Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det icke kunnat undfalla uppmärksamheten, hurusom den skada, som rofdjuren tillfoga landtmannens kreatur, allt mer och mer ökats, har jag genom kronobetjeningen inbemtat underrättelser om beloppet af denna skatla, hvilken de serskildta Socknarne uppgifvit sålunda, att sammanräknade 42 hästar, 8y5 boskaps-kreatnr, 2,134 får och 541 svin skola under loppet af åren 1841 och 1842 blifvit af rofdjur förstörde: varande värdet, al hvad sålunda förlorats, beräknadt till 29,31 9 R:dr Banko. Ehuru denna penningevärdes beräkning, uppgjord af Länets innevånare sjelfve, kan vara antingen för högt eller för lågt tilltagen, har likväl antalet af förlorade kreatur synts mig betydligt nog för att påkalla någon åtgärd lill förminskande af en dylik skada för framtiden. Jag har derföre i underdånigt memorial den q:de Oetober näst 1 irlet år bos Eders Kongl. Maj:t anmält förhållandet, och har Eders Kongl. Maj:t derefter i Nåder anbefallt mig att uppgifva de åtgärder, hvilka, med hänsigt lill lokala förhållanden inom Länet lämpligast må, för ändamålets vinnande vidtagas. Sedan infordrade upplysningar inkommit, ämnar jag aflemna den underdåniga framställning hvartill omständigheterna kuna föranleda. §• 4* Ofvanföre i denna underdåniga berättelse är omnämndt hurusom arealen af Länets utmark, skog och berg år 1828 anselts utgöra 70,35 qva 3 * 20 dratmil, eller omkring i,63o,ooo tunneland. De skogstrakter häraf, som icke tillhöra serskildte hemman äro: 1:0 Böda Kronopark, 2:0 Handbörds Härads 'Allmänning och 3:o Norra Möre Härads Allmänning. Med dessa tre allmänna skogars läge, vidd och hushållning förhåller sig på följande sätt: l:o. Båda Kronopark är belägen på norra udden af Öland och har af Kongl. Maj:t den 23 April 1836 blifvit i Nåder förklarad vara Kronopark.
Långor och Torsk, med derunder inbegripne Rotscher samt Klipp-, Stockoch Platteller Bredfisk,» bör nedsättas till 8 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålles denna tull vid nuvarande belopp, 16 sk. per lispund. Som omröstningen utfallit med 75 Ja och 44 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 15:de voteringen (19:de punkten). Den som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att införsels-tullen å »Fisk, torr eller rökt: andra slag,» må nedsättas till 12 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålles för denna artikel nu gällande införsels-tull 20 sk. lispundet. Voteringen har utfallit med 77 Ja och 42 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt Ja-proposilionens innehåll. Stats-Utskottets Memorial, N:o SIS. 5 70-.de Den sorn, i öfverensstämmelse med Utskottets af tre Stånd gillade förslag, bestämmer införsels-tullen å Fläsk, till 18 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; , Vinner Nej, kommfer denna tull att utgå med 24 sk. lispundet. Omröstningen har utfallit med 56 Ja och 63 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt Nej-propositionens innehåll. 77:de voteringen (21:sta punkten). Den som vill att, jemlikt Utskottets förslag och tre Stånds beslut, införselstullen å Fosfor bibehålles vid 8 sk. skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tull till 4 sk. skålpundet. Som denna votering utfallit med 57 Ja och 62 Nej, hafva alltså Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionens innehåll.
Kevisorerne att i sin helhet offentliggöra uppgifterna om den stora och för national-känslan serdeles tillfredsställande utveckling och förkofran, som försvarsverket, enligt de från så väl General-krigs-kommissariatet som Krigs-kollegium till Kevisorerne aflemnade förslag, vunnit, synes det Kommissariatet som detta yttrande gifver ytterligare stöd åt det af Kommissariatet i afseende å redovisningen iakttagna förfarings-sätt; ty om det med rätta bör anses olämpligt, att efter slutade rustningar offentliggöra den tillökning, försvars-verket genom rustningarna erhållit, lärer det obestridligen vara ännu olämpligare, att genom detaljerade redogörelser, hvilka icke torde kunna allmänheten undanhållas, redan under det rustningarna pågå gifva offentlighet åt dylika förhållanden. Hvad slutligen beträffar Revisorernes erinran derom, att, så framt Kommissariatets förvaltning kommit att en längre tid fortfara, redovisningen derför, med det nu iakttagna förfaringssättet, skulle hafva blifvit till en aflägsen framtid fördröjd, så kan riktigheten af den i berörda erinran gjorda slutsats visserligen icke bestridas; men då den härvid förutsatta längre utsträckningen i tiden för Kommissariatets verksamhet hvarken vid Kommissariatets organiserande lärer varit afsedd, ej eller sedermera ifrågakommit, torde grunden för omförmälda erinran derigenom jemväl få anses hafva förfallit. Deremot torde granskningen af Kommissariatets räkenskaper och förvaltning i icke ringa mån underlättas derigenom, att densamma, såsom nu kommer att ega rum, varder i ett sammanhang verkställd. Det till General-krigs-kommissariatet öfverlemnade transsumt af revisionsberättelsen återställes i underdånighet, och Kommissariatet framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN. C. S. ANNERSTEDT. G. SANDELS. Stockholm den 15 December 1857.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar samt Biks-Ständens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande N:o 35, innefattande yttrande öfver dels Kongl. Majus nådiga Proposition med förslag till ny Strafflag, dels ock enskilda motioner rörande brottmåls-lagsliftningen. Enligt till Utskottet ankomna protokolls-utdrag har hvart af Riks-Stånden till Utskottets vidare behandling återförvisat särskilda delar af nämnda Betänkande och i andra fattat skiljaktiga beslut; hvaremot vissa delar af Betänkandet blifvit godkända af samtliga Riks-Ständen, hvilka derjemte lemnat Utskottet öppen rätt att i afseende å de §§, hvarom beslut blifvit fattade, föreslå de jemkningar, hvilka, i anledning af de särskilda Ståndens beslut eller åtcrremisser, kunna finnas erforderliga. Utskottet, på sätt ofvan förmäles, lemnade rätt till jemkningars verkställande. Deremot har Utskottet att yttra sig i de delar af förslaget, deri Ständen icke fattat så sammanstämmande beslut, att de uttrycka Rikets Ständers menng; och gör Utskottet härvid början med förslagets fl 84 it p ' §■ Den af Utskottet föreslagna lydelse af denna §, som utstakar de fall, i hvilka inländsk man i allmänhet är underkastad Svensk straffrätt, har icke blifvit af något Stånd godkänd. Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hafva åt <§:n gifvit den lydelse, att inländsk man skulle dömas efter Sveriges lag och vid Svensk domstol för brott, som han begått inom riket eller å Svenskt fartyg eller emot Sverige eller Svensk man utom riket, så ock för annat utom riket föröfvadt brott, der Konungen förordnade, att det brott här i riket skulle åtalas. Preste-Ståndet har än längre utsträckt inländsk mans straffbarhet för brott, begånget utom riket, i det Ståndet i denna del omfattat Kongl. Maj:ts Proposition, enligt, hvilken berörda straffbarhet är lika med den, som eger rum för brott, föröfvadt inom riket.
Ständer, angdende den, d Riksens Ständers vägnar, verkställde granskning af Allmänna MagazinsInrättningens Styrelse och förvaltning arén 1810, i8i4, i8i5 och 1816. Då Riksens Ständer, vid 181$ års Riksdag,' från Trehundrade Tusende till En Million och, under vissa villkor, till ytterligare En Million Riksdaler förökte Fonden för Allmänna Magaisinslnrättningens rörelse, anhöUo. Riksens Ständer tillika i underdånighet hos Kongl. Maj.t,1 det Bihang till Riks.St, fröt. 1^17 och 18ig. 2 :djra Sami, N;r 11,12. 82 Riks. St. Revisorers Berättelser'. det måtte Verkets Organisation bringas i enlig, het med dess bestämmelse, att nemligen genom uppköp i gotia år , konna bibehålla Spannmålen vid ett skäligt pris och derigenom bereda förråder af inhemsk säd till undsättningar vid inträffande missvexter. En sådan, för Inrättningens utvidgade verkningskrets lämpelig Instruction, saknas likväl ännu. Den än gällande Instructionen, innefattad i Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 7 November 18II, bestämmer egentligen Verkets åligganden, hvad emottagandet af StatsVerkets Spannmålsintrader, underhållet af den värfvade Krigsmakten och Brännvinsbränningen, för Kronans räkning, beträffar; och har derföre, fran och med slutet af år j 81 5 , rörelsen måst hedrifvas, dels efter några af Directionen sjelf fastställda allmänna principer, dels efter, vid särskildta tillfällen, gif. ne Nådiga föreskrifter. Genom detta förhållande, hafva jemväl Re* visorerne funnit sig föxsatte i nödvändighet, att sjelfve uppsöka och bestämma grunderna för deras åtgärd. Det har synts Revisorerne, att då Allmän, na Magazinslnrättningen har den dubbla bestämmelse, att: I:o Emottaga och till Truppernes underhåll disponera Kronans behållne Spannmål, samt 2:0
Ämbete och åliggande det tillhörer att förekomma Specie-myrtle t s förminskning och saknad i Pikets allmänna ”rörelse. ”1 jemlikhet härmed, följer ock, det bör 'fBanquen uti dess Silfver-förråds uppmyntning ”följa den ordning, att Plants-Silfret först upp”myrnäs , innan Piastrarne dertill användas.” Någon Segeringens requisition af Piastrer, egentleligen i och för det ändarna let att exporteras till Goursens styrande eller nedsättning af ett förhöjdt Vexelagio, visar sig, enligt Banquens handlingar, icke hafva egt rum under perioden från 1786 till 1809 års Riksdag; men Rån och Förskotter uti sådan myntsort lernnades esomoftast både till Stats-Verket, Ost-Indiska Compag. niet och godkände private handelshus, när anmälan derom gjordes. Ofvannämnde föreskrift blef vid 1789,1792 och 1800 årens Riksdagar, till framgen efterrättelse orubbad bibehållen. Under Riksdagen i Stockholm år 1810 anmäldes af då varande Stats-Secreteraren Järta hos Banco-Utskottet ett behof för Stats-Verket att under då varande vexelbrist utbekomma 300.000 Piastrer, emot betalning i Bnnco-Sedlar. Fram. Ö2ä BancO‘Utskottets Betänkanden. Ställningen rörande denna vittagning, hvilken sés dermera ej kom att ega rum, synes varit egenteliga anledningen till Banco-Utskottets vid dell Riksdagen hafde öfverläggningar i ämnet, Resultatet deraf blef följande föreskrift i Banco-Reglementet af den 26 April 1810: ’’7 §.
N:o 70, med förslag till voteringspropos. i ani. af Biks-St:ns skiljaktiga beslut, i fråga om tackjernstiondes upphörande inom bergslag; och N:o 71, med förslag till voteringspropos:r i ani. af Biks-»St:ns skiljaktiga beslut, i fråga om eftergift af Kronans rätt till danaarf, fallna efter åtskilliga personer; godkände B. o. Ad. de i dessa Mem:r föreslagna voteringspropos:!’. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 18 och 19 sisth April på bordet lagda Betänk. N:o 37, i ani. af väckta motioner om förändrade stadganden i afseende på böters förvandling. Hr Den •> Maj. Hr Treffenberg, Curry: (Yttrandet, som blifvit talaren tiljställdt för justering, har sedermera icke af honom blifvit återlemnadt). Gr. Sparre: I denna sak befinner jag mig i en ganska svår ställning. Redan då den nya strafflagen antogs, yttrade jag att denna förändring icke var lämplig, men då jag sjelf var Landshöfding, kunde jag misstänkas för att vara partisk då fråga var om att på K. M:ts Beflude öfverflytta ökade åligganden. Man svarade då att förslaget genomgått granskning i Lagkomitén, och pa grund af att K. M:t godkännt förslaget, blef detsamma af R. St:r antaget och förvandlingen af böter derigenom öfverflyttad från domstolarne till K. M:ts Befh:de. Jag har sedan dess handlagt dessa ärenden och måste erkänna att jag är af samma mening som Hr Treffenberg, ty jag tror icke saken vunnit på denna förändring. Och säkert är ätt förhållanden kunna inträffa, som föranleda långsamhet i st. f. skyndsamhet, så att mina farhågor vid förra riksdagen till fullo blifvit bekräftade. Jag kan sål. icke motsätta mig den ärade talaren, men dä den nya regimen endast varit gällande i två år, tror jag att vi kunna låta gå ännu ett, innan vi ifrågasätta någon förändring.
M:s disposition ställas, för att efter af vederbör. aukloriteter gjorda anmälanden användas till inlösen på varande eller blifvande räddningsanstalter för vanvårdade barn af sådane personer, som sakna möjligheten att der blifva intagne, antingen genom fattigvårds-samhällenas åtgärd eller genom enskilda välgörenheler, men äro genom sin ställning synbarligen i behof af moralisk omvårdnad, för att blifva räddade från brottslighetens fortsättande och deraf följande framtida ökande af fängelse-personalen. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att denna motion, då den blifvit till prot. skriftligen uppfattad, skulle för R. o. Ad. föredragas. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, hade inleranat följande mera.: R. St:s Hr just.-ombudsman har, uti den af honom vid innevar. riksdag afgifne berättelse, framställt förslag om upphäfvande af lagmanskämnersoch riddare-syne-rätterne, hvarvid Hr just.- ombudsmannen tillika, för att undanrödja det hinder som, enligt hans förmenande, skulle vid föreg:de riksdagar hafva mött, till följd af den föreställningen, ”att, om i rättegångsordningen för tviste-, mål, en af under-inslanserne, i synnerhet lagmans-rätlen, borttoges, öfverdomstolarnes eller hof-rätternes göromål skulle lill den grad ökas, att dessa domstolar icke i oförändradt skick skulle blifva tillräckliga,” hemställt, att, ”i händelse rätlegångsärendena i hof - Den 23 December e. m. 463 rätterne skulle finnas, genom ifrågaställde lagförändring, tilltaga i den mån, alt deras tillbörligt skyndsamma handläggning icke af hof-rällernes nuvar. ledamöter medlumnes, flera ledamöter skulle, eller förekommande behof, tills vidare förordnas, och medel till deras aflönande ställas till K. M:s nåd. disposition, med villkor alt sådana aflöningsmedel framdeles, så vidi omständigheterne medgifva, malte kunna indragas”. Såsom inledning till detta förslag bar
Maj:ts Nådiga löfte, hade att förvänta underrättelse minst 6 månader före den tid som dertill utsattes; hvaremot och då vid den ofördelaktiga Idandels-Conjuncturen och Allmänna ställningen, det ingalunda vore bestämdt afgjordt att Banken år i832 klefve öppnad till Silfver-utvexling, följden skulle blifva, att om så icke skedde, en ej obetydlig summa af Bankens metalliska tillgång bortskänktes. — Tre ibland Fullmägtige, nemligen Grefve von Schwerin, Öfverste-Lieutenanten Hjerta och Kammarherren Rosenblad hafva emot detta pluralitetens beslut reserverat sig, och lemnat deras bifall till Contra-förslaget, såsom då mera den enda återstående utvägen, alt, genom anskaffandet af det i den stadgade proportionen bristande Silfret, kunna fullgöra det uti 9 §. j Afdeln. 4 Art. af Banco-Reglementet gifne ovillkorliga bud, att BancoFullmägtige skulle efter det alla förberedande åtgärder blifvit fullbordade, sednast vid 1831 års slut, hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan om utsättande af liden, då allmänna Silfver-utvexlingen skall taga sin början, samt såmedelst uppfylla hvad Rikets Ständer, uti den af Konungen sanctionerade Myntbestämnings-Lagen, Svenska Folket högtidligen lofvat och försäkrat. — Hvarjemte Grefve von Schwerin har serskildt till Fullmägtiges Protocoll för den 2.9 December 1831 aflemnat en utförligare Reservation i detta ämne, hvaraf dessutom en i Fullmägtiges Archiv nedlagd afskrift blifvit Revisorerne, uppå Grefvens begäran, tillställd. Ett anbud lill lefverering af 5 ro,000 R:dr Silfver hade slutligen den 22 December 183 r blifvit hos Fullmägtige anmäldt, men till i5o skill, pris och af sådan beskaffenhet i öfrigt att Fullmägtige, vid anställd omröstning, genast förklarade sig ej kunna derå fästa något afseende. — Öfverste-Lieutenanten Hjerta har emot detta beslut anmält sin reservation.
Dessa frukter utgöras i främsta rummet af en större laglydnad och en ökad sedlighet, tvänne hufvudvilkor för samhällets lugn och trefnad. När så är förhållandet, hvad kan då vara mera gagneligt och följdrigtigt än att Staten, i allt hvad på densamma ankommer, understödjer folkskolan och anslår fullt tillräckliga medel för dess underhåll och fortkomst. Staten har en så mycket större förpligtelse dertill, som den hittills på den egentliga folkbildningens förkofran nedlagt en jemförelsevis ringa omkostnad, under det att den med rikliga anslag utrustat landets högre undervisningsanstalter, universiteterna och elementarläroverken. Det ligger lindrigast sagdt en icke ringa orättvisa i detta förfarande, då man ställer massan af folket gentemot de så kallade bättre klasserna, hvilka af denna Statens frikostighet hafva den närmaste fördelen; men detta förfarande är äfven politiskt oklokt, då folkskolan just är deu hufvudkälla, hvarifrån kunskapsfrukter såsom lifgifvande pulsådror böra utströmma till sjelfva folket, som tusenfallt skall återgälda alla för detsamma gjorda omkostnader genom ökad intelligens, stärkt viljeoch handlingskraft, samt förbättrad sedlighet. Med anledning af hvad jag nu yttrat, att rikligare anslag skola, jemte underlättande af de nu föreskrifna vilkoren, kraftigast verka för det afsedda ändamålets vinnande, får jag härmedelst vördsamt föreslå: l:o att hela den nu återstående skyddsafgiften måtte anslås till folkskolans förbättrande på sådant sätt, att nämnda afgift fördelas efter folkmängden, och att hvarje kommun med omkring 1000 innevånare eger att utan ansökan bekomma sin andel deraf å länets landtränteri, sedan det af skolstyrelsen blifvit styrkt, att inom kommunen finnes en fast skola med examinerad lärare, hvilken är i full verksamhet i enlighet med skolstadgans föreskrift. I de kommuner åter, hvilkas folkmängd 398 Motioner i Bonde-Ståndet 1866.
N:o 237, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet, No lil, angående ifrågaställde förändringar uti gällande stadganden, dels rörande sättet för markegångsprisens bestämmande, dels i afseende på beskaffenheten af afradsgild spanmåb 1 mom.j angående förändring i gällande föreskrifter för val af ledamöter uti markegångs-comilcen: 752 Prot.-Utdrag, den 2g Mars 1845. erfordrade ingen åtgärd; 2, 3, och 4 morn., angående dels besvär öfver de af Riks-Ståndens deputerade fattade beslut, rörande markegångs-prisens bestämmande, dels angående rättighet till förhöjning af prisbestämmelser i marksgångs-taxor och dels angående 3 och 4 mom. i betänkandet, N:o lil, deruti blifvit föreslaget, ej mindre att vid pröfning af hervar öfver markegångs-comitéens beslut, prisens förhöjning bör grundas på verkstäld jemförelse mellan prisen så väl inom Länet som uti nästgränsande Län, än ock att de förändringar i markegångs-taxan, hvilka slutligen varda fastställde, skola gälla för så väl Kronan som samtlige räntetagare och räntegifvare inom samma märkegångs-district: lades till handlingar ne; 5-.e moni., rörande underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående Ständernes beslut, i afseende å sättet för sökande och erhållande af ändring uti Riks-Ståndens deputerades förfoganden, rörande markegångs-prisens bestämmande: erfordrade ingen åtgärd;' 6:e morn., innefattande förändring af det uti Kongl. Kungörelsen den 22 November 1834, såsom vilkor för ränte-spanmåls afradsgilda beskaffenhet meddelte stadgande: Med frånträdande af sitt förra beslut, godkände Ståndet Utskottets förnyade förslag; y:e inom., angående bestämmande af en viss minimi-vigt å levereringsgild ränte-spanmål, m. m.:
Vid remiss häraf till Bevillning*— Utskottet, har hos Ilöglofl. Ridder»kapet och Adeln Herr Grefve Cronhjelm, Ollo August, hulVudsakligt anfört, att, da Bolagets i Octrojeu stadgade åliggande, att kostnadsfritt fortskaffa Kronans fartyg i Canalen, endast synes vara en billig ersättning för de uteslutande privilegier, Bolaget åtnjuter, dilta icke vore något skäl lill befrielse ifrån Bevillning; saint inom Viiilofl. Borgare-Ståndet har Herr Santesson fästat uppmärksamhet på det ej obetydliga Statsbidrag, som Bolaget, i följd af åliggande i dess privilegium, redan utgör, bestående uti den årliga arréiideaIgift, sorn, efter ao Ii ihetsårs åtnjutande, sedan Slussverkets fullbordande,' fråii och med 1821 utgått, och tili och med i835 utgår med 5oo R:dr Banco för år, hvarefter, i påföljande i5 år, detsamma skall erläggas med ökadt belopp 1000 R:dr åi ligell, samt i 30 år derefter med årligen 15oo R:dr och ändlligen, efter den lid allt framgent med 2000 R:dr årligen, Ulan att minskning eller iöi höjning deruti sedan må ega rum.
Informatorn i huset, Kandidaten Jäppsell, lemnade likväl sedan sin plats åt Assessorn. – Assessor Trög tar ju intet bränvin, frågade Baron, liksom han varit förvissad at Uno ej kunde göra det. Uno tog likväl stundom, och önskade just nu at få en aptit-sup, men nu kunde han svårligen begära, utan satte sig ändå jemte Kandidaten, vid sit bord. Risqvist! ropade Baron til lakejen, och såg åt lilla bordet, sätt fram glas åt herrarne der, och slå uti vin. Betjenten tog åt buteljen som stod framför Baronen. Å nej! sade han sagta med missnöjd mine, den buteljen som står der borta i fönstret! ser ni intet, at det här är gula lacket? Uno märkte alt detta, men sade naturligtvis intet, utan höll sit sämre röda vin til goda, och betraktade med förundran de Sfinxer och Satirer, som voro målade på väggarne, så naturligt gjorde, at icke ens en bonde kunnat misstaga sig om deras kön, samt, den moderna inrättning Baron låtit göra på ena väggen, nämligen en lucka, hvarigenom maten instacks. Nog trodde Uno at detta var för at directe få den varm ifrån köket, men då Kandidaten underrättade honom, at detta just var beläget på andra sidan om Salongen, kunde han ej rätt förstå nyttan deraf. Snart vändes likväl hans upmärksamhet på mera interessanta ämnen. Conversationen vid stora bordet hade hittils varit om hvarjehanda allmänna saker, men nu kom Friherrinnans lilla mops at utgöra ämnet. Hon berättade huru tänkande han var, och hur han en gång alldeles som en menniska stått en half time och krafsat på dörren, för at komma ut i et angeläget ärende. — Herre Gu! ropade Fru Skral, förvånad öfver så mycket förstånd hos en hund. Uno, hos hvilken den stora hunden ställt sig, liksom för at räkna de bitar han förtärde, tyckte sig icke finna samma menniskoförstånd hos honom, emedan han på flerfaldigt sätt besvärade dem som sutto nära.
Hr von Hohenhausen har bestridt det, på den grund, att alla 4 Stånden hafva ansett att en lag bör finnas; men då Hr von Hohenhausen i sitt första yttrande sagt, att en lag för närvarande icke finnes, utan endast en författning, utkommen i ekonomisk väg, så följer efter min förmening deraf ganska tydligt, att frågan kan förfalla; ty om hon det gör, så sakna vi i alla fall icke stadganden i denna väg, emedan vi då äga den förra författningen, utkommen, må vara såsom Hr von Hohenhausen säger, i ekonomisk väg, men som dock icke allenast hittills varit tillräklig för att controllera de privatbankers rörelse, som redan finnas, utan som äfven är tillräcklig, om så skulle fordras, för beredande af nya privatbanker i de allägsnare delarne af Riket. Hr von Hartmansdorff: Mig synes, att Gr. Lagerbjel ke har så klart utredt förhållandet, att man derefter icke borde kunna tvista om rätta meningen af de ifrågavarande §§. Men då stridiga tankar härom likväl uppstått, anhåller jag få försöka att, äfven i detta fall utreda frågan så godt jag förmår. Jag tror, lika med Gr. Lagerbjelke, att 75 §:s mening icke kan vara någon annan, än den, att då 2 Stånd stannat emot 2 i fråga huruvida en lag skall vara till eller icke, måste frågan förfalla; men om deremot 3:ne Stånd, och ännu mera om 4 Stånd hafva sagt, att en lag skall finnas, fastän Stånden stannat i olika meningar om de särskilda föreskrifterne i denna lag; så måste om dessa olikheter röstas, derest 2 Stånd angående dem stanna emot 2. Hr Skogman har för sin mening tagit exempel af gårdfarihandel:!. Jag torde äfven få begagna detsamma för min. Den 14 Maj e. m. 491 Om en lag för gårdfarihandel i 1 § innehölle, att gårdfarihandel skall finnas, och denna § blifvit afR. St. antagen; men 2