Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär, efter hvad Utskottet inhemfat, en del af d.e fånglistor, hvilka, enligt Justitie-ombudsmannens uppgift, icke voro granskade då han tillträdde embetet, ej förr än nyss förut eller derefter till Justitie-ombudsmansexpeditionen inkommit: och då de flerfaldiga göromål, som före Rikets Ständers sammankomst måste af tjenstemännen vid denna expedition förrättas, torde i väsendlig mån hafva förhindrat och fördröjt granskningen af de öfrige fånglistorna, synes det anmälda förhållandet med ifrågavarande gransknings-arbete vid besagde tidepunkt hufvudsakligen kunna tillskrifvas serskilda anledningar. Och Utskottet anser således detta förhållande icke innefatta tillfyllestgörande skäl för Rikets Ständer att, i och för verkställandet af den hittills icke medhunna granskningen, anslå aflöning för en ny kanslisttjenst, helst Utskottet föreställer sig, att den person, hvilken åtnjuter lön i egenskap af sekreterare hos Tryckfrihets-kommittéen, hädanefter liksom hittills kommer att biträda vid de inom Justilie-ombudsmans-expeditionen förefallande göromål. För öfrigt torde, i fråga om behofvet af den nu föreslagna tillökningen i tjensterna vid nyssnamnda expedition, ej heller böra förbises, att Justitie-ombudsmannen eger att sjelf antaga personalen vid samma expedition och följaktligen är oförhindrad att derstädes anställa sådane personer, som ej allenast äro fullt lämplige för göromålens behöriga förrättande, utan Bih. (ill R. St. Brot, 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 53 Baft. g 10 Siats-Utskottets Utlåtande, N.o 301. eck kunna deråt mera uteslutande egna sin tid och förmåga.
Om förhällandet härmed har ifrån Kongl. Kammar-Col!egium den uplyöning^ blifwil Mflottet meddelad: atc Bergshammar i Mantal Krono med dertill hörande Trädgärd och Torp i Solna Socken lyder under Ulucdahls Kongl. Lust-Slott, samt att detta Hemman, enligt Kongl. Brefwer af den 1 October 1727 af Drottning blevviQ i Räder öswerlemnat ät Secreieraren G efwe Lamuel Lärck pä 12 ärs tid, räknadt ifrän Michaelii 1726 emor ett ärligt Arrende af zoo Dal. Kopparmynt; sedermera har samma Arrende medelst Kongl. Brefwel den 8 September 1719 blistvit under perpetuel Besi'ttnings-rä:t i Näder förunnadt Grefliga Larkilka Familien hwarefter detsamma deri 13 Januarii 1783 är wordet ytterligare i Noder confirmeradt för Herr Skats-Secreteraren Grefwe Lärck och dest Sou efter Son och Dotter ester Dotter samt Arrende afgiften till följe af Kongl. Rescriptet den 29 April sistnämnde är förhöjd till zz R:d. 16 si. Specie och sluteligen är äfwen stadfästelse hära munnen genom Kongl. Brefwet den ro Januarii 1797. Och som Arrende afgiften ingär till vlrichsoahls Slokts-Casia och fäledes tillkommer Hennes Majit Enke-Drottningen, som innehafwer nämnde Slott och Kongsgärd säsom Enke.-Säte; sä sinner Slats-Utflottet nägot ferffildt Mrordnande om berta Hemman icke kunna under Hennes Majus Lifstid komma i fräga. Uti det Hederwärda Bonde-Ständer har Riksdagsmannen VVeslmF frän Westmanland erindrar, att wid de af Stats-Utflottet till Johannisbergs Kongsgärd upgifne Lägenheter, saknades en wid namn Gränsta, Kongl. Ivo» Den Ll Zebruarii. Kongs.
Ständers Allmänna Besvärsoch Pkonomi Utskott den 18, Juli 1825. $. D, Herr TLhrcnbcrglil C, anförde: ”lag erkänner det theoretiskt rigtiga i det raisonnement, som föranledt beredningens beslut, om bestämmande af en förändrad grund för städernas bränningsrättighet; tåen då fråga bär egentligen icke är om någon ny författning i ämnet, utan endast om reformer af den hittills gällande, der sådane linnas af verklig nödvändighet påkallade; då en förändring i städernas bränningsrätt, sådan den enligt sistnämnde författning blifvit utöfvad, skulle verka rubbning i åtskilliga på grund deraf tillkomne förhållanden, hvaribland jag mindre afser anskaffade brännvinspannor och associerade bolag, till deras begagnande, än de anstalter, hvarigenom bränningsrättigheten på vissa ställen blifvit till städernas allmänna nytta eller i och för utgörande af vissa deras onera bortarrecderad eller upplåten; då det beslut, som detta Utskott, jemte Högloft. Lag-Utskottet, denna dag fattat, i frågan om Näringsfriheten, inrymmer landtmannen en större frihet än hittills, i afseende på åtskilliga näringar, hvilka hittills ansetts såsom ensamt tillkommande stadstnannen eller borgaren: då skäl icke synes Besy, och Ekon. Utsk., B »tänk anden. 1005 vara att inskränka den sistnämndes rätt till deltagande i landtmanna näringar, i samma mån, sorn landtmannens rätt till deltagande i stadsmanna näringar utsträckes: och då den brännvinsbränning, som idkas i sjöstäderna, så vida den beräknas på export, hvarom Näringsidkarne i städerna vanligen mer än landtmän äro i tillfälle att besörja, tillskyndar äfven dessa sistnämnde fördel genom befordrad spannmålsafsättning: så tillstyrker jag för min del, att städerna måga bibehålla brännvins-brännings rättigheten, sådan de den hittills åtnjutit; dervid dock särskild föreskrift i afseende på Stockholm och öfriga större städer, der kronobrännerier finnas, torde, i händelse af dessas upphörande, vara nödig.
December 1841 till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor, anser Utskottet, till följe af hvad här förut blifvit anfördt, sig böra hemställa, alt detta förslag må förfalla. Stockholm den 21 Februari 1851. Bih. till B. St. Reservationer: l:o. Af Friherre af Ugglas, Iiurl Gustaf: ”1 «el beslut, hvaruti Utskottet, i fråga om väckta motioner om utvidgade rättigheter för de Mosaiske trosbekännarne, slädnät, har jag icke tagit del. Jag hade föreställt mig, alt denna vigtiga fråga, som angar ett ej ringa antal Svenska medborgare, hade bordt af Utskottet mera behjerta?, än som skett, då, efter mitt förmenande, Utskottets beslut, om icke innefattande en direkt inskränkning i de rättigheter, Judarne för närvarande inom vårt samhälle ega, likväl synes innebära önskan, att en sådan måtte komma att äga rum. Hvad motionärerne yrkat för de Mosaiske trosbekännarne, afser egentligen endast en större frihet till bosättning inom riket, en rättighet, snart sagdt, att fritt få röra sig från rum till rum. Jag hade icke föreställt mig, att fördomen, man tilläte mig detta uttryck, emot menniskor, födde och uppfödde inom Sverige, emot Svenske medborgare, ty huru annorlunda benämna dem, hvilkas förfäder uti andra och tredje generationen inflyttat till Sverige, ännu skulle vara stark nog att förhindra denna gärd åt billighet och rättvisa, desto mindre som, enligt Utskottets eget uttryck, Judarne i de 4 städer, hvarest bosättning är dem för närvarande tillåten, ”i medborgerligt hänseende varit nyttige och verksamme.” Vid behandlingen af denna fråga har jag icke kunnat undgå att fästa synnerlig vigt vid Kommerse-Kollegii, den 13 September 1847 afgifne, utlåtande öfver en hos Kongl.
L. S. C. H. Rundg ren, Contracts Prost och Kyrkoherde i Norrköpings Stads och S:t Johannis Landsförsamlingar. J. Wåhlander, Kyrkoherde i Ostra Husby af Linkopings Stift. L. S. P. O. Carlander, Prost i Hofva nf Skara Stift. L. S. Ad. Frimanson, Kyrkoherde i Österplana af Skara Stift. L. S. .Joli. Dan. Gellerstedt, Prost och Kyrkoherde i Stigtomta församlingar af Strengnäs Stift. L. S. Axel Euren, Ord. Kougl. Hofpred., Prost och Kyrkoherde i folkerna af Westerås Stift, L. K. N. O. L. S. Isak Norström, Th. Dr., Cyntr.-Prost och Kyrkoherde i Husby af Westerås Stift. L. S. C. II. Ståhl, Prost och Kyrkoherde i Svartorp, Wexio Stift. I. S. L. P. Holmberg, Contr. Prost och Kyrkoherde i Gerdslöfs och Önnarps församlingar af Knuds Stift. L. S. G. T. Ljunggren, Prost oell Kyrkoderde i Uddevalla. L. S. P. J. Emanuelsson, Prost och Kyrkoherde i Hällestad af Linköpings Stift. L. S. Jac. Otterström, Kyrkoherde i Randsberg af Skara Stift, L. S. Gust. Wilh. Gunnelius, Th. Dr., Contr.-Prost i Örebro Prosteri och Kyrkoherde i Örebro Pastorat af Strengnäs Stift, L. K. N. O. och L. K. AV. A. L. S. And. Lagergren, Prost och Kyrkoherde i Hölö af Strengnäs Stift, Kongl. Hofpred., L. N. O. L. S. J. P. I.
Herr Justitie-Stats-ministern Friherre De Geer, Hans Exc. Herr Stats-ministern för Utrikes-Årendena, Frih. Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Ahnqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Derefter föredrog i underdånighet Departements-chefen, Stats-rådet Herr Grefve Hamilton: 5:o En af Prosten i Olands och Frösåkers kontrakt af erkestiftet samt Upsala och Stockholms län, Kyrkoherden i Hökhufvuds och Skepthammars församlingars pastorat honyl. Majus Nåd.
Dessa fint bildade och förnäma damer, om hvilka man gärna trott, att de vore odugliga för ett ansträngande arbete och ett tillbakadraget lif i försakelse, hafva energiskt mött olyckan och ntan att klaga lärt sig att arbeta, arbeta strängt. Kvinnan synes i detta hänseende äga en stor spänstighet, en beundransvärd förmåga af initiativ och ett aldrig sviktande mod — - i synnerhet om hon är en ädelt uppfostrad kvinna med framför allt ljusa, lyckliga minnen från det förgångna. Ty kvinnan är minnesgod och förstår bättre än mannen att taga vara på minnena. Och ändock är denna ackomodationsförmåga så förvånande, a t t man gärna frågar sig: hvarifrån hafva dessa människor fått sin plötsligt utvecklade kraft? Den har alltid funnits, om ock i outveckladt skick, på bottnen af en karaktär, som bildats under de friska inflytelserna af ett lyckligt barndomsoch ungdomslif. D e tappa ej hufvudet, dessa människor, de hafva upplefvat för mycket, de hafva för mycket godt och skönt att minnas, och de känna sig ha allt för stora skyldigheter gentemot det förgångnas gifmilda lycka för att tillåta sig gå under. Det är också en version på » noblesse oblige ». Denna styrka i motgången framträder kanske i sitt skäraste ljus hos kvinnan såsom moder. H o n, som sitter där bredvid sitt dödssjuka barns läger, en intelligent, bildad kvinna, h a r fordom skådat mycket af lifvets fröjd, och just däraf hämtar hon näring till tröst och mod. Hon berättar för den lille sagor, som förvandla det mörka rummet till ett strålande palats eller en susande skog; och medan modershjärtat skälfver af smärta, sjunger hon en liten m u n t e r visa allt saktare och saktare, ända till barnets ögonlock sluta sig i en välgörande sömn. H u r kan hon, frestas man utropa, berätta och sjunga så gladt, som om det vore idel lycka och solljus kring h e n n e? D e t är en modig kvinna, helt olik henne, 17vfv » O P i X F. F H. FLIN L I N Moiioaln som ständigt släpat sig fram i nöd och bittra bekymmer, som intet annat har att minnas än lidande och sorg.
Uti en från Högvärdige Preste-Slåndet remitterad motion, har Hr Biskopen Doctor Holmström yrkat, att, till undvikande af de olägenheter, som blifva en följd af Skol-ordningens föreskrift, att Skol-lärare, som taga afsked, böra afstå en fjerdedel af lönen, då nemlingen antingen de afskedsberältigade, för sin och de sinas nödtorftiga bergning, urståndsatte att afstå något af den ingalunda öfverflödiga lönen, mäste qvarblifva vid. tjensten längre, än för Läroverket är gagneligt, eller ock efterträdaren nödgas tjena för en inkomst, alldeles otillräcklig för lefnadskostnaden på hvilket ställe som helst, 2:ne Emeriti-lönsr för hvarje Stift i Riket måtte på Allmänna Indragnings-Staten uppföras, den ena för Lector er vid Gymnasierna ä 800 Rdr, den andra för Rectorer vid högre Lärdoms-skolor h. 'joo R:dr hvardera, uti hvilken motion Herrar Biskoparne Butsch, af Kullberg, Agardh och Nibelius, Professoren Retzius, Prosten Nibelius, samt Domprostarne Bruhn och Elmgren instämt. Utskottet, sorn, vid det allmänt kände förhållande, att Skol-lärare, i följd af den dem förbehåline befordringsrätt till Kyrkans Embeten, sällan qvarblifva vid sine lörstnämnde befattningar, så länge, att deras pensionerande kommer i fråga, följaglligen ej kan förutse något ständigt varande behof af Emeriti-löner för sådane läraie, och då upplysning derjemte blifvit Utskottet meddelad, att vid flera af Stiften blifvit bildade så kallade Emerit-cassor, åsyftande alt bereda tillgång lill pensioner för afskedstagande Skol-lärare, Sih, till 11. St. J 10 Stats-Vislottets Utlåtande, N:o 65. afstyrker följaktligen, att de af motionären äskade anslag till Emeriti-löner för Gymnasiioch Skol-lärare må på Allmän na Indragnings-Staten uppföras. 17:0 Till Utskottet har Högloft.
Cederborg författadt Memorial, deruti hemställes, om icke till förekommande af hinder, tidsspillan och kostnader, som skola tillskyndas aflägse från Landshöfdinge Residencet i Orten boende Personer, derigenom, att de icke hos Magistraten i någon Stad, utan å LandsCancelliet bunna erhålla Resepass, de af Herrar Landshöfdingar i vissa Län utfärdade förbud för Magistraterne, att lemna Tass åt andra, an Stadsboar, borde så mycket hellre upphöra, sorn dylika förbud icke skola vara öfverensstämmande med Kongl. Majts Nådiga Påbud af den 14 Augusti 1812 angående Resandes skyldighet, att förse sig med Pass; i anseende hvartill Herr Cederborg jemväl yrkat, det Magistraterne malte varda tillåtet, att, likväl med förbindelse af ansvar, i händelse missbruk göras, få utfärda Resepass för i Orten val kända Personer, antingen da äro boende i Staden eller på Landet; dock att sådan rättighet icke finge sträckas till utfärdande af Pass för Ulländningar, Glasförare, Lumphandlare, och flere dylika. I anledning häraf får Utskottet anföra, att ehuru den af Herr Cederborg såsom grund för dess väckta Motion åberopade Kongl. Författning icke ovillkorligt inskränker den Städernas Magistrater förut tillhörda rättig - lifi Besv. och Ekon. Utsh. Bctankanden. het, att utfärda Resepass, anser Utskottet lik» väl'den 4 §• uti samma Kongl. Författning i afseende på Magistratens Förpassningsr?ttig» het icke kunna tydas annorlunda, "än att en. sådan rättighet sträcker sig till meddelande af Pass åt endast Innevånarne uti de Städer* der Herrar Landshöfdingar residera, emedan, i motsatt fall, en bland hufvudafsigterna med den höga Författningen, nemligen ett noga och vederbörligt handhafvande af Policen inom hvarje Län utaf Herrar Landsböfdingarne, skulle förfelas, och den speciella controllen å de Personer, som för deras Resor uttaga Pass, således blifva för Herrar Lands» höfdingarne försvårad.
Deremot skulle, om den af mig fö reslagna tullen åsattes och importen blefve lika med Livad den var 1861, beträffande ladugårdsprodukter och malen spanmål, tullinkomsten ökas, efter följande beräkningsgrund, nemligen: 94 lievillnings-Ulskotlets betänkande Ä;o S. för 11,811 centner fläsk, a 3 R:dr 35,433 R:dr: » 8,285 » kött, å 2 16,560 » „ 14,070 ■> ost, å 3 R:dr 42.210 - n 26,117 » smör, å 3 R:dr .. 78,351 b b 363,783 ” malen spanmå), å 50 öre • 181,861 * eller, med sammanräknade 354,415 R:dr. så att, med afdrag af salttullen 191,<85 » en verklig tillökning derigenom skulle uppkomma af 162.630 R:dr; allt R:mt.” Häruti förenade sig Riksdagsfullmägtige A. J. Sandstedt från Jönköpings län, And. Gudmundsson från Hallands län oell Nils Pettersson från Calmar län. BevillningsUtskottets Betänkande N:o 8. 95 Litt. A. Ta blå, utvisande år 1861 influtna lullumgälder för de af B e vil In ings-Ut sko t te t till fri införsel föreslagna varuarliklar, för hvilka tullinkomsten kunnat beräknas. I — ' Tull. Varan. — Riksmynt.
Och detta leder desto säkrare till villfarelse och blindhet, som ej ens något materielt ämne gifves, hvars kännedom ej måste ytterst grundas på förhållanden och förutsättningar, hvilkas verklighet den menskliga forskningen är otillräcklig att utreda. Men hvad gör man, när man häraf slutar, att förnuftet måste förvisas från troslärorna? Vill tnan icke, att menniskan, när hon egnar sig åt sin Skapares dyrkan och betraktandet af Hans salighetsordning, skall framträda beröfvad den högsta af Hans gålvor, utan hvilken de öfriga ej ens äro menskliga. Om Gud fordrar menniskans dyrkan just derföre, att Han genom förnuftets gåfva satt henne ensam i stånd att egna Honom dyrkan; och om det är genom samma medel, som Han gjort henne ensam skicklig att emottaga saligheten; för hvilka ändamål, örn ej för dessa, är då den högsta förmågan gifven, och menniskans lott skild från de oskäliga djurens, till hvilkas antal hon eljest måste höra? Men hela salighetssakens lösryckande från förnuft och tanka är i och med detsamma läroembetets fridlysande från anspråken af tanke och förnuft. Mörker och tanklöshet äro hierarkiens yttersta grundfästen. Derföre måste hierarkien förgäta det budet: ransaker skrifterna. Dessa heliga skrifter få icke bättre förstås, icke erhålla en klarare och med dem sjelfva mera öfverensstämmande öfversättning och tolkning, än som redan i läroböckerna finnestilldess både läroböcker och trosnorm vika för läroståndets ofelbarhet. Och så länge af mörkret och tanklösheten ej annan olägenhet uppstår, än dels otro och dels schismatiska oroligheter, uppstår för hierarkien ingen våda. Kyrkan är den, som lider. Affall till otro och affall till vantro och svärmeri blifva de oundgängliga följderna; och Jesu läras förkofran uteblifver. Hvem som förstår den rena evangeliska, d. v. s. Christi sanna lära, öfvergifver henne icke af förnuftiga grunder. Men har man utan kännedom låtit inbilla sig, att förnuftet icke står att med denna lära förena; då måste man ju öfvergifva antingen henne eiler förnuftets bruk.
Sporres reservation deruti, att jag anser det vara skäl att antaga det stadgande, som nya lagförslaget erbjuder, emedan dess antagna evalvation af myntförhållandet otvifvelaktig! är riktigare än den Gr. Sparre föreslår. Hr Ribbing, Arvid: I den discussion, som i' sista plenum förevar, uppstod äfven fråga om, huru välgörande det skulle vara lör Kronan i afseende på utgifterna för fångskjuts m. m., om personer, som tilltalas för mindre förbrytelser, icke genast skulle i häkte inmanas, eller särskild ransakning med dem komma att anställas. I öfverensstämmelse dermed, finner jag äfven, att om den summa, som anses vara den minsta, hvarigenom tjufnad kan ske, ökades till det belopp, som antingen det nya lagförslaget eller Gr. Sparre framställt, äfven derigenom samma ändamål skulle befrämjas. Ilai1 är dock hufvudsaken, att man derigenom skulle Den 16 Maj e. ni. 3i minska antalet af sådana förbrytare, soin anses vara vanärade oell straffas på ett nesligt sätt. Jag tror verkligen, att man erfarit, oell elen som uppmärksamt föIjt de verkningar, hvilka hittills varande lagar åstadkommit, kan besanna, att strängheten af straff, synnerligen i otrohets-mål, verkat, att största skammen består i erkännandet af dessa brott; och i samma mån, som straffet lindrades, skulle faran för alt erkänna brottet äfven minskas bos den brottslige. Jag tror, att äfven på delta skäl en mildare lagstiftning borde börja, och alt rätta öfvergångspunkten vöre, om man ökade beloppet af värdet utaf det tillgripna, innan det ansågs såsom urbota eller behöfde straffas som stöld. Pä de grunder, i anledn. af hvilka Gr. Sparre tillstyrkt motionen, gör äfven jag det, och anhåller om återremiss. LagUtsk:s utlåt. N:o 32 blef af R. o. Ad. återremitteradt.
Af dessa anledningar och för vinnande af det dubbla ändamålet, att åstadkomma harmoni i det hela och betrygga dettas fortfarande bestånd samt bereda tillräckligt utrymme och ljus för gudstjensten, hade, enligt ett, efter noggranna undersökningar, uppgjordt och af Öfver-Intendents-embetet godkändt förslag, följande reparationer och förändringar funnits erforderliga, nemligen: ombyggnad från grunden af den mur, deruti den hotande remnan visat sig; höjandet af 2:ne hvalf; 6 pelares ombildande till likhet med de i koret befintliga; de öfrige pelarnes förändrande till en, så vidt möjligt, med de sednares öfverensstämmande stil; den i kyrkan inbygda vanprydande sakri - Slals-Ulskoltels Ullålande N.-o 238. 7 stians borttagning; inredningen af ny sakristia i det rum under tornet, der gymnasie-bibliotheket tillförene förvarats; beredandet af likhet i stil och storlek åt 30 fönster; borttagandet af de skymmande läktarne; bänkrummens utvidgning åt öster samt fördubblandet derigenom af bänkplatsernas antal; predikstolens framflyttning; de 4 små portarnes på norra och södra sidorne igenmurning och ersättande genom 2:ne större, med kyrkans byggnadsstil öfverensstämmande, portaler; samt den nuvarande vestra portalens ombildande till likhet med dem. Kostnaderna för nu uppgifna arbeten hade beräknats uppgå till ett sammanlagdt belopp af 42,000 R:dr B:ko; men, i anseende till förutsedd fortfarande stegring af material-prisen och arbets-löner, syntes denna kostnads-beräkning böra höjas till 45,000 R:dr B:ko.
Domstolen klilvit Iiöi cl; od, Iintvn Nö^ste Domstolens Heste De,I-,möter. Institi:e-Dmle» /'/tem^anc/ev^. 8t/'"/e^ /V/^Z«nF^ /-negman, 6re.fve 6. 8/>a^'S od, a/ /?o/on lörklnrnt siZ, uppo cle i lierörcle förslg^ nntörcls sköl, i unclerMniKliet tillstyrks, stt clen föreslnKnn propositionen mo till pikets 8töncler nllätos: Iivsremot dnstitiie-R-ulet Drekve O. 8^ees i unäerclöni^liet >ttrnt: 8tnts-RöcIets lieste Declrunöter tillstyrkte i unclerclöni^ket, ntt clen toreslnAn:, propositionen motte till Rikets 8 ten iler ntlotns. 8tnt8-KöcIet ^av-v förklnrnlle, cist lmn instsmäe uti olvnnkerörcie sk .lustitne-PAilet 6rel've D. 8/nnve vltrncle nieninA. l>Iecl kilnll till kvncl Högste Domstolen snmt ^tnts-koäets fleste Declnmöter i unclerclöiNAliet tillstyrkt, töektes l<on»l.
Ridderffapee och Apeln wördsammeligen meddelas. >l7r §u^rs» Lx?rorocosta jfok. KlolmkLrxsson. Ridbrrlkapet och Adeln ätffiljbcs kl. io In k^jstem kcorocostr ich bltzmmjn^ Mändagen den 4 December. Plenum klockan 9 Förmiddagen 1-Epbköts första Clastenö Harrar Elccrorers lista M wal af Ledamöter i Expeditions UrjVotlek, ester Friher» ke st Hist bostel I, och Friherre Lorjrslan och bcstinnotz dertill wara walde Grefwe von kanri^x-iksuzsn brsokt General Major och Frchme kos enkans, 8ek^ rir-K, Stats Secreterare. k'- Den 4 December. i8z Likaledes sörsta Clatzens lista till »val af Ledamot i Vewillmngs Ulffottct elter Friherre kruse. Fullmägtig Herr ladm. och befanns dertill wara Utsedd, Grefwe L^llenborA, bisnnjnz, Lagman. Justerades följande: Utdrag af Protokollet hällit i Högloft. Rldderskapet och A» delns Plenum den i December 1809- S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls hwad Stars Utskottet i Dest den 27 Nowember pä Bardet lagde Prorocolls Utdrag af den 21 i samma mär nåd, tillstyrkt i anledning as de fleste Landt Räntemär stares ansökning, att ä de medel, som genom Bewillning komma an 4ngä till Riksgälds Comoiret, enahanda remist lage mätte för dem fastställas, som för Stars WerketS medel bestäs. Och skulle de öfrige Respective Sländön genom Utdrag af Protokollet härom »vänligen underrättas. 8uxrs.
Stånds återremisser och för dem redovist inför RiksSt:n ; emedan på 2:ne Stånds återremiss och de upplysningar, som dervid förekommit, de 2:ne öfriga Stånden kunna komma i tillfälle att frångå sina förra beslut, och sålunda den väckta frågan kan föranleda till någon åtgärd. Ånyo föredrogs och bifölls LagUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda betänk. N:o 87, i anledn. af väckt fråga om förtydligande af lagens föreskrifter, ang:de oäkta barns rätt att åtnjuta underhåll och uppfostran. På begäran af Frih. Cederström, Jacob, samt Gr. Taube, Gustaf Joli., lades ånyo på bordet Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s den 5 dennes på bordet lagda betänk. N:o 85, i anledn, af väckta motioner om behofvet, 1:0 af en tillförlitlig redaction af allmänna författningar; 2:0 af en samling af alla äldre, ännu gällande polisförfattningar; samt 3:o af en revision utaf alla före antagandet af 1809 års constitution utgifna författningar. Likaledes lades ånyo på bordel, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., samt Frih. Cederström, Jacob, Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s den 5 dennes på bordel lagda bfetänk. N:o 86, i anledn. af väckt fråga om revision af de academiska constitulionerna. Den iä Augusti e. m. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besvärsoch EkonUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda betänk. Nro 87, i anledn. af väckta motioner om iakttagelser vid permittering af manskap från de väifvade regrtena. Till pröfning företogs Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrs den 5 dennes på bordet lagda utlåt. Nro 88, i anledn. af väckt fråga om ändring i gällande författningar för fartygs mätning. Hr Nordensköld, Otto Gustaf: Hvad Ekon.Utsk. bar föreslagit är, såsom jag förmodar, till en stor del verkstäldt.