Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adelil, som bäst är i tillfälle bedomina motiverna för min nu gjorde hemställan, får jag slutligen vördsamt och öppet förklara, att orri ej något afseende derå fästes, och KronoLotsnrne i följd deraf komma att sakna alla uppmuntringar, nödgas jag för framtiden reservera mig alt kunna erhålla en högst oumbärlig Lotspersonal på Rikets vidsträckta och farliga kuster. Lades på bordet. Herr Bruncrona , Nils_, uppläste följande: 5 H. 2i 32 2 Den i5 December e. m. Då Motions-tiden med denna dag tilländalöper, och då, mig veterligen, ingen väckt fråga och fästat Ilöglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett ämne af största vigt för samhället, vågar jag vördsamt underställa angelägenheten af uppmuntran och understöd af allmänna medel för en Inrättning, nemligen det Ortopediska Institutet, som genom en enskild mans uppoffringar, ansträngningar och bemödanden, sistlidne år blifvit stiftad och redan detta år börjat visa lyckliga och lofvande resultater för den lidande menskligheten, om hvilka resultater hvar och en här i Staden äger tillfälle att när som hälst öfvertyga sig. I sammanhang härmed får jag äran i förbigående upplysa, att föremålet för denna Inrättning är alt förekomma eller bota de mångfalldiga slags missbildningar, vanskapnader och lyte , för hvilka åtskilliga bland menniskokri jpens delar äro utsatte, såsom snedhete. i ryggraden eller andra delar, låghalthet, klumpfötter m. m. hvilka lyten är af så mycket större vigt att afhjelpa, som i vårt Fädernesland ett större antal deraf äro besvärade, än man i allmänhet förmodar, och dessa vanlottade varelser, olyckliga för sig sjelfva och onyttiga för Staten, påkalla ett tidigt användande af de i sednare tider uppfunne medel, för att kunna blifva i möjligaste måtto botade, och derigenom återskänkas Föräldrar och Fäderneslandet. Den 15 December e. m. 3a3 Genom
Mig synes, att förevarande Betänkande angår privat banker, men ej enskilda invisningar, såsom Friherre Wrangel tyckes tro; och i anledning af Grefve Spens's anmärkning, torde jag få upplysa, att inom Ut* skotten uppstått fråga, huruvida straffränta i allmänhet borde vidare äga rum ; men att då det befunnits vara gifvet, att man ej i annat fall skulle kunna förekomma hvad man kallar douceurer, Utskotten ansett nämnde straffränta böra, qvarstå såsom det tjenligaste medel att 107st Den 2 J Julii f. rti. hindra procenteri; och Utskotten hämtade ökad anledning härtill deraf, att Utskotten sjelfve föreslagit, att öfvérräntan för IBancoDisconten icke skulle utgöra mera än 8 procent. Grefve Spenn Jag delar visserligen Herr Hje rtas öfvertygelse, att det svårligen genom lag är möjligt att förekomma enskilta bicontract; men annat är att stadfästa deras giltighet, och genom lag åstadkomma deras utsöklighet. I det afseendet tror jag, att, då fråga är om contract, som i allmänhet äro förbudne, man måste iakttaga den största varsamhet. Till hvad jag i detta fall förut yttrat, torde jag få tillägga, att öfverräntan ofta kan drabba ganska oskyldiga personer, som svårligen kunde komma i tillfälle att gifva så beskaffade douceurer, som dem Herr Hjerta omnämnt. Det är ju en möjlighet, och det hänä der till och med ofta, att personer, som äro Gäldenärer i Disconten, lemna sterbhus efter sig af den osäkra beskaffenhet, hvad tillgångarne beträfFar, att Arfvingame icke genast, eller före utredningen vilja eller kunna uppfylla den aflidnes förbindelser. Det synes då vara hårdt, att om barnen eller deras förmyndare, i fruktan, att icke något af Föräldrarnes förmögenhet blir öfver* och under afbidan af proclamadagen, ej inom förfallotiden inbetala den aflidnes lån, dessa oskyldige personer då skulle drabbas af öfverränta för en längre tid eller straffas för ett uppskof, som icke kan anses såsom ett manqvement å deras sida.
Vidkommande Riksgälds-kontorets fordringar för beviljade samt från detta verk eller af dess medel utbetalda lån för åtskilliga byggnadseller andra arbetsföretag m. fl. bestämda föremål, så hafva fullmäktige ansett sig böra meddela nedanstående upplysningar, rörande dessa låns belopp: 14 Slats-Utskottels Memorial\ N:o 3. vid 1849 års slut. a) Byggnadslån, eller lånen för bibliotheks byggnaden vid Upsala Akademi, tor Carlstads läroverks utvidgande, för reparerandet af skolhuset i Nyköping, för uppbyggandet af nya kyrkor i Hernösand oell Christinehamn, för återuppbyggande af nedbrunna delar utaf st aderue Norrköping, Borås, öregrund, Wenersborg, Söderhamn, Wexiö, Amål och Christianstad, för uppförande af kasernoch stallbyggnader i Malmö samt för återuppbyggandet af Conradsfo'ss bruk i Wermland (Re glementets 22:dra, 23:dje, 24:de, 25:te, 26:te, 29:de, 30:de, 31:sta, 32:dra, 33:dje, 34:de, 35:te, 36:te, 38:de, 42:dra och 43:dje §§) .
Medelafkastning, sedan Utsädet är afdragit. Jord Utsäde af Bidrag, Un der håll ne Kreatur. Uppskattadt Värde. Stats - Clericie-Statens Underhåll, Ständiga Räntor, Bevillning efter i83o Års Förordning, Efter *2:dra Artikeln. R:dr sk. r. R:dr sk. T:d T:d T:d T:d r. R:dr sk.' T:r T:r R;dr R:dr R:dr R:dr R:dr sk. r. R:dr r. sk. T:r £>t. St. St. R:dr sk T;r Rjdr sk. sk. T:r St. R:dr St. R:dr R:dr R:dr R:dr sk. sk. R:dr sk. sk.; r. R:dr [skT R:dr r. R:dr R:dr sk. r. R:dr sk' r. Upsala Stad och Kongl. Academien R. von KRAEMER. JOH. A. CARLSON. A. WISTRAND. Tabell för Landet mom Medelafkastning, sedan Utsädet är afdraget. Underhållne Kreatur Utsäde af Hemmantal, Ständige Räntor Clerecie-Statens Underhåll. Uppskatta (lt Värde. Efter 2:dra Art, 7,30139 5 Klingsoch Kungs-Ladugårdar I der under lydande eller eljest Kronan särskildt! förbehållna och för dess räkning utarrende-| rade eller disponerade hemman I Dito andra Lägenheter, såsom Stallängar I Rå- och Rörshemman I Frälse-Hemman » I Frälse Skattehemman I Kronohemman I Krono Nybyggen med Frihetsår I Krono Rusthåll I Dito Augmentshcmman I Krono Skattehemman ] Dito särskildt under Bruk skatteköpte, derå I åboerne hafva besittningsrätt I Krono Skatte Rusthåll I Dito Auginentshemman I Militiae-Boställen 1 Civile Boställen | Ecclesiastique Boställen I Academie-IIemman, Frälse I Dito Skatte . I Dito Krono I Hospitalsoch Barnhushemman, Frälse .
Slutligen har man tyckts antyda, att silfverköpen skulle ske för att förstärka Banken i deu goda tiden emot möjliga framtida påkänningar; men jag anser det omöjligt, att någon ond tid för Banken kan inträffa, när man besinnar, att man beviljat den ett creditiv af 2 millioner, och att det skall begagnas, då Bankens egen cassa nedsjunkit till 2 millioner, d. v. s., att Bankens hela närvar, fond skulle uttagas, och således 17 millioner i sedlar tagas ur rörelsen, innan Banken kunde komma i någon förlägenhet; men det är en oeconomisk omöjlighet, att detta skulle kunna äga rum. På dessa grunder anser jag det således vara angeläget att icke tillåta Bancostyrelsen något silfveruppköp till större kostnad för Banken, än efter vexlingsgrunden. Men den nu föredragna 5:te punkten har ett så nära sammanhang med de efterföljande 6:te, 7tde, 8:de och cpde punkterna, att jag får hos Hr Gr. o. Landtm, hemställa, om ej alla dessa punkter kunde i ett sammanhang afgöras, då jag skulle vördsamt föreslå följande redaction, såsom motsvarande alla dessa punkter, nemi.: I den händelse, att creditivet, som icke får anlitas, förrän Bankens metalliska cassa nedsjunkit till 2 millioner r: d r specie, icke skulle finnas tillräckligt till vexlingens bestridande, må Bancostyrelsen använda alla lagliga medel och utvägar, som omständigheterna kunna medgifva till utvexlingens o a fb rutil a underhållande. Jag anhåller 0111 Hr Gr. o. Landtnäs propos. å denna framställning. H Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då Ii. o. Ad. Den a5 Juli f. m. iS3 beslutat, att BancoUts!<:s utlåt*. JM:o 16 skulle punktvis afgöras, kunde II. Ex. icke framställa propos. å Hr Cederschjölds förslag, såsom innefattande på en gång flera af de uti Utsk:s utlåt, upptagna punkter. Hr Cederschjöld: Jag föreställer mig, att om R. o. Ad. i går fattade något sådant beslut, som Hr Gr. o.
Då Kongl. Majit nu begär en sådan rättighet, kan denne fordran icke anses som en ny, utan som en vid sista Riksdagen väckt, i laglig ordning framstäld och nu till afgörande färdig fråga. Kongl. Majit fordrar ej heller något upphäfvande eller inskränkning af Tryckfrihetsordningens 1 § 3 Morn., hvilket tydligen inhemtas deraf, att det föreslagna tillståndsbrefvet icke får någon oklandrad Medborgare vägras. Ett Privilegium är dessutom af helt annan art, då det medförer för innehafvaren en rättighet till andras uteslutande, hvarom Konungen icke väckt någon fråga, lika så litet, som om makten att meddela en sådan rättighet. Kongl. Majit äskar blott, att hvar och en, som vill utgifva Dagblad eller Periodisk Skrift, bör styrka, att han är fri från veterlig vanfrejd och straffade brott. Det skulle synas, som en så beskaffad Författare icke heller borde äga rätt att i andra Skrifter tala till allmänheten. Men egentliga Afhandlingar röra blott ett hufvudämne; och det är möjligt, att en vanfrejdad, en brottsling kan i någon sak tänka och tala väl. Den åter, som företager sig att en gång hvarje dag, hvarje vecka, hvarje månad tala till hela allmänheten, håller sig icke vid ett ämne, och kan det icke: 352 Riksdagen 1812. hail mäste vidröra dagens händelser, sällskapskretsarues talämnen, allmänna och enskilta sakers omvexlingar, Religionens, sedernas och Statens grundläror. Det är en högst billig fordran, att den, som vill begagna en så vidsträckt yttranderätt, åtminstone bevisar sig vara fri från verklig vanära och verkliga brott. Då våra Lagar på andra vilkor icke ens tillåta någon att tala, i främmande sak, inför den ringaste Domstol, huru skulle de med rimlighet och sammanhang tillåta någon på andra vilkor att tala inför den vördnadsvärdaste Domstol i verlden, Allmänheten, och i alla möjeliga ämnen af högsta och dyrbaraste värde. Konungen har fördenskull begärt, att hvar och en, som vill utgifva Dagblad eller Periodisk Skrift, bör anmäla det hos Hof-Canzleren.
S. D. Till slutlig åtgärd föredrogs nu St ats-ZJt skottets på bordet livilande Utlåtande, N:o agi, i anledning af erhållen återremiss på Belänkandet, W-;o ao3, i fråga örn beviljandet af extra anslag till Försvarsverkets iståndsältande, allmänna arbeten m. m., hvarvid Ståndet först beslöt, att de extra anslag, som Rikets Ständer kunna bevilja, böra utgöras af Riksgnlds-Contoret och uppföras på Stat, alt utgå af Bevillningsmedel med i^/5:del årligen intill nästa Riksdag, derefter Ståndet, punkt för punkt, afgjord© de öfriga i Betänkandet förekommande ämnen, och stannade öfver dem i följande beslut: För svars* verket till lands: 1:0 sju Reserv-Batterier och 2:0 tjugofyra kust-piecer: Utskottets yttrande bflölls; 3/0 Gevärs-fabricationen: Utlåtandet, N-'o 2o3, i denna punkt bifölls; 4:0 Utrednings-förrdden: hvad Utskottet härutinnan yttrat bifölls; 5:o Carlsborgs fästning: Ståndet beslöt, att fBr Carlsborgs fästning må för de följande fern åren anvisas 3o,ooo Rdr årligen eller tillsammans 15o,ooo Rdr; 6:0 Carlskronas befästning och 7:0 Kungsholms fästnings bestyckning: Utskottets tillstyrkan den i dessa punkter afslogos; b:o I ef äståndet af Stockholms aveniier till lands och sjös: Utskottets yttrande i frågan om befästningen till lands bifölls; men tillstyrkandet af anslag tili försänknings-arbeten vid inloppet till Stockholm afslogs; 9:° Carlstens isldndsätlande; Ståndet afslog det ifrågasUillde anslaget, äfvensom'Utskottets i öfrigt uti denna punkt, af Utlåtandet pf:o 291, gjorda lillstvrlandc; 1.0:0 Elfsborgs fästnings ombyggnad, t 1:0 Materiel för.
— Ja, jag har sett herr Verners namn på dörrplåten, och jag har beklagat er denna tid, mer än en gång. Först allt väsen och bråk under min flyttning och så mina bångstyriga pojkar, som dessa veckor varit hemma från skolan och som jag inte kan hålla tysta, fast jag jämnt säger till dem, att vi ej äro de enda, som bo här i huset. Gud signe henne! Så lätt hon hade gjort det för honom. O! den kvinliga takten och hvad hon var söt, där hon satt, belyst af solstrålarne, som lekte i hennes skimrande hår. Det var en lättnad, det var inte så svårt, som han förestält sig — det var inte svårt alls. Men det gick inte an, att bara sitta och stirra på henne, han fick väl säga något, och han svarade: — Jag är säker på, att barnen inte skulle störa mig, jag är i allmänhet ofantligt barnkär (hm, hm), men jag har nyligen varit sjuk och är till följd däraf mer känslig, än jag borde vara. — Se så där ja, nu talade han till på köpet om sin sjukdom, då kunde han ju lika gärna skickat upp madam Svensson första dagen. Men den där blicken ur de skälmska blå ögonen gjorde honom alldeles idiotisk. — Kan farbror höra ner, när jag spelar? — Ja. — Så rysligt roligt! — Jag är rädd herr Verner tycker det är lagom roligt. — Men han tycker om att höra mig spela, det sa' han nyss. Hade han sagt det? Ja, det kunde väl hända. Han visste icke så noga. — Jag tror nöjet är måttligt. Erkänn, att ni önskat oss dit pepparn växer! Jag kan så väl förstå det, fortsatte hon, utan att lägga märke till de energiska fast otydliga invändningar, Verner sökte göra — när man har ett arbete som ert. Apropos, få vi snart vänta några nya skizzer eller kanske något för teatern? — Jag håller på med en roman. — Åh! Ett häftigt buller hördes i detsamma från rummet nästintill. Det lät nästan, som om någon sparkade på dörren. — Nej, pojkar, ni få inte komma in. — Herr Verner har kanske inte haft mässling och fjällningen pågår ännu. — Nej, det har jag inte. Jag har aldrig haft någon barnsjukdom. Det blef en kort paus.
Bank 300: - Srinima lrroitor 50,000: - Samtliga i berättelsen olmärniida var depa per, hvilka vi f~mnit förvarade uti styrelsens kassafack i Stock olms Enskilda B a d, äro efter vår öfvertygelse fullt betryggande och alla iitgifter ha.fva blifvit styrkta med oss förevisade verifilcationer.)) &gt;) f D$ styrelseii c % %$mte efter vhr uppfattii.in.g på ett mycket beröi~ivärcit s&amp;tt iakttagit förb bu ii dets D ekoiioinlSka intressen, är det oss ett nöje att tillstyrlx~ deiisamma fiill och. tacksai~t décliarge för 1893 års förvaltning. Stockholm den 26 februari 1894. Ingeborg Elfving. Olof Melin. E. von der Lancken. Bil. IT. Styrelsens i ~räktreformförenin~en årsberättelse. Draktreformföreningen står nu vid slutet af sitt åttonde ar betsår., och dess verksamhet har fortgått efter samme plan som. fisrut. Uilcler detta arbetshr Iiafva åtskilliga n, a modeller iitarbetats. På senaste årsmöte visades och dis uterades en, för detta tillfälle, till styrelsens förfogande ställd turistdräkt. I: ansluti~ing till den förcln diskussionen lat styrelsen i april s. 5,. allskaffa en modell. Då under årens lopp framställts anmakningar mot Bt pldliga af föreningens mönster, har. styrelsen beslutat en revi. sion af desamma. P&amp; Hygieniska museet, dar en del af ' föreningens modeller ar utställd, liar förteckning lemilats p i samtliga dess modeller. Hösten 1893 iitkoin i serien Svenska spörs~n&amp;l ett litet häfte, med titel: Dez kvimzliya 7cliided~ii7cten, betraktad mhiilsans syz.zt9a7ct. I denna broschyr, författad af doktor Karolins. Widerströni, gifves ett varmt förord å t föreniiigeim modeller, och ej mindre än sex af dem äro där afbildade.
Län ägt rum, det blifver svårt om ej omöjligt, anlägga nya Lazaretter och Kur-an-: stalter, eller der de finnas, dem efter behofvet utvidga, under befarad möjlighet att afgifternes upphörande eller minskning, likasom en stadgad och säker reparation och andre anstal-, ter under en sådan ovisshet svårligen kunna göras och vidtagas. Med fortfarande önskan, att ett angeläget ändamål, och till hvilket Riksens Ständer sträckt en så berömvärd omsorg, måtte med säkerhet kunna virtuos, kar Kongl. Majit, för att afla j«l - t,2 'Konungens Naii. Propositioner. hjelpa hindren och olägenheterne, samt ibland dem den, att de sjuke, hvilka icke kunna erhålla fritt underhåll, dölja sitt tillstånd, velat till Riksens Ständers ompröfvande och afgörande öfverlemna, att, jemte fortfarande af de vid sistlidne Riksdag beviljade 8000 R:d om året, fastställa, det i stället för frivillige sammanskott, hvarje Mantalsskrifven person måtte aläggas en stadgad afgift (ill underhåll förVeneriske sjuke, till Lazaretters anläggande der de saknas, och till de serskilte Kur-anstalternes utvidgande; och att denna afgift införes, debiteras samt uppbäres med de öfrige bevillningar och utskylder, med det dervid fästade vilkor, att hvad som inflyter, användes ensamt till det Läns behof, der insamlingen skett. Afgifterne synas åtminstone till en början och så länge behofven förblifva så stora, som de flerfaldiga ansökningar bevittnat, hvilka blifvit ' gjorde om bidrag af allmänna medel, böra fastställas till 3 sk. för hvarje Mantalsskrifven person, hällst i det Län der något öfverskott skulle äga rum, detsamma kan, i likhet med hvad Riksens Ständer i deras omnämnde Skrifvelse yttrat, användas till andra föremål af Läkarevården. Och vill Kongl. Maj:t slutligen, jämte alla andra upplysande handlingar till Riksens Ständer i Nåder öfverlemna dem, hvilka visa det serskilta förhållande, som i Malmöhusoch Christianstads Län i anseende till Kur-anstalterne for t Veneriska smittan sig företer.
Drottning sig i välsignadt tillstånd befinner, föres Regeringen på sätt och med vilkor 41 och 93 §§ af Regerings-Formen föreskrifva, tilldess Riksens Ständer, å den tid RegeringsFormen utstakar, hunnit sammankomma, då dem tillhör, att, gemensamt med Norriges Storthing, i den ordning Riks-Akten till bestämmande af de genom föreningen emellan Sverige och Norrige uppkomna konstitutionela förhållanden stadgar, om Regeringens förande förordna. Rlifver Drottningens Lifsfrugt af mankön, förordnes då Förmyndare för den omyndige, Konungen, på sätt i 93 § af RegeringsFormen stadgadt är, Rlifver Drottningens Lifsfrugt af Qvinkön, träde den af Attén, som efter förstfödslorätt den aflidne Konungen i arfföljden, på sätt 1 § utstakar, närmast är, såsom Konung till Regeringen. 9, Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hvilket arfsrätten till Riket räknas, antingen på manliga sidan utginge, eller, genom uraktlåtande af hvad denna Successionsordning uttryckligen föreskrifver, förlorat Successions-rätt, vare Thronen ledig till nytt val, och utkores då, på sätt i 61 § Riksdagsordningen föreskrifves, ett nytt Konungahus. Förslag till ändringar i Grrundlagarne. 21 Anin, Vid förslagets öfverlemnande till Rikets Ständer å sistförflutna Riksdag hemställdes af Konstitutions-Utskottet, att, derest Kongl. Maj:ts ofvanomförmälda Nådiga Proposition af den 11 Augusti 1854 icke blefve af Rikets nu församlade Ständer bifallen, äfven detta förslag skulle förfalla. Hänvisning: Rihang till Riks-St:s Prot. 3:dje Sami. Konst.- Utsk. Mern. Ridd. och Ad:ns Prot. d. 4 Oktober 1854. \:o Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Dec. 1856 kl. 6 e. in. Memorial till Rikets Ständer, med uppgift å de af samtliga Riksstånden vid innevarande Riksdag bifallna förslag lill ändringar i Grundlagarne.
Reglementets föreskrift de förekommande målen afgöra, funno Fullmägtige, enär Håkan Persson dröjde i Stockholm, sig så mycket mindre böra vägra sitt samtycke till Hyckerts afresa, som sådant blott skulle leda till en afsägelse från Fullmägtigskapet, hvarigenom förhållandet blefve enahanda med det, som genom Hyckerts affärd inträffade; utan ock en till Ståndet stäld skrift från Banco-Fullmägtigen Anders Danielsson, af innehåll, att i händelse Bonde-Ståndet skulle finna för godt besluta, det han i anseende till sin innehafvande beställning såsom Fullmägtig i Riksens Ständers Banque icke ägde vid påstående Riksdag sig inställa för att bevaka Åhs, Gäseneds och Kullings Häraders rätt och bästa, enligt erhållen kallelse, och således nytt val i hemorten borde ske, hvilket vore detsamma, som att betaga nämnde Härader rättigheten att för denna gång hafva Ombud, ville han tillkännagifva, det han afsade sig förstnämnde, ehuru nog smickrande förtroende, för att kunna svara mot det sednare, hälst de hemmavarandes enskildta angelägenheter jemte de allmänna fordrade Fullmägtig vid ett Riksmöte, och deras rätt voro lika så helig som andras, hvilkas Riksdags-Fullmägtige jemväl voro Ombud dels i Banquen och dels i Riksgälds-Contoiret och, till Riksdagen ankomne, förmodades der till dess slut förblifva; så uppstod nu hos Ståndet frågan, huru vid ofvanberörde förevetande, då af Bancooch RiksgäldsFullmägtige trenne, i egenskap af Riksdagsmän, redan voro här, en anmält sig komma, och än en understält Ståndets pröfning, om han borde sig såsom Riksdagsman infinna eller i egenskap af Fullmägtig i RiksgäldsContoiret qvarblifva, Ståndet skulle kunna besörja, det, igenom ofvannämnde fem Fullmägtiges inställande vid Riksdagen, de hos Fullmägtige i Banquen och RiksgäldsContoiret under tiden förekommande måls afgörande ej hindrades, utan Ärendernas jemna gång bibehölles enligtInstruction och Reglemente.
Ben ii September t. /», må befrias från skyldigheten att på annat sått ån nu stadgadt blifvit sine TransportSedkr med Speciemynt inlösa. 2) Det år hvar och en tillåtit att uti Banken insätta myntbara metaller af guld eller silfver och derföre uttaga Trr.nsportsedlar efter det förhållande som nu fastställdt blifvit; hvarjemte insättaren eller dess rätts innehafvare berättiga* att vid anfordran, emot Transportsedlars återställande till enahanda belopp, utvexla hvad insatt blifvit. 5) Myntning af i-24:del3, i-j 6;dels, i-isidel* och i-8;dels R.dr företagas så fort ske kan. 4) Riksens Ständer uppdraga åt deras sammansatte Statsoch BancoUtskott att meddela Riksens Ständers Fullmäktige uti Banken sådane föreskrifter, hvilka berättiga dem att framdeles, då omständigheterna så medgifva, efter samråd med Fullrnågtige uti RiksgåldsContoiret och sedan underdånig anmälan hos Kongl. Maj-,t blifvit gjord, företaga allmän växling af ofvannämnda smärre myntslag. Hufvudåndamålet som man söker vinna genom silfverinvexlingen vore att på en gång trygga ägande rättens helgd och bringa en större myntqvantitet i omlopp. En anstalt, sorn ledde härtill, men ej innehöll någon bestämd föreskrift öar penningens värde, fruktar jag kunde, hafva vådliga följder. Den skulle sätta opinionen i verksamhet om någon försämring ägde rum, Ben 11 September t, m. 4g{ «e?s byar och en skulle söka att garantera sig hrad han hade, hvarigenom en allmän villervalla skulle kunna uppstå. Deremot, om hvar och en visste att den bestämda ziffran år Bancosedelns verkeliga värde, skulle inga sådana farhågor uppkomma; men allt silfver som möjligen kunde såttas i omlopp insättas i Banken och en motsvarande summa i Baneosedlar deremot ingå uti allmänna pcnningerörelsen. Jag kan ej föreställa mig, att maai på något annat sätt kan förlika deras interessen, som yrka på ena sidan att