Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Danmark, hvars tillgörande af en hög embetsman för några plenidagar sedan på detta rum åberopades, såsom exempel till efterföljd, har man nyligen bestämt lönerne i spanmål, derföre att denna vara är den säkraste mätaren af penningens alltid omvexlande värde, under det att man hos oss afskafiat detta löningssätt, som otvifvelaktigt är det naturligaste och då Regeringen tagit initiativet härtill, tror jag mig icke hafva saknat skäl att lägga henne till last, att det är hon, som framkallat det vilkor, Ständerne fästade vid det löneförbättringsanslag, som Den 23 September e. m. 353 sorn de vid en föregående Riksdag åt Landtstatsljenstemännen beviljade. Ilr af Dalström: Med anledning af hvad jag förut yttrat anhåller jag att denna punkt måtte blifva återremitterad. Gr. Sparre, Erik: Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, men då jag befarar, att en återremiss biifver resultatet af denna discussion, har jag' icke velat låta densamma komma till Utsk., utan någon motsägelse emot de yrkade lönetillökningarne. För min del (år jag således förklara, alt jag icke funnit något giltigt skäl anfördt för tillökningen, åtminstone beträffande LänsNotarierne och LandsKanslisterne. Vi böra ihågkomma, att de förre icke hade någon ordinarie lön förrän en sådan vid sistlidne Riksdag dem beviljades, samt att den nu från 500 till 750 Rdr förhöjda lönen dock icke är så alldeles obetydlig. Det bör jemväl ihågkommas, att LänsNotarien utan allt tvifvel erhåller någon del af de sportler, som tillfalla LandsSecreteraren. Vi veta äfven att LandsKanslisterna hsfva tillfälle att genom kommissioner bereda sig inkomster. Den enda anledningen till en återremiss torde vara den, att få förhöjning i LänsBokhållarnes löner, för så vidt de blifvit föreslagna till mindre än 1,000 Rdr. Då man i allmänhet antager denna summa såsom det minsta belopp för en Statens tjensteman, som ej har att påräkna några sportler, torde en lön för LänsBokhållare af endast 800
Ny författning angående gårdfarihandel i Sju Häradsbygden och Ulricehamn och Borås är utfärdad. För att befrämja avsättningstillfällen för produkter från Öland har en stad blivit anlagd med namnet Borgholm. Några andra platser har blivit köpingar. För att säkrare bestämma fartygs dräktigheter har utfärdats nytt reglemente för mätarna. Hamnbyggnaderna i Malmö och Hälsingborg fortsätter. Kongl Maj: t ämnar överlämna till Ständerna den viktiga frågan om förbättring av Sveriges nu gällande mått, vikt och mål. För att bereda tillfälle till nyttig handelsgemenskap mellan de under Kongl Maj: ts spira förenade rikena, har friheter i förseln med varor genomförts och tullfrihet för norska och svenska produkter och manufakturvaror med svenska och norska fartyg. Till kontroll av missbruk av Svenska flaggan och för övrigt betrygga den säkerhet som den njutit i alla farvatten har örlogsfartyg sänds till Medelhavet, vilkas kryssningar haft önskad effekt. Vänskaps och handelstraktat i fristaterna i Nordamerika har ratificerats. Minskning av tullavgifterna har i vissa fall ägt rum vid handel på fasta landet i Sydamerika för att uppmuntra försäljning av svenska produkter. Särskilda förmåner har beviljats för handelsföretag på Ostindien. Tillstånd att färdas förbi Konstantinopel på väg till och från Svarta havet är utverkad. Svenska och engelska skepp skall betala samma skeppsumgälder Nederlagsfriheten för utländska lovgivna varor till Stockholm ger ökade tillfällen till varubyten med det grannrike varifrån huvudstaden hämtar en del av sina förnödenheter. Tiden är utsträckt till två år. Ny sjötulltaxa för utgående varor varigenom avgifterna minskas. I övrigt gäller sjötulltaxan från 1816 fortfarande. För att skydda den lovliga handeln gavs 12 januari 1820 en kungörelse med erinran om sparsamhet och inskränkning av förbrukning av s k överflödsvaror samt den 12 februari ny Seglationsordning med strängare författning mot dessa förbrytelser Exporten överstiger betydligt importen, men detta förhållande kan förändras genom lurendrejerier och tullförsnillningar. Karantänsbyggnaderna vid Känsö är fullbordade och svarar mot sitt ändamål. Erfarenheten har visat fördelarna med ångmaskiner till vinnande av tid vid sjötransporter. Postfarten mellan Ystad och Stralsund går numera med ångfartyg. Nya posttaxor för utrikes brev.
N:o 365, angående resultatet af Stals-regleringen,. samt om några stadganden, att intagas i Reglementet för Riksgälds-Contorels Fullmägtige, bifölls; N:o 368, i anledning af väckt motion, om uppgifts meddelande öfver hvad som utgått lill Beväringsmanskapets beklädnad, alltsedan 1814» kifölls; N:o. 36g, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 3o4, i fråga om reserv-förrådens användande till Beväringsmanskapets beklädande, , lades lill handlingarne; N:o 3yo, i anledning af väckt motion, om, de under vissa titlar uppförde reseoch tractaments-penninge-anslags förändrande till förslägs-anslag, bifölls; N:o 371, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss å Landshöfdingens i Wexiö underdåniga anhållan, om understöd till Åsa socknemän för lidna förluster genom inträffad hagelskada, bifölls; N:o 372, angående hulvudboken öfver Kronans hus och byggnader, bifölls;: N:o 373, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 314, i frågan om pensions-understöd för enkor och barn efter Läkare, hvilka aflida i Cholera-farsoten: Ståndet lät dervid bero; N:o 3y^, öfver Riksdags-Fullmägtigen E.
Endast på några få ställen voro anställda af postverket aflönade » kontorsskrifvare » och kontrollö- rer. Ville postmästaren som biträde använda fruntimmer, stod det honom fritt, och det hände ganska ofta. Men erkänd som tjänsteman i postverket blef kvinnan, som sagdt, först långt senare. Nu — efteråt — sedan vi i åratal sett kvinnorna nitiskt och plikttroget arbeta i postverkets tjänst såväl som å så många andra fält, verkar det rent af komiskt att läsa hvilken apparat som drogs fram i striden för och emot kvinnans anställning, särskildt i posten. Så finner jag bl. a. en lång artikelserie i tidningen » Postala Notiser » för 1877, i hvilken artikelserie man bl. a. frågar: » Låter kvinnans anställning i posttjänst förena sig med det passande och moralens fordringar ...? » eller så här: » Besitter kvinnan de själsoch kroppskrafter, som fordras för att väl förrätta de olikartade postgöromålen? » Och så måste förf., som är gynnsamt stämd mot kvinnorna, dra fram Isabella af Castilien, Elisabeth af England, Maria Theresia och Catharinorna af Byssland och sist Stuart Mills omdömen för att visa, att kvinnorna ha nog själskrafter att — sortera bref och läsa postforfattningar! * * * Kompetensvilkoren för vinnande af inträde som elev i k. postverket äro desamma för män och kvinnor, eller: att vara fylld 18 år, att hafva aflagt akademisk examen eller afgångsexamen från allmänt högre läroverk eller ega betyg öfver mot ' sistnämnda examen svarande kunskaper. Dessa betyg skola vara utfärdade af lärare vid universitetet eller högre elementarläroverk eller i fråga om moderna språk af annan godkänd språklärare och omfatta svensk ämnesskrifning, allmän och isynnerhet fäderneslandets geografi, räknekonst samt något af de moderna språken tyska, franska eller engelska. Ansökan om att blifva antagen som postelev skall af den sökande vara egenhändigt skrifven samt, åtföljd af ofvannämnda kunskapsbetyg jämte prestbetyg, ingifvas i k. generalpoststyrelsen. Tjugusex olika postkontor i riket äro särskildt afsedda att mottaga elever. Önskar den sökande att bli anställd vid något särskildt af dessa kontor, anmäles det i ansökningen.
Ett Stånd har redan afslagit hela låneanstalten; och då det således erfordras öfverensstämmelse hos de öfrige tre Stånden, synes mig ställningen vara sådan, att inga farhågor böra stötas. Jag vågar på dessa skäl ej öfverstiga det belopp Utskotfet föreslagit; men att gå derunder kan Den 4 December f. m. io5 jag ej eller tillstyrka. Summan skulle derigenom blifva för obetydlig för alt löna mödan af en serskild organisation, och vara otillräcklig för att gifva ett praktiskt bevis för saken. Jag hemställer alltså, om icke, efter den vanliga sönderstycknings-theorien, som hittills blifvit följd, och hvilken ger anledning att förmoda, det öfverläggningarne i detta ämne skola blifva utdragne till nästkommande Mars månad, man först bör bestämma totalsummans belopp, och sedermera låta fördelningen deraf mellan Obligationsoch Afskrifnings-räkningarne blifva föremål för serskild öfverläggning. Skulle deremot dessa begge saker på en gång afgöras, tillstyrker jag, att en million må bestämmas för Afskrifnings-räkningen och två millioner för Obligations-räkningen, samt att momentet må erhålla följande lydelse: Att den upplånade summans hela belopp må utgöra högst 3 millioner Riksdaler j och att högst en million deraf må upptagas på Af 'skrif nings-råkning , samt de öfrige 2 millioner, jemte hvad på Afskrifnings-räkningen af den bestämda summan tilläfventyrs ej erliålles, mot Obligationer upplanas, men att i öfrigt icke mera må upplänasj än som i föreskrifven låneväg kan åter utgå. Meningen härmed är, att Afskrifnings-räkningen aldrig må öfverstiga en million, men att Obligations-räkningen må öfverstiga 2 millioner med så mycket, sorn tilläfventyrs på Afskrifnings-räkningen Den 4 December f. m. lian komma att fattas lill fyllnad i den bestämda totalsumman af 3 millioner. Hvad för öfrigt angår Herr Lefrens anmärkningar, så uppskjuter jag att besvara dem, såsom tillhörande fade momentet. Herr Munck afa Rosenschöld:
Det var en politisk kortsynthet utanexempel, som borgareståndet visade, då det lät sig förledas att med det eftertryck och den entusiasm, som nu i dagen lades, arbeta for en reform, som från en sjelfständig fjerde-del af en representation, der de skilda intressena balanserade hvarandra, degraderade det till en föga betydande minoritet gent emot ett enda allsmäktigt och enrådande intresse, som af borgareståndet förhjelpts på maktens tinnar. Äfven den nya riksdagsordningen innebär hvad andra kammaren beträffar fröet till en genom lagens bestämmelser uppkallad partiorganisation genom den olika representationsrätt, den tilldelar land och stad. Dessa intressen, söm egentligen bragt den stora frågan till dess lösning, bildade naturliga anknytningspunkter for olika partisträf-vanden; men om ock denna anknytningspunkt kunde för landtmännen, såsom utgörande en afgjord och oomkullkastlig majoritet, anses tillfredsställande och derför bland dem lätt skapade ett parti, så var den deremot för stadsrepresentan-terne desto mer otillräcklig, och derför var partibildningen bland dem icke samma lätta sak. Och icke desto mindre var det just från stadsrepresen-tanternes sida som första försöket utgick att åstadkomma en partibildning i andra kammaren. Det är de experiment, som i detta hänseende försöktes, hvilka vi till en början något skola uppehålla oss vid. Den företeelsen, att första försöket i detta afseende gjordes från stadsrepresentanternes sida, får icke så fattas, att man från detta håll redan nu insåg den underlägsenhet, som var dem beskärd, och att partibildningsförsöken derför voro att betrakta såsom ett förtvifladt kraftexperiment att förekomma den hotande katastrofen, då maktens tömmar lades i det fjerde ståndets hand. Mot en sådan uppfattning vitna såväl de förhoppningar, som af den f. d. borgareliberalismens koryféer ännu hystes om lyckan för dess intressen af det skedda, som ock det ändamål den förstapartibildningen hade, nämligen att stödja den minister, som skapat de nja förhållandena. De från detta håll gjorda försöken att taga ledningen i den » folkvalda » kammaren äro derför att anse såsom en fortsättning på och en kon-seqvens af den kolossala villfarelsen att genom representationsförändringen hela väldet såsom en mogen frukt skulle falla i de forna borgarchefernes hand.
Det hade kunnat hända, att ett komma hellöff flyttas, eller ett ord rättas, hvarigenom meningen ej förändrats, men svenska språkets form blifvit iakttagen. — Detta har Utsk. nu likväl ej gjort, och jag anhåller derföre alt få reservera mig mot eif sätt hvarigenom K. propos:r ej skulle behandlas enligt ordalydelsen af § 56 mom. 2 Reg.F. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilh.: Till följd af en tillämnad resa till landet anhåller jag att få, med bibehållande af min riksdagsmanna-rätt, afsäga mig det förtroende, som jag från början af riksdagen innehaft, att vara Bänkman inom 6:te Bänkm.nsafd:n. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att i anledn. häraf val af en Bänkman inom Öde Bänkm:s-afd:n komme att förrättas i början af nästa plenum. Ilr Hammarhjelm, Carl Gust.: Jag instämmer lill alla delar i den reservation, som Frih. Cederström, Jakob, till prot. anfört. Föredrogs ånyo Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ns d 1 och 3 dennes på bordet lagda betänk. N:o 19, i anledn. af väckte frågor om ändring uti nu gällande bestämmelser, rörande stängselskyldigheten. Detta betänk, företogs punktvis lill afgörande. l:sta punkten, ang:de emellan delägare i samfällighet träffade öfverenskommelser om upphörande af stängselskyldighet, samt vilkoren för sddane öfverenskonmelsers upphofvande. Frih. Cederström, Jakob: Ehuru det väl vore önskvärdt, att man inom Sverige använde vallhjon och hundar i st. f. gärdesgårdar, för att sålunda undvika de stora utgifterna för arbete och material till stängsel; så är likväl den svenska kultura ännu ej kommen till den punkt, att sådant later sig göra, och den korn 32* - 500 Den 5 Juli f. m. mer ej dit ännu pä flera sekler.
Nordre eif, jemte ett år 1857 i afseende å nämnde upprensning upprättadt kostnadsförslag samt en den 4 Juni samma år från Vägoch Yattenbyggnads-St.y reisen till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Göteborgs och Bohus län aflåten skrifvelse, har Kongelfs stads ombud vid innevarande riksdag, Herr Gustaf Holldin, efter erhållet uppdrag af nämnda samhälle, uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 125) anhållit, att Rikets Ständer för uppmiuldring af berörde elfgren närmast Kongelf samt ombyggnad af dervarande bro måtte bevilja ett statsbidrag af 74,500 R:dr, deraf 4 såsom lån och l utan återbetalningsskyldigket. Då förevarande, vid de 2:ne sednaste riksdagarne Rikets Ständers pröfning underställda fråga icke sedan år 1857 varit af Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader handlagd samt nämnda Styrelse, uti sitt då afgifna underdåniga utlåtande funnit frågan, huruvida arbetet borde till statsbidrags erhållande förordas, vara beroende derpå, om intressenterne inom den ort, hvilken skulle komma att deraf draga hufvudsaklig nytta, vore hugade att bilda bolag, i ändamål att, itali en del af kostnadssumman erhölles, tillskjuta återstoden af hvad till arbetets utförande behöfdes, men icke blifvit visadt, att sådant bolag ännu bildats, anser sig Utskottet, som jemväl är i saknad af nödig utredning om ifrågavarande företags inverkan på den lifliga sjöfarten och allmänna rörelsen vid Göta elfs nuvarande egentliga utlopp, böra hemställa 39:o. att den ifrågavarande motionen icke må till någon åtgärd föranleda.
Någon har sagt att Utffottet nödwändigk mäste jemka och sörena alla Ständens Beslut till ett, men om besimen icke äro enstämmigt sä kan ju intet en sak anses som bestulen eller afgjord. Herr Grefwe» och Landt-Marskalken Nilsag öfwerflödigt att nu derom disputera. Nar Expeditions Utffottet i ett sammandrag förenar alla Stäm dcnS samfäldta Beslut, mä den som ej ätnöjes med trpsättningen, wid justeringen sädant anmärka. Friherre 8ksöl von wolstein. Marchen härwid lynes ej wara afgjord. Om en Expcdh tion icke gillas i Ständer ätergär den till Utffottet och nät den pä nytt derifrån inkommer äga Skäuden antingen i h la stn widd antaga eller afflä densamma; äro de icke derom ense mäste saken asgöras genom votering. Herr Grefwen och Landt,Marskalken tiplyste att ett sädank Betänkande icke i hela sin widd, ^ utan Den i Decemler. 8ä titan med de förändringar Standen nödige finna, kari anmgas enligt Regerings - Formens uttryckelig» stavs gande. Friherre 8 ra et. Da katt det ena Ståndet afgöra en sak helt olika mot ett annat. Herr Greswenoch Landt-Marskalketi Sädant warder ju aktiv StändeN emellan förut romMuniccradt Grefwe I^ovsndjelm, 6 ar j, G'ncm Herö Landt Marffalkens lämnade npltjsning wore tzan förts kommen i hwad han arnat anföra: Uplästes ett Memorial ingifwit af Friherre 6^!- tettLljernLj e^xsl, Trio, och lydde som följer: Ödmjukt Memorial! Hos mig hafwa Riksdagsmännen för Höks,' . Tönnersjö, Halmstads, Ährstadö, Faurås 06) Himlö Härader i det mig i nader anförtrodde
Men sådan » KVINNLIGA ÄRESTODER ». T A C K för de synnerligen vackra verserna, A d i. Ja, väl har n i r ä t t däruti, att » sång o c h dikt o c h gärning mejsla bästa ärestod », att » bronsen ej kan locka sådan kärlek fram, som vårt hjärtas kärlek timrar ». V ä l har ni rätt däri, att » kvinnorna i nordanskogen allra trognast tecknas s å »: i sång o c h dikt o c h ädel gärning. Men låt mig framställa en vänlig fråga till A d i! H u r ofta stannar ej ögat v i d ett litet konterfej, s o m vännen en gång gett? V i äro nu en gång så, vi människobarn, att vi behöfva något för våra yttre sinnen, o m själens strängar skola börja vibrera. A c k, hur b o r d e ej — o m jag vördnadsfullt får taga detta e x e m p e l — den store människosonen, vår frälserman, vara n o g o c h kraftigt n o g tecknad i sin stora, ädla gärning, o c h hur har d o c k ej världens största konstnärer, målare o c h bildhuggare i alla tider älskat att framställa i det yttre hans gudarena bild för människorna! H u r har ej hans rena, ädla m o d e r blifvit mejslad i m a r m o r o c h af jordens största målare andaktsfullt tecknats på duken! N o g tror äfven jag, att Kristina Gyllenstierna aldrig kan o c h aldrig skall d ö i svensk häfd o c h i svenska hjärtan. Och n o g är väl äfven detta fallet m e d andra stora o c h berömda svenska kvinnor. Äfven de skola lefva i folkmedvetandet, välsignas och besjungas. Men, A d i, det ena förskjuter icke det andra. Skönt o c h förädlande vore svenska kvinnors arbete för att resa t. ex. Sturens ädla maka en bildstod, o c h skön skulle förvisso den stunden vara, när i Sveriges vackra hufvudstad en bild af henne, s o m så manhaftigt försvarade staden, aftäcktes.
De härifrån afvikande stadganden i Kongl. Förordningen den 1 Juni 1819 varda härigenom upphäfda. § 11- Ej må vid Svensk Domstol sak mot Norrsk man upptagas i andra fall, än der Domstolen vore behörig om svaranden varit svensk: dock kan Norrman, som någon tid i Sverige sig uppehåller, under denna sin vistelse derstädes, för gäld eller annan förbindelse sökas vid Domstolen i orten. Såsom vittne må ej någon instämmas från Norrige till Svensk Domstol. § 12. I brottmål af ringare beskaffenhet, der den instämde sig ej inställt och i Norrige sig uppehåller, pröfve Domaren, huruvida genom förhör med den tilltalade vid domstol i Norrige, eller annorledes, tillräcklig upplysning i målet vinnas kan. Finnes det; då må hemtning ej beslutas. § 13. Vid Svensk domstol må i brottmål, som af Norrsk Rätt skola afdömas, förhör med parter anställas; åliggande det Konungens Befallningshafvande att ej mindre derom, än om förhör med vittnen i sådana mål, på begäran af Norrsk Amtman, föranstalta. § 14. Å handling, på grund hvaraf någon vill utmätning i Norrige söka, skall Konungens Befallningshafvande i det län, der handlingen är utfärdad, på begäran, efter förefunna omständigheter meddela intyg, att densamma är utfärdad i G Lag-Utskoileti Betänkande N:o 45. den form, som för exekution erfordras, samt att och från hvilken dag det deruti upptagna beslut vunnit egenskapen att medföra ovilkorlig exekution i öfverensstämmelse med hvad i Svensk lag är stadgadt om beslut, sorn eger laga kraft. Om expeditions-lösen och afgift för stämpladt papper vare lag samma. A bötes-dom, som af Konungens Befallningshafvande till utmätning i Norrige öfversändes, skall enahanda intyg om form och laga kraft af honom meddelas. § 15. Vid utmätning af böter efter Norrsk Amtmans begäran ege annan ersättning till förrättningsmännen ej rum, än för skjutsoch dagtraktamente såsom för extra förrättningar i Statens ärenden.
Det olyckliga inbördes kriget skulle om det fått pågå helt förstört möjligheterna till folkens säkerhet. De nya förhållandena som skapats av att Norge förenats med Sverige kunde inte förutses när grunden lades till Sveriges nuvarande regeringsform. Därför måste vid denna riksdag en jämkning i grundlagarna ske. Kongl Maj: t överlämnar nu denna viktiga fråga till Rikets Ständers lugna och eniga beslut, säker på att de kan inse och bedöma hela dess vikt och omfattning. Ledda av sitt nit för allmänt väl, skall de uppfylla de plikter fäderneslandets stora åligganden kräver, liksom konungen inte bryter mot sina plikter, utan ansvarar för samtidens och eftervärldens rättvisa dom Kongl Maj: t förbliver Rikets Ständer med all Kongl Nåd och ynnest välbevågen. CARL Instruktion angående vården och förvaltningen av kyrkornas fastigheter, medel och övriga tillhörigheter i Malmöhus, Kristianstads, Blekinge, Hallands samt Göteborgs och Bohus län. Stockholm den 12 april 1815. Sedan Vi, den 4 september 1811 förordnat, att kyrkoinspektorstjänsterna i Malmöhus, Kristianstads, Blekinge, Hallands och Göteborg och Bohus län skall indragas och deras åliggande i stället skall bestridas av kyrkoherdarna och kyrkvärdarna, som har bästa insyn i kyrkornas egendom. Jämte det som redan är stadgat i kyrkolagen görs följande tillägg angående förvaltning och redogörelse. 1: o På det att kyrkans fasta egendomar, som hemman, åkrar, ängar, skogar, gatehus, kvarnar med flera lägenheter skall bli kända och ingen ursäkt härom av okunnighet kan förebäras, skall det åligga kronobetjäningen eller i de orter där kyrkoinspektorer ännu redovisa kyrkans medel, att upprätta och avlämna för varje kyrka tvefalt författad och underskriven jordebok Där visas hemmanets namn och nummer, hemmantal och ränta, om den utgörs av pengar eller persedlar, åboens namn samt på hur lång tid och under vilka villkor hemmanet innehas. Ett exemplar av jordeboken sänds till häradsprosten och det andra till kyrkan. Sker förändringar läggs de till varje års räkenskaper. Pastor och kyrkvärdarna i varje socken skall minst vart femte år hålla syn, men oftare om man misstänker vanvård av brukare. De skall se till att kyrkans inkomster ökas genom arrenden eller annat.
Distriktläkare, eller sådane utaf kommuner och enskilda bruksegare aflönade läkare, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1840, äfvensom i kraft af några äldre nådiga Resolutioner, emot åtnjutande af befordringsrätt, i likhet med läkare i Statens tjenst, hafva åliggande att, lika med Provincial-läkare, besörja den allmänna sjukvården inom dem anvisade distrikter, då de af Eders Kongl. Bil. till Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 51. 9 Kongl. Maj:ts Befallningshafvande dertill beordras. Antalet af sådana befattningar utgör nu 38, ibland hvilka likväl, i anseende till do förändrade förhållanden, sorn i vissa orter uppstått genom nya Provincial-läkares anställande, några \ sedan flera år stå obesatte. De för närvarande befintliga Distrikt-läkarnes antal är 22. 4:o. Bataljonsläkare vid indelta armeen böra ock, såsom hittills, jemlikt Kongl. Brefvet den 16 December 1817, under de tider, då de icke äro till tjenstgöring vid Regementena beordrade, kunna påräknas till biträde i den civila' sjukvården på landsbygden. I anledning af Kollegii underdåniga framställning den 3 Juni 1841-, i sammanhang med då anbefalld reglering af provincial-läkarevården, har Eders Kongl. Maj:t visserligen tillåtit, att ett efter dåvarande förhållanden med Provincial-läkarnes stationer i de särskilda länen lämpadt förslag till reglering af Bataljonsläkarnes stationer, efter Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes och vederbörande Regemonts-ckefers börande, finge upprättas och Eders Kongl. Maj:ts pröfning underställas; men, i anseende dertill att flera Bataljonsläkare-befattningar, under en följd af år dels varit obesatta, dels på tillfälliga förordnanden af extra läkare bestridda, bar något sådant förslag hittills icke skäligen kunnat afgifvas.