Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här var han icke blott Maria Lindenows trolofvade utan äfven Casimir Du Camp sådan man känt honom sedan många år tillbaka; men i alla fall såg man på honom med andra ögon än hittills, och själfva den mycket skeptiske doktorn Alfred Johnson sade till sig själf, att det omdöme han hittills bildat sig om Casimir Du Camp otvifvelaktigt behöfde justeras; det måste finnas en eller annan fördold egenskap, som gjorde det förklarligt, att Maria valt honom och ingen annan till make. Men alltsedan bröllopsgästerna börjat anlända hade Casimirs själfkänsla återigenom börjat svälla på ett onaturligt sätt. Han kunde icke dölja för sig själf, att han under dessa dagar var medelpunkten i den lilla värld, som räckte så långt hans tankar gingo. Och där han nu stod framför altaret, hade han en mycket stark känsla af, att han var den förnämste i detta lysande sällskap, förnämligare än grefven och ryttmästaren, förnämligare än friherren och skalden — han sade du till dem båda! — förnämligare än hofpredikanten framför altaret och mycket, mycket för mer än hans son, den lille löjtnanten, hvilken han hittills betraktat nästan som en jämnlike. En varelse fanns det likväl, som han aldrig skulle våga betrakta som en jämnlike, inför hvilken han alltid skulle känna sig som ett käril af gröfre lera, och det var just hon, som stod vid hans sida, och hvars namn prosten nu nämnde, i det han frågade honom, Casimir Du Camp, om han ville taga henne, Maria Lindenow, till sin maka och älska henne i nöd och lust. Han svarade ett kraftigt och bestämdt ja, ett ja, så fullt af innerlig öfvertygelse, som en hurtig och matfrisk pojkes svar på sin mors öfverflödiga fråga, om han vill ha smörgås, när det lider framåt eftermiddagen. Och så vände sig hofpredikanten till henne med sin fråga. Vid ljudet af Casimirs röst hade hon vaknat upp ur det dvallika tillstånd, hvari hon befunnit sig, och nu svarade hon hvad hennes hjärta lade henne på läpparne, ett ja, som ljöd likt en suck, sådan man kan få höra i skogen en sommarnatt, när allting sofver och endast älfdrottningen vallar med sin längtan i månskenet.
Bankn-Ulskotlels ftirälle/se, .1? 10 23 historia, geografi, räkna och skrifva, hafva Fullmäktige tillkännagifvet, att, sedan den vid Bruket numera anställda skickliga och ordentliga Skollärare, förklarat sig villig, att, emot ett ärligt arfvode af 100 R.dr banko förestå en så beskaffad skola, Fullmäktige medgifvit densammas inrättande samt förordnat, att undervisning der skall meddelas minst trenne timmar hvarje Söndags eftermiddag. Då behofvet af en Söndagsskolas inrättande vid Bruket blifvit af förbemälde Revisorer pröfvndt, samt det åt Skolläraren anslagna arfvodet icke kan anses vara för högt, i förhållande till den tid, som för undervisnings meddelande blifvit föreskriften, tillstyrker Utskottet, att Fullmäktiges berörde åtgärd måtte gillas. § 29. (Rev.-Ber. § 87. Banko-Fullm:s Ber. § 56.) Arbetsplan Jemte förmälan att den i 230 § af sedriaste Banko-reglemente rich' beräkning giltsoch inkomst-beräkning för följande året, icke blifvit under åren 1847 och 1848 iakttagen, hafva Revisorerne förklarat sig gilla de af Fullmäktige, för den anmärkta uraktlåtenheten anförda skäl, att någon tillförlitlig och för det dermed afsedda ändamål användbar, arbetsplan för ett följande år icke kunnat, i saknad af kännedom om då först ingående beställningar, uppgöras.
Leopold: som till den förbrytelse, att bland alla Gustaf III:s vittra gunstlingar ha varit den företrädesvis med Konungens ynnest hedrade, nu ock fogade den, att länge låta vänta på ett lofqväde till Hertigen 67, och att allsicke besjunga Reuterholm. På sitt ställe skall visas, huru denne, häröfver förgrymmad, snart utöste sin vredes skålar öfver både Leopold och hela Svenska Akademien. Gerna ville vi kunna fritaga Thorilds vittra fiender äfven från en annan förebråelse: den, att, under de närmaste åren efter hans landsförvisning, hafva med öfverflödande bitterhet förföljt hans minne och häcklat de sista svenska skrifter, hvilka han, från utländsk jord, hemsände att utgifvas genom vänners försorg. Men här tala urkunder, som ej låta nedtysta sig. Då vi höra Hjelm berätta om den första af de hemsända skrifterna, en liten afhandling ”Om Qvinnokönets naturliga Höghet” (1793), att Kellgren lät aftrycka den i sin Stockholms-Post ”för att betaga afsättningen 68”, tro vi oss, tvifvelsutan, ej böra instämma i antagandet af ett dylikt skade-motiv. Deremot kunna vi ej undgå, att såsom utbrott af en oförsonad personlig harm stämpla Leopolds recension i Extra-Posten 1793 (N:a 291 och 293) öfver en annan småskrift, som, under titel: ”Om Upplysningens Princip, eller kritik på en viss berömd afhandling i detta stora ämne” (1793), framställde – men med mycken hofsamhet – en och annan anmärkning mot Rosensteins (i den tiden omätligt berömda, och särdeles af Leopold till skyarna upphöjda) ”Försök till en afhandling om Upplysningen”.
Ståndet följande från Utskottets förslag afvikande beslut: 5 §, angående användande af Bankens behållna årliga vinst: Med ogillande af hvad Utskottet härutinnan föreslagit, beslöt Ståndet, att denna § skulle erhålla nedanstående lydelse : "Det belopp af Bankens vinst för näsllidne år, hvilket icke erfordras för uppbringande af grundfonden till Tio millioner Riksdaler Banco, så ock den dei af samma vinst, som intill slutet af det år, då nästa Riksdag inträffar, kan blifva Banken behållen, skall Banken reserveras och må af Styrelsen, så vida den finner sådant för allmänna rörelsen nödigt, använ - 800 Prot.-U/drag, den 9 April 1845. <ias dels lill förstärkande af den metalliska cassan, dels i sådana grenav af lånerörelsen, hvarifrån medlen, i händelse af behof, lättast kunna indragas, dels lill inköp af räntebärande förbindelser af nu varande eller under liden blifvande hypolheks-föreningar, eller andra offentliga inrättningar, hvilka erbjuda nödig säkerhet;” I följd af hvad sålunda stadgadt blifvit, ansåg Ståndet Utskottets förslag i 6 § af sig sjelft förfalla; II §, angående minimi-beloppet för lån mot pant af guld och silfver: Ståndet ansåg detta minimi-belopp böra nedsättas till Fem Riksdaler Banco; 28 §, angående villkor för utlåningen genom Handelsoch Näringsdisconten:
Hr Björnstjerna har tillvitat mig att jag skulle utkastat den anklagelse mot alla dem, som icke med mig äro liktänkande, alt de hafva oriktiga begrepp. I mina afgifna anraärkmr har jag sagt: ”alt personer finnas likväl, jag vågar säga, tyvärr till och med af det s. k. facket, hvilka, antingen af obekantskap med ämnet eller af främmande, sanningen undertryckande bevekelsegrunder, yttra motsatta åsigler med mig och finna tvertom plan i allt” etc. Hvar och en torde häraf finna, att det endast varit vilkorligt, som ifrågavar. omdöme af mig uttalats. Hr Björnstjerna har yttrat, alt det utaf mig upgifna antal bandoler, vore 40,000 af buldan. Huruvida han har rätt eller icke vill iag lemna oafgjord!, eftersom min sagesman, frami. Gr. Magnus Björnstjerna, icke specificerat om de bandoler, han upgif, vit, voro af läder eller buldan. Hr Björnstjerna har äfven velat hemta anledn. af mitt yttrande med hänseende till de utkommenderade fältbataljonerna, för det påstående, att jag skulle hafva uttalat ett sårande omdöme öfver de qvarblifvande. Jag har sagt, att sedan en fältbataljon utgått ur våra af 2:ne bataljoner bestående reg:ten, återstår visserligen några qvarlefvor af såväl befäl som trupp, men hvilka äro af den defekla egenskap, att de icke till något helt äro användbara. Att detta yttrande gälde vår felaktiga korps-indelning, kan ingen utan med afsigt misstyda. Hvad Hr Björnstjerna i öfrigt yttrat, anser jag icke vara af den natur, att det påkallar något svar. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om R o. Ad. bifölle, alt Hr Stjernsvärds nu upläste anförande jemte de i anledn. deraf afgifne yttranden, remitterades till StatsUtsk., anmälde sig och yttrade Den 1 Februari f. m. 243 Frih. Palmstjerna, CHrl Otto:
Peterson, Anders Samuel, kronofogde, f. d. tillförordnad Landskamererare, angående eftergift af honom ådömdt ersättnings ansvar för kronans förlust i följd af Länsbokhållare» Caspar Langlets bedrägliga förhållande. III. 44. R. 55- VII. B. 221, 310, 380. A. 381. VIII. E. 197. Pihls, Eöraren, frånskiljda husfru Charlotta Kindberg, om eftergift af kronans riitt till dana arf efter. XI. B. 327. A. 331. E. 367. Piper, Grefve Thom. Henr., yttrande: VI. 234. Piteå, angående försäljning af f. d. landshöfdinge-residens-tomternn derstädes med å dem befintliga byggnader. Pieni-protokoll. Se Protokoll. Plikt medel ns inventering oell användande, angående. XI. 463. A. 464. Plöninge. Se Steglinge. Politioch Ekonomi-mål, om uppkörande af Universiteternas riitt att i de städer, der de liro föreiagde, med stadsstyrelsen deltaga i handläggning af, V. B. 415, 577. A. 581. VIII. U. 113, 125, 173 E. 197. Poppius, Gabriel, f. d. Stats-Pådet m. m., om årlig pension åt dess efteriemnade tvenne oförsörjda döttrar. I. 11. 177. X. B. 79, 117, 134. A. 140. XI. E. 401. Porto-bestämmelserna för inrikes brefvexling, angående förändring af. V. 281. K. 343- X. B. 79. 247. 256. A. 259. XI Ii. 121. Posse, Grefve Fredrik, yttrande: X 260. Post, Carl Reinhold Axel von, yttrande: IV. 211.
Denna grund-idé är också, efter Kontorets underdånigste tanke, den enda, som kunnat göra sig gällande vid räkenskapernas reglerande för en Inrättning, der inkomster och utgifter icke äro peremtoriska till beloppet, utan tillfälliga, det ena året större, det andra mindre. Att ändra denna form, kunde medföra äfventyrliga följder, hvilka endast kunna förutses af den förvärfvade erfarenheten om en slik Inrättnings flerfaldiga förhållanden, men att ställa dessa i dager, skulle föranleda till en alltför vidlyftig utveckling af ämnet, som icke nu lärer vara af nöden; hvarföre Kontoret vågar underdånigst antaga, att tillräckligt i denna del blifvit anfördt, för att styrka, det räkenskapernas granskning måste i ett sammanhang försiggå. Uttrycket ”offentlig granskning”, hvaraf Rikets Ständers Revisorer sig begagna, synes förutsätta, att Revisorerne icke anse den granskning, Kassan för närvarande är underkastad, vara offentlig. Om med detta uttryck endast afses Rikets Ständers Revisorers åtgärd i detta afseende, så medgifves åsigten. Men månne den granskning, som nu vidtages, icke må trygga Rikets Ständer? Kassans öfver-revision, kallad till detta förtroendevärf genom samtlige delägarnes val, låter till trycket befordra dess Berättelse med de bilagor, som erfordras för att offentliggöra Kassans ställning. Det åligger i första rummet Kassans betjening, med lika ansvar som för andra publika Verk är stadgadt, att pröfva alla till Verket ingående räkenskaper, och anmärkningarne afgöras i första instansen af Verkets Styrelse, och, om obelåtenhet med dess beslut uppstår, i den andra, af Eders Kongl. Maj:t, som har högsta vården öfver Kassans styrelse och förvaltning. Öfver-revisionen verkställes derefter af delägare, hvilka alla, genom beskaffenheten af deras ställning, äro i tillfälle att sig förvärfva snart sagdt daglig erfarenhet af Verkets för - — 95 — handlingar; hvilka diskutera, i allmänna sammankomster, alla frågor rörande förändringar i den fastställda förvaltningen, och tillika äga rätt, att derutinnan föreslå ändringar och rättelser.
Jag erkänner visst riktigheten af de anmärkningar, Grefve von Schverin gjort i allseende till den formela behandlingen af detta amne; men jag kan ej instämma uti hans yrkande af återremiss till ConstitutiönsUtsköttet; emedan, i en fråga af sådan natur sorn denna; intet steg bör tagas , hvilket kunde uttydas såsom någon svårighet vid beviljandet. Deremot tror jag att dessa invändningar snarare bordt göras första gången, då fråga var att gifva Hans Kgl. Höghet KronPrinsen rätt att sitta i Regeringen. Enär Riksens Ständer vid sistledne Riksmöte, enligt 2 544 24e/i 19 Martil. §. i Riksdagsbeslutet, uppdragit åt Hans Kongl» Höghet Kron-Prinsen att , vid tillfållen af Hans Maj.t Konungens skjukdom, föra Regeringen, hafva Riksens Ständer redan gifvit mera, ån hvad som nu begäres. Det vore då en motsägelse att icke bevilja det ringare. Men jag anser det vara olämpligt, att Kronprinsen skulle, enligt den Nådiga skrifvelsen , sitta i Ståts-Rådet blott med arne röster, och följaktligen kunna öfverröstas. Redan finnas, enligt våra författningar, och jag utbeder mig att derå få fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet 4 slags Regeringar; detta skulle blifvadet 5:te. Det första år, då Konungen vistas i hufvudstaden och sjelf är i Regeringen tillstädes, enligt §. §. 4 och 8, RegeringsFormen. Det andra, då Konungen är utrikes, sjuk eller död och Thronföljare år omyndig, eller icke finnes, samt Regeringen föres af StatsRådet med Kongl, magt och myndighet, enligt §. §. 5g, ^2 R.egeringsFormen. Det tredje, då den, i de mål Konungen föreskrifver, föres af 4 StatsRådets ledamöter, under det Hans Majit är i fält eller stadd på resor till aflågsnare inrikes orter, enligt §. 43 RegeringsFormen. Det fjerde, då KronPrinsen med Kongl, magt och myndighet förer Regeringen under Konungens sjukdom, enligt §. 3 af 1818 års Riksdags-beslut.
149 eller ock slutligen upphöra i saknad af nödigt underhåll, och alt, då, enligt direktionens tanke, den nuvarande aflöningen mäste, i anseende till stegrade lefnadskostnader, höjas, så vida inrättningen i sin tjenst skulle kunna påräkna dugliga, pålitliga och nitiska personer samt följaktligen aflönings-staten ökas från sitt nuvarande belopp, 2,892 R:dr, till 4,400 R:dr, utgifterna komme alt stegras med ytterligare 1,508 R:dr och således det årliga behofvet utöfver barnbördshusets nuvarande inkomster alt uppgå till 7,055 Il:dr, hvilket belopp, tillsammans med hittills beviljade statsanslag, utgjorde 9,125 R:dr, hvartill dock, till betäckande af oförutsedda utgifter, borde läggas 375 R:dr, då det för inrättningens underhåll erforderliga bidrag af allmänna medel belöpte till 9,500 R:dr, årligen; och hade — med anmärkuig dels om den förlust, som för barnbördshuset uppstått derigenom att år 1819 till lokal för veterinär-inrättningen afträddes, mot den ringa ersättningen af 150 R:dr Runt årligen, en å Ladugårdslandet belägen, barnbördshuset förut tillhörig, egendom, hvilken innehöll i areal 8,451 qvadratalnar och således ensamt i tomtvärde kunde uppskattas lill minst 25,000 R:dr; dels ock alt de statsanslag, som nu lemnades såsom godtgörelse för de lägenheter inom barnbördshuset, hvilka voro upplåtna för läroanstalten och till ammeskaflhingskonlor, äfvensom för lägenheternas uppvärmning och upplysning, samt för underhåll af sängkläder och öfriga inventarier, icke på långt när motsvarade, hvad derför rätteligen borde i ersättning utgå; samt enär barnbördshuset jemte undervisningsanstalten för barnmorskor, hvilken sednare icke kunde utan i förening med barnförlossningsanstalt ega rum, vore en för hela riket oumbärlig inrättning, som, i händelse den nuvarande skulle af brist på erforderliga inkomster gå under, måste ånyo, och då uteslutande på Statens bekostnad, anläggas och underhållas,
Efter fulländad Revisions-föriättning, böra Revisorerne öfver hvad dervid förekommit till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva utförlig berättelse, sorn tillika skall innehålla upplysning om Riksgälds-Conloirels ställning, samt huruvida något emot detta Verks förvaltning varit att erinra; börande denna berättelse, sedan den blifvit af Revisorerne underskrifven, tillställas Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, hvilka ofördröjligen låta till trycket befordra och sedermera med allmänna Tidningarne utdela densamma, jemte de upplysningar, som af deruti anmärkta forhållanden möjligtvis kunna påkallas; Expeditions-Utskottets Forslag till und. Skrifvelse j N.o 313. hvarförutan berättelsen, med tillhörande bilagor, skall al Fullmägtige vid derpåfoljande Riksdags början till Rikets Ständer öfverlemnas, äfvensom tryckta exemplar deraf Rikets Ständers nästsaimnanträdande Revisorer tilldelas. §. 6. Jemte det hvarje Revisor beslfts skjuts efter fyra hästar frän hans hemvist tili Stockholm samt tillbaka, ega Revisorerne alt uppbära tractamente af Tre R:dr Banco om dagen, så väl under sjelfva Revisions-förrättningen, som under framoch återresan, efter beräkning af 8 mil för hvarje resedag; och hvilka tractamenten och resekostnader hädanefter likasom hitintills till halfva beloppet af Riksgälds-Contoiret godtgöras. §• 7- Åt den, i och för Riksgälds-Verkets Revision, af Revisorerne antagna Canzlieoch Vakt-betjening, ega Revisorerne att, i mon af arbetets vigt och beskaffenhet, bestämma lämplige arfvoden, som af Fullmägtige sedermera uta nord nas. Stockholm den 26 Maj 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 22 Maj i84r. Preste-Ståndet den 24 Borgare-Ståndet den 24 —•
- John V. Lindh-Hygrell, 11 BIRG-ERJARLSGATAN 11. — ALLM. STÖRSTA LAGER AF FINASTE FRANSKA, ENGELSKA OCH TYSKA PARFYMER, EAN DE COLOGNE OCH ALLA TILL EN VÄLSORTERAD PARFYMAFFÄR HÖRANDE ARTIKLAR FRÅN VÄLKÄNDASTE FIRMOR O TILL BILLIGASTE PRISER. TILL LANDSORTEN MOT EFTERKRAF. BIRGER JARLSGATAN 8. DROTTNINGGATAN 68, STOCKHOLM. TVÄTTAS BILLIGT OCH TANDLÄK. ELIAS WIDFOND, VÄL, ÄFVEN25 KEG-ERING-SFFATAN 25. SOM EMOTTAGES KLÄ- TRÄFFAS KL. 10 — 2 OCH VAS — V26 E. ER TILL FÄRGNING. KLÄDERNA BEHÖFVA EJ SÖNPLOMB, OCH INSÄTTNING AF ARTIFICIELLA TÄNDER DERSPRÄTTAS. GODS AFHÄMTAS TACKSAMT. XCIFFÖRSÄKRI NGSB OLAGET Mutual JLif e TANDLÄKARE G. W. WIDFOND DROTTNLNGG. — RIKSTEL. OBS. 1 GARANTI FÖR HÅLLBARHET. TANDLÄKARE W I B O M, ÖSTERMALMSTORG 1. ALLM. * HILDUR ANDERSSONS Ä. B. 9 Ä OXTORGSGATAN, BUTIKEN. FOND KR. 8 6 9, 0 0 0, 0 0 0 VINSTFOND » 165,000,000 POPULÄRT: VÄLSORTERADT LAGER AF FINASTE FRANSKA, ENGELSKA, TYSKA OCH SVENSKA ' PARFYMER, E A U DE COLOGNE OCH TVÅLAR KR. KARIN EGNÉR, NYBROGATAN 53, 4 TR. {S. T. A.
Återupprättande af det förra, år 1836 indragne Justitiariatet är af behofvet högt påkalladt, och underdånig framställning derom kommer att göras, så snart erforderlige tillgångar till aflöning för en Justitiarie kunna beredas. För närvarande behandlas alla staden och dess invånare rörande domstolsfrågor vid Brunflo Härads-Rätt, och hvad angår polisoch ekonomi-målen, handhafvas de af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvars redan derförutan mångfaldiga och trägna embetsgöromål genom nämnde ärenden i icke obetydlig mån ökas, ehuru Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande visserligen i fråga om stadens angelägenheter har att påräkna biträde af Municipal-styrelsen derstädes. Med stöd af Eders Kongl. Maj:ts, på derom gjord hemställan, under den 5 Oktober 1850 meddelte nådiga tillåtelse har, sedan Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bestämt del för staden erforderliga antal värdshus och spisqvarter .spisqvarter eller andre näringsställen, bränvinsminuterings-rältigheten genom Drätsel-Kommissionen blifvit under vissa år på auktion upplåten till fyra särskilde närings-idkare, som derför till stadens kassa nu erlägga årligen 273 R:dr 16 sk. banko. I staden finnas ett privilegieradt Apothek och ett Boktryckeri, det sednare i förening med Bokhandel. De fleste handtverkerier idkas jemväl. Angående en här organiserad Sparbank är förut nämndt. Nyligen är helt nära staden anlagdt ett Bäijerskt ölbryggeri, hvars tillverkningar vunnit ett välförtjent förtroende. Sex handlande äro härstädes etablerade och förse, så staden som landsorten med erforderliga köpmannavaror.
Men för åtnjutande af omförmälde löner hafva Rikets Ständer stadgat följan de vilkor: att Hofrätterne komma alt arbeta, Svea och Götha Hofrätter, på 5 divisioner hvardera, och Hofrätten öfver Skåne och Blekinge på 2j att, så framt nuvarande vice presidenter i Svea och Götha Hofrätter öfvertaga ordförandeskap på divisioner, de hvardera må uppbära en af de högre hofrättsråds-lönerna, som här ofvan blifvit bestämda, eller 2,600 R:dr, jemte ett årligt arfvode af 200 r:dr, hvilket arfvode hör uppföras på allmänna indragningsstaten och upphöra med desse vice presidenters afgång ur tjensten; men alt, derest vice presidenterne ej skulle vilja åtaga sig ifrågavarande befattning, skillnaden emellan deras nuvarande löneförmoner och den lön, de, vid ofvanberörde förhållande, skulle komma att uppbära, bör användas till dem, hvilka såsom adjungerade ledamöter måste biträda Hofrätterne, intilldess vice presidenterne komma att ur tjenst afgå, då omförmälda embeten böra helt och hållet indragas och ett Hofrättsråd i hvardera af omförmälda två Hofrätter i stället tillsättas; 195 Expedilions-Ulskoltets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 104. att i de tillökta lönerna inbegripes hvad i ljuspenningar hittills utgått ; att för de ledamöter, som komma i åtnjutande af löner enligt förestående beslut, all beräkning af spanmål under lönen upphör 5 samt slutligen att bemälde ledamöter skola vara underkastade de förändringar i Hofrätternas organisation, som tilläfventyrs kunna komma i fråga, äfven om utflyttning till annan ort deraf blefve en följd.
St:s anses, då väckt förslag blifvit af Riksnämnden nedlagdt eller afslaget utan omröstning, eller med en pluralitet, som utgör minst två tredjedelar af de röstandes antal”. Gr. Lagerbjelke: Hr Gyllenskjölds förslag lill stadgande i 66 § 2:dra mom. sönderfaller i två serskilda delar, den ena aug:de hemställan till Stånden af sådane frågor, sora blifvit i Riksnämnden bifallne, den andra af dem som blifvit afslagne. Beträffande de förstnämnde, har Hr Gyllenskjöld föreslagit att de alltid skulle underställas Stånden. Ett sådant stadgande är, uti frågor som afgöra* efter tre Stånds beslut, enl. min åsigt onödigt men medförande tidsutdrägt, ty det är gifvet, att om en viss större majoritet i Riksnämnden bifallit frågan, så blir den efter alt sannolikhet äfven af tre Stånd bifallen. Detta Hr Gyllenskjölds förslag skulle följaktligen kunna hafva skäl för sig, endast vid sådane tillfällen då tankarne varit så delade, att den afdeln. af Riksnämnden som utgjorde minoriteten, likväl vore så talrik att den kunde utgöra majoritet i två Stånd och att en fråga på del sättet kunde blifva genom Sländerne afslagen. Sådant är emellertid redan uti förslaget iakttaget; Const.Utsk. har nemi., på grund af denna åsigt, föreslagit alt Riksnämndens beslut skulle gälla sorn Ständernes, endast då de blifvit fattade med minst fpluralitet. Det är visserligen sannt att f majoritet icke är så stor att icke den återstående g kan utgöra pluralitet i två Slåud; men om det Den 31 Maj e. m. än må vara sannt, ali så möjligen kan vara förhållandet, skulle likväl de olika tänkesälten då vara på ett så eget sätt fördelade emellan Stånden, att man svårligen kan tänka sig dess inträffande annorlunda än som ett ytterligt undanlag. Utsk. ansåg sig derföre icke behöfva fordra större majoritet än § i Riksnämnden, för att man skulle kunna anse det man hade tänkesättet för saken så odeladt, all man kunde förklara en fråga vara med R. St:s rätt afgjord och undgå vidare tidsutdrägt.