempel; men det torde säkerligen icke vara honom obekant, att samma svårigheter kunna möta hvilken räntegifvare som helst, isynnerhet om han icke känner den väg, han bör följa, eller det forum, dit han bör vända sig. Det är visser!, sannt, att mycket behöfver i vårt skatteväsende förbättras, men deraf följer ingalunda, att man bör åt en viss klass bereda fördelar på andras bekostnad; och lika rättvisa för alla är en grundsats, som synes mig äfven i 19:de seklet böra vinna tillämpning. Hr Charpentier: Den talare, som i denna fråga först hade ordet, har yttrat, att en af anledningarne, hvarföre jag yrkade qvarnräntans upphörande, vore de svårigheter, densamma medförde för vederb:de tjenstemän. Derom förekommer dock icke ett ord i min motion. Icke heller har jag, såsom han påstått, uppgifvit en annan summa än Hr von Koch.
Personliga frihet beröfwas; Nfwensom en Ämbets - och Tjensteman, hwilken säwm Riksdagsman wunnit inträde uti nägot Ständ, icke bör mot fin wilja under hwad föregifvande som hälst, kunna af nägon eho det än wara mä, twingas eller befallas, at lämna Riksmötet och til fin wanliga Tjenstgöring sig förfoga innan Riksdagens flut, om än den honom en gäng förundte permitzion eller Tjenste-levighet til ända lupit, utan ware Wederbörands förbundne, at förordna Vicarius, som emedlertid de syflan tilhörande göromäl förestär; dock härifrän undantagne de Militaire Personer hwilke under krigiske tider, kunna til äfwentyrs pröfwas oumbärlige emot Fiender och til Landets förswar, enär andre icke äro at tilgä." Hwilket tillägg synes mig destomera nödwändigt, som erfarenheten wisat, huruledes under de förffutne Riksdagar, de Personer af Ämbetsmän, hwilkas tänkesätt för wiste högre Jndividuers eller ock för Styrande Magtens affigter icke warit gynnande och behaglige, blifwit antingen förwägrade, tilständ at Riksmötet bewista, eller ock, sedan de wid Riksdagen instält sig anbefalde at ge Andra Landet s r.71, 172. 1.552 Den 29 Augusti. genast begifwa sig lil deras hemort; igenom hwilka ingrepp uti Niksdagsmanna Lagliga friheter, ändamälet förfelas, at under Riksdagarue fritt och otwungit rädstä om förefallande angelägenheter. Wi hafwe säkerligen icke at befara sädane eller andre ingrepp uti wära Riksdags-mannwrättigheter uuder styrelsen af den Konung, som antagit til Walspräk at Folkets wäl är Desi högsta Lag; Men thy wärr denne Monarcks lifstid kan icke blifwa ewig!
Ersättning för i följd af jernvägs-anläggningar exproprierad jord från kungsgården Noret samt 3:ne lands-stats-boställen, nemi.: åt Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län 100: — åt Länsmannen i Oppunda härads Vestra distrikt af Södermanlands län 21: —• åt Länsmannen i Grimstens härad al Örebro län 12: — åt Häradsskrifvaren i Wester-Nerikes fögderi... 32: — 165 Tillsammans, att tilläggas nuvarande kontanta anslaget för landsstaterna i länen 26,279 — 2:o Ohadt förslagsvårde å Indelta räntorna. Enligt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition N:o 1 samt i öfverensstämmelse med den gjorda beräkningen af Statsverkets inkomster under nästa statsregleringsperiod bör de åt landsstaterna anvisade indelta räntors förslagsvärde förhöjas med det jemnade belopp, hvarmed berörda värde under åren 1858—1860 uppgått utöfver den derför hittills antagna förslagssumman, eller med 46,550: hvaremot. och sedan, på sätt här ofvan synes, kontant vederlag för de i nuvarande lönerna inbegripna boställsräntor blifvit tilldeladt åtskillige tjenstemän, som komma stt frånträda sina nu innehafvande boställen; samt då dessa räntor, som framdeles blifva Kronan behållne, således böra från Iiiksstatsutgifterna uteslutas, så afräknas här desammas belopp sålunda, nemligen: Transport 46,550: — 26,279 — i Tillhör Expeditions-Utskottets Förslag till it/iderd. Skrifvelse. Biksmynt.
Jag vågar tro, alt denna satts, ensamt ufcsagd, icke utgör något bevis, emedan beviset skulle ligga i §:ns ådagalagda oföi enbarhet med förslaget. I sådan mening vore hvarje lag ett i förväg lagdt hinder, och bela Tryckfrihetslagen intet annat än ett dylikt. Då lagen erkänner en rättighet lios medborgaren, tillerkänner den sig likväl, att reglera utöfningen af denna rätt. Eljest kunde ju hvarje §., som ordnar formen af denna utöfning, anses såsom ett i förväg lagdt hinder; men om man jemför detta med ordalydelsen i Tryckfrihetslagen, skall man finna, att inga andra hinder förbjudas, än de, som lagen sjelf icke utsätter. Ett vilkor för utöfningen af en rätt kan ej vara hinder. Hvar och en Svensk man har rättighet, enligt Slats-författningen, att till alla embeten och tjenster befordras utan afseende på börd. Detta hindrar icke den speciella reglering, att vilkor bestämmas i afseende på hvad som erfordras för att vara lagmässig sökande. Lagen utsätter borgen för uppbördsman; hvar och en kan blifva det, men han måste uppfylla vilkoret; och att det vilkor jag föreslagit ännu ej står i lagen, bevisar ej, att förslaget är oförenbart dermed, emedan lagstiftaren, som sjelf är den befogade myndigheten, när han stiftar, upphäfver eller förändrar lag, kan gifva lagbjudande egenskap åt hvad ännu blott är ett förslag. 58 H. A 3 7* Den 25 Januarii e. m. Herr Cederschjöld anför, i afseende å de anmärkningar jag gjort om tillvaron af personalitets-andan, att han, den värde Talaren, sjelf icke kan vara okunnig derom, emedan han sjelf varit föremål derföre, men att lian ansett det allmänna bästa kräfva en uppoffring af hans känsla i delta hänseende. Detta är ädelt tänkt.
Men på fjortonde dagenom i första månaden är Passah Herranom. Och uppå femtonde dagenom i samma månaden är högtid; i sju dagar skall man äta osyradt bröd. Den förste dagen skall kallas helig, att I sammankommen; intet tjenstearbete skolen I göra deruppå. Och skolen I göra Herranom bränneoffer, två unga stutar, en vädur, sju årsgamla lamb utan vank; Med deras spisoffer, tre tiungar semlomjöl, blandadt med oljo, till hvar stuten, och två tiungar till väduren; Och ju en tiung till hvart af de sju lamben. Dertill en bock till syndoffer, på det I skolen försonade varda. Och det skolen I göra om morgonen, förutan det bränneoffret, som ett dagligit bränneoffer är. Efter detta sättet skolen I hvar dag i de sju dagar offra bröd till en söt lukts offer Herranom, till det dagliga bränneoffret, dertill dess drickoffer. Och den sjunde dagen skall kallas helig ibland eder, att I sammankommen; intet tjenstearbete skolen I göra deruppå. Och förstlingens dag, då I offren det nya spisoffret Herranom, när edra veckor äro framledna, skall helig kallas, att I sammankommen; intet tjenstearbete skolen I göra deruppå. Och skolen I göra Herranom bränneoffer till en söt lukt, två unga stutar, en vädur, sju årsgamla lamb; Med deras spisoffer, tre tiungar semlomjöl, blandadt med oljo, till hvar stuten, två tiungar till väduren; Och ju en tiung till hvart och ett af de sju lamben; Och en getabock till att försona eder. Detta skolen I göra, förutan det dagliga bränneoffret med sitt spisoffer; utan vank skall det vara; dertill deras drickoffer. Och den förste dagen i sjunde månadenom skall ibland eder kallas helig, att I sammankommen; intet tjenstearbete skolen I göra deruppå; det är eder trummetandes dag. Och I skolen göra bränneoffer till en söt lukt Herranom, en ungan stut, en vädur, sju årsgamla lamb utan vank.