Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence, Herr Grefven och Landt' Marskalken yttrade, att sorn han under Discussionen tyckt sig finna, att de flesta Herra* Den 21 Maji. 95 Ledamöter, hvilka i ämnet sig yttrat, instämt uti det af Presidenten, Friherre fidelcrantz uti OeconomiteUiskottet afgifne särskilte Utlåtande, ansåg Hans Excellence sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle anse en åtenremiss af Betänkandet vara öfverflödig, samt g-enast behaga gilla de af Friherre Edelcrantz uti berörde Utlåtande uppgifne grunder för en friare handel med Svenska Skogsproducter. Herr Munck af Rosenschöld^ Eberhard: Jag hade den äran föreslå, hvad Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken nu behagat framställa; men jag trodde då, att Betankandet för andra gången förevar, och grundade denna förmodan derpå, att jag ej föreställde mig, det Utskottet så länge kunnat dröja med ett Mål af denna vigt. Sorn detsamma likväl lärer vara första gången under pröfning, och det icke är med GrundLagen enligt, att nu deri göra ändringar, utan det måste helt och hållet antagas eller förkastas, kan nu ej fråga blifva om annat än återremissi hvarom jag ödmjukast vågar anhålla. Herr von Ileynne, Georg: Som hvarenda anmärkning, hvilken här blifvit gjord, syftar till bifall af Friherre Edelcrantz s mening, så vet jag ej, om det kan vara lägst ridigt, att bifalla samma mening, såsom ett alternativ vid Betänkandet. Friherre Cederström; Då Friherre Edel* 96 Den 21 Maji, crantz5s Yttrande icke är Utskottets, kan det samma ej förr än vid en förnyad pröfning antagas såsom .Ridderskapets och Adelns beslut. Nu kan ej fråga derom uppstå. Och ehuru , jag enskilt fullkomligt instämmer med Friherre Edelcrantz, helst en större Handelsfrihet , än den han föreslagit, icke nu lärer-vara att för» vänta, tror jag dock att det ej går ann att hans mening bifalla, innan en återremiss af Betänkandet föregått.
Ett hrrswud!ak!jgt skäl är att dttla ej Lör anses sätom en allmän skoga, hwilken genom tre Ekänds röst är afgjord Här är fräaan om ekk h:flut hwliket Ståndet fottat läfvm en Lag tpr sig sjelfi, utan ott utsträcka desi kraft kill de andra Ctänden. Men just när saken ur denna synpunkt bttrogtus bllswer de tre Stadens besil" »nera hindande för Ridderskapet och Adeln. Nar del är glfwit ott Nationens önskan är Riksdagens stut, när de tre andra Ständen genom ett beslut a»t w-äcka nya ftägor dertill bidragit, skulle den billiga 'öredrae!'en ott fördröja densamma sätt drabba Ridderskap" och Adeln, om det ej ätade sig samma band; en törcdräelse hwartjll ätMindstone jag med min röst ej will hofwa gifwlt anledning. Jag tillstyrker säledes ett enhälligt bifall till Preswe Klö,ne,8 motion, Grefwe von ^sntmg8ksiis<?riSedan jag hört uppiäsas det eptraclum Protocoil, hwarige, nom wä'a Mcd - Ständer gifwit Osi sitt bestut tillkänna ott icke lill utskotten remittera nya frägor, förr än de redan remitterade hliswit ofgjorde, är detta i min tanka eli nytt skäl akt gifwa Nätt bifall till bwi-d Herr Grefwe klomp,- föreslagit, Det wore törmodligen ut-n ändamäl om Ridderskaptt och Adeln ffulle fortfara ott till pröfning företaga nya motioner, hwilka tjll behäng? Utskott remitterades, och sedan i Ridderskap" och AdUr.S Plena asgivrdes, medan Riddetffopet vch Den 9 Januari!. 45 Z och Adelns saktade b.slut utan Med - Ständers deltagande, skulle sakna all kraft och werkan.
Särstildte 8'än till Statswerket af den 28. Julik och 24 November 1808 Fordran för sädane Contoirets medel i Näntericrne, hwilka till krigskostnaden blifwit disponerade, och för hwilka nägon ersättning af Statswerket icke Ar att förwanta: Krigsgärd med afdrag af Krigsgärds-Jernet Gammalt förskott till Gcncral-Aöststanee-Contoirct Z222 Rrdr i Credit-Sedlar, söm mast beskär k Balancer, hwaraf en del ar under Nättegäng, ochen del blifwit wid denna Riksdag till afskrifning anmäld 3,333! 16 Afwekne Fartorcn I-elslför brist i dct är 1799 »nköpte och af honom till Götheborgs mäg, afsönde Jern 8 Skep. 17 Lisp. 1Z Skälp. , hwarföre beloppet blifwit till Rikets Högloft. Ständer till afskrifning anmäld — - — 84 20 Krono-Znspectoren »jurberg» Sterbhus för lamnadt förskott till kostnaders bestridande nfld Koppan-Poltette-myntniingen; äfwen anmäld till afskrifning 294 3 Hans Sreclleuee m. m.
R:dr, så att ett år svarar emot ett varuvärde från och med 800 till goo R:dr; Två år mot ett värde från och med 2000 till 2100, samt Tre år mot ett varuvärde från och med 3,200 R:dr till 3,300 R:dr och derutöfver, och må ej någon, ehuru varuvärdet öfverstiger sistnämnde Summa, längre än tre Ar hållas i Fängelse. — 6:0, Då beskaffenheten och inrättningen af nuvarande Correctionsoch Arbetshusen är sådan, att de till Fängelse dömde personers insättande derstädes , innefattar en hårdare bestraffning , än ändamålet kräfver, och dessutom äro allt för otillräcklige att emottaga dem, hvilka, enligt redan gällande Författningar böra derstädes förvaras, så att en del af dem, måste å Fästnirigarne insättas, hemställde Högste Domstolen, att Fängelse som enligt denna Stadga eger rum, må i likhet med det som till följd af Utsokriings-Balken eller 1807 års Förklaring ådömes, undergås antingen i Corrections-Huset eller i Länshäktet, i den Provins, der den brottslige gerningen föröfvat. 7:0. t momentet, som afhandlar förnyade Jjurendräjeribrott under 50 Rtdrs värde finnes Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning. 731 icke stadgadt, huru ansvaret skall bestämmas för mera än andra gången, hvarföre tillstyrktes ett tillägg, som utmärker detta sålunda: ”Beträdes någon andra gången eller oftare med enahanda missbruk” etc. 8:0. I följe af den likhet, som i Förordningen antagits emellan Lurendräjerioch Tullförsniilningsbrott , skulle Summan der urbotaansvaret äfven för sistnämnde förbrytelse vidtog, i händelse af bifall till Högste Domstolens ofvanberörde hemställan, ökas till 400 R:dr, och de öfrige i Förordningen förekommande Stadgan - den som derå hafva afseende, i enlighet dermed förändras. g:o.
Ridderffapet och Adeln har ett äf Hans Excellence för detta Riks-Rädet, Presidenten, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Ä!aj:ls Orden m. m. Högwälborne Herr Friherre UilisncrantL dit ingifwit Memorial blifivik till Bewillningssamt All» 476 Den 12 Zebruaru Allmänna Beswarsoch Oeconomie-Ukstoklens gemensamma handläggning remitterade och besinnes af det hufwudsakliga innehäll: Att som genom ombytte förhallanden och handels gemenskaper med främmande Nationer, nödwändigheken oftast fordrar förändringar, höjning eller minskning i Tull-taxor, men uti 6o af Regerings-Formen Stora Sjö-Tulls-afgiften numera blifwic uptagen bland de inkomster som hafwa egenskap af Bevillning och hwilka ej fä ökas utan Riksens Sränders bifall, hwaraf skulle kunna hända, alt i Stora Sjö-Tulls taxan åtminstone till nasta Riksdag ingen jemnkning eller rättelse singe äga rum, churumycket än en sadan af omständighekerne och Rikets sanstyldiga Smts-Jntreste päkallades, och rvid hwilkcn beskaffenhet, oansedt ofwanberörde §. i Regerings-Formen irisligen förekommit, att de redan gansta betungande Tuli-asgiftcr för åtskilligt oumbärlige waror icke widare sä förhöjas, jemwäl den rättigheten som icke synes wara Konunga-magten beta» gen, akt dem minsta, mäste bliswa owerksam, när densamma till fyllnad af Stats-Werkets behof, ej fär ersättas med en deremot swarande förhöjning pä nägra andra fä waror, som utan stada kunde dem tala; hemstäues altja, om ej Riksens Ständer skulle behaga utstaka tillämpningen as ifrägawarande stadgande pä det sätt, att den derwid fattade afsigt mä winnås utan upoffnng af fördelar genom en utwidgad handel och industrie, som i Rikets beträngda tisjständ nu mer än någon.u är angelägen.
Om dylika försigtighetsmått vidtagas, måste faran ej blifva stor, Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: I anledning af den siste talarens yttrande, anser jag mig skyldig lemna den upplysning, att Directionen med lika nit, soin Herr Cederschjöld, omfattat Archivet. En mängd säckar äro i sådant ändamål inlagde i hvalfvet för att begagnas till Ar - Den 3o J a n i i f. m. chivets frälsande. För öfrigt finnas vattenkar på vindarne, och från det rum, som är midt emot RiddarhusSalen, äro öppningar gjorde för att kunna få upp vatten å de öfra vindarne af Riddarhuset. Jag tror således, att Directionen ej något underlåtit för det i alla afseenden dyrbara Riddarhusets vård emot eldskador. Herr von Hartmansdorff': Efter de upplysningar Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie lemnat, vill jag blott erinra Ridderskapet och Adeln, att ingen vigtig, eller vigtigare, utgift för Riddarhuset kommer att åsidosättas derföre, att Ridderskapet och Adeln beslutar Brandförsäkringen. Riddarhuset får ej använda capitationsafgiften till annat än dylika saker. För min del förnyar jag min vördsamma hemställan, att Ridderskapet och Adeln ville afslå Utskottets Memorial, och besluta brandförsäkring. * Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition till bifall å RiddarhusUtskottets i afseende å Riddarhusets brandförsäkrande meddeldte yttrande. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln, med afslag å RiddarhusUtskottets berörde yttrande, behagade besluta, alt Riddarhuset, med der - Den 3o Ju ni i f. m. till hörande serskildte byggnader, borde genom RiddarhusDirectionens föranstaltande, till det af Directionen uppgifne värde af 66,666 R:dr 3a sk. B:co brand försäkras. Bifölls. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie:
Om deremot Hypotheks-föreningarne icke hafva något kreditiv att begagna, utan måste sjelfva anskaffa penningar, i landsorterne eller i hufvudstaden, med ett ord draga dera ur rörelsen, så blifver i samma mån, som det sker, ondt efter penningar, och då inträffar den tryckning på penningestocken, hvilken hindrar folk att lefva öfver sina tillgångar. Det är just detta, som skall rädda Banken. Gr. Gyldenstolpe bar sagt, att Hypotheks-föreningarne redan kunnat begagna de 500,000 r:dr, som äro anslagna till belåning af räntebärande papper, och sålunda göra sig till godo de summor hvilka nu skulle på annan väg dem tillkomma. Om denna utväg redan varit begagnad af Hypotheks-föreningarne, så måtte 5 H. 26 402 Den 14 April. de icke behöfva en ny, och då är del ju enklast ali låta saken vara sådan hon år. Hypotheks-föreningarne kunna alltså hädanefter hjelpa sig likasom hittills. Gr:n har sagt att Banko-styrelsen kan indraga kreditiven om så hehöfves, och alt man kan för deras upsägning utsätta en kortare tid. Jag får förklara, att under de flera år Ståndet lemnal mig förtroende alt vara en af dess Fullmägtige i Banken, har erfarenheten med få undantag visat att, när fråga upstår om indragning, så säger pluraliteten: nej, det hafva vi icke hjerta till; det är synd om den och den inrättningen eller näringsgrenen, med mera sådant. Jag tror derföre att Ständerna icke böra mycket förlita sig på den grund att indragning kan göras, ulan förnämligast hålla sig till den säkerhet, som ligger i bestämd föreskrift, att man icke får gå längre. Del fullständigaste af dylika stadganden är förbud, att bevilja Hypotheksföreningarne några kassa-kreditiv. Jag förnyar således min anhållan om afslag; men begagnar likväl tillfället att rätta ett misstag, som jag begick, då jag talade om reservanter, hvilka föreslagit 400 r:dr såsom minimisumma för utlåningen.
Med den erfarenhet, som redan i rikt mått är vunnen i afseende på utgången för den mening, sorn yrkar bifall på StatsUtskts betänktn, borde det anses alldeles öfverflödigt att yttra någon motsatt tanke till den inom Huset så allmänt rådande opinionen; men i afseende på denna punkt, angrde löneanslaget för Presidenten i Krigs-colltm tager jag mig likväl friheten fästa Husets uppmärksamhet på en omständighet, som Utsk. har omnämnt, men som ej af någon bland dem inom Huset, hvilka yttrat sig i ämnet, blifvit vidrörd, nemi. den förmodan, att Statrådets förändrade organisation äfven torde böra föranleda till en omorganisation af Krigs-colhm och inskränkning af sjelfva presidents-embetet, och att det sålunda möjligen vore något förhastadt att i förväg besluta ett löneanslag, hvilket man skulle önska ej måtte komma i fråga, och hvars beviljande snart skulle^ föranleda till denna nya löns förflyttande på indragningsstat. Härvid förekommer en omständighet, som jag ej kan neka att jag finner ganska besynnerlig. Yi äga generaler i full kraft, nu satta utom verksamhet, med tillräckliga löneanslag och, som jag är öfvertygad om, med fullkomlig skicklighet till de ekono miska värf, som Krigs-colhm omfattar, samt med fullkomlig duglighet att med nit förvalta ett sådant embete. Att så beskaffade löneinnehafvare ej komma i fråga, förekommer mig såsom en grad af förbiseende, som nära nog, åtminstone från den sida, hvilken jag tillhör, kunde tydas så som en misshushållning. För öfrigt vill jag ej nu ingå uti någon discussion rör:de de allm. grundsatser, som här hafva blifvit yttrade i afseende på Utskts betänk., utan förbehåller mig att vid hvarje punkt särskildt få yttra några ord, ehuru jag i förväg ganska väl vet hvad öde som väntar detta betänk.; ty vid minsta öfverblick af Husets sammansättning, torde hvar och en lätt finna att det ej ens tjenar till något att ingå i någon discussion häröfver, då slutliga utslaget genom votering i förväg kan vara nogsamt kändt. Jag yrkar bifall till Utsk:s betänkande. Hr af Dalström:
Jag har deruti endast gjort tvenne obetydliga modifikationer och får •tillika tillkännagifva ali detsamma temligen nära öfverenSstämmer med det förslag (ill valordning som Riddarh.Ulsk. vid 1850 års Riksdag afgaf, och med hvars pröfning man dä ansåg böra anstå, intill dess det hvilande representationsförslaget blifvit afgjordt. Mill valordriingsförslag lyder sålunda: Falrätt tillkommer hvarje adelig hufvudeller ättemän, hvilken opnätt 21 års ålder, upfyller de i 18 § Riksd.Ordn. för öfrigt föreskrifue qvalfikationer, samt antingen undergått embets-, officerseller gradualexamen, eller aflagt slutligt prof vid högre militäre läroverk, å stat innehar eller innehaft tjenst vare sig på grund af Kongl, fullmakt eller såsom tjensteman i Konungens Kansli, Rikets Hofrätler och Collegier, R. Sius verk, vid Landt-Jägerioch Landtmäteri-Stalerne, eller är Magistratsperson i stad, eller Ledamot af Svenska Akademien, YVelenskaps-Akademien eller WitlerhetsHistorie och Antiqvitets-Akademien, egare eller innehafvare af i mantal satt jord på landet eller kronohemman med stadgad åborätt, idkare af borgerlig näring, handel, fabrik och handtverk, egare eller fideikommissinnehafvare af hus eller tomt i stad eller köping, egare elier fideikommissinnehafvare af bergsbruk. Valbar är hvarje Adelsman som fyllt 25 år och innehar de qvalifikationer, som för valrätts utöfvande här ofvan blifvit stadgade. För Riksdagsmannavalens verkställande indelas Riket i högst 10 distrikter, med afseende å dels länsoch landskapsindelningen dels möjligen äfven Hofrätts-distrikterne; samt med de modifikationer, som i förutnämnde hänseende kunna blifva en följd af det mindre antal Adelsmän, som inom de nordligare och andra län äro bosatte.
Är brottet med fängelse eller böter belagdt; dömes gerningsmannen till straffarbete på högst två år. Misshandlar man annan af de personer, som i 6 § nämnda äro; varde den omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd; och må ej i något sådant fall dömas till ringare straff, än fängelse. 33 §. Nu kan så hända, att någon, under utöfning af laga rättighet att aga, tillfogar den, som under hans lydnad står, skada, och är den så ringa, som i 29 § sägs; derföre må han ej till straff dömas. 34 §. Vållande till svår kroppsskada straffes med böter; var vållandet synnerligen groft; då må till fängelse dömas. Å vållande till skada, som i 28 § sägs, vare straffet böter till femtio Riks daler. 33 §. Den som, i uppsåt att skada göra, eller eljest i vredesmod, mot annan drager knif eller svärd, spänner bössa eller reser annat lifsfarligt vapen, straffes, der ingen skada skor, med böter till tjugofem Riksdaler. Föröfvas brottet mot någon af de personer, som i 6 § nämnda äro; vare straffet fängelse. Kommer skada af sådant brott; då må ock fängelse ådömas, der eljest blott till böter dömas skulle. 36 §. Har man, vid dråp eller annan misshandel, träffat annan person, än den man dräpa eller misshandla ville; straffes såsom vore gerningen föröfvad mot den, åt hvilken den ämnad var; dock skall ej å särskild egenskap hos denne eller ä särskildt förhållande emellan honom och gerningsmannen, afseende annorlunda göBih. lill R. St. Prot. 1847 och 1818. 7 Sami. 1 Afd. 22 Bäft. 8 34 17 Kap. ras till straffels förhöjning, än så vidt försök lill svårare brott, då sådant i gerningen ingår, kan dertill föranleda. 37 §. Hafva tvenne, efter aftal, sig i envig med hvarannan inlåtit, och varder någon deri dödad; straffes gerningsmanncn, såsom för dråp af hastigt mod, efter 5 §: var det aftal gjordt, att envig ej skulle utan enderas död slutas, och kommer död deraf; vare lag som i 3 § sägs.
Uppl. o. godt. hos Ridd. o. Ad. d. ag. Julii 1823; Aterremitt. af Preste-Ståndet den 1. Aug. — Godkänd hös Borgare-Ståndet deri 11. Aug. —• Bonde-Ståndet den 11. — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående närmare bestämmande, i hvad fall Provincial-Medici-besigtningar äro nod■vändige vid uppkommande tvifvelsmål, huruvida död person vådeligen omkommit, eller icke. S. A. K. Som hos Riksens Stander i öfvervägande kommit, att stadgandet i 28. Gap. 6 §. MissgerningsBalken: ”Ther tvifvelaktigt är, om den döde af sot eller handavetkan död fått, late Domaren eller Konungens Befallningshafvande den dödes kropp syna, innan den begrafven varder.” väl förutsätter, att tvifvelsmålet om dödssättet skall varda utröndt och anmäldt, men icke bestämmer, hvilken denna föregående åtgärd rätteligen åligga bör; alltså och på det i berörde fall villrådighet o<?h ett ofta onödigt uppehåll med den dö. des begrafning måtte förekommas, få hos E. K. M. Rik sens Ständer nu härmed i underdånighet föreslå, det, genom utfärdande allmän Författning kunde i Nåder stadgas: Att enär , utan veterligen föregången sjukdom, någon finnes ligga död, närmaste Krono-Betjent skall .vaxa pligtig, att Underdåniga Skrif velter'. *97 genast vid erhållen kunskap härom , och i närvaro af tvenne tillkallade trovärdige män , undersöka, om den döde af egen eller andras handaverkan omkommit, samt, då minsta anledning dertill finnes, förhållandet skyndsammeligen inberätta till Konungens Befallnings-hafvande eller Domaren, som, efter omständigheterna, eger förordna, huruvida besigtning af Provincial-Medicus och undersökning vid Domstol ma finnas nödig, eller icke, innan den döde får begrafva*. Riksens Ständer framhärda etc.
Jag har, för min del,ansett Utskottet hafva bordt tillstyrka silfrets utmyntning, i enlighet med det förslag, som finnes intaget i Banco-Utskoltets vid förra Riksdagen afgifne Betänkande N:o 20, helst, utan en sådan åtgärd, den nu föreslagna förändringen torde blifva föga ändamålsenlig. Om någon synnerlig vigt anses böra fästas vid den nu gällande silfver-riksdalerns och dess underafdelningars bibehållande, hade, utan svårighet, kunnat å prägeln utmärkas, jemväl det nya myntets silfvervärde, och all farhåga i detta hänseende dymedelst förebyggas. Upplysningsvis bifogas följande utdrag af nyss åberopade Betänkande N:o 20, angående silfvermyntets utmyntning: a) Ett silfvermynt om 4 Riksdaler kurant (eller den benämning, som i stället blefve antagen) Riksdaler Silfver R:dr Banco Banco — 1 R:dr Rgs; d) Ett om 24 skillingar kurant R:dr eller 6 skillingar Silfver Banco R:dr, eller 24 sk. Rgs.; och e) Ett om 12 skillingar kurant TV R:dr eller 3 sk. Silfver R:dr eller 8 sk. Banco — 1 R:dr eller 12 sk. R:gs.” Herr Lindström har i allo instämt uti denna reservation, men Herr Prosten Thudén blott i sednare delen deraf. I den del af Herr Grääs reservation, som angår frågan derom, att någon serskild benämning icke blifvit den föreslagna räkneenlieten tillagd, har Herr von Hohenhausen, M. S. instämt, under åberopande derjemte af sin vid Utskottets Betänkande N:o i5 fogade reservation. 12 Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 23. af Herr Maechel: Jag reserverar mig: t:o Mot Utskottets beslut, att förkasta decimalräkningen i det myntsystem, Utskottet nu gått alt föreslå Rikets Ständer.
Vid denna punkt nödgas jag äfven ytterligare åberopa hvad jag i ämnet yttrat vid H. Utsk:s utlåt N:o 44 j och då Utsk. vidblifvit sitt beslut, blott derföre att Borgareoch BondeSt:n bifallit och PresteSt. utan anmärkn. lemnat förslaget, hvilket skett af skäl, att ingen inom denna del af Representationen varit i tillfälle lemna de upplysningar, jag inom detta Stånd meddelat, får jag vördsammast i detta afseende yrka bifall å K. M:s proposition. H. Ex. Hr Gr. Brahe: Det torde tillåtas mig fästa uppmärksamheten derpå, att förhållandet vid Gardet till häst är olika med förhållandet vid Fotgardes-reg:tena, af det skäl, att Lifgardets till häst casern-byggnad icke är fullbordad utan under byggnad och således icke kunnat ännu till reg:tet aflemnas. Hvad lysning och renhållning beträffar, har reg:tet intet anslag derför, utan bekostas sådant af sqvadrons-eheferna. Af båda dessa orsaker får jag afstyrka Utsk:s förslag i denna punkt och anhålla om bifall till den K. propostu. Den ii Augusti e. m. Hr Frill. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s utlåt, i denna punkt. Ropades nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. ansåg, att hvad K. M. i afseende pä denna fråga föreslagit borde bifallas, och således nu af R. o. Ad. beviljades. Ropades ja. 3y:de punkten. Användandet af de besparingar, hvilka kunna uppkomma genom indragningar, föreslagna att å 3 hufvudtiteln äga rum. Till följe af de beslut, sorn R. o. Ad. förut fattat, fann Ståndet att Utskts utlåt, i denna punkt, äfvensom de frågor, som omfattas af de bilagda tabellerna, litt. A och B, komme att förfalla. Utskts förslag i utlåt. N: o 44' a n g: d e und. skrifvelse till K. M. om framläggande af en plan till försvarsverkets organisation.
Visserligen är, — och Herr Hjerta erinrar det sjelf, då han omnämner de speciella fördelar, hvaraf den periodiska pressen är i besittning, — visserligen säger jag, är den periodiska pressen i en närmare contact med massornes bildning; men månne icke just närheten af denna contact autoriserar en högre uppmärksamhet på lagstiftningens sida, ty denna opinionskraft, som på massornas bildning inverkar, kan, om alldeles obevakad, leda denna bildning på hvad sätt som för ögonblickets passioner ansåges tjenligt, och delta i en helt annan riktning än i lagarnas syfte, ty lagstiftningens föremål är icke ogönblicket. O en 25 Januarii e. ni. Af sådan öfvertygelse om den periodiska pressens inflytande på den stora allmänheten, en öfvertygelse den jag delar, drager Herr Hjerta en slutsats, den jag deremot omöjligen kan dela, den nemligen, att genom de föreslagne åtgärderne, i afseende på den periodiska pressen, det är, om jag icke origtigt uppfattat yttrandet, mängdens bästa man vill hindra. Jag vet icke, i den conflict af olika meningar, som i denna fråga uppstått, huruvida man, å den sida, hvars opinioner den värde Talaren söker göra gällande, kan med så mycken säkerhet påstå sig ensamt försvara mängdens intresse, och att således å den motsatta sidan, man icke skulle hafva mängdens, utan minoritetens, intressen i syfte. Det synes mig ingalunda omöjligt, att äfven aritmetiskt upplösa denna fråga» Min utgångspunkt har jag visat vara per* sonlighetens fredande. Denna har jag trott vara så rättvis, att den i sina fordringar innefattade allmänneliga intressen. Vi känna alla Sveriges population. Af 1000 dess innevånare är det troligen knappast en, som skrifver och trycker; ty vore det flere, så hade vi mera än 23oo författare, hvilket jag ej tror. Af 100, som skrifva och trycka, är det knappt en Tidningsutgifvare; ty vore det flere, så hade vi att fägna oss åt mera än 280 publicister, hvilket jag icke heller förmodar. Af dessa publicister hr det visserligen icke få, utan, jag / 376