Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på hvad en värd talare här yttrat, att man i Skåne reser öfver till Danmark, får jag till en början nämna, att ett serskildt tillstånd är meddeladt Gen.-Befh:ren i Skåne, att lemna 8 dagars permission ät alla officerare inom provinsen, för att resa öfver till Danmark; likaså hafva, om jag icke bedrager mig, Kommendanterne i Malmö, Landskrona och Helsingborg fått rättighet alt lemna passsedlar åt personer att på 36 timmar fara öfver till Danmark. Hade motionären i sin framställning yrkat, att för civile embetsman det skulle lemnäs rättighet åt någon legal myndighet eller deras Chefer att gifva dem permission att på kortare tid resa utrikes; så tror jag visserligen att Usk. skulle dervid hafva fästat mycken upmärksamhet, men att, såsom den gamla författningen tyckes afse, lemna åt en hvar embetsman rättighet, att utan sina förmäns medgifvande, utan att hafva fått tillstånd af någon legal myndighet, resa utrikes, möjligen under tider då de hade tjensteförrättningar att fullgöra, det tror jag att Utsk. med allt skäl ansett vara orätt, och mig har det snarare förundrat, att en sådan rättighet någonsin egt rum, än att den varit inskränkt inom så kort tid. För öfrigt är det mig likgiltigt om Betänk, återremitteras, enär 2 Stånd redan vidtagit denna åt 30 * 468 Den 11 Februari. gäld, och Utsk. således kommer att i alla fall ånyo behandla frågan. Ilr Ribbing: Det är bra märkvärdigt att en sådan fråga, som denna, kunnat gifva anledning till yttranden af så olika tankar, och det förvånar mig, att dä Författningen, om än icke alldeles uphäfd, dock är betydligt förändrad, man ändock vill att den skall qvarstå; men det förvånar mig ändå mera, att en värd talare bär bredvid kunnat såsom ett skäl åberopa att man icke bör genera Konungen med skrifvelser, ty det skulle just hafva varit att förekomma en mängd skrifvelser om Utsk. lemnat upmärksamhet åt förslaget, emedan nu hvar och en måste besvära Konungen med underd. skrifvelser om tillstånd att resa utrikes.
Rikets försvar från äldre tider blifvit utgjordt med ett beständigt Båtsmanshåll, bestående af både indelning och rotering. Det förra utgör ett belopp af omkring 860 hela Hemman , som , enligt contract, äro skyldige att till årlig tjenstgöring utrusta och underhålla 1500 Båtsmän.’5 ”Hemmans och Jordeboks-rentan är väl anslagen för denna indelnings vidmagthällande, som uppgår ej till mera än ungefär |:delar af det belopp, som till Båtsmännen blifvit i varot och penningar anordnadt, heldst på hvarj^ nummer endast 17, 18 högst 20 Daler Silfvermynt, räknadt efter 3 Dal. på Riksdalern , blifvit anshgne, men karlen, i grund af samma contract tillagd 24 Dal. lön, som efter lika beräkningssär. blifvit till större delen förvandlad i varor, så att hvarje Batsman enligt ortens priser kostar 10c R:dr Riksgälds.” ”Denna tryckande indelning har från dess första, inrättning innefattat både ordinarie vargering och fördubbling, heldst de tvänne karlar, som på ett helt Hemman utgöras, måste lika med hvarandra förrätta årlig tjenstgöring samt njuta '82 4: Deri 7 Juli, njuta lika lön och utredning af dess anslagna Bönder”.
Herr Grefven och LandtMarskalken, viii början af föredragningen utaf detta Memorial, förklarat, det anmärkningarne skulle vid hvarje § upprepas, och att Hans Excellence ville å hvarje § serskildt framställa proposition. Jag hemställer då, huruvida någon annan ordning nu kan komma att iagttagas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det han vid början af föredragningen utaf förevarande Memorial, i likhet med hvad Hans Excellence alltid tillförene, då ett Betänkande punktvis blifvit föredraget, iagttagit, till Ridderskapet och Adeln framställt, om icke Ridderskapet och Adeln ville tillåta, det Hans Excellence, för mera ordnings och redighets skull, vid hvarje moment särskildt inhemtade Ridd. och Adelns tanka, och hade Ridd. och Adeln då lemnat sitt bifall till denna framställning; i anledning hvaraf Hans Excellence nu hemställde, om icke samma ordning vid desse frågor finge bibehållas. Bifölls, Herr Cederschjöld; Då allt det återstående af förslaget endast rör rättegångssättet, och den af mig gjorde anmärkning således är tillämpelig till hvarje serskildt moment, skulle det blifva onödigtvis vidlyftigt att upprepa samma sak så ofta; man skulle lill och med kunna inkomma i kin - Den i Februarii f. rn. kiga förhållanden, då, vid de nya momenten, det vore svårt att för hvart och ett i hast se, om det kunde inpassas med bibehållandet af Juryinrättningen. Jag tror derföre, att det så väl för redactionens sammanhang, som för tidens vinnande, vore häst alt åt ConstitutionsUtskottet öfverlemna, att, i enlighet med det beslut Ridderskapet och Adeln fattat, i afseende å rättegångssättet i Tryckfrihetsmål inrätta redactionen af de nu ifrågavarande §§:ne.
395 att man tillagt det egentliga lagbrott, eller sådane mål, sorn tillhöra Domstols handläggning, böra undgå Kyrkorådets Domsrätt, torde det dock vara svårt, att uppdraga linien emellan livad, som af d< t Dgstridiga år lagbrott eller icke. Denna svårighet har ej längesedan verkat derhän , att ett Kyrkoråd ålagt öfvermaga qvinna ris för stöld eller snatteribrott, sorn o~ vedersägeligen icke böra komma under denna nya Domstols pröfning. Det måste antagas, att synnerligast på Landet , allmogen och dess barn åro egenteligen de, sorn komma under tilltal inför KyrkoRåd, och att desse mindre hyfsade, uti Naturens okonstlade enfald lefvande medborgare icke hafva sinnet och tankan öppne för fataillers beräknande och bevarande. Då nu Förordningen bjuder, att den som åt KyrkoRåds beslut ej nöjes, skall innan nästa dag efter dess afkunnande tillåndagår, sitt missnöje hos Ordföranden anmäla, följer, att, om KyrkoRåd upptagit, pröfvat och afgjort ett mål, som icke egenteligen ingått uti kyrkodisciplinen, eller inom Religionens eller sedlighetens områden, om Kyrke Rådet fällt sitt godtyckliga beslut så, att en yngling, hvars första felsteg ofta år éfverilningens, stånplas med vanäran af ett stockstraf, eller om KyrkoRådet på ett eller annat sålt annars trådt in uti den egenteliga Domare-magten, men föremålet för dess beslut, af okunnighet underlåtit formaliteten, att innan nästa dag tillåndagått 596 Dea 5 Martii, gifva sitt missnöje tillkänna; så skall detta beslut, så lagstridigt det ån må vara, ovågerligen anses laga kraftvunnit, och verkställigheten deraf ovilkorligen följa, synnerligast som Pastors requisition derom hos Kronobetjeningen ej får vågras.
N:o 212.) S. A. K. Uti Proposition till Rikets Stånder af den 29 sistlidne Maj har E. K. Maj:t behagat i nåder erinra, hurusom Rikets Stander uti skrifvelse af den 22 September 1854 i underdånighet anfört: — att, med afseende på de våsendtliga fördelar i så vål allmänt som enskildt hänseende, hvilka skulle beredas af en välgörenhetsinrättning, hvarifrån sjömän, tillhörande Svenska handelsflottan, hade att under en kraftlös ålder åtnjuta stadigvarande understöd, framställning blifvit hos Rikets Ständer gjord derom, att en pensionsanstalt för handelsflottans skeppare, styrmän och öfriga sjöfolk måtte bildas och åt en för hela Riket gemensam styrelse till omvårdnad och förvaltning anförtros; att denna anstalt borde tillförsäkras en årlig inkomst af omkring 45,000 R:dr Banko, och att för beredande af tillgång härtill måtte anvisas ej allenast de afgifter, som, enligt 1748 års kofferdi-reglemente och Kongl. Kungörelsen den 28 Augusti 1828, af besättningar och rederier för likartadt ändamål erlades till sjömanshusen, samt den sjömännen tillkommande föringen, hvarmed de sjöfarande borde sjelfva bidraga, utan äfven dels en lika stor summa, som föringen utgjorde, eller omkring 16,000 R:dr Banko af handelsoch sjöfartsfonden, och dels från tullmedlen hvad för fyllande af ofvan uppgifna totalsumma vidare erfordrades; — att Rikets Ständer, vid öfvervägande af denna framställning vål insett vigten och fördelarne af en sådan anstalt för sjömäns pensionering, helst derigenom frestelserna folk. Eäspeditions-Uls kottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 200.
Herr von Möller yttrar, att grefve H. till följd af sina framstående egenskaper intog » i Första kammaren samma ansedda ställning, som han förvärfvat sig på riddarhuset. Han hade obetingadt blifvit denna kammares ledare, om dess majoritet hyst den öfvertygelsen, att han lärt — att glömma. Vi våga uttala att — åtminstone i början af den unga kammarens tillvaro och innan dess ledamöter något närmare lärt känna hvarandra — det röjdes hos ett ej ringa fatal arten af det svenska skaplynnet att gerna vilja ana dolda motiver för den individuella handlingen och att, vid blotta tanken om någon biafsigt, ej blottunderkänna sakens vigt, utan jemväl misskänna personen. Detta senare har ej sällan hårdast drabbat dem, som minst vårdat sig om att lik Talleyrand, medelst talet dölja sina tankar. Grefve Hamilton insåg snart, att kammarens majoritet, tillgifven sakernas#nya ordning, betraktade honom med misstroende, och vi kunna, utan att fela mot grann-lagenhetens fordringar, säga, att detta bestämde den ställning, hvilken han sedermera vid riksdagarne intagit. Stående utanför de partigrupperingar, som tid efter annan bildat sig, har han åtnöjt sig med att uttala sin mening i vigtigare frågor, obekymrad om flertalets bifall eller misshag deraf skulle blifva en följd. Det må lemnas derhän, om han häri handlat klokt och om han ej skulle tjena det allmänna bättre genom att sluta sig till den fraktion inom kammaren, hvilken han med sina åsigter närmast tillhör; men det torde icke obetingadt böra klandras, om han försakat det inflytande och det förtroende, han endast kunnat vinna genom att söka dem. » Så långt biografen. Grefve Hamilton hade i sin reservation lofvat att stödja » den unga Svea », och det är ju möjligt, att han sökte på sitt sätt uppfostra henne, men visst är, att han åtminstone icke sträckte sin välvilja i detta afseende också till de män, som härmast stått kring den ungas vagga, ty systematisk var den opposition, han riktade mot den Geerska mini-stéren, och denna opposition var så mycket farligare och träffade så mycket djupare, som den var klädd i den mest eleganta och verldsmannamessiga form.
Therföre bör Ehrs Majesteet Hwar tacka, som haar skäl och weet — Uthi mitt fädhernesland widt, Ther iagh troor Guds ord bliff wer spridt. Iagh weet ock thet, at werlden all Skal loffwa ehr i thetta fall.” Fjerde akten. Kung Olof har med sång och lustigt spel sökt döfva sin oro om sin själs salighet, men ”när spelen begynt lijdha har mitt hierta begynt swijdha.” — Sc. 2. Præfectus berättar för konungen, att främmande män, fromma och stilla, hafva kommit in i Småland; de sätta fram ett hvitklädt bord och der ställer sig den gamle, klädd i hvitan särck, omgifven af de andra, och talar än högt, än sakta. Konungen anar, att det är de engelska presterna och befaller præfekten föra dem till honom. — Sc. 3. Sigfrid och legaten samtala om Götherna; den förre har hört, att det är ett manhaftigt folk, och qvinnorna lika stridbara som männen. Legaten bekräftar det och omtalar, att under konung Berick lemnade de första gången Sverige och öfversvämmade Europa, innehade ”Tyskland, Wälskland, Francke rijke, Hispanien, andre slijke, Pannoniam, Illyriam, Moesiam, Daciam, Thraciam, Græciam, Sedan alt bortåth thet sträte, Till Mæotis kärr sitt säte Haffwa Götherna hafft inne.” Slutligen delade de sig i hopar, och konung Philmer drog åt Asien och gjorde det skattskyldigt under 1500 år. Sigfrids fråga, om ej äfven Amazonerna äro af de Göther, bejakas af legaten, och den förre, som säger sig ej vilja strida med ett sådant folk, beder Gud upplysa det och sända det sitt ord. — Sc. 4. Præfectus ber Sigfrid skynda till Skara till konungen, och Sigfrid bjuder, att på denna ort skall på Guds befallning byggas en kyrka, som skall heta ”Wägzöö.” ”Ty hvar och en, som klädher kall Och eliest leffver måste döö,
Det är icke länge sedan Ridderskapet och Adeln lika med sine MedStänder tillagt en årlig vedergällning åt en värdig Medborgare, hvilken, utan att i detta afseende hafva gjordt så betydliga uppoffringar, icke hade varit i behof deraf. Jag har med glädje deltagit uti detta beslut, som var ett ädelt uttryck af National rättvisa och högaktning. Men då Nationens Representanter således visat sitt deltagande för en person, som genom medboi - 65 o Den 2 g Maji. gerliga företag sökt gagna det Allmänna, må de icke eller glömma, att fästa afseende på deras lättmätiga fordringar, som, i grund af förfäders nedlagde mödor, nu yrka, att blifva orubbade uti besittning af hvad sora blifvit försäkradt. Må det icke glömmas, att dessa loften varit anledningen till dessa trakters odling, och nu varande fördelaktigare belägenhet; må det icke glömmas, att det värde skogen nu derstädes har. är följd af dessa anläggningar må det ändtligen icke glömmas, att Bergs* handteringens bestånd står i närmaste förening med Jordbrukets, emedan afsättning och arbetsförtjenst derigenom beredes åt Landtmannen, och att säkerheten af medborgares besittningsrätt är det första och oundgängligaste vilkor för Statens förkofran och välmåga. Det är på sådane grunder allena jag skulle våga yrka och hoppas, att all förändring af redan vidtagne beslut, rörande Recognitions-skogar. ne, bör upphöra, och frågan derom förfalla. Men til! de allmänna skäl, sorn tala härföre, bör jag ännu tillägga, att Recognitionsafgiften icke är den enda förmon Kronan dragit af desse skogars öfverlåtande åt Bruksägare. Hammarskatts jern, tionde tackjern, bevillningar och afgifter så af Bruken, som i sednare tider för sjelfva kolrättigheten hafva varit directa inkomster af Bruksanläggningen, och i följe af den samma hafva nya bostäder, stora uppodlingar af aflägsne och tillförene öde platser, samt de inkomster, som af en ökad folkmängd härröra, varit omedelbara verkningar deraf. I $n tid då dagligen omtalas den stora och obe
Revisorerne hafva upplysningsvis velat tillkännagifva, att kostnaden för denna byggnad, hvartill från och med år i812 till och med 1828, enligt Stats-Utskottets vid 1828—-1830 årens Riksdag afgifne utlåtande, (i anledning af verkställd granskning utaf de till Allmänna Garnisons-Sjukhus-Byggnaden anslagne medels förvaltning) är vordet anslaget 255,218: 2. 7. och för år 1829 enligt Rikets Ständers beslut 2.0,000: samt för åren 1830 med 1832, enligt d:o, tillhopa 97,000: uppgått till sammanräknade 372,218: 2. 7. Och har det belopp af 326 R:dr 24 sk. n r:st., hvilket, jemlikt Räkenskapens föranledande, vid byggnadens fullbordan fanns behållet: och uti Kongl. Stats-Contoret deponerades, derefter blifvit, på grund af Kongl. Ma jäs, uti Nådigt Bref den 25 Mars 1834, bemälte Embetsverk medelte befallning, öfverlemnadt till Directionen öfver Allmänna Garnisons-Sjukhuset, för att användas till bestridande af nödige utgifter i och lör planerande och förskönande af nämnde Sjukhus tillhörige gårdstomt. Extra Anslagen till Försvars-Verkets iståndsättande. Fördelningen af dessa vid 1830 års Riksdag beviljade anslag, bar såsom Räkenskaperna utvisa, år 1834 gått i full verkställighet, på sätt denna fördelning i Stats-Utskottets, vid sednaste Riksdag afgifne och af sist församlade Revisorer åberopade, Utlåtande N:o 251, blifvit till Rikets Ständers kännedom meddelad.
Hon hade älskat varmt och lidelsefullt, så som hennes natur var mäktig att älska, och trott sin kärlek besvarad, då den älskade begärde hennes hand. Hennes far hade varit stolt åt att hon skulle få grefvinnetitel, oaktadt grefven i gengäld fordrade en stor summa som hemgift. För henne betydde hans titel och hennes pengar intet — hon älskade, det var allt för henne. Sedan katastrofen inträffat, löste hon honom från hans löfte med en hemlig förhoppning, att han ej skulle mottaga offret. Han tog likväl mot det, och hon fick tömma också den bittra kalken. Tre år hade förflutit sedan fadrens död, och hon bar ännu sorgdrägt. Hon kunde ej förmå sig att kläda sig annat än i svart, Hemslöjd. För våra husmödrar — och hvarför allenast för dem; det finnes väl mången qvinna ntan eget bo, som gerna mottager ett nytt uppslag till en praktisk och gifvande hemslöjd — böra de nya stickmaskiner, som j. E. Eriksons mek. verkstad härstädes nyligen fört i marknaden, blifva välkomna. Bed. har å utställningslokalen vid Drottninggatan gjort sig förvissad om det nya fabrikatets framstående förljenster och mångsidiga användbarhet, hvilka för öfrigt redan i somras å den stora expositionen i Köpenhamn rönte ett ampert erkännande, som tog sig uttryck i den högsta belöningsmedaljen. hon kände som hade hon ej rättighet att bära ljusa färger. Vänner hade välvilligt erbjudit henne ett provisoriskt hem eller hjelp att skaffa henne någon plats. Hon bodde också en tid hos slägtingar, medan hon gick igenom ett små- skolelärareseminarium. Oaktadt slägtingars och vänners ifriga protester mot att hon valde en dylik anspråkslös utkomst med dess mera tarfliga samhällsställning, vidhöll hon likväl envist sitt fattade beslut. Folkskolelärarinna ville hon bli och ingenting annat — inte guvernant eller kassörska eller telegrafist — nej, just det hon valt, syntes henne lämpligast och lättast att ernå. I oberoende skulle hon få lefva, i en obemärkt ställning, undangömd i en småstad eller på landsbygden.
Och som, när ägaren icke inom föresatt dag, eller, da förfallotid ej är utsatt, esker ffedd upsägning, betalar sin skuld, Panchafwaren äger, enligt sistnämnde g §. jämförd med Kongl. Förordningar»? Sen iz Juni, IZ02 samt den 28 Jtmii 1798 §» ro, rätt att panten upbjuva, pä sätt som om köp stadgas, samt innan laga ständs tiden, tilländagar, derest ?j annars om wihr pris dem asämjer, läka panten »värdera, hwarefcer, om ägare» eller bördemän icke inom witz tid lösen erläggrr, ägande rätten tillfaller Panchafwarsn, emot det för honom salunda bestämda pris; bör wäl detta stadgande hädanefter tjena till efterrättelse sä wäl om förpantade Säterier, Raoch Rörs-, Frälst och Bergsmans hemman, som om annan jord. Hwarfäre för de händ elsee, Dä i pamsbrefwer witz Den 2r December. rZ7Z witz tid kill inlösen är bestämd, uägok yittttrgars stadgande icke synes nödigt.
Föredrogs Constitutions-Utskottets Memorial af den September, innehallande berörde Utstötts utlåtande, i anledning af dest förrättade granstnmg af Stats-Rädets Protocoll; och dä, i anledning deraf, Stats-Rädets Ledamöter, Föredragande och Konungens Rädgifware i Commando-mal äro all answariglet för sina Embetens utöfning, intill den dag innewarande Riksdag börjades, Heftöts att Epmditions-Utstottet stulle anmodas, att denna frikallelse i Riksdags-beslutet införa. ' S. D. Föredrogs a nyo det ifrån det särskilda Utstött, Riksens Ständer, i afseende pä medlen till Riksdagens förkortande,. nedsatt, inkcmne och, den ii dennes, pä bordet laq'de Memorial, innefattande utlåtande öfwer Riksdagsmannen Oxelberg till Utstottct remitterade motion i samma ändamål; hwilket utlätande Högloss. Ridderstapet och Adeln till alla delar gillade. S. D. Före - Den 13 September. 19g S. D. Föredrogos ä nyo Banco-Utflottets, den 30 Augusti, pä bordet lagda Memorial af den 29 i samma manad, samt Stats-Utflottets Memorial af^ den Z September; hwilket, den 7 i samma manad, lades pä bordet, bägge rörande Stats-Werkets liquider med Banguen af Räntaoch Capital-afbetalning för Bgnquens gjorda förflott till Staten; och beflöt Högloft. Ridderflapet och Adeln, efter noga pröfning af frägan, och de, i anledning deraf infordrade Handlingar, att till Statsutskottets, rörande ligmdations-sattet häraf afgifna, och af Banco-Utskottet äfwen gillade förslag, till alla delar sitt bifall lemna. Herr Lilliefelt, kkinric gollin, uppläste till Protokollet ett sä lydande Wärdsamt Memorial!
Stutt Stibr S: 50. §. n. Saxeringöntännen ega rättighet att, efter bett i 8 § uppgifna grttnb, påföra bemtdning, få mål öfmer be uti 9 od) lo §§ beftämba minimUafgifter, font ocf båbe öfmer bett l)ögfta od) emellan tmäitne af be uti jtftttämnbe § flabgabe flafierne för bett perfott, pmilfett be pröfma icfe ffätigcu böra åläggad afgift efter någon af fattima flajjer. Sareringdutännen ega äfmett att påföra bemittning unber minimUafgifterne för atta i 9 ocp 10 §§ itämnbe perfoner, bå be, utan att mara attbeteö utfattige od) på fåbait gruitb fran afgift frie, lifmät ej mätta ben faftftåtlba minfta afgift ten erlägga. tDetfauima iafttaged i affeenbe å bent, font, et)uru eganbe enffitb förmögenhet, tifmät brifma få obetpbtig rörelfe, att ben ide aitfed mot)mara mi tDejja förf>åttauben ffota boet, meb bemid af meberbörlig ^>anbeté 2:o 2Den åter, font å färffitba orter brifmer t)anbtering etter röretfe, påföred å tjmartbera ftättet SSemitlning för ben infomft, t)au ber a ufed fjflfma. 3:o gör @årbfarit)anbcl ffatl ben, forn fåbait t)anbet ibfar, tarerad tift SSe 4:o tDe af fRibberffapet od) Stbetn, famt äRagijlratds od) anbre petfoner, font i någon ftab I)afma fåbait f)anbtering od) röretfe, att be, t anfeenbe bertitt, funna räfitad btanb @ro(j
Mrt inkomma med Förslag så väl till skälig ersättning åt Dylta Svafvelbruk» innehafvare för hvad de genom upphörandet af FriSocknarnes genom K. Mrts Nådiga Resolution d. i5 Sept. 1815 bestämde tjenstbarheter och hembudsskyldighet af dess skogsproducter, kunde komma att förlora, som ock till FriSocknarnes roterande eller RotefrihelsAfgifts erläggande, hvilket underd. Förslag jemte K. Mrts Nådiga Proposition i ämnet R. Strr utbedja sig mätte vid nästa Riksdag till R. Strrs Grundlagsenliga behandling öfverlemnas. Utlåtande, rörande liqvidationen af åtskillige Medborgares i de förente Nordamerikanska Staterna fordringsanspråk bos Svenska StatsYerket, (I A.) Med tillkännngifvande ali K. M:t eli Nådig Skrifve! se den 21 Juli 1820 anbefallt K. SlatsContoiret, alt för berörde ändamål, af under liander hafvande vexcltillgäng, såsom förskott emot ersättning den K. M:t framdeles ville bestämma, till StatsSecreleraren för Handelsoch Financeärenderne aflemna Yexlar på 60,000 R:dr Hamb. Banco, hafva It. St:rs år 1827 församlade Revisorer anmält, det de rörande detta ämne icke erhållit annan underrättelse, än den som innefattas uti ett dem tillställt K. Bref af den 5 Ju]ii 1827 hvaraf inhemtats: att ofvanberörde ersättningsanspråk härledt sig från seqvestrerade och försålde varor i fd. Svenska Pomern åren 1810 och 1811: att ersättningen för den förskjutne Summan, beräknad till i52,5oo R:dr Svenskt Banco anvisats på den del af mindre Creditivet, som blifvit anslagen för andra högst vigtiga och angelägna föremål, än utomordentliga anstalter för Rikets försvar, samt att K. M:t tillika i Nåder befallt, att Räkenskaper bestyrkande ofvannämnde medels användande skulle vid nästa Riksdag lill R, Stirs Stats-Utskott öfverlennäs.
Revisorerne erinra, att deruti icke blifvit inbegripen den £ procent stämpelafgift, sorn vid försäljning af utländska obligationer i England erlägges, hvilken afgift, om den af Riksgäids-kontoret komme att utgöras, hvarom låoekontraktet icke upplyser, ytterligare fördyrar 1864 års lån. Ehuru således sistnämnde lån är dyrare än någotdera af de båda föregående, anse Revisorerne, att denna omständighet i och för sig icke utgör anledning tili klander, epär tiden för lånets negocierande avedersägligen varit särdeles ogynnsam. Men vid betrak - — 72 — tande derjemte af det sätt, hvarpå Fullmäktige tillvägagått för att fullgöra Rikets Ständers i detta hänseende dem lemnade vigtiga och ansvarsfulla uppdrag, har hos Revisorerne stadgat sig den Öfvertygelsen, att Fullmäktige ingalunda ådagalagt ali den sakkännedom och omtänksamhet, som Rikets Ständer kunnat förvänta af en delegation, hvilken, utan att vara bunden af några utaf Rikets Ständer pä förhand gifna inskränkande föreskrifter, fått förtroendet att besörja ifrågavarande upplåning på det sätt, densamma funne vara »lämpligast och ändamålsenligast för beredande af de för staten mest fördelaktiga vilkor». Redan vid det sammanträde den 8 Oktober sistlidne år, då lånefrågan första gången hos Fullmäktige förevar, funno Fullmäktige tidsförhållandena vara sådana, »att »lånet måhända icke skulle kunna erhållas på lika fördelaktiga vilkor, som derest Fult»mäktige några månader tidigare varit bemyndigade utsluta detsamma».