Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I dessa båda provinser, belägna under samma latitud oeh beroende af samma klimatiska förhållanden, hafva olika seder haft det inflytande alt i Dalarne klyfningen fortgått i så stor seala att Stalén för mer än 50 år tillbaka mäste träda emellan för att söka reglera jordlotterna och förekomma ytterligare klyfning, och delta nakladt hafva vid innevartde Riksdag flere motioner blifvit väckte om uphäfvande af allt sorn i detta afseende blifvit vidgjort, enär klyfningen redan gått så långt att Statens åtgärder icke medföri något gagn. Medan förhållandet är sådant i Dalarne, hvars tåliga och härdade befolkning sitter på sina små tarfvor, Utan möjlighet att vinna någon förkofran. finnes deremot i Helsingland en välmående befolkning, enär seden der ul bi Idat sig i en motsatt syftning. Der tillåter icke familjefadren att hemmanet klyfves mellan barnen, utan han uplåter hemmanet genom försäljning till ett af dem, hvaremot de öfriga få på utmarker anlägga torp, der med framtiden hemman upodlas och derifrån . nya anläggningar vidare upstå. Detta har gjort att man inom sistnämnde provins aldrig hört omtålas den nöd, som är rådande i Dalarne, och jag har sjelf Den 25 Februari e. m. 567 under resor, öfvertygat mig om hvilken trefnad och välmåga bland befolkningen upstått. Denna fadrens försäljning af hemmanet till ett af barnen, är endast ett sätt att kringgå lagen, ty hade denna tillåtit honom att genom testamente förfoga öfver sin egendom, hade han ej behöft denna omväg. En sådan försäljning leder likväl ofta till förvecklingar inom familjen; fadren som säljer hemmanet till sonen, gör ett undantag för sig sjelf och hustrun. Men erfarenheten har visat att tacksamhet tyvärr icke alltid varit den rådande känslan hos sonen; afl denne, med erfarenhet af den olägenhet som tillskyndas honom af fadren, som skall hafva ett visst underhåll, del i huset och del i jorden, mindre grannlaga behandlar denne.
— Det serskilta hinder mot folkökningen', som för detta ej sällan uppstått af härjande smittkoppor, har dessutom nu mera upphört, sedan vaccinationen, kommen i jemn gang, vunnit förtroende ibland folket; och hälsovårcls-anstallerne i öfrigt, ehuru otillräckelige de än må vara för från Städerne aflägsna Landsorter, kunna likväl; jemte Lazarettseich KurhuS-Inrätfningarué, derigenom veneriska smittans och andre likartade sjukdomars utbredande förékommes, med skäl räknas ibland medel som undanrödja hindren för folkmängdens tillväxt; hvarförutan folkökningen under ifrågavarande lid icke varit hämmad af mera allmänt gångbara, dödande farsoter. ‘ Folkstockens ökade antal, ehuru i och för sig sjelf betydligt, understiger dock vida tillökningen förra qvinqvennium, utgörande då 21,980 personer. Ordsaken åter härtill måste väl till någon del - sökas uti följderne af 1826 och i83o årens missväxter, samt derigenom hindrade giftermål odi, må hända, ökad mortalitet under åren 1827 och 1831 ; men det synes annars höra till naturens ordning, att, i samma män sorn nativiteten under en viss period varit utomordentelig, mäste den under en påföljande blifva minskad, intill dess de öfver yanliglieten tillkomne barnen hunnit manbarhetsåldren, då folkökningen i än större proportion kan tilltaga, om yttre hinder 7 icke motverka öfverdriften deraf; och sådane lära här icke uteblifva, i så måtto, ätt, sedan erfarenheten under hårda år hunnit undervisa jordägare om vådan att tillåta bosättningar uti Backstugor och Inliyses-torp samt på obetydliga joi dlotter, mera varsamhet härutinnan skall framdeles iakttagas, hvilket äfven torde höra genom författningar inskärpas.
F, Att man härvid åberopar § 3 i Ansvarighets-lagen, är mig visserligen bekant, men dels kan, efter mitt förmenande, en Grundlags-§:s kraft icke höfvas af det undantag, som finnes i den lag, hvilken ej är Grundlag, dels synes mig äfven den vidsträcktaste tolkning ej kunna leda derhän, att ab slags Tolag anses vara af dylik beskaffenhet med båk-, brooch färj-afgifler, och ej ens orden: ”algifter, hvilkas föremål äro inrättningar till enskildas gemensamma nytta och beqvämlighet” kunna utsträckas till sådan utskyld, der den uppbärande parsten är en commun, men den erläggande en eller par provinser., och begge parterna Conatitutions-Utslöttels Memorial, IV:o i5. 37 partenia icke kafva någon gemensam nylla af de Inrättningar, till hvars underhållande utskylden är förordnad. N:o 46- Från samma synpunkt, och dessutom på grund af de skäl, som Prosten Hallström anfört i 10 morn. af sin reservation, har jag bestridt användandet af § ro 7 i afseende på den underlåtna Jr an ista lin in ge n för i83J och 1840 årens Ständer .af Cabinetts-cassans borgensförbindelser. Utskottet 'har hänvisat detta mål till Riks-Rätt, i afseende på sådane Sta IsRåds Ledamöter, som ansetts bevisligen hafva afveiat det förlegade förhållandet, men funnit de öfriga efter § 107 höra anmälas derföre, att de i så många år kunnat förblifva -okunniga om förhållandet. Jag förundrar mig visserligen öfver della sednare, men tror, alt ett mål, sådant som delta, hör nedläggas, der mati ej anser tilltal inför juridisk myndighet kunna, enligt § 58 R. F., anbefallas.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställ* de, om Ridderskapet och Adeln behagade til* låta, att StatsUtskottets sednare Utlåtande, som innefattade flere särskilte puncter, finge pune* Sevis till afgörande företagas. Bifölls. 3:std puncten, angående anslaget för Lots* och Dåkinriittningarne. Herr vort Hartmansdorff t Stats - Utskottet har icke vid denna punct besvarat de anmärkningar, jag särskilt gjort i afseende på beloppet af den till fyringarnes underhåll anslagna summa, jag trodde den vara för ringa både l förhållande till behofvet, och till den inkomst af 55,000 B;dr som derigenom till Staten inflyter. Herr Bruncrona har sedan närmare utvecklat de af mig i detta hänseende anförde skäl, och till-, styrkt ätt ett anslag af 2 5,000 Rldr måtte till Fy* xingarne beviljas. Såsom ytterligare stöd är åbero» padt, att Riksens Ständer hos Kongl.Majit i under* fånighet anhållit, om anläggande af en ny fyr:* *4 Den iS September f. ni. bak. Åro hu tile ansiagne 20,00» RMr förnåga att underhålla de redan befintliga fyrbålcarnet så matte de ännu mindre racka till anläggningen af några nya» Jag har ingen* ting emöt den erindran Statstjrskottet gjoft, att ailä Statsinkomster böra inflyta på fett stal* le; och vill ej heller att Döts-(och Råkmed* len skola dragas Tran StatsVerkets Uppbörd; men finnér blött, att då en så betydlig sUriis ma inflyter för Håkar nfe, borde matt äfven ari* slå en större andel deraf till deras underhåll» jag tillstyrker således att Ridderskapet och Ådein matte för detta ändamål bevilja ett anslag af a5)Ooo Rtdti Grefve 0/ Ugglas, Unstaf: Jag får döri Srån först upplysa, att de 30,000 R:dr, den siste Värde Talaren åsyftat, äro för Lotsen, meri leks för Fy ringsStaten.
IC) 4:o. att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anmäla deras underdåniga önskan, att alla Real-skolornes arbeten måtte inrätlas efter den under namn af ämnes-läsning med lii flyttning allmänt kända undervisnings-method; 5:o. att sedan dessa Skolor under 6 år varit i verksamhet, ingen elev antages vid de af Staten underhållne Tillämpnings-skolorne, som ej blifvit behörigen utexaminerad li an någon Real-skola, eller ock blifvit godkänd uti Bergs-examen vid Universitetet; samt att de inom hvarje Tillämpnings-skofa befintlige Läro-inrättningar indragas; 6:0. att 2,000 R:dr mätte anslås att endast under 5 år utgå till underhåll för ett Lärare-Seminarium uti Slockholm i och för Real-skolorne, nemligen; 5oo R:dr till hvar och en af de fyra medlemmar af Kongl. Vetenskaps-Academien eller andi e kunnige män, åt hvilka Kongl. Majit, genom nämnde Academi, kan finna för godt att uppdraga bildandet af Candidater till Real-skolans fyra Läro-stolar, inför hvilket Seminarium äfven de nu varande Apologisler, som vilja uti Real-skolorne såsom Lärare inträda, böra qualificera sig; 7:0. att Rikets Ständer i deras underdåniga skrifvelse uttrycka den förhoppning, att, då detta Seminarium varit ett år i verksamhet, räknadt från den i;sta nästkommande Augusti, Real-skolorne genast kunde träda i verksamhet; 8:0. att Real-skolans alla Lärare utnämnas af Kongl. Majit, efter upprättadt förslag af Skolans Direction, som utgöres af ortens Landshöfding, eller den person han i sitt ställe kan föreslå, om Skolan ej är belägen i Läne-Residenset, och tvänne andre ledamöter, dem Kongl.
Den, sorn anförtror sin pant åt General - Assistance-Contoiret, kan dessutom vara trygg, att den derstädes icke vanvårdas eller förstöres, och att, piri den, efter förfallotiden, skulle ga till försäljning å Auction, det blifvande öfverskottet hålles honom tillhanda, så framt han, till dess utbekommande, inom Natt och år, efter försäljningsdagen j sig anmäler. Med stadgad öfvertygelse derom, att General-Assistarice-Contoiret, oansedt allt hvad det samma kan förås till last, är en för HufvudStaden oumbärlig Inrättning, skulle Utskottet Stats Utskuttens Fetdnkatide.n. likväl icke kunna erkänna någon Staten åliggande skyldighet, att denna Inrättning, af hvilken endast Hufvudstadens Innevånare äro uti tillfälle att sig begagna, med Statens skada och förlust underhålla. Imedlertid är saken nu uti sådant skick, att en hastig indragning af General-AssistanceContoiret skulle för Staten åstadkomma en mycket större årlig förlust, än den, Staten hvarje af de nästförflutne arne åren fått vidkännas, enär Stats - Utskottet anser det icke böra kunna komma i fråga , att, vid Inrättningens upphörande, Eönerne skulle fråntagas den ordinarie Betjeningen. Efter det för nästledit år 1817 fastställdte pris pa Spannetr ål, besteg sig ordinarie aflöningen, utom Pensioner, till Hulr 33,392: 24 sk, E:co, hvilken utgift kunnat till en stor del bestridas med vinsten af Eåne-rörelsen. Således, och oin, vid en skeende reduetion af Inrättningen, Ordinarie Lönerne-skulle komma att uppbäras på Expectance • Stat, så länge och intill dess deras innehafvare antingen kunna flyttas eller befordras till andre Tjenster med motsvarande Eoner, eller ock med döden afgå, skulle allt hvad som till Expectanter utbetalas blifva en ren årlig förlust.
Cederström har sagt, att mitt förslag gjorde åtta ass i stället för fyra, som hvar och en, hvilken nedsmälter Riksdalern, förlorar; han har således med 100 procent afvikit från verkligheten, ty skillnaden mellan 534t8^ö och 53ot8ö8ö ass är helt nära 4 assGenom erfarenheten veta vi, att fordna, ehuru stränga, författningar mot nedsmältningar af silfver ej efterlefdes, emedan det var omöjligt, att anställa en policebetjent hos hvarje guldsmed. Ytterligare fanns en författning, som vid urbota straff förbjöd utförseln af Silfvermynt; men denna efterlefdes icke eller, i brist på möjlig controll. Då det sålunda är till gagn för Staten, som 48 Den 19 October f. m. nedsmältning och utförsel af mynt varit och är förbudet, vet jag ej något bättre, än att gifva premium åt dem, som till Banken återföra myntet, ty att ytterligare mot strängt straff förbjuda utförsel af myntet tjenar till ingenting, då efterlefnaden af denna befallning icke kan controlleras; och jag anser derföre mitt förslag vara bättre, att på egenriyttans väg söka förekomma en sådan förstöring af myntet. Man har sagt, att Slockholmsboerne häldre exportera silfret uti tackor, än uti mynt; för min del anser jag Stockholmsboernes intresse, jemfördt med verldshandelns, vara af ganska ringa betydenhet. Dessa små jalusier mellan Trosa och Stockholm, Norrköping och SöderTelje, äro dessutom så småaktiga, att de icke bär böra komma i fråga. Jag anhåller, att min reservation måtte blifva föremål för öfverläggning, och t-ror, att den åtminstone förtjenar ett afslag; skulle den bifallas, vore jag derutaf naturligtvis ganska smickrad. Herr Ribbing: Herr Lefren har fört oss till öfverläggning om slagskatten. Detta ämne hör likväl icke hit; här är blott fråga, om vi skola förblifva vid vårt e’n gång fattade beslut. Slagskatten må sedermera blifva ett nytt öfverläggningsämne.
Då deremot någon föreskrift, angående förfaringssättet i det fall, att grunden för de serskilda böternas förvandling vore lika, icke funnes meddelad, samt deraf syntes följa, att i detta fall, likasom i allmänhet vid böters förvandling till samma slags straff, förvandlings-straffet borde efter böternas sammanräknade belopp bestämmas, skulle häraf komma att inträffa, alt, om någon vöre fälld till böter enligt två olika För fattningar, uti hvilka båda ett år vore antaget såsom den tid, utöfver hvilken icke någon finge, för bristande tillgång till böter, hållas i fängelse, längsta förvandlingstiden skulle, i händelse grunden för förvandlingen jemväl i öfrigt vore lika, blifva endast ett år, men deremot, om någon olikhet häruti förefunnes, kunna 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JYi 40. uppgå ända till två år. Likaså skulle äfven den, som t. exvore fälld att böta, enligt Seglations-ordningeu 200 R:dr och enligt förordningen angående bränvins tillverkning likaledes 200 R:dr, komma att, i brist af dessa böter, undergå sex månaders fängelse, då straffet, i händelse båda bötesbeloppen blefve förvandlade efter endast den ena af de i nämnde författningar antagna förvandlingsgrunder, skulle utgöra, enligt Förordningen om bränvins tillverkning fem och enligt Seglations-ordningen allenast fyra månaders fängelse. Sådant syntes dock icke med rätt och billighet öfverensstämma. Den omständighet, att i det ena fallet förvandlingen icke, såsom i det andra, kunde ske på en gång, utan att, till löljd af bristande öfverensstämmelse i förvandlingsgrunden, hvardera bötesbeloppet måste serskildt förvandlas, kunde nemligen ej utgöra någon giltig anledning att utsträcka sammanlagda straffet utöfver det, som skolat följa, om sammanräknade bötesbeloppet blifvit efter den svåraste grunden förvandladt.
Tbeaterns och HofCapellets Pensions-fnrätlningar måtte upphöra för dem, som äro inhemske, men att de utländske deremot borde, för rätLigheten att gifva representationer, erlägga en viss afgift, dock icke till nämnde Pensions-inrältningar, utan till Fattig-Cassan i den commun, der de uppträda; samt 2:0 att Rikets Ständer måtte, med stöd af Regerings-Formens 77 §, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla dei’as beslut att förändra förvaltningen af Kongl. Theatern på så sätt, att densamma, i stället att stå under Regeringens styrelse, ä entreprenad upplåtes på arrende till enskild man eller bolag på längre eller kortare tid. Från Vällofl. Borgare-Ståndet: af Herr Bagge, sorn föreslagit, att, då han ej kunde finna någon rättsgrund, hvarför landsortens infödde skådespelare skola vara pligtige att skatta till dramatiska Tbeaterns och HofCapellets Pensions-Cassor, en sådan beskattning måtte upphöra, och att, i händelse den ansåges böra ega rum, den mätte öfvefflyttas till de utländske musikanter och sångare, hvilka kringfara i landet; samt från Hedervärda Bonde-Ståndet, af Petter Persson från Jönköpings Län, hvilken föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att Kongl. Theatern antingen måtte underhålla sig sjelf, eller ock bortarrenderas till enskilde, som kunna ställa nöjaglig säkerhet, och behållningen deraf användas till Slats-Cassans godtgörande, eller anslås till folkundervisningen, Q Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N\o 83, If Vid remiss af dessa motioner hafva sig yttrat:
ta mål kunde vinna någon vidare handläggning, har Kongl. Majit funnit följande upplysningar pödige, nemligen: j:o Hvilka de Hemman äro, som Schlegel* ska arfvingarne nu för tiden innehafva och disponera, af de till Kgmrnar-» och EkonomiRådet Schlegel år 1652 under Frälsemanna-rätt försålde Ifemman i Halland, samt hvilka dessa avingar äro och om de äro Svenske undersåtare eller utländske män. 2:0 Hvilka my för tiden äro Innehafvare af de Hemman utaf Schlegelska Godset, som nrfyingarne kunna hafva sig afhändt,- såsom ock af <le 8l Mantal samt Frälse - Hemmanet Skog-» hy, sorn blifvit gifne i vederlag af Grefvinnan De la Gardie med Reductions - Corrunissionens tillstånd för gF Hemman, sorn Fru Grefvinnan af Schlegelska Godset fått sig tillbyta, 3:0 En Uträkning för de sista 10 åren öfver alla dessa Schlegelska Hemmanens Räntor efter förvandling och ärlig Markegång, hvarunder de, sorn Grefvinnan De la Gardie afstått, men icke de hon sig tillby 11, skola begripas; hvarjemte yttrande böt meddelas, hvad ungefär Stats-Utskottets Betänkanden, »495 vinst Kronan kunde tillflyta genom Skatte-köpeskillingen af de Hemman, sorn före 1652 vörö af Krono-natur och framdeles kunde komma att säljas till Skatte. Och som Kongl, Maj:t i Nåder anbefallt Kongl. Kammar-Collegiuin, att des^e upplysningar från Kongl. Majus Befallningshafvande infordra, samt dermed, jemte egit utlåtande, till Kongl. Majit inkomma, så har, till underdånig följd häraf, Kongl. Kammar • Col egiurn under den 9 Febr. sgib härom låtit Bref afgå till Kongl, Majus Befallningshafvande i Hallands Kan, men hvarå något svar derifrån ännu icke till Kongl. Collegium inkommit.
675 öfriges sammanstämmande beslut; allisa och dä uti 75 tz Niksdags-Ordningen, som viiiuäuillcr sättet sör RiksdagsärenderneS afgörande, 73 och 80 M af Regcrings-Formcn, hwilka innehälla hwad uti ifragawaraude ärende stadgas, icke finnas nndantagne, nian samma § i Riksdags-Ordningen innehåller att för beslut i alla öfriga ärender mä gälla, femte Konungens samtycke, tre Stånds mening, och deraf tydligen mäste följa att Expeditionen, såsom med irenne Ständs sammanstämmande beslut enlig, bör till Kongl. Maf:t i undcrdänighet öfwerlcmnas, sä anser Utskottet pä sädan grund Taleniannens wägran af proposition till afslag ä Expeditionens godkännande hafwa warit med GrnndLagens föreskrifter fullkomligen öfwerensstämmande. Stockholm den 30 April 18l0. Pä Constitutions-Utskottets wägnar: Olass IllsininA. Oart v. Uossnstsin. ck. E. Oalln. ^näsrs ck:son U^slrsrt. 676 Expeditioner till Riks-Ständen. Formulairer *) till a) Konung OXHL XIII:8 Försäkran. Wi OXIII: XIII med Guds Na de, Swerigech Göthes och Wendes Konung ete. etc. ete., Arfwiuge till Norrige, Hertig till Schleswig Hollstein, Stormarn och Ditmarsen, Grefwe till Oldenburg och Delmenhorst etc. ete.
Aldrig fattades honom förr personligt mod. Men detta sista år af spänning, arbete och utsväfningar har tydligtvis tagit starkt på hans krafter. Bördan har varit för tung; därför vacklar han nu. Synes det icke också, som om en ond ande plötsligt farit i det eljes så beskedliga danska folket! Hvarifrån komma eljes alla vansinniga och dumma rykten, som ideligen sättas i omlopp och alltjämt tros? Missnöjet med allt växer och växer; alla regeringens handlingar misstydas. I alla statschefens humanitära reformer vädrar man endast lömska planer, genom hvilka han själf vill bana sig väg till tronen. Det måste finnas någon eller några, som ha intresse af att underblåsa det allmänna missnöjet. Sådana orimligheter, som denna: att alla kollegierna så väl som Köbenhavns magistrat måst edligen förplikta sig till blind lydnad, äro alltför försåtligt formulerade för att icke förutsätta en hätsk och slug upphofsman. Men hvem? Och alla de tusentals plumpa utfall, som dagligen riktas mot honom, till tack för det han skänkt nationen tryckfrihetens stora gåfva. Så är det att taga bort dammluckan för ett vatten som länge varit stagneradt. Det blir mest dy, som strömmar fram. Hyckleriet har slagit sig för sitt bröst och alla de afsatta ämbetsoduglingarna, som hata honom, ha fått aflopp för sin galla genom det fria ordet. Han lyfter sitt hufvud och utsträcker sin hand efter ett stort papper, som nyligen en morgon rifvits ned från en husknut i Gothersgade. Han vecklar upp det och läser: Då förrädaren STRUENSEE fortsätter att misshandla den käre konungen att förakta hans trogna undersåtar och att från dag till dag tillråna sig med wåld och orätt mer och mer af den kungliga makten, som undersåtarna ha lagt i sin konungs händer, så blifwa nu nyssnämnde STRUENSEE och hans anhängare förklarade för fredlösa, och den, som blåser ut hans förrädarsjäl skall få fem tusen riksdaler i belöning, hans namn skall förtigas och i alla händelser erhålla kunglig benådning. Detta är icke ett enstaka utslag af den allmänna förbittringen.
INGEBORG, deras dotter. CECILIA, Drottningens hofjungfru. MÄRTHA, Sven Ulfssons hustru. KARIN, Pehr Matssons dotter. ABEDISSAN i Wadstena kloster. ETT DANSKT RIKSDROTS. SVENSKA OCH DANSKA BISKOPAR. RIDDARE OCH SVENNER. HOFFOLK. SVENSKT OCH DANSKT KRIGSFOLK. DALKARLAR. DERAS QVINNOR OCH BARN. MÅNS BENGTSSONS TJENARE. NUNNOR M. FL. (Händelserna försiggå på 1430:talet: första akten i Dalarne, andra i Köpenhamn, tredje i Dalarne, fjerde i Wadstena, samt femte dels i Stockholm och dels i trakten af Örebro.) __________ FÖRSTA AKTEN. En vintertrakt i Dalarne. På ena sidan står en vedstapel och på den andra ligger en nedfälld gran. Snöfall. FÖRSTA SCENEN. PETER MATSSON. MATS (sittande på en stubbe). FLERE DALKARLAR (några langa ner ved från trafven och lassa den på en kälke; andra hugga grenarna från den fällda granen; somliga sitta på trädstubbar och äta aftonvard ur sina matsäckar). PETER (stående midt på teatern med en björnhud i handen. Det blir en granner julklapp åt mor, eller hur sa ni, gossar? MATS. Hvar träffade du nalle, far? PETER. Jag kom på vägen vid Kolarnäset, då jag varskodde nalle, som kom på två ben emot mej och brummade, må j tro, som Danska fogden, när han kräfter ut skatterna; men, sen j, då satte jag piken emot honom och rände den genom kroppen, så han damp till jorden som en gråsten och 4 så flådde jag honom och huden ska' mor ha med sej, må j tro, i Julottan i morgon. MATS. Predikar prestfar sjelf i Julottan i morgon? PETER.
Utlåtande, N:o 27. 13 erfarenhet af förenämnde Författnings tillämpning ännu vunnits för att föranleda tillstyrkande till någon förändring uti densamma, hvarföre Utskotten hemställa, att detta förslag icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 17 Juli 1851. \ o 27. Anti. till Exp.-Utsk. d. 18 Juli 1851, kl. 9 f. m. t Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Båtsmanshållets indragning, emot erläggande af vakans-afgift. Från Hedervärda Bondeståndet hafva följande motioner i detta ämne blifvit till. Statsutskottet remitterade, nemligen : l:o af Riksdagsfullmäktige!) Ephraim Larsson fiån Elfsborgs län, som föreslagit båtsmanshållets indragning, i mån al de nuvarande båtsmännens afgång, emot åliggande för rotehållarne att i stället utgöra rote-vakans-afgift med 33 r:dr 16 sk. för hvarje rote: till stöd för hvilket förslag motionären åberopat, att af de 8,000 båtsmän, som landet skulle underhålla, någon serdeles nytta icke hemtades, enär dessa båtsmän voro okunnige i sitt yrke och icke kunde å varfven förrätta de arbeten, hvartill de derstädes borde användas-, att, oberäknad! kostnaden för rotehållarne, användandet af samma båtsmän, just i anseende till deras nämnde okunnighet, medförde för staten en dryg utgift, och att det skulle vara håde för rotehållarne och för staten af stor fördel att i stallet begagna lörhyrdt folk så väl vid skepps-varfven som till bemanning af floltan, äfvensom motionären erinrat, att de långväga transporter af båtsmän, som nu egde rum, stundom ända ifrån Norrbotten till. Earlskrona, samt båtsmännens återresa till hemorten, föranledde en känbar kostnad, sorn i omförmälde fall icke skulle ega rum; samt 14 Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk.