Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordn. d. 16 Nov. 1849, ang:de iakttagelsen i afseende å passagerare-ångfartygs byggnad och utrustning m. ni ; N:o 24. i anledn. af väckt motion om post-expeditionens i Wittsjö socken förflyttning till Markaryds socken i Kronobergs län; N:o 25, i anledn. af väckt motion om användande af man skap ur Arméen vid Statens jernvägsarbeten; N:o 26, i anledn. af väckt motion om indragning af Kronofogde-tjensten i Herjeådalens fögderi; N:o 27, i anledn. af väckt motion om uprättande af ny jordeboks-liggare lör Malmöhus län: samt N:o 28, i anledn. af ifrågasatt förändring i föreskrifterne om uprättande och aflemnande till Presterskapet af förteckningar å personer, sorn för brott blifvit sakfälde eller under framtiden ställde. H. 11 o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munch. Onsdagen den 4 Februari 1857. Plenum kl. 10 f. m. Just. 3 prot.-utdr. för d. 31 samt pleni-prot:n för d. 17 och 21 sistl. Januari. Hr Gr o. Landtm, tillkännagaf att lian från Ordf:n för Arméens Hrr Fullm. emottagit en skrifvelse af följande innehall: Högvälborne Hr Grefve och Landtmarskalk! Genom utdr. af Högl. R. o. Ad. prot. för d. 24 innevar:de månad hafva Arméens Fullm. fått mottaga inbjudning att besöka Den 4 Februari f. m. 253 den för II. o. Ad. öpnade klubb; och får jag ä Fullm:s vägnar härmedelst lill Hr Gr. o. Landtm, samt Högd. R. o. Ad. äran framföra Fu!lm:s erkänsla för den dem genom ifrågavar:de inbjudning visade välvilliga upmärksambet.
Banken »fiir Handel und Industrie» i Darmstadt, Direktionen »fiir Disconto-Gesellschaft» i Berlin, »Mittel Deutsche Credit-Bank i Meiningen samt Bankirhuset Raphael Erlanger i Frankfurt arn Mayn, som åtagit sig Slals-Utskottets Memorial N:o 3. anskaffa och tillhandahålla det med dem kontraherade Svenska stats-lån a 7,600,000 Thaler Preussiskt Kurant eller 20,000,000 Riksdaler Riksmynt. Enligt detta, i Frankfurt arn Mayn genom undertecknad, F. Åkerman, såsom Styrelsens för Riksgäldskontoret befullmägtigade ombud, den 17 Februari 1868 afslutade kontrakt, skulle utaf lune-summan i öfverenskommen ordning till Riksgälds-kontoret inbetalas: under April och Maj sistlidna år 2,000,000 Thaler; under sednare hälften af sagda år 2,500,000 Thaler; under April innevarande år 750,000 Thaler; under Augusti och December samma år 1,500,000 Thaler och under Juni månad nästa år återstoden, eller 850,000 Thaler. Förr än sålunda blifvit i kontraktet bestämdt, har emellertid Riksgälds-kontoret kommit i åtnjutande af hela den kontraherade låne-summan, utaf hvilken för detta Verks räkning vederbörligen levererats: under förra hälften af sistlidna är ... Preuss. Thkr 4,286,514: 14. 5. » sednare hälften af samma år » » 1,027,572: 14. 2. « förra hälften af innevarande år . » » 809,750: och » tredje qvartalet af detta år ... » » 752,205: 17. 3. Sgr Thaler 6,876,042: 15. 10. hvartill bör läggas kapitalbeloppet af de obligationer, som Riksgälds-kontoret öfvertagit, efter inköpspris Thaler 287,662: 15. — samt 1858 års räntor och amortissement
St:r stadgat såsom vilkor och förbehåll: 1:0 med beviljandet af den upptagne löneförbättringen för StatsSeereterarne: att den icke må åtnjutas af andre än dem, som, enligt K. M:t Nådiga Fullmagt på något af berörde Embeten, detsamma förrätta , och sålunda icke tillgodokomma dem, hvilka endast på obestämd längre eller kortare tid till föredragning inför K. 2:0 med löneförbättringarne för Rikets Embetsoch Tjenstemän i allmänhet: att de icke få uppbäras af andra än dem, som verklig tjenst göra. 3:o med uppförandet på Stat af de 16,666 R:dr 32 sk., som utgöra skillnaden emellan 120 och 128 sk. cours å de för MinisterStaten ansiagne 100,000 R:dr Hamb. B:co: att det belopp årligen som deraf, i följd Betänk a nilen, N:o 335.' 61 af en lägre cours, ej beliöfs användas, bör inga till RiksgäldsContoiret, för att tilläggas öfverskotten på StatsVerkets inkomster. 4:o med beviljandet af det upptagne Förslagsanslaget till Stat och omkostnader för TullVerket; att, sedan organisationen af nämnde Verk finnes fulländad och stadgad, K. M:t i Nåder anbefaller uppgörandet af förslag till aflöningsStater för Verket med derunder lydande tjenstemannapersonal och detsamma R. St:r till pröfning och antagande vid deras nästa sammankomst förelägger. 5:o att blott till nästa Riksdag blifvit beviljad den på Stat uppförde summa 6oo R:dr årligen, till SundhetsColIegii disposition , så väl för underhållet och begagnandet af en Electricitetsinachin , till fattige sjukes kostnadsfrie betjenande, som till arfvode för den dervid anställde läkare samt tjenlige rums anskaffande för appareillens placerande, under vilkor tillika, att SundhetsColleginm fortfarande vakar öfver inrättningens behöriga vidmagthållande och ändamålsenliga användande.
Stånd hade godkänt StatsUlkls åsigt; Den 12 Maj. åsigt; men då så förhåller sig, och grundlagen icke bestämt någon rangordning, enligt hvilken det ena Ståndets mening skulle hafva mera betydelse än det andra Ståndets, så torde det vara förlåtligt, om StatsUtsk. vidhlifvit den åsigt, till hvilken det från riksdagens början bekant sig. HrLefre'n: På den grund, att jag tog mig friheten förena mig uti Frih. Cederströms framställning, anser jag mig. böra, i anledn. af den siste värde talarens yttrande, säga några ord. Jag tror visserligen icke, ätt det gifves någon rangordning Stånden emellan i fråga om rättigheten att fal ta beslut; vare delta långt ifrån mig! Jag tror att del ena Ståndet står lika makligt bredvid det andra, men att de alla äro lindel kastade grundlagen. Hvad nu det beträffar, att StatsUtsk., derföre att tvänne Stånd varit af SlalsUtskts mening, skulle hafva rättighet att yttra sig, på sätt som skett, till de 2 andra Stånden, hvilka icke lyckats hafva samma mening som StatsUtsk., så mäste jag bekänna, att det är en logik, den jag icke kan fatta. StatsUtsk., som är en underordnad nticlovitet, äger lika liten rättighet att loforda de 2:ne Stånden, som att uttrycka något ogillande af de öfriga 2ine Ståndens beslut. Det är detta StatsUtskts försök alt upphäfva sig till en auetoritet, som tror sig äga rättighet att godkänna eller ogilla de Stånds åsigter, hvilka hafva den olyckan att icke hysa dem lika med Utsk-, som Frih. Cederström ansett icke stå tillsammans med grundlagen. I della hänseende förenar jag mig fullkomligen med Hr Frildn. Ett sådant mästerskap öfver Stånden bör icke något Utsk. tillåtas. Gr. von Platen: Jag tillstår, att jäg måste icke förstå detta betänk., som utgått från den afdelning i StatsUtsk. der jag är ledamot; ty jag kan icke finna deruti något gillande eliel' ogillande af hvad 2.’ne Stånd beslutat.
‘SBinften uträfttaS alltiD, på fätt förut fagDt är, till Capital efter $cnt procent, och af Detta Capital erlägges lifa ^öemillntttg, font af i!anDt*egcnDomarS märDe*fumma. §• 74. c2BiD De Q3ruf, Der hela/ eller en Del af fmiDct till lölanufactur föräDlaS, märDeraS tillmerf ningen efter Den grunD, näfiföregåenDe §. flaDgar, få att för hmarje ffcppttnD ©tångjernS*fmiDe, font fålunDa till ^Ranufactur föräDlaS, an* feS egarens behållna minft från l)ögfd hälften till minft |:Dcl af fantttta ’03rufS ©tångjernS*päS, h^åfen behållning på lifa fätt, font för @tångjernS*fmiDe är ftaDgaDt, meD §em procent förmanDlaS till Capital, för h^ilfet Söemillning, på fätt förut beftämDt är, erlägges. Oer åter $tanufactur*merf äro anlagDe, meD rättighet till föräDltng af föpt #mneS*jern, eller utan eget ©tångjcrnS* fmiDe, märDeraS föräDlingS*rätten till 'Stanufactur fålunDa, att egarens behållna minil: af hvarje jfeppunD fmiDe anfeS från högft ^.Dcl till minft TVt>el af ©tång* Go jetnS*prifet uti ben SanbSott, bet btuFet ät beläget. 3 bägge befa F>ärtt>e(fct iaFttageS, att egarens vinft alltib beräFitaS utan affeenbe på ben fetfFilbt till bevillning uppjFattabe Sanbtegettbom, forn meb bruFet ät förenab.
Föreståndarinnan för Tysta skolan, den allbekanta uppfostringsoch undervisningsanstalten för döfstumma barn i hufvudstaden, fröken Anna Hartman, afled efter längre tids obotlig sjukdom, lungsot, ' - den 26 d:s i en ålder af omkring 30 år, sörjd oeh djupt saknad af såväl tacksamma elever som af skolans direktion, hvars fulla förtroende den nu bortgångna städse innehaft. Den hänsofna lämnar efter sig det bästa minne som kärleksfull lärarinna. Idun torde närmare återkomma till den förtjänta kvinnans lifsgärning. » En författarinna af blått bloda har åter framträdt, skrifver Berliner Tageblatt. Det är en prinsessa Karadja, och hennes pennas alster är en tragedi, kallad » Victori ». Originalet är skrifvet på engelska, Hofteaterdirektör Oscar Benda i Gotha håller för närvarande på med att öfversätta och bearbeta stycket för tyska skådeplatsen. » Seger » skall vara ett rätt skickligt gjordt och verkningsfullt äktenskapsdrama. Så långt den anförda tidningen. Som bekant har prinsessan Karadja {L. O. Smiths dotter) förut uppträdt som författarinna på franska med en volym aforismer, som mottogos ganska väivilligt af den franska kritiken. Det vittnar om en icke vanlig språktalang att sålunda med framgång kunna uppträda som originalskriftställarinna på två främmande språk. * Teater och musik. Kungl. operan gaf i lördags sin andra symfonikonsert för säsongen under förste hofkapellmästaren Nordqvists dirigentskap och inför en fulltalig publik. Utan all gensägelse utgjorde programmets klassiska del äfven dess värdefullaste: sådana djupt skönhetsmättade verk som Haydns Ess-duroch Beethovens D-dur-symfonier kunna aldrig för ofta framföras. De flngo ock båda en högst vårdad och stiltrogen tolkning, och publikens förtjusning var omisskännelig. Äfven programmets tvänne modernare nyheter hade emellertid sitt intresse. J. Dentes konsert för violin och orkester verkade kanske något tröttande genom sitt långrandiga passageverk, men vittnade om solid musiklärdom och kunde äfven framvisa ställen af verklig skönhet, exempelvis i andantet.
Det må vara, att så står i de enväldiga Akademiska Constitutionerna, men jag hemställer lill R. o. Ad:s ledamöter, huruvida de icke ganska väl veta att mången sorn undergått relegationsstraffet, sedermera blifvit en aktad medlem af samhället och beklädd med höga embeten i rikets tjenst. Om relegation bade medfört så beskaffad vanfrejd, som man här påstått, sä får jag till en hvar hemställa, huruvida ett sådant förhållande, som det nyss omnämnda, varit möjligt. Ser man ytterligare efter hvad det är för brott som medför relegation, så finnér man, sä vida jag icke hörde orätt vid den nyss försiggångna upläsningen, alt dit hänföres förseelser af sådan beskaffenhet som t. ex. att en student underlåter att hörsamma Rektors kallelse. Det må vara att de Acad. Consti tutionerne qvalificera en sådan ohörsamhet såsom neslig och medförande vanfrejd, men jag kan icke föreställa mig att detta är hvad Riddarh.Ordn. menar med nesligt: brott. Genom allt detta vill jag likväl ingalunda hafva sagt eller på något sätt sökt ådagalägga, att ju icke det är möjligt att Hr Munck af Rosenschölds brott kan vara af neslig beskaffenhet, utan jag har endast velat bevisa att det är för mig, och jag tror mig äfven kunna påstå för plurali - Den 6 December. i 09 teten af R. o. Ad. absolut omöjligt att här kunna stadga sitt omdöme derom att Hr Munck af Rosenschölds brott verkligen är af neslig beskaffenhet, och just derpå beror enl. min tanka afgörandet af den frågan, huruvida han bör förlora sin representations-rätt eller icke, och det är derföre jag anser R. o. Ad:s värdighet fordra att man med lugn, urskiljning och sans derom anställer en fullständig undersökning. Då först, kan det vara tillåtet att fälla sitt domslut.
Nässjö, blifva 57 mil 13,150 fot öster om Wettern, och 67 mil 18,540 fot, om vägen tages vester om nämnde sjö; således med en skilnad af 10 mil 5,390 fot, samt att om linien lägges till Tenhult, afståndet emellan de nämnda punkterna komme alt blifva 59 mil 5,070 fot öster om Wettern, och 65 mil 650 fot vester om densamma, med en skilnad af 5 mil 31,580 fot. Således skulle, om en jernbana bygges öster om Wettern, den kortaste jernvägsresa emellan Stockholm och Malmö, genom antagande, alternativt, af Nässjölinien, eller af Lagalinien, blifva, i förra fallet 57 mil 13,150 fot och i det sednare 59 mil 5,070 fot, samt skilnaden emellan den kortaste förbindelse emellan Malmö och hufvudstaden öfver Nässjö och öfver Tenhult således utgöra 1 mil 27,920 fot, eller föga utöfver en och trefjerdedels mil. Detta är likväl en förlängning, som ifall, såsom ofvan blifvit anfördt, linien från Tenhult icke föres rätt öster ut åt Nässjö, utan på en kortare väg mot Sommens norra ända, komme att ansenligen förminskas och troligtvis alldeles försvinna. Men å andra sidan bör tagas i beräkning att våglängden emellan Malmö och Göteborg, vidare afståndet emellan Malmö och Jönköping samt slutligen jernvägsförbindelsen emellan Malmö och Örebro äfvensom de norr om denna stad belägna Stats-Utskottets Utlåtande M 86. 29 orter skulle, om Nassjö—linien antoges, i alla händelser komma att förlängas med Iva och en half mil.
LIade vi krig, så skulle jag vara den förste, som tillstyrkte uptagande af utländskt lån, men att att nu, då vi icke behöfva det, inlåta oss i denna utländska statsskuld, anser jag högst betänkligt. Vår tid är särdeles benägen för spekulationer, och jag befarar att detta skuld-system, likasom all den stora industri man vill i landet införa, skapa endast några få rika män, men en massa fattiga. Aldrig vill jag anlita Statens kredit så enormt, som nu är i fråga. Hade för 30 år sedan ett StatsUtsk. tillstyrkt ett lån af 130,000,000 Edr, hvilket intryck hade väl detta gjort på K. St:r. Det är icke omöjligt att våra jernvägar komma till stånd; men jag tror, att man dervid bör gå något saktare tillväga. Jag erinrar mig ett på denna fråga tillämpligt italienskt ordspråk: »elie va piano va sånö.» Att behålla Statens kredit i utlandet är nödvändigt, om, hvad vi alla frukta, vår östra granne gör ett infall i vårt land. Ingen utländsk jernväg bär kostnaden för dess anläggning och underhåll, och jernvägen i Skåne hör i detta afs:de till undantagen. Driftkostnaden är icke obetydlig, och räknar man de millioner, som åtgå i stenkol, så skall man finna att det icke är någon småsak. Hela denna oerhörda statsskuld, som blifvit af Utsk. föreslagen, skall svårt trycka på vår handelsbalans, och i sanning vet jag icke hvarmed den skall betalas. Man räknar på jordbruket. Ja! det är ock den enda af våra näringar, som kan betala; men utländningen har god årsväxt och priserna kunna fluktuera. Jag uprepar det ännu en gång, att jag anser vida bättre, att man går saktare tillväga. Att inrätta vår kredit i stort på den utländska marknaden, anser jag sfi mycket mera lämpligt, som vi hafva så mycket annat att framför jernvägarne önska, såsom t. ex. Stockholms befästning.
Finnes ej på stället Confiscations-magazin eller packhus; åligge Magistraten, på Tullkammarens reqvisition, att tjenligt förvarings-rum anskaffa. O §• ’7- Anträffas någon med olofligen infördi gods, och är han ej bifast ilian, eller gitter han ej ställa borgen eller säkerhet för sin person, eller för böter, som ådömas kunna; vare skyldig att godset till Tullkammaren åtfölja och varde under tjenlig uppsigt eller bevakning hållen, tilldess målet hus Domstolen förekom - Ut sköttensBetin anie, N’.o ii. 7 Utskottens Förslag till ändringar och tillägg. inkommer eller inrikes orter emellan färdas, förbjudna eller tullbara utländska fäi diggjorda persedlar eller effecter, hvilka lill hans egen beklädnad eller eljest till hans eget bruk, i och för resan höra, och öfverstiga de ej så bans behof — §• *6. Gods, som i beslag taget är, skall genast ställas under beslagarens och egarens försegling, och i värd ajlemnas till Tull-Kammaren eller Tull-1nspectionen i närmaste stid, der Rådstuf au-Rätt finnes, eniot bevis till egaren, örn han det äskar. Finnes -— •— •— •— §• '7- Anträffas skyldig att godset till Tull-kammaren åtfölja, och varde, uppå reqvisition af Tul.-k am t nar en , under tjenlig uppsigt eller bevk.ining af 8 Bev. Lag-samt Allm. Besv. och Ekon. Ut skotten-Betänk andeN.o i r. Den nu gällande Kongl. Förordningen. iner, och pröfve då rätten, om lian med eller utan borgen må på fri fot vistas, eller i häkte träda. Ej må borgen antagas, der brottet urbota ir. II. Cap. §. 21. Den, som förfärdigar, brukar eller låter bruka falsk stämpel eller insegel å varor, sorn äro inom eller utom Riket tillverkade; straffes, på Sätt 8 Ca]), i §. 2 mom.
Betankanden. 1575 gensbap och bestämmelse antyddes, upptoge alla Kongl. Expeditioner, som innefatta slutliga, till efterrättelse utfärdade Regeringsåtgärder och beslut, vare sig i form a£ Förordning, Placat, Kungörelse, Circulaire, Bref, Resolution, Dom, Utslag, o. s. v. ord för ord, men endast med korta rubriquer, såsom i Modee’s verk är skedt; äfvensom i samma tidning borde inflyta Collegiers och andra auctoriteters Kungörelser, Universaler, Bref, o. s. v., då de äro af den egenskap, att de från trycket utgifvas, jemte det att, vid hvarje års slut ett fullständigt sakregister skulle bifogas, med anvisning uppå allt, som under året i tidningen influtit. Uti denna tidning borde deremot icke få inflyta något, som, under benämning af Officiel artikel, afhandling eller bidrag kan förekomma, då det saknade egenskapen af offentlig åtgärd eller beslut; äfvensom der icke borde få upptagas underrättelser om befordringar eller sådane enskilde ansökningar, hvaröfver beslutet endast innefattar en rak tillämpning af gällande föreskrifter, utan att meddela någon förklaring eller prejudicat dervid. Men för att befordra tidningens afsättlighet, och göra dess nytta ännu mera utsträckt, torde nyttigt vara, att den, med finare sammanträngde stilar, lika med hvad i Tillägg till den Norrske RigsTidende sker, meddelade i helt korta rubriquer, uppgift å afkunnade domar, 137<5 Besv. och Ekon. Vtsk, Betankanden, utslag och resdlutioner i besvärsoch tvistemål, på sätt, som äfven, före detta i Dagligt Allehanda tidtals varit iakttaget, och hvarigenom vederbörande rättesökande i Jandsorterne skulle, till deras upplysning i detta afseende, kunna undvika biträde af commissionair.
Den 2e Februarii e. m. 61 Hvad i öfrigt beträffar den omnämnda obillighet att, i anledning af tidsförhållandena, hvälfva största tungan på den ena contrahenten, hvilket, enligt det till H. R. o. Ad. afgifna yttrandet, visserligen är vigaste sättet, fast derföre icke det rättvisaste; så torde med skal fråga kunna uppstå, om rotehållare!! alltid kan anses hafva varit den lidande parten, enär lättnad uti roteringsbesväret ständigt i sednare tider varit föremål för Konungens och R. St:s omtanka, och ufven, i följd deraf, blifvit rotehållare i många afseenden förunnad. Såsom bevis härpå får jag för 11. R. o. Ad. endast anföra: Rotehållarnes befrielse, år 1812, från reoruteringsskyldigheten under krig, hvilken skyldighet för dem medfört många kostnader och olägenheter. Minskning uti beklädnads-omkostnaden för rotehållare, genom Statens deltagande år 1812 uti densamma, och upprättandet afen passevolance för utgörandet af beklädnaden, hvilken intill 1818 års utgång af rotehållare dels i penningar och dels i persedlar utgjordes. Att desammas belopp i penningevärde uträkna eller sammanställa till jemnförelse mot den genom årlig Riksmarkegångssättning bestämda penninge-afgift, hvilken under de sednast förflutna åren af rotehållarne erlagts, lärer knappt vara möjligt, och här icke ens nödvändigt, enär rotehållarnes allmänt kända beredvillighet att ingå på det nya beklädnadssättet, genom hvilket hvarje af dem nu endast årligen erlägger £:del af munderingens värde, utgörande för sisth år 3 Rrdr 26 sk. B:co per nummer, nogsamt bevisar, att detsamma för rotehållarne medfört en betydlig minskning i de förbindelser, som dem tillförne varit ålagda. Införandet år 1812 af en lindrig möteskoslnads-afgift, som under sed naste Riksdag minskades till ett belopp af 7
– Ich hab’ meine Sache af Nichts gestellt, Seitdem gehört mier die ganze Welt – sådant kan snillet gripa ur sig sjelf, i ungdomen redan, det är som medfödt, allt det som andra långsamt måste förvärfva.”234 Han talade om sin ärelystnad som pojke. Han talade om att skolpojksupplefvelserna i Disraeli äro hans egna.235 Och under hånet öfver juden växte ärelystnaden. Napoleons makt och ära var intet emot hvad han begärde. Så blef han student, – skulle börja att läsa filosofi. Hans förödmjukelse under den första föreläsning han bevistade var gränslös; han uppdagade att han ingenting kunde, att arbete på arbete låg upphopadt framför honom som berg på berg. Och så började han läsa. Hans gränslösa förvåning! Hegel och Kierkegaard. ”Jag läste och jag förstod icke” – han slog sig för pannan med denna välkända gest, detta krympande-sig-samman som en tiger, – ”tänka sig att jag icke ens förstod! Utan att jag måste läsa om och om!” Så talade han också om, att han som barn och helt ung varit troende. Han – troende! Jag såg på honom med omätlig förvåning. Jo, jo, han hade varit troende; icke så att han omfattade alla dogmerna, men så att han trodde att en förbannelse hvila[de] öfver judarne, derför att de dräpt Guds son. Han såg på sig sjelf som på en förkastad varelse, och som om äfven han haft del i detta dråp; det kunde fylla honom med outsäglig ångest ibland. Han har haft eller har dagböcker från den tiden, lika dem jag läst i Karl Geijerstams anteckningar. Silvia Bennets verkliga namn är Lewisohn. Brandes är bekant med henne. Hon är nära nog jemnårig med honom, eller åtminstone vid min ålder. Hon är rik och lefver ej ens upp sina räntor. Hon har varit sinnessjuk flera gånger. Ett fint, känsligt och skyggt skaplynne. Hon har varit förlofvad två gånger, som ung. Det var hennes historia G.B. på ett så underligt sätt blef bekant med. Han hade träffat henne.
Af de 200,000 R:dr, som Rikets Ständer redan anslagit till förberedelser och befästningarnes påbörjande, har kostnaden för expropriation af mark uppgått till i R:dr 94,000: — samt för uppköp af effekter till » 14,000: — tillhopa R:dr 108,000: —, sä att för innevarande och nästkommande års arbeten återstår 92.000 R:dr. — För att nu, utan alltför stor tidsutdrägt, fä det omförmälda, utanför Skanstull påbörjade verket färdigt, och hvarför kostnaden förslagsvis blifvit beräknad till 700,000 II:dr, har Chefen för Ingeniör-korpsen i underdånighet hemställt, att den anslagssumma, som för detta vigtiga ändamåls vinnande begäres, måtte bestämmas till 000,000 R:dr, att med en tredjedel under hvartdera af åren 1801, 1802 och 1803 tillhandahållas» Då de af Chefen för Ingeniör-korpsen sålunda för fästningsbyggnaderna begärda anslag äro större, än Statens nuvarande tillgångar kunna för detta ändamal medgifva, finnér jag, ehuru fullkomligt inseende fördelen af lastningsbyggnadsarbetenas skyndsammare bedrifvande, mig likväl förhindrad att i allo tillstyrka bifall till de äskade anslagsbeloppens beviljande, utan anser jag mig böra i underdånighet hemställa, att följande anslag mätte hos Rikets Ständer begäras, nem - ligen : till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad Rdr 300.000: — till fästningsbyggnads-arbeten vid Carlskrona, lika med hvad Chefen för Ingeniör-korpsen föreslagit . » 270,000: — till befästningarna i Stockholms skärgård eller ä Rindö » 150,000: — till Stockholms befästningar å landsidan, » 300^000: — allt att under åren 1801, 1802 och 1803 utgå med en tredjedel ärligen.
Slår man någon så, att ben bräckes eller lossas i hufvud, arm, lår eller ben, och kommer ej afhugg i; eller stinger man någon genom lif eller lem; straffes med Åtta dagars fängelse vid vatten och bröd; kommer der lyte i; bote hälften emot afhugg. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 September 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Sept. 1840. Preste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den g Bonde-Ståndet den g Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående änsvars stadgande för inslående af fenster. (Lag-Utsk. Bet. N:ris 47 och 77.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betragtande förekommit, att något ansvar för Bih, till R. St. Skrifvelse, N.-o 75. fensters inslående ej finnes i allmänna lagen stadgadt i annan händelse, än den i 28 Cap. 1 §.