Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svensk viktualie-vigt koppar; och då myntbestämningslagen säger att 250 rdr specie skola vara lika med 1000 rdr rint i Svenska riksbankens sedlar —, bli följaktligen 15 sklp. finsilfver och 5 sklp. koppar också lika med 1000 rdr rmt — eller om mark Kölnisk begagnas i st. f. mark viktualie-vigt, efter en proportion af 100: 181,8 emellan Svenskt sklp. viktualie-vigt och Kölnisk mark, skola 1000 rdr rmt eller 250 rdr silfverspecie vara lika med 2712Tjro Kölniska marker finsilfver och 9^ Kölniska marker koppar. Samma nyssnämnda qvantitet finsilfver — (kopparns värde ej taget i beräkning) — eller 27-^ mark Kölnisk gäller i Hamb. myntsort uttryckt — efter ett värde af 27^ mark Hamburger-banko på en mark Då således 756,74 mark Hamb.-bko Den 4 Mars f. m. 21 myckenhet i Sverige eller af annat skäl måste skaffas dit från annat håll, densamma, när den framkommer, ovilkorligen måste bli så mycket dyrare eller högre i värde — på stället dit, än på stället, hvarifrån det hemtats, som det kostar både att transportera silfret från det ena stället till det andra och att efter framkomsten förvandla det till det lagligen giltiga eller allmänt gångbara betalnings-rnedlet — antingen i hårdt mynt eller i bankosedlar af stadgadt, emot myntet svarande värde. För att belysa detta med ett exempel, må antagas att någon i Stockholm boende, som har en tillgång att disponera i Hamburg af 756,74 mark Hamb.-bko, vill flytta den ifrån det sednare stället till det förra och derföre uppdraga åt sitt ombud i Hamburg att förvandla nämnda 756,74 sklp. mark Hamb.- bko — i motsvarande qvantitet af 27,27 mark Köln. i finsilfver, samt att sända detta silfver öfver till Stockholm, för att der i Svenskt metalliskt silfvermynt förvandlas.
Nio 1 Törnestorp till boställe åt Kronofogden i Höjentorps fögderi af Skaraborgs län, i stället lör Kronofogde-bostället 1 mantal Nio 8 Stentorp Frälsegården; Nio 41, i anledning af väckt motion om grundräntornas kapitalisering; Nio 42, i anledning af väckt motion, angående indragning till Kronan af kungsgården Ollestad; och Nio 44, i anledning af väckt fråga om förhöjd ersättning till Nämndemän för extra förrättningar. S. D. Föredrogs ånyo och lades lill handlingar ne Lag-Utskottets Memorial Nio 18, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande Nio 7, i fråga om förklaring af föreskrifterna, angående verkställighet af straffarbete. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannänmde Betänkanden: Nio 21, i fråga om utfärdande af en förordning till skyddande af landets fornlemningar; Prot.-Utdrag den 28 Januari i860. 207 N:o 22, i anledning af väckt motion oin upphäfvande af förbudet, alt under vissa månader al året idka hummerfiske; N:o 23, i anledning af väckt motion om lindring i kronobrefbärings-besväret för Jerrestads härad; och N:o 2h, i anledning al väckt motion om förändrade stadganden, rörande kronobrefbäringen inom Gerds härad. S. I). Föredrogos ånyo Utdrag N:o 179 af Hedervärda Bonde-Ståndets Pro tokoll den 21 dennes, innefattande inbjudning till öfriga Riks-Stånden alt förena sig uti förstnämnda Stånds vid pröfning af Banko-V iskottets Utlåtande N:o 8 fattade beslut, alt belåningen af guld och silfver uti Rikets Ständers Bank och dess Lånekontor skulle intill nästa riksdag lä fortfara på de vilkor och med de närmare bestämningar, den af Doktor Sandberg vid Utlåtandet fogade reservation innehåller.
Vid Kyrkor på landet, och inom en fjerdedels mil deromkring, må ej å Sönoch helgedagar, hvarken å gästgifvaregårdar, eller å andra minuteringsställen, hränvin i minut försäljas, utom till resande och vägfarande, eller vid måltider, ej heller, af hvem det vara må, bränvin i större parti. Bryter någon häremot, plikte första gången Tjugu R:drj sker sådan förbrytelse andra gången, bote förbrytaren Fyratio R:dr; återkommer han tredje gången, eller oftare, bote enahanda belopp och vare näringsrätten för alltid förlustig. Vid enahanda ansvar vare i städerne all bränvins-försäljning och utminutering under Gudstjensterne förbjuden. 49 §• Försäljer någon, som rättighet till bränvins-minutering icke innehafver, bränvin i minut till en eller flere personer af den menighet, som å landet är samlad vid ting, uppbördsstämmor, mantalsskrifning, mönstrin - 22 B ev.', Bagsamt Allm. BeSv.- och Oecon.- Utsl:s Betänkande JS :o 6. gar, husförhör, auctioner, kronoskjutsningar, skallgångar och andra sådane till större sammankomster ledande förrättningar och anstalter, höte han första gången Tjugu R:dr och sedan dubbelt. Vid enahanda ansvar må ej heller, under marknader, bränvin i minut försäljas hos andra, än dem, som antingen ega rättighet att på stället bränvin utminutera, eller ock fått Konungens Befallningshafvandes serskilda tillståndsbref att der, under marknader, spisqvartersnäring idka, och hvilkas antal alltid bör blifva så inskränkt, som behofvet möjligen medgifver. 5° §•
Utskottet har tagit kännedom a.f de hos Ridderskapet och Adeln af Friherre Hjerta> Gr. J. , Friherre Toll_, G., Grefve v. Fersen j och Friherre Ehrenborgh j C. IF. , afgifne anföranden , rörande fördelurne af en förbättrad Hästafvel och nödvändigheten af det begärda anslaget för Stohållningen i Riket; men Utskottet har icke funnit några nya så beskaffade skäl i delta ämne vara anförde, sorn kunnat verka förändring i Utskottets förra yttrande. jule Stats-Utskotteis Utlåtande N:o zip. i3 jule Punktenj angående Legardt anslag för Häst-cullurens upphjelpande i Jemtland, 8:de D:Oj angående uppförande af anslag för det Nybyggare i Rikets Norra Landskap tillagda understöd i spanmål, och g:cle D:o_, angående uppförande å Stat af 3:ne bestämda utgiftsposter, som hittills anvisats, äro lemnade utan anmärkning. 10:0 I anledning af Herr Hatlings förfrågan om orsaken till den olikhet, som förefinnes emellan Utskottets uppgift, att vid sisllidne Riksdag blifvit för Canal-ersättningar å 8:de Iluf vud-Titeln anvisadt ett anslag af 8000 R:dr och hvad Rikets Ständers skrifvelse i samma ämne innehåller, eller ett belopp af endast 5ooo R:dr, äfvensom af hvad orsak Utskottet nu tillstyrkt åtskilliga Indelningars öfverflyllande ifrån cpde IIufvud-Titeln, får Utskottet till svar meddela, alt, uti Betänkandet N:o 86, förstnämnda summa genom tryckfel blifvit upptagen lill 8000 R:dr i stället för 5ooo Rulr, som uti Tabellen rätteligen finnes utförd, samt ali öfverflyttningen blifvit af Utskottet tillstyrkt ur det skäl, alt mindre lämpligt synes vara, det Ulgiflsanslag för enahanda ändamål förekomma å olika Hufvud-Titlar. Stockholm den 19 Julii j 834- B ilian" till R. St.
N:o 15. sann national-anda utbildas och vet, att landets alla försvarskrafter, utan att under freden vara betungande, likväl för kriget tagas i fullt anspråk och klokt organiseras, så att landet är af främmande makter respekteradt och krig derigenom undvikes; då ingen som tänkt sig in i förhållandena med våra försvarskrafter lärer neka, att desse lor det närvarande äro otillräckliga och ringa vid jemförelsen med de mångdubbelt större materiela tillgångarne hos en öfverlägsen granne; då vi således behöfva förstärka vårt försvar och intet lämpligare sätt dertill torde finnas, än att såsom reserv till vårt nu befintliga landoch sjöförsvar organisera en fullständig national-beväpning eller Landstorm för kriget, då obligatorisk för hvarje man inom viss ålder, men under freden byggd hufvudsakligen på frivillighetens grund; då den rörelse som nu genomgår vårt fosterland under namn af Skarpskytterörelsen, en skön yttring af vaknande national-anda, egentligen ej är annat än böljan till och ett bevis på känslan hos folket om behofvet af en utbildad och organiserad national-beväpning; då ytterst angeläget är att de båda Statsmakterna taga vara på denna känsla och söka lifva samt uppmuntra den genom materiela bidrag, bestående i utdelande af exercis-gevär, i spridande af till krigsbruk och målskjutning tjenliga gevär, i skarpskytts befriande under vissa vilkor från en del af bevärings-exercisen och i anslående af medel för instruktörers aflönande och till premier för rättskjutning; då Rikets Höglofliga Ständer sålunda kunna göra den nu pågående nationela rörelsen för Sverige i hög grad fruktbringande genom befordrande af en allmännare spridd färdighet i vapenföring och rättskjutning med thy åtföljande högre utbildad national-anda och förtroende till egna krafter, så vågar jag vördsamt föreslå: att Staten lemnar Skarpskytte-föreningarne nödigt antal exercis-gevär; att såsom en inledning från Statens sida till en allmän national-beväpning årligen ett antal af högst 3,000 stycken slätborrade gevär med knallhattslås måtte utlemnas till förvar i indeida regementenas förrådshus eller kompaniens trossbodar för att tillhandahållas
Rdr inlevereras till en Filialeller Privat-bank, i stället för att levereras till ett PostKont. för att derifrån afsändas till hufvudstaden, kan jag omöjligen inse. Härvid får ingalunda den omständighet förbises att dessa penningar icke lemnäs till Filialoch Privat-bankerna för att der blifva liggande, utan för att remisserna deraf genom dessa bankers medverkan skola varda verkställda till hufvudstaden. Under förra Riksdagen framställde X H. 3 34 Den 2 Dac ernber. 11. Strrs BankoOtsk, ett förslag, hvarigenom pennlnee-remissers försändande med posterna skulle förminskas. Detta förslag mottogs med allmän belåtenhet och bifölls af alla 4 Stånden. BankoUtsk. yttrade emellertid i det Betänk., som då afgafs och godkändes, att Utsk. ansåg syftemålet icke fullständigt kunna vinnas, utan att först från Statens sida nödiga åtgärder vidtoges i afs:de på det föreslagna remitteringssättets anlitande af såväl ränterierne, som flere förvaltande verk. StatsUtsk. har nu icke gjort annat, Sn fortgått på den bana BankoUtsk. då antydde och R. St:r godkände, nemi. att söka underlätta penninge-remisserna från de förvaltande verken till ränterierne och från ränterierna till de förvaltande verken, och såvidt jag kan finna behöfva icke gällande Författnings stadganden rörande upbördens redovisande och kontrollerande i anledning af det nu förordade förfaringssättet, med ett enda jota förändras. De föreslagna förändringarne äro följaktligen inga egentliga nyheter, och det skulle enl. min åsigt i sanning vara besynnerligt, om förslaget att fortgå på en af R. St:r redan beträdd bana skulle, helt och hållet förkastas, ulan att man kan upge hvari olägenheterna af samma förslog eiler de derigenom befarade vådor för det allmänna består.
Socfcn af 31. 9t tpärab (9t. 9t. fmfet etter garben 9t:o ). 31 31 ttab t quarteret 9t. 91. tttänta dittman S3enullmttg. <$ f t e r 1: f t a $ r t i! e I n, iperfonlig flpbbgafgtU af OO perfotter å 40 öre 0: ©itc af 00 perfoner ä 20 öre 0: — 6 f t e r 2: b r a SI r 11! e l it. Sif grätfe Söfen för benna bebetfebel (14) 00 Summa) 00 ©relbtf. »i&. titt 9t. Äroitofegbené elter annan UppbörbSmanå q»itten§ gåder ide utan |)årabå Gfnligt gädanbe 25ewidning§ SÖefroat öfwer ftattffplbtg, enligt 23ewilintngé Hnförba befwär i fråga om bewtllningSafgift, antingen ben genom $apering| Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG Till samtelis;a O Riks-Ståndens Protocoll, Innehållande de Handlingar, Hvilka till Riks-Stånden blifvit aflemnade, Såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar, Samt Riks - Ståndens Protocolls - Utdrag, vid Urtima Riksdagen i Stockholm 1815. Fjerde Delen. Sednare Afdelningen; STOCKHOLM. Tryckt i ElmÉns och Granbergs Tryckeri,’ lii 5. Utdrag af ProtocoIIet, hållet i Högloft. Ridderskapets och Adelns Plenum, den /j? Juni 1815* S. I>. /återremitterades Stats-Utskottets dea let: Juni på bordet lagda betänkande af den g nästföregåen rie, angående Stats - Verkets inkomster och deras beräkning i Riks - Staten för nästkommande och påföljande år intill nästa Riksdag. Ut Supra.
Filial-Disconterne, Löftesmän för Lån tillerkände rättighet att, da Låntagaren kommit på obestånd, få emot anskaffande af nöjagtig säkerhet, inträda uti Låntagarens ställe för Lån-Summan, emot fullgörande af de inbetalningar förre Låntagaren ålegat, har aldrig varit ifrågasatt, utan kommer Reglementet, så väl i denna del, sorn i allt öfrigt, deruti ändring icke blifvit af Utskotten föreslagen, att tjena till efterrättelse. Men att genom öfvertagning och omsättning af dy like, endast på Concourser beroende Lån, någon tillökning i sjelfva verket skulle uppkomma på den af Utskotten förslagsvis uppgifne omsättnings-Summa, tro Utskotten, för deras del icke, enär man deremot kan taga för gifvet, att en ganska stor del af sistnämnde Summa utgöres af sådana Lån, hvilka hvarken af Lån - 3ia Stats-Utskottets Betänkanden. tagare eller Löftesmän komma att till omsättning anmälas, 3:0 En annan värd Ledamot af Högi.
Dermed kan väl icke annat förstås, än hvad i allmänna lagen under denna benämning inbegripes. Man kan dessutom hafva andra sysselsättningar eller enskilda angelägenheter, som hindra en att sköta ett kommunalbestyr, och då är det väl obilligt att man skall vara tvungen att åtaga sig detsamma. Jag anhåller derföre att den föreslagna förändringen i denna § måtte varda af R. o. Ad. afslagen. Frih. Raab: Den siste värde talaren har såsom skäl emot antagande af den föreslagna förändringen anfört, att det ej skulle vara bestämdt hvem som skulle pröfva det uppgifna förfallet. Men samma skäl skulle likväl kunna anföras i fråga om landtbos skyldighet alt inställa sig, såvida han ej har laga förfall. Har man nu så länge kunnat oklandradt bibehålla detta stadgande för landet, kan jag icke finna annat, än att skäl är förhanden att äfven utsträcka det till Stockholms stad, och det torde vara så mycket nödvändigare, som det hittills varit en allmän plägsed att äfven utan ringaste förfall afsäga sig det erhållna förtroendet. Jag tillstyrker derföre bifall. Hr Aminoff: Jemte det jag instämmer uti hvad Frih. Raab yttrat, torde jag få upplysa Hr Tham derom, att uti nu gällande bevilln:s-förordn. står, att ingen må utan laga förfall från taxerings-comitéens sammanträden uteblifva. Då man således icke får uteblifva utan laga förfall, borde man väl icke eller få afsäga sig förtroendet utan laga förfall. För min del, anser jag derföre det Den 12 April f. m. 135 föreslagna stadgandet vara ganska nyttigt och lämpligt, dels pä det att denna § må blifva tydligare, dels ock derföre, att det stadgade ansvaret är för Stockholm mera nödvändigt, än för någon annan kommun, hufvudsakligast derföre, att det är i denna stad som de flesta missbruken ägt rum. Hvad beträffar frågan om det för besluts fattande liehöfliga antal ledamöter, så anser jag det alldeles nödvändigt, att ett visst antal finnes föreskrifvet; eljest kunde det ju hända att endast 2 å 3 personer deltogo uti besluten.
BmcoUtskottet har ansett det vara utan tvifvel, att meningen med ordet Kronan i forén,imnde §. varit att uttrycka detsamma som Staten eller det Allni Ann a , och att då Banken ostridigt utgör en af statens eller det allmännas vigtigaste tillhörigheter, garanterad och förvaltad af Na’i >nen genom dess Representanter Riksens Höglofl. Ständer, rättvisan och behörigheten af ofvan föreslagne hittils saknade stadgande, destomer bora vara utan all fråga, Sorn flere andre Inrättningar, hvilka ej kunna jemföras med Banken, hvarken till grundläggning, styrelse-omfattning eller föremål, tid efter annan blifvit tillagde en dylik förmånsrätt, hvaribland exempelvis blifvit nämnde åtskillige Sockne-Magaziner Då vid pröfning af hvad BancoUtskottet sålunda anfört, Lagutskottet funnit, å ena sidan, att någon un gällande Lag icke tillägger Riksens Stånders Bank den förmån* rätt BancoUiskottet nti yrkat, och å den andra, att af samma skäl, sorn en sådan rätt redan finnes vara Kronan och Frälseman för uppbörd tillagd , bör deo äfven Banken såsom ett staten tillhörande verk , tillkomma, anser Utskottet 6ig altså böra tilstyrka Riksens Högfl. Ständer, att med bifall till BancuUtskotteta ifrågavarande hemställan* LtgUtsktttm Beitinktndtn, genom allmän Författning ma ste«5gas Riksens Ständers Bank eger, i afseende på de af sine Ämbetsoch Tjenste man, som Bankens medel under uppbörd hafva, att vid inträffande uppbördsbrist för densamma njuta enahanda förmånsrätt nti Uppbördsmannens tillgångar, som Kronan i allmänhet hos dess Uppbördsman år, eller kan blifva tillagd.” Detta hemställes dock Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning vördsamligen. Ankom den 7 Nov. 1825.
Om mig tilläte?, att till dessa önskningar lägga följande: att man nemi. icke må, genom upprättandet af stora Handels. Cömpagnier, hvilkas skadlighet för Nationerna af alla åldrars erfarenhet blifvit besannad, fjettra dea enskilda Handels-industrien och Näringsfliten; att man ml bemöda sig, att, så långt moje ligt ätmindska de skadeliga följderna af sådana redan hos oss upprättade stiftelser; att Nederlags.-.handeln nrå antingen upphäfvas, eller inskränkas och. underkastas den strängaste controll; att Tullen på.egna exporter må upphöra men den på främmande, importer betydligen okas; att Sjötulls.-bevakningen må 9«4 Den 20 Juni må erhålla en alldeles ny och förändrad organisation: saint att Rikets Utrikes Hahdel, inskränkt till hvad den efter vårt lage och våra ressourcer hör vara, alltid subordineras upder den inhemska rörelsens intresse, och icke på bekostnad der-' af uppmuntras; så har jag i och med detsamma framställt hvad Nationen nu i .allmänhet hoppas, och banat mig väg till föreslående af nödiga förändringar i den Inrikes Administrationens hittills vidtagna partiella åtgärder, II. Partiella ja„ (ror m\„ härvid hora gå till Förslag. . vaga i omvand ordning emot den, som vid framställningen af förlägenhetens örsäter blifvet följd. Om felaktiga comrnerciella och ©economiska förfoganden ofta framkallas, genom oredan i Penningeverket, och obillighet i Beskattningen; så är deremot alltid händelsen, att undanrödjandet af de sednare beror på rättelsen af de förra. Jag vill derföre först framställa mina tankar ofver det felaktiga i sjelfva Näringarnas Administration Classification ar Med undantag af sådana Varor, Importen. „ . sorn hvarken kunna någonsin um - bäras, eller inom Dandet produceras, (t. e. Salt, Droguer SCc.) bestå våra importer uti A) Nödvändighets - Ar tiel ar , hvilka framdeles böra kunna i erforderlig myckenhet inom Riket åstadkommas, och B) Den 20 Juni. 3?) Öfverflöds-Ardclar, cl. ii.
Under förmälan, hurusom, en del i större brännerier begagnad redskap vore så inrättad, att lank med mer eller mindre hög procent kunde lönligen uttagas, utan att man likväl, till följd af nuvarande ordalydelsen i 3:dje och 4:de momenten af § 96, äfven om bränvins-tillverkaren brutit försegling, vågade verkställa beslag eliel' inställa bräuvins-tillverkniugen, har Herr von Knorring, Axel, uti sin oftanämnda motion föreslagit att nyssberörde lagrum mätte förtydligas. Men som Utskottet Bevilln, m. fl. Ulsk. Bet, ,V 2. 27 ansett någon tvetydighet af den art, motionären antydt, icke förefinnas, och motionären dessutom underlåtit framställa något förslag till förändrad redaktion af paragrafen, torde motionen härutinnan lemnäs utan afseende. Enär, jemlikt § 62, bränvins-tillverkning, som utöfvas utan att stadgad afgift derföre blifvit erlagd, fastän anmälan om tillverkningen vederbörligen skett, bestraffas såsom lönbränning, föreslår Utskottet, att vid sådan förbrytelse tillverknings-redskapen må genast fråntagas tillverkaren; hvarom stadgande lämpligast torde i denna § inrymmas. § 101. Under den diskussion, som, i anledning af Kongl. Maj:ts här ofvan omförmälda Nådiga skrifvelse, egt rum inom Bonde-ståndet, har Riksdags-fullmäktigen Anders Medin från Kronobergs län föreslagit att, derest beskattningen å de mindre brännerierna komme att höjas, egarne af sådana brännerier måtte beredas tillfälle att få sina bränvins-redskaper, såsom dåmera oanvändbara tilfafsedt ändamål, inlöste för allmänna medel, på sätt uti denna § stadgades; men alldenstund den förhöjning i beräkningen af de mindre bränneriernas afverknings-förmåga, som Utskottet vid §. 41 föreslagit, endast är en tillämpning af den uti förordningen antagna grundsats, att all bränvins-tillverkning hör vara lika beskattad, samt någon inskränkning i rättigheten att begagna enkel redskap icke blifvit af Utskottet föreslagen, anser Utskottet sig böra afstyrka bifall till Anders Medins berörda förslag.
Alla Riket» »tider bidraga till inqvartering. Städer, der trup" per förläggas, äro till deras inqvartc-; ring förpligtade. För all gemenskap med nödigt befäl till uppsigt samt för hästar m. m. består Kronan rum. *4 AStatssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 4j. §• Hus skaffas för j de städer» der Kronan för närvarande inga huseger, d/r^Tådanc ”förut skola de, så vidt beliofvet efter i5 §. kräfver, på Statens icke finnas. bekostnad anskaffas och inredas, och så väl desse som de redan befintlige Kronan tillhörige framgent på enahanda sätt underhållas. 2:0 Om sättet, huru ständig inqvartering skall utgöras, (i det fall på vederbörande Inqvarterings-gifvares val får ankomma, att utgöra inqvarteringen in natura eller i contant.) §. 14. Ständig inqvartering för dem, som enligt 1 §. äro dertill berättigade, skall i de städer, der, med afseende å Rikets säSt*éer’ der tr“p‘ kerhet och försvar, Kongl. Maj:t i Nåder pröfvar nötm derasSfnqTartedigt, att trupper till fortfarande tjenstgöring förlägga, ring förpiigtade. utgöras på sätt nedanföre förordnas. §. i5 All gemenskap skall bo i Kronans bus, hvilka antingen redan äro eller framdeles blifva till caserner inredde, der ock så För ali gemenstor del af öfveroch Under-Befäl, sorn anses nödig tili fäUiUupps^gt^amt vidmagthållande af ordning inom den casernerode trup för hästar hestår pen, bör inrymmas. Så skall ock för truppen tillhörande Kronan rum. hästar Kronan bestå nödiga stall och andra lill magasin och förvaringsrum för fourrage m. m. erforderlige hus: nemligen för Cavallerie ecb Artillerie in natura, men för Infanterie i contant, enligt taxan lit. A.
Agnes hade ett par dagar varit lycklig. Nu skulle det komma, detta stora, som hon hoppats på. Sådan som han hade varit mot henne, kunde något tvifvel ej längre finnas. Ungdom, kärlek, längtan, lycka hade vunnit seger inom henne. Men alt som tiden gick, sinade hennes glädje långsamt ut, hon kände, att den försvann med dagarna, som förflöt inemot den dag, då han skulle resa, och hon tänkte på de kommande åren, som en menniska gör, när hon första gången anar lifvets tyngd. Och på samma gång återvände hennes gamla beslut med all sin kraft. Agnes förstod, att hon varit nära ett affall. Det var blott en dag kvar, och han hade själf sagt, att han skulle blifva borta flera år. Hon gick ned till sin gamla plats vid vågbrytaren med ett behof att vara ensam. Hon trodde, att hon skulle gråta, och ville ej bli sedd. När hon kom dit ner, satt Grane där på en hög bräder. När han fick se henne, gick han henne till mötes, som om han väntat på henne. »Ni hade sagt mig, att ni brukade gå hit ner», började han. »Jag har varit här flere gånger. Det är något jag ville säga er.» Det brände inom henne. Hon visste ju, hvad som skulle komma, och hon följde honom tyst. De gingo hvarandra så nära, att Agnes kunde höra, hur hans hjärta bultade, våldsamt, som om han endast med möda beherskade sig. »Vi ha fått rätt mycket gemensamt», började han. »Har ni lärt er att hålla af mig något under denna tid?» »Ja», sade hon hastigt och klart. »Jag menar ej litet, utan mycket. För hela lifvet. Kan ni svara ja äfven på det?» »Det kan jag nog. Men ...» »Men?» »Jag kan aldrig se opp till en, som ej är ett Guds barn.» Hon andades långsamt ut. Nu var det sagdt. Hon hade kunnat säga det. Han drog en tung suck: »Jag väntade det svaret, och ändå har jag ej velat tiga, utan ha allting klart emellan oss. Förlåter ni mig det?» »Ja.» Hon hade knäppt tillsammans sina händer och följde honom med nedböjdt hufvud. »Jag har gjort orätt mot er, Agnes», sade han.