Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det må vara, men de hafva äfven framkallat många goda verkningar, såsom t. ex. en större tillgång på landtmannaprodukter, ty jag tror alt detta till stor del bör tillskrifvas den lättade tillgången till förlag för landtegendomars upparbetande, som genom privatbankerna blifvit beredd. Nu hafva privatbanker bildat sig i beräkning på den oktroj, som K.. M. gifvit dem, utan att befara alt R. St. skulle komma emellan och ålägga dem denna afgift. Jag fruktar icke att privatbankerna skola gå under, ty nog kunna de bära denna förhöjda bevilln., men orättvist hr det dock, att ålägga densamma. Det är en ganska farlig princip att, så fort en rörelse börjat repa sig, genast genom en hög skatt söka ali förtrycka den och för att icke inkomma på den orättvisa bana, sora Bevilln.Utsk. föreslagit, att för högt beskatta privatbankerna, så yrkar jag afslag å Utsk:s betänk. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Sedan min reservation uti ifrågavar. ämne blifvit på en föreg:de talares begäran uppläst, har jag föga eller intet att tillägga, emedan jag tror mig hafva genom denna reservation ådagalagt privatbankernas historia inom Sverige, frän deras uppkomst till närvar, tider, med synnerligt fästadt afseende å den säkerhet och nytta dessa banker lemna det allmänna, samt den noggrannhet, ordning och redbarhet, hvarmed dessa vidtomfattande inrättningar uppfyllt och fullgjort sina förbindelser, de der utgjort hnfvudgrunderne för deras tillvaro, och således bordt förskaffa desamma välvilja och ett rättmätigt förtroende.
Midt under brinnande krig framlade Engelska styrelsen för parlamentet Engelska krigsförvaltningens brister. Den fruktade icke tadlet, den sökte efter råd och uplysningar och framför allt sökte den genom öppenhet ingifva nationen tillit. Hr af Kleen har nyss redogjort för Regeringens förslag. Det är endast dessa uplysningar man önskat se framställda i K. M:s Propos. Då hade man kunnat bedöma förslaget, ty dertill fordras tid, kartor och undersökning af terrainen. Jag anser det dock vara min skyldighet som Svenska folkets ombud att, så godt jag förstår, göra några anmärkningar öfver det af Hr af Kleen framställda förslaget. Stockholms fästningsverk kunna betraktas ur tvänne synpunkter: endera såsom endast afsedda att skydda hufvudstaden mot en öfverrumpling, eller såsom äfven afsedda att bakom desamma samla vår armée, småningom öfva den till strid, för att slutligen uttåga till seger. Men för detta senare ändamål, som är det största och högsta, kan och får skyddet mot en öfverrumpling icke upoffras, d. v. s. fästningslinierna få aldrig hafva en större utsträckning än att de kunna besättas och försvaras af för handen varande trupper mot fiendtlig öfverrumpling. Jag utbeder mig att först få fästa mig vid befästandet af södra sidan. Södermalm är omgifven af en våt graf, Arstaviken och Hammarbysjön. Skulle Regeringens förslag endast afsett att skydda Stockholm mot öfverrumpling, hade det varit nog att anlägga tvenne verk utanför Skans, Horns och Danviks tullar och på Södermalms höjder upkasta öppna jordbatterier. Det synes således tydligt, att Regeringens förslag afser det större målet, och det är ur denna synpunkt, som det bör bedömas. Från Sikla till Nybohof går en stor dalgång i utåt böjd båge framför bakomliggande höjder. Det är dessa höjder, som blifvit föreslagna att befästas. Sträckningen är omkring 12,000 alnar lång och af sjelfva naturen utstakad. Jag beder eder, mina Herrar, att fästa eder upmärksamhet på dessa 12,000 alnar, ty de utmärka att, enligt Regeringens åsigter, denna längdsträcka kan besättas och försvaras tnot ett hastigt skedt mindre anfall.
Är i Köpe-, Bytesoch Gåfvo-bref å fast egendom visst värde densamma ej åsatt, beräknas kartan efter det värde, som lör egendomen vid sista bevillnings-taxeringen blifvit fastställd!; enahanda beräkningsgrund följes äfven, i händelse uti köpebref om fast egendom vissa förmåner eller tjenstbarheter äro, för längre eller kortare tid, säljaren eller dess rätts innehafvare förbehållne, och den derjemte uti penningar bestämda köpeskilling icke öfverstiger fastighetens taxeringsvärde; men skulle den kontanta köpeskillingen öfverstiga detta värde, kommer densamma alt tjena lill grund för beräkningen af kartans belopp; — skulle åter i Byteseller Gåfvo-bref å Skepp, Fartyg eller Båtar, värdesumman ej finnas utsatt, karteras detsamma efter 50 öre per läst, äfvensom afhandling, hvarigenom skog från hemman på viss tid föryttras, i dylikt fäll bör innehålla uppgift om skogs-skiftets areal samt karteras efter 40 öre för hvarje lulli tunnland; och beslå kontrahenlerne till Köpeoch Bvles-bref hälften hvardera till stämpladt papper, örn ej annorlunda derom slutadt är. 5:o Öfverlåtelseoch Transport-bref å Krono-rusthåll förses med stämpladt pap per enligt samma grund, som andra Köpebref; men för öfverlåtelser eller Transportbref å Kronohemman med hälften mindre lin vanliga Köpebref, och för skatllagde Ny byggen med Ijerdedelen. 6:o Skuldebref af alla slag, godkända räkningar, godkända eller protesterade Vexlar och enskilda Assignalioner, de må innehafvas af enskilde personer eller publika Verk, böra, då de för domare eller Exekutorer uppvisas, förses med stämpladt papper i följande progression, dock beräknadt endast efter det kapital-belopp, i afseende hvarå uppvisandet eger runi: R:dr öre. Till och med 100 R:dr — 15. samt för hvarje fulla 100 R:dr derutöfver — 30.
Han ser kanske jurymännen sitta kring det svarta bordet med bibeln på, han hör svaga gläntningar på fängelsets portar, der fritänkare skola försona brottet att ha tänkt tankar för de lata, lyssnar efter hotellvärdens smygande steg, ty denne skall komma med räkningen. Och under allt detta pågår febern, och pennan löper, löper rätt fram, utan att tveka ett ögonblick vid åsynen af förläggare eller jurymän, och den lemnar röda strimmor efter sig som af lefradt blod, hvilka sedan ligga och svartna6. När han efter två timmar stiger upp, har han så mycket kraft, att han hinner gå fram till sin säng och kasta sig ner. Då ligger han såsom om döden kramat honom. Det är icke vederqvickande sömn, icke dvala; det är en lång svimning, men medveten, följd af fasan att känna krafterna borta, nerverna slappa, hjernan tom. Då ringer det i hotellpensionens klockor. Voilà le facteur! Posten är kommen. Han spritter upp och raglar ut. Mottager en packe. Der finnas korrektur att läsa genast. En bok från en ung författare, som begär utlåtande, ett tidningsnummer med polemik att besvara, ett bref med anhållan om bidrag till en kalender och ett varnande bref från förläggaren. Allt detta skall nu expedieras af en magtlös. Barnpigan har nu stigit upp, klädt barnen, druckit kaffe med smörgås med honung på, som hotellet kokat och lagat åt henne. Så drar hon ut på promenad i det gröna.» Efter denna inledning får man veta, att frun är en rå, hjertlös, cynisk qvinna, som herrn dyrkat, som han velat ge hela sin själ, med alla dess tankar, alla dess fina känslor; hon hade kännt hans öfverlägsenhet och derför spottat ut honom och förnedrat honom, och släpat honom i smutsen, dragit honom i håret och smädat. Blott en enda gång hade han slagit igen, när hon offentligen hånat honom, och då kände han sig så brottslig, som om han mördat sin bästa vän. Frun super7, hvilket anses vara den härtill alldeles oskyldige mannens fel.
Reformera er religion; den der läran duger inte mer för nutidens menniskor. Och adjö nu, jag måste vika in i den här gården. Han gick in genom porten och pastorn fortsatte ensam sin väg, tankfull och allvarsam. Sextiden på aftonen kom Tiina Katri från fattigvårdsdirektionens ordförande med tillståndslapp i handen. Holpainen stod då på gården och talade med Heiskanen. Han hade lossat Mari från banden, emedan hon så innerligt bedt derom och lofvat vara stilla. Hon hade också sedan varit så saktlig och ordentlig, att Holpainen vågat lemna henne ensam, under tiden han som hastigast stack sig ut. De öfverlade nu der alla tre en stund, om det vore bäst att bege sig af med henne ännu samma qväll, eller lemna det till följande dag. Men hvad blir det bättre deraf, sade Heiskanen, då hon i alla fall måste föras. Du får en svår natt, om hon igen blir oregerlig. Och barnen äro rädda, tillade Tiina Katri. Nog kan det vara så, sade Holpainen. Vi skola gå och se, hurudan hon nu är. När de kommo in, syntes Mari inte till. De sågo häpna omkring sig, till dess Tiina Katri märkte, att sängklädshögen närmast väggen var litet pösigare. Holpainen började kasta kläderna undan och då funno de henne der allra underst, hopkrupen på golfvet. Hon darrade och stirrade på dem. Ni få inte komma, bort, bort, ni få inte komma, ni få inte komma ... klagade hon med jemrande röst. Var inte rädd, inte göra vi illa åt dig, sade Holpainen, i det han försökte få henne fram. Bort, bort, bort... Mari kommer litet ut och går med oss, sade Heiskanen. Vi skola gå och se på staden. Ja. Vi skola släta håret först och knäppa klädningen, talade Tiina Katri inställsamt; jag kommer också med. Låt bli mig, låt bli mig, jag kommer inte, nej, nej, bort bort! Det sista ordet skrek hon fram med hela sin styrka. Tyst, tyst, eller binda vi igen händerna, sade Holpainen. Ni får inte binda, nog skall jag vara tyst. Tyst ... tyst... Hon lät nu Tiina Katri ordna hennes hår och kläder.
Således tillstyrkes, att sista momentet må förändras på följande sätt: ”Böter, för hvilka Borgen blifvit ställd kunna sedermera ej förvandlas, utan skola med penningar godtgöras, så 'vida tillgång hos den sakfällde eller Ijöftesmännen finnas' men hvad som sedermera brister förvandlas på sätt förut är stadgadt; Dock åtnjute Beslagaren före Kronan sin andel fullt ut af hvad som kan med penningar utgå.” 13:0. Ansvaret för Fabriks-Idkare, som beträdes med oloflig införsel eller försäljning af Manufacturoch Slöjdevaror synes kunna minskas, så alt han för första resan sådan förbry - 734 Proposition om Lurenär. o. Tullförsnillning, telse bor straffas såsom för andra gången föröfvadt I.urendräjeri, och för andra gången såsom för tredje; hvarvid likväl torde böra utmärkas, att detta högre ansvar endast eger rum, da han låter komma varor från Utrikes ort af sådant slag, som han sjelf tillverkar. Äfvensom handtverkare, hvilken beträdes med oloflig införsel eller försäljning af sådant gods som tillhörer hans egen handtering, synes böra vara underkastad enahanda straff. 14:0. För tydlighetens skull torde i fråga om Ämbetsmäns ansvarighet för Lurendräjeri eller Tullförsnillningsbrott, böra utmärkas, att tjenstens förlust eger rum, först då värdet öfverstiger 400 R:dr äfvensom, i afseende på delagtigheten uttryckas, att den skall vara af sådan gröfre art, för hvilken, enligt denna stadga, ansvaret är enahanda, sorn för sjelfva brottet. Grunden för det förra af dessa tillstyrkanden är, att en förbrytelse af den ringare beskaffenhet, att varuvärdet ej uppgår till 400
Jag anhåller om upplysning, huruvida underrättelse ankommit från de öfriga Stånden, huru betänkandet der blifvit afgjordt. Underteckn. B.idd.-Secret.: Förevar, betänk, är af Borgareoch BondeSttn återremitteradt. Från PresteSl. har någon underrättelse icke ankommit, om eller huru frågan derstädes blifvit afgjord. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos:r först till återremiss, dernäst till bifall och slutl. till afslag å LagCJtsk:s betänk. N:o 42j hvilka alla tre propos:r blefvo med ja och nej besvarade. Hr Oxehufvud, Olof Phil.: Efter hvad jag trott mig uppfatta, hafva de flesta yrkat återremiss, och jag anser altså contrapropostn böra ställas derå, i stället för på afslag, helst 2:ne Stånd redan lära återremitterat betänk. Gr. Horn, Claes Fredr.: Då sådana anmärkningar emot betänk, blifvit gjorda, att detsamma i anledn. deraf icke kunnat antagas, och då grundlagens tydliga mening äi , att när anmärkningar emot ett betänk, göras, hvilka syfta på detsammas förändring och sålunda återremitterande, bör en sådan ske. Jag anser fördenskull contraproposm böra ställas på återremiss. Hr Dalman: Jag förenar mig så mycket hellre med Hr Gr. Horn, som jag sjelf framställt en anmärkning, hvil - 3SS Den 10 Maj f. m. len torde förtjena att tagas i betraktande, den nemi., att jag önskade, det tiden för skillnaden till säng och säte måtte bestämmas med minst 6 månader. Frih. Cederström, Jac.: Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten å en period i i mom. af 56 §. Reg.F. Der står: ”Utsk:ns förslag skola först i Ståndens plena framställas till antagande eller förkastande, utan förändringar "eller tillsatser.” Vi hafva förut haft denna formfråga under discussion. R. o.
Nu steg stridens förbittring på ömse sidor till sin höjd. Alltflere stupade äfwen på wår sida. Kulorna genomträngde harnesk och hjertan. Blod strömmade utefter golfwen, och de kämpande halkade deri. Krutrökens hwirflar inswepte allt tätare de stridande, de döende. Segerskri och dödsskrän blandades. För barbarernas wapen flöt Sweriges ädla blod, men flöt icke ohämnadt, ty många Ryska hufwuden kysste Swenska fötter, och der en af Sweriges gamla Konungar föll, der hade han bäddat åt sig med slagna fiender. Men Ryssarna öfwermannade den glesnade Swenska flocken. De, som icke dogo af sina sår, bortrycktes såsom fångar. Efter ett par timmars förtwiflad strid hade fienden segrat. Jag kämpade länge wid ett fönster, tills på en gång fyra fiendtliga jägare kastade sig öfwer mig. Den ena spetsade sig sjelf på min klinga, medan twenne af de andra föllo öfwer mina armar och tryckte mig till golfwet. Jag brottades der med dem, tills den fjerde med sin sabel högg mig öfwer armen, så att jag förlorade min styrka. Då lemnade mig fienderna, till dess jag, jemte flere andra, såsom halfdöd blef kastad ut genom fönstret. Ryssarne satte derefter eld på rustkammaren. Och Sweriges gamla minnen och trofeer uppgingo i rök, sedan de likwäl ännu en gång blifwit bestänkta med heligt blod af ädla kämpar. Stridens böljor wältrade derefter närmare hufwudftaden. Der jag låg, blödande wid ett träd, blef jag lemnad, och hörde med ett af sorg nästan bristande hjerta, huru kanonernas åska alltmera liflig hördes på båda sidor om Brunnswiken. Orörlig wäntade jag att aftonen skulle inbryta. Ändtligen betäcktes jorden och de fallna och blödande af skymningens skuggor. Jag satte mig sakta upp, förband min sårade arm och öfwerlade hwart jag skulle undfly.
SOTajit tilläte, att S8a* taidonö* taidoné*£äFare, font mille Staga gg eptra l})rooinciat*2äfarebefattnmg inom bet 2än, ber batt more gationerab, gnge benfamma meb gn reban innebafmanbe begällning förena, ocb berförc åtnjuta ett arfmobe af 250 9t:br 23anfo, forn, tillhopa meb 23ataidonS*2äfarelönen af famina belopp, utgjorbe 500 3t:br årligen, ocb motfmarabe ordinarie 33roöincial 2to Sitt fitongl. 2?taj:t anffige be reban befintliga 8 93ro»incial*2äfarne böra pfi nyg* nämnbe fätt bibebfidaö, meb be arfmoben af fauunanlagbe 2,000 9t:br, forn be för närmaranbe innebafma, ocb ont bmilfaö förmanblanbe till gänbigt gate>*angag fitongl. SJtaj:t mille till 9ti* fetö ©tänber göra Stfibig framftällning, genom Seg Jg>anfc>elö Sitt -ffongl. SStajtt mäl funné nyttigt, om 7 nya eptra ^roöincial Sitt ^ongl. 5D?aj:t ej anffige ännu en ^3ropincial Sitt pröfningen, af ett framgälbt förgag om en ^ropincial * £äfareö angädanbe i Jpubmifömad, borbe uppgjutaö intill beg Äongl. jDtajit afgjort ben tidifa mäcfta frfigan om ittmibgning tid £ajarett af bermaranbe (Surbuö, bwarout ©erapbimer'-Drbené*©idet blifmit anbefalbt att, efter mcberböranbeé böranbe, gg utlåta. 6:o
I öfrigt förefaller mig anmärkningsvärd!, att bland de många momenter, som tillhöra denna punkt, dock saknas ett uttryckligt berättigande för Hrr RiksgäldsFnllmtge, att efter eget bepröfvande af RiksgäldsKontorets behof och öfriga förhanden varande förhållanden kunna med långifvaren öfverenskomma om den eller de tider, då större eller mindre delar af det kontraherade lånet skulle af honom utbetalas. I min tanke är det aldeles icke hvarken nödvändigt eller nyttigt, att hela lånet nu under första året på en gång till landet indrages, utan borde alltid någon del deraf kunna reserveras till indragning först under en sednare tidpunkt. Och jag skulle derföre anse lämpligt att ett stadgande infördes, hvarigenom RiksgäldsKontorets Fullm:ge, äfven i afs:de på tiden för lånets indragning, korame att erhålla full frihet att handla efter omständigheterna. Hr Bildt: Hvad den förklaring beträffar, som Hr Manner skantz önskar af någon utaf StatsUtsk:ts ledamöter, ang. lörsta mom. af ifrågav:de punkt, får jag förklara, att jag verkligen är af samma tanke som lian, att R. St:rs Bank härigenom blir skiljd från deltagande i lånebestämmelserna. Det är tiden för lånets utbetalande till R. St., som Hr Mannerskantz anser böra utsättas; detta sker alltid, ty man vet att vid låns upgörande åtager sig alltid bankiren, att på vissa bestämda tider inbetala beloppet, men har alltid förbehållit sig att på förhand utbekomma räntan. Detta kommer sig deraf att denne bankir ej vill behålla dessa obligationer och har gjort upp med andra hus, som han har under sig, att dessa på vissa bestämda tider skola inbetala vissa portioner af det lån, hvarom han kontrahera!. Nu beror det på kursen och andra omständigheter, när lånet skal! uptagas, och derför har denna rättighet att begagna sig af gynsamma konjunkturer blifvit updragen åt Fullm. i RiksgäldsKontoret.
Till undvikande af penningeförsändningar med posterne särskilda orter emellan, ege en hvar att i Banken och Lånekontoren insätta penningar å belopp från och med 100 R:dr R:mt emot erhållande af till viss man eller order ställd vexel, att vid uppvisandet inlösas antingen i någotdera Lånekontoret eller i Banken; och gäller, i afseende å denna rörelse för öfrigt, till iakttagande följande, nemligen: o) Postremissvexel får ej in blanco transporteras. b) Sådan vexel skall, då den af Banken utställes, med först afgående post adviseras Lånekontoren. Lika beskaffad advis åligge det Lånekontor, som vexel utfärdat, att till Banken och öfrige Lånekontor insända. c) Öfver rörelsen i sin helhet; föres i Banken sammanfattad och fortgående räkenskap. d) De penningar, som för ifrågavarande ändamål insättas i Banken och Lånekontoren, få icke under något vilkor i låneeller kreditiv-rörelse användas. e) Om vid någotdera Lånekontoret penningar insättas till högre belopp, än som för postremissvexlars infriande anses erforderligt, åligge det Fullmägtige att sådana medel derifrån till Banken infordra, med Fullmägtige lemnad rätt att kunna, der så nödigt anses, tillåta vederbörande Lånekontor Direktion att, vid afsändning af Bankens sedlar, desamma makulera genom derå med trycksvärta anbragta ord: »Inlöst vid Lånekontoret i N. N.» f) Företes till inlösen vid någotdera Lånekontoret postremissvexlar å större summa, än hvartill de hos Kontoret gjorda insättningar uppgå, ege Lånekontoret att för liqvidens verkställande utgifva assignationer å Banken; gällande härvid till efterrättelse hvad som i afseende å Lånekontorens assignering i öfrigt är eller varder stadgadt. g) I händelse åter de i Banken insatta medel skulle vid något tillfälle vara otillräckliga för infriande vare sig af postremissvexlar, eller af sådana assignatiooer, som, enligt föregående moment, kunna Uib. tilt R. St.
M. afslagna förändring i 19 och 22 §5 ■ Ridd.Ordn. icke äger något omedelbart samband med de här ofvan föreslagna ändringar och tillägg i 1 1, 18, 23 och 37 §§ af Ridd.Ordn., hvilka ordagrannt öfverensstämma med hvad af R. o. Ad. förut blifvit gilladt, samt R. o. Ad., lika med E. K. M., finner den i rédactionen af 36 § iakttagna rättelse nödig, för att bringa denna § i öfverensstämmelse med ti §; altså har R. o. Ad. funnit sig böra E. K. M:.« högstberörde nåd. contraproposm antaga; hvilket R. o. Ad. får hos E. K. M. i und. anmäla. R. o. Ad. framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit St. A. K. E. K. M:s På RiddarhusUtskottets vägnar Ludvig von Stedingk. W. F. Dalma n. Ju - Den i; Maj. Likaledes upplästes följande från Ridd.Utsk. inkomne Hörsamste Memorial! Uti en d. 11 dennes till II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, alla» ten skrifvelse, hvilken denna dag blifvit från H. R. o. Ad. till Ridd.Utsk. remitterad, har K. M., till svar ä R. o. Ad:s und. skrifvelse med anmälan ang:de åtskilliga vid innevar, riksdag beslutade ändringar och tillägg uti ii, 18, 19, 22, 23 och 37 §§ i nu gällande Ridd.-Ordn. d. 19 Dec, 1829, i nåder meddelat, att K. M. icke funnit något hinder förekomma emot antagandet af de utaf R. o. Ad. föreslagna förändringar och tillägg uti 18, 23 och 3y §§ af samma Ridd.-Ordn., men att, hvad deremot beträffade förändrad redaction af 19 och 22 §§ (röride val af särskild ordförande i Utsk., utan afseende på ättens ålder enligt matrikeln), K.
Svebilius från Gotlands län, derom, att LandsliöfJingeoch Militärbefälhafvarebcfatlningarnc på Gotland icke målto of en och samma person be stridas; 49:o Anders Söderholtz fran Södermanlands län, om afskaffanda of pastoralexamen; 50:o Liss Lars Olsson från Kopparbergs län, om ändring of hvad i 32 i Kongl. Förordningen, angående vilkoret! lör försäljning af bränvin, stadgas angående föibud mot briinvinsutdelning utun betalning i öppen salubod för handel med andra varor, iin bränvin; 8l:o samme ledamot, om ändring i FiskerWtaJgnn aT den 29 Juni 1832, Kap. 5 § 22, i hvad samma § tillerkänner Konungens Befallningshafvande rätt att utfärda förbud mot fiskande; 52:o Scen Heurlin från Kronobergs län, angående fullständig ombildning nf folkskoleväsendet, på sätt Pehr Thomasson i en till Rikets Ständer ställd skrift föreslagit; 53:o Per Persson från Wemlands län, derom, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit »fläta underdånig skrifvelse med hemställan, alt Kongl. Majit vid utfärdandet af nya ok t röjer åt privatbankernc, läcktes föreskrifva, att dessa banker skola till landstingen aflemna hela det belopp af deras årliga vinst, sorn öfverskjuter 9 å 10 procent ä intressenternas deri egande kapitaler; 54n> Olof Lagergren från Gotlands län, om utvidgande af handelsrättighet för landthandlande; 55:o Anders Hedin från Kronobergs län. om ändring i Kongl. Majlis förnyade nådiga taxa på arfvole för landtmäteriförrätlningar af den 12 Maj 1857; 5fi:o Josef Almqvist från Norrbottens Ilin, angående upphörande af Styrelsens vid telegrafverket lödighet alt löillytta de vid verket anställda tjenstemän från en tjenstgöringsurt till annan; 57:o Per Persson från Wermlands län, om den förändring i 1688 års knektekontrakter, alt rotehållare må egn rättighet att bosätta nummerkarlen hvar Sinn helst utom roten, endast att bostaden anvisas inom kompaniets stånd; 58:o Carl Anders Larsson från Östergötlands län, om upphörande of tillämpningen utaf oförmedlade hemmantalet såväl vid utgifters som inkomsters beräknande Prot.-Utdrag den 3 december 1862. 117 och viii val, m. m., samt antingen der, förmedlade hemmantalets eller, ännu heldre, fyrktalels sättande i stället.; 59:o Carl Anders Larsson frän Östergötlands län, om »flätande lil!