Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådant vöre alldeles omöjligt, om pannorna finge göras afträd, emedan man då ofta ej kunde få reda på hvem som tillverkat dero, Icke heller finnes någon säkerhet genom intyganden af den person, som tillverkat sjelfva ångrören, hvilka ingå i apparaten, ty man kan ju lätt föreställa sig, att denna apparat först är insatt i ett mindre trädkärl, hvilket sedermera utbytes emot ett större. Jag skulle derföre tro, att man bör inskränka sig lill pannor af koppar eller annan metall, vid alla sådana bränneriet’, der skatten ej erlägges efter mäskekaren ; men skulle skatten vid fabriker komma att erläggas efter dessas rymd, så må gerna pannor af Irad begagnas, Jag tillstyrker således antagande af Gr. Hamiltons förslag, med den förändrade redaction, atti stället för att han föreslår, att brännvinspanna med bröst och halt må göras endast af metall, det må komma att hela ”af koppar eller annan metall." Det är visst i saken detsamma, och denna förändring behöfdes ej för vettenskapligt bildade personer; men jag befarar, att många af allmogen skulle med metall förslå inblandning af koppar och tenn, emedan den vanligtvis så benämnes. Jag tror dei före, alt, till undanrödjande af allt missförstånd, det vore bäst att säga koppar eller annan metall. Den 9 November e. m. a53 Gr. Hamilton, Henning Hugo Ludv.: Jag har för mitt förslag i denna del åberopat en veltenskapsmans yttrande. Det var densamme, som Hr von Hartmansdoiff nyss åberopade, nemi. Hr Öfverdirecteuren Schwartz, och då nu af en väld ledamot blifvit yllradt, alt denne vettenskapstnans uppgift vore oriktig; så torde det tillåtas mig ali uppläsa hvad jag af hans yttrande har anfort, emedan det fu|l» komligt öfvei ensslämmer med hvad Frih, Hamilton sjelfkär yttrat.
Men en lugn pröfning af tidens skick och af Nationernas lynnen borde snart vända Kongl. Majrts tankar från ett förslag, som. för att vara nyttigt, borde mötas af ett sjelfvilligt bifall, och således förete en möjlighet att utan blodsutgjutelse kunna utföras. De långa tvister och häftiga krig, som under den tiderymd, då Norrige tillhörde Danmark, så ofta uppstått emellan detta sistnämnda Rike och Sverige, kunde ej annat än i hög grad hafva verkat på Norrmännens begrepp och öfvertygelse. Lika främmande för grundsatserna till Sveriges administrativa författningar, för dess särskilda Ståndsrättigheter, för dessas tillämpning och tid efter annan undergångne jemkningar, som Sveriges ^byggare voro för Norriges inre Statshushållning och verkliga tillstånd, trodde sig Norrmännen se i en sammansmältning med Sverige endast ett säkert ok, och i hera af Sveriges inrättningar endast kraftiga medel att öka tyngden deraf. Att utrota dessa förvillade begrepp, var ej ett verk af ögonblicket; endast tidens'långsamma erfarenhet kan häfva fördomarnes kraft; för styrkans befallande bud vidgar den sitt område, äfven om den skenbarligen hejdas i sitt utbrott. Ledd af den upplysning Kongl. Maj:t var i tillfälle att vinna om allmänna tänkesättet i Norrige, yttrade Kongl. Majit genast efter freden i Kiel till Norrska Folket, att Dess afsigt voro att med Norriges Inbyggare öfverenskomma om en särskild Grundlag för detta Rike, byggd på ett Folks tvänne dyrbaraste rättigheter: Nationalrepresentation och fri beskattningsrätt. All fråga om en sammansmältning med Sverige var således redan i förväg åsidosatt, och Kongl. Majit gör sig försäkrad, att Riksens Ständer, äfven utan afseende på de af Kongl. Majit anförda skäl, endast vid en uppmärksam blick på det förflutna årets händelser, skola erkänna nödvändigheten af Kongl. Majits beslut i detta afseende. Det motstånd, som väcktes af Norriges Ståthållare mot verkställigheten af freden i Kiel, alstrade snart en Bilaga C till Mern. Nio 2. 775 Regerings-Form för Konungariket Norrige, som af dess samteliga Inbyggare blef antagen och med lifligt bifall omfattad.
Då såväl låntagaren Adlerz som båda hans löftesmän samtidigt försattes i konkurstillstånd, blef lånet, utgörande ursprungligen 3,000 R:dr Runt, bevakadt i alla tre konkursraassorna, och har, genom utdelning ur desamma, kassan af kapitalet återfått 1,010 R:dr 31 öre. Någon annan än denna bevakningsåtgärd har hittills icke kunnat vidtagas; och synes Dom-kapitlet så mycket mindre kunnat meddela den af Revisorerne ifrågasatta upplysningen, sorn konkursernas utredning ännu icke blifvit afslutad, hvilket bland annat bevisas deraf, att en mindre ytterligare utdelning från den ene löftesmannens konkurs under innevarande år till kassan influtit. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, L. LAURENIUS. J. H. W. STEINNORDH. L. E. RUSÉN. E. WIDMARK. Linköpings Dom-kapitel den 12 December 1860. J. Friedleif. Sltara stifts Konsistorii underdåniga, utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Konsistoriernas räkenskaper för år 1858. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning i remiss den 22 sistlidne November af anmärkningar, sorn Rikets Ständers Revisorer, vid granskningen af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tilstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, framställt vid de af Konsistorium för nämnde är ingifna räkenskaper, lår Konsistorium afgifva följande underdåniga utlåtande. — 356 — Revisorerne hafva anmärkt, »att de i Kongl, brefvet den 17 September 1856, mom. litt. h, anbefallde reqvisitions-förslag å elementar-läroverkens och Konsistorienotariens aflöningsmedel icke blifvit räkenskaperna bilagde.»
Derom kan man erhålla ett säkert vittnesbörd från vårt nabofolk, det danska; och lagberedningen, då den föreslog upphäfvandet af husagan, lemnade äfven husbonde och tjenare frihet att aftala om så kort lid de behagade; likasom den uteslöt andra stadganden, syftande på familjförhållandet emellan husbonde oall tjenstehjon. Deraf blir en följd all deras ställning inbördes bör ordnas efter helt och hållet juridiska grunder. Emellan husbonden och tjenaren linnes då blott ett legalt band; endast lagens bud tjenar dem till rättesnöre i deras inbördes förhållanden. Derföre har man ock i den år 1854 i Danmark utfärdade tjenstehjonsstadga eller ”Tyendelov,” funnit nödigt att för ”olydighet” mot husbonde stadga kriminel! ansvar, för hvars utkräfvande domaremakten måste anlitas; äfvensom att med en ytterlig nog - 6 Santmans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mern. N:o 52. grannhet bestämma de pligter och förbindelser, som genom legokontraktet upp komma och hvilka husbönder och tjenare hafva att emot hvarannan iakttaga; och likväl har man derstädes, för att slita de ömtåliga kollisioner, sorn man förutsåg skola uppstå emellan husbönder och tjenstehjon, infört bruket af skiljesmän, eller s. k. ”Forligsnnegler.” Vill man åter, utan vidlagande af dessa försigtighetsmått, och med bibe hållande af stadgandet om årstjenst, upphäfva husfadrens rättighet alt gifva tjenstehjon enahanda tillrättavisning som familjens medlemmar, så fördrar konseqvensen ej mindre att grundsatsen om tjenarens ställning såsom medlem af familjen öfver gifves, än äfven att husbonde berättigas att efter godtfinnande från sig skilja: för sumlige, olydige, trotsige eller illvillige tjenare. Äfven i detta afseende innehåller den Danska ”Tyende-Loven” detaljerade föreskrifter.
Jag ber att få till prof. antecknadt, att jag ej deltagit i voteringen; emedan jag ansett frågan vara om ett åläggande för Landtm, att framställa en obehörig eller åtminstone högst obehöflig proposition. Frih. Boye, Ludv.: Jag reserverar mig emot det genom voteringen fattade beslut, och grundar denna reservation på samma skäl, hvarföre jag förklarat mig icke kunna i voteringen deltaga, nemi. att jag anser voteringen hafva varit olaglig. Frih, Leijonhufvud: Jag anhåller att få tillkännagifva, att jag voterat nej, och anhåller derjemte, att R. o. Ad. icke mätte tillvita mig detta som en inconseqvens. Jag har framställt de skäl, som föranledt mig att frångå principen, nemi. för att salivera våra former och undvika en calamitet, hvars följder jag önskar måtte blifva mindre svå - Den ax Januari. 4 5 ra, an de nu framställa sig för mig. För öfrigt hoppas jag, att under riksdagens lopp få tillfälle visa, att i mitt lynne icke ligger någon inconseqvens. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. •§ till 4 e> m In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Tisdagen den 21 Januari i84o. Plenum kl. io f. m. Justerades 4 prot.-utdr., innefattande beslut, fattade förliden gårdag. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att, till följe af 47 §:n Riksd.Ordn. samt R. o. Ad:s i sista plenum fattade beslut, val nu komme att förrättas af de 2:ne ledamöter, hvilka å R. o. Ad:s vägnar böra innevar. riksdag deltaga uti de Uti ofvannämnde §§:r omtalade talmans-sammanträden. Frih. Boye: Fredr.: Det är bestämdt sagdt, alt R. o. Ad. skall välja 2:ne ledamöter.
Då vid 1850 och 1851 års riksdag motion af enskild person gjordes om afskaffande af den akademiska jurisdiktionen och att, i sammanhang dermed, akademiernas befattning med ekonomioch politimål i städerna jemväl måtte upphöra, så att med styrelse i stad, der akademi är, kunde komma att förfaras på samma sätt, som rörande styrelse i andra städer är förordnadt, förklarade nämnde riksdags LagUtskott sig dela motionärens åsigt om olämpligheten af den akademiska jurisdiktionen, hvilken tillkommit under förhållanden, som numera vore helt och hållet förändrade, samt derföre ej eller verkade välgörande; hvarföre Utskottet tillstyrkte, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att den akademiska jurisdiktionen, med undantag af disciplinär-myndigheten, måtte, så snart sig göra läte, upphäfvas och förhållandet med universiteterne i omförmälda hänseende i öfrigt bringas till öfverensstämmelse med allmän lag; och blef detta Utskottets förslag af Rikets Ständer gilladt, hvadan underdånig skrifvelse i öfverensstämmelse härmed under den 28 Augusti 1851 expedierades. Vidare har Herr Billström, för frågans utredande, till Utskottet ingifvit åtskilliga handlingar och dervid upplyst, att, ehuru Kongl. Majit genom nådigt beslut den 31 Mars 1852 täckts förordna om akademiska jurisdiktionens indragning, blef dock frågan om upphörande af universiteternas befattning med ekonomioch politimål tills vidare uppskjuten. Anledningen till uppskofvet skall varit, att nyssberörde fråga då icke blifvit erforderligen beredd samt att Kansleren anmält sig erna, efter inhändigande af derom från universiteterna infordrade närmare upplysningar, inkomma med särskild underdånig framställning i detta ämne; men under de fem år, som sedermera förflutit, hade ej något härvid veterligen blifvit åtgjordt.
Upplästes och lades på bordet Bancooch LagUlskottens den dennes under N:o 43 afgifne Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid BancoUtskottets under N:o i3, förut meddeldte Betänkande, i anledning af väckt Motion om inställelse af Banco - i48 Den 19 Maji f. m. Auctioner i de fall, der efterlefnad af nuvarande 18 och ig §§. uti 1818 års InteckningsLag kunde för någondera ägaren bereda möjligt lidande. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till g om aftonen. Tn fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Tisdagen den 19 Maji 189.9. Plenum klockan g Förmiddagen. Justerades ett ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den i5 dennes fattade beslut. N Öppnades det inför Rikets Ständers Herrar Electorer till utseende af TryckfrihetsCommitteens Ledamöter sistlidne gårdag hällne Protocoll, samt upplästes, så lydande : År 182g den 18 Maji sahimanträdde Rikets Höglofl. Ständers valde Electorer, för att, till följd af 108 §. Regeringsfor - Den 19 Maji f. m. l4g mea och 65 §. Riksdagsordningen, utse Committerade, hvilka, jemte Rikets Ständers JustitiaeOmbudsman, äga att vaka öfver Tryckfrihetens vård; och befunnos, efter Valsedlarnes öppnande, dertill hafva blifvet utsedde: General-TullDirecteuren, Commendeuren af Kongl. Nordstjerneorden och Riddaren af Kongl. SvärdsOrden Friherre G. F. Åkerhjelm 23. CancelliRådet och Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden N. M. af Tannström 22. HofRättsRådet och Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden G. Schöne 21. ÖfvarHofPredikanten, Ledamoten af Kgl.
En af de vanligaste smekningarna, hvilken » Så faller min ödmjukaste bön till eder, att som Gud i himlen hittills hafver nyttjat ansågs högst tillåtlig och allt annat än stö- eder som ett säreget instrument för min lycka, tande, var att, såsom det heter i en bok om det äfven framdeles måtte behaga eder att unga mäns uppfostran, » lägga sin hand på mig bistå. Jag vet själf, att jag är fattig damens bröst. » och dessutom i ett par hundrade dalers skuld En dylik kärleksbetygelse synes i allmänna förutom prästgården, som skall köpas o. s. omdömet hafva varit likställd med kyssen, i v. Kunde nu lyckan foga det så, att jag samband med hvilken den rätt ofta namnes. kunde mig till husfru bekomma en ärlig mans Bokhållaren i Holbergs » Den stundeslöse » barn, som hade något till hjälp åt mig i min frågar jungfru Magdelone: » om Forladelse fattigdom, så skulle jag upptaga det som en min hjärte Jomfru — må jeg tage på hendes synnerlig Guds nåd — helst om han ville Bryst? » Och hon svarar: » ja — jeg siger göra eder till sitt redskap, så att I, högtusind tak. » gunstige patron, villen åt mig utköra en förEn för våra dagar högst egendomlig, då mögen och höfvisk kvinnsperson, till hvilken för tiden mycket vanlig kärleksbetygelse — I å mina vägnar gilja villen » o. s. v. och det äfven i de allra högsta samhällsDet ser ut, som om brefvet hade gjort kretsar — var den s. k. » löskningen », som verkan och den » höggunstige patronen » väl hade sitt ursprung i det bruk, hvilket ej sällan uträttat ärendet, ty det följande året kunde omtalas i folkvisorna, att kvinnor, som tecken Jörgen Sorterup föra en bokhandlaredotter på vänskap, kamma och borsta håret på män, från Köpenhamn till prästgården som sin brud.
Sådana äro: räkningar af tjenstemän och betjente å ersättning för vikariats-förordnanden, grundande sig denna ersättning på beslut, fattade af Bikels Ständer eller Fullmägtige, och hvilka räkningar, innan de hos Under-styrelsen företes, äro bestyrkta af vederbörande Chefer inom Verket samt beträffande såväl siffran, som grunden för påföringen, granskade af Verkets Revisions-kontor; vidare, reqvisitioner å förskott till Lånekontoren och vexlings-förrättare i landsorterne, för invexling af förslitna småsedlar, hvilka reqvisitioner, derest de, efter vid denna riksdag beslutad förändring af föreskriften i Banko-reglementets 134 g, framdeles skulle ifrågakomma, kunna handläggas omedelbart af vederbörande Kontors-chef, samt slutligen, hvarjehanda andra verkställighetsåtgärder, som mera vinna, än förlora deraf, att desamma gå på sidan om Under-styrelsen, eller, med andra ord, delgifvas vederbörande Kontorschefer omedelbart. De få ärenden, sorn påkalla kollegial behandling, kunna mer än väl öfverflyttas till Fullmägtige, hvilka ingalunda äro af göromål öfverhopade. Sådana ärenden äro: upprättande af tjenste-vikariater; anordning af förskott till hvarjehanda personer och föremål; emottagande af redovisning för dessa förskott; tillsättning af vaktbetjening samt de mål, som någongång kunna förekomma, an gående den inre ordningen inom Verket. Häraf torde det visa sig, att Bankens säkerhet icke kan äfventyras genom göromåls hopande på Fullmägtige; och Utskottet bör dernäst ådagalägga, att förmedelst öfver Hy ttning från Under-styrelsen af de denna åliggande bestyr till Fullmägtige, dess deputerad samt Kontors-cheferne någon nu befintlig kontroll icke antagligen kan varda förlamad.
En Conxmission Lief utsedd att verkiställa den nya Rote-indelningen. i Skåne, och denna, i stället för att, vidtaga sådane åtgärder, sorn lände att uppfylla Regeringens löften, följde helt andra grunder, så alt mången, i. stället för. att få den utlofvade Jgdejs nedsättningen, fick ingen; och finnes till och med de Rotehåll, sorn fått sig påförd högre ständig Rotering, än de viddén Extra innehaft, hvaraf följden hlef, att, i stället för att Roteringeix. enligt Regeringens löfte skulle nedsättas till 2000 Numm,er, bl ef den, n,u indelt til],* 2m t* Att misstag begåtts,af ofvannämde Ror teringsCommission inhemtas bäst af Rikets Ständers skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 20. Junii 1818, hvaruti Sländerne, efter alt hafva åberopat alia de af Commissionen begångue felaktigheter, anhålla del Konungen täcktes, efter, vederbörande Landshöfdingars hörande samt infordrande af Kongl. Krigsoch KammarCollcgierncs underdaniga utlåtande, utfärda eu ny Instruetion för Roteringens verkställande i Skånska Länen , samt derefter anbefalla en ny undersökning och Rotering i desse Län, samt alt Roteskyldige, hvilka vid förra Roterimgen icke, varit tillstädes, följaktligen äfven i5o Den Boställsinnehafvare, må till den nya undersökningen behörigen kallas, och vid densamma äga rätt att afgifva det utlåtande, hvartill de kunna anse sig befogade, dock att Ptoteringen förblifver i sitt nuvarande skick, intill dess en sådan undersökning skett och dervid blifvit utröndt, hvilka jemkningar och rättelser i denna Rotering skäligen kunna och böra äga rum, och sedan i8a3 års Ständer äfven gjort hemställan 0111 en ny reglering häri, har Regeringen genom Skrifvelse af den 4 Maji 1827 förklarat, att i den verkställde Roteringen någon förändring icke kommer att ske.
Annu år 1831 uppgick antalet af till beskatt o ning uppgifne brännerier till 1,480. Ar 1850 hade det nedgått till 215 och 1855 till 21, af hvilka 15 större och 6 mindre. Tab. Litt. k. Hvad utsträckning näringen hade under ifrågavarande period och hvilka belopp tillverkningsafgiften utgjort, utvisar följande tabell Litt. K. å motstående sida. o Ar 1860 drefvos 11 destilleringsverk, alla i Göteborgs stad. *) För närmare upplysning om fiskerierna i Göteborgs och Bohus län hänvisas till de af biträdande Fiskeritillsyningsmannen Friherre Uggla afgifne, i länets Hushållnings-sällskaps Handlingar för åren 1859 och 1860 införde redogörelser. Göteborgs och Bohus län. Vägar. Broar. Färjor. Skjuts m. m. 17 4. Kommuiiikations-anstalter, sjöfart ock handel. Bifogade tabeller N:o 8 a. och b. redogöra för de delar af landväga kommunikationerna, som afse Tab. n:0 de allmänna farvägarne, gästgifverierna och skjutsningen. De mest befarna vägarna äro i allmänhet lättkörda, utom vid tjällossning eller hösttiden efter långvarigare nederbörd. Undantag göra ock vägstyckena invid städerna, synnerligast Göteborg, der den starka rörelsen så mycket mer försvårar vägunderhållet, som vägbanorna äro lågländt belägna, och tillgång å tjenliga grusningsämnen der, såsom nästan öfverallt i länet, saknas. Ett antal af 29 större och mindre broar har uppgifvits vara under åren 1856—60 dels nybyggda, dels väsentligen förbättrade, uteslutande på kommunernas bekostnad. Brotull äger ingenstädes rum, ej heller vägpengar, undantagandes vid Stigbergsbacken å gränsen af Göteborgs område, för hvars omläggning Kongl. Maj:t beviljat vägafgifts uppbärande under vissa år. Antalet af färjor uppgår till 14, hvarjemte i skärgårdsorterna 21 båtskjutsstationer äro inrättade, alla med behörigen fastställda taxor å färjeafgifter och skjutslegor.
I afseende å innehållet, af förevarande § hafva ock frågor blifvit väckte, så val om saknadt stadgande, det Rätten borde göra afseende 3 det förslag till God Man, som hustrun kunde uppgifva, sorn ock att det skulle bero på huom honså ästundade, begära god ovilkorligen åligga Rätten att deri uti äktenskapsskiilnaduvister, hustrun får ensamxktevaka sin rätt, eller ock begagna det biträde lion sjelf utser; men, då Ut^ skottet förmodar, att Lagen icke behofver antyda derom, att hustruns Förslag till god Man bör hos Domstolen vinna afseende, anser TJt. skottet, att, i frågan huruvida en sådan skall för henne forordnas, olikheten emellan en ägtenskapsskillnadsoch en boskillnads-tvist bör i öfvervägande komma. Uti den förra yrkas! ägtenskapets upplösning, det vill säga, ett fullkomligt afbry:- tande af alla vidare band emellan mannen och hustrun: Uti det sednare åter fortfara dessa band i hela sin kraft, och saken handlar blott om egendomsförvaltningen i boet. Besinnar man denna betydliga olikhet, blifver det lätt att finna, det hustrun kan såsom obehindrad vederpart uppträda mot mannen i förra fallet, men icke uti det sednare, och att hon således i det förra äger ställa Ombud efter eget behag, naem deremot i det sednare bör hafva Ombud, ehvad lion sjelf väljer det eller icke, emedan hon ej jtrun sjelf, att. Man, och icke1, förordna, helst 604 "Lag-Utslottets Betiinkanden. bor i denna händelse kunna föra talan ernof mannen.
Då desse deputerade nödvändigt borde äga et socknestämmo beslut till rättelse och föreskrift vid det af Herr Baron och Landshöfdingen anbe-falta sammanträde; så behagade Öfverste-Kammar Junkare, Commendeu-ren och Riddaren Herr Friherre Carl Bonde, i anledning däraf yttra sig: Att det vore för dygdiga undersåtare den heligaste plikt, at äfven med stora upoffringar gå' öfverhetens fordringar till mötte, och at med den fullkomligaste undergifvenhet och lydnad verkställa öfverhetens befallningar, för at thy medelst söka lätta Konungens bekymmer åt hvilken ansvaret är anförtrodt at freda Rikets gränser från fiendteliga anfall; men då å andra sidan det vore mer än påtagligt, at allmogen, genom förstärknings-manskapets aflemnande skulle mista söner och drängar, hvilka utgjorde det betydeligaste understöd de ägde at påräkna vid skötseln af et tungt hemmansbruk, hvilket likväl ensamt skulle inbringa föda åt dem alla; så föreslogs så mycket heldre at leija så många man, som annars, genom lottning utur socken borde utgå, som den därtill åtgående kostnad förnämligast drabbade de bägge inom socknen varande säteriägare och där emot blefve för allmogen ganska lindrig och obetyg-delig. Herr Friherre Bonde yrkade detta så mycket snarare i öfverens-stämmelse med Herr Kammar Junkare Uggla, som allmogen därigenom borde finna, det de ansåga ingen upoffring för stor, för att befordra sina underhafvande trefnad och bästa, och hoppades därföre at denna framställning borde vinna bifall. Pastorn framställde däruppe ofvannämnden proposition, hvilken med J a besvarades och skulle således tjena de deputerade till föreskrift och efterrättelse. Herr öfverste Kammar Junkare Friherre Bonde begärade vidare, att få för sin räkning till protocollet anfördt: Det han med smärta och bekymmer fått höra, det en och annan af socknens ungdom låtit förleda sig att bortgå till främmande socknar, för at bevista större folksamlingar.30)
Hämmas icke sådane skador i tid, så skola de desto säkrare åvägabringa förstörelse; och Statens bidrag, i stället att verka välgörande ännu i en aflägsen framtid, derest det möttes af ihärdig, medborgerlig ansträngning till en rätt vård om dess frukter, synes småningom gå förloradt i afsende å all nytta för kommande slägten, hvilka deraf eljest skulle skördat en stadigvarande fördel i den mån samtiden rätt upfattat sin förbindelse att värdigt motsvara det allmännas billiga fordringar, i gengäld för det bistånd, som åt företagen beviljats. Det synes alltså tydligt att Staten, då den med mer eller mindre betydande summor, i låneväg eller såsom anslag utan återbetalningskyldighet, understödjer arbeten af förbemälde art, eger skäl förvissa sig alt ändamålet med arbetet ej må anses endast afse en ögonblicklig arbetsförtjenst för de behöfvande, — ehuru detta syftemål är ganska lofvärdt i sig sjelft och såsom bihang —, utan fastmera uplyllas med den sorgfällighet, att varaktigt gagn för framtiden, medelst det utförda företagets bestånd, aldrig får utur sigte lemnäs. Men då hittills ej finnes något band på menigheter eller enskilde, som åtaga sig dylika arbeten och af dem draga fördel, anhåller jag, att till afhjelpande af denna brist, få föreslå några bestämmelser i detta afseende. Redan vid nasti, riksdag anmälde jag en sådan önskan, som till II. StatsUtsk. remitterades. Men dä Utsk. ej fann tillgångarne medgifva något anslag till vattenaftappningar, hvilken åsigt äfven af R. St. biträddes, så ansåg ULsfc. ingen påföljd kunna gifvas ät mitt förslag, hvars lämplighet Utsk. likväl förklarade sig icke vilja bestrida. Utsk. ansåg för öfrigt, hvad hamnbyggnader angingo, ”det kunna antagas att Städerne sjelfve, hvilka af berörde anläggningar i första rummet liemtade fördel, skulle efter bästa förmåga bidraga till framtida underhållandet deraf’.