Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid Nådig pröfning af detta ärende hade Kongl. Majit, enär, såsom jernvägs-kommitléen erinrat, Köping-Hult-bolaget förverkat den ränte-garanti, som Rikets Ständer detsamma beviljat, men Staten derigenom icke förlorat sin rätt att, enligt § 11 i det för bolaget utfärdade privilegium, inlösa den färdiga delen af banan, hvilken inlösningsrätt ock numera vore af desto större vigt, som Rikets Ständer å sistlidne Riksdag bifallit Kongl. Maj:(s förslag att jeru-stambanorna böra af Staten utföras, förvaltas och underhållas, funnit Sig icke böra för medgifvande af hvad bolaget alternativt begärt, vare sig i fråga om ny garanti under 25 år för fyra procents ränta utan amortering, eller om enahanda lån, som Gefle-Dala-jernvägs-bolaget af Staten erhållit, vidtaga någon åtgärd, då begge dessa alternativer å bolagets sida vore förknippade med förbehåll om oinskränkt besittnings-rätt till jernbanan. — Vidkommande åter bolagets alternativa anhållan om den förverkade ränte-garantiens återfående under samma bestämmelser, sorn från början blifvit meddelade, jemte lämplig utsträckning af tiden för jernvägs-arbetets fullbordan, hade Kongl. Majit, enär riktningarne af de stambanor, som i en del af Westmanland och möjligen äfven i östra delen af Nerike komme alt för Statens räkning anläggas, ännu icke blifvit bestämda, men såväl det allmännas som bolagets intressen kunde blifva beroende af den plau, som för dessa banors utläggning framdeles blefve antagen, funnit Sig icke heller böra hos Rikets Ständer förorda bolagets sistberörde underdåniga anhållan. Dock som den ränte-garanti, hvilken bolaget förut innehaft, varit omedelbart af Rikets Ständer beviljad, hade Kongl. Majit, som ansåge frågan om egande-rätten (ill de al bolaget i Stats-kontoret deponerade medel icke kunna före hufvudfrågans afgörande till pröfning Stats-Utskottets Utlåtande N:o 260. 5 upptagas, till Rikets Ständer öfverleranat, huruvida Rikets Ständer skulle finna ärendet i dess sålunda befintliga skick böra till något deras beslut föranleda.
N:o 60. 9 inkommit den 16 förutgångne Januari, innefattade, bland annat, jemväl framställning om sådan förändring i nu gällande grunder för dessa tjenstemäns aflöning, att alla de till en del af dem, såsom Landskamererare, Landträntmästare, Kronofogdar och Häradsskrifvare nu utgående provisioner af stämpelpappers-, bränvinstillverknings-, minuthandelsoch utskänknings-, möteskostnads-, salpeter-, båtsmans-roteoch hästvakans-, tidningsstämplingsoch testaments-bevillningsmedel samt arfvoden utaf fångvårdsmedel och af allmänna bevillningen, äfvensom remisslage vid leverering af statsoch andra allmänna medel, skulle upphöra och i stället för Landskamererare och Landträntmästare till siffran bestämda arfvoden, efter föreslagen klassifikation, i tre klasser samt för Kronofogdar och Häradsskrifvare löneförhöjningar till belopp motsvarande dem, hvartill extra inkomsterna i nu gällande lönestat vore beräknade, i förening med särskildt anslag till skrifvarebiträde, fastställas, men frågan om en sådan, i dessa tjenstemäns aflöning djupt ingripande och för flera bland dem till minskning i inkomster ledande förändring icke ansetts böra afgöras, innan länsstyrelserna fått öfver de olika aflöningssättens företräden afgifva yttrande, samt det icke kunde antagas, att dessa yttranden skulle kunna erhållas så skyndsamt, att någon framställning i ämnet till Rikets Ständer vid innevarande riksdag derefter kunde ega rum, hade Kongl. Maj:t, enär derjemte de särskilda förslag i andra delar af löneregleringen, som blifvit afgifna, likasom inkomna framställningar om löner till nya landtstatstjensters inrättande i tre län, ensamt för sig, icke vore af den vigt, att ju icke desamma kunde till en kommande riksdag förblifva opröfvade, i nåder beslutat, att någon framställning till Rikets nu församlade
Men feberheta kinder och värkande tinningar äro dock troligen tacksamma mot de vänliga händer, som befriat dem från sådana små, men ständigt gnagande prydnader. Hufvudgärden var vänd från fönstret, och på väggen midt emot densamma var hvarje föremål, som kunde återkasta ljuset, noggrant borttaget. » Tant bar väl någon sköterska, » frågade jag. » Ja, kära du, det har j a g visst, » svarade lifligt den gamla. » Och det är så underligt, vet du, » tillade hon med ett stilla leende. D å doktorn först sade, att han skulle skaffa en diakonissa, blef jag både ond och förskräckt och sade alldeles ifrån, att j a g på Hallstedt, D r o t t n i n g g a t a n 6 2: Guld-Damfickur fr. 2 5, 3 0, 3 5 o. 4 0 k r. ; Gossur af nickel fr. 10 k r „ af silfver 1 5 k r. st. garanteras. st. IDUN 396 inga villkor ville ha en sådan — en läserska. — D u minns j u — en suck flög öfver de infallna läpparne på samma g å n g ett sorgset, vemodigt uttryck lägrade sig omkring dem — huru misstrogen, ja stygg j a g varit mot alla, som j a g haft anledning att gifva denna benämning. Men hon kom ändå, syster Mimmi. Och nu har hon i tre veckors tid skött mig med aldrig tröttnande ömhet och omsorg både natt och dag och alltid varit tålig, glad och kärleksfull. Och jag, som till en början kände mig hätsk och bitter mot henne, kan n u endast bedja G u d välsigna henne för allt, hvad hon varit för mig så för själ som kropp under denna tid — och innerligt tackar j a g honom, som sände mig henne. » L ä t t a steg hördes i rummet utanför, sakta öppnades dörren och i en diakonissas allvarliga och enkla, men ytterst ordentliga dräkt inträdde — Mimmi Steffens. D o c k, tillhörde detta milda, fridfulla anlete, omslutet af den nätta, hvita mössan, detta vänliga leende, dessa blida ögon verkligen henne? N e j, icke henne, Mimmi Steffens, utan » Syster M i m m i ».
Materiel: Hvad Utskottet i denna Afdelning föeslagit, bifölls, med undantag af tillstyrkandet, att ett anslag af 12,000 R:dr årligen för Topographiska corpsens arbeten å Stat må uppföras, hvilken punkt återremitterades, med förklarande, att Ståndet anser berörde anslag böra beräknas, att årligen utgå endast för Irenne år. 6:te Afdelningen: Diverse anslag. Denna Afdelning godkändes, med undantag af mom. d), reseoch tractaments-kostnader för städernas magistrats-personer och borgare vid besigtningar, hvilken punkt återremitterades, med förklarande, att ifrågavarande ersättning må lemnäs lill magistrats-personer och slädernes handtverkeri-idkande borgerskap.
N-o 188. 34i afseende å den förra, eller Borås, upplyst, alt de staden frånskiljde ac)| hemman, hvarom fråga är, på det salt understödja staden i Båtsmanshållet, att till staden erlägges 1 R:dr Z2 sk. årligen af hvarje helt heraman; och då desse hemman således i utgörandet af stadens! Båtsmanshåll i sjelfva verket deltaga, utan att dock, på sätt af de förvaltande Verken äfven blifvit antaget, kunna anses, genom nämnde ringa afgift, hafva fullgjort den roterings-skyldighet, de, i följd af sin oprivilegierade natur, böra vidkännas; då, vid berörde förhållande, den omständighet, att hemmanen numera kommit utur stadens ego och utgöra allmänna besvär å landet, efter Rikets Ständers öfvertygelse, så mycket mindre kan anses hafva förändrat deras egenskap af stadsjord, så vidt Båtsmanshållet angår, sorn de, genom 1683 års Kongl. Bref förklarats böra under stadens Båtsmanshåll förblifva, på grund hvaraf något deltagande i knektehållet ej heller blifvit dem ålagdt; då, i följd af det redan fattade beslut om en ny allmän fördelning emellan städerne.af Båtsmanhållet, titan hinder af den befrielse derifrån, eller det inskränktare deltagande i detta ottus, som genom Kongl. Resolutioner vissa städer medgifvils, något afseende icke lärer böra fästas å stadgandet i 1664 års Kong!.
Sedan ej mindre då varande och tillträdande boställshavare, än Lönings-direklionen och Chels-embetet vid Wermlands regemente samt Landsböfdinge-embelet i länet öfver denna ansökning hörde, densamma förordat; så hade Krigsoch Kammarkollegierna, jemte upplysning att tredje majors-bostället Hammar N:o 1 utgjorde 2 mantal krono-säteri med 19 R:dr 40 sk. 10 r:st. anordnad och afkorlad ränta, med hänsigt till församlingens behof af ifrågavarande plats, hvilken vore för del afsedda ända - 4 Expcditions-Utskottets Förstay till underd. Skrifvelse, A:o •/47. målet lämplig och ulan sjnnerligt värde för bostället, jemväl tillstyrkt bifall till ansökningen, med förbehåll att behörig afgäld för den afsöndrade jorden i den ordning Kongl. Förordningen den 19 December 1827 angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning och jordafsöndring stadgar, blefve bestämd att af församlingen till boslällshafvaren årligen utgöras; och har E. K. Maj:t i öfverenstämmelse härmed i nåder föreslagit, att omförmälda jordrymd af 11,20 qvadratrefvar må från majors-bostället Hammar afsöndras och för ofvanberörda ändamål till Hammarö församling upplåtas, dock med förbehåll alt behörig afgäld derför, i enlighet med hvad Kollegierna föreslagit, varder bestämd. Efter lagen kännedom af de till detta ärende hörande handlingar jemte karta, hafva Rikets Ständer på grund af de i den nådiga Propositionen anförda skäl och med det vilkor, som deri blifvit nämndt, till förevarande nådiga framställning lemnat bifall. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet tillkännagifva. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 28 Okt. 1865.
Hvad sålunda är upplyst synes gifva anledning till den slutsats, att, om Bankens Förlager icke till så betydlig del användes för Byggnadsoch Reparations-kostnader, Bruksdriften skulle bära sig, och tilläfventyrs lemna något öfverskott, äfvensom att det motsatta förhållande, hvilket under de 7 sista åren ägt rum, påkallar något förändradt Hushållnings-system för Bruket; men då det icke lärer kunna anses vara Revisorernes åliggande att afgifva något förslag till förändringar uti Tumba Bruks Förvaltning, och tiden ej eller lemnat Revisorerne rådrum alt fullständigt utreda orsakerne till de stora missförhållanden som visa sig emellan sednare årens kostnader för Tumba och den deraf lemnade afkastning, äro Revisorerne således icke i tillfälle att för Rikets Ständer på ett fullt tillfredsställande och upplysande sätt framlägga förhållanderne, men hafva likväl icke bordt underlåta att derå fästa Rikets Ständers serskilda uppmärksamhet, äfvensom Revisorerne till Fullmäglige öfverlemnat att med sorgfällig omtanka undersöka och pröfva hvilka åtgärder må vidtagas för att undvika ytterligare förluster af Tumba Bruk. Sedan det Öfra Yerkhuset vid Tumba Pappers-Bruk i Junii månad år 1829 afbrunnit, inberättade Banco - Fullmägtige till Rikets då församlade Ständers Banco-Ulskott, samt Utskottet till Rikets Ständer, den timade 0- lyckan, och hvad vid anställd undersökning derom kunnat utrönas, äfven I - som Utskottet förklarade sig, efter närmare upplysning om förhållanderne, vilja deraf lemna Rikets Ständer del; men då Fullmäglige, vidderas sedermera i Januarii månad i83o till Utskottet afgifne ytterligare relation och uppgift af den förlust som kotnme att genom eldsvådan tillskyndas Banken, icke gjort någon hemställan, fann Utskottet någon åtgärd i anledning deraf icke vara att vidtaga. — Emot slutet af nästpåföljande Mars månad förekom hos Fullmägtige fråga om nödvändigheten att, för verkställighet af Rikets Ständers Beslut om förändring af Sedelmyntet, uppföra en ny Yerkhus-Byggnad, hvilken ock korrt derefter beslutades och sattes i verket.
Lill det belopp, hvartill den verkliga forlusten, vid derå anställd besigtning, blifvit uppskattad, eller 23,700 Riksdaler; — att lånet borde nedsättas till 20,000 R:dr, och ingalunda få öfverstiga 24 000 R:dr; — att, till ledning för lånesummans bestämmande, värdet å hvar och en af de vid vattuflödet förstörda byggnaderna borde af Utskottet uppgifvas; samt att den högst betydliga skiljaktighet, som förefunnes emellan uppgifterna i Utskottets utlåtande och den Herr Vallei)s reser vation bifogade calcul borde utredas och förklaras. För besvarande af dessa anmärkningar, anser Utskottet sig böra hufvudsakligen hänvisa till de uti det återremitterade utlåtandet omständligt anförda forhållanden. Enligt hvad ULskottet häruti uttryckligen förklarat, har Utsköttet, vid tillstyrkandet af merberörde, både inom och utom representationen, lika lifligt sorn allmänt förordade lån, ingalunda endast haft för afsigt alt bereda egaren af Conradsforss bruk godtgörelse för den betydliga enskilda förlust, han lidit genom den derstädes inträffade sällsamma naturhändelse. Men då af de Utskottet tillställda handlingar, på ett til 1 fy 1 les!görande sätt, blifvit ådagalagdt, att återuppförandet af det förstörda bruket vöre ett serdeles verksamt och endamålsenligt medel till civilisationsoch närings-tillfällens införande inom den folkrika men aflägsna och vanlottade landsort, hvarest detta bruk är vordet anlagdt, föreställer sig Utskottet, att, i afseende på utförandet af ifrågavarande, visserligen enskilda, men för en större menighet gagnande, byggnadsföretag, enahanda g runds atis bör af Riksens Ständer tillämpas, sorn gjort sig gällande vid mångfalldiga andra tillfällen, då allmänna medel blifvit anvisade till låneunderslöd för enskilda byggnader i nedbrunna städer eller odlingar å en eller flere personer tillhörige, vattendränkta trakter.
Staten äter, som en helt och hållet verldslig institution, har endast att lämpa sig efter allmännast förekommande omständigheter, och sedan hjerteställningen är prononcerad, icke förvärra det onda, utan detsamma förmildra efter bästa naturliga förstånd. Nar således äkta makar under inga vilkor kunna finna sig uti sitt inbördes förhållande, så har Staten pligt — att låta dem skiljas, på grund af det lörev:de faktum, att de naturliga samvetena redan äro kränkta, och emedan kontrahenterne redan äro skiljda inför Gud, och emedan en fortsatt sammanlefnad skulle vara ett helvete, i st. f. hvad det borde vara — försmaken af en himmel på jorden. Kyrkan åter såsom kristlig har, utom det förhållande, hvarom 1 Cor. 7: 12—15 talar, rör:de de dåv:de blandade äktenskaper mellan afgudadyrkande hedningar och kristna — intet enda fall, der den, enl. Guds ord, får tillstädja skiljsmessa mellan äkta folk, annat än äktenskapsbrott (se Matti). 5: 31, 32), Då vår Frälsare i Marc. 10: 2—12, med ani. af 5 M. B. 24, säger: att »Moses tillstadde skrifva skiljobref för hjertauens hårdhets skull», så var detta i Moses egenskap af verldslig lagstiftare, (då, som vi veta, öfverhufvudet för en judisk theokrati hade både det öfverstepresterliga och regentkallet i sin hand), hvilket Christi ord tydligen åsyftar i det anförda stället, likasom att Moses, i den gudomliga betydelsen af äktenskap, icke till dess uplösaude hade någon magt. När således kyrkan blandar sig uti äktenskapslagarne, och till det minsta uti skiljsmesselagarne, genom en kombinerad lagstiftning med Staten, så går hon bokstafligen ifrån sin bestämmelse, och måste i allmännast förekommande dylika fall handla uppenbart emot Evangelium och kristendomen. Ty de allmännast förekommande anbr till skiljsmessa är icke äktenskapsbrott, utan en genomgående och inkurabel osämja.
s 14 * - Memorial, med föreslagna VoteringsPropositioner lill frågans afgörande, IV 6. s 335 — 338, godkände af PresleStåndet under vidhlifvande af sitt fattade beslut, IX 3. Dito om frågans afgörande i Förstärkta StatsUtskottet, 1X3. s 568—570, öfverlemn. till Statsoch Bevilln. Utskotten, af Adeln, IX 3. s 373-. 319 Underd. Skrifvelse, X 2.2. s 80 — 85, VeterinairSchola inrättad i Hufvudstaden, I 1. s 17. — Inrättning å Billinska Tomten i Stockholm , II s 83g — 841. _ — om anslag till; Konungens Nådiga Proposition, med bilaga af Committeens årsberättelse, I 1. s 465 — 477» remitt. till StatsUtskottet, II s x 183, 1184, 1190, 1214* Utskottets Utlåtande, IV 2. s i34o — i356, återrem. af Adeln, ix s /fi9, bif. af PresteStåndet, IX s 42l> återrem. af BorgareStåndet, IX s 435. Ytterligare Utlåtande, IV 4* s 45 — 53, bif. af BorgareStåndet, ix s 812. Underd. Skrifvelse, X 1. s 5gi—601. Voglers Pension, om Abbe'; StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 80 — 83, bif. af Boi-gareStåndet, IX s 47 > BondeStåndet, ix s 49> af PresteStåndet, ix s 5i, af Adeln, IX s 53. Underd. Skrifvelse, x i. s 46. Wadstena Klosterkyrkas öfverlåtande till Stads-och Landsförsamlingarne, om; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1224.
Förordning om ändring av 6 § i 28 kapitlet Missgärnings Balken: Stockholm den 19 februari 1824 Ändringen lyder: När, någon utan veterlig tidigare sjukdom, finns ligga död, är närmaste kronobetjänt pliktig, att genast i närvaro av två trovärdiga män, undersöka om den döde av egen eller andras handaverkan omkommit. Om minsta anledning finns, skall befallningshavanden eller domare förordna om besiktning av provinsialläkare och undersökning vid domstol är nödvändig, innan den döde får begravas. Stockholm den 19 februari 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående laga domstol i frågor om nya väganläggningar till hamn, lastplats, varunederlag, samt mellan segelleder, båtleder och flottleder, även angående lucka och öppning av broar över sådana farleder. Stockholm den 9 mars 1824 Tillägget till Kapitel 25 § 1 i Byggninga Balken gäller även väg till hamn, lastplats, varunederlagsplats samt mellan segelleder, båtleder och flottleder och även för vägar som anses nödvändiga för varutransporter. Dessa vägar skall liksom allmänna vägars inrättande höra till Befallningshavanden, vilken sedan undersökning i alla delar, så väl till behovet, nyttan, hur arbetet skall ske, ersättning till hemmansägare som mister mark, skall hållas i Häradsrätten i orten så att alla som det berör har möjlighet att yttra sig. Efter Häradsrättens betänkande bör målet lagligen prövas och besvär över Befallninghavandens beslut behandlas som vid andra vägfrågor. För att nå obehindrad fart i segeloch båtleder skall vid omoch nybyggnad av bro en lucka göras och tillräcklig öppning av brokaren. Stockholm den 9 mars 1824 CARL JOHAN Kungörelse om utgörande av en årlig avgift intill nästa Riksdag, till Veneriska smittans hämmande. Stockholm den 10 mars 1824 Ständerna har framställt att den s k treskillingsavgiften för att hämma venerisk smitta fortfarande är nödvändig. De menar att kraftiga och tjänliga anstalter måste vidtas för att motverka vidare spridning av smittan och att de frivilliga sammanskotten eller andra tillfälliga inkomster inte är tillräckliga. Därför beslutas:
på det att, vid Utskottens bildande, Grundlagens föreskrift i RiksdagsOrdningens 4i §, icke måtte trådas för nära, en sak som interesserar de andra Stånden icke mindre ån den bör interessera Ridderskapet och Adeln. ■lag tror mig redan hafva sagt nog för att göra nödvändigheten framlysande, att under denna Riksdag låta omarbeta RiddarhusOrdningen, dä jag anser ämnena böra åtskiljas. Allt hvad sorn hörer till Representations! ätfigheten och till introduefionen, torde låmpeligen kunna kallas:” Ridderskapets och Adelns RepreseutaJ tionsStadga. Den torde böra underställas KgU Maj: Is pröfning och stadfästelse. Under titel af Riddarhusets Stånds ordning borde upptagas allt som rörer Riksdagsmaunabefattningen, och når den befinnes i ölverensståmrnelse med Grundlagarna vara författad, synes den, lika med de andra Ståndens ordningar. i denna ö£i Den 20 Januarii. 21 verensståmtnelse äga sin gillbarhet osb sin stadfästelse. Ja . anhåller att nu specielt få yttra mig öfver den frågan: huruvida det kan vara de i RiksdagsOrdningens 4i nämnde högre och ansvarige Embetsmån tillåtit, att deltaga uti Utskottens bildande. Men innan jag förelägger Ridderskapet och Adeln min åsigt af hvad lagen härom stadgat, torde jag få nämna någna ord om det Historiska i saken. RegeringsFormen blef, som bekant år, an-' tagen genom acclamation. Tiden tillåt ingen långsam granskning. Man lofvade att vid RiksdagsOrdningens affattande lemna afseende på de anmärkningar, som vid RegeringsFormen blifvit gjorde.
Nej, det ar det icke, men om du vill att Gud skall iilska dig, är det nödvändigt att dii inte hatar eller tankes illa om n&amp;gon af dina medmänniskor, det vet dn så räl.&gt; Jane svarade ej genast. Hennes lilla bröst gick häftigt upp och ned, och underläppen darrade. Förlat mig, mailinin lilla&gt;, sade hon, och ett vekt älskligt uttryck spred sig ö f ~ e r hennes nyss så missnöjda ansikte, » jag skall försöka att inte tycka illa om niigon, vas bara inte ledsen p % mig. Hedvig drog en lätt suck, böjde sig lied och kysste den lilla flickan pk pannan. Därefter talade de ejb ridare om saken, ntan fortsatte ifrigt arbetet med rummets ordnande. Icke heller under de följande dagarna vidrörde de annat an flyktigt iimnet om Gerhard och hans ankomst. Xen aftoneii innan han skulle komma såg Hedvig hnr Jane tog sina begge älsklingsdockor; Rosa och Jlathi !da, som annars alltid brukade ha sitt tillhåll i hvardagsriiminet, lade ned dem i en vagn och körde in dem i garderoben. 217 w Hvarför sätter du iiiidaii do ' ckorna? ; o frhgade modern, w di1 vet ju att du alltid får lof att ha dein där ii te.^ Jane rodnade. För J %atllilda har ondt i bröstet; o, svarade hon och undvek - ' moderns blick. Nu narras du, Jane, sade .modern allvarligt, rdn vet, mycket1 val att 3Iathilda h t e har ondt i bröstet.,: &gt;Jo », svarade Jane och försökte se oskyldig ut, jag tanker just nu ge lienne en terpentinduk. » Modern tog Janes begge händer mellan sina och tvang henne att se upp. Den lilla flickans ögoolock skalfde ocli blicken skyggade, i liksoni kunde hon ej möta moderns kärleksfulla genomträngande ögon. rSiig mig, hvarför flyttar du undan dina dockor, som du alltid annars vill ha. harute?,. w31ainma, älskade inainma, förlåt mig!
Jag får då fästa Hr Frih-.ns upmärksamhet derpå att Hr G yl lensk jölds förslag verkligen innebär ett vidsträcktare intagande, enär det lyder sålunda: alt åt ofrälse embetsoch tjenstemän bör förunnas representationsrätt utan vilkor af fastighets innehafvande under egande rätt. Hr Gyllenskjöld har sålunda i sitt förslag icke gjort den inskränkning som Frih. Hamilton förutsatt. Hr Gyllenskjöld har bland andra motiver för sitt förslag äfven yttrat, att missnöjet i laudet icke skulle lägga sig förr än embetsmännen såsom sådana i representationen inkommo. För min del anser jag all man i allmänhet icke bör uti lagstiftningen införa några stadganden endast för att genom dem undkomma missnöje. Jag anser således att della skäl icke ensamt är nog gällande för embetsmännens intagande i representationen, och vid detta tillfälle behöfves detta stadgande så mycket mindre införas, som enl. Const.Utsk:s förslag i afseende på embetsmännen, en väsendtlig förändring i alla fall skulle inträffa, ty såsom Gr. Hamilton redan förut påpekat, för det närvarande får en embetsman, om han eljest vore berättigad till representation, derföre att han år eller varit embetsman icke in - Den 28 Maj e. m. 355 komma i representationen, embelsmannaegenskapen är för honom ett evinnerligt hinder, som utestänger från representationen. Detta utestängande har Utsk. borttagit, så alt den, som eljest vore representationsberätligad, han år oell blir enl. Const.Ulsk:s förslag det äfven om han är eller varit embetsman. Detta år en rättvisa, som genom Coust.Uisk:s förslag blifvit införd, och då sålunda den nuvarande orättvisan blifvit genom Const.Ulsk:s förslag borttagen, så tror jag att äfven de som göra afseende på det missnöje som Hr Gyllenskjöld omtalat, kunna med Const.Utsk:s förslag vara skäligen belåtna. Hr Gyllenskjöld har förklarat sig vara vän af förslaget samt att det var för att bereda en större möjlighet för dess antagande som han väckt detta förslag till gemensam tanke.