Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rätt återförvisat målet i hela dess vidd och derjemte, i anseende till KämnersRättens anmärkta förfarande, remitterat handlingarne till Ad vokalfiskals-Em betet; hvarefter och sedan jag erhållit underrättelse ej mindre derom, än ock huruledes detta mål ytterligare hos KämnersRätten förekommit och, fastän icke slutligen afgjordt, å nyo blifvit lill Kongl. IIofRätten liemstäldt, utan alt likväl i sådant skick kunna derstädes pröfvas eller föranleda till annan åtgärd, än alt de insända handlingarne, äfven vid delta tillfälle, till AdvokatfiskalsEmbetet öfverlemnades, jag tillika inhemtat, att emedlertid hos KämnersRätten ett annat tryckfrihetsmål af lika beskaffenhet förevarit, men alt bägge dessa mål, deri samma person blifvit tilltalad, sedermera, för bans fortfarande frånvaro, icke kunnat vidare handläggas; Och då sålunda i längre lid hufvudsakligt slut i dessa mål afbidats, såsom efter min tanka tillbörligt innan allmänna Åklagaremakten emot Domstolen uppträdde, men detta likväl hvarken kunde eller borde, i ständig afbidan på sådant slut, alldeles uteblifva, har jag omsider, uti serskilda under den 26 November sistlidna år lill AdvokalfiskalsEmbetet aflåtua skrifvelser, funnit mig befogad att meddela bemälde Embete de flera anmärkningar, hvartill KämnersRättens förfarande i bägge målen gifvit anledning, och hvaribland äfven den för åsidosättande alt tillämpa oflanämnda Kongl. Bref af år 1777 5 ^ följd hvaraf, ej mindre än till fullgörande af Kongl. IIofRättens förut gifna Remisser, detta ärende är beroende på AdvokatfiskalsEmbetets; handläggning. Det har icke varit inom Lagskipningen allena, som åsidosättande eller öfverträdelse af hvad Rikets Högloft. Ständer till Tryckfrihetens skyddande stadgat, blifvit anmärkt.
Guds frälsande Nåd.“ hvaraf lätteligen kunde dels härledas det begrepp, att den förra försäkran vore att anse såsom något helt annat än den sednare, eller såsom något., om icke deremot stridande, åtminstone deraf beroende, dels ock uppstå tvekan derom, hvilkendera af dessa försäkringar må hafva största helgd, — har motionären hemställt, alt denna ed måtte, befriad från det missledande tillägget, varda återställd till dess UNSprungliga, sanni evangeliska, lydelse, hvilken så värdigt tolkade vår kyrkas tro och våra hjectans tänkesätt emot öfverhet och konungahus. Förevarande motion, hvilken af Högv. Preste-ståndet först blifvit till Lag-utskottet remitterad, men, efter det sistnämnda Utskott densaiuM# återlemnat, af de öfriga Riks-stånden ansetts böra af allmänna Besvärs» och Ekonomi-utskottet handläggas, har detta Utskott i anledning häraf tUH Bih. till R. St. Pr. 1847 och 1848. 8 Sami. 15 Haft. % ^ 10 Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 63. behandling förehaft, dervid Utskottet, bland annat, inhemta!, att sedan Ilikets Ständer vid 1823 års riksdag, nied afseende å de mångfaldiga felaktigheter och brister, hvarmed de så val genom allmänna civilkriminaloch kyiko-lagen, som genom rikets ekonomiska författningar i öfrigt, till iakttagande vid edgångar, föreskrifna forma lärer voro behäftade, hos Kongl. Majit i underdånighet anmält den önskan, att Kongl.
Den lille har ju icke ens ett eget namn. » » Han skall själf meddela dig, hvad han vill heta, » log löjtnanten, i det han tryckte något i gossens lilla knutna hand och på samma gång fattade Annys venstra, hvarefter han lät den lille släppa ett glänsande föremål på ringfingret. Anny såg ned på sin hand och gaf till ett gladt utrop. De två släta ringarne hade fått en kamrat, äfven den slät, men på hvilken en vacker turkos var infattad. Hon såg länge och med rörelse på den blå stenen och räckte därpå handen med ett gladt leende till maken. » Tack, Karl! Just sådan hade jag önskat mig minnesgåfvan. » » Men se nu efter, hvilka namn pysen vill hafva? » Anny drog ringen af fingret och läste inuti namnen Karl Wilhelm. » Ja, » sade löjtnanten, » ville du det ej så? Karl efter far och Vilhelm efter sin morfar. Så är det ju rätt. » » Ja, » sade Anny allvarsamt, » så är det rätt.? Länge höll den vackra gruppen samman, men alltemellan höjde Anny handen och betraktade den blåa turkosen i tredje ringen. Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. I DU N Om kvinnogymnastiken i Finland. vem minnes ej den framgång och den sympati, som kom finnländarne till del vid deras gymnastikuppnsning i våras? De raska och smidiga turnarne kommo många för manlig dådkraft intresserade hjärtan att klappa lifligare, och detta satte tusende händer i fart med att applådera. Men ännu mer än dessa väckte den kvinliga gymnastikföreningen från Finland ett förtjänt erkännande, ty att män genom uppöfning af sin muskulatur kunna ernå en hög grad af styrka och spänstighet, det har man både sett och tänkt sig; att kvinnor däremot, och därtill öfverklassens kvinnor, kunnat uppnå denna ståndpunkt af kraft och uthållighet genom vanliga icke yrkesmässiga kroppsöfningar, det kände man icke allmänt till, och det är ändå just det, som är förtjänt af ett större och mera spridt intresse.
FEMTE AKTEN LAGMANNEN tar Lagmanskans hand. hvar vi äro; jag vill icke veta det! Men ett ville jag ha reda på: blir det aldrig slut på detta? DEN ANDRE. Jag har en sådan ångest! Fråga honom icke Aldrig! Ordet slut känna vi ej här! LAGMANNEN krossad: Aldrig slut! Ser sig omkring. kalla rum? Kommer aldrig solen ner här i detta fuktiga, DEN ANDRE. Aldrig, ty de som bo här ha icke älskat solen. LAGMANNEN. bikta mig? Det är sant: jag har bannat solen. Får jag DEN ANDRE. svälla ut och qväfva Dig opp i halsen. LAGMANSKAN faller på knä. Nej! Du skall bära dina synder i dig tills de O tänk jag kan icke bedja! Reser sig, går orolig och vrider händerna. ADVENT DEN ANDRE. bedja till! Derför att det icke fins någon för Dig att LAGMANSKAN förtviflad. ord till hopp och förlåtelse. Mina barn, sänd någon hit att han säger ett DEN ANDRE. glömt Dig och sitta nu och glädjas åt att Du är borta. Nej, det kommer icke att ske. Dina barn ha På bergväggen synes i ljusbild: Hemmet med Adolf, Amalia, Erik, Thyra kring julgranen; i fonden Lek-kamraten. LAGMANNEN. Nej, det ljuger Du! ty de voro bättre än vi! DEN ANDRE. De sitta vid julbordet och glädjas åt vår olycka? färdig man Nya toner! Jag hade hört att Du var en rätt LAGMANNEN. som någonsin varit! Jag? Jag var en stor syndare... den största DEN ANDRE. Hm! hm! LAGMANNEN. syndar Du! Jag vet att de bedja för oss! Och om Du säger något ondt om barnen så FEMTE AKTEN LAGMANSKAN på knä: dem! Jag hör dem läsa rosenkransen: tyst, jag hör DEN ANDRE. det är arbetarnes sång när de bryta ner Mausolén. LAGMANNEN. Du misstager dig fullkomligt; ty det Du hör, Mausolén! Der vi skulle ha hvilat i ro! PRINSEN. Under skuggan af tolf kransar! LAGMANNEN.
489 29, öfver Kongl, Maj:ts nådiga proposition om ändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom. Ståndet antog den Kongl, propositionen i ämnet, med förändring af åberopad tid, den 1 Januari 1857 till den 1 Januari 1862; och N:o 45, i anledning af väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn; bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 131, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 118, rörande väckta motioner om förändring af mått, mål och vigt samt mynt. Ståndet beslöt,; att Rikets Ständer må till Kongl. Maj:t aflåta en underdånig skrifvelse, uttryckande, att Rikets Ständer, öfvertygade om nyttan, att, i afseende på ej mindre rikets mynt, än mått mål och vigt, införa ett enklare system, grundadt på decimal indelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning, anhålla, det Kongl. Majit tycktes låta utarbeta och vid nästa riksdag i nåder förelägga Rikets Ständer ett fullständigt förslag i berörde afseende; och skulle de respektive Medstånden inbjudas, att i detta Borgare-Ståndets beslut instämma. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskotlets Memorial N:o 27, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 19, ansåg Ståndet detsamma icke erfordra någon dess vidare åtgärd, än att vidblifva dess förut fattade beslut och återlemna Memorialet till Utskottet för uppsättande af voterings-proposition. S. D. Bifölls Banko-Utskottets Utlåtande N:o 70, angående decimal-systemets införande i afseende på mått, mål, vigt och mynt.
Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, som rörer Allmänna Indragningsstaten in. m., och hvarest är föreslaget en årlig Pension af 1,500 rdr rmt lör Majoren G. W. Gyllenhammar, när han efter upnådda 65 års ålder erhåller afsked från sin Direktörsbefattning vid Straffängelset i Warberg, får jag härmed vördsamt hemställa, det Gyllenhammar måtte vid sitt, sorn peusionsmessig, afträdande ur tjensten uti årlig pension erhålla 2,000 rdr rmt. Såsom skäl härtill får jag åberopa K. Br. af d, 4 Maj 1841, som tillägger direktörer vid fängelserna, då de upnått stadgad ålder och minst 10 tjensteår vid fängelse, dess fulla lön i pension. Som fängelset i Warberg, hvilket inrättades 1848, ej kan vara nämnt, anser jag dock att pensionen för direktören derstädes bör utgå efter enahanda grunder. Lönen är för direktören vid Warbergs fängelse 2.000 rdr rmt, och detta på grund deraf, att detta fängelse är det största och äfven det svåraste i riket, dit K. Fångvårdsstyrelsen, sedan 1850, sandt från alla öfriga lifstidsfängelser de fångar, som der begått större förbrytelser, hvilket antal nu upgår till 67. Direktören måste således här vara mera underkastad faran att blifva mördad, som också synes deraf att 1855 en fånge 2:iie gånger var uppe hos honom för att med knif sticka honom, men då han äfven andra gången saknade mod dertill, mördade lian en medfånge. Och d. 25 Juli detta år, var en f. d. vaktknekt uppe på Gyllenhammars embetsrum och aftryckte en laddad pistol mot hans bröst. Derigenom att pistolen klickade och af Gyllenhammar togs från vaktknekten, biet' dådet afböjdt. 1853 erhöll Gyllenhammar vid fästningsarbetena ett så svårt slag i bufvudet, att, enligt inlemnadt läkarebetyg, det anses vådligt för synförmågan och äfven för lifvet.
Detta i Norrköping sålunda inrättade Jungfru-stift måste dock redan omkring år 1800, i anseende till bristande tillgångar för dess underhåll, uplösas och af berörde Jungfru-stifts spillror lärer den under Höglofl. Riddarhus-Direktionens vård nu stående Grefliga Schefferska Stiftningen blifvit bildad. Huru denna ombildning blifvit verksställd, hvilka föreskrifter eller stadganden blifvit lagda till grund för den nuvarande Schefferska Stiftningen, derom har det icke lyckats Contoiret att, i saknad af Protokoll öfver Wadstena Adliga Jungfru-stifts ärenden från denna tid, erhålla några uplysningar. Imedlertid ombesörjer Höglofl. Riddarhus-Direktionen förvaltningen af den Grefliga Schefferska Stiftningen på det sätt, att pensioner å 100 R:dr B:ko derifrån årligen utbetalas till 12 af Direktionen utnämnda Stifts-jungfrur. Stiftningens räkenskap hvartill hörer en egen Banko-räkning utgör ett helt för sig, utan den ringaste gemenskap med någon af Riddarhusets öfriga räkenskaper. Då Testators förordnande, rörande ett särskildt Adligt Jungfrustifts inrättande i Norrköping redan för längre tid tillbaka måst af en tvingande nödvändighet öfvergifvas oell den nu i dess ställe befintliga Grefliga Schefferska Stiftningens verksamhet inskränker sig till alldeles samma ändamål som utgör grunden för Wadstena Adliga Juugfru-stifts, eller understöd för i Wadstena Adliga Jungfru-stift inskrifna Fröknar, anser Contoiret att, derest icke sådana uplysningar i afseende på den Grefliga Schefferska Stiftningens ombildning i sitt nuvarande skick kunna frambringas, som lägga hinder i vägen för densammas förening med Wadstena Adliga Jungfrustifts-kassa, en dylik förening vara både önskvärd och ändamålsenlig.
Inspecteurernes districtet öro för öfrigt alli för vidlöftige, att de skulle kunna verkställa dessa tesor på egen bekostnad; helst hVar oell' ten jnspecteur bår Fyra a fem Dan att Ildigert genomrestu Mefr Mati ii af R-sensijnUi: Jag utbedeif Hi4d> iifth Åd iPM* Ulli Fån % 12a Den i S September /- m. wiig, att upplysningsvis få nämna, att i de StS« der i Skåne, i hvilka Garnisoner äro förlagde, har icke vedpriset, men Väl priset på ljus be* tydligen fallit» Grefve Lowenhjelm, Cart Axeli Hvad vedU åtgången beträffar, har jag i KrigsColIegium haft den erfarenhet, att de för behofVet anslagné medel icke äro tillräckligt Det är väl möjligt, att någon inskränkning i behofvet kan å* stadkötnmas när Staterne hinda öfverses; men för närvarande är anslaget för knäppt och di föreslagna 2,ooo JGdr fullt behöflige. Korande resepenttingårhe, kan jag ické godkänna Herr von Hartmansdorff^ förslag , att GenerallnspeCteUrerne skulle sjelfve betala dem. Jag kan ej finnä det rättsenligt att Sedan bemälte Gétleralér, utom deras löner på stat, äfven äro, genom upprättade städganded, berättigade till lieseoch *Tractaments pennin* gar, så dictatcriskt, sorn nu är föreslagit, betaga dem denna rättighet. Grefve Cronhjelm:: Jag får till Herr - Gref* ven och GandtMarskalken hemställa, om ické propositioner kunde framställas, Särskilt på artikeln ved Och ljuspenningar, och särskilt på resepenningarne ? Herr von JCartmansdorff:
Förmodligen kati älven Nederlagshandel idkas pä credit hos utlänuningar likasom importhandel, äfvensom växlar till. betalning för nederlagde Oell importerade varor lika väl för Svenskt mynt matte kunna köpas, sorn växlar att betala de varor, som på annat sätt än efter nederlag blifvit infördaÖnskligare vore, a:t icke utländska öfverflödsvaror kunde inom landet köpas och säljas man och man emellan för Svenskt mynt; ty derigenom vöre säkrast och snarast öfverflödet hämmadt. Man må ganska gerna medgifva, att flera än 2 å 3 individer utom principalen kunnat vara sysselsatta af Nederlagsrörelsen, att förskaffa vinst åt honom, och att många personer deraf haft sin föda och bergning} men man vågar deremot förmoda, att imikes Näringar, bedrifne i stället för Näringshandel , äfven kunnat åstadkomma detsamma} man nekar icke eller, att Statscassan (icke Staten , som Herr Santesson kallar det) kunnat njuta en rätt vacker contingent; men man tror, att äfven sådant kunnat vinnas genom inhemska Näringar, och att de lemna mycket större vinst för Staten: man föreställer sig härutom, att ofh genom Nederlagshandeln af de 6, 7 , 'S ja 10 procent (sid. 9, råd1 f.), sorn bevisligen stadnat i landet, Köpmannen endast tillfallit 2, 3 å 4 procent, hade lika mycket kunnat tillfalla honom genom handel med inrikes producter, eller genom annan redbar inhemsk industri} och jag hoppas, att hvarje oförställd fäderneslandets vän förenar sina Dm 27 April. 687 önskningar med mjna, att, så vidt möjligt är, hädanefter sådant måtte kunna ske.
I anledn. häraf anhåller jag, att få de Hrrs upmärksamhet som yrkat återremiss, fästad derpå, att R. o. Ad., sedan efter en återremiss frågan från Utsk. återkommer, befinner sig i samma belägenhet som f. n. Deremot, om de Hrr, hvilka yrkat återremiss, ville derifrån afstå, och R. o. Ad. behagade bestämma sig för någon af de öfriga förslagen, är det klart, att när Ståndet med den rätt det äger utan återremiss första gången fattat beslut, skall detta beslut gå till Utsk., som derefter, i händelse de öfriga Ståndens beslut äro sins emellan och från R. o. Ad:s skiljaktiga, har att sammanjemka dessa beslut. Detta sammanjemkningsförslag återkommer då till Stånden såsom ett nytt betänk. efter en återremiss. Återremitteras betänk., så lärer R. o. Ad. finna, att redactionen ändå icke kan blifva så som man önskar och hvad har man då vunnit? Jag har velat framhålla detta för de Hrr hvilka yrkat återremiss, och hemställer om de icke skulle vilja afstå derifrån. Hr Gr. o. Landtm, anhöll att R. o. Ad. icke måtte fortsätta en discussion, som var aldeles öfverflödig, sedan han förklarat sig anse R. o. Ad. hafva med öfvervägande Ja besvarat den framstälda propos:n till återremiss hvilket således var ett R. o. Ad:s beslut, som endast genom votering kunde uphäfvas. Gr. Björnstjerna hade begärt votering och* dikterat en kontrapropos., och då Hr Akerman icke var dermed belåten, berodde det på honom att få frågan om sitt förslags antagande till kontrapropos. understäld R. o. Ad:s bedömande, hvarefter^ votering om kontrapropos., kunde begäras, och då blefve frågan lätt utredd, utan att tiden uptages med en discussion, som var utan ändamål, då R. o. Ad. beslut icke annorlunda än genom votering kunde ändras. Hr Printzensköld:
Som gör mägtig ting, de der icke ransakas kunna; och under, som icke räknas kunna; Den der regn gifver på jordena, och låter vatten komma på markena; Den der upphöjer de nedriga, och upphjelper de förtryckta. Han gör deras anslag, som listige äro till intet, att deras hand intet kan uträtta. Han begriper de visa i deras listighet, och gör de klokas råd till galenskap; Att de om dagen löpa i mörkrena, och famla om middagen såsom om nattena. Och han hjelper den fattiga ifrå svärdet, och ifrå deras mun; och utu dens väldigas hand; Och är dens fattigas tröst, att orättfärdigheten måste hålla sin mun till. Si, salig är den menniska, den Gud straffar; derföre förkasta icke dens Allsmägtigas tuktan. Ty han sargar, och läker; han slår, och hans hand helar. Utaf sex bedröfvelser frälsar han dig, och i den sjunde kommer intet ondt vid dig. I dyr tid frälsar han dig ifrå döden, och i stridene ifrå svärdsens hand. Han skall skyla dig för tungones gissel, att du icke skall frukta för förderf, då det kommer. Uti förderf och hunger skall du le, och icke frukta för vilddjuren i landena; Utan ditt förbund skall vara med stenom på markene; och vilddjuren i landena skola hålla frid med dig. Och du skall förnimma, att din hydda hafver frid, och skall försörja dina boning, och icke synda; Och skall förnimma, att din säd skall varda mycken, och dine efterkommande såsom gräs på jordene; Och skall i ålderdomen komma till grafva, såsom en hvetekärfve införd varder, i rättom tid. Si, det hafve vi ransakat, och det är så; hör dertill, och rätta dig derefter. Job svarade, och sade: När man voge min jämmer, och lade allt mitt lidande på ena våg, Så skulle det vara svårare, än sanden i hafvet; derföre är förgäfves hvad jag säger. Förty dens Allsmägtigas pilar stå i mig, hvilkens grymhet utsuper allan min anda; och Guds förskräckelse äro ställd uppå mig.
De som önska förstöra denna naturliga måttstock och nödvändigt vilja igenom magtspråk besluta, att bristande production ej skall ersättas igenom tillökta pris, lägga yxan vid roten af sjelfva production.” Äfven på ett enda år kunna de derigenom göra mycket ondt, emedan en Jordbrukares handtering är en af de mest osäkra och fordrar tio gånger mera arbetsamhet, vaksamhet, uppmärksamhet, skicklighet och äfven lycka, lör att drifvas med framgång, än någon annan handtering. ”Ett rykte, fortfar Burke, har varit gängse, alt det är i fråga att anlägga allmänaa Magaziner och att afsigten med den anbefallta undersökningen är att underlätta Regeringens upphandlingar. Jag hör nu, att en sådan anstalt blifvit föreslagen och är under öfverläggning, d. v. s. att Regeringen skall, på Statens bekostnad, öppna kornbodar för att undersälja Spannmålshandlanden och göra jordbrukaren undergifven consumenten, derigenom att den sednare af Regeringen (örsäkras om Spannmål, emot ett visst skäligt pris.” ”Om en sådan plan antoges, skulle jag ej vilja ansvara tor Magazinernas säkerhet , för förvaltarens, och icke en gång för Stä* Den '31 Maru 3 71 dernes, der Magazinerna blefvo anlagda. Första stormen af pöbelns yrsla skulle lalla på de*sa inrättningar. Så mycket i politiskt afseende. ” ”1 ceconomiskt åter måste jag anmärka , att upprättandet af SpannmålsMagaziner olver hela Riket skulle medföra en oberäknelig kostnad och deras underhåll en stor årlig utgift; att deras förvaltning skulle fordra en armée af betjening; att capitakt för uppköp af Spannmål måste vara Ofantligt; att spillning, förskämning och afskrifning skulle väcka ett förskräckligt deficit på hela rörelsen samt att Folkets missnöje att få unken och skämd Spannmål, sorn ofta vid försäljningen måste hända, skulle blifva allvarsamt.” ’ Vart climat (hvad också andra länders må vara) är ej tjenligt att en längre tid förvara Hvete i Magazinerna.
Det var detta, som gaf deras unga kärlek helgd. Icke än, icke nu; en gång i framtiden naturligtvis, när hon blifvet litet äldre, och han slagit sig igenom och gjort sig ett stort namn, som han naturligtvis skulle göra. Men till dess, hvarken Klara eller pappa Rebolledo, den kära Klara och den käre pappa Rebolledo — • de skulle dock oskärat denna subtila känsla. Ty intet är subtilare än en flickas kärlek till en yngling. Hvardagsbestyren kommo igen, arbetet och de långa dagarne vid fleuristbordet och staffliet, som skiljde dem åt. De sågos ej mera, mycket sällan åtminstone, och då ett flyktigt ögonblick i tredje persons närvaro — Klaras närvaro —; de fingo uppbjuda hela sin ungdomliga sjelfbeherrskning att icke röja allt för mycket. De smickrade sig med, att de lyckades förträffligt. Men Klara hade öppna ögon och en vaken instinkt; hon såg de mest förstulna blickar, drog slutsatser från den svagaste rodnad, från pointeringen af ett ord. Anade mycket, sade intet. » Barn », sade han och tog leden; hälft med våld lade under sin, och han kände, fastän hon motsträfvigt följde henne om handhan hennes arm hur den skälfde, honom. I tystnad gingo de ned emot stranden. I Nacka kapell begynte klockorna ringa aftonsång. Tvärs öfver viken sågo de värdshusets hvita fasad skymta mellan lindarnes grenverk; ett sorl af glada söndagsgästers röster nynnade på afstånd som en frisk visa. Med ens stannade han och släppte hennes arm. » Ruth, du älskar konsten, det sköna, färgen, lifvet — liksom jag! Kan du inte också älska mig? » Hon bedöfvades — var hon mer än ett barn? — af hans djerfva utbrott. Hon sänkte hufvudet och blef hvit om läpparne; alla hennes tankar stannade, alla hennes känslor förstelnades; som lamslagen stod hon att viljelöst låta blixten krossa sig, medan några långa sekunder gingo. Men han kunde icke bära det. Han fick henne om halsen och hennes panna ned till sin mun att öfverhöljas af heta, ungdomligt våldsamma kyssar.
Föredrogos ånyo och biföllös B ane o-Ut skottets Belänkanden; N:o 44» i anledning af Professor Agardhs motion, om rättighet för Banco-Styrelsen, att utställa och försälja vexlar till curs, då silfver-export är för den enskilde förmonlig, samt alt uppköpa vexlar, då cursen håller sig vid eller under 128 skillingar; N.-o 45» i anledning af Professor Agardhs motion, om en lämplig tull för exporleradt silfver; N:o 4ö, i anledning af Doctor Petterssons motion, om nedläggande af all ersättningstalan emot enskilde personer lör de medel, hvilka från Malmö Låne-Contor ulgifvits, men för hvilka Contoret, till följd af förre Kamé. eraren Lindstedts bedrägliga förhållande^ blifvit i saknad af godtgörelse. S. D. Föredrogs ånyo B ane o-Utskottets Memorial, N:o 55, i anledning af de beslut Iliks—Stånden lallal^ i afseende på Ulskoltets, under Nio 2q, framställda förslag till jemkning af de skiljaktiga meningar, uti hvilka Riks-Stånden stannat, vid afgörandet af Utskottets under N:o 14 afgifne Utlåtande; Ståndet fann härvid för god(r att, med frånträdande af sitt förra beslut, förena sig med llöglbflige