Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ao Februarii e. ra. öfver hvarje utslag han till verkställighet emottagit; att medel , hvilka till följd af remiss från Konungens Bef:h:de utmätas, nedsätta i Landtränteriet; så föreskrifves det, att de således nedsatta medlen med omgående post vederbörande skola tillsändas; att Konungens Bef:h:de skall hålla allvarsam hand öfver befordran till slut af alla utmätningsmål, den lidande förhjelpa till sin rätt och befordra den felaktige till laga näpst, samt att, näst efter Statens förskingrade medel, den enskiltes skola hos uppbördsman äga förmånsrätt. Så bestämmer K. Förordn. d. 29 Nov. 1823, jemnförd med 2 §. 45 Gap. M.B. samma straff för tillgrepp och förskingring af Kronans och enskildes medel, dem någon i kraft af sin tjenst emottagit. Allt detta låter väl; men erfarenheten har visat, att dessa stadganden icke alltid uppfyllt ändamålet. Konungens Bef:h:des tid är alltför mycket upptagen, att medgifva den noggranna controll och den jemna bevakning af den enskildes rätt, som författningarna åsyfta; qvartalsrapporten kan inkomma först sedan medlen redan ett par månader varit utmätta, utan att då ännu, enligt den tydning man gifvit åt författningen och derpå grundad praxis, dessa behöft redovisas, och i händelse fordringsägaren vändt sig, till följd af 8 §. i K. Förordn. d. 28 Juni 1798, directe till under-executor, kommer ej nedsättning i Landtränteriet i fråga. Också har en och annan under-executor betjenat sig af respittiden att antingen till eget behof förskottsvis använda de utmätta medlen eller dermed försträcka andra, merendels under hopp att, innan prescriptionstidens utgång, kunna göra skäl för sig, derest afsigten ej varit rent af brottslig; men äfven i förra fallet hafva ej sällan beräkningarna slagit felt och i redogörarnes gäldbundna bo har sedan föga eller ingen ersättning stått att vinna.
Motionairen trodde vara ett uppenbart missbruk; att enär skyndsamhet och säkerhet vid utmätnings-ärendens handhafvande vore af ett betydligt inflytande på den allmänna crediten, men det förekom helt naturligt, att då alla sådane ärenden, inom ett stort och vidsträckt Fögderi, samlades i en enda af andra göromål öfverhopad persons hand, det icke vore att vänta den skyndsamhet, som en fordringsegare hade rätt att påräkna, och hvarpå hans förmon samt möjligheten af fordringens utbekommande så ofta berodde, samt då, af nyssnämnde orsak, efter Motionairens förmenande, säkerheten äfven nu vore mindre, än om uppbörden för utmätta medel delades på flere händer, dessa omständigheter utgjorde ytterligare skäl att bifalla förslaget; att, om Länsmannen hos Konungens Befallningshafvande ställde borgen för Ettusende R:dr Banco, fordringsegarens rätt derigenom vore mera betryggad än nu, enär den borgen, en Kronofogde vore skyldig lemna, kunde anses alltför obetydlig, jemförelsevis till hans stora uppbörd; och slutligen alt Länsmannen, såsom den egentlige och nästan ende Police-tjenstemannen i hans district, borde, så vidt ske kunde, åtminstone till en viss grad, känna hvarje serskild persons ställning, hvilken kännedom bäst skulle kunna vinnas under handhafvande af utmätnings ärenden. I anledning af denna sistnämnda motion hafva följande Ledamöter af Bonde Ståndet sig utlåtit nemligen: a) Eric Persson från Gefleborgs Län och Hans ansson från Elfsborgs
Ridderskapet och Adeln, ännu icke häröfver lättat dess beslut, finner Utskottet sig för det närvarande ej kunna meddela annat Utlåtande i denna del, än att, om medelst 3:ne Riks-Stånds beslut afgöres, att en serskild underdånig skrifvelse i ämnet skall från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t expedieras, komma ordalagen i densamma att lämpas efter den redaclion, som i Förstärkta Utskottet godkännes för ofvanberörde regleraentariska stadgande, hvaremot, i annat fall, eller derest i denna del 2:ne Riks-Stånd stanna emot hvarandra, någon serskild underdånig skrifvelse från Rikets Ständer, i afseende på ifrågavarande Creditiv, icke kommer att expedieras. Stockholm den 18 Maji 1835. STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, x335. Baneo-Utskoticts Vilai ande IV-O >4$. i N:o r 48. Ankom till Exp.-JJtsk. den 20 Maji kl. 1 e. n>. Utlåtande3 i anledning af de inom Högloft. Ridderskapet och Adeln framställde anmärkningar vid Utskottets, under Nio if3_, afgifna Betänkande. Utskottets Betänkande N:o 143, deruti Utskottet, med åberopande af dess samma dag afgifne Utlåtande N:o 142, förklarat sig icke kunna tillstyrka bifall till den af Herr Rosenblad, B.y väckta motion, om underdånig skrifvelse från Rikets Ständer, med anhållan om Kongl. Majits Nå diga biträde för upptagande af utländskt Creditiv för Banken, är af Borgare-Ståndet bifallet, af Presteoch Bonde-Stånden lagdt till handlingarne, sedan sistnämnde 2ine Riks-Stånd redan förut, vid afgörandet af Utskottets Utlåtande N:o i4a, hvart för sig beslutat en underd. skrifvelse i ämnet lill Kongl. Majrt; men af Ridderskapet och Adeln återremitleradt, på grund af dervid gjorde anmärkningar.
Sä har förhållandet varit i England, och sä liar det äfven här förhållit sig till stor del med våra privatbanker. När svära lider uppkomma, så äro privatbankerne genast färdiga att iakttaga sitt intresse, hvilket alltid är fallet med dylika inrättningar; de draga då hastigt in sina sedlar och välla ökade svårigheter i den kris de föranledt, hvaröfver de oförsigtiga läntagarne, obekanta med privalbankssystemet, nu sig ock beklaga. Af en värd talare bar blifvit frägasatt, huruvida förslaget till lag för privatbanker lill sin beskaffenhet vore en civillag eller en ekonomisk lag. Den välde ledamoten har dervid för 11. o. Ad. tydligen visat, alt uti denna lag ingå sä många verkliga lagstadganden, att den derutinnan nödvändigt mäste vara af civillags natur, ehuru der äfven linnas andra sladgandcn, sorn synas mera tillhöra den ekonomiska lagstiftningen. Under della måls beredning inom det sammansatta ölsk., har jag icke förförmärkt, att någon enda ledamot ansett alt denna lag skulle vara af annan art, än en civil lag lill sin natur. Uti vår allmänna lag förekomma visst en stor mängd ekonomiska sladganden, hvilka man nu i sednare tider ansett höra skil jas derifrån. Här uti lagen för privatbanker hafva de blifvit införda derföre, att man afsåg en speciel lag för ett speciell läll böra deni innefatta; man ansåg att. dessa speciella stadganden, som man vill kalla ekonomiska, icke kunde undvaras, utan mäste der linnas, hvaribland stadgandet om den minsta sedelvaleuren, hvilket ock redan af åtskilliga talare har blifvit nämndt. Delta stadgande är ock af den vigt alt föreskrifterna derom i alla länder finnas den lagstiftande makten förbehållen. Så är del äfven i England, ehuru stadgandet är olika för det egentliga England och för Skottland och Irland. Hr Rosenblad bar anmärkt, all det vore en nödvändighet, alt vid denna § göra ett tillägg derom, alt antalet af privat - Den 25 Januari f. m. 453 bankerna icke linge ökas.
Å nyo föredrogs och bifölls StatsUtskottets den 17 dennes under N:o 3o3 afgifne, och den ig derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående vilkoren för Saltpettergärdens upphörande. Herr Munck af Rosenschöld^ Eherhard'. Då jag väckte motion om indragning af den Den 28 Octo ber f. m. a ii Kronotionde, som är till Lunds Domkyrka anslagen, uppläste Herr Crusenstolpe derefter ett anförande emot mig, som jag då icke kunde vederlägga, men förbehöll mig att framdeles få till besvarande upptaga; och som de härtill nödige bevis oell handlingar kommit mig så sent tillhanda, torde det ursäktas, att jag nu först afgifver detta svar, med begäran om remiss deraf till de Utskott, till hvilkas handläggning motionen blifvit öfverlemnad. Hvarefter Herr Munck af Rosenschöld uppläste följande: Det hörer till de sällsamheter, hvarmed denne Riksdag utmärker sig, att sedan jag gjort motion om den till Lunds Domkyrka anslagne IvronoTiondes återgående till Staten, och om Ordförandens i DomkyrkoRådet lönande af Kyrkans egna medel, en Ledamot af ett annat Stånd begagnade en Ledamots af detta Stånd tjenstvillighet, för att här få qppläst ett vederläggningsförsök, så beskaffad!, att Författaren visserligen i sitt eget Stånd ej skulle sjelf vilja framkomma med ett sådant. Jag är också öfvertygad, att om Herr Crusenstolpe sjelf känt saken, eller innan uppläsningen med nog uppmärksamhet genomläst och granskat det honom meddelade Memorial, hade han icke nedlåtit sig till en sådan commission; ty då hade han sjelf 4: H. 9.15. Den aS O c toker f. ni. funnit, alt den förmenta vederläggningen ej bestod i annat, än dels i vederläggning af hvad jag icke sagt, ja i bekräftelse på hvad jag verkeligen påstått, dels i personligen förolämpande uttryck, och dels i rakt ogrundade uppgifter.
Ridd.secret. tillkännagaf, att Borgareoch BondeShn bifallit det nu föredragna betänkandet, samt att det frän PresteSt. ankomna prot.utdr. i ämnet innehöll: ”Ståndet biföll Utsk:s tillstyrkande af en tind. skrifvelse till K.. M., med den förändring allena, att de i detta tillstyrkande förekommande ord: med 1845 ärs slut, utbytas mot dessa: sednast med 1846 urs slut, Utsk:s yttrande i slutet af betänk, bifölls.” Frih. Gederström, Jacob: Detta yrkande af en motionär, understödt af Utsk. och af de tre Stånden bifallet, med en modification af PresteSt., innefattar egentligen icke annat än ett försök af skeppsredare att, på bekostnad af Svenska producenter af trädvaror, utverka förbud emot rättigheten att begagna fartyg, som kommit i Svenska hamnar. Om vi skulle föreställa oss alt våra Svenska fartyg skulle förbjudas att i utländska hamnar få befraktas till andra hamnar i samma land, så blefve vår handel skadad mera än man kan beräkna. Nåväl, nu kommer ett Finskt fartyg till en Svensk hamn och afsätter der sina produeter, hvarefter det förer trädvaror lill en annan Svensk hamn, eller till en annan ort i utlandet; och detta villman nu förbjuda? Jag frågar eder, mine Hrr, är detta förnuft, är det förenligt med rättvisa, att vi förbjuda detta, då vi fordra samma rättighet för Svenska fartyg i utländska hamnar. Jag' tillstyrker ogillande af betänk. Hr von Troil, Samuel Gustaf:
Sedan derifrån aldragits ränta å kreditivet på Banken, aflöningar och annan förvaltnings-kostnad, ersättning till Rikets Ständers Riksgälds-kontor för det från riks-statens sjette hufvudtitel utgående arsanslag till Teknologiska institutet samt summan af de lån, med hvilkas inbetalning särskildt anstånd blifvit i nåder medgifvet, hvilka afdrag tillsammans utgjorde 146,907 R:dr 3 sk. 6 rst., och derjemte blifvit afsatte de 500,000 R:dr, som, enligt Kongl, brefven den 9 December 1818 och 5 Maj 1841, årligen böra till s. k. förlagslån användas, så beräknades återstående tillgången för alla till lån i vanlig diskontväg berättigade idkare utgöra 2,108,372 R:dr 9 sfe. 2 rst.; hvarefter och sedan för den särskilda lånerätt, som på grund af Diskont-reglementet tillkommer Eskilstuna fristads manufakturister och deras förläggare, blifvit ytterligare afsatte 170,038 lUdr 8 sk. 1 rst., så ansågs behållna tillgången för den allmänna lånerätten uppgå till 1,938,334 R:dr 1 sk. 1 rst. Denna summa, fördelad emellan de i samma lånerätt deltagande idkare, medgaf en lånerätts-procent under året för de till l:sta klassen hörande fabriksidkare af 12| procent, för 2:dra klassens af 9^ procent och för 3:dje klassens af 6^ procent af 1855 års tillverknings-värde, eller för Usta klassens nära 2 procent, för 2:dra klassens li och för 3:dje klassens 1 procent mindre än lånerätten nästföregångne året utgjorde. I öfverensstämmelse härmed uppgick lånerätten år 1856 för l:sta klassens samtlige idkare till 1,352,173 R:dr, för 2:dra klassens till 205,767 R:dr och för 3:dje klassens till 374,333 R:dr.
Detta är i möjligaste korthet hvad riksdagen nu beslutat om äkta makars egendomsrätt. Någon rubbning af själfva hufvudgrunderna för gällande lagstiftning har därvid icke skett, men egendomsgemenskapen och mannens målsmansrätt ha inskränkts, tydliga och tidsenliga stadganden ha efterträdt föråldrade och dunkla, och det hela måste betraktas som en afgjord förbättring af den gifta kvinnans ställning, om ock mycket ännu återstår att i detta hänseende önska och hoppas. Det är åtskilliga äktenskapsfrågor till, som riksdagen i år behandlat. Men vi inse, att, så lockande ämnet än i somliga fall är, lika tröttande är det då det träder fram i skepnad af torra lagparagrafer, hvadan vi endast i allra största korthet för ordningens skull skola redogöra för dem. Nämnom alltså, att okonfirmerad medlem af svenska statskyrkan numera kan erhålla kyrklig vigsel, om han så önskar och om han åtnjutit godkänd konfirmationsundervisning af präst inom kyrkan, att i utlandet i därstädes vederbörlig form ingångna äktenskap nu få antecknas i kyrkobok, en rättighet som blir af särskild vikt för våra många hemvändande i Amerika gifta landsmän, att tiderna för anmälan af jäf mot tilltänkt äktenskap, som i allmänna tidningar kungjorts, förkortats till minst tre månader, då sökanden icke vistats utom Skandinavien, eljes till minst sex månader, och att förslag o m utsträckning af rätten att ingå äktenskap inför borgerlig myndighet af slagits. Likaledes afslogs k. m:ts proposition om ändrade grunder för äktenskapsskillnad, då någondera maken af ondska och motvilja öfvergifver och förlöper den andra. Nu rå- der v i d tillämpningen af denna lag en ore.da, som ej kan precis anses förenlig m e d äktenskapets helgd. En del domstolar fordra sålunda icke någon bevisning om att ett verkligt öfvergifvande ägt rum, under det andra hålla strängt därpå. Vid Stockholms rådhusrätts olika afdelningar förfares olika i dessa fall, hvarför det därstädes ofta inträffar att kärandeparten tager ut stämning om äktenskapsskillnad och låter den förfalla, ända tills hans mål genom lottning hänvisats till en afdelning, där målet behandlas, som han önskar. Detta är j u icke uppbyggligt. Nu ville regeringen råda bot härpå genom att förlänga bortavaron på utrikes ort till sex månader.
Man skulle velat hoppa och dansa, men lade likväl grannlaga band på sig och nöjde sig med att gå tyst omkring med glänsande ögon och dryfta och hviska o m glada framtidsplaner. Gärtrud tyckte emellertid, att hon kväfdes i stillheten. H o n ville ut i fria luften med sin glädje, och så gjorde hon sig ärende med att gå och säga återbud till de bjudna flickorna, för nu kunde det j u i alla händelser inte bli något af med främmandet i dag. Det var, som o m det kommit full vår i luften, så friskt och härligt kändes det att andas. Hennes gång blef så lätt. Hennes tankar fingo flykt. Och de rörde sig alla om, hur förändradt lifvet nu skulle bli för dem, och hur gladt och trefligt hon skulle göra hemmet för far och syskon. Då hon kom igen, var det lika tyst o m inte tystare än förut i huset. Endast en liten hostning hördes inifrån den hemkomne faderns rum. Men ingen tycktes vara inne hos honom. I salen fanns icke någon af syskonen. Till och m e d smågossarne voro försvunna ur sin kammare, och inte ens Ester fanns i flickornas gemensamma rum. Men dörren mellan detta och husförestånderskans stod öppen, och därinifrån hördes dämpade röster. Gärtrud tittade in och fick se en syn, som gjorde henne stel af förvåning. I soffan satt fröken med T o m på den ena och Ester på den andra sidan om sig. I knäet hade hon den yngsta af smågossarne, under det den andra stod bredvid och stödde sig emot henne. Hon lutade sitt hufvud mot Esters kind, medan hon klappade T o m på handen, och hela sällskapet var upplöst i mer eller mindre strida tårar. » Gråt inte, mina små barn, » sade frö- ken, i det hon själf skakade af snyftningar. » Gråt inte, mina kära, små barn, för jag får j u inte annat än hvad j a g förtjänar. Jag är en elak människa. Ja, jag vet d e t. Jag har ett så ' nt svårt lynne, ser ni. Men jag kan inte hjälpa 406 sågo underligt skygga och just som litet skamsna ut, då de upptäckte systern. Hon frågade dem tyst, hvad som stod på, men fick intet svar.
Bok och björk användes till gagnseller slöjdvirke och vedbrand. Till gärdsel nyttjas skogseffekter högst sällan. — Sedan Eders Kongl. Majit täckts år 1852 ur skogsplanteringskassan bevilja ett understöd af 6000 ILdr banko till plantering af skog å det öster om Ystad belägna tlygsandsfält med en areal af omkring 1000 tunnland, deraf likväl 400 tunnland redan för ilere år tillbaka blifvit infredade och numera till större delen äro bevuxne med ungskog af furu, al och björk, har denna plantering så framskridit, att endast omkring 250 tunnland återstå att behandla. Å flere skoglösa orter lemna torfmossar riklig tillgång på torf till bränsle, äfvensom omkring 40,000 tunnor stenkol från Höganäs Stenkolsverk der i orten årligen förbrukas. Antalet af de personer, som vid sistnämnde verk ägde sysselsättning eller uppehälle, utgjorde, vid slutet af förlidet år, 1775. — Tillverkning af eldfast muroch taktegel har fortfarande varit med grufvedriften förenad; och får jag angående produktionen vid verket under de sednaste fem åren åberopa följande af vederbörande Direktion mig meddelade uppgift: Berättelse öfver Malmöhus Län för åren 1851—1855. 3 18 Uppt agne Stenkol. Konsumtionen. Försäljningen. Antal Tunnor. Värdet i Banko. Antal Tunnor. Värdet i Banko. Antal Tunnor. Värdet i Banko. A) Stenkolsbrytningen: är issi M 1. M 2. M 3. Konsumtionen. Försäljningen. Antal Värdet Antal Värdet Antal Värdet B) Eldfast Lera: Tunnor. i Banko. T:r. i Banko. Konsumtionen. Försäljningen. Konsumtionen. Försäljningen. En mängd trappoch brohvalfs-stenar erhållas äfven från samma qvarnstensbrott. Angående antalet af fabriker å landet, kalkbruk, oljeslagerier och dylikt, får jag hänvisa till bifogade tabeller. Herr A. Wallis på Dybeck har derstädes anlagt étt ölbryggeri, hvarest tillverkas en myckenhet Bajerskt och äfven Breslauer-öl, som har betydlig afsättning.
Vi veta något hvar från fordna tider, alt en sådan sammanblandning har bered t högst olyckliga följder: och ehuruväl jag icke för närvar, ser någon fara å färde, befarar jag likväl att Grefvens förslag, om det antogs, skulle i framliden kunna leda derhän. Hvad sjelfva den s. k. strypningen beträffar, sä torde det för hvar och en, som icke läst sista half årets öfversigt af bankens ställning, böra tillkännagifvas, att depositions-skulden är, om jag rätt minnes, nära 8 millioner. Ett eller annat 100,000 tal eller en eller annan million, liggande i bankens hvalf, undandragna allmänna rörelsen, skulle betyda föga; men då der ligga flera millioner, nära 8 millioner i depositions-skulder, då betyder en million till ganska mycket; och då i bankens hvalf, som jag förut nämnt, ligga betydliga summor eller -f af hela rörelsecapitalet, så frågar jag, 0111 denna -Jgdel får vara orörd, huruvida icke detta kan kallas en strypning. Hr Stuart: Hr Bråkenhjelm har framställt några anmärknrr vid mitt förra yttrande, hvilka jag anhåller alt få besvara. Den värde talaren har anfört, alt det vore lika lätt att få statsobligationerna omskrifna under deras närvar, capilalbelopp, som i händelse detta belopp nedsattes. R. o. Ad. tolde ilock erinra sig, hurusom, vid sista riksdag, flera svårigheter mötte inom de öfriga Stånden för att erhålla en sådan omskrifning, som då ifrågasattes; och med erfarenhet deraf anser jag ganska sannolikt, alt denna omskrifning icke heller vid denna riksdag blir verkställd, under annat villkor, än att capitalbeloppet af obligationerna i och med detsamma varder ansenligt förminskndt.
När andra smått skämmas för att erkänna, att de förut misstagit sig till den grad, att de nu måste berömma hvad de nyss häcklat eller tvärtom, så synes han rent af skryta med att förut ha haft helt andra åsigter. Detta är nu visserligen mycket vackert så till vida, som det visar en högst berömvärd kärlek till den sanning, han för ögonblicket tror sig ha funnit, men ‘ det försvagar å andra sidan fruktansvärdt vigten af hans ord. Då ingen säkerhet finnes för att icke nya öfverraskningar och omkastningar skola framkomma i följande arbeten, får publiken ovilkorligen litet svårt att taga hans satser så allvarligt, ' som det mesta i dem förtjenar. Naturligtvis talar jag nu icke om sjelfva grundåskådningen hos Strindberg; sin uppgift som revolutionens, som underklassens kämpe gent emot det nuvarande samhället kommer han, derom är jag viss, aldrig att svika, men i detaljerna af sitt program har han hittills visat en omvexling, som icke varit gynsam för den stora saken. För att blott taga ett exempel bland många: i » Likt och olikfc », våren 1884, fann han det i sin ordning, att bonden tog sig ett godt, billigt och hemmagjordt rus någon gång; i » Likställighet och tyranni », skrifvet i slutet af samma år, än han så fanatisk absolutist, att han vill förbjuda en hvar, som begagnar alkohol, att utöfva domaremakt, preste-kall eller andra ännu vigtigare embeten, och jag skulle mycket misstaga mig, om han ej sedan dess ännu en gang ändrat ståndpunkt i denna fråga. Att man sålunda nästan nödgas bifoga datum, då man vill angifva Strindbergs åsigt i någon mera speciel punkt, kan icke alls vara egnadt att stärka intrycket af hans ord. I nu föreliggande fall är det ej fullt så illa stäldt, men nog märkes en utveckling, i min tanke icke till det bättre, äfven pä de få månader, som ligga mellan företalet till » Giftas » och den många gånger nämda uppsatsen i denna tidskrift. Det är nog icke blott en händelse, att hans program för qvinnans rättigheter, både för framtid och nutid, hvilket i hufvudsak innehåller just hvad hans förkättrade qvinnoemancipatörer vilja, fått sin plats i den till tiden första af dessa båda uppsatser.
545 kämnersrätternes indragning, fiireslå de åtgärder, som oumgängligen erfordras för hofrätlernes förstärkande, och hvilket är desto angelägnare, som, i händelse K. M. icke lemnäs utvägar att utvidga hofrätterne i den mån och i samma stund, det finnes af behofvet påkalladt, ändamålet med hela reformen, som är större skyndsamhet i lagskipningen, nödvändigt måste förfelas. Först efter det ett sålunda uppgjordt förslag, jemte Högsta Domstolens yttranden deröfver, blifvit af K. M. lill R. St. öfverlemnadt, skulle, enligt Utsk:s tanka, rätta tidpunkten vara inne för R. St. alt definitivt utlåta sig i frågan; och jag frågar, om icke Ständerne härigenom skulle blifva försatte i en vida fördelaktigare ställning, än om de nu genast pä förhand, och utan någon säkerhet mot möjliga olägenheter, besluta sig för antagande af det ena eller andra bland de 4 olika hittills uppgjorda detaljförslagen. I afseende på antagligheten af dessa förslag, betraktade i och för sig sjelfva, eller oberoende af alla andra omständigheter, som dervid böra considereras, har de brister, som vidlåda de äldre förslagen från föreg:de riksdagar, och det torde tillåtas mig att särskildt få fästa uppmärksamheten på åtskilliga af de brister, som jag jemväl trott mig finna i Frih. Stjcrnstedts förslag, hvilket, såsom varande det sist uppgjorda, nu ensamt torde böra blifva föremål för öfverläggning. Det finnes en gammal grundsats i Sveriges rättegångsordning, som är den, att verkställighet af dom icke bör eller får äga rum i allmänhet med mindre domen vunnit laga kraft, eller den vinnande parten har åtminstone tvenne domstolars sammanstämmande beslut för sig, men denna grundsats skulle efter Frih. Stjernstedts förslag alldeles upphäfvas, och man skulle i stället komma alt sälta ett sådant tillit till lagskipningen i allmänhet, och till första instansens domslut i synnerhet, alt så snart en dom vore fallen i hvilken sak som helst, der vad ej genom verkställigheten blef onyttigt, skulle den vinnande parten genast vara berättigad att derå söka utmätning.