Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I denna timlista anteckne vederbörande postmästare och gästgifvare tiden då posten ankommer, och afgår, för delkurser, der den af postiljon åtföljes vid hvarje postkontor, men eljest vid hvarje skjutsombyte, äfvensom de anmärkningar som de för öfrigt kunna anse nödiga, ägandes posti 1 jonen eller den postförande att dervid fog^i sin förklaring. Denna timlista aflemnes från postiljon till postiljon eller från postförare till postförare samt stadne vid sista postkontoret, hvarifrån den såsom en redogörelse för post 10 H. na denna medelväg i stadgandet af tryckta timlistor, der postföranden ser för sig enkelt och klart utsatt tiden då han bör afgå och ankomma , der under vanliga förhållandet endast behöfva antecknas några ziffror, uttryckande tiden för den verkliga afgången och ankomsten, och der, endast i fall af något afbrott i de stadgade förbållanderne, några anmärkningar och förklaringar kunna behöfva införas. - Efter samma grundsats att undvika allt onödigt skrifveri, harman, endast för de troligen sällsynta fall, att i dessa timsr lar någon anmärkr’ .g af vigt skulle fordra snar rättelse eller beifran, föreskrifvit deras skyndsamma insändande till General Poststyrelsen, under det att de i mot13 - >94 Den si Jan u a ri i. gången, till Generalpoststyrelsen insändes, med omgående post, så vida någon anrnärkningaf vigt deri skulle förekomma,men i annan händelse med nästafgående Qvartalseller Mänadsrapport. ifco Postiljon eller postförare vare skyldig, alt i dagböckerne, som vid hans fram - satt fall icke behöfva med knappast en rad öka vidden af de vanliga rapporterne.—En särskilt kontroll på postiljoner finnes i de ur, hvarmed de böra af Postverket förses. Hvarje postiljon bör förses med 2:ne goda och pröfvade fickur, hvars gång är lika, hvaraf det ena är försedt med vanlig ziffertafla, men på det andra timmar och minuter betecknas genom chiffer, hvartill klaven, sorn ofta bör förändras , meddelas de vigtigaste på kursen förekommande postkontoren.
Enligt till Utskottet ankomna Protocolls-Uldrag af elen 9, 10, 11, 12 15, 16 och 18 innevarande April, hafva Riks-Slånden öfver åtskilliga af de framställningar, hvilka förekomma i Betänkandet, N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens låne-rörelse m. m. samt Utlåtandet, N:o 44, öfver de vid nämnde Betänkande gjorde anmärkningar, fattat skiljaktiga beslut; och enär det, likmätigt 73 §. Riksdags-Ordningen, åligger Utskottet att meningarne, så nära möjligt är, sammanjemnka och med förslag öfver denna jemnkning till Rikets Ständer inkomma; går Utskottet nu att fullgöra detta åliggande. 2 §., angående det belopp af Bankens Capital-öfverskott eller Grundfond. som skall bestå af obligationer; är gillad af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden; hvaremot Ridderskapet och Adeln åt nämnde §. gifvit följande lydelse: ”Bankens Capital-öfverskott eller Grundfond skall, så vidt sig göra låter, till ett belopp af Fem Millioner Riksdaler Banko bestå af sådana obligationer, löpande med minst 4 procents ränta, hvilka Banko-Fullmäktige anse lemna full säkerhet.” Men som 3:ne Stånd bifallit ULskottets framställning i denna §., lärer, med tillämpning, nu såsom tillförene, af föreskriften i 69 §. Regeringsformen, Ridderskapet och Adelns fattade beslut icke kunna till någon åtgärd från Utskottets sida föranleda. Bih. till R.
Denna författning måste likväl till en del återtagas redan år 1816, då den enskilde skogsegare!) ställdes under polis uppsigt. 1 Baden, elt af Tysklands mest skogrika länder, visade sig, det oaktadt, efter införande af den liberala skogs-lagstiflningen, snart tecken till skogsbrist, hvilken påkallade lagens mellankomst. År 1831 utfärdades ock en skogs-ordning, Iivari så väl de allmänna sorn de enskilda skogarne af Staten togos i synnerligt hägn; och de deri meddelade föreskrifter förnyades, med åtskilliga tillägg, genom den ännu för Stor-Hertigdömet Baden gällande skogs-lag af den 6 Mars 1843, enligt hvars 2 § ingen får till skogvaktare antaga en person, sorn icke är af kronans skogsbetjeningsstyrelse examinerad och gillad, samt hvars 89 § förbjuder odling på skogsmark, utan dertill erhållet tillstånd. Skogarna böra så vårdas, alt, efter hvarje hygge, ofördröjligen ny skog i den afhuggnas Ställe bör uppdragas. Ingen del af skogen får ligga öde. Alla onödiga gångstigar, vägar och betesmarker skola igenläggas och 8 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, JVs 29. marken göras skogbärande. Om privat skogsegare, som utrotar skog af mindre vidd, än 25 morgen, låter marken ett år ligga öde, så ålägges honom af vederbörande skogstjensteman att, enligt uppgjordt förslag, med skogsplantör besätta eller på annat sätt uppodla den afröjda marken, vid påföljd att eljest uppodlingen på skogsegarens bekostnad af skogsbetjeningen verkställes. Jemväl i Bayern öfverlöt man år 1806 åt enskilde, att efter godtfinnande begagna sina skogar; och af kronans skogs-allmänningar blefvo äfven (lere till private upplåtne. Följden häraf blef densamma, som i de öfrige länder, der de liberalare åsigterna i denna näringsgren gjorde sig gällande.
Boye uppläste derefter följande; '’I den öfvertygelse att regeringssättet mäste för sitt bestånd äga ett stöd, en garanti i representationens sammansättning, gäller hos mig, såsom grundsats, den fordran, att representationssättet måste stå i öfverensstämmelse med regeringssättet och följaktligen rätta sig derefter; och förvissad derom, att Svenska folket, icke allenast för sina begrepp och sitt lynne, utan jemväl för sin både yttre och inre säkerhet, behöfver en stark konungamakt, och alltså vill behålla sitt lagbundna monarkiska regeringssätt; anser jag oss åligga att, glömmande alla andra intressen än fäderneslandets, moget pröfva, om det förslag lill representationsförändring , som erbjudes oss i förevar, s. k. jemkningsbetänk., verkligen innebär förenlighet med vårt besvurna regeringssätt, eller ej. Lika gammal som sjelfva samhäilsbegreppen är den olyckliga erfarenhet, att maktbegäret hos menniskan lätteligen öfvergår till passion, saknande egen förmåga till återhåll, och i denna erfarenhet ligger den lärdom, som ännu Den 17 April f. m. iok e 11S 3 o t folk ostraffadt förgätit, den nemi., a! t det monarkisk» regeringssättet måste åtföljas af en kraft, tillräcklig att försäkra emot maktbegärets öfvergång hos regenten till envälde och lius representationen lill mångvälde. Af båda dessa ytterligheter äger Sverige svåra minnen; och varnade af deni tillhör oss, att icke låta en hos oss konstgjord och vilseförd tjdsanda återkasta fäderneslandet i expei i unn ter, under hvilka genrrationerne närmast oss djupt suckat, och hvilka möjligen skulle, 0111 de förnyades, nu mera än då, försätta i våda hvad oss är kärast —rSveriges sjelfständighet.
Kungörelsen den 9 Mars samma år, i afseende på väganläggningar, gifne föreskrifter, stadgas som följer: §1- Der Konungen pröfvar nödigt, att jord eller lägenhet, som enskild man, menighet eller inrättning tillhörer, begagnas skall, antingen till Rikets försvar, till allmän väg, bro, bauin eller lastningsplats, till torg eller gata i stad, till uttappning eller sänkning af sjö, till strömrensning, farled eller annan vattenledning, till allmän byggnad eller till dylikt allmänt behof, vare egare pligtig alt afstå hvad för ändamålet fordras; njute dock den, som härigenom skada lider, eisättning derför, till fulla värdet och hälften derutöfver, der ej parterne om andra vilkor åsämjas. Kan ej öfverenskommelse träffas om ersättningen, då skall frågan härom pröfvas af serskild Nämnd, som vid Under-Rätt i den ort, der jorden eller lägenheten ligget'» tillsättes, på sätt bär nedan stadgas. §2. Göres hos den i § 1 nämnda Under-Rätt skriftlig ansökan om serskilda Nämndens tillsättande, och visar sökanden, alt Konungen godkänt behof» vet af jordens eller lägenhetens afstående, samt atl liden derför genom Ko - 52g Expeditions-Vlskoltets Förslag till und■ Skrifvelse, N:0 1Q4- mingens förordnande eller parternas öfverenskommelse blifvit bestämd, utförde Rätten stämning på egare och andre, som uppgifvas i saken hafva del. Rätten föranstalte jemväl, att, till underrättelse för möjligen varande okände eller icke uppgifne rällsegare, tiden för ärendets företagande varder, så väl från predikstolen i den sockens kyrka, der fastigheten är belägen, som ock genom allmänna Tidningarne, kungjord trenne gånger, sista gången minst fjorton dagar före den dag, hvilken till sakens företagande är utsatt. Jordens eller lägenhetens egare, då han höres, vare skyldig att hos Räften, i ändamål af instämning, uppgifva den, som, i anseende till nyttjande-rätt, med honom del i saken häfver, vid äfventyr, som i § 25 stadgas.
Dåvarande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott yttrade sig deröfver, i Betänkandet N:o 14, att, om motionärens förslag blefve antaget, hvar och en skulle kunna underlåta vaccinationens begagnande, under förebärande af misstroende till densamma, men att, då erfarenheten under den längre tid vaccinationen varit här i riket allmännare begagnad, fullkomligen bekräftat nyttan af detta försigtighetsmått mot koppsmittan, det torde vara i hög grad betänkligt att sålunda borttaga omförmälda skyddsmedel, hvilket jemväl blifvit af regeringen, efter sakkunnig myndighets hörande, kort tid förut ånyo påbudet; i följd hvaraf och då Utskottet ansåge lagstiftningen böra i sådana fall, med åsidosättande af enskildes åsigter och tycken, afse det allmän nas säkerhet och fördel, Utskottet afstyrkte bifall till motionen; och blef detta Betänkande af samtlige Riks-Stånden bifallet. Instämmande i de åsigter, hvilka sålunda förut vunnit Rikets Ständers godkännande, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende. Besv. och Ekon.-VIskottets Betänkande N:o 159. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Aug., 1860, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion, rörande en ombildning af hufvudstadens fyra femklassiga elementar-läroverk. Uti en hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln väckt motion har Herr af Sillén, A. W., anfört hurusom det vore önskligt att i hufvudstaden, der läroverken ligga helt nära hvarandra och der desamma redan förut genom sin organisation hilda ett slaga undantag från hvad som är gällande i det öfriga riket, den klassiska och den reala bildningslinien finge sina skiljda läroverk. Någon skada af en sådan reform skulle, enligt motionärens förmenande, ej kunna uppstå, men deremot vore nyttan deraf flerfaldig; så skulle t.
Tid efter annan gjordes väl å danska sidan försök till rubbning i hvad som genom nämnda fredstraktater blifvit med Sverige öfverenskommet, och mångfaldiga förevändningar till pålagor-i Öresund på svenska sjöfarten begagnades, men alla härigenom uppkomna tvistigheter afslutades genom freden i Brömsebro den 13 Augusti 1645, då Sveriges tullfrihet i Öresund och Bälterna erkändes för alla varor, utan någon undersökning, hvarefter densamma ytterligare stadfästades genom fredstraktaterne i Roeskilde och Köpenhamn åren 1658 och 1660. Sverige bibehöll den sedermera till 1720, men måste i sitt af krigen då utmattade tillstånd, för att köpa fred af Danmark, afstå derifrån, hvilket förhållande alltsedan fortfarit och serskildt bekräftats genom frederna i Jönköping år 1809 och äfven i Kiel år 1814. Sverige förband sig uti 1720 års traktat att erlägga tull till »Konungen af Danmark och dess efterträdare» för sina skepp, gods och ■ varor, i allt på samma sätt, som engländarne och hoiländarne eller någon annan nation, som då eller framdeles i detta mål af Konungen i Danmark lindrigast ansåges; och bestämdes, i följd häraf, att tullafgifterna för svenska fartyg skulle utgå efter den s. k. Christianopels/ca, är 1645 upprättade och år 1701 förnyade tarifen, enligt hvilken tullumgälderna för Holland beräknades. Då missbruk likväl å danska sidan, i afseende å tulluppbörden, alltjemt egde rum, och slutligen framkallade bittra klagomål från svenska handlande och skeppsredare, så fann Kongl. Maj:t sig häraf föranlåten, att år 1839 i ministeriel väg söka vinna rättelse uti uppbördsoch beräkningssättet af ifrågavarande tullumgalder, om hvilken nådiga åtgärd Rikets Ständer vid 1840—1841 årens riksdag 4 Allm. Besv. o. Ekon.-Ulsic, Utlåtande, JYi 120. underrättades.
Län väckt motion i samma ämne och enahanda syftning, som här ofvan omförmäles, hvilken motion blifvit af Hedervärda Bonde-Ståndet remitterad lill bemälde Utskott, som också, genom åberopade Betänkandet, deröfver »tlålit sig. Vid sådant förhållande anser sig Utskottet icke kunna i ämnet yttra sig vidare än att hänvisa till det Utlåtande och Förslag, som Stals-Utskottet redan afgifvit. Stockholm den 12 November 1840. STOCKHOLM, Kongl. Ordens - Boktryckeriet} 1840. Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottets Utlåtande, N'.o istj. i N:o 127. Ank. till Exp, Utsk, den 4 Dec. kl. 2 e, m. Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande IV'.o 81, om brooch rjuai-afgifter för målbara våta varor, som till Stockholm sjöledes inkomma.
Naj:t att, bland ilragaställde arbeten till vatten-eommunieationernes befrämjande, under8töd af allmänna medel böra företrädesvis tillgodobomma sädane företag, till bvilba orterne8 inbyggare vilja helive lemna de 8tör8te bidragen, oeb b vilbas n^tta 8amt utkörbarbet bärigeuom äro säbrast vit8ordade. "bill r oe/r för uppförandet af ännu sabnade, mest beböllige byggnader, 25,0OO K:drs anslag för en gäng at b vartdera Universitetet, enligt det bärvid bifogade Utdrag af 8t3t8-l3ädets Orotoeoll öfver Keelesiastib-Xrenden den 13 i denna manad 50,000: blifvande Kongl. Naj:ts l^adiga proposition, om anvisande af ett utaf 50,000 l3:dr ll:eo ärligen till sersbildt till l> ibets 8tänder alläten. 8umma 1l:dr 4,010,400: Oa Kongl. I>1aj:t nu lemnat Kibets 8tänder en fullständig öfversigt ak de tillgängar, dem 8taten, i ostördt åtnjutande af ett under 25 ar genom Korsenens bistånd fortfarande fredslugn, eger att för sine utgifter päräbna, bar Kongl. !>laj:t, pä sätt bär ofvan är ant^dt, uti den föreslagna 8tats-regleringen, iebe tagit dessa tillgångar i ansprab till bögre belopp, än som, efter noggrann pröfning ak inbomne framställningar oeb förslag, funnits oundgängligen nödigt, kör att pä ett ändamålsenligt sätt betrygga Körvaltningens oak - 64 brutus Kung, b'ör8V3rs-verl!et8 vidlnubtllällonde 83int kort83ttningen sf cle 8er8lii1cta 3rbet8köret3g, 8oni i 8i8tnginnd3 askenäs reclun gro ^Lbörjucle, in. ni.; oolr I^ougl.
M. en sådan förhöjd rotefrihets-afgift desto mera billig, sorn ali jord Expedilions-TJiskottets Förslag till und. Skrifvelse N.-o 1$3. 353 jord af lika natur, oansedt tillfälligheten af en olika belägenhet, borde draga lika besvär, saint all oroterad jord af kronoskatteoch frälse-natur, enligt Rikets Ständers beslut, borde vara till knekteoch båtsmanshåll indelad; samt alt, beträffande förd klagan öfver den åtskillige hemman i Jönköpings Län påförde öfverrotering, förhållandet dermed vore sådant, att hemmanen i berörde
Utan beredande af en sådan säkerhet, hade ovilkorligen hela det vigtiga och för stora delar af tvänne provinser ytterst angelägna företaget fallit, men genom Öfverste N. Ericsons välvilja och kraftiga medverkan har det icke blott lyckats erhålla garanti för att kostnadssumman ej skall öfverskridas, derigenom att Öfverstens son Löjtnant Werner Ericson med sin fars ansvarighet och borgen åtagit sig att för kostnadsbeloppet utföra kanal-arbetet, utan har ock företaget erhållit en vida större betydelse, än det förut hade, derigenom att dels den föreslagna jernvägen utbytts mot kanal och aq vaduk t tvärt öfver vattenfallet vid Hofverud, så att hela kommunikationsleden blir en sammanhängande vattenväg, och dels kanalens och slussarnes dimensioner för större delen af komnfunikationsleden blifva betydligt utvidgade, så att den i hela sin längd blir tillgänglig för fartyg, hvilka utan våda kunna passera Wenern. Men såsom oeftergifligt vilkor för sin medverkan hafva Öfverste Ericson och hans son fordrat Dalslands kanäl-aktiebolags begifvande att arbetet finge i hela sin utsträckning på en gång företagas och bedrifvas, samt att kostnadsförslagets hela belopp under åren 1865, 1866 och 1867 tillhandahålles Löjtnant W. Ericson. Blott för händelse af naturhinder eller oväntade för arbetets fortgång ogynnsamma omständigheters inträffande har möjligheten, af att det ej förrän under loppet af år 1868 kunde lyckas fullborda företaget, blifvit förutsatt, och derföre i kontraktet intagits att Löjtnant Ericson ej förrän under år 1868 är skyldig aflemna den fullbordade kanalen till bolaget. Blotta förvaltningskostnaderna vid byggnadsarbetet uppskattas nemligen till minst 40,000 Riksdaler årligen och förlusten af denna summa skulle blifva så mycket mer kännbar, som kostnadsförslagets belopp, hvaremot ingen anmärkning kunnat göras, nu likväl skall betäcka äfven den ytterligare kostnad, som af de utvidgade dimensionerna måste blifva en följd. Bolagets styrelse kunde ej hafva något val i afseende på ingåendet på detta vilkor.
Jag äger ingen sakkännedom i denna fråga; men att våra skeppsbyggerier icke måtte vara i särdeles stort flor eller rättare vära skeppsbyggmästares kunskaper ej särdeles stora, vågar jag sluta deraf, att man med slöra kostnader införskrifver skeppsbyggmästare från utrikes orter. Ar i838 reste jag med diligencen från Skåne till Slockholm i sällskap med en Dansk skeppsbyggmästare, som var införskrifven till Luleå varf. Han var myckel ung och nyss utexaminerad i Köpenhamn. Ilan blef likväl införskrifven med ett löneaccord blott för ett år af 1,000 r:dr b:co, och tillika hade han resan till Stockholm ersatt med 200 r:dr. Som accordet blott var på ett år, var det alt förmoda, att han ej qvarstannade sedan haus skicklighet blifvit känd, ulan att få måhända dubbel löneförhöjning. Då vi med sådana kostnader måste införskrifva skeppsbyggmästare, anser jag att det vore mera än önskvärdt, 0111 sådana inrättningar kunde komma till stånd och att de kunde bildas inom Riket. Jag vågar således tillstyrka bifall till Ulsktns utlåtande. Hr Ribbing: Då jag förenar mig jendel af de gjorda anmärkningarna och igenfinner mitt namn på två ställen bland reservanterna, skulle jag visserligen vara bland dem, som borde yrka återremiss; men då de yttranden, som bär blifvit fällda af personer, på hvilkas omdöme i dessa frågor naturligtvis ett stort afseende måste fästas, äro af den beskaffenhet, att jag befarar deras inflytelse i Lftsk:n, ifall betänk, skulle återremitteras, särdeles hos dem, som redan kan - Den 29 A u g u 11 i e. n;. 473 kanhända äro mindre benägne för elt anslag, instämmer jag ined Hr Oxehufvud i yrkandet alt belänk. mätte bifallas. Frill. Cederström: Jag har begärt oidet i anleda, af de yttrade farhågorna att en ålerremiss skulle kunna medföra att ärendet kunde förfalla, i händelse tvä Stånd skulle bifalla betänkandet.
En annan omständighet, som jemväl i sin mån innebär temlig trygghet i afseende å befarad hungersnöd, är den för en stor del af jordbrukets idkare tvingande nödvändighet att, i anseende 22 * 340 Den 4 Februari i. ra. till oerhörd foderbrist, till en betydlig del förminska sin ladugårdsafvel; och den i följd häraf ökade tillförsel till nedsatt pris å kött är här i staden lätt uppenbarad för den, som derom vill förskaffa sig en tillförlitlig kännedom genom besök å samtlige försäljningstorgen. Samma orsaker i aflägsnare landsorter, medföra utan tvifvel äfven der samma verkningar. vJag tror mig härigenom hafva ådagalagt grundlösheten af den från närvarande tillståndet inom landet hemtade farhåga för brist på lifsmedel. Den Gordiska knut, som, i följd af de Europeiska Stormakternes invecklade politik, numera icke torde kunna annorledes, än genom svärdet lösas, har gifvit Utsk. anledning til! farhågor för blifvande tillståndet inom fäderneslandet, med hänsigt till nu förevarande fråga; och rättvisan fordrar ett obetingadt och tacksamt erkännande af Utsk:s äfven härigenom visade alfvarliga upsåt att undanrödja hvarje anledning lill oro inom landet, i den mån, tidstecknen utom detsamma blifva olycksbådande. Jag hembär villigt och af allt mitt hjerta denna tacksamhetsgärd åt Utsk., ehuru jag icke kan med detsamma instämma i åsigten ätt det befarade krigstillståndet i utlandet skulle komma att menligt inverka till minskning å lifsförnödenheter inom riket. De numera, genom Sveriges Stats-Tidning officielt kungjorde grunder för den mellan de tre Skandinaviske rikena öfverenskomna neutralitet, byggd på grundsatsen af fortfarandet uti nuvar:de förhållanden till utrikes makter, utom såvidt angår s. k. krigskontraband, äro i detta afseende lika uplysande som lugnande; och det saknar derföre icke sin synnerliga vigt, vid bedömandet af Utsk:s åsigter i denna del, att Dess beslut redan var faltadt innan officiel kunskap vunnits angule ofvannämnde neutralitets-grundsatser.
Jag känner ej någon annan orsak, än att Utskottet sökt några skillingars mera inkomst, utan afseende på, om afgiften är billig eller icke. För öfrigt tror jag , att Citronfrukten är nödvändigare och nyttigare, än psmeransfrukten, och den sednare produceras i större qvantitet inora landet. En annan olikhet är den , att Utskottet föreslagit 50 procents inkommande , ceh 1 Ven |4 jfuputi J, m, proceöts utgående tull för rökt Lax, men deremot blott i5 procents inkommande och en procents utgående tull för rökt Åhl. Denna olikhet är ej särdeles conseqvent. Om Ålen och Laxen hafva lika utförseltull, böra de ock vara under samma rubrik , vid införsel-, tullen , emedan vi ej hafva något behof af utländsk Åhl. Vidare förekommer, att Ekollon elior Knapergall är satt till 25 procents inkommande och 1 procents utgående tull. Denna afgift är sedermera lika för Knappat och en hel hop manufacturvaror. Jemnförelsen emellan Ekollon och dessa är svår att finna. Utskottet föreslår i tariffen för Kopparslantar 100 procent inkommande tull , och förbud emot utförsel deraf. Antingen måste de såsom underhaltiga böra förbjudas till införsel , men då bör deremot exporten befordras eller om de anses värda , hvad de såsom mynt beteckna, bör deras import snarare med proemium befordras än genom hög tull försvåras I nuvarande förhållande blifver saken alltid densamma. Ehvad de äro underhaltiga eller öfverhaltige , kan i alla fall förslaget icke 6tå fast. Äkta perlor har Utskottet föreslagit till 2 procents inkommande tull för de oinfattade, och 15 procent för de infattade. Ostuckne perlor upptagas ej, och ingen utgående tull finnes eller upptages för dessa artiklar. Jag hemställer, huruvida dessa varor, äfvensom Juveler och Mynt äro af den beskaffenhet att de böra beläggas med någon tull. De äro realiteter som kunna föryttras i hvilket land sorn helst.
Stats-Uts kottet: Hr Reutersvärds, Pehr Adam, motion, om skyldighet för embelsoch tjenstemän m. fl., som resa i kronans ärenden och på dess bekostnad att, der sig göra låter, färdas på ångfartyg; Banco-Utskottet: Hr Tornerhjelms, Rudolph, motion, ang:de rättighet för banken att beläna redan intecknade och på banken transportcrade skuldebref. Föredrogs ånyo Hr von Knorrings, Frans Emil, den Den a6 Februari c. m. fä 11 Jennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de förändring i stängsel författningarna. Hr Frih. o. Landtm, föreslog motionens remitterande till Lag-Utskottet. Hr von Rosen, Georg, ansåg den böra remitteras både lil! Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskm. Uppå derefter framställd propos. blefHr von Knorrings nu föredragna motion remitterad till både Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskm. Vid förnyd föredragning af SlatsUlskts d. 11 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 5, i anledn af K. M:s nåd. skrifvelse, om anvisande af ett särskildt anslag till vatteueom muni ca tioner och andra allmänna arbeten år 1840, blef detta utlåt, ånyo hegardt på bordet af Hrr von Hartmansdorff, Aug., samt Geyerstam, Gustaf. Företogs till pröfning StatsUtskrs den 22 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 6, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de all. Professoren P. H. Lings enkas lind. ansökning om bibehållande af den hennes man i lifstiden tillagda lönetillökning. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Stats-Utsk. har föreslagit, att pensionen må utgå til! enkan och hennes oförsörjda barn. Jag vill erinra mig, att Professor Ling var gift 2lne gångor och hade barn i begge äktenskapen.