Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti denna kalkyl har väl icke kunnat iakttagas den högre beskattning, hvilken blifvit lagd på bränvinsbränningsredskap, som drifves med ånga, enär uppgift på antalet af begagnad så beskaffad redskap saknats; men ehuru kalkylen sålunda i detta hänseende utvisar mindre inkomstbelopp än det påräkneliga, samt Utskottet för öfrigt icke heller förbisett att den betydliga minskning i bränvinspannornas antal, som ifrågavarande år inträffat, i väsendtlig mån torde böra tillskrifvas de af föregångna missväxter oerhördt uppdrifna prisen å spanmål, och anledning följaktligen må förefinnas alt bränvinspannornas antal åter tilltaga, anser Utskottet sig likväl, då förhöjning af beskattningen vanligen tillförene åstadkommit minskning af panneanlalet, icke böra tillstyrka Rikets Ständer att antaga bränvinsbränningsmedlen till högre belopp, än det ofvanberörde kalkyl upptager, eller . 647,400: Summa 5,873,400: Slutligen anser Utskottet sig böra anmärka, att i de af Bevillnings-utskottet vid föregående riksdagar afgifna, med förevarande likartade betänkanden jemväl tidningsoch kortstämpelafgifterna blifvit upptagna; men att Utskottet, då dessa afgifter ingå till riksgälds-kontoret och endast af dess räkenskaper kunna inhemtas samt Stats-utskottet i sina beräkningar af nämnde verks inkomster och behof upptager beloppet af ifrågavarande afgifter, ansett serskildt förslag derom här icke erfordras. Stockholm den 3 Augusti 4848.
Solen steg dock allt högre och högre, men utan att vilja bilda någon skare på snön, om den ock på Vegas svarta skrof, kanske med tillhjelp af värmen i dess inre, redan den 14 mars smälte så mycken snö, att små istappar kunde bilda sig vid relingen. Det var ett af de många bedrägliga vårförebud, som helsades med förtjusning. Strax derpå inträffade dock åter stark köld, som höll i hela april månad, under hvilken luftvärmen aldrig steg öfver –4°,6 och hvars medeltemperatur var –18°,9. Maj ingick med en köldgrad af –20°,1. Den 3 visade termometern –26°,8, och endast några få timmar hade vi under »blomstermånaden» blidväder med en lufttemperatur af +1°,8. Äfven början af juni var mycket kall; den 3 hade vi –14°,3 med en medeltemperatur för dygnet af –9°,4. Ännu den 13 visade termometern vid midnatt –8°,0, men samma dag vid middagstiden egde under svag sydlig vind en plötslig omkastning rum, och efter den tiden sjönk termometern i det fria endast undantagsvis under 0°. Snösmältningen och snöafdunstningen började nu och fortgingo med sådan hastighet, att landet i slutet af månaden var nästan snöfritt. Under hvilka förhållanden detta skedde visas af nedanstående sammandrag af temperatur-iakttagelserna vid Pitlekaj från den 13 juni till den 18 juli 1879: Juni Max. Min. Med. Min. Med. De tal, som maximikolumnen innehåller, äro, såsom man ser, ingalunda synnerligen stora. Att det ofantliga snötäcke, som nordanvindarne hopat på stranden, oaktadt denna låga värmegrad kunde så hastigt försvinna, beror tydligen dels derpå, att en mängd af den värme, som solstrålarne föra med sig, direkt verka till snöns smältning, utan att solvärmd luft användes som mellanlänk eller värmetransportör, dels derpå, att de om våren rådande vindarne komma från hafvet i söder och, innan de nå nordkusten, passera betydande bergshöjder i det inre af landet.
Men när hon en vacker dag fått fatt i honom midt för den röda grinden och afskurit hvarje möjlighet till flykt, gaf hon sig god tid att lägga sin beundran i dagen och nypa honom i bronskinden och köra fingrarne igenom lockhåret och säga honom, att han var den härligaste unge, som gick i två skor. Olli stod mycket allvarsam och mycket oberörd, tills hon fick den goda ingifvelsen att fråga honom, om de skulle dansa, och han sade: » Ja. » Men att ta ' Olli om handlederna och svänga honom rundt, det var detsamma som att få se honom le; tänderna lyste bakom de små läpparna som hvita kärnor inne i en liten frisk röd frukt, och det kom en grop midt i den lilla bronshakan. Olli sjöng, och Olli stampade takten med ett sådant eftertryck, att hans små fasta knän spände ut hälen på strumporna och två knappar, som måtte ha suttit mycket lös, dansade ur tröjan. «Mer, tant, mer, » bad han; han kunde inte stanna, den lilla strupen var så full med sång, som om den suttit i en fågelhals, och det for så mycket danslust ner i fötterna. » Olli, » kallade en röst inifrån den lilla röda stugan, men uär ingen Olli kom, visade sig en lång slank kvinnofigur i dörröppningen ocb försvann igen efter ett ögonblick. » Olli, » lät det återigen denna gång inifråu förstugan, » det är middag, Olli. » Det var ingen annan råd än att tant Astrid fick dansa fram till dörren med honom, och så kom det sig, att hon fick göra bekanskap med den tafattaste och mest förtjusande kvinna hon någonsin sett. Ollis mamma behöfde ingenting säga, hon behöfde bara bli röd öfver det smala, hvita ansiktet och se upp med de blyga ögonen för att vinna Astrid. » Nej, sannerligen om jag förtänker honom, att han tog henne, » sade hon för sig själf, när hon vändt ryggen åt den röda stugan; — det var ingen hemlighet i den lilla villakolonien, där hon bodde, att artisten Bäck gift sig med en modell, och det fanns godt om folk, som beklagade honoro.
Ilet qrantum lifsmod och nerfkraft, som ynglingen nnderstundom, särileles vid högskolorna, nedlagt i glaset, bonslösat vid spelbordet eller i de nattliga orgierna, har den unga.qvinnan vanligen sparat ihop att ilermed fylla de luckor i arhetet, som hennes ringare kroppskraft kunde ha latit uppkomma. Och för ufrigt klagas det ej lika mycket öfver gossars öfveransträngning som öfver flickors? Det skall väl komma bada tillgodo, n&amp; de väntade stora reformerna i undervisningsvilsendet genomföras som skola göra läroverket ej blott till en skola för universiteten. utan fur Itfutt. Och vi hoppas, att de modifikationer i undervisningsplanen, som mrlrtr göras, om principen om samundervisning blir erkänd. skola leda till fördel för ej blott flickan, utan äfven gossen. 118 G3 vi nu an betrakta särakildt förbållandena i virt land, s3 framställer sig ännu en synpunkt, dm ckonon * rh. I ett fattigt land som Sverige, eger denna sida af saken synnerlig vigt och kommer väl ock troligen att blifva den, hvilken p3 andra kammarens majoritet kommer att visa sig ega största Ofvertalningsförmågan, d i det gäller an bifalla eller förkasta Herr Hedins motion. Man brukar anse det som en otur, d i man i en familj får minga döttrar, och det är tydligt, att s i länge staten endast sörjer för gossarnes uppfostran, är dena nr ekonomisk synpunkt visserligen fallet Hum skall icke t. ex. den stackars underordnade tjenstemannen med 4 h 5 flickor sucka och vindas öfver sitt olycksöde, d3 antingen hälften af hela hans irslön skall g3 i t att hilla dem i en högre flickskola eller de stackars barnen få blifva utan grundligare undervisning och låta sig nöja med att p i bildningens stege stå niigra pinnar lagre än deras far och mor och umgängesvanner. Under tiden sänder hans medbroder i embetet, med sanima lön som han. sina 4 i 5 gossar nästan afgiftsfritt i statens skolor. Och i sinom tid ser han dem ha fri väg öppen för sig hrart som helst i lifvet, ja till statens högsta platser, om de duga derfor. Ar &amp; nu rättnisa?
Desia betänkligheter kunna hos mig icke uphöra, förr än jag ser den wäxande Samhälls-förmägan, ester hand och i den män hon upkommer, amvändas at efter bokstaswen fullgöra Samhällets förbindelser. >— En klok och redlig enftilld man, som ulgifwit flera Skuldsedlar, an han med sin ärliga inkomst och utan at beröfva sig sjelf förlaget til den näring han drifwer, pä en gäng förmär inlösa, stall troligen uphöra at utgifwa flera Skuldsedlar och utfästa sig at ärligen inlösa uägra af de redan utelöpande. Han kan pä detta sätt upfylla sina förbindelser; hans näringsfång uphör icke at wara riktande; hans Skuldsedlar antingen bibehälla eller äterwinna deras rigtiga wärde; och hans (tieäir förblifwer orubbad. — Gäldbundna Stater göra förmodcligen wäl, enär de följa detta cxemxel af föruuft och redlighet. Jag fär harwid tillägga, at jag alldeles förenar mig med Ofverste Lcllöläebranll, i det wigtiga och med närwarande fräga förenade ämne, som af honom, under Ridderstapets och Adelns sidsta sammankomst lil öfverläggning framställdes. LO 6Z4 Friherre ^Väell värö, kiric 6örsn, uplaste til krorocollsr följande: Da Kgl. Maj:t, enligt Desi Nådiga propolirion, äskat Riksens Ständers utlätande, mogna omprovande och råd lil Penninge-werkets förbättrande., och Hemliga Utskottet inkommit med sit projc5k i detta smara och grannlaga ämne, sär sag nu äran utbedja mig Ridderskapers och Adelns tålamod at afhöra be Betänkligheter, som hos mig upsiact.
Botaniska samlingar, Widegrens, inköp af 166. Brandförsäkringssummans förhöjning för R. St:s hus 61. Brefbäringsskyldigheten, återlemnande af motion om 7. Brist å 1846 års anslag till Skrifmaterialier m. m. å5;te Hufvudliteln 61. Brobyggnader, mindre, anslag till 163. Bryntesgården Linderfva, befrielse från arrende af 115. Eränvinsbrännings-afgiften, votering om 322. Byggnad mellan Carl d. XIII:s Torg och Oporahuset . 10. Byggnads-föreningen i Stockholm, anslag till 297. Byggnadshjelp vid mindre komministraturer 135. Bålsmansbeklädnaden, anslag till 86. Båtsmän? förhöjde pensioner för 90. deras förseende med kojer och tecken ... 86. talmar, hamnbyggnad derstädes . upplåtelse af arrende-inkomster till dess dom' kyrka . 168, 226. 203. upplåtelse af jord till kyrkogården derstädes . 204 Carnlibetjening, tillökad vid Stats-utskottet 2. Carl den XIlLs torg, byggnad deremellan och Opera - huset 10. 6 Nuraaiern i Betänkandet ra. m. Carlsborgs fästningsbyggnads fortsättning år 1851 11. Carlshamn, anslag lill en tecknisk skola derstädes 87. och Åsnen, Jernväg mellan 163. Skeppsbyggeri-Institutet derstädes 163. Station, indragning af de till dess kassa inflytande arrenden 128, 260. Anslag till en tecknisk skola derstädes . 87. d:o till en Navigations-skola derstädes . 87. d:o till Skeppsbyggeri-Institut derstädes 87. Carolinska Institutet, anslag till 89. Cellfängelser, anslag för 160, 223. Chalmerska Slöjdskolan i Götheborg, anslag til 87. Charta Si g illa ta, kontroll å tillverkning och uppbörd af . 244. Charta' Sigillatwverket, anslag till 88. balancerade medel uti dess rä - kenskaper 30.
Naturligtvis talade han ej om för mig, att han gör henne sin kur, det vore i mer än ett hänseende ogrannlaga, samtidigt med att han försäkrar mig, att han ej vill taga mitt nej för afgörande, fast jag så många gånger sagt honom, att det är oåterkalleligt. I går var han ovanligt aimabel mot mig. Det var nog min egen skuld. Jag brukar vanligtvis hålla honom på afstånd. Nu försökte jag af intresse för Petra få litet reda på honom för att se, om jag dömt honom för hårdt. Det kunde ju vara en möjlighet, att jag såge honom i ett annat ljus, om jag kunde vara fullkomligt opartisk. Jag försökte lägga band på min aversion. Han förde själf samtalet på henne. — Jag råkade i går fröken Ström ifrån Norrland, sade han. Hon talade om er i de mest entusiastiska ordalag, och jag var nog raffinerad att låtsa, som jag ej kände er för att få nöjet höra så mycket mer. Jag roade mig med att göra några inkast, men det var som att tala för döfva öron. Ni kunde inte låta bli att beundra fru Kruse, om ni kände henne, sade hon. Apropos, ni har inte talat om för fröken Ström, att ni och jag äro gamla bekanta. Hvarför har ni inte gjort det? Hvad ligger under detta! Det är alltid svårt att förstå sig på vackra fruar; men bland alla vackra kvinnoproblem är ni det svåraste att lösa. Han försökte lägga in i sina ögon ett ömt uttryck. — Vi ha verkligen inte talat om er de gånger jag råkat fröken Ström, sade jag kallt. Det är också sant: hans namn har aldrig blifvit nämdt oss emellan. — Nå hvad säger ni om henne? fortsatte han försiktigt. — Jag tycker om Petra Ström, svarade jag genast. — Vore jag fruntimmer, skulle jag troligen också göra det. Hon är ingen konkurrent, och det är nog en liten snäll flicka. Och godt omdöme har hon. Det var inte första gången jag märkte det i går. Hans uttryck sade mig så tydligt, att han nu märkt hvad han inte märkte första gången, att det kokade inom mig. Jag lämnade honom. Strax därefter kom von Dittner fram till mig.
I stället förs ’*af de fleste röstegande Invånare’* etc. torde få införas: ”af de fleste Jordegande brukande Invånare i hvarje Stad må det bero att bestämma, huruvida den brännvinsbränning, hvartill Staden, efter värdet af dess jord, är berättigad, skall eller vill utöfvas af dem, eller upplåta» för Stadens gemensammma räkning, och om” etc. — Bih, till Rikt. ' Enligt 2 Art. 2 §. föreslå* följande Tariff: Enkla Verk. Afgift, Enkla Verk. Afgift. Pann e» R:dr sk. Pannerymd. rymd. R:dr sk. Afgift. Enkla Verk. Afgift. P anne' rymd. R:dr sk. Pannery md. R;dr sk. ’Det torde kanske anses förmätet, att jag ännu en gång vågar uttala min mening i brännvins-frågan, men då den angar panneryindsafgiften, så kan jag ej underlåta yttra mig öfver de derföre projecterade Tariffer, hvilka ingalunda kunna antagas för bättre än Tariffen i Kongl. Kungörelsen den 19 Maji 1834, som här blifvit klandrad såsom oförenlig med rigtiga grund-principer.” ”1 enlighet med gamla Tariffen, fram. ställa äfven de nya lägsta och högsta pannerymds-afgiftens utgående per kanna beräknad, sorn till principen ingen lärer klandra; men för uppställde 11 classen deremellan finnér jag inga grundsenliga principer vara iakttagne, hvarken till indelning eller berak, ning, som likväl icke böra förbises, om alla medborgare i Samhället skola ernå lika rätt”. ”Då all beskattning, af livad slag som helst, bör vara fotad på rättsenliga grunder, måtte det tillåtas mig fästa Höglofl.
Utsk. synes mig för sitt afstyrkande hafva valt särdeles svaga skäl, nemi. att R. St. tillförene tvänne gånger afslagit dylikt anslag och att icke några förändrade omständigheter sedermera inträffat. Det sednare åtminstone är helt och hållet ogrundadt; ty om någonsin i något fall förändrade omständigheter inträffat, är det just i fråga om nykterhetens sak, hvilken är beroende af opinionen i landet, och denna åter har undergått en högst betydlig — en högst lycklig förändring. Jag förnyar min anhållan om återremiss. Hr von Koch, Nils Sam.: Jag instämmer fullkomligt i hvad de föreg:de talarne yttrat. Propos. till bifall å förevar:de punkt blef härefter framstäld och besvarad med starka Nej, jemte åtskilliga Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstålde, om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärku.-ne föranleda till återremiss, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte några Nej, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. 15: Je punkten. Bifölls. 16:de ■punkten. Hr von Hartmansdorff: Jag erkänner visserligen, att de anmärkmr Utsk. anfört såsom skäl för sitt afstyrkande kunna med fog göras. Men jag får likväl underställa Ståndet, om det är skäl all afslä molioneu, nian att laga henne i närmare öfvervägande. Hon har blifvit väckt af H. Ex. Gr. C. A. Löwenhjelm. Del är således troligt, att denne man icke framställt sitt förslag ulan samråd med sin broder, vår utmärkte minister i Paris. Nu är motionären icke tillstädes och kan således icke utreda saken, hvilket han eljest tvifvelsutan gjort. Men dä vi veta, att icke blott en mängd Svenska handtverkare och konstnärer, utan äfven mångfaldiga andra landsmän, hvilka alla tillhöra den evangeliskl-lutherska bekännelsen, uppehålla sig i Paris, kan det icke vara likgiltigt för dem, om en Luthersk kyrka finnes i Paris eller icke.
Författaren inskränker sig vid tillkännagifvande, att uti alla de länder der man studerat den stora och svåra beskaltnings-vetcnskapen, är en vida skarpare chartse-författning införd och hörer lill den mest gifvande och minst tryckande af alla statsintrader. Jag anhåller vördsamt om remiss till Bevilln.Ulsk. Dessa motioner begärdes på bordet. lii Sand strömer, Anders 1*eter, npläste en sålydande motion: Bland de bördor, som trycka jordbruket, är skjutsniogsbesväret särdeles betungande. Genom den i sednare tider ulkomne författning om entreprenaders lillvägabringande har väl i så måtto en väsendtlig fördel vunnits, alt de sk julsskyldige, med begagnande deraf, kunnat bereda sig befrielse ifrån Jörbindelsen att in natura fullgöra ifrågavande onus och åtminstone undgå den serdeles förderfliga hållskjutseo. Men' emedlertid qvarstår dock, äfven på delta sätt, det obilliga och tryckande uti den ytterst ojemna fördelningen, såsom helt och hållet beroende af de större eller mindre skjutsningar vid de gäslgifvaregårdar, hvartill hvarje hemman är anslaget, samt det antal hemman, hvaraf hvarje olika skjutslag är indeladt. Att enlreprenadbidragens belopp således mäste blifva högst olika, är lätt funnet och äfven af erfarenheten bekräfladt. Såsom exempel derpå må nämnas, alt desamma uti Skaraborgs län omvexla emellan 30 sk. 8 rst. och 36 R:dr b:ko per hemman; och att några gäslgifvaregårdar finnas, der skjutsen, genom entreprenad, besörjes endast emot. den högre skjutslegan. Hemman finnas äfven, som, ehuru skyldige att utgöra skjuls, äro derifrån helt och hållet fria, emedan de, i anseende till lägel, icke kunnat lill något skjulslag indelas. Sannolikt är ock förhållandet enahanda i de flesta andra delar af Riket.
E O. Aman. i Riks-Årchivet. Hist. Docens.” Litt M. Stats-U Iskot teti Utlåtande, N:o 182. 65 Litt. M. Halmstadh den 19 Junij förmiddagh föredrogs effterfölliande ährender för Hans Excellentz Herr Jplian Gyllenstierna och aff honom Resolverades / Prästerskapet af Fauråhs och Humble Härader förmedelst deras insinuerade suppliqve. 2:do. Förfrågade sigh Prästerskapet huruledes medh Stedzmålilen af dee Gårdar, Bohl och IIuuss förhållas skall som Kyrckiorne hafwe sitt Landgille uthaf, men det Extra till Privatt Personer förländt. Resolutio. f örblifver widh det som redan häröf:r uthi Landzhöfdingens punchter ähr Resolverat. Rätteligen afskrifvet intyga: Stockholm den 22 Jan. 1845. C. G. Styffe. Wilh Tham. Hist. Docens. Likheten med Afskriften af Original-Afskriften betyga: E. T. Heurlin. J. Fredr. Ek. E. O. Canzlist i Hög v. PreNotarie. ste-Slåndets Canzli. Bih. till R. St. Häruti hafva instämt Biskopen m. m. Hedren, Doctor Björkman, Prosten Odelberg och Doctor Hallbeck.
Kronans ångfartyg icke må vara i saknad af fullt skickliga personer till nödig uppsigt öfver machinerierne, Sials-Utslollets Utlåtande, H'.o 38. 3 tillstyrker Utskottet, att det sålunda äskade anslag, 1,500 R:dr, måtte af Rikets Ständer bifallas. d) Tillökte löner och arfvoden för Undervisningsverkets ordnande 3,870 R:dr. Dessa medel äro afsedda för utvidgning af den i Carlskrona befintlige Läroanstalt för Sjöcadetter; och ehuru Utskottet, för sin del, måste medgifva att en sådan Inrättning företrädesvis till Carlskrona bör förläggas, har Utskottet likväl icke ansett något anslag af statsmedlen böra beviijas för ifrågavarande ändamål^ så länge Sjöcadetters undervisning vid Krigs-Academien af allmänna medel bekostas; i följd hvaraf och då, för den händelse Kongl. Maj:t skulle täckas fästa Nådigt afseende vid den, angående en förändrad organisation af Krigs-Academien, utaf Rikets sednast församlade Ständer den 19 December 1840 under N;o 173 aflåtne underdåniga skrifvelse, nödige medel blifva att tillgå för Undervisningsanstalten i Carlskrona, Utskottet anser sig icke kunna tillstyrka ifrågavarande äskade nya anslag, ' e) Till förhöjning i Båtsmans-Corporalernes arfvoden från 12 R;dr till 24 R.dr — 2,724 R:dr. Vid jemförelse med hvad Corporaler vid Infanterioch Cavalleri-regementena af den Indelta Armeen åtnjuta, utgörande för de förre fem och för de sednare tre tunnor spanmål, har Utskottet funnit tillökning i Båtsmans-Corporalernes arfvode vara af rättvisa och billighet påkallad, dock ej till högre belopp, än 6 R:dr för dem hvardera ; hvadan Utskottet för ifrågavarande ändamål tillstyrker Rikets Ständer att bevilja ett anslag af 1,362 R:dr.
Herr Trägårdh, Sv., angående Ystads lägre elementarläroverks uppflyttning till fullständigt högre, samt anslag till ökad lärarepersonal derstädes. 38. Herr Trägårdh, Sv., angående statsbidrag till utvidgning af Ystads hamn och dervarande lastbryggas ombyggnad. 39. „ Herr Trägårdh, Sv., angående statsbidrag till stadeu Oscarshamn för utlös ning af tomtöreafgälden till egaren af de hemman, från hvilkas område stadens utmål är afsöndradt. 40. „ Herr Witt, G. C., om årligt anslag till upprätthållande af institutet för döf stumma i Carlskrona. 41. „ Herr Witt, G. C., om årligt anslag till utvidgande af slöjdskolan i Carlskrona. 42. „ Herr Staaff, Pehr, att stadgandet i Kongl. Resolutionen den 29 Maj 17.52, rörande sättet för stämnings delgifvande åt hel menighet, må gälla äfven då byalag eller samfällighet, som skall stämmas, utgöres af tio jordegare eller flere. 43. „ Herr Staaff, Pehr, om förhöjning i det af Kongl. Majit nådigst äskade anslag för myrutdikningar i de sju nordligaste länen. 44. „ Herr Staaff, Pehr, om förhöjning i det af Kongl. Majit nådigst äskade anslag för anställande inom Westerbottens län af en kringresande undervisare i landthushållningens särskilda delar. 45. * Herr Staaff, Pehr, om anslag till anläggning af väg dels emellan Åsele och Wilhelmina kyrka, dels ock emellan Åsele och Dorothea kyrka inom Westerbottens län. 4 Förteckning å Motioner i ÖB or gareStåndet. 46. Af Herr Staaf, Pehr, om utvidgning af Hudiksvalls högre elementarläroverk till fullständigt, äfven på den klassiska bildningslinien, samt anslag till en lektor i klassiska språk vid nämnda läroverk. 47. „ Herr Bolinder, A. M., angående ändring i föreskriften om sättet för liqvide rande af stämpelpappers-afgift, öfverstigande 500 Riksdaler. 48.
Och jag såg på dessa kuvert, hur hennes handstil med åren förändrats. För första gången märkte jag, att den hade ett tycke af min egen. Jag märkte detta, med en känsla, som på ett obeskrifligt sätt gjorde mig ondt, och jag höll just på att lägga dem undan igen, när min blick föll på ett tjockt kuvert utan poststämpel eller utanskrift. Det låg underst i packen och syntes vara ditlagdt med afsikt. Åtminstone flög den tanken igenom mig, och med en känsla af plötslig förfäran betraktade jag detta hvita kuvert, hvars innehåll jag icke kände. När jag brutit det, fann jag, att det innehöll ett bref, och att detta bref var till mig. Det var dateradt just under den vecka, då jag sista gången lämnat henne ensam, och kuvertet gömde, utom det bref, som jag ej vågade läsa, en hårlock och ett porträtt, som tydligen var tagit under den allra sista tid, hon lefde. Dessa båda föremål fyllde mig med den mest obeskrifliga känsla. Hon ville tala till mig ännu en gång, hon ville, att jag skulle minnas henne. Hon hade alltså vetat och dock icke vetat, talat och tegat, tackat mig i dödens ögonblick och dock lidit, innan hon dog. Jag grep darrande efter det bref, som jag ej vågade läsa och dock måste, och i krampaktig sorg läste jag det från den första raden till den sista. Stockholm i mars 18– »Min egen, egen Tage! Du skall inte bli rädd, när du en gång får detta bref. Ty när du får det, vet jag, att du skall glädjas då du läser det. Du skall glädjas af dessa fattiga rader, som är det enda, jag numera kan skänka dig, därför att de aldrig skola komma inför dina ögon, förrän du längtar efter mig och finner dem af dig själf. Jag vill icke lämna detta bref efter mig, på det sätt som människor göra, hvilka veta, att de skola dö. Ty jag vill ej tvinga mig på dig, och det skulle jag göra, om jag sade dig, att jag skrifvit dig ord, som jag ej kan uthärda, att du skall läsa, medan jag ännu är i lifvet.