Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfver väckt motion, om upplysningars meddelande, i anledning af devid Utskottets memorial N;o 15 bifogade Tabeller> rörande BancoVerkets tillstånd. N:o 43- Angående uppskof med återbetalning af ett från BancoDiscontVerket år 1818 utgifvet Lån. N:o 44* Angående förhöjning uti en andre Kamereraren uti LäneBanken från äldre tider tillagd gratification. Af den 8 dennesi N:o 45. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Memorial, om prag* ling af så kallade JubelRiksdaler. Från Lag - famt Allmänna Befvårtoch OecottotnieUt [Kotten: Af den 18 sistledne Julii t 125. Öfver Kongl Maj;ts Nådiga Skrif* 404 Den ii* Augusti e. m, veise, jemte åtskillige enskildte motioner, i frågan om Näringsfriheten , samt om förslag till nya Handelsoch HandtverksReglementen: trän LngUt [kottet: Af den 31 sistledne Julii: N:o 140. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betäokan-' de, i fråga om löftesmansrättighet att uppsäga borgen. Af den 7 dennes: N:o 141. Öfver Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående förklaring öfver 5 §. uti 25 CapRättegångsBalken samt 4 §. uti 3 Capr MissgerningsBalken. I anledning af gjorde anmärkningar, vid Utskottets förut afgifne Betänkande, angående förrymd Makas rättighet att träda i nytt gifte. Från Allmänna Befvärsoch OeconomieUtJkottet: Af den 9 dennes: N:o 359. I anledning af gjorde anmärkningar, vid Utskottets förut meddeldte Betän-i kande, angående användandet af den till Stä— derne donerade jord. J)cn II Augusti <*. i/i. 4°5 N:0 161.
Åkerbo härad består af Arboga lands-, Björskogs, Himmeta, Medåkers, Torpa, Kung Carls, Setterbo, Kungs-Barkarö, Köpings, Bro, Malma och Odensvi hela socknar samt 26j mantal af Vestra Skedvi och 151 mantal af Fellingsbro socknar, eller hela Kungsörs fögderi. Tingsstället är i Köping. Skinnskattebergs härad består af Skinnskattebergs, Gunnilbo och Heds hela socknar, samt 2|g mantal af Ramsbergs socken, samt tillhör helt och hållet Bergslags fögderi. Tingsstället är Bysala gästgifvaregård. Tredje domsagan utgöres af Norrbo, Wagnsbro och Gamla Norbergs härader. Norrbo härad består af Skerikes, Romfartuna, Skultuna, Harakers och Fläckebo hela socknar samt 161 mantal af S:t Ilians socken, alla tillhörande Westerås fögderi. Tingsstället är Hallsta gästgifvaregård. Wagnsbro härad består af lOOf mantal af Vester Fernebo och 5R mantal af Karbennings socken. Hela häradet tillhörer Bergslags fögderi. Tingsstället är Vester Fernebo sockenstuga. Gamla Norbergs härad består af Norbergs, Westanfors och Vester Wåla hela, samt 18g mantal af Karbennings och 3 mantal af Vester Fernebo socknar. Hela häradet tillhör Bergslags fögderi. Tingsstället är Norbergs by. Fjerde domsagan utgöres af Thorstuna, Simtuna, Öfver Tjurbo, Wäla och Ytter Tjurbo härader. Thorstuna härad består af Thorstuna, Österrunda och Hvittinge hela, 17 mantal af Huddunge, 24 mantal af Vester Löfsta, 16f mantal af Hernevi samt fs mantal af Järlåsa socknar. Af häradet, som i allmänhet tillhör Wäsby fögderi, tillhöra likväl hemmanen i Huddunge och Vester Löfsta, Salbergs fögderi i detta, samt hemmanet i Järlåsa tredje fögderiet i Upsala län. Tingsstället är Karleby gästgifvaregård.
/ ' HvartagSläiniSkOf, 3:e upplagan ä 3,25 G - BB0H1 lOfgielten. 2:a upplagan ä 3,25 I KUpéll, gj^~ 20 ÖRE. j JBARA 66. Härmed tlllkännagifves, att jag efter min moder Fru B, Sundemans frånfålle öfvertaglt den Ylleafrar,hon bedref i n:r 11 Artillerigatan, Ull och gammalt ylle mottages hä- danefter till spanad. Väfning af tyger, schalar, filtar m. m. hvarje dag i Klara Norra Kyrkogata 12, 1 tr. Hvar och en får s i t t ylle tillbaka i form af garn. O B S. Blott ett hälft hvarje kilo gammalt ylle I ti^ På Fahlcrantz lag hafva nyligen ™ » WffT [1351] o e h / Häftet innehål-! Endast n:r 1 —) \ ler mer än 50 ypdet präktiga brud(/ perliga illustrat. [utstyrselnumret)) jemte beskrifnin_fc " C » i — betingar ett fl I gar öfver drägter, 1 pris a f 4 0 Öre.) ) hattar, handarb., " TC1! Tio n:r lemnas (i (monogram m. m. jföri,5o; 20 för 2,50-} 2:a upplagan ä 1,70 V i d köp pa en gang af alla tre serierna erhållas de utan förhöjning i priset inbundna i två prydliga band. Julius BorgarfolK Stindes eller böcker Herrskapet 1, 3:e uppl., ä 2, ' _&gt;j II ä 2,oc I I I (» Fru W i l h e l m i n a »). Germania klädningstyget är ett nytt, nästan outslitligt, tjockt och varmt klädningstyg, som tillverkas i moderna mönster. Priset endast 4 9 öre metern K a n endast köpas hos tillverkaren A. Williamson, Stockholm. Vesterlånggatan 57, 1 t r. upp. rra Bucnholz 1 Orienten N. P.
Vid granskning af Fångvårds-styrelsens räkenskaper hafva 1863 års Revisorer, med förmälan, att fångvården tillgodokommit ersättning med 13,671 R:dr 75 öre för de dagsverken, som af femte kronoarbetskompaniet blifvit under året utgjorda vid Flottans varf i Carlskrona, hvaremot icke någon godtgörelse erhållits för 2:dra och 3:dje samt 10:de och Ilie kompanierna, af hvilka de tvänne förstnämnda varit sysselsatta vid Carlsborgs fästningsbyggnad och de sednare vid befästningarne å Waxholm och Rindö samt utgjort tillsammans 118,033 dagsverken, fästat uppmärksamheten derå, att det vore mindre konseqvent, att godtgörelse bereddes fångvården för de arbeten, som af kronoarbetskarlarne för Flottans räkning verkställdes, under det någon ersättning för de dagsverken, som i större mängd utgjordes för försvarsverket till lands eller för fästningsbyggnaderne, icke erhölles, samt att ej ens de genom arbetet fördyrade bevakningskostnaderna fångvården ersattes. Häraf blefve en följd, att räkenskaperne såväl öfver fångvården som fästningsbyggnaderna ej utvisade hvad kostnaden för hvardera i sjelfva verket utgjort, och att andra hufvufltiteln belastades med utgifter, som rätteligen borde drabba den fjerde, ett förhållande, som, i fall denna sednare titelns anslag till fästningsbyggnaderna icke medgåfve någon ersättning till fångvården för ifrågavarande arbeten, lätteligen kunde afhjelpas derigenom, att anslagen till fästningsbyggnaderna höjdes och till fångvården minskades med enahanda belopp.
Då nu ånyo föredrogos så väl Stats-Utskoltets, den 18 och 25 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 205, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 28, angående väckt fråga om indragning af Kongl. Nummer-Lotteriet, samt rörande åtskilliga dermed gemenskap egande ämnen, som sistnämnde Betänkande N:o 28, fann Ridderskapet och Adeln för godt att bifalla Betänkandet N.o 28 med det i Utlåtandet N:o 205 föreslagna tillägg. S. 1). Föredrogs ånyo och bifölls Stals-Utskottets, den 18 och 25 dennes på hordet lagde Utlåtande N:o 204, i anledning af väckta motioner, angående inventering i Kongl. Ränte-Kammaren och de betydligaste af de förvaltande Verkens cassör. S. D. e. m. Remitterades lill Constitutions-Utskottet en, i den ordning 29 §. Riksdags-Ordningen föreskrifver, af Herr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolphj anmäld anledning lill anmärkning emot Stats-Rådet. S. D. Remitterades till Constitutions-Utskottet en af Stats-Utskottet uti memorial N:o 256 anmäld anledning till anmärkning emot Stats-Rådet samt Föredraganden för Handelsoch Finance-ärenden. S. D. Återremitterades Bevillnings-Utskoltets den 18 och 25 dennes på hordet lagda Betänkande N:o 21, angående tull-bevillningen. Från Högvörd. Preste-Ståndet.
Om man genomgår våra äldre privilegier ända från 1500-talet, så måste man medgifva, att det icke uttryckligen nämnes såsom en af R. o. Ad:s rättigheter att vara representerad efter slägter, utan denna rättighet grundar sig blott på häfd, så vida som den bibehållit sig århundraden igenom och aldrig varit omtvistad. Privilegierne af 1617 äro de första, i hvilka jag kunnat finna spår till denna slägternas rättighet, såsom grund för Adelns representation, nemi. i deras 4 §. Sedan det i de föreg:de §§ blifvit bestämdt, att Riksens Råd skola utses af Svensk Adel, så heter det derefter i 4 §: ”Näst efter dessa fem Riksråds-embeten vilja vi förordna Riksens Råd och Kammarråd, hvilka alle skola af adlig stämma och svensk slägt afkomne vara.” Der sammanbindas adlig stämma och svensk slägt med hvarandra, och detta uttryck förekommer gång efter annan i våra äldre handlingar. 1626 års Ridd.Ordn. innehåller bestämmelser, både att slägterne skola representeras och huru de skola representeras. Man kan dock svårligen deraf, att äfven det förra härmed inkommit i en Ridd.Ordn., draga den slutsatsen, att äfven detta blifvit en ordningsfråga och upphört att vara en grundlagsfråga. Den nämnda Ridd.Ordn. stödjer sig nemi. synbarligen på 1617 års Riksd.Ordn., som var erkänd att vara en grundlag, och hvaruti det bestämdes att slägterna skulle representeras, och den förra (Ridd.Ordn. af 1626), hvari det tillika blef uttaladt, huru de skulle representeras, 304 Den 11 September. nemi. att blott en af hvarje slägt och att ätten ägde att utse sin hufvudman, är häruti, som i mycket annat, en ytterligare tillämpning af den sednare (1617 ars Riksd.Ordn.). Redan denna innehöll också det, att blott en af hvarje slägt skulle infinna sig vid riksdagarne, men 1(12(1 års Ridd.Ordn. bestämde tydligare, huru denna representation skulle verkställas.
Men när han märkte att jag var för svag, tackade han mig, såg sig omkring med en vid blick, vände huvudet mot solen, slöt ögonen, log och lade sig till ro mot den böljande gungflyn, så tryggt, som om den varit den moder, vars kärlek han så länge och så förgäves längtat efter. En hel minut flammade myrn med denna underbara människoblomma ... Så andades den jublande ut ... Ett helt dygn satt jag orörlig på stenen och stirrade ned i mossen, mera död än han, ty jag såg inte ens solen. Olof, som kom, fast för sent, stannade hos mig några timmar, sedan gick han och skaffade hjälp. Till sist förde de mig därifrån med våld. I månader låg jag på min bädd — dödsrammad till anden. Prästen hade tagit reda på plånboken och skrivit till föräldrarna, men först på sensommaren kommo de hit upp »för att se på platsen». Modern, hon som bara kunnat ett helt: »att vara sexton år en gång», en tarvlig kvinna, fast vacker, var insvept i en lång krusflorsslöja och grät vardagstårar; men styvfadern, en fet, ouppfostrad man, om man så vill, var full av helgdagsgråt. Då kom viljan att stiga upp; jag fick håg att följa honom dit ut. Hon fick inte komma med, fast hon bad och vägen var säker nog nu på höstsidan. Nej, hon fick inte, hon fick inte! Styvfadern talade och talade. Han talade om hur älskad gossen varit, hur hela nationen i Uppsala skrivit och beklagat dem — hur älskad han varit av alla, utom möjligen av en ... Här avbröt han sig och hostade. Han talade bara om gossen, hur härlig han varit, hur god mot syskonen, hur god mot alla och hur begåvad. Alltid numro ett! Han talade och grät, grät och talade, men jag kunde inte gråta, jag ... Moderssorgen är visst sådan ibland! De hade med sig ett marmorkors, men det förolyckades under vägen dit ut. De skickade hit ett nytt, men det gick på samma vis med det. Marmorkors åt honom, Sol-Hans? Det skulle bara ha tyngt honom. Luta dig fram, långt, långt fram ... Ser du något vitt glänsa långt därute på myrn bland det skimrande gulröda?
O, skam och vanära! Jag får min lön doppad i förödmjukelse och mot hon får vara tankfull, sorgsen, missnöjd, när hon bepladdra, hoppa, komma, då han hvisslar, och vara Hon är fri, derför att hon arbetar; derför vill jag LAGMANSKAN. också arbeta och vara fri! Om jag blott hade krafter! Ni är upprörd, fru Margit. MARGIT. Ja, det är jag! Undrar ni på det? HOFMÄSTAREN in. Scen IV. DE FORRE. HOFMÄSTAREN. HOFMÄSTAREN. Förlåt, fru Margit, men jag sökte herr Bengt. Hvad vill du? Jag har inte sett honom på åtta dagar. HOFMÄSTAREN. när det är främmande inne. Jag skulle... jag tänkte... ja, jag vill inte säga MARGIT. det, ty för mig fins inga förödmjukelser, mer än en; du är orolig att du icke skall få din lön? Säg ut! HOFMÄSTAREN. Du ville nog, men du törs inte. Jag skall säga Icke orolig, men... MARGIT. I det närmaste! Nå, det är mycket naturligt... (öppnar skrinet.) jag aldrig väntat mer af, ty jag kände dig förut. Gå! HOFMÄSTAREN. Här har du! Du är fri! Dig har Åh, kära fru! MARGIT. Gå! HOFMÄSTAREN skamsen, går. Fattig, men stolt! Det är rätt! Scen V. MARGIT. LAGMANSKAN. LAGMANSKAN. Hvar är herr Bengt? MARGIT. Han gömmer sig, ty han fruktar dessa slags besök! fråga... Förlåt mig, kära, men för himlens skull får jag MARGIT. Hvar jag tar pengar ifrån? Det får ni icke veta. LAGMANSKAN. Fru Margit, fru Margit... MARGIT. er. Jag har sålt mina smycken. Denna missskap. Farväl! Efter ni misstänker mig, nödgas jag skryta för tanke och denna bekännelse gör slut på vår bekantLAGMANSKAN. Stöt inte bort era vänner... MARGIT. gå ändå.
belat be af £)g, till odg meb får året 1834, bemiljabe eptra angågv åberopa $01 £>g i alin befar ben fpecigfa utrebning oc| reglering gåraf, forn i ^år M åxongl.^ogt unber benna bag agåtna unberbåniga grifmelfe finneg intagen. fU II»- ©om'XSi, i affeenbe på åfmerfFoften å StafSmerfetS infomger famt biSpofttiouerne bera, funnit någon utbetalning icfe bora ega rum utaf be öf? merjFott, gmilfa, feban ben mib benna fRiESbag merfgållbe
För beräkning af den skuld å jorden, som efter nämnda tid tillkommit, och den, som vid 1858 års slut förefanns, erbjuda sig två vägar, efter hvilka kalkylen för jemförelse blifvit uppställd. Den ena upptager beloppet af alla inteckningar, hvilka från och med 1835 blifvit beviljade, med afdrag dels för de under tiden dödade, och dels för andra belopp, hvilka, enligt hvad ofvan är antydt, anses böra afgå. Den andra åter omfattar allenast de inteckningar, hvilka under sista årtiondet, från och med 1849—1858, blifvit beviljade eller förnyade, äfven i detta fall med vissa afdrag. — Då en meddelad intecknings gällande kraft är inskränkt till tio år, kan intecknings summan vid tionde årets slut icke öfverstiga beloppet af de inteckningar, som under årtiondet tillkommit eller blifvit förnyade. Enligt förra beräkningssättet visar förbållandet sig sålunda: Inteckningssumman vid 1834 års slut . r:dr r:mt 107,000,000. Åren 1835—1858 beviljade inteckningar » 571,00(),000.gyg qqq qqq Afräknas de under samma tidrymd dödade 175,000,000. Återstå r:dr r:mt 503,000,000 Härifrån måste dock ytterligare afräknas: a) Beloppet af de förnyade inteckningar, hvilka under en följd af år blifvit upptagna bland de beviljade. Detta belopp kan, med ledning af hvad en del domare under äldre åren rörande sådana förnyade inteckningar uppgifvit, beräknas lill 8,000,000. Transport 8,000,000. 503,000,000. 79 Transport 8,000,000. 503,000,000 b) Sådana inteckningar, som till följd af uteblifven förnyelse förfallil, utan att hafva blifvit vid domstol dödade. Enligt hvad ett större antal domhafvande upplyst, uppgår summan af dylika inteckningar årligen till stort belopp.
Jag åter vågar påstå att om ett Exempel vid 1809 års Riksdag kunnat uppgifvas af en sådan Skogsförsäljning på ett för Staten så ofördelaktigt sätt, som det i mitt Memorial omnämnde, hade säkert dessa af Patriotisme lifvade Ständer al drig fattadt ett beslut , som i sin tillämpning ådragit Staten och dymedelst Massan af Nationen stora förluster, och hvilkas belopp endast derigenom förminskats, att de af en Delägare till Recognitions-Skogar gjorde ansökningar om dessas Skatte-lösen, dels ej medhunnits, dels blifvit hvilande i Kongl. Kammar och BergsCollegierne, och således Skogarne lyckligtvis, till vinning för Kongl. Maj:t och Kronan, räd dadé åt Nationen, hvars Representanter jag vid detta Riksmöte hoppas om deras användande lära förordna på ett för det Allmänna formonligare sätt. Af hvad jag nu haft äran anföra vagar jag tro, det den af mig framställde frågan ej varit obehörig. Min enskilta öfvertygelse är, Den 2 Februariir 4S att hvarje sak, som framställes utan afseende på Personligt Interesse , och hvarigenom Fäderlandet väl åsyftas , alltid är och blir behörig. Herr Heykensköld, Carl Gustaff anförde skrifteligsn: Nyss kommen till den ålder att jag vid denna Riksdag ägde rätt härstädes för första gången intaga säte, hade jag föresatt mig och äfven ansedt för min skyldighet, att under detta Riksmöte med stillatigande afhöra de Motioner och Öfverläggningar, som kunde förefalla, öfvertygad, att det är bättre af andras erfarenhet söka upplysning än att af brist derpå begå misstag, och jag skulle ej heller nu hafva brutit denna tystnad, om jag ej ansedt mig dertill förbunden, i anledning af en värd Ledamots, Herr Majorens Reuterskölds, uti förmiddagens Plenum den 24 Januarii uppläste Memorial.
Dock återstår mig intet annat val, om icke Eders Excellens visar mig den nåden att taga denna tidskrift under sin höga protection och behaga anförtro den uteslutande åt min uppsikt och mitt ansvar, då en censur, som man brukar och anser som ett correctur att beröfva mig den frihet, alla skriftställare hafva, icke blott strider mot min ära, utan också alltid skulle vara ett hinder och uppehåll för själfva saken. Eden och de offentliga plikter, i hvilka jag står, skola borga för, att jag aldrig skall missbruka denna nåd, äfven om mina afsikter eljes kunde vara tvifvelaktiga. Jag skulle därigenom snarare sporras att på det sorgfälligaste undvika allt hvad som kunde hafva endast sken af anstötlighet mot religion, stat eller goda seder. Jag skulle icke hafva företagit mig att med slika småaktigheter afbryta Eders Excellens’ viktiga göromål, om icke min ära, min timliga lycka och den enda uppmuntran, som mina härvarande besvärliga göromål och öfriga förtretligheter lämna mig öfrig, vore afhängig häraf. Blifver mig också denna källa undanhållen, vet jag intet hjälpmedel mera, att i framtiden anständigtvis uppehålla mig här. Med den djupaste vördnad har jag den äran att framhärda Eders Excellens’ underdånige tjänare J. F. Struensee. Altona d. – Ja – säger Rantzau, i det han lägger bort pappersbladet – detta är onekligen högst behjärtansvärdt. Men hvad tror ni er vinna med den här skriften? – Min rätt! Ingenting annat än min rätt som medborgare! svarar Struensee med ögonen glänsande af återhållen lidelse. – Det lyster mig se, om friherre Bernstorff vågar undanhålla mig den! – Ack, min vän – och Rantzau rycker på axlarna – ni har ännu illusioner! Rätt? Rätt är makt – därför skall doktor Unzer alltid få rätt i den här tvisten. Bernstorff är en diplomat – en nattmössa, som ligger i händerna på pietisterna. Den mannen har ingen ryggrad – och vet aldrig hvad han själf vill. – Men han har åtminstone en smula intresse för vittert skriftställarskap.
Sundhets-kollegii granskning ingifna, vederbörande Redogörare anfört, att sedan uti Eders Kongl. Maj:ts och rikets Kammar-rätt anmärkning vid samma Stuteris räkenskaper för år 1832 blifvit väckt deröfver, att rabaltering å medikaments-räkningar icke iakttagits, samt Kongl. Kammar-rätten ålaggt dåvarande Stuterichefen, Hot-stallmästaren C. A. Ehrengranat, att godtgöra hvad såmedelst under åren 1827 till och med 1832 icke blifvit rabatteradt, Eders Kongl. Majit, uppå häröfver af bemälte Hof-stallmästare anförda underdåniga besvär, genom nådigt bref den 28 April 1837, hvaraf bestyrkt transsumt härhos i underdånighet bifogas, förklarat de till stöd för Kongl. Kammar-rättens utslag åberopade författningar icke vara i då förevarande fall tillämpliga samt befriat klaganden från den honom ålagda ersättningsskyldigh :ii: och då Apothekare således ej äro förbundne att å till Stuteriet levererade medikamenter lemna rabatt, drager Redogöraren häraf den slutsats, att de icke heller äro skyldige till Kongl. Sundhets-kollegii granskning ingifva sina räkningar. De nådiga remisshandlingarne återfölja, och Stuteri-öfverstyrelsen framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, D. SILFVERSTOLPE. Stockholm d. 29 December 1863. J. A. Lundström. Till Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen. Enligt mig af Stuteri-chefen, Herr Hof-stallmästaren, Riddaren och Kommendören m. m. J. "W. Beijer gifne ordres, får jag härmed ödmjukeligen afgifva förklaring öfver den af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkning emot 1861 års räkenskaper vid Ottenby Kongl. Stuteri.
Under förutsättning att dessa motioner icke hos Rikets Ständer vinna annat afseende, än hvad Utskottet uti berörda utlåtande hemställt, kommer i anledning af nämnda framställningar icke någon rubbning uti den af Kongl. Majit föreslagna beräkning beträffande nyssnämnda fyra inkomsttitlar för instundande statsregleringsperiod att ega rum, och då, hvad särskildt angår nu ifrågavarande inkomst, som vid 1860 års statsreglering antogs till 16,000 r:dr, men 1863 beräknades till endast 15,000 R:dr, densamma under åren 1861 —1863 i medeltal utgjort 16,949 R:dr, torde den, under berörda förutsättning, här kunna beräknas till samma belopp, som 1860, eller 16,000: — 6:0) Koppar-räntan beräknades 1860 till 1,500 centner å 70 R:dr, eller 105,000 R:dr; men 1863 endast till 1,100 centner å 67 R:dr, eller 73,700 R:dr, Enär denna ränta under åren 1861—1863 i medeltal utgjort 1,142 centner, synes, under nyssberörda förutsättning, det under år 1863 antagna belopp, 1,100 centner böra bibehållas, men då medelpriset å koppar, som år 1863 var 67 R:dr 86 öre för centner, år 1864 uppgick till 70 R:dr 8 öre, torde, i enlighet med hvad Kongl, Majit föreslagit, dessa 1,100 centner böra beräknas efter 69 R:dr per centner till 75,900: — 7:o) Tiondelackjern. Inkomsten häraf beräknades vid de två sednaste statsrcgleringarne till 17,000 centner, motsvarande a 2 R:dr ett värde af 34,000 R:dr, och har under åren 1861 —1863 i medeltal uppgått till 16,192 centner med ett värde af 41,023 R:dr.
Jag är ej emot, alt Fullmägtige få anticipera på de bestämda anslagen, ty i händelse cursen faller, bör summan, hvarföre silfver köpes, vara så illimiterad sorn möjligt. Men att låta anticipera på dessa summor, utan att bestämma en viss curs, hvarutöfver Fullmägtige ej få gå, anser jag både obetänksamt, och i högsta grad olämpligt. Mig synes således 128 sk. böra vara den curs, utöfver 394 Den 16 O c t o ber e. m. hvilken Fullmägtige icke böra få upphandla silfver. Herr Rosenblad: Under discussionen inom Utskotten har man trott sig finna, att utsättandet af ett maximipris endast skulle reta speculanterne till högre pris. Deremot då man icke utsätter någon summa, betager man Börsen möjligheten att tvinga Banken till hvad pris som helst. Enär man sett, att Banken i denna sommar uppköpt silfver till högre belopp än den summa, till bvars anskaffande man nu äger arne år, så kan jag ej finna, huru man kan hysa några farhågor i detta afseende; jag tillstyrker derföre bifall å Utskottens förslag. Herr Hjerta: Jag inser fullkomligt behörigheten af Friherre Cederströms fruktan så mycket mera, som jag tror, att det i dessa dagar visat sig, att man trott sig kunna tvinga Banken, att betala a tout prix, fastän raan ännu icke borde tänka på några sådana speculalioner. Jag inser visserligen, att det förhållande kan äga rum, att cursen kan uppdrifvas till i3a ja ända tili i/jo sk. och att vi då ej om 2 år kunna verkställa realisationen; men jag anser mig också böra förklara, att jag tror det vara möjligt att uti de reglementariska föreskrifterna motarbeta ett sådant förhållande; ty då bemödandet i denna del endast kan utgå från eu klass medborgare, kan det läU Den 16 October e. m. 3g5 teligen tillintetgöras genom lemnad rättig/ het åt Fullmägtige, att, då de se exporthandlanderne hålla på vexlarne, afslå alla lån på exportabla effecter.