Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta Lagrum torde således äfven fordra ändring, så vida man ej vill tilldela hustrun större rätt i boet, än mannen. Herr Hjerta har äfven anmärkt, att omsorgen för ålderstigna föräldrar tillhör så väl dotter, som son. Men om dottern är gift, står hon i beroende af sin man, och denne torde icke kunna förutsättas, serdeles hos Allmogen, vara benägen för samma omvårdnad för Svärföräldrar Den 11 Junii f. ra. 101 sorn egna Föräldrar. Mågen vill ofta blott ärfva, och lemnar åt sonen ensam tyngden af föräldrarnes underhåll. Friherre Anckarswärd har åter ansett såsom ett skäl, talande för hans mening, att mycket åtgår redan före arfskifte! till sonens uppfostran. Men jag får påminna, att det står fadren fritt, att skrifva sonen till boks allt hvad som åtgår tilldess uppfostran, ifall han anser dottern derigenom förnärmad, och då måste sonen vid arfskifte! sjelf vidkännas kostnaden för sin uppfostran. Mycket kunde väl vara att tillägga i afseende på de öfrige anmärkningar, som blifvit gjorde, men jag vill ej längre uppehålla Ridderskapet och Adeln vid denna redan nog långa discussion, utan anhåller endast om återremiss. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Hufvudsakligen instämmande med Herr Berg von Linde, inskränker jag mig till ett försök att besvara åtskiliga anmärkningar emot honom. Man har talat om svårigheten att öfvergå från ett system, som blifvit rotfästadt genom ett uråldrigt bruk. Jag medgifver denna svårighet; den åtföljer alla nya förhållanden, och jag är öfvertygad, att vi derförutan redan långt för detta skulle hafva sett det på billighet och rättsgrund stödda systemet göra sig gällande; men i samma mon det nya vinner tillämpning, skola dessa svårigheter försvinna, och det torde vara tid att nu göra början. Man har anmärkt 102 Den 22 Junii f. m. att egendomen alltför mycket skulle delas.
Procent eller Öfverskott, sl ock enär detta yttrande innefattar sadane prin*> cipör, hvilka i fråga om Öfverskottens godtgörande synes böra af vederbörande iakttagas» hemställer Stats-Utskottet, om ej Riksens Hög]ofl. Ständer skulle finna nödigt, att om sammanhanget göra underdånig anmälan hos Kgl. Maj:t på det Magazins Directionen, som nu fått sig uppdragit att utarbeta förslag till ett nytt Afs krifuings - Reglemente, äfven kunde erhålla Nådig befallning, att vid Författningens projecterande iakttaga, hvad i afseende på Afskrifnings Procent eler Öfverskotta liqviderande lärer i öfverensstämmelse härmed blifva nödigt att stadga och förordna. Om Magazins - Inrättningens fordringar i Finland. 13:0 Om beskaffenheten af Magazins Inrättningens Jordringar i Finland, anser Stats-Utskotte* B ig' böra efter Räkenskapernes föranledande inför Riksens Höglofl. Ständer göra följande utredning. Enligt Magazins * Directionens senast afslutade 1815 års Hufvud Bok uppgick dess* fordringar till ett sammanräknadt belopp af 507,294: 7. 10, Denna Summa består aft 1:0 Värdet för Inrättningen» Behållningar i Contanta medel. Spannmål, Proviant, Ved och &obl, Byggnad» - Materialier Stats-Utskottets Betänianden* 15 »arnt Inventarier 86,8491 6* a:o Värdet af Inrättningens Hus, Byggnader och Egen domar 93,020: 6. $1 3:0 Verket* fordringar ho» Eandets Inbyggare för lemnade Spannemåls undsättningar 50,538: SJ» & 4:0 Inrättning gens fordringar hos diverse Verk oell Personer 442,58a n. &
Herr Hjerta har ej eller mägtat jäfva de anföranden, som blifvit dels af Regeringens Ledamöter, dels af KrigsCollegii Embetsman inom detta Hus uti hans egen närvaro framlagde; men, detta oaktadt, framträder Herr Hjerta inför Rikets Ständer och inför Svenska folket med denna sanningslösa anklagelse. Är det hans enda mening att framkasta den, obekymrad om dess värde, och om dess följder? Må han då än vidare lugnas, ty hvarken Regeringen eller KrigsCollegii Embetsman skola finna sig sårade af Herr Hjertås anfall. De känna, att Riksdagsmannarättigheterne lemna skygd äfven åt den enskilta oviljan. Herr Hjerta återkommer längre fram med den redan oftare använda tactiken, att beskylla Regeringen för planlöshet och brist af system; han saknar allt sådant uti Konungens Nådiga propositioner. Jag åter svarar, att sjelfva den nu omtalade Konungens Nådiga framställning utgjort, så väl i hvad rörer materiel som personel, ett fullkomligt system för försvarets ordnande, ehuru denna Nådiga proposition ej blifvit i sin helhet antagen eller uppfattad; och jag betviflar, alt Herr Hjerta förmår dertill lemna något ytterligare bidrag, hvarom också all Den 14 October e. m. 217 framställning ifrån den värde talaren fullkomligen saknats. Herr Hjerta, hvilken synes hufvudsakligen uppträda som det i hans tanka förtryckta folkets försvarare, omtalar vidare de ökade bevillningar, hvilka ytterligare skola utarma folket, till följd af de anslag Rikets Ständers tjenstfcirdighet beviljat. Mine Herrar! så vida Herr Hjertås afsigt varit att anklaga den beskattningsprincip, som livälfver största tyngden af beskattningen på jordbrukaren eller jordägaren, så skulle jag må hända icke bestrida denna dess mening, men så mycket mera bestrider jag dess användande vid detta tillfälle; det är icke en Regeringens omsorg att afväga skatternes fördelning. Den tillhörer folkrepresentationen, och det är Rikets Ständer förbehållit, att sig sjelfva beskatta. Det möjligen felaktiga uti sjelfva beskattningen kan sålunda aldrig läggas Regeringen till last.
Deputerades sammanträden för markegångs-prisens bestämmande ; N:o 91, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, angående förvandling af en inom Färentuna härad af Stockholms län utgående skatte—titel under namn af tegelved; N:o 92, i anledning af väckta motioner, åsyftande förändring af det uti 5 § af Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855 meddelta stadgande, angående den minsta enheten, hvartill, vid ränte-persedlarnes omsättning och förenkling, hvarje persedelslag må uti jordeboken uppföras; N:o 93, i anledning af väckt fråga, att forsellöns-ersättning för räntespanmål, som ej kan till leverering in natura uppsägas, må omedelbart tillhandahållas vederbörande räntetagare; fröt.-Utdrag den 29 Juli 1857. 459 N:o 94, i anledning af väckta frågor, att räntor och tionde, anslagne till embetsoch tjenstemän, hvilka icke äro skyldige att emottaga lösen efter medelmarkegångs-pris, ändock måtte på detta sätt få lösas, samt att ersättning af den för embetsoch tjenstemännen härigenom uppkommande förlust måtte af statsmedel varda anvisad; och N:o 95, i anledning af förnyade framställningar om nedsättning af den föreskrifna räntan för Hjelmare kanals och slussverks underhålls-fond samt om förändring af hittills gällande stadgande, angående bevaknings-åtgärderne i afseende på samma fonds lånehandlingar. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 99, i anledning af väckta motioner rörande Handels-ordningen den 22 December 1046, jemte åtskilliga dermed sammanhang egande Författningar, äfvensom om rättighet till fri handel med salt inom riket. Härvid förekommo: l:o Yttrandet, sid. 10, i anledning af Herr Muréns motion om allmän och oinskränkt näringsfrihet. Bifölls. 2:o Betänkandet, i hvad det angår Handels-ordningens nedannämnde §§: § 2, mom. 3.
– Jag tycker, det är så länge sedan någon talade med mig om Gud – fortsätter hon, stirrande in i elden. – Att höra predikningar i kyrkan, gör nog godt – men det är icke detsamma – det värmer icke hjärtat på samma sätt – Jag vill gärna uppfylla alla dina önskningar, barn, men – sanningen att säga – om Gud vet jag icke mycket. – Det var eget! – Nu ser hon undrande, upp mot honom. – Etatsrådet, som är så lärd – och så god! Lidelsen börjar hetta hans blod. Det värker i hjärtetrakten, och det är som om ångor hvirflade rundt i hans hufvud. Han böjer sig ned emot henne, och hans ögon tindra: – Nej, du, jag är icke god – men jag håller dig så kär, att jag, för din skull, ville vara god mot hela världen. Han drager sakta i hennes hand, som lydigt ger efter; hela hennes kropp fogar sig efter hans vilja. Hon glider ned från stolen, hon faller på golfvet och kryper fram till hans fötter. Hennes ansikte är genomskinligt blekt som alabaster, de tunga ögonlocken äro sänkta. Eldskenet bakifrån förgyller de mjuka ytterlinierna af hennes gestalt och brinner i håret öfver hennes hjässa. Han andas djupt; en het blodvåg sköljer genom hans ådror och fyller hjärtat med en förnimmelse af dallrande solsken. Alla tankar jubla inom honom som yrvakna näktergalar: Hon är min, min! I nästa nu skall han slå sin arm om hennes lif, trycka henne tätt intill sig, gömma henne vid sitt bröst Och hvad sedan? Reflexionen tränger sig okallad fram, och ruset viker. Tankarna jubla icke längre; de kvida. Sedan? En här af bakrusförnimmelser och själfförebråelser och så trötthet, tomhet eller leda. Nej! Han vill icke byta denna hjärtats sommardröm mot den krassa verkligheten efteråt! Nu står allt i zenith, nu tror han så visst att han aldrig älskat förr än i dag! Det han känt för de andra – damerna – tål icke att jämföras med den underbara lidelse, en liten kammarjungfru väckt till lif inom honom.
För Banko-verkets förvaltning uuder nu ifrågavarande period har Banko-Utskottets tillfälliga pluralitet uti deri Rikets Ständer ofvan tillstyrkta décharge icke ansett sig kunna tillerkänna Banko-fullmägtige att hafva ådagalagt nit och omtanka annorlunda, än »i allmänhet», således betecknat, om också på omväg, att tillfällen gifvits, dä dessa oeftergifliga pligter blifvit af dem försummade. Emot denna beskyllning, iner än genomskinlig i framställningens form, får jag mig härmed vördsamt reservera. Inom Utskottet har jag mer och mindre bilrädt de anmärkningar och yttranden, som enligt detta betänkande härflutit från Fullmägtiges beslut och åtgärder, och dervid funnit, att under högst ovanliga och högst bekymmersamma förhållanden, mot hvilka ingen föregående förvaltning har någonting jemförligt att uppvisa, Fullmägtige ömsom hållit sig nog strängt tili Banko-reglemeulets bokstaf och ömsom, fastän kanske icke alltid lyckligt, tolkat dess anda och mening; funnit utomordentliga mått och steg vidtague snart sagdt vid sidan af detta Reglemente, och hvilka, ehuru krönta med lysande framgång och alltid med Bankens gagn och bästa till syftemål, endast omständigheterna och den lika utomordentliga ställningen kunna rättfärdiga; men ingenstädes har för mig uppeubarat sig det ringaste spår till bristande nit och omtanka, och ej heller Utskottet har förmått att påpeka hvarest häruti de till uttrycket: »t allmänhet» förutsatta undantag äro till finnande. Rikets Ständer och deras Utskott böra så afväga sina omdömen, rörande nöjaktigt fullgjorda förtroende-uppdrag, att icke deraf utan skäl kunna dragas tvetydiga slutsatser öfver hederns och anseendets fridlysta område, emedan annars de vigtigare bestyren, bland hvilka förvaltningen af Rikets Ständers Bank är ett af de främsta, löpa fara att komma i händerna på Ivcksökeriets och parti-andans koryféer.
All vass-sarf öfverser, och alla säfvars rad: Så var hon hufvuds längd ock högre, än de alla: Och när hon stod på språng, de all’ ihopa tralla’. Närmare för egen räkning yttrar sig Skaldens fosterlandskänsla i dessa stropher, af hvilka de två första äro lagda på läpparne af en i ”Nya Sverige” bosatt colonist: Tänk på: jag minns ännu, – fast dessa cedrar löfvat Sig nio gånger fem, se’n jag, helt flink på ben, En yngling rask af år, mer lustig än bedröfvat, Ifrån min faders tjäll drog ut, och här alltse’n På främmand’ strand i kapp båd’ ondt och godt bepröfvat, Gått vall med utländskt fä och plöjt så sällsam ren, – Som vore det i går, hur mina landsmän tala I Vermars bygd, och hur Vestgöta-tuppar gala. Jag vet ej, hur mig är: när jag min tanka sänder Långt öster öfver sjö, intill de Svenska skär, En medfödd underkraft mitt sinne genast tänder, Som i mig lefver städs; den åldren ej förtär, Men mig med starkan drift till födsel-orten vänder! Liksom en segel-nål, fastän mot ström och vä’r Så högt i vildan våg den kloke Sjöman seglar, Hon dock, af medfödd gunst, i Nordens punkt sig speglar: Så är ock mig till mods, när jag min barndoms bygder Betraktar. Vermeland! du, alla länders pris! Du äst uppfylld med lust, och alla ädla dygder; Du äst, för alla land, ett jordiskt paradis. Om man med bundnan syn, der min Fars gård står byggder, Mig ledde, kände jag igen båd ugn och spis, Båd kyrkor, berg och skog; men mest (hör, hvad jag säger) Gläds jag med dig, att du så mildan Konung äger. Unns mig en gång ett rum i mina kända skogar, – Se’n jag, en husvill lik, kringvankat många år, – Der ingen landsväg finns ännu, och inga krogar, Och intet Herre-hus på breda murar står, Dit intet präktigt skepp med hårdan dön sig fogar:
Majrts disposition och jemväl vid öfverlemnandet fästa vilkor, dem Konungen eger i Nåder pröfva till sire antaglighet, förr än han fattar sitt beslut om emottagandet af det erbudna; men att Rikets Ständer, hvilka, i den händelse besparingarne inora Riks-Statens Hufvudtitlar på dermed förenade vilkor icke skulle kunna emottagas, äro pligtige att för oförutsedda utgifter anslå tillräckliga medel, tillerkänna sig rättighet att besluta, huru och hvartill besparingarne må eller icke må disponeras, förekommer mig, äfven sedan jag afhört den långa deduclronere i förevarande ämne, både olämpligt i hänseende till uttryck och origtigt i form, —* hvarföre jag måste reservera mig mot ett sådant beslut och anhåller, *tt denna reservation må Betänkandet åtfölja." N:o ai 3, Ankom till Exp.-ITlsk. den 16 Juliu. Memorial, i anledning af erhållen äterremiss pä Stats-Utskoltets Utlåtande JV:o yg. Ifrån Ridderskapct och Adeln har Utskottet erhållit återremiss & dets Stats-Utskottcts Utlåtande IV.-o 2t4- Utlåtande N:o *jg, angående regleringen af utgifterne tinder Riks-Slatens Första Hufvud ti tel; men sorn, enligt från Riks-Stånden ankomne Protocolls-utdrag, berörde Utlåtande blifvit af de öfriga Irenne Riks-Stånden bifallet den 26 sisth Maji; så anser Utskottet, till följd af ^5 §. RikdagsOrdningen, denna fråga vara afgjord och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Slockholm den 13 Julii i834. Ånltom till Exp.-Utsk. den 16 Julii. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet JY:o 80, innefattande förslag lill reglering af utgifterne under Riks-Statens Andra Hufvud-TiteL 1:0 För tillvägabringandet af en ändamålsenlig löne-reglering inom Kongl.
T T N P T P P Vattenkur lägen vid Saltsjön, hos aktad familj där anstalten ungdom finnes, kunna tvänne unga flickor erh. god inack. för att, om sä önskas, grundL BORG. Begär prospekt. NORRKÖPING lära husb. Pris 50 kr. pr månad. Prima ref. Svar till » Godt hem *, Jerna. (431) kan ful ständigt förekommas och häfvas medelst Salubrin. Salubrin och underlaget hålles fuktigt där~ lynne, eller herre utan spritbegär, kan med, behöfs endast 1 å 3 flaskor Salubrin få inackordering i skogig trakt hos enkel familj. Pris 500 kr. pr år. Svar till » R. för att i hetaste sommar i flera dagar hinN. », Jönköping p. r. (436) dra uppkomsten af liklukt. Mängden af erforderlig Salubrin beior tydligen på i hvad Drottninggatan 6. I VANLIG PRASTFAMILJ på landet önskar 21-årig förlofvad flicka inmån anordningar, t. ex. genom likets förHushål sräkning 5 %. ackordera sig, för att som medlem af familK Ö T T o c. g j en lära sig hushålIsgöromäl. Svar härå asema inneslutas kring liket. med noggrann uppgift öm pris m. m. torde s ändas under signaturen » Förlofvad », p. r. Aktiebolaget Endast äkta H ^ O ^ Ronneby. (419) Stockholms Privat-Assistans. när hvarje burk bär namnteckning I N A C K O R D E R I N G Bank&amp; Hufvudkontor önskas för en ung flicka i godt hem, helst där ej andra inack. finnas. Läge norr eller Drygast, därför billigast kunna inom några veckor blifva befriade 16 Regeringsgatan 16. Österm. Svar genast med prisuppg. o. vill1 blått tryck. från sin fetma. Ett säkert och varaktigt mekor till » Ingrid », Arboga p. r. (428) del Ful komligt ofarligt. Ingen dietföränMUSIK ' HSTRDMESTER dring nödig.
4 Sami 1 Åfd. 30 Uäft. 2 10 Stats-Vtskottets Utlåtande, N:o 106. dragande beredd, som det, i följd af hemmanens å ön Hven inskränkta egorymd och afskiljda läge, måste antagas, att landtmanna-näringen derstädes vore i saknad af flera fördelar, hvilka för dess idkare å fasta landet kunde påräknas; samt att, hvad åter beträffade frågan, i hvad mån lindring uti ifrågavarande dagsverks-skyldighet borde hemmanen förunnas, det förekomme, hurusom i den om undersökningen afgifne berättelse, förrättningsmännen genom uppgjorda beräkningar sökt visa, att, om vid arbets-skyldiglietens år 181 i verkställda uppskattning och bestämmande till vissa dagsverken förfarits med behörig noggranhet och under omsorgsfullt angifvande å det år 1688 afslutade arbets-kontraktets syftning och innehåll, samma uppskattning icke bort blifva högre, än att den motsvarat 18 ökeoch omkring 29 dränge-dagsverken för hvart ’ mantal, hvilka dagsverken, efter medium af markegångs-prisen under åren 1812 till och med 1846, uppginge till ett värde af 29 r:dr sk. 11 rstj då deremot värdet af nu bestämda 22 ökeoch 45 dränge-dagsverken för hvart f mantal, eller helt hofveri, efter samma medelpris utgjorde r:dr 18 sk. 1 rst; att arbets-skyldighetens förvandling till vissa dagsverken, som borde lösas efter markegång, dessutom för hemmans-innehafvarne på Hven, medfört samma verkan, som en skatteförhöjning, enar markegångs-prisen, serdeles å ökedagsverken, sedan år 1812 betydligen stigit, men ett ökedags-verke å ön Hven, i följd af saknadt tillfälle att under mellantiderna nyttigt använda de för åkerbruket erforderlige dragare, alltid hade samma värde och snarare skulle kunna med fördel in natura utgöras, än betalas efter en stigande markegång, samt att jemförelsen med närbelägne hemman å fasta landet så utfölle, att om, på sätt krono-ombudet yrkat, denna jemförelse skedde med arbets-hemmanen vid Hjelmhults boställe, hemmanen å Hven borde, för beredande af likhet i skatter och besvär, förunnas nedsättning i dagsverks-penningarne till 47 r:dr 7 sk. 10 rst. af hvarje belt mantal, motsvarande efter de sista 10 årens medel-markegång omkring 6 tunnor 23^ kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, hvaremot om, enligt hvad förrättningsmännen ansett lämpligare, arbetshemmanen vid Årups ryttmästareboställe toges till grund för jemförelsen, nedsättning borde ega rum till 20 r;dr 6 sk. 11 rst., eller till 2 tunnor 29^ kappar spanmål,
De med drank gödda boskapskreatur gifva vid slagt* ningen alltid mera talg, och dessutom erhålles af dranken mera drifvande kraft åt gödseln, hvaraf den uti Sverige varande magra jorden har det största behof, och är snart sagdt oumbärlig uti det land, der Åkerbruket och Ladugårdsskötsel utgör ett af syttemålen. Brännvinet åter, måttligt nyttjadt, styrker Landtmannen och Allmogen samt tjenstfolket vid alla de tunga arbeten af Åkerbruk och bärgning, skogsarbeten, forslor, eller andra utsyslor , hvilka uti hvad väderlek rom helst måste utgöras, och är det enda, hvarmed de kunna uppfriska sig sj Ifva , dess bekanta och tjenstfolk: vid 8 månaders tillåten Brännvinsbränning för landet, afbrännes endast efter dess Ladugårds behof den sämre sädén , alltid med iblandade rotfrugter, ända till tre fjerdedelar eller mindst hälften. De så kallade gröfre bangar och ris nyttjas till bränsle, och mesta afseendet göres derå, att med jemn tillgång af drank, väl och jemnt kunna underhålla kreaturen, säkre att alltid i och med det samma erhålla nödigt husbehofsbrännvin. Men då vid en sådan Brännvinsbränning ändå icke kan påräknas att erhålla det qvantum Brännvin, som för-Städerna behöfves, så täger jag mig friheten att äfven proponera en lika lång Brännvinsbränningstid lör BryggareEmbetet uti Stockholm; till io å 12,000 tunnor Säds afverkning, år - Dm 20 Murs. 15' ligen, äfvensom för alla de uti Riket varande öfriga Städer, hvilka jemlikt Kongl. Majlis nådiga Förordning af den 5 December 1794 efter folkmängden förut enahanda förmån till godo njutit, hvilket äfven skulle betydligt föröka samma tillgång för Stadsboerna som för Landtmannen och Allmogen är omnämndt:
Den frägan, huruwida Husbehofs Brännings-afgiften borde anses som en särskild statt, eller wara under den fä kallade allmänna Bewillningen inbegripen, Hir, såsom Friherre Kuäbeck nämnt, werkeligen uöstätt inom inom BewiliningsUtstotlet: dcröfwer anställdes äfwen votering; men det war med en stor Pluralitet berörde statt b!ef ansedd säsom en särstild Bewillning,och Bewillnings och OeconvmieUkstotlen hafwa gemensamt ppgifwit e t Försiag, bygdt pä detta begrepp om Regenn cFormens lydelse. Jag anhälier i följe deraf, an Friherre Kuclbecks anförande mätte fa hwitå till dess, dä Brämandet inkom, mer, Högloft. Ridderstapet och Adeln sjelf fär ti!!- Dm r8 November. 8oz fälle att pröfva, om ej Utskottet iagttagkt ConstitUr kionens föreskrift. För öfrigt hemställer jag till Rid» derskapet och Adelns egit omdöme, om det hade kunnat wara mig såsom Ordförande tillständigt, akt veka en begärd votering, när den ej är emot Reze. tingsFormen. Jag tror att sädant skulle wara emöt ali nödig ordning stridande, och will blott haswa detta till min justification ansördt. AiherkL l-ii^eNcrani2z fobian vvilllelm.
Hvad derefter angår den flir enskilde Banker ifrågasatte skyldighet, alt lill inlösen af deras sedlar inrätta vexlings-contor i Rikets alla Residens-Städer; så torde härvid böra tagas i betraktande: att Privat-Banker bildas af enskilde asscoialioner genom sammanskjutna fonder af egna capilaler: att dessa associationer, likasom andre Bolag, äro att anse för juridiska personer, de der ej kunna hafva mer än ett forum, eller den Domstol, derunder de, på sätt Lagen i 10 Cap. 1 §. Rättegångs-Balken säger, sitt hemvist hafva, hvilket här vill säga den Domstol, inom hvars område hufvud-contorel är förlagdi: ali förbindelsen till skulders betalande eller sedlars inlösen följaktligen icke kan, så länge Bolaget eger bestånd, emot Bolaget ulkräfvas å någon annan ort, än den, der Bolaget inför Lag anses vara bosatt: att en lagbestämmelse, hvarigenom flera orter för invexling af Bolagets sedlar skulle förordnas, nödvändigt innebure förpligtelse för Bolaget att å hvarje sådan ort vara försedd med med tillgångar att uppfylla alla Bankens förbindelser, så vida Bolaget ville undvika de uti 14 §. bestämda stränga påföljder: och att en sådan förpligtelse, under sådane påföljder, icke bör rimligtvis komma för Banken i fråga utom vid dess hufvud-conlor, enär, i annat fall, Banken skulle vara nödsakad att hålla en, dess utelöpande skuldeförbindelser vida öfverstigande, Cassa, för att vid hvarje serskildt Liqvidations-Contor kunna möta allmänhetens möjliga anspråk. Af dessa skäl hafva Utskotten ansett yrkandet det Lagen borde innehålla stadgandet om flera invexliogs-contor icke kunna medföra något afseende. Att åter uti Lagen intaga någon föreskrift för enskilde Banker, att på vigtigare handelsplatser genom commissionärer ombesörja sine sedlars invexling, torde vid närmare eftersinnande äfven finnas olämpligt, då nemligen vid hvarje föreskrift om ett bestämdt åliggande äfven måste finnas stadgadt något äfventyr för underlåtenhet att åliggandet fullgöra; men hvilket äfventyr för underlåtenhet skulle här stadgas?