Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
! F«mr. t d/A. 2 t/ä/r. L 2 //onAt. -Vmö'A« ^/aa/re/se, -V/o 2. al' alla söienäniiide sökande iijiplagit silia l,eliällna inkomster vid deras iiiiieliasvaiide Xvrkolierde-lägeiilieter säsoin i mer eller mindre mäi, understigande värdet as lnnidra tnnnor spanmäl, lialva lnnnit aiile<lni,ig lid anmäldnin^av e,uot dem alla lörekomma, i stöd livarat' kollegierna, ined ogillande as samtliga dessa keräkniilgar, lätit uppgöra anilia i llera delar deriliän skiljaktiga, oel, utvisande det sökanderiies l,eliälliie iilkoinster lrorile till störie elle,' mindre kelopp anses ölverstiga vär-Iet al' I,undra tuniior spanmäi; Iivadan oek, da salunda de sökande inlin voin till isiana va rån de löne-anslag IierättiZrule, Oollegieiiia alla lori I,erörde ansökninga r uiiderdänigst alslvakt. Ilärlörutan liasva, n,ed söranledande gs llögstlierördeXoiigl. Lirculair-llrel' den 9 lXoveinlier 1840, etsva serskilda underdäniga ansukniiigar on, lone-lvllnad al' keliaglig tid8 sörlänings-spaiimäl ^tteiligaie till Kon»!, AIaj:t inkommit, nemligen:
Godt, att vårt fosterland eger kvinnor, som äro besjälade af att så framtidens fredssådd ut i unga hjärtan med lära och föredöme. Godt ock, att de finnas, som icke anse offret för bittert, då de taga undan ett tionde från sin personliga nödtorft eller lyx till att gärda om det land, som är dem framför alla kärt. De behöfvas så väl, den ena som den andra. Och lyckligast synes det oss vara, där man kan komma dithän att låta hvardera saken vara hvad den är. Fredssträfvandet kan endast då få arbeta i fred, när vaksamhet mot en godtrogen själfsäkerhet håller det om ryggen. Hand i hand skola de verka, och svenska kvinnor skola binda partierna tillsamman. Red:s anm. 5 för fredssträfvandena. Men må man blott ej för ett abstrakt ideal förmås att glömma verklighetens allvarskraf. Så länge de stora och mäktiga staterna, de grannar, som tränga oss rundt om, och som ett politiskt vindkast när som helst kan förvandla till våra fiender, rusta sig intill tänderna, så länge vore en afväpning ett lättsinne utan gränser. Intet kan vara en moder värdigare än att hos sina barn väcka och vårda människokärlekens (och den är ock fredens) anda, men intill dess att genom ett sådant arbete inifrån den allmänna opinionen så genomdanats, att en allmän, internationel afväpning blir en nödvändig följd, kan ej den ensamme_ — allra minst den svagare — taga första steget. Ännu måste därför de förståndiges program lyda: allt arbete för fredens anda, men allt nödigt skydd att arbeta i fred. Och ännu är tyvärr vapnens skydd en politisk nödvändighet. JRed:s anm. » Sorglig erfarenhet »! Har då verkligen vårt fäderneslands historia uteslutande eller ens öfvervä- gande gifvit sådana erfarenheter! V i förneka det. tankar än på att skrifva en — låt vara oförarglig — skiss till Idun om den äkte mannens besvärligheter. Jag skrattar alltid så godt åt dylika skisser. Vet Ni h varför? Det skall jag säga Er.
Justerades i ProtocollsUtdrag innehål-, lande Ridderskapets och Adelns i plenum den 9 dennes f. m. fattade beslut. Justerades följande: Utdrag af -Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm e. m. den 9 April 1829. S. D. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 7 sistlidne Mars aflåtne, samt den 9 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial med förslag till en ny Riddarhusordning; blef samma Memorial, i anledning af dervid gjorde anmärkningar till RiddarhusUtskottet återremitteradt; hvarjemte Ridderskapet och Adeln i sammanhang dermed fann för godt, att till RiddarhusUtskottet remittera ej mindre Herr Lefrens, Johan Pehr, den 26 sistlidne Februarii e. m. på bordet lagde, Motion, om ändring i a5 §. RiddarhusOrdningen, än ock Herr Ribbings, Arvid, likaledes den 26 sistlidne Februarii e. m. på bordet lagde motion, att Utskottens Ordförande måtte genom Secreterarne i Utskotten lill RiddarbusFiscalen aflemna förteckniag på de Le - I72 Den i3 April. damöler inom Utskotten af Ridderskapet och Adeln, som från Utskottens sammanträden uteblifva. Ut Supra. Justerades 6 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i plenum den 9 dennes e. m. i öfrigt fattade beslut. Å nyo föredrogs Statsoch BancoUtskottens den 8 dennes under N:o 102 afgifne, och den 9 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 92 förut meddelte yttrande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag utaf allmänna medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af Etthundrade Tusende R:dr B:co. Herr Hjerta, Gustaf:
Ulskollet, som tagit denna motion i öfvervägande, gör visserligen full rättvisa åt det fosterländska i dess syflning och det välmenta i sjelfva förslaget, men anser sig ändock ej kunna tillstyrka bifall lill densamma. Redan år 1683 uppmanade Kongl Maj t uti ett Bref af den 5 Oktober Kongl. Götha Hofrätt, alt i sina domar och förklaringar icke anföra främmande lagar och språk. Äfven har, i 17^4 års lag, i!\ kap. 3 §. al rättegångsbalken, ett dylikt stadgande, nemligen att i all dom ingen utländsk lag må åberopas eller främmande språk brukas, influtit. Uti Kongl. Kansli-ordningen den il\ Oktober 1809 föreskrifves äfven, att Kongl. Majlis ”Kansli skall uti de bref och skrifter, som derifrån utgå, beflita sig om en ren och tydlig svenska, samt att främmande ord, så vidt möjligt är, ina undvikas/’ År 1810 den 5 Juni utkom, i anledning af Bondeståndets, ge - Bih. till B. St. Besu. och Elton. Utslc. Betänkande, JV:o 32. norn dess talman, derom gjorda anhållan, en Kongl. Kungörelse, som föreskrifver, att ”Hofoch Öfver-rätter, Kollegier, Publika verk samt Landshöfdingar och andre Embetsoch Tjenstemän, i likhet med hvad för Kongl. Maj:ts Kansli uti den nya Kansli-ordningen blifvit föreskrifvet, uti alla kungörelser, domar, handlingar och skrifter, serdeles dem, som till menigheten utgifvas, skola nyttja en ren och tydlig svenska, samt, så vidt möjligt är, undvika fremmande ord och talesätt.” Härutaf synes, att dylika förbud, som det motionären föreslår, redan förut utkommit. Men om nu dessa stadganden endast ofullkomligt kunnat hållas af dem, för hvilka de omedelbart blifvit gjorda, så utvisar detta, att orsaken till det af motionären öfverklagade förhållande måtte ligga djupare, än alt den genom förbud kan undanrödjas, samt att ett sådant ännu mindre torde kunna utsträckas till hvarje svensk undersåte.
På grund af hvad nu blifvit anfördi, hafva Rikets Ständer alltså ansett sig icke böra bevilja det af E. K. Maj:t för olvanförmälda ändamål äskade anslag. 5:o. 1 anledning af Malå kapellboers af Arvidsjaurs lappmarks pastorat under dåniga anhållan, att varda försedde med egen Kapellpredikant samt alt medel måtte anvisas ej mindre till inköpande af boställe ät den blifvande predikanten, än äfven till dennes aflönande utöfver de bidrag in natura, kapellboerna i sådant hänseende kunde utgifva, har E. K. Majit, som vid det förhållande, alt omkring en tredjedel af Kapellboernas anlal bestode af Lappar, funnit att lika andel af den för anskaffande af lör berörda boställe erforderliga summan, enligt redan uppgjordt kontrakt utgörande 3,000 R:dr, läingligen kunde anordnas å anslaget för Lappmarkens Ecklesiaslikverk, samt ansett att Kapellpredikanten borde i aflöning erhålla 1,000 R:dr, med afräkning likväl för de bidrag, församlingen erbjudit sig att lemna, uppgående i välde till högst 150 R:dr, — i nåder äskat, att Rikets Ständer måtte bevilja dels 2,000 R:dr såsom bidrag för inköpande af boställe åt den blifvande predikanten i förenämnde kapellförsamling, dels ock till fyllnad i samma prestmans aflöning eli anslag af 850 R:dr ärligen. Med bifall till denna nådiga Proposition hafva Rikets Ständer å Riksgäldskontoret för en gång anvisat ett belopp af 2.000 R:dr, att användas till bidrag för inköpande af boställe åt en Kapellpredikant inom Malå kapellag, och till dennes aflönande å stat uppfört ett årligt anslag af 850 R:dr, alt utgå intill dess kapellboerne förmå att sin predikant sjelfva underhålla. 6:o. Vidare har E. K.
Valrätt eller valbarhet tillkomme ej: a) Den egare af hus och tomt; eller den egare och innehafvare af stadsjord^ som frälseman är, eller till Preste-Ståndet hörer; b) Gemenskapen vid Rikets Landtoch Sjöförsvarj samt allmänna och enskilda Verks och Korporationers Vaktbetjening, eller andre_, som med desse jemförlige eller ringare är o; c) Dem; som äro i annans tjenst eller ständiga arbete anställdeeller daglönare_, eller andre dy like, som försörja sig med tillfälligt arbete; d) Deni; hvilka endast för sjelf-försörjning ega något yrke utöfva. 4:o. Fjerdeparts-egare — inom länet bosatt. 5:o. Utom Fahlu Bergslag —• efterrättelse uppläsas. Stockholm den 15 September 1854. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1854. Konstilutions-VtskoUets Memorial, N:o SI. 1 HT:o 51. Ank. till Exp.-Utsk. d. 28 Sept. 1854, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med voterings-propositioner rörande Konstilulions-Utskollels uti Memorialet N:o 40 afgifna förslug till ändring i 5G ock 81 §§. R. F. samt 29 §. 1 mpm. R. 0. Sedan Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 48 framställt de oförenliga skiljaktigheter, som förekomma emellan Riks-Ståndens fattade beslut öfver Utskottets i Memorialet N:o 40 afgifna förslag till ändring i 56 och 81 §§. Regerings-Formen samt 29 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen, rörande behandlingen af frågor om ändring i Grundiagarne, nemligen att, då Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet antagit Utskottets förslag alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, Högvördiga Preste-Ståndet och Vällofl.
N:o 16 om grunderna för Statsbankens reglering och deribland synnerligen om valörer och belopp af Bankens creditsedlar, väcka följande motion: j:o Att i mån af actieoch provincial-bankers inrättande inom Riket, hvilka, med successivt öfvertagande af den mindre lånerörelsen, äfven borde till det mesta öfvertaga utgifningen af smärre sedlar eller under 100 r:dr courant, Bancostyrejsen måtte, i följd af lemnad föreskrift, kunna i möjligaste måtto inskränka Statsbankens utgifning af mindre sedelvalörer, så att pr.ovincialbanker finge förse rörelsen med sedlar från myntenbeten t. o. m. tio r:dr samt actiebanker från tio t. o, m, joo r:drj varandes härigenom ingen förändring i hvad som är eller blir beslutadt rör:de skillingssedlar åsyftad, *) Denna afhandling åtföljde motionen, vid dess remitterande till BancoUtskottct. Att till undanrödjande af svårigheter, som skulle kunna förmenas uppstå för dem, som göra liqvider i mindre summor an 100 r:dr, det måtte tillåtas de actieoch provincial-banker, hvilka på uppoch afskrifningsräkning med Statshanken placera tillräckliga assignalionsfonder, att med Bancostyrelsen träffa särskildt aftal, det deras resp. smärre sedlar varda i Statshanken invexlade, då den summa, som på en gång presenteras, icke öfverstiger 100 r:dr courant; beroende det af Bancostyrelsen att föreskrifva, antingen beloppet af invexlade sedlar af bolagsbankerna skulle en eller flera gånger i veckan återlösas med Riksbankens sedlar, eller på assignationsfonderna afraknas. Jag hoppas, att ingen genom missförstånd af planen måtte invända: det Riksbankens soliditet genom den föreslagna inlösningen i små partier af bolagsbankernas creditsedlar kunde rubbas. Lika litet eller mindre skulle sådant kunna äga rum, då Banken tillåter enskild man emot deposition assignera på sig.
Rikets Ständer hafva, under enahanda åsigt, funnit den åsyftade förändringen i Tåg-Ordningen kunna vinnas, om vederbörande krono-betjening beordrades att, vid skeende inqvarteringar, så vidt sig möjligen göra låter, efter erhållet förskott från Landt-Ränterien, uppköpa och tillhandahålla truppen proviant efter en fastställd spisordning, samt inqvarterings-gifvarne deremot i sådant fall endast förpligtades att, i förhållande till deras hemmantal, emottaga och förse manskapet med nödigt husrum, ljus, värme och underbädd, på sätt hittills skett', hvarigenom ej mindre de sistnämnde skulle komma att befrias från en oftast högst betungande mathållning, än äfven truppen med torre säkerhet kunna påräkna god proviant samt undvika att spridas från marchvägen till mera aflägsna qvarter, hvilket nu icke sällan inträffar; och få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, det E. Ii. M. täcktes i Nåder anbefalla omarbetning af Tåg-Ördningen af den 15 September 1791, samt att dervid, i afseende på inqvarterad trupp, må iagttagas, hvad här ofvan antydt blifvit. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Augusti 1840. N:o 64. - '' i (Se, i anseende till ytterligare återremiss, Expeditions-Utskottets Memorial N:o 11, samt här nedanföre upptagne förslag till underdånig Skrifvelse N:o 90.) Expeditions-Utskottets Forslag till und. (Se, i anledning af återremiss, Expeditions-Utskottets Memorial N:o 12, samt nedanföre upptagna förslag till underdånig Skrifvelse N:o 100.)
I de orter' der hemmanen äro klufne i mindre delar, få hemmans-åboerne, likafora vid Fräftval, fain - mariräkna fina röfter efter fin poflesfion, mea hela hemmanet beräknas aldrig till mera än 4 röfter. 2:o Af ålder räknas en härd fvarande mot ett hemman 3 likafå en flock vid kniphamrar eller fpikhamrar, en ftål-ugn och la vidare. Efter denna princip har jag för härd, flock ©ch ugn äfven räknat 4 röfter. 5:0 När efter erhållen uppgift, på heminantal och jernverk efter denna beräkning, omkring 270,000 röfter uppkommo, återftod ännu att beräkna röfter för hyttor, kopparverk, mesfingsbruk, alunbruk, krutbruk, fvafveloch vitriol-verk, m. fl. fabriker af många Ilag på landet5 men då jag dertill faknade nödige uppgifter, beräknade jag för dem en rund fumma af omkring 50000 röfter, hvarigenom taiet af 300000 röfter uppfylldes. Den ofäkerhet i uppgiften, forn härvid röjes, minlkar högft obetydligt förflagets användbarhet. -Skulle det röftantal här blifvit fupponerat vara för ftort tilltagit, kan möjligtvis det forn för Städerne blifvit beräknadt vara för ringa, och fkulle någonfin fråga uppkomma om förflagets användning, kunde lätt det ena jämnkas i det andra. 4:0 jag har faknat all redig uppgift för ätt kunna beräkna röfter i Städerne. Grunderne till denna beräkning är ofvanföre faftftällda, och när jag antagit antalet af röfter för Städerne till 6000Q, har jag följt den prin* $ipen, att efter nuvarande val-grunder, Sta* derne utgjort omkring 80 Reprefeptanter, 5:0 Sättet, huru bägge Kamrarne fedan farnmanfättas, fynes af Tabellen, Att utmärka diftrikter för val-förrättningar m. m, är lätt när man begynner yerkftälligheten. Alla detailler af detta
Skrifvelse l\':o i 96, %m 190. UpplSst och godkändt hos Ridd. och Adeln den K Febr. tiiss, Présle-slåndcl den 5 Borgare-slåndet den 6 Bonde-ståndet den f> Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af ut gif terne under Riks-sla/ens Sjette Hufvud-litel. Slats-Utskis Meni. N:o 216.) S. A. K. De förändringar, sorn i afseende å Riks-slatens Sjette Hufvud-litei, innefattande anslagen för Cinil-deparlementet, ifrågakommit dels i följd af E. K. Mits Nådiga förslag, dels med anledning af framställningar inom Riks-slånden eller andra förhållanden, få Rikets Ständer nn i underdånighet anmäla i den ordning, anslagen i Riks-slalen förekomma; skolande Rikets Ständer i underdånighet sig yttra, beträffande vilkoren för de löneförhöjningar och nya löne-anslag, h\ilka blifvit af Rikets Ständer å denna hufvud-titel beviljade. l:o Af E. K. Mit är uti dess Nådiga Proposition om Siats-verkets tillstånd och behof föreslaget, att nuvarande aflöning för Departementets Chef 10,500 R:dr och för Stnts-råden utan departement, 9,000 R:dr hvardera, matte ökas för den förre till 15,000 R:dr och för de sednare till 12,000 R:dr: och hafva Rikets Ständer bifallit den för bemälde Departements-chef äskade anslags-tiliökning, utgörande 4,500 R:dr Runt, äfvensom att, i enlighet med E. K.
Med anledning häraf och de flera skäl Oscarshamns stads innevånare anfört uti till Kongl. Maj:t ingifven underdånig ansökan derom, att Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande till nämnda stad af erforderligt anslag för utlösen af tomtöre-afgifterna derstädes, vågar jag, oviss om denna underdåniga ansökan hos Kongl. Maj:t vinner nådigt bifall, härmed föreslå, det Rikets Stäuder måtte bevilja staden Oscarshamn ett anslag, utan åter betalningsskyldighet af 75,000 R:dr R:mt, för utlösen af tomtöre-afgälden till egaren af hemmanen Nynäs, Humlekärrshult och Kikebo, utaf hvilka hemmans områden hela stadens utmål är afsöndradt, eller, derest sådant icke bifalles, att hälften af den begärda summan måtte ifrågavarande stad beviljas som anslag utan återbetalningsskyldighet och andra hälften som amorteringslån.” Höglofliga Stats-Utskottet, dit denna motion remitterades, har uti sitt utlåtande, N:o 193, vitsordat att Konungens Befallningshafvande i Calmar län, Kongl. Kammar-kollegium och Stats-kontoret hos Kongl. Maj:t, hvarest underdånig anhållan om nådig Proposition i frågan blifvit framställd, förordat det äskade statsbidraget; men enär frågan sålunda utgjorde föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning syntes det Utskottet olämpligt, att Rikets Ständer då skulle ingå i bedömande af de framställda anspråkens befogenhet, hvadan Utskottet hemställde, att motionen ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Denna hemställan blef bifallen af Ridderskapet och Adeln, Presteoch BondeStånden, hvaremot Borgare-Ståndet, med afslag å Stats-Utskottets berörda utlåtande, beviljade staden Oscarshamn för det omförmälda ändamålet dels ett anslag af 37,500 R:dr och dels ett lån af 37,500 R:dr. Sedan Kongl. Maj:t numera afslagit ansökningen om nådig Proposition i ämnet är frågan icke vidare föremål för Kongl.
49 akt ingenting skulle afgöras rörande Skatter eller förhöjning i Taxor, innan Stats-Utskottet inkommit med förslag till nödiga indragningar, och Riksens Stander deröfwer beslutat, finner jag besynnerligt att detta mäl nu till afgörande kan förekomma, och tror att deröfwer intet beslut kan fattas, utan protesterar mot all ventilation öfwer detta ämne. Grefwe l)e la 6arcki'e, Jacob, Dä Mantals penning arne ej arv i 60 Z Regeringsformen upptagne bland de medel som komma under namn af Bewillning, ulan mäste anses säsom en ordinarie ranta, hwilken i den Z9 § tydligen under orden Ordinarie inkomster är undantagen ifrån Stats-Utskottets öfwerlaggning wid frägan om fyllandet af Statens behof, förstår jag ej huru Riksens Stander kunna besluta om deras mindskning eller förhöjning. Det är säledes efter min öfwertygelse ej för Ridderskapet och Adeln annat möjligt, än att afflä Stals-Utstottets förslag. Arr LerZKmaNi förnyade sin ebindran, att i alla fall ett beslut wore tagit som hindrade fräzans afgörande. Herr Grefwen och LandfiNarffalken, trodde betra beslut sä mycket mindre lunna ligga i wägen för sakens afgörande, som har icke nu wore i fräga att besluta Mantalspengarnes förhöjning, utan endast akt lemna Ståts-Utskottet ett swar, huruwida samma Utskott wid den allmänna Stats.regleringen pä detta sätt kunde fä förestå en ny tillgäng. Gref - Z2 Den 2 November. Grefwe körner, 6örsn, förklarade öfwen att frägan endast n ore om ett swar till StatsUtskottet, huruvida berörde Utskott mä kunna fä förestä en förhöjd mantals afgift, och insäg derföre ej, att denna fräqa med Herr Lerxllmans motion stöde i nägon gemenskap. Herr LerZKman anhöll att Protokollet mätte fä uppläsas öfwer det beslut han äberopat.
Jag vet dock icke, 0111 till vägrande af en sådan frihet åt romersk-katholska religionen det skäl icke vore ensamt tillräckligt, alt denna lärofrihet ej må förunnas någon kyrka, hvars styrelse står under annan myndighet, än svenska samhällets egen, och undandrager sig sjelfva detta samhälles lagstiftande makt. ") Reformationen kostade derföre helt andra strider, än den behöft kosta, i fall den gällt endast sjelfva larosatserncs ratta förstånd. — 75 — Den öfvertygelse, jag byggt på nu anförda grunder, i fråga om en allmän religionsfrihet, är att en sådan frihet icke vore för samhället rådlig eller för religionen helsosam, långt mindre behöflig; att all den frihet, som erfordras för upplysningens fortgång i religionen och för samvetets lugn, kan åtnjutas oell hos oss verkligen åtnjutes, utan en sådan frihet till offentlig gudstjenst för främmande religioner, som af dessas anhängare och deras publicistiska förespråkare påyrkas; men att om denna större frihet skulle i allmänhet beviljas, den åtminstone för ingen del borde sträcka sig äfven till den romersk-katholska kyrkan. Imedlertid äga redan de främmande religionernes bekännare i vårt land framför oss sjelfva en fördel, hvilken äfvenledes för oss af frihetens förfäktare påyrkas, nemligen rättigheten att från sin egen kyrka öfvergå till hvilken annan man behagar. Så länge de främmande kyrkorne icke äga att hålla offentlig gudstjenst, har öfvergången till dem icke samma menliga verkan, som den eljest skulle medföra, och det är mot det hårda straffet för en sådan öfvergång, som man förnämligast ifrar. Hvad detta straff angår, måste ock anmärkas, att det är stadgadt under en tid, då hvarken offentlig eller enskild religionsöfning var främmande bekännelsers anhängare medgifven, (med vissa undantag endast för främmande makters sändebud). Deri rådande ofördragsamheten vållade då naturligen en stränghet, som ej mera förefaller lämplig efter införandet af större fördragsamhet mot alla slags skiljaktiga meningar. Nu mera synes den fordran billig, att straffet åtminstone blir lindrigare, om ej helt och hållet eftergifves.
Men då man emedlertid nu fällt omdömen i detta afseende, och derigenom provocerat mitt, får jag förklara, att jag sökt underrätta mig om skillnaden emellan de båda lagverken, samt att jag tror, att det nya innehåller många förvillelser, men derjemte också många förträffliga saker, och att det således skulle vara lika oriktigt att detsamma blindt antaga, som att blindt förkasta. Sedan jag sålunda nu frånträdt min första föresats och fällt ett yttrande i hufvudsaken, ber jag att få säga några ord i anledning af hvad de talare yttrat, som i ämnet uppträdt. Jag är då förut skyldig förklara, att det är naturligt, att den vid sista riksdag begärda tableauen icke blifvit verkställd, ty skrifvelse!! derom var så obegränsadt utsträckt, att den gjorda begäran var, snart sagdt, omöjlig att efterkomma; och hade den ock kunnat det, hade sådant, utom en lång tidsutdrägt, derjemte lätteligen kunnat förorsaka oreda. Jag har sökt rätta detta samt fästa uppmärksamheten på nödvändigheten att inskränka tableauen till principerna och den hufvudsakliga tillämpningen deraf, och att den således icke borde innefatta alla detail-omständiglieter. Man har talat om behofvet af en ny omarbetning af lagförslaget. Jag bekänner, att jag icke kan inse nödvändigheten deraf. En sednare committé' skulle säkerligen icke komma fullkomligheten närmare än en föregående; och jag vet icke, hvartill det skall tjena att nedsätta committé på committé'. Jag tror, att urskiljandet af hvad som bör antagas, eller icke, kan verkställas af ett blifvande LagUtsk., sedan ordentlig andra förberedande åtgärder vidtagna, som kunna underlätta den detaillerade granskningen. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Nästan alla talare, som yttrat sig i ämnet, hafva instämt i behofvet af uppskof med R. St:s handläggning af det nya lagverket. Jag för min del måste bekänna, att jag i allmänhet är rädd för uppskof till morgondagen med hvad som kan göras i dag. Man har sagt, att det är nödvändigt att uppgöra en tableau öfver skiljaktigheterna emellan den gamla lagen och den föreslagna nya, samt att sådant erfordrade en längre tid.