Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad i denna § är stadgadt gälle icke i afseende å beslut, meddeladt af Dansk Amtman eller Ofver-Presidenten i Köpenhamn. Lag-Vt&kottets Betänkande N:o 61. 11 År gäldenärs bo taget under offentlig skiftesbehandling i Danmark, förfaller den genom denna förordning medgifna rätt till utmätning. § 8. I fråga om behörigheten att meddela verkställighet å handlingar af ofvanupptagne beskaffenhet, äfvensom beträffande de med verkställigheten förenade kostnader, galle hvad för thy fall i afseende ä Svenska domar finnes stadgadt. § 9. Ej må vid Svensk domstol sak mot Dansk undersåte upptagas i andra fall. än der Domstolen vore behörig, om svaranden varit Svensk; Dock kan Dansk undersåte, som någon tid i Sverige sig uppehåller, under denna sin vistelse derstädes, för gäld eller annan förbindelse sökas, der han finnes. § 10. „ A handling, pä grund hvaraf någon vill söka utmätning i Danmark, skall Öfver-Ståthållare-Embetet eller Konungens Befallningshafvande, som derom varder anmodad, efter förefunne omständigheter meddela intyg, att handlingen är utfärdad i sådan form, som för exekution erfordras samt att beslutet har den egenskap att medföra ovilkorlig exekution i öfverensstämmelse med hvad enligt Svensk lag i allmänhet gäller om beslut, som eger laga kraft. Om expeditionslösen och stämpel-pappers-afgift, åtecknade allmänna handlingar, vare lag samma. § 11. Förestående stadganden blifva gällande från den dag, som, efter det öfverenskommelse med Danmark blifvit träffad om en motsvarande lags samtidiga inträdande i kraft för nyssnämnde land, af Kongl. Majit bestämmes.”
Jag är i så måtto i öfrigt af fika tankar med denne talare, som jag tror, att hans förslag om förvärfvande af rättigheten att införa kläden genom export af fin ull, skulle vara förmånligt för våra schäferier, och anhåller derföre att Utsk. ville dervid fästa uppmärksamhet. — Då frågan är om jemförelse mellan lurendrejeri och tullförsnillning, så vill jag i afseende på bomullsväfnader nämna, att det är lätlare att se om en sådan vara, förbjuden till införsel, är lurendrejad, än om den, tillåten till införsel, är tullförsnillad; ty man upptäcker det på handteringen, som utomlands skei1 på annat sätt, nemi. i vilming och hopläggning, än i Sverige; och om man funné en vara handterad på utländskt sätt, så vore den förfallen till confiscation. Om nu samma vara vore tillåten till införsel, och således kunde finnas öfverallt till försäljning; så hemställer jag, huru man skulle kunna se om den vore tullförsnillad eller ej. Af hvad jag nu anfört vill jag draga den slutsatsen, att tillåtelsen till införsel af sådana varor, hvilka äro föremål för binäringarna och husfliten i fäderneslandet, leder till menliga följder, ej allenast för de orter, der dessa binäringar äga rum, utan äfven för andia. Om t. ex. utförsel af tackjern tillåles, så skulle bergslagen i Wermland deraf lida mehn. Nu tager denna bergslag sin spanmål till största delen från Westmanland, Nerike och Skaraborgs län, som årligen dit afyttra många tusen tunnor säd. Om således denna bergslag, genom tillåtelsen att utföra tackjern, kom i obestånd; hvart skulle väl då dessa landsorter få afyttra sin spanmål?
»Nåväl», fortfor hon, i det hon plötsligt såg upp och skakade på sig, liksom för att jaga bort de uppstigande minnena, »vi skola ej tala derom – allt det der är förbi nu. Och jag skulle ej vidrört det förflutna, om ni ej varit en af stackars Roberts ungdomsvänner, och jag derföre velat säga er, att hur olycklig han än gjorde mig, var han likväl icke den usling, menniskor i allmänhet och min familj i synnerhet ville göra honom till ...» »Det behöfver ni ej säga mig!» utropade Melcher med värme. »Jag vet, att i trots af allt fans det mycket godt hos Robert, och många af dem, som så bittert fördöma honom, skulle kanske ej ens kunna fatta hvilken gentleman han kunde vara i vissa fall ...» Ett bittert leende drog öfver hennes drag. »Nå ... gentleman», sade hon med en underlig, dröjande betoning. »I alla fall», fortfor hon hastigt, »det förflutna är dödt, och jag har förlåtit den döde, hvad jag ej skulle förlåtit den lefvande. Döden ger försoning – om än icke glömska ...» »Kan det verkligen finnas försoning utan glömska?» frågade Melcher med ett vemodigt leende. »Jag tror det», svarande hon drömmande. »För mig åtminstone fins försoning – men glömska vet jag ej hvad det är. Ingen enda af mina sorger har jag glömt – ibland i ensamma stunder kunna de draga förbi mig i ett långt, ändlöst tåg, och aldrig blir något af de dystra minnena borta. Dessutom», fortfor hon lifligare, »har det förflutna gifvit mig liksom en fordran på lifvet, jag tycker att det är skyldigt mig någonting, att jag har någonting att vänta, och förrän den skulden blir betald, är glömska omöjlig. Ty tro inte att jag är krossad, derföre att jag blifvit så bittert sviken», och hennes ögon blixtrade trotsigt; »tvärtom, jag vill kämpa med lifvet, jag skall ha ersättning för det förflutna, jag har rättighet att fordra det, – och jag tycker, att om någon lycka kom emot mig, skulle jag kunna gripa den hänsynslöst ...» Hon afbröt sig tvärt och reste sig upp med ett kort skratt.
Herr kLblm-m, jag skulle ingenting hafwa emot om saken finge hwila, men att den affläs utan att undergä en nogare granskning synes mig ej wara r fin ordning. Ester 2Z4 Den 6 April. Ester ätflillige korta yttranden af flere Ledamöter - förklarade fluteligen: Herr Grefwe» och Landt Marskalken, at^ d8 med denna motion cn ändring i ett redan fattadt bes flut Lfyftades, kunde dcn icke heller säsom ny uptagas, »s tan förfölle alldeles. Herr anmärkte, att i sädant fall denna fräs ga komme att till nämndens afgörande hänskjiitas. Föredrogs ä nyo Riddarehus-Utflottets ben 09 Mars pä bordet lagda Memorial, i anledning af den till Ut» flottet remitterade fräga, om stora Riddarehus-Salens förs seende med Kakelugnar. Friherre Legerström, Jacob, trodde att stora RiddareHus-Salen ej genom mattor pa golfwet, och dubbla ftNs ster kunde upwärmas. Deffafgifna yttrandet om Kakels Agnarnes behöflig» storlek , ansäg han icke alldeles wäl grundadt. Utffottet hade efter hans tanka gjort bäst, att irörande denna fräga tala ivid en Kakelungsmakare, som tväl ej sörslätt fig pä Architecture men deremot säkert pä Kakelungar. Det funnes äfwen den utwägen att wärma up rummet genom rör dä eldningen kunde ffe i wänlngen inunder. Han undrade att dä man i det afgifna pttraNs det haft afseende pä Architecturen, man föreflagit en Tambour, som skulle flämma bort densamma. Han önflads säledes att salen till Niddarehus-Utflottet mätte återför» wisas, med anmodan att det mätte höra Kakelugnsmakare, Murare och andra Handtwerkate, som med eldstäders och rörs anläggande hafwa att sig befatta.
Det är ändå jag, som är Thora ser sig omkring som yrvaken. Knäpper för ett ögon blick hårdt ihop sina händer, tar en schal, som Yngva nyss burit, i sina armar och öfverhöljer den med kyssar. Öppnar Stänger fönstret och går till venster. Rummet står ett par ögonblick tomt. buren för fogeln, som qvittrande flyger ut bland blommorna. Sjunde Scenen. THORA. EKSKÖLD. omkring. Hostar lätt, tittar på ett par fotografier, sätter sig slutligen. Thora kommer. EKSKÖLD stiger upp. Eksköld knackar, stiger sedan in. Ser sig litet sökande steg jag på. Förlåt, men som ingen besvarade min knackning, THORA. EKSKÖLD. THORA. Ni är välkommen. Välkommen? Ja, nu. Gör en gest. De sätta sig. Ni vet således? EKSKÖLD. THORA. har sagt mig hvad jag har att hoppas. Och ni är nöjd? EKSKÖLD. THORA. Ja, Allan nu får jag ju kalla honom Allan Räcker honom handen, hvilken Eksköld fattar och hastigt förer till sina läppar. Släpper den sedan ceremoniöst. EKSKÖLD. Mycket mer än nöjd. Jag är af hjertat tacksam. vi ha att tacka. Han sa' något som... THORA. Ja, egentligen är det vår brutale vän doktorn, som Det ska' komma att glädja honom. Thora! EKSKÖLD varmt. THORA stolt. EKSKÖLD lugnare. Herr protokollsekreterare! denna benämning. Inte sant? Som ni behagar. Vår blifvande slägtskap ger mig ju rättighet till THORA. EKSKÖLD. än ni anar. Thora vill hejda honom. Nej, jag har rättig »Thora». I det namnet ligger mycket, mycket mer het att försöka förklara att rentvå mig, så vidt jag kan. Ser ni, Thora, ni anade aldrig hvad min kärlek kar. Jag ville göra mig fri och jag förmådde inte. betydde. Den inkräktade hela mitt lif, alla mina tanJag älskade er med blind lidelse på samma gång som Jag hade svurit att stiga högt, då var jag ju ännu
Pä samma lätt böra de pä boställets ägor belägne vffotklagde torp rvidmogkhällas och anses: men skulle någon bostä^shafware lör gärdens enstildta nytta hofwa med egen kostnad pä boställets ägor anlagt antine §en någre korp eller dertillä gärdens utägor gjordt uägra uppodlingar och dem till torpet öiwerlemudr, men under sin tid icke njutit någon särdeles rytta af torpet, elier ock byggdt någon qwarn eller Den 27 Januaris N6§ nägot annat nyttigt werk, dä bör efterkrädarelt förnöja honom derföre, som Syne/Rätten dek ssältgk pröswar. §. 70- Hwarje Bostallsh fware tillkommer, att wät häfda och göda sin äker, rödja och warda ängarne, sä att ej nägot af det som brukas bör läggas i linda, eller ängarne fä stogwpa eller af snstn Uppgräfwas; dock att hinder ej härigenom göres föö ett wät tnrärtadt cirkulationsbruk. Dea sädaut unveriäter, ersatte stadan elier fullgvre bristen-' § 7l« Detzutom bör Äbo öfwerallt der sä bchöswes, tiliräckeliqen och iörswarilgen dika, samt 1 synnerhet Vack-och Flod.-diken underhälla, hwarom Svne Rätten, dä Abo bcfinnes sädant eftersätta äger föreskrift giswo. Sker det ändock ej innom förelagd lid, bör wid nästa Oeconomista besigtning sädant anmärkas och Äbo till pistr befordras. Dikeiras bredd och djup lämpas ester behmwet och atlopsrdikeö storlek bestämmes of Sone.Rätten. För hwarje stiljosär gräfwcs utlopp igenom ren ned till diket der sä tarfwas
De flesta tomterne äro åter bebyggde, ehuru åtskilfc-ige ännu ej blifvit det, och icke snart torde blifva med åbyggnad försedde. Hedemora stad hemsöktes år 1849 äfven af en betydlig brand, hvarvid gårdar lades i aska. Större delen af desamma äro dock åter uppbyggde, si|mt för beredande af större utrymme jord till staden inlöst och nya tomter bjildade, så att de numera äro 156, hvaraf 140 bebyggde. Influtna gåfvor till •Mfnder^töd för de brandskadade, hvilkas förlust beräknades till mera än 100,000 R:dr Banko, hafva, oberäknadt brandstods-inrättningarnes ersättningar, uppgått till och blifvit redovisade med ett belopp af 17,754 R:dr 42 sk. 2 rst. berörde mynt. Nytt skolhus för stadens folkskola är derefter uppfördt, innehållande rum för läraren och en större lärosal. Våginrättningen i staden har till följd af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 30 April 1849 blifvit indragen och statlen hugnad med ersättning för derigenom förlorade inkomster. De i Hedemora för välgörande ändamål stiftade inrättningar, som i förra berättelsen finnas omförmälde, hafva fortfarande ägt bestånd till åsyftad t gagn. 24 För öfrigt är fattigvården i Hedemora, äfvensom i Säter, ordnad till r w af föreskrifterne i Kongl. Förordningen den 25 Maj 1847. Det i Säter anlagde jernmanufaklurverks drift har, sedan verkstär afbrunnit, helt och hållet upphört, utan att någon menlig verkan dera sports å stadens ekonomiska ställning. Strömsafrad och skutefraktsmedel hafva fortfarande utgatt till ratu > och utgjorde för år 1850: 688 R:dr 11 sk. 7 rst. samt strömsafrad tili Sliters stad 3 R:dr 32 sk. Banko. Falun i Landskansliet den 27 December 1852. P. I). LORICHS. s i P. de Laval.
Ilan kan lida deraf; hans oförstånd kan vara missbrukadt till bans skada; de ofuilgjorda förbindelserne kunna vara vida mindre värda, än de förluster, han får vidkännas genom oförmåga att begagna oell sköta den köpta egendomen (i händelse den är en fastighet) o. s. v. Det är obilligt, att han på detta sätt pliktar för ett misstag, begånget i följd af sin ålders bristande erfarenhet och upplysning. Men han förlorar dock ingenting annat, än hvad han i allt fall kunde förspilla genom utöfningen af sin makt att råda öfver hvad han sjelf sig förvärfvat. Af hans ari' kan dertill ej något användas utan förmyndarens bifall eller förvållande. I hans lagliga rätt tinnes ej något skäl, hvarföre hans köpeaftal skulle framför hans öfriga lofliga handlingar vara ogildt. Om nu allt detta är ostridigt och grundadt i klara rättsbegrepp, såsom det mig förekommit; så ligger deri äfven omdömet öfver den i fråga varande lärosatsen: att »hvarje af»handling, innefattande ömsesidiga åtaganden, måste, för att gälla, vara sådan, att vid bristande »fullgörande å ena eller andra sidan lagens biträde må kunna äskas och erhållas för uppfyl»lande af hvad altaladt blifvit.» Denna sats, ingenstädes uttalad i beskrifven lag, kan lika litet hafva sin grund i en allmän vetenskaplig kontraktslära. Det kan icke vara en fritt handlande menniska betaget att i aftal med en annan sträcka sitt begifvande längre, än han skulle göra, i fall han ville påräkna lagens biträde för uppfyllande af hvad den andra kontrahenten sig åtager. Ingenting hindrar, att den enes åtagande kan vara en fullständig förbindelse, men den andres, ehuru lagdt till grund för denna förbindelse, innefatta endast ett löfte, hvars fullbordan beror än af den lofvandes vilja eller förmåga, än af omständigheter, som ej kunna förutses. Så skulle det förhålla sig med en studerande eller konstnär, som utläste sig att emot en af någon beskyddare emottagen kostnadssumma göra resor till sin förkofran i en viss vetenskap eller konst, men af sjukdom hindrades eller af vårdslöshet försummade att under resorna använda sin tid för det aftalta ändamålet.
Ständer tillkänna de skäl, som hindrat Kongo Maj:t att lemna bifall till Rikets Ständers berörde förslag, sådant det blifvit framställd t; men då Kongl. Maj:t likväl till alla delar gillar de grunder, hvarpå samma förslag sig stödjer, vill Kongl. Maj:t härigenom lill Rikets Ständers öfvervägande och antagande i JVåder föreslå ett stadgande, innehållande föreskrift för samtlige Hof-Rätterne, att hädanefter icke till Domare-Embetets utöfvande förordna någon, sorn icke fyllt tjugufem år, så framt han icke redan tillförene blifvit af Hof-Rätterne i Domare-värf nyttjad. De hos Stats-Rådet och Högsta Domstolen, angående detta ämnes förda Protocoll, varda barbos bifogade. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer* med all Kongl. Nåd och Ynnest städse väl-» bevågen. Dalum ut supra* CARL JOHAN, Åi 'Thuringj Bil. till K. M. JVcidiga Pr o/io.i. IV.o 82. 53 (Jtdrag af Protocollet öfver JustitiesÄrenden , hållet uti Kongl. Maj.ts Högsta Domstol den i5 Maji 182g. N ä r v a rande; Ju sti ti as-RA de n Friherre Kurck. Peterson. Grefve Strömfelt. örbom. Themptander. Stråla. Bredberg. Revisions-Seereteraren Thuring föredrog ; Rikets Sliinders underdåninga Skrifvelse af den 24 sisth April, af följande ly* delse; ”Genom Kongl. Förordningen den 12 November 17G6, angående befrämjande af Lagarnas verkställighet bland Rikets Fmbetsmän och öfriga Undersåtare, var stadgadt, bland annat, dels att ingen yngling finge tillåtas såsom Extra Ordinarie bekläda Domare?Embetet i någon Rätt, ritan att han fyllt sina 2$ år, dels ock att ingen borde till Ordinarie Domare-Embetet befordras, som icke uppfyllt 3o år.
Kladder lian udrilres; gitve nd sjedde j-enningen ut' ull sin egendom, Konungen oell 8duden dill dväslrildes, dee e/ /-egge <r>. Korer lian egendomen ud, eller lljuder lian dill udd sliatla den liord, torr un afgitden lledald ur; liulVe du lorverliud liältden derus. Vilier lian »eli sjelf us, innan lian i detdu sall rädd sor 8ig gjord; varde tor menedare ldrlilurud. Kladder lian till annan ord inrilie8; vare tor asgisd sid, der ej annorlunda serskildt 8dadgadd ur. Kl^ddei' lian förr, un lian lluisku^ »jljl8ugd oell llevia nndtudd, udd lian 8in llorgure-^tigd liillgjord; laude Velndio Daler oell njude dessförinnan ej laursliap i annor 8dad." De gddranden, 8dats-kadet oell Dögsde Domstolen i ämned afgilvid, u^ldagas i närlagde Diodocoll; Oell Kongl. !Vlaj:d. sörlalitver Kikeds 8dändei' med alt Kongl. Kud oell Vnnesd 8däd86 vullievägen. 8doeIiIiolin8 8lodd c len l Vugusdi 086^R. /i. //e/nr.
R:dr, för samma ändamål, emot dito dito af 8 procent, dervid räntan beräknas efter 2 procent å kapitalåterstoden 6,591: — 6,591: -— » staden Christianstad, å 30,000 R:dr, för hamnbyggnad vid Alius, emot inbetalning af 5 procent årligen, hvaraf 3 procent beräknas såsom ränta å det obetalda lånebeloppet 26,913: — 26,206: 88. » sistnämnde stad, å 30,000 R:dr, för återstående hamnbyggnads-arbeten vid Alius saint Hennesta kanals fullbordande m. m.; hvilket lån skall återbotalas genom erläggande af 6 procent årligen af nämnde summa, dervid räntan beräknas efter 4 procent å det, obetalda kapitalet 27,452: 13. 26,731: 90. » staden Carlshamn, å 45,000 R:dr, för iståndsättande af dess hamn, emot årlig inbetalning af 8 procent å sagde summa, dervid räntan beräknas till 2 procent . 21,811: 18. 18,637: 71. » staden Sölvesborg, å 15,000 R:dr, tor hamnens upprensning och fullbordande af en kajbyggnad vid denna stad, emot dito dito 11,318: 89. 10,327: 69. » Direktionen för Götheborgs hamnoch elf-arbeten, å 210,000
Prot. 1850 & ISSI. 9 Sami. 15 114 Prof.-Utdrag den 15 Januari 1851. rättande i deras ställe af Låne-kontor, samt dels skyldighet för de förre att erlägga högre bevillning. Denna motion ansågs, i hvad den rörde ifrågastäld högre bevillnings erläggande af Privat-bankerna böra till Bevillnings-Utskottet remitteras. N:o 6, med återlemnande af en utaf Riksdagsfullmäkligcn Petter Pettersson inom Hederv. Bonde-ståndet väckt motion, att, i stället för stamboksoch kollekt-medel, amorterings-lån måtte heviljas i och för kyrkobyggnader, eller att uppbörden af sådane medel hädanefter må annorlunda besörjas: Den här omnämnda motionen ansågs tillhöra A llmänna Besvärs' och EkonomiUtskottets behandling. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets den I I dennes bordlagda utlåtanden och memorial: N:o 2, i anledning af väckt motion, angående förändring i lagstiftningen för Privat-banker. Ståndet ansåg ifrågavarande motion tillhöra Banko-Utskottets behandling. N:o 3, om arfvoden för ökad Kansli-personal. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utshottets, den 11 dennes bordlagda memorial och utlåtanden: TV’:o 18, med återlemnande af en inom Hederv. Bonde-ståndet af Riksdagsfullmägtigen Anders Nilsson väckt motion, angående vidtagande af sådana åtgärder, som kunna tillförsäkra åboer å såkallade stomhemman en tryggare besittningsrätt å dessa hemman; Den här omförmälda motionen ansågs tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. N:o 19, i anledning af väckt motion om anslag af stats-medel till uppförande af en Stenbro öfver Skellefteå eif: Bifölls. Ps':o 20, i anledning af väckt motion örn anslag af kronotionde till Askersunds stadsförsamlings kyrka; Åtei remitterades.
Att sådant likväl vore i högsta måtto olämpligt, anser, efter det ofvan anförda, Utskottet vara uppenbart, likasom det torde vara påtagiigt, att den speciela sakkännedom uti de för krigareyrket egna förhållanden, hvilken för Krigsdomstolars ledamöter anses nödvändig, icke kan, på sätt sistbemälde motionär synes föreställa sig, förvärfvas genom akademiska studier. Då dessutom den af Rikets Ständer hos Kongl. Majit gjorda underdåniga - Sammans. Lagsamt Allm. Besvoch Ekon-Utskottets Betänkande N:o 9. 9 dåniga framställning i förevarande ämne så nyligen varit föremål för Kongl. Maj-.ts pröfning, och ärendet blifvit, på ofvan oraförmälda sätt, af Kongl. Maj:t afgjordt, samt vid sådant förhållande Utskottet icke anser det vara skäl att tillstyrka Rikets Ständer att nu äter förnya förrberörde underdåniga anhållan, får Utskottet vördsamt hemställa, alt Herr Friherre Creutz - och Biksdagsfullmdgtigen Heurlins om förmälda motioner icke md till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 12 Januari 1860. Reservationer: af Riksdagsfullmägtigen J. M. Lundahl från Skaraborgs län: »Då de obetydliga göromål, hvilka nu tillkomma Krigs-Hofrätlen, synas mig kunna, utan olägenhet eller särdeles tillökning i öfrige Hofrätters bestyr, på dej sednare öfverflyttas, samt nuvarande förhållanden, mera än tillförene kräfva iakttagande af all möjlig sparsamhet i statsutgifterna, anser jag Utskottet icke hafva bort komma till det slut, hvari det slädnät.» af Riksdagsfullmägtige Olof Pehrsson från Gefleborgs och A. W Uhr från örebro län, hvilka förenat sig med Lundahl. Herr Staaff’, Herr Kistner och Riksdagsfullmägtigen Matts Pehrsson från Stockholms län hafva anmält, att de icke deltagit i Utskottets behandling af detta ärende; och Herr Ellberg, att han icke närvarit vid dess afgörande. Bih. till R. St. Fröt.
Den 29 Seprember. 127 »66 Transport ^ 5,477 best Moder med z Döttrar ivid Fadrens affledstagande, och hwilken till fullt belopp upbäres, sä länge någondera lefwer General Amiralen af Tro lies Enke Fru, erhöll genom Kongl. Brefwet den 14 Aoril >784 för Mannens färtjenster och säsom stadd i knappa rvilkor Säsom Pension ;;z: r6. Ärlig Gratification gzz: 16. Canzli Rädet Grefwe Gyllenborgs Enka,! till fyllnad i för henne i Räder faststäldl Pension af R:dr i anseende till mannens färtjenster och hennes knappa rvilkor, enl. Kongl. Brefwet d, 6 April -808, fatt och af Swensta Academiens medel 150. ibfwerste-Lieutenanten Jönssons Enka, enl. Kongl. Brefwet Len 22 December 1808 i anseende till torftighet och desi Mans för tjenster i66^N:dr, hwaraf Och pä Ordinarie Pensions-Dtatcn 50. MajorenWahrenbergs Enka, i afseende pä. Mannens färtjenster och hennes beklagans,! rvärda tillständ som blind, fyllnaden i 16? st. dageligen, eller lika i»ed hwad Mannen innehaft, enl. Kongl. Brefwet den 26 Febr. 1806, hwaraf har ... Och pä Ordinarie Pcnsions-Staten z6. StalS-Secreteraren Walféncreutz Dotter, enl. Kongl. Brefwen d. rz Junii »792, och 5 Jan. 1808, i torftiga omständigheter, sjuklig och äldrig, och i anseende till Fadrens fbrtjensier, undfätt är 1792 Och pä Ordinarie Pensions - Staken är izos — ;z: 16. 666 i8) n6 Z2 r6> Transport s 6,729 i6s Z2z 128 Den 29 September.
I Stockholm anmodar öfver—Ståthållaren Riddarhus-Direktionen, Stadens Consistorium och Magistrat alt, hvar på sitt ställe, kalla do inom Staden boende ledamöter af Ridderskapet och Adeln, Presterskapet och Borgerskapet, äfvensom Slåndtpersonerne samt Embetsoch Tjenstemännen, att å viss dag sammanträda och Taxeringsmannaval förrätta; skolande af dessa valförrättningar tidig del lemnäs öfverStåihållaren, för att vid Taxerings-Kommittéens första sammanträde, då de utsedde Ledamöterna böra ovilkorligen tillstädeskomma, kunna Kommittéen meddelas. §99, Den, sorn blifvit till Ledamot i Taxerings-Kommitté vald, må icke detta uppdrag sig afsäga, utan laga förfall, sorn pröfvas af den Auktoritet, inför hvilken valet förrättas. Taxeringsman, söm, på grund af sådant förfall, från Taxerings-förrättning uteblifver, vare pligtig att derom i så god tid bos Kommittéen göra anmälan, att Suppleant må kunna i stället tillkallas.