Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De bestå af arrendet för Ekeby, Jakob Matts och Stentorps Qvarnar, Norr Kista hemmansränta, marknadsståndoell plats-penningar, arrende af Nora Allmännings ängar, Sundsbacka tiske, Kyllinge stam och Stadsträdgården, Gerningsören ni. m.; men som desse medel icke förslå till Stadens utgifter fylles bristen genom årlig taxering till ett belopp af 2,300 R:dr, Om Sala Sparbank är förut berättadt. Folkets bildning och sedlighet synes icke hafva aftagit. 3:o Arboga. Stadens läge är i förra berättelserne beskrifvet. Åens uppgrundning fortgår, så att ifrån midsommar till bosten sällan högre än fern å 5-|- fots vatten finnes, då fartygen icke kunna gå upp lill Staden annat än nästan tomma samt derföre nödgas landa vid det så kallade Stenlöpet omkring |aleis mil ifrån Staden, dil jernet med pråmar måste föras från vågen och retourlaslen med pråmar eiler Landvågen heintas. Kostnaden för Åens upprensning medelst muddring torde uppgå till 50 ä 60,000 R:dr Banco, som öfverstiger värdet af alla Stadens fartyg, men troligen skulle kunna genom en mindre afgift i många år å de transporterade varorne ersättas, om Staten ville till muddringen tillskjuta kostnaden. Åbyggnaderne i Arboga äro nästan alla allmänt af träd, så att blott fyra stenhus finnas utom Rådhuset och kyrkorne, som äfven äro af sten. Husen underhållas i allmänhet väl, och på de sednare åren hafva många liva 2-våningshus af träd blifvit uppförde och husen i allmänhet påbyggde eller reparerade, så att Staden fått ett förbättradt yttre utseende. Stadens folkmängd och Borgerskapets antal har sedan år 1832 obetydligt ökats. I Staden finnas nu efter 1838 års mantalsskrifning 1,228 mantalsskrifne personer, deraf 511 Mankön och 717 Qvinkön, samt dessutom 556 minderårige barn och 116 befriade för ålder och fattigdom.
Förut hade det ryckt i ansigtet, en och annan tår hade runnit ned och hon hade denna ända ned på halsen rödflammiga hy, som många qvinnor få då de bli upprörda. Men då blefvo ryckningarne i ansigtsmusklerna konvulsiviska, dragen vid munnen drogos upp mot näsan och darrade som i ett spasmodiskt illagrinande leende, så att tänderna syntes ibland. Jag måste springa efter vatten och sätta bredvid, ty jag vet att hon brukat ha hysteriska anfall, och så satt jag igen och betraktade henne. Hon höll min hand i sin. Hårdt. Hennes skälfde våldsamt, och då lidelsen grep henne mera tryckte hon den häftigt och darrande, alldeles omedvetet; den var varm och fuktig. Hon var röd och uppsväld i ansigtet. Inom mig var det äckel och löje: jag visade deltagande. Hon misstänkte mig synbarligen icke för det. Trodde icke att der kunde finnas mer än en uppfattning af saken. Hon drack kaffe just innan hon började berättelsen. Sedan, när hon berättat det första och vi dragit oss tillbaka in i sängkammaren, kom Anna och bjöd punsch. Hon drack den – med tydligt välbehag. Jag skålade med henne, ty jag ville ha fler detaljer. Och jag fick dem; om fru Hults sätt att sitta och om fru Hults sätt att kläda sig, och mycket annat. H. Herr Axel Lundegård. Ond!? Ni känner mig naturligen ännu icke; gjorde Ni det skulle Ni veta, att jag är af ett särdeles godmodigt och fogligt lynne; sällan vredgas; och att det ömkliga snarare narrar mig till löje än till vrede; endast det nedriga anser jag vrede värdt. Det ligger något smått i det ömkliga och något stort i det nedriga (förstå mig rätt, jag ber Er), endast det stora eggar, de stora känslorna; och vreden är stor – Vidare är jag sannerligen, sannerligen grön, som Ni ju ock riktigt både observerat och anmärkt. Och jag tackar gud, att jag är det. Ni kan göra sammaledes. Det ligger något subjektivt i det naiva, som jag värderar. (Förstå mig fortfarande rätt, jag ber Er).
Ej må sådan påföljd, som i £ Kap. 49 § utsättes, ådömas brottsling af den ålder nu sagd är. Ej heller skall brott, som någon i den ålder begått, honom tillräk nas till förhöjning af straff för återfall i brottet, der sådan förhöjning särskildt i lagen utsatt finnes, efter ty i 4 Kap. 4 4 § sägs. 3 §. Begår den brott, som fyllt femton, men ej aderton år; då skall dödsstraff till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år, och straffarbete på lifstid till sådant arbete från och med åtta till och med tio år nedsättas. 4 §. Gerning, som begås af den, som är afvita, eller hvilken förståndets bruk, genom sjukdom eller ålderdomssvaghet, är beröfvadt, vare strafflös. 5 §. Har någon, utan egen skuld, råkat i sådan sinnesförvirring, att han ej till sig visste; vare gerning, den han i det medvetslösa tillstånd föröfvar, strafflös. 6 §. Pröfvas någon, som brottslig gerning begått, dervid hafva af kroppseller sinnessjukdom, ålderdomssvaghet eller annan, utan egen skuld, iråkad förvirring saknat förståndets fulla bruk, ehuru han ej kan för strafflös anses efter 4 eller 5 §; då gälle om dödsstraff hvad i 3 § sägs; och må, i ty fall, efter omständigheterna, annat straff jemväl nedsättas under hvad i allmänhet å gerningen följa bort. 7 §. Varder man af annan öfverfallen med våld eller hot, som innebär trängande fara; då äge man rätt till nödvärn och vare saklös för den skada, som man till farans afvärjande gör. 8 §. Rätt till nödvärn äge ock rum, då någon begår inbrott eller eljest tränger sig olofligen in i annans rum, hus, gård eller fartyg nattetid, eller sätter sig till motvärn, ehvad det är natt eller dag, emot den, som sitt värja eller å bar gerning återtaga vill. 9 §.
December 1799 är förund. dovisa (charlotta 8ee!s. Lika lydande nrcd Originalet betygar: !§. kkääslius. k»,- A ioiO Den i6 December. Härunder hade Herr Grefwe" och Landt Mar» silken ättrkommic och intagit silk rum, samt lämnat Ribderffapet och Adeln den fägnande underrättelse, att Hanö Maj:l denna aston befunnit sig bättre än tilijörnc under sin opasslighet. UplästcS följande af Consiitukioiisckltskottet jn gifwit Wördsaml Memorial! Riksens Hoqlofl. Ständer stafwa kill Constitu» tions Urstektct äkcrremitt rot D ss sötstag n,l'A.swarig» hets lag för Stars Radeks Ledamöter och Föredragande > samt Konungens Rädgijware i eommcmdomal, Utlkortet har kill sölje häraf företagit cn ny ut'welni,ig af denna försättning, hwilk n fördrar i dess hela, och i dess Minsta delar sä mycken grannlagenhet om den stall upsylla siik ändamål, uran att gä denitöswer Med up» märksamhcten lästad pä grundlagens föreskrifter och Riksens Högiofl. Ständerö meddelade anmärk ungar, har Utstotter önskar kunna upsylla bägges afsigler, och äfwen i de flästa omständigheter, under bemödandet, att möta Riksens Häglofl. Sländers liberala tänkesätt, ägt den tillfredsställelse» alt följa sina egna. De» allmännaste och i samtelige rcspectiwe Riks Srändcn förekomna erinran wid Utskottets för» stag syftar därhän, att de Utsatte härda straffen borde göras mildare, inrättas i ctt lämpeligare förhällande till tidchwarfrvetS stick, och dessa Höga Embetens Den 16 December. mi wärdigstck.
Till underdånigste åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, genom remiss den 24 nyssförflutna Januari, åligger det Eders Kongl. Maj :ts och Rikets Krigskollegii Aflönings-afdelning att, med anledning af Rikets Ständers Revisorers, efter Förrättad granskning af 1848 och 1849 års räkenskaper, afgifna berättelse, med underdånigt utlåtande till Eders Kongl. Maj:t inkomma. Vid förvaltningen och redogörelsen för Militie-boställs-, Jemtlands reservmedelsoch Krigsmanshuskassorna, med hvilka kassor f. d. Indelningsoch Boställssamt Krigsmanshus-afdelningarne, eller såsom de, från 1851 års början förenade, nu mera benämnas: Aflönings-afdelningen, under åren 1848 och 1849 ägt befattning, hafva Revisorerne, sorn vitsordat att kassornas säkerhetshandlingar befunnits i “god och behörig ordning", icke funnit skäl till någon anmärkning. De särskilda omständigheter dessa kassor rörande, hvilka, utan att antaga egenskap af anmärkningar, blifvit af Revisorerne omförmälda, har Aflönings-afdelningen ansett sig böra, för en ytterligare utredning af forhållandet, här i underdånighet upptaga. — 282 — Militie-bnställskassan. §. 1. Med anledning af Rikets Ständers, utaf Revisorerne åberopade, underdåniga skrifvelse den 20 Augusti 1851, hvarigenom Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet blifvit fästad på nödvändigheten deraf, “att förvaltningen af denna kassa varder på “det sätt ordnad, att sådana från densamma utgående kostnader, som för dess egentliga ändamål äro främmande, måtte för framtiden undvikas", har Krigskollegium, till åtlydnad af särskild nådig remiss, haft tillfälle att, under den 14 Oktober samma år, sig redan i underdånighet yttra, och dervid anfort; att
D e n herre, hvilken, sedan han lagt ett friarebref till en ung dam i breflådan, några minuter efteråt m e d en trästicka sökte att åter upptaga det, befann sig i en obehaglig belägenhet. D å den stackars mannen misslyckades i sina försök, såg man honom gå rundt omkring breflådan, på nytt plågad af alla de invändningar o c h inkast m o t äktenskapet, hvilka han kort förut lyckats argumentera bort. Till lycka för båda parterna vägrade den unga damen antaga det gjorda anbudet! M e n, akten eder, mina damer, för att skrifva ett bref, i hvilket I allt för hastigt afslån eller antagen ett giftermålsanbud! O c h om I, då I ären uppretade eller missnöjda, boren låta solen gå ned, innan I talen eller handlen, så boren I framför allt göra detta, innan i skrifven ett bref. Finnes väl något verksammare medel än ett b r e f för att trösta den bedröfvade, för att hejda vandrarens steg, då han står i begrepp att lemna den rätta vägen, för att känna den lyckliges glädje o c h skaffa en kär sjukling, som måste hålla sig ifrån all verksamhet, en liten förströelse? O m qvinnor kunde få rätt klart for sig den makt o c h det inflytande deras b r e f ega, skulle de sannerligen också mera vinnlägga sig om att skrifva dem. Hvilken tröst är i c k e en moders b r e f till en hemlängtande skolgosse eller en hustrus eller dotters till en m a k e eller fader, hvars göromål tvinga h o n o m att vara långt ifrån hemmet! Mången bland oss minnes nog de dagar, som tyvärr icke mera finnas, då ett » ljuft samtal fördes från själ till själ » i kärleksbref. V i vilja icke dogmatiskt afgöra, o m en flicka någonsin b ö r skrifva hvad som kallas ett kärleksbref till en man, förrän hon är förlofvad med h o n o m, men vi måste varna henne för oförsigtigheten att alltför förhastadt inlåta sig i en hemlig brefvexling, eller att skrifva till en person, som hennes föräldrar o c h sanna vänner betrakta m e d icke oberättigadt misstroende.
Emot det Be» tänkande, angående de så kallade FilialDisconterne, som j dag utgjort föremål för Ridderskapels och Adelns ölverläggningar, äro så jnånga Anmärkningar yttrade, att det icke kan vara min afsigt, att dem alla nu upptaga och besvara; jag saknar dessutom både det minne och den lätthet att uttrycka mig, som dertill skulle érfordras. Jag medgifvcr ock, att åt* skdliga af dessa Anmärkningar äro vigtiga, och jag vill, för min del, destomindre bestrida den Återremiss af Betänkandet, hvartill de otvifvelaktigt föranleda, som jag under öfverläggningarne i Utskotten uti några hufvudsak» liga delar till Protocollet yttrat mina, ifrån Pluraliteteji, skiljaktiga tankar, ; Jag tror likväl icke, att det Förslag till Disconterhes öfvertaeande , som Betänkandet innefattar, är till alla delar så förkasteligt, 50m åtskilliga värda Talare påstått. De mångå olika, omdömen och förslag, sorn i delta afseende i dag blifvit afgifne, bevisa säkrast, huru svårt, ,om icke omöjligt, det är, att uppgöra ett Förslag i detta ämne, som skulle förena alla tankar och tillfredsställa de stridiga Intressen, hvilka deruti ingå. Vid jemförelse af samma Yttranden torde man finna, att åtskilligt? af de värda Ledamö. ter, hvilka talat emot Betänkandet, äfven Vederlagt hvarandra. Man torde äfven, vid närt: mare granskning af de förslag, hvilka i dag JDen 17 Martil, r. m. 201 blifvit uppgifne af de Herrar, hvilka på det mäst pertmtoriska sätt ogillat Utskottens åtgärd, upptäcka, att sä vigtige erindringar äga rum, äfven vid dessa förslag, att deras antaglighet med skäl kan bestridas.
Till följd af dessa förhållanden samt med stöd af de upplysningar ofvannämnda Byrå-Chef härutinnan lemnat, få vi vördsamt föreslå Bikels Ständer, alt bestämma afverknings-förmågan för mindre redskaper, i öfverensstämmelse med den vetenskapligt uttalade åsigten, till högst en och en half gång pannans volym per dag för redskap utan mäskvärmare, och 2 gånger pannans volym, der mäskvärmare begagnas. Förutom hvad nu anfördt är, kan icke underlåtas att anmärka den högst oriktiga princip, hvarifrån Utskottet utgått, då det föreslagit lika skatt för en kanna bränvin, tillverkad med enkel redskap, som den med ångredskap. Uti den Nådiga Kongl. Proposition, som till Ständerna vid förra Biksdagen afgafs, hade Kongl. Majit icke Bertlin. m, fl. Vlsk. Bet. JM 2. 35 Maj:t icke föreslagit lika beskattning för större och mindre brännerier, hvilket förhållande äfven åberopas såsom stöd för våra åsigter. Efter den af oss nu föreslagna afverknings-förmåga våga vi påstå att staten har, i proportion till tillverknings-beloppet, mera behållen inkomst af de enkla redskaperna än af konst-redskaperna. Om man tager i betraktande hvad af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer af den 30 Oktober nästlidet år synes, att endast statens utgift till expeditions-chef, öfveroch underkontrollanter, tillsyningsman m. in. uppgått till den nätta summan af 156,818 R:dr 11 sk. 9 nst. banko, så blifver Utskottets beslut, alt genom en alltför hög afverknings-förmåga helt och hållet undertrycka den enkla redskapen, så mycket mer i ögonen fallande, helst som nämnde redskap icke alls betungar staten med någon utgift af nyssnämnde beskaffenhet.»
Jag gör äfven detta i den fullkomliga öfvertygelse, att jag tror, att anslags-summan till nybyggnaden ej skall mycket öfverstiga hvad som fordras alt iståndsätta Ladugårds - 374 Den 19 Maji e, m. lands Bränneri-byggnad, hvilken i alla fall blir ofullkomlig för ändamålet, och ej svarande emot hvad man deraf kunde, i anseende till kostnaden, förvänta. Erfarenheten har dessutom visat, att då Epidemiska smittor bland Hästarne här inträffat, har detta varit det enda ställe, der HästLazarett kunnat inrättas, och det är sålunda nödvändigt att bibehålla denna byggnad till nämnde ändamål. Smittan skulle säkerligen ulbredt sig med mera hastighet, och följderna varit mycket svårare, om man varit tvungen bibehålla Hästarne i Regementernas och de enskildtas Stallar. Friherre Ridderstolpe: Å sidan 56 af Utskottets Utlåtande är föreslagit, att Hofoch JustitiasCanzlererne, i afseende på Löneförhöjningarne, skulle vara i samma kalegorie, som StatsSecreterarne; detta var äfven min mening, ehuru jag glömde det, då jag nyss afgaf mitt yttrande, och får jag således anhålla, att detta tillägg deruti må äga rum. Friherre Rudbeck, Alexander > hade inlemnat följande, sorn upplästes: Vid StatsUtskottets Utlåtande om andra HufvudTiteln anhåller jag, att till Höglofl. Ridderskapets och Adelns granskning få den äran framställa några anmärkningar. Den 19 Maji e. m. 375 När man besinnar den störa vigt och det värde, sora åtföljer PresidentsEmbetena i Rikets HofRätter, och den stora Representation, som för deras Innehafvare svårligen kan underlåtas, finnér man genast, att dessa Embeten äro i Utlåtandet för strängt vanlottade.
Härtill kommer äfven, att den uppenbara kyrkoplikten, som, enligt 1734 års lag, endast är påbuden för ett enda fall, nemi. dä någon af obetänksamhet smädar Gud, Hans heliga ord och Sacramenten, tillkommit genom särskilda författningar, hvilka här blefve för vidlyftigt alt upprepa, och hvaraf jag endast får nämna den hufvudsak ligaste, nemi. K. förklaringen d. 23 Mars 1S07, som i dess 43 punkt upptager de flesta fall, der uppenbar kyrkoplikt bör äga rum, samt äfven förordnar, ej mindre hur förfaras bör för den händelse, som ofta beklagligtvis inträffat, att förbrytaren, sedau han utstått straff för det begångna brottet, vägrar alt undergå uppenbar kyrkoplikt, än äfven huru förhållas skall, i fall någon, till kyrkoplikt förfallen, fått tillfälle att gä till Nattvarden innan den uppenbara kyrkoplikten blifvit fullgjord. Om denna vördsamma framställan vinner bifall, torde jag derjemte få hemställa, att, med ändring af hvad lagen innehåller, all stöld första och andra resan kan med penningar försonas, det allmänna stadgande måtte beslutas, att stöld alltid skall med kroppsplikt straffas. I den händelse detta yrkande vinner afseende, får jag tillika uppgifva förslag till förändrad lydelse af följande delar i Missgerniugs-b:n, nemi.; 40 cap. 1 §. Hvar som första gången stjäl gods eller penningar öfver 10 daler, vare, efter stöldens värde, förfallen till kroppsplikt enligt de i 5 cap. 4 § Straff-b:n stadgade grunder. 3 §. Varder tjuf för stöld andra gången lagförd, straffes som i 1 § sagdt är, och då ökas straffet med sex dagars fängelse vid vatten och bröd. Kommer han tredje gången åter —, å kronans fästning. 42 cap. 1 §. Stjäl, snattar eller uppsåtliga förfar eller undandöljer tjenstehjon eller annan betjent något af dess husbondes egen - Den 24 Augusti f. m. 395 dom, ”vare straffet derföre dubbelt” mot annat snatteri ocb tjufnad. 3 §.
Skulle en tomt, innan den blifvit bebygd, ombyta egare, må den nya egaren inträda i den förres rättigheter och skyldigheter. i r:o Hvad som utaf den anslagna summan af Etthundra Tjugufem tusen R:dr icke är inom de» i Julii 184.0 lyftadt, får derefter icke från Riksgälds-Contoret utbetalas. 12:0 Senast den 1 Julii 184r skola från Comiterade vara insände till Riksgälds-Contoret vederbörande låntagares skuldebref å liela den i Riksgälds-Contoret lyftade summa; men derest något eller några af dessa skuldebref skulle efter denna bestämda yttersta terminen uteblifva, kommer alt från Comiterade i laglig ordning infordras ersättning för det be» lopp, sora icke genom insände skuldebref blifvit behörigen redovisadt, jemte fem procents ränta å samma belopp, beräknad ifrån och med den i Julii i84o> och intilldess betalning följer. i3:o Sedan alla skuldebrefven inom den föreskrifnatiden blifvit till Riksgälds-Contoret aflemnade, upprättas af Comiterade en General-liquidation in duplo, och, derest en sådan liqvidation varder af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret godkänd, tecknas å det ena exemplaret Fullmägtiges decharge för Comiterade, i afseende på deras med uppbörden hafda Befattning. i/jJO'
JaAJiUfS BEFALLNINGSHAFVANDES TJTI Westmanlands j TILL JSLifDJi. ECKSTEIWSRA BOKTRYCKERIET, 1834. Landets allmänna beskaffenhet. T)erom liar jag uli min år 1828 afgifne underdåniga Berättelse anfört en Beskrifning som ännu gäller och hvilken det derföre torde tillåtas mig, att i underdånighet åberopa, utan att här upprepa. Dock är nödigt, att härvid tillägga följande: Utom de i förra Berättelsen nämnde 3:ne åsar, torde böra anmärkas en Bergseller Grus-ås, som i östra delen af Länet fortlöper genom Hernevi, Thorstuna och Altuna socknar och har sammanhang med Sandåsarne vid Enköping i Upsala Län. Uti denna östra del af Länet, innefattande Wäsby Fögderi, märkas flere större och mindre insjöar, hvaraf tolf äro belägna i Hvittinge socken nemligen Skattmansö- Thenaoch Ekholms-sjöarne, Axsjön, Skärsjön, Arnsjön, Oxsjön, Blåviksjön, Tarmlången, Säfjan, EgelsjÖn och Piamsjön; tvänne inom Österrunda socken Rysssjön och Mörtsjön, en inom Thorstuna socken, Bocksjön, en inom Simtuna socken Sjöbosjön samt tvänne inom Alluna socken Refvelsta och Dragmansbo-sjöarne kallade. Thorstuna, Hernevi, större delen af Simtuna samt hela Frösthults socken i nämnde Fögderi innefatta vidsträckta slätter och bördiga fält. Hvitlinge, Altuna och Sevalla socknar äfven inom samma Fögderi hafva en mängd större och mindre mossar och kärr, de flesta belägna inom Thorstuna Härads Allmänning, till det mesta ouppodlade, så väl i anseende till på många ställen saknadt affall för vattnet, som bristande förmåga till företag, hvilka fordra större penninge-förskotter och längre tid innan någon afkastning, ofta med osäkerhet, kan påräknas.
Naj:t täcllter i M6er ditalia l^ummerldotteriets uppdöran^e, clenna Inrättning lm8 9nväncle8 till inr^mmgnäe af 8uncldet5-tHotleAium oell l^ält-I^äliöre-Lon torst; meli anmälan Ilvarom kilrets 8tän6er jemväl i nnclerciänigdet tillliänngAisvit clerö8 de8lut, att till destriklan6e af Kill8-^.rcllivet8 ll^ttninF oell nörliA ime^niiiA för detsamma ös IIilc8g168-6ontoret8 nuvarande loeöl, en 8ummg ak k'6m1'u86n66 liids^aler Panco mä 8täIIa8 till Xon^l. Naj:t8 disposition, att i mon af dedofvet frän Hi^sZaläs-Lontoret re^uireras, mecl iakttagande, att 6en tiel öf anslggt, 80m iede erforclras, varner 8tats-verliet reservergci; äfven80m ött dessutom ditt^usencie Hilisäaler mä pä 8ammg 8ätt af Xon^I. Naj:t i Mcier äisponeöi/r. Ntt R. Nuj:t i Mudi^t öfvervu^unde tu^it, oell funnit Avdt förliuru 8i^ dorti!! vii^u i Mäder lemnu bifull, 8uvidu nödiga mode! vurdu gnvisodo til! reslurution uf dot bitti!!8 ut Mummer-biotteriet u^jllutne bu8 oell do88 ujlterunde för dot nu dermed ul^eddu unduniul. Mäd oell Mnno8t 8tud8o vulbevu^en. Outum ut 8u^ru. ^ o n ^ >5. 6er/ööe. «/ I^o/oeo//e/ oi/bel'
(Det är hvad, som här skett) ”eller utlåter sig Utsk. med tilleller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord propos.; varde Utsk:s yttrande vid samme riksdag öfverlemnadt till R. St., hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga; men icke vid densamma besluta.” Ett af Const.Utsk. tillstyrkt, af enskild riksdagsman väckt förslag, är nu under R. o. Ad:s pröfning. Låtom oss efterse, hvad §:n ytterligare stadgar om pröfningssättet inom RiksStm. Fortsättningen af nämnda mom. lyder sålunda: ”Göras i R. Sl:s plena icke några anmärkmr emot Coust.Utsk:s yttrande; hvile detsamma såsom ett R. St:s utlåt., hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej skall kunna beslutas, och gälle då förerskriflen i 75 § Riksd.Ordn.” Om således vid förslagets föredragning någon anraärkn. icke göres, blir detsamma hvilande lill nästa riksdag. Göras åter anmärknm, stadgar § vidare, huru förfares skall, Demi., att de anmärkmr, hvilka hvarje RiksStånd serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, skola till Const.Utsk. hänvisas. Således om emot förslaget göras anmärkmr, hvilka Ståndet anser böra utgöra dess gemensamma tankar, skall till Const.Utsk. remitteras dessa Ståndets gemensamma 172 Den 27 Maj f. m. tankar. Det torde således vara gifvet, att förslaget måste ligga lill grund för öfverläggningen, och att, derest någon sådant begär, förslaget lämpligast bör §:vis föredragas, hvarföre jag förenar mig med Gr. Hamilton. Frih. Raab: Jag skulle i sanning icke åter upträda i denna fråga, om jag icke vore öfvertygad att det af mig förordade föredragningssätt skulle lättare leda till hvad vi alla önska, nemi. reda i saken, och till det mål, vi alla önska, lika säkert som de Herrars åsigter, hvilka yttrat sig emot mig. Att mitt förslag icke strider emot de af Gr.