Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då klagades öfver att bönderne bade för många försvarskarlar, och blef det dem förbjudet alt underhålla så många de ville, hvarigenom den händelse in träffade, att bonden slutligen knappast fick behålla sina söner hemma i sin gård. Derjemte gjorde under ij:de århundradet den princip sig gällande, att folkökningen borde så mycket som möjligt befrämjas, hvarför man Underlättade äktenskapen och sålunda erhöll en betydligen förökad population. Att i delta afseende föreskrifterna numera skulle kunna inskränkas inom så trånga band, som i fordna tider, torde vid närmare betraktande finnas omöjligt. Jag hade derföre trött, att man kunde komma tillbaka till en utväg, som redan af Sveriges framfarne störste Konung var påtänkt, nemi. att större föreningar uppgöras i afseende på fattigvårdens uppehållande. Så finna vi att den store Gustaf Adolph alldeles icke ville inskränka den inom socknarna, utan ville att större districter skulle derom förena sig. Om sådana större districter uppkommo, t. ex. om man ville antaga den ecclesiastika indelningen, contractsvis, eller efter den indelning, som erfarenheten kan visa vara bättre; sä tror jag, att båda åsigterna blefve förlikla, nemi. så väl den, hvilken vill tillåta den fattiga att välja den ort, der han vill bo och vistas, som ock den, hvilken ej vill tillstädja ett starkt lösdrifveri. För den fattige, åtminstone af den dass, som oftast är i behof af fattigvård, kan det ej vara möjligt att känna liela Sverige; men ingen lärer vilja påslå, att han ej kan känna mer än den socken, der han bor. Då vore det väl obilligt, alt stänga honom inom denna socken, samt bör han väl få röra sig inom ett något större district, såsom t. ex. ett contract. Får han denna rättighet sig förunnad, så kan han icke säga, att man inskränker honom så, att lian ej får arbeta såsom han ville, och då han finge använda siri arbetsförmåga inom så stor terrain, som han kände, tror jag, att de motsatta åsigterna kunde sålunda förenas.
Sålunda erlägges för ost 3j och för kött nära 3|å 5 öre per Svenskt “och detta oaktadt Hollands öfverlägsenhet i boskapsskötsel, oaktadt det är “exportör i stort af både ost och kreatur. Likaså är skyddstullen för all “slags tobaksmauufaktur ingalunda obetydlig, lör raffinadsocker alldeles enorm. “Också exporterar Holland årligen cirka 56 millioner kilogrammer eller 131 millioner Svenskt tt raffinad, men importerar från utlandet intet af denna artikeln. “Papperstillverkningen åter skyddas genom en fullkomligt prohibitiv exporttull “för lumpor." "I frenne sekler och allt intill början af 1810-talet, hafva de ledande grund“satserna i Englands hela handelspolitik varit desamma, som uppenbarades i navi“gationslagarne, nemligen skydd för egna näringar och produkter, vare sig genom “förbud eller höga tullar: motarbetande, med hvilka medel som helst, af alla an“dra nationers förädlingsindustri och skeppsfart, så vida denna sednare icke varit “för Englands intressen gynnsam: uppmuntran af koloniernas produktion ai naturalster genom hvarjehanda medel: stadgande först af förbud för kolonierna, att “befatta sig med något slags manufakturindustri, eller åtminstone förbud för “införsel af dess alster till England, och samtidigt dermed af så låga differentialbullar, till förmån för moderlandet, för importen till kolonierna af allt hvad “manufakturoch fabriksvaror beter, att någon industri i den rigtningen i kolo“nierna i allt fall icke skulle kunna uppkomma, men dessa åter för det relatift “goda priset finna sig föranlåtna, att så godt som uteslutande köpa Brittiska “fabrikater." “Frankrike intager nu för tiden, eller sedan 1860 ett alldeles eget rum i “Tull-lagstiftningens historia.
Men af allt det, som i dessa trenne dygder är det mest lilla och mest lätta, hafva menniskorna tillskapat tre motsatta dygdlösheter: Qvickhet, Yppighet, Nöje; – nämligen det Nöje, som består, icke i ett tillstånd af förnöjelse lika stort med sjelfva Lifvet; utan blott i enhvar angenäm känsla, om än aldrig så liten, flygtig och yrande. Det verkliga Nöjet kommer af ”Nog”, och är sjelfva Sällheten: men de nyssnämnda grund-villorna gå alla utöfver måttet af det, som är Sällhetens lag eller lagom. På samma vis, som all Frihets-villa går ut på att vara mer än man är, och all Tanke-villa går ut på att tro mer än man vet, så går ock all Lefnads-villa ut på att sträfva till mer än man kan. Just så, som Likligheternas bländverk – eller all Villfarelse – är en Qvickhet i begrepp: så är Nöjenas bländverk – eller all Yppighet – en Qvickhet i seder. Genom Yppigheten och Nöjet, ”allt det i menskliga lifvet, som ej är mödan värdt”, har ock allting i menskliga lifvet blifvit ett tjusande mödosamt lappri. Hvad än värre är: i denna tjusning, i det falska Nöjets yrsel, hopas till oändlighet Osed, Last, Missdåd, Nöd, Fulhet, Sjukdom, tillika med allt hvad man kallar Pack på jorden. Allt sådant kommer af obegrepp om Verklighet och Proportion. Förståndet är stort – endast i mån af den Sanning, som det känner och uppenbarar. I sin högsta grad, är Stort Förstånd Öfverhufvud är Stort Förstånd intet annat, än en hög kännedom af Sanningen; Qvickheten, så vida den är utan sådant Förstånd, är markatt-geni. Helsan åter är stor – endast i mån af den Sinnekraft, hvarmed man njuter en sann Lycksalighet såsom hel. Arbetet är stort – endast i mån af det Gagn, som det gör till äkta Välbestånd. – De speciella Dygderna äro alla de speciella profven af Arbete genom Förstånd och Helsa.
St Grundlagens garantie för yttrande friheten, i förening med det stora vilkoret för dess rätta bruk: sanning och moderation,-—ett villkor, som skulle tryggast uppnås genom offentligheten af motionen för indragningsStgärden, och deraf verkad ömsesidig varsamhet hos den bevakande och de bevakade, får Utskottet alltså Riksens Ständers eget ompröfvande underställa nyttan och nödvändigheten af att, medelst en underdånig anmälan, fästa Konungens Nådiga uppmärksamhet på det förhållande att Justitias-Cancellern vid behandlingen af frågor om Tidningars indragning, ej kan, efter Grundlagen, anses som Ledamot af StatsRådet, men blott sorn en detsamma subordinerad Autoritet, och att han följaktligen endast äger att, sedan HofCancellerens berättelse om indragningen af ett Dagblad, blifvit jemte skälen härtill, honom communicerad, deröfver sitt skriftliga utlåtande afgifva. Ankom den 1 Julli iÖ23- Memorial till . Riksens Ständer, rörande en af Grefve C. H; Posse uppgifven anledning till anmärkning mot H. E. Herr StatsMinistern för JJttikes Ärendena. Jemte Höglofl. Riddersk. och Adelns Remiss under den 14 dennes, å numera framlidne Kammarherrens Grefve Carl H. Posses anledning till anmärkning mot Hans Excellence Herr StatsMinistern för Utrikes Ärendena, Grefve von Engeström, har Constitutions-Utskottet emottagit en af Grefve Posse undertecknad skrift hvaruti han, med vidrörande af åtskilliga Andra Ämnen, framstält, såsom Anmärkningens egentliga föremål , Hans Excellences den 28 October till Konungens Befallningshafvande aflåtna CirculairHandbref, angående särskilda föreskrifter med hänsigt till i Riket inkommande Utländska Resande.
Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Grefve Adlersparres, Carl August, den 26 dennes på hordet lagda motion, angående upphörande af de i Kongl. Brefven den 14 Maj 1 789 och den 30 Juni 1851 påbudne afgifter till Kongl. Theatern från skådespelare-trupper i landsorten; 2:o Grefve Levenhaupls, Claes Magnus, den 26 dennes bordlagda motion, om vites-förbud lill förekommande af kreaturs utsläppande å allmänna landsvägarne, tillika med ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande; 88 Prot.-UIdrag den 30 November iS59. 5.0 Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelms, Carl Axel, den 26 dennes på bordet lagda motion, om en underdånig anhållan hos Kongl. Maj t angående utarbetande af ett lagförslag rörande förvaltning af fångars egendom; 4:o Friherre Hjertås, Fredric Philip, den 26 dennes bordlagda motion, angående meddelande af fullständiga föreskrifter rörande brukning af boställs—jord, tillika med de i anledning deraf nu afgifna yttranden; 5:o Friherre Creutz s, Stefan, den 26 dennes på bordet lagda motion, angående upphäfvande af stadgandet i Tjenstgörings-reglementet för Arméen, innefattande förbud för gemenskapen alt gifta sig utan vederbörande befäls tillstånd, tillika med de i anledning deraf nu afgifna yttranden; 6:o Friherre af Schmidts, Carl Johan Georg, den 26 dennes bordlagda motion, angående förändring i föreskrifterna rörande Båtsmans-rolehållares skyldighet att inställa sig vid General-mönstring, tillika med ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande; 7:o
Jag kan ej begripa, huru allt kan vara så tyst, så stilla, så dödt, är ej detta verlden äro här ej menniskor, vaka ej i deras bröst passioner? Lefver jag ensam, och ha uti min själ allena förenat sig alla oros-andar, som flyktat ur hvilande bröst? Min milda Anna, jag känner det, det är öfver ett stormigt haf, som din milda anda skall gjutas. Men då skall äfven allt bli frid! Axel till Anna. Jag har sökt hvilan ... fåfängt! skild från dig, skall jag ej njuta den mera. Dessa hjertats vingade slag – och hvart slag en känsla huru sträcka de ej, huru till evigheter göra de ej minuterne! Och allt omkring mig är så lungt! Hör kyrkans klockor slå tu ... skall då intet vakna? ingen smärta, ingen kärlek, ingen trånad genom natten höja sitt rop? Allt är tyst ... jag vakar ensam. Dock nattväktarns röst ... men huru liknöjdt förkunnar han ej verlden – att domen kommer! Axel till Anna. Det är morgon. Verlden vaknar, – jag är ej mer så ensam. Det är dag äfven i min själ. Jag är lugn. Stunden är inne. Det är – Nu! Anna till Axel. Jag har fått hvad du i natt skrifvit till mig. Axel, kunde du tro dig vaka ensam? Hörde du ej mitt hjertas slag? O huru besynnerligt, att en sammansättning af träd, mossa och kalk, hvad som för dig är golf, för mig tak, skall hindra tvenne menniskohjertan, att förstå hvarandra! Ack vore detta nu dock litet längre borta; jag darrar! Axel till Anna. Ännu har jag hopp, älskade, dyrkade Anna! Ännu är intet afgjordt. På morgonen, under det min Farbror drack sitt caffe, tog jag mitt parti, bad Gud, tänkte Anna! drog andan och gick in till honom. „Min bästa Farbror!“ började jag lugnt och högtidligt. – „Min bästa brorson“, svarade han, „hvad skall nu min bästa Farbror göra?“ – „Min Farbrors – godhet.“ – „Nå väl då ... min godhet ... ?“– „Jag önskar ... jag har.“
I landstingsrätternes aflöning uppkommer, genom bibehållande af stadsdomstolarna, endast bristen af de sportler, som från städerna äro beräknade, med d0,900 R:dr, hvaraf dock någon del ersättes med expeditionslösen i de mål, som från stadsdomstolarna dragas under landstingsrätternes pröfning. Efter afdrag häraf uppginge bristen, fördelad på samtliga domrarna, lill föga mer än 100 R:dr på hvardera, och borde således icke föranleda någon ändring i sporteltaxa!!. Ofvan omtalte förhöjning af taxan, hvarigenom den handling, som nu i häradsrätt löses med 1 R:dr, uppstegras lill 2 R:dr 20 sk., synes mig icke betänklig. ' Med vilkor, att den af staten godtgöres, på sätt här är föreslaget, så vidt den drabbar andra handlingar än protokollsoch domslösen i rättegångsmål, kommer den endast deni till last, som i stället att nu tappa vid häradsrätt, rådstufvurätt eller bergstingsrätt ooh dermed låta sig nöja, tappa sin sak hos landstingsrätten. De åter, som nu anlita två instantser, skulle hafva vinst på att i stället lösa en enda dom, hvilken äfven efter den förhöjda taxan ej kostade lika mycket, sorn de två med oundvikliga öfriga utgifter vid öfverrätten nu kosta. De förres talan kan dock anses i allmänhet så uppenbart obefogad, att de skäligen bordt taga sig till vara för sin förlust; och de senare hafva besparing ej blott i utgifter, ulan ock i tid. Efter ofvanstående beräkning skulle statsverkets bidrag till Justitia statens aflöning, utom Högsta Domstolens och Justitia revisionens, ej behöfva upptagas högre än till de 200,000
För att närmare och åskådligt framställa förhållandet härmed i det hela, bifogas en JämnförelseTableau öfver Inkomsterne och Utgifterne åren 1825 och 1826, hvaraf befinnes, att, år 1825, Utgifter och Afskrifningar bestigit sig till 102,556 R:dr 35 sk. 7 rtst., men Inkomsterne endast till go,oi3 R:dr 18 sk. 4 r.; och att således uppkommit en brist af R:dr 12,543 17. 3. Deremot hafva Inkomsterne, år 1826, uppgått till i44,485 R:dr 10 sk. 1 rtst., samt Afskrifningar och Utgifter till R:dr ito,58i 3i.— och således ett öfverskott af Rtdr 33,go3: 27 sk. 1 rtst. Proprie Balancerne, hvilka vid 1825 års början utgjorde R:dr 8,338 34- 9., hafva under årets lopp blifvit förminskade med Rtdr 921 3g. 4-, så att till år 1826 endast utbalanceras R:dr 7,416 43. 5.; men hvarpå inom 1826 års slut någon den ringaste afbetalning 454 Stats -Utskottets icke skett; hvaremot uti sistnämnde Ars Hufvudbok blifvit synlig en vid Wadstena Hospital tillkommen ny ProprieBalannce af R:dr 7,9.64: 36. 9., så att till år 1827 utbalanceras en summa af R:dr 14,681: 32. 2. Efter den upplysning, som Utskottet erhållit om sistberörde, sa betydliga Proprie Balance, har målet i laglig väg blifvit handlagdt, och lärer nu bero på K. M:ts Nådiga pröfning och afgörande.
Punkten lyder så: »Allmogen i hvart härad välje inom sig efter hemmantalet, inför Domhafvandeu, till Riksdagsman afBondeSt:t, en inom häradet boende och besuten hemmansegare, hvilken icke hörer till annat Riksstånd eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst 344 Den 14 December * m. i irnelia Ever». Deraf följer klart, att när 9jelfva röstlängden skall upgöras, sä upgöres den för allmogen inom hvart härad. Nu torde man val icke med vårt språkbruk anse förenligt, att, t. ex. ett f. d. Statsråd räknas till allmogen. Det borde väl hafva stått »Hemmansegare i hvart härad välje inom sig etc.», om man velat vinna §:ns syftemål. Detta har man likväl förbisett. Vidare står, att de skola välja »inom sig» Riksdagsman, men det tillägges: »hvilken icke hörer till annat RiksStånd eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehar». Det är ganska påtagligt, att det måste blifva en lagförklaring häröfver, på det icke, -om en röstlängd skall upgöras, en annan mening af §:n må upstå, än vi nu afse. Det ligger mycken vigt uppå, att icke återigen inkasta sådana tvistefrön bland allmänheten, som den 14:de g gjorde för icke längesedan. Sådant bör man väl undvika såsom lagstiftare. Jag hade trott, att om denna fråga blifvit först afgjord af BondeSt:t och sedan af R. o. Ad., så hade R. o. Ad. varit i tillfälle att uttala en opinionsyttring i frågan, emedan Ståndet, utan afseende på §:ns forrnela felaktighet, kunnat bifalla densamma, i fall det. ansett denna sak vara af en sådan betydelse, att man icke för sjelfva formens skull velat uttala ett afslag. Men då R. o. Ad. måste yttra sig i första hand öfver ett grtindlagsstndgande, så bör man icke antaga det, som eger formela fel, då man vet, att det just med afseende härå mäste ändras för att blifva praktiskt.
N:o 228, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 166, angående extra statsanslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-Departementets handläggning; lades till handlingarne, och N:o 229, i följd af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 184, i anledning dels af Kongl. Majtts nådiga proposition, angående låneunderstöd för anläggning af jernväg emellan städerna Örebro och Nora. dels af väckt motion i samma ämne; lades till handlingarne. Prot.-Utdrag den 19 Juli 1851. 399 S, D. Vid ånyo skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 11. i anledning af Riks-Slåndens olika beslut, angående tullbevillningen, fattade Ståndet följande beslut: l:o Yttrandet, pag. 2, oeh hvad Utskottet sig utlåtit, pag, 12, 40, 44, 46, 50, 53, 73, 74, 79, 81 och 82, angående artiklarne: Bränvin och sprit, jern, kläder, nattsäckar, spelkort, krut, tobak, kopparoch messingstiåd, försilfrad, ull och väfnader; dervid lät Ståndet bero. 2:o Uppskofsyttranden, pag. 3, 16 och 22; lades till handlingarna. 3:o Med frånträdande af förut fattade beslut, antog Från Heder v. Bonde-Ståndet.
Fru Wern har läst, men nu ligger boken – en ny roman af frivolaste pariserfabrikat – nere på mattan, och hennes fina, långa, hvita fingrar leka tanklöst med pappersknifvens elfenbensklinga. Sjuk och medtagen ser hon ut för resten, der hon ligger, hennes ansigte tycks åldradt, hennes läppar äro färglösa. Så är hon också i långt framskriden grossess. »Slut, slut,» säger hon för sig sjelf. Det är ungdomen, hon menar. Hennes ungdom är förbi. Hon känner det likaså säkert, som någon hemlighetsfullt isande, skarp röst med obeveklig fasthet hviskat det i hennes öra. Slut, slut – och hon låter parfym-duschens fina, doftande droppar falla med svalka på sin heta, värktyngda panna. Och der hon med vidtöppna, uttryckslösa ögon stirrar ut genom vinkeln mellan gardinerna, ut på den motsatta husväggen, som stel, kall och grå skymtar i vinterskumraskets tröstlösa dunkel, har hennes hjerta blott en enda, innerlig önskan ... att det vore en son, hon nu led och ängslades för, en son, som med tiden skulle kunna uträtta mer än sin stackars mamma ... I ELFTE TIMMEN. Neej, din långa Satan! Kom inte hit, säger jag, kom inte hit ... Merde Jaså du sa’ det ... Merde Du vill känna på knifven, märker jag ... Der din djefvul ... Sacre nom ... Smakade bra, hva Är du nöjd nu ... Stöp karlen Neej Likblek ... Usch klibbigt, vidrigt, otäckt Så det dryper, droppe för droppe ner på kroggolfvet, rödt och varmt ... Allsmäktige Gud i himlen, karlen är död ... Död, död Mördad. Bort! Gendarmerna ... De nalkas, de nalkas, de komma Jag hör dem ... Tramp, tramp Öfver Rue de la Liberté ... Gud förlåte mig ... Ner till hamnen ... Rinner det något efter mig Ångbåten går i qväll ... Hvem känner den der i Sverge
Dessa äro, åtmindstone i mångfaldigt flera afseenden , både skadliga Och otillräckliga. Jag ber än en gång om förlåtelse, att jag så ofta tröttar med ett och det samma, det måtte vara mitt fel, som ej kunnat göra mig begriplig. Dessa numera origtigt kallade Gräns-tullar äro så mycket mer skadliga, som de hindra afsättningen af landets egna producter, och ålägga alla kringboende, för en dubbel, nu en tredubbel beskattning. Utom dess står det obestämda uttryck i Utskottets Betänkande, att Allmogen på Gränsen för sina egna producter icke betalar mer eller' annan afgift, än andra Rikets innevånare, då det likväl torde medgifvas, att numera, efter Dandt tullarne® ■upphäfvande, alldeles ingen tull erlägges vid någon Landt-tull för Landf manna-varor inom Riket; och att således dessa Gränsens innevånare, som tillika erlägga surrogatet, äro högre beskattade. De äro ännu mera otillräckliga i afseende på bevakningen, då man vet, att blott .3 ä 4 Tullstugor finnas på en Gräns af 40 till 5-te töandet. 79. So. ,5» 6sS Den 5 Juli. 50 mil, och hvad de kunna uträtta, torde vara klart för hvart seende öga. När nu Utskottet tillstyrker, att Bevaknings anstalterna i Städerna böra indragas, just för deras otillräcklighets skull; «å frågar jag än en gang , och för sista gången, hvarföre skola då de förra bibehållas P Jag begär ingen ändring i Utskottets Beslut —- det har nog länge hvilat på bordet; men jag önskar , att hvad jag^ nu haft äran anföra, dels såsom svar på Tit. Åbergs Memorial, dels såsom upplysande anmärkningar, jemte mitt förr till Utskottet ingifna Memorial, matte få åtfölja till Riksens Höglofl. Ständer. P. P. Ehlund:• m Ut supra. Ex Protocolle M. M. Rosbeck. Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Höglofl.
Propos. måtte bifalla, att en Kammarförvandt i ArkivKont. uplordes å stat med lön af 2,200 Rdr Rint, och att Den 21 Oktober f. m. i afs:de på öfriga delen af detta morn. endast blifvit yrkadt bifall, blef propos. först fram striid till bifall å förstnämnde del af morn., och ropades dervid Nej, hvarefter R. o. Ad. med afslag derå, biföll att, i öfverensstämmelse med K. M:s Nåd. Propos., en Kammarförvandt i ArkivKont. skulle upföras å stat med lön af 2,200 Kdr Ernt. Uppå sedermera framstiild propos. blef sednare delen af detta mom. af R. o. Ad. bifallen. Sedermera förekom Utskrs hemställan angrde förhöjningen af anslags-summan för KammarCol!., och yttrade dervid. Gr. Mörner: Den rättelse, sorn R. o. Ad. nu beslutat, måste naturligtvis iakttagas i tabellen, så der kommer att stå löner i stället för »arfvoden». Hr Gr. o. Ordf:n hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förev:de hemställan med den rättelse i tillökningen af anslags-summan, som af R. o. Ad. i at's:de på 3:dje punkten fattade beslut föranleddes. 4:de punkten, ang:de anslags-förhöjning för Kongl. SlatsIConl. Då härvid först förekom mom. a, ang:de Presidentens aflöning, yttrade: Hr Liljehöök: R. o. Ad. beslöt nyss, att för Presidenten i KammarColl. lönen skulle upföras till 9,000 Rdr. Jag anhåller fördenskull, att äfven StatsKont:s President måtte upföras till enahanda belopp Efter först till bifall å detta mom. framstäld propos., som besvarades med starka Nej, jemte några Ja, beslöt R. o.
D:o, angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation; om rättighet för don indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om arméens vapenöfningar och underofficersbildningen. den 91 November. » 45. D:o, angående upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter. den 98 November. » 46. D:o, om förhöjd pension åt Expeditionschefen M. G. von Schantz vid afskedstagande!. den 1 December. » 47. D:o, om anslag till jernvägsbyggnader och till rörelsemateriel å redan anlagda stambanor. D:o, om anskaffande af medel till jernvägsbyggnader och ökad jern vägsmateriel. D:o, angående folkskolelärares pensionering. den 9 December. » 50. D:o, angående pension å allmänna indragningsstaten för Kommendanten och Direktören vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen, Majoren m. m. Frans August Tellander. den 8 December. » 51. D:o, i fråga om förändrad grund för utgörande af fjerdingsmans aflöning. den December. D:o, angående kostnadsfri upplåtelse af kronomark för jernvägsanläggningen mellan Gellivara malmfält och Lule eif. tifil 21 December. .M 53. Skrifvelse, angående väckt fråga om öfverflyttning på Kronan af bestyret med anskaffning och underhäll af båtsmännens kappsäckar och s. k. småpersedlar. Proposition, angående förändrade bestämmelser i fråga om upplåtande åt en skilde af Kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs län samt om dispositionen af stubböresmedlen. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm^ åren 1828 och 1829. Sjette Samlingen , innehållande Banco-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkande!!, Andra Bandet. Första Håfle.t. Banco-Utskotlets Aukom till Exp. Utsk. den 3 Julii 1829. Betänkande, med Förslag, angående grunderne för Bunke tis lånerörelse intill nästa Riksdag.