Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit i detta afseende hade förestå» git, har Utskottet i underdånighet 'illstyrkt med den underdånig» önskan, att Kongl. Maj:t täckter utaf den fond som under nionde hufwudkikteln ar bewiljad till allmänna företag för näringarNes, handelns och jordbrukets understöd till denna wäg anläggning anmanda hwad icke för andra angelägna och snarare fruktgifwande, behof, kan wara af Nöden. Ladepä bordet. Up. 7^4 Ven L2 Iumi. Uplästes Riksens Ständers Stats-Utskotts Betänkande anaaende Riksdagsmannen Gullers Lirrlskons frän Orebro Län, memorial om indragning af fjerdingsmans boställs». Utskottet tillstyrker det Riksens Ständer mätte hirs Kongl. Majit i unLerdänighet anhälla ket undersökning om förhä andel derwid matte blifwa anställd och likhet deri öfwer hela landet iakttagas» Lakes pa bordet Ilplästes Riksens Ständers Stats-Utskotts Betänkande angäende Riksdagsmännen kekr Jonssons frän Kronobergs Län Memorial om rälta iörständet af Z:te puncten i KonglMaj:ts nådiga förordning af den 2g Januari! 181 t rörande förökade afgifter till Wadstena Krigsmanshus Catza» Utskottet har ansedt att ifrån denna afgift bör befrias endast ärfd egendom och Kronoskatte rusthäll. Den förestagna afskrifningen af en procent till förman för Kronöfogdarne för upbörden har Utskottet afstyrkt. Laves pa bordet. Uplästes ekt, ifrän Lag-Utskottet inkommit, Memorial rörande tillökning i skjutslega» för postens förande samt att postbönder i Westerbotten och Wester Norrland mätte befrias frän den skyldighet att smara tvid posträtt, dä de tilltalas för någon försummelse med postens förande. Utskottet har icke funnic anledning akt förestä någon förändring j hwad författningarna hittils stadga. Lgdes pä bordet» .
Ständer, genom deras beslut, i anledning af Utskottets, under N:o 16, afgifue förslag till hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning, fastställt de garantier, hvilka funnits nödige, till betryggande af sedelinnehafvarnes rätt, att af Banken, om och när så påfordras, erhålla silfver för densammas sedlar, enligt den genom Myntbestämnings-lagen af d. 1 Mars i83o fastställde grund för inlösen af dessa sedlar, och den Banco-Utskottet, i §. 9 af nu gällande lnstruclion, ålagde skyldighet att uppgöra och sammanfatta det Reglemente, sorn intill nästa Riksdag bör tjena Banco-Styrelsen till efterrättelse, nu mera, enligt Utskottets, i Memorial N:o ror, meddelade uppgift, hunnit så till vida uppfyllas, att Utskottet ser sig i tillfälle, inom kort tidj till Rikets Ständer ingå med de speciel» förordnanden, för tillämpningen af Rikets Ständers allmänna beslut, eller de nya föreskrifter för Banco-St3nelsen, som, efter Utskottets tanka, böra i Reglementet erhålla rum, med undantag allenast af föreskri herne rörande Bankens nya Sedelmynt, för uppgörandet af hvilka Ulskottet ännu afvaktar Kongl. Majrts Nådiga beslut, i anledning af den, uti anderd, skrifvelse den 27 nasti. October, till Kongl. Majrts pröfning och sanction af Rikets Ständer i underdånighet öfverlemnade frågan, om en förändrad mynt-enhet för landet, anser Utskottet sig desto mindre kunna underlåta fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det uppehåll i Utskottets göromål, hvartill denna för hela nationen vigliga frågas ytterligare fötblifvande i dess närvarande oafgjorda skick kunde föranleda, som ett af Svenska Folket lika allmänt önskadt, sorö af dess Representanter eftersträfvadt slut på nuvarande, långvariga Riksdag möjligen* genom en sådan underlåtenhet å Utskottets sida, kunde fördröjas. Öfverlemnande Utskottet vördsamt till Rikets Höglofl.
Man har, till stöd för krogårets behöflighet, anfört, att det är lämpligt att krognäringens börjande inträffar vid samma tid som flyttningen i stad eller d. 1 Okt. Jag kan icke inse, hvilket oundvikligt sammanhang dessa båda omständigheter med hvarannan hafva. Om en krögare börjar sin näring d. 1 Okt., men skalteåret för näringen inträffar med kalenderåret, så är följden deraf, att krögaren, i likhet med alla andra näringsidkare, som börja näringen vid samma tid, får erlägga skatt för J år eller 3 månader, hvilket torde utan någon olägenhet kunna försiggå. Hvad jag nu i största korthet haft äran anföra, torde befinnas vara ett tillräckligt stöd för min vördsamma anhållan, Den 5 Oktober. det R. o. Ad. behagade afslå denna § och vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut. Frih. Raab, Adam Christian: Den siste värde talaren har förehrått Utsk. att alltför knapphändigt hafva behandlat R. o. Ad:s beslut. Denna knapphändighet är likväl föranledd af det berömvärda sträfvandet att så fort som möjligt inkomma med förnyadt Utlåt, i ämnet och får ingalunda tydas såsom skulle Utsk. ej hafva upmärksammat hvad R. o. Ad. beslutat. Att någon afvikelse från redan fattade beslut skulle upslå derigenom att R. o. Ad. biföll denna §, kan jag icke finna. R. o. Ad. har visserligen beslutat en ny 15:de §:n, men denna § kunde gerna förbytas till ett 2:dra morn. af 14:de §:n, hvarmed den eger nära samband, och då undvekes helt och hållet någon förändring af nummerföljden. Detta i afseende å formen. Beträffande sjelfva behofvet af den uti 15:de §:n meddelade föreskrift, nemi. att försäljningsåret skall räknas för stad från d. 1 Okt. och å landet från d. 1 Nov., anser jag för min del detta stadgande hafva goda skäl för sig. R. o.
Med beräkning på de aflägsna skogarnes vidsträckthet och från uråldriga tider orörda timmertillgångar hafva, sedan planen till Gefle-Dala-jernvägsanläggningen ingifvit förhoppning om möjligheten att kunna till hafvet nedföra virke från Dalsocknarnes skogar, flere bolag sig bildat för desammas tillgodogörande, och i täflan med förut varande bergverksägare hafva dessa nya bolag medelst betydliga kapitalers utgifvande till allmogen, förnämligast i början mot en alltför ringa betalning i förhållande till skogens vidd och beskaffenhet, tillvunnit sig femtioårig timmer-afverkningsrätt på vidsträckta trakter af skogarne i Dalorten. De fleste så beskaffade aftal inskränka dock virkesfångsten till det gröfre, mogna timret, och skola, om bestämmelserne kunna handhafvas, mindre menligt inverka på skogarnes bestånd än de aftal om oinskränkt afverkningsrätt, sorn tillförene blifvit emellan några bruksägare och vissa trakters jordägare på femtio år afslutade. Huruvida efter någondera af dessa slags upplåtelser afverkningsrättens innehafvare skola komma begagna densamma på ett sätt, som afser och öfverensstämmer med skogarnes bestånd i framtiden, torde dock alltid vara att betvifla, men hastigare skall dock förödelsen, såsom hitintills, fortgå på de vidsträckta samfäldta skogarne, såvida lätta afsättningstillfällen från desamma dertill föranleda och aflägsenheten gör en verksam beifran af dessa skogars olofliga begagnande omöjlig. En skyndsam fördelning af så beskaffade skogar, om än deras upplåtande derigenom till enskild ägo befinnes på hushållningen dermed öfva ett mindre verksamt inflytande, än som deraf borde vara att påräkna, måste derföre vara högst önskvärd, men delningsåtgärdernes fortskyndande betingas icke blott af Statens anslag för storskiftesoch afvittrings-verket, utan ock af allmogens förmåga att utgöra de för affattningen och skiftesutstakningarne erforderlige dagsverken, i följd hvaraf understöd af Staten icke borde saknas till bidrag för arbetarnes aflöning, då dagsverkskostnaderne öfverstiga jordägar - 13 nes förmåga att dem utgöra.
Domstol erhålla förnyelse af beviljad inteckning, hos Rådstufvurätten upp - visat uti original den af Sjöquist den 31 Dec. 1846 till Heijkensköld eller Ordres på 10,000 Rdr Banko med ränta utgifne förskrifning, som blifvit intecknad den 15 Maj 1848 uti Stångeberga 3f:dels mantal, å hvilken inteckning efter verkställda afskrifningar på onginai-skuldebrefvet i kapital återstått 4000 Rdr Banko jemte ränta, hvarför förnyelse då begärdes, samt att Rådstugurätten låtit meddela presentatum å Original-skuldebrefvet med anteckning om ändamålet med dess uppvisande hos Rådstugurätten; och att i anledning häraf Häradsrätten resolverat, att Häradsrätten funne den af Sjöqvist framställda begäran icke kunna föranleda till annan åtgärd, eller annat utlåtande, i afseende å den ifrågavarande inteckningen, än att densamma, jemlikt 23 § i Kongl, Förordningen den 13 Juli 1818 angående inteckning i fast egendom, förnyades och förklarades gällande med fortfarande förmonsrätt för återstående kapitalbeloppet af ofvanomförmälda skuldebref 4000 Rdr Banko jemte ränta, hvarom bevis genom Utdrag af Protokollet skulle meddelas; dels ock bevittnad afskrift af det ifrågavarande Gravationsbeviset, hvilken för en fullständig och rigtig uppfattning af innehållet, jag anser lämpligt att, i do delar saken angår, här ordagrannt införa, så lydande: »På begäran har jag genomsett Långhundra Häradsrätts intecknings-protokoll »för de tio sistförflutna åren och deraf inhemtat-, att uti Landtbrukaren Bergmans »egande 2 mantal frälse och { mantal Kronoskatte Stångeberga, samt 2 mantal frälse Aby, »förmedladt till 3j:dels mantal, följande nu gällande inteckningar äro meddelade, nemligen: »1:o 4844 den 4 Maj — för beloppet 3,333 Rdr 16 sk. Banko med ränta — » förnyad.
En dylik pjes hembjudes således sällan till kronan, utan stannar antingen i enskildta samlingar eller, hvad värre är, vandrar till utlandet, inköpt af de talrikt utskickade från andra länder, hvilka redan gjort så rika skördar här, till oersättlig skada för oss. Under förutsättning, att denna vigtiga omständighet icke i det nya lagförslaget förbises, inskränker jag mig nu att, på redan uppgifvet skäl, yrka bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Lagergren, Anders: Här har ofta blifvit anmärkt, att, då en lag är orimlig, rättelse deri bör sökas. Att den i detta ämne nu gällande lag icke är rigtig, har den föregående talaren visat, men han anser rättelse skola vinnas, utan att R. St:r gå i författning om en skrifvelse till K. M. Härom må han hafva sin enskilta öfvertygelse; ofta har man dock fått se, att lagar få stå qvar, oaktadt mot desamma mycket grundade anmärkningar blifvit gjorda. Till de skäl, som af Gr. Posse blifvit andragna mot Utsk:ts Betänk., vill jag lägga äfven det, att jag anser det antiqvariska studiet snarare befordras, än hämmas, genom underlättande för den enskilde att göra samlingar. Jag förenar mig med den förste talaren i begäran på återremiss, i den syftning, att visserligen påbudet om de ädla metallernas hembjudande åt kronan skulle qvarstå, men icke något hinder läggas i vägen för den enskilde att göra samlingar af trä, sten eller brons. H. Exc. Hr Frih. Manderström, Ludvig: Jemte det jag får förklara, att jag, utan att ingå i den motivering, Utsk:t gjort, dock förenar mig i det slut, hvartill Utsk:t kommit, ber jag att få anmärka ett missförstånd, som synes råda i afseende å förev:de ämne. Man synes föreställa sig, att om 1828 års förordning blefve upphäfd, de olägenheter, man önskar se undanröjda, omedelbart skulle försvinna. Så är dock icke förhållandet. Det gamla stadgandet om hembud till K.
M;t har enahanda rätt, hvadan ingen förändring kan ega rum, utan att båda parterna äro ense derom. Detta behandlingssätt är alldeles nödvändigt, såvida man icke vill låta stora och vigtiga frågor falla, blott derföre att våra konstitutionella former äro sådana de äro. Jag anhåller om bifall. Hr Cederschiöld, Gustaft [ händelse denna lag blefve antagen af R. St:r och af K. M:t sanktionerad, så blefve den onekligen en civilrlag. Det återstår då att fråga: kan en civil-lag stiftas, utan att Lag-Utslct blifvit hördt? 33:dje §:n R.O. bestämmer uttryckligen att fråga om civila och kriminella lagar skola af LagUtsk;t behandlas. Vid sådant förhållande åter upstår den frågan, huruvida H. Esc. Hr Gr. o. Landtm, kan å förevide punkt framställa annan propos, än å afslag. I detta hänscde ber jag att få hänvisa till 55:te §:n R.O. Saken beror på tolkningen af de ( denna § förekommande orden »väekt fråga.» 1 detta fall vill jag påminna om huruledes, då vid 1844 års riksdag Talmannen i BorgareSt;t vägrade propos. på ett ötskisBetänk., Konst.{Jtsk:t förklarade, att med »väckt fråga» icke kunde förstås annat än enskild riksdagsmans motion, men icke ett Utsk:sBetänk. Häremot reserverade sig många ledamöter, och jag vill fästa Högloft. Ståndets upmärksamhet på att hela frågan beror på, huru vidsträckt man vill tolka nyssnämnde ord. Ar det en vackt fråga, som nu är under pröfning, så anser jag propos. på bifall derå icke kunna framställas; men är det icke en sådan håga, så tror jag att förhållandet blir motsatt. Gr. Mörner: Då jag förta gången hade ordet, gjorde jag icke något bestämdt yrkande. Jag får derföre nu begagna tillfället att anhålla om afslag å denna punkt.
När nu tomt-regleringen, som i anseende till fästningens racerande, och bildande af nya tomter, hvilka staden skall af kronan inlösa, varit ganska vidt omfattande, och kostnaden upgått till circa 40,000 R:dr, synes att Christianstad visserligen icke åtnjutit större, utan tvertom mindre fördelar, än öfrige braudskadade städer, och i alla fall tyckes det vara hårdt, om det samhälle, som fått vidkännas stora förluster, till följd af en eldsvåda, och derigenom nödgats anlita Staten om biträde, derför, icke skulle få åtnjuta något annat bidrag eller rättelse. Med anledn. häraf, får jag anhålla, att Höglofl. Ståndet läcktes med afslag å StatsUtsk:s betänk. N:o 156 bifalla, att Christianstads stad må i och för sin hamnbyggnad, beviljas ett lån af 20,000 R:dr b:ko, på lika vilkor, sorn vid denna Riksdag, för dylika arbeten blifvit antagne. Hr Bildt, Didrik Gillis: Ifrågavar:de Utlåt., ang:de understöd till Christianstad, har, då frågan första gången förevar, blifvit af R. o. Ad. bifallet, men af de öfriga RiksSt:n, på sätt den siste värde talaren uplyst, återremitteradt. Dä, på sätt Utsk. anmärkt, något egentligt nytt i ämnet icke blifvit vid återremissen anfördt, har Utsk., enl. den praxis, som ganska många, ja, de flesta gånger blifvit följd, ansett sig böra vidblifva det Utlåt, som Utsk. på giltiga skäl, första gången afgaf. Under sådane förhållanden, och då R. o. Ad:s bifall till Utsk:s första Utlåt, utgjort grunden till Utsk:s nu ifrågavande Utlåt., hemställer jag, om det öfverensstämrner med Ståndets åsigter, och hittills följda vana, att, sedan förhållanderna i afseende på Christianstad, icke undergått den aldra minsta förändring, nu frånträda det beslut, som Ståndet för några dagar sedan fattade.
KONGL. MJJ.TS Nådiga Proposition till Pakets Stein» der , angående upphäfvande af den nu medgifna moderation i Postporto för Bref, som väga öfver 8 lod; Gif ven Stockholms Slott den to Jpril iSsp. Sedan Kongl. Mnj:t, lili Nådig Skrifvelse af den i5 November 1826, anbefallt Öfver-Post-Directeuren att, efter inhemtande Kongl. Mapts Nådiga. Propos. N.o 67. 35 af alla nödiga upplysningar i ämnet, uppgöra underdånigt förslag till en förnyad fullständig reglering af Postgången i Riket, hvarvid i främsta rummet afseende borde fastas derå, att en skyndsammare communication vunnes emellan Stockholm och Landshöfdingen Residencen , emellan desse inbördes, emellan Sverige och Norrige, samt emellan Stockholm, de förnämsta Handels-städerne och Gräns-orterne, samt att i allmänhet olägenheterna af Posternas långsamhet i serskilda delar af landet afhjelptes och säkra controller öfver Post-uppbörden bereddes; så har Öfver-Post-Directeuren, under den 16 sistlidne Marlii, med underdånigt utlåtande och förslag i delta ämne till Kongl. Maj;t inkommit. Kongl. Maj:t, som funnit detta mål böra till slutlig Nådig pröfning förekomma, i sammanhang med de åtgärder hvartill flera vid nu påstående Riksdag inom Riks-Stånden väckta frågor rörande Postverket kunna föranleda, vill emedlertid till Piikets Ständers pröfning och bifall öfverlemna en af Öfver-Post-Directeuren gjord framställning att, till vinnande af en säkrare controll öfver Post-uppbörden, den genom gällande Författningar tillåtna moderation i Postporto måtte hädanefter upphöra. Denna moderation består deri, alt 36 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos.
R:dr banko af hennes kapital blifvit, jemte de af Staten för samma ändamål auslagne 30,000 R:dr nämnde mynt, använde på Akademiegendomens omoch tillbyggnad, numera uppgå till endast 2,200 Riksdaler banko årligen, hafva också till en icke obetydlig del medtagits af dessa utgifter och icke lomnat eljest påräknad tillgång lill åtskilliga för fastighetens försättande i fullständigt skick ännu återstående åtgärder. Och då angeläget är alt. Akademien, af brist pä medel, icke hindras i utöfningen af sin bildande och förädlande verksamhet, får Utskottet tillstyrka, Bih. till B. St. Haft. 11 82 Stats-Utskottets Utlåtande N:o -14 8. ali Akademiens stat må ökas med del af Kongl. Maj:! föreslagna belopp af 7,500 Kalr K:n:t. 59:o. För instundande slalsreglerings-period har Kongl. .Maj:t föreslagit atl, i likhet med hvad under nu gällande stats-reglering egt runi, matte anvisas ett belopp af 3,000 R:dr årligen eller för 3 år 9,000 R:dr R:mt till Kongl. Majlis disposition, alt användas till inköp af Svenska, i fäderneslandet bosatta, konstnärers arbeten.
Mörner, att mcrberörde hemställan måtte bifallas med följande förändrade lydelse: »att de delar af kronans öfverloppsmarker och oafvittrade skogar i Stora Kopparbergs, Gefleborgs, WesterNorrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län, hvilka finnas företrädesvis tjenliga att såsom skog vårdas och behandlas, böra, derest särskilda omständigheter ej annat föranleda eller enskildes lagliga rätt derför lägger hinder, för kronans räkning bibehållas oförminskade, och ställas under vård och förvaltning af Skogs-styrelsen, med underlydande tjenstemän och betjente, samt behandlas efter sådana, på vetenskapliga reglor grundade och efter de norra orternas särskilda förhållanden lämpade, hushållningsplaner, som afse skogens framtida bestånd och högsta afkastning.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på densammas antagande med den förändrade lydelse, Hr von Koch föreslagit, då svaren ut föllo med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr von Koch: Jemte det jag anhåller om rättelse af ett tryckfel i den nu föredragna punkten ■—- der står nemi. »25 November 1860», hvilket rätteligen bör vara »25 Maj 1860», — vågar jag, på grund af den åberopade öfverenskommelsen, föreslå att R. o. Ad. måtte bifalla den nu föredragna punkten med följande förändrade lydelse: »att det förbud mot nybyggens anläggande å öfverloppsmarkerna i de Norrländska länen, intill dess undersökning och reglering af desamma försiggått, som genom K. M:s Nåd. Skrifvelse till Kammar-Coll. den 25 Maj 1860 meddelats, måtte utsträckas jemväl till kronans blifvande öfverloppsmarker i Stora Kopparbergs län samt oafvittrade skogar i Stora Kopparbergs, Westerbottens och Norrbottens län, att gälla intill dess undersökning försiggått, huruvida öfverloppsmarkerna 206 Den 4 November f. m. i sin helhet eller oafvittrade skogarne till någon del rnä för kronoparker förklaras.»
Enligt hvad jag just du lått veta, skall äfven den sist i detta ämne i nåder tillförordnade TullComittéen, (sorn räknar ibland dess medlemmar en Friherre Wirsén och StatsSecreterare Skogman, begge utmärkte för en högre grad af upplysning och sakkunnighet utgått ur en slikartad synpunkt med Herr Grefve Posse. Den enda vlisenteliga anmärkning jag vid nämnde Grefves anförande trott mig böra gö'- ra är att, ehuru i öfrigt jag äfven är af den tanken att LandTullspersonalen bör såsom umbärlig och föga ändamålsenlig på Sveriges fasta land indragas, synnerligast om det så högljudt yrkade liberalare handelsoch förtullningrsystémet antager-, bör likväl exeption med Wisby Stad på Gottland äga rum, hvarest Landtullbevakningens åter införande synes nödvändig, såsom utgörande den enda, någorlunda 6äkra controllen på de från denna öns flere til. låtne hamnar skeende landväga inpracticerande af Tuliförsnillade varor; en inrättning som blefve ännu mera vigtpåliggande för recognitionsafgiften och lullberäkningen om nedcrlagsi 854 Den 19 Martii. frihet beviljades Gottland, hvartill är så mypken större anledning, sorn den åtminstone töp IFiibj, redan åren 1810 och 1812 af Rikets Häglof!- Ständer framför alla Svendia Stä er varit i underdånighet tillstyrkt, men dock. en så’ dan trihet alltsedan ännu icke erhållit ehuru, flera andra Städer under tidens lopp dermed blifvit hugnade. Man har äfven sagt mig att mitt ingifn^ Riksgagoeliga project till portofranco-fnheta meddelande åt Gottland, medelst allehanda iqsidieusa, missledande invändningar af visse personer motarbetas, hvilka antingen ieke vilja eller kunna inse vigren af denna plans genomdrifvande; det är således ty värr äfven ca att befara det detta project icke vinner bifall, då mä enahanda egensidiga motiver sättas i verksamhet, sqm i mer än ett och ett halft Secel varit använda.
Med rättvist afseende på Herrar Depiite* rades härom gj >rda anmajan har Utskottet tillstyrkt, att denne Secreterare för visad foitjenst i Utöfningeh af den honom hos Ilerrar Deputerade Uppdragna befattning, malte af Riksens Ständer tilläggas, såsom uppmuntran och belöning, en summa af 666 R:d. 32 sk. Banco; men då Utskottet tillika föreslagit ait denna summa skulle utgå af de genuin KrigsRevtsiufieö inflytande Uie - D«n 27 Julif. m del, som öb rstica öfriga dermed förenade kostnader hvilket således tyckes utmärka den meni >g, sou: skulle åtnjutandet al: samma g:atif;c .tion icke förr komma i finga, än alla anm rknh g medel hunnit irdiifvas och Revision-kostnaderna till deras sammanräknade belopp utfinnas, sa måste den uppmuntran oc\. belöning StatsUtskottet åsyftat och den ifrågavarande Mannens förtjenst ostridigt synes fordra, mycket förlora i sitt värde, om ej alldeles förfelas. Tiden rf ännu ej för hand att kunna bestämdt uppgifva om och hvad öfverskott al observation-medel, utöfver de till KrigsRevisionen använda kostnader, kan vara att påräkna. Absolut omöjligt torde ett sådant . öfverskott icke vara; mtn j.tg hekänntr att den möjligen blifvande tillvarelsen deraf är, efter den erfarenhet jag tror mig äga, allt för tvetydig, för att derå grunda ett anslag.
Vid tillsättandet af nämden tages ej hänsyn till konstomdöme hos de lekmän som inom nämden skola företräda den » allmänna meningen » och förstärka denkonstnärliga delen af medlemmame. Därtill väljas i synnerhet högre ämbetsmän, och det ser ut, som toges de efter tur och ålder, liksom vid befordringar i statens tjänst. Och dessa, hvilka kunna vara, högst aktningsvärda och mycket framstående för öfrigt, inse icke, att heder och samvete borde förbjuda dem att sitta och döma om saker, hvilka de icke förstå. De trösta sig sannolikt i allmänhet pä samma sätt, som en af dem, hvilken en gång * förklarade det vara lyckligt, att omröstningen vore hemlig. Under sådana förhållanden vid förvärfvandet af nyare arbeten för statens samlingar samt under påtrycket af den från akademien utgående meningen, har det ej varit underligt, att allmänheten fått en helt och hållet oriktig föreställning om den konst som läres i Paris. Intyg af verkliga, opartiska konstvänner, som på ort och ställe tagit närmare kännedom om den franska konsten, har icke förmått öfvervinna fördomen hos det stora flertalet. Men så öppnades den svenska parisskolans utställning i Blanchs salong. Man stod alldeles häpen. Det var ju utmärkta konstverk! Och så mångsidiga sedan! Alla visade sig gå i den stora nutidsriktningen, som i stället för att företrädesvis söka efter en kanske ganska omotiverad vacker färg, förnämligast lägger sig vinn om den rätta fårgvalören och som inser t. ex. att luftens förhållande till taflans .öfriga beståndsdelar är något som i en målning bör utgöra föremål för konstnärens sträfvan mera än det som brukar kallas » poesi i kompositionen ». Men inom denna allmänna riktning fann man ganska mycken omväxling. Den ena konstnären var alldeles icke lik den andra. Om man också hos en tyckte sig finna det där så illa utskrikna » klatschmanéret », hvilket också det, var kanske mycket bättre än sitt rykte, så såg man hos en annan ett det allra noggrannaste utförande, någotriktigt » fini », såsom man förr sade. Aldrig förr har väl så stort spelrum inom en konstskola lemnats åt den individuela utvecklingen.