Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Yttermera har det äfven ofta handt, att husegarne låtit husen förfalla och alt dessa slutligen blifvit på exsecutiv auction försålde, då Riksgtskont. för att betacka sina fordringar varit tvunget att inköpa husen; men som Riksg:skont. icke kan vara husegare i en småstad, har det måst återförsälja de inköpta husen och dervid ofta gjort icke obetydliga förluster. Till förekommande af sådane olägenheter hafva R. St. funnit sig föranlåtne lill vidtagande af det nu mera gällande stadgande, att då lån utgifves till upbyggande af nedbrunna städer, skall staden lemna sin gemensamma förbindelse Den 1 Mars f. ra. 19 för lånet, hvaremot stadens Drätsel-Kommission, som förvaltat medlen, eger alt utlemna dem till de enskilda tomlegarne, och af dera förskaffa sig säkerhet, så att staden i sin helhet ansvarar hos Riksg:skont., men tager sin säkerhet igen genom inteckning i de upbygda gårdarne, hvilken för Drätsel-Kommissionen är vida lättare att bevaka än det kunnat vara för Riksgiskont. Så har på sednare (ider lill ömsesidig belåtenhet fortgått och förvaltningen af Riksgiskont. har äfven blifvit enklare och möjligare att utöfva, utan att kontoret fått vidkännas några förluster, hvaremot städerne ganska väl inom sig kunnat ordna dessa frågor utan att någon serdeles svårighet på deras Drätsel-Kommissioner upslått. Nu är angide Lidköping frågan om huruvida man skall frångå detta helsosamma stadgande på lånens utgifvande. Staden har nemi. vägrat, att afgifva någon förbindelse för kommunen i sin helhet, och i stället föreslagit att Riksdiskont, skulle få en förbindelse af tomtegarne i den gamla staden. En sådan förbindelse kan dock icke medföra någon säkerhet för Riksdiskont, utan alt den intecknas i vederbörandes tomter, och då har ju Riksdiskont, åter råkat in i det gamla trasslet. Återstår då att efterse huruvida vid delta tillfälle skäl förefinnas för R. St. alt utsätta sitt kontor för dessa olägenheter och sig sjelfva för faran att förlora sina penningar. För min del kan jag icke finna något sådant skäl vara andraget.
Dä sedermera Götheborgs stads invånare, för inrättande af ett arbetshus i närheten af det redan befintliga fattigförsörjningshusct, kommit i behof af en kronan tillhörig, derinvid belägen plats, samt dessutom ansett angeläget att för all framtid, i likhet med hvad som år 1807 af E.K.M:t i nåder beviljats i afseende å de då öfveriåtna fästningsverken, erhålla fri dispositions-rätt till förberörda, af Krigs-kollegium upplåtna Irenne tomtplatser, å hvilka lika många staden tillhöriga material-bodar funnes uppförda, äfvensom, för nödigt utrymme deromkring, till Hirra, nu med mudder fyllda, vallgrafven från stora Bommen intill spetsen af så kallade Sandbastionen, lill högra stora Bombastionen, å hvilken staden förut eger en med tullhus bebyggd plats, och till vallgången vid Masthamnen samt förberörda tomter, bade Götheborgs stads magistrat, under den 29 Maj 1840, på grund af vederbörligen erhållet uppdrag, underdånigst erhållit, alt förenämnda, å en tillika insänd karta upptagna och med litt. B. C. D. H och I. utmärkta platsen malte varda, de fyra förstnämnda till staden och den femte till stadens fattigförsörjnings-inrättning upplåtna, under enahanda vilkor, som i vallraserings-konlraktet den 19 Oktober 1807 finnas stadgade, beträffande de då ti 11 staden öfverlemnade delar af fordna fästningsverken, hvilken anhållan, deröfver vederbörande embetsmyndigheter blifvit hörda, sedermera, å stadens vägnar, frånträddes, i hvad angick upplåtelse af tomtplatserne under litt. I!. och I., med underdånig hemställan deremot, att hela den K. M:t och kronan tillhöriga mark och utfyllning emellan inloppet vid stora Bommen och bastionen St. Erik matte under full egande-rätt upplåtas lil! staden Götheborg, emot det att staden lill kronan återlemnade fästningsmurarne kring lilla Otterhälleberget och marken derstädes, med vissa tillika uppgifna undantag och vilkor.
Deras sysselsättningar och öfriga förhållanden äro för dem gemensamma med den burskapsegande borgaren, och jag kan icke finna hvad som kan hindra, att icke hela burskapsinrättningen skulle kunna uphöra, utan att det näringsidkande borgerskapet derföre behöfde undergå någon väsendtlig förändring, och då bortföll af sig sjelf skillnaden emellan burskapsegande och icke burskapsegande. Jag anser derföre för min del, att BorgareSt. gjort rätt i att anse burskapsegande och icke burskapsegande borgare i detta fall fullkomligt homogena. Det är äfven, så viril jag kan förstå, ganska riktigt att husegare såsom sådane frisalia plats i BorgareSt., ty såsom husegare har man naturligtvis det intresset, att huset skall gifva den största möjliga afkastning, att, om jag så får uttrycka mig, huset måtte i ekonomiskt afseende nå den största möjliga fulländning. Detta åter beror af stadens framgång oell förkofran, och således är en husegare i denna sin egenskap, genom sina intressen, på det aldra närmaste förenad med stadens förkofran och framgång. Om en person, som är husegare, såsom sådan skall få representationsrätt, så kan han väl icke få den på något annat sätt än i BorgareSt. Man bar tvistat vid många tillfällen huruvida, vid ståndsgrundsatsens tillämpning, en person, då han tillhör tvänne olika samhällsklasser, bör ega representationsrätt i 2:ne Stånd, eller endast uti ettdera. Utsk. ansåg vid detta fall, att då en Adelsman eiler en Prest var husegare, så var det icke tjenligt under nuvEt:de förhållanden, att medgifva en sådan dubbel representationsrätt, ehuru dea pä sina ställen finnes uti våra nuv'ar:de Grundlagar medgifven, utan man skulle inskränka den så, att husegaren fick representationsrätt såsom husegare, endast då han icke egde den på annat sätt.
Denna uppläsning sker i sockenstugan efter gudstjänsten. Mantalsskrivningarna skall förrättas av Vår befallningshavare eller hans ombud. Pastor skall också vara närvarande. Han skall medföra husförhörslängden och en förteckning på alla som inom årets slut fyller 15 år eller däröver. Förteckningen upptar hemvist, namn, ålder och kön med undantag för församlingens fattighjon och minderåriga barn. De skall endast anges till antal och kön. På mantalsoch skatteskrivningsdagen skall alla i socknen som besitter, brukar eller förestår hemman, egendomar och lägenheter själva eller genom ombud infinna sig och överlämna skriftliga uppgifter. Allmogen och mindre skrivkunniga får lämna sina uppgifter muntligen. Om någon uteblir eller inte tar upp alla personer han skall, pliktar han 2 riksdaler. Han får 14 dagar på sig att komplettera sina uppgifter, annars pliktar han 4 riksdaler. Var och en är skyldig att låta mantalsskriva sig där han är bofast eller vistas större delen av året. Den som har egendom i flera socknar skall på varje ställe meddela var han blir mantalsskriven. Ämbetsmän och tjänstemän skattskrivs där de verkar och får lön. Skattskrivaren skall infinna sig från första timmen av förrättningen. Uteblir han utan laga skäl pliktar han 2 riksdaler för andra timmen, 4 för den tredje timmen. När de till skattskrivningen kallade väntat 3 timmar, får de bege sig därifrån. Skattskrivaren skall under dagen upprätta en förteckning an alla på ett linjerat koncept där han skriver så glest att ändringar kan göras. Där upptas även de som för ålderdom och bräcklighet är befriade från bevillning. Två personer borgar för att de uppgifterna är sanna. På alla prästbevis som skrivs ut i november och december skall antecknas om skattskrivning ägt rum. I mars året därpå skall skattskrivningslängden uppläsas i allmän sockenstämma och bekräftas av pastor och två sockenmän. Längden förvaras av pastor och tillställs socknens beredningskommitte. Bötesförteckning insändes till Vår befallningshavare och böterna tillfaller odelat de fattiga. De böter som beror på försummelse i uppgiftslämningen delas mellan skattskrivaren och de fattiga. I Stockholms stad sker mantalsskrivningen efter särskilda föreskrifter. Denna Vår nådiga förordning skall årligen till allmänhetens underrättelse kungöras från predikstolen
Han hade varit soldat sedan 1839, var en obildad man och hade, oaktadt duglighet och tapperhet, ej kunnat befordras i tjensten, emedan han hvarken kunde läsa eller skrifva. Samma dag som slaget vid Segesvår afslöt det transsylvanska fälttåget egde äfven vid Köhalom en drabbning rum. Då Vajna, efter det han deltagit i denna drabbning, kl. 10 på aftonen begaf sig in i Köhalom, mötte han Szkurka, hvilken med möda släpade efter sig sin svårt sårade häst. Vajna blef öfverraskad att se husaren, hvilken han trodde vara hos Bem i högqvarteret, framför sig. Då denne igenkände en af sina officerare, anmälde han sig reglements-enligt » åter vara inryckt », hvarefter han tilläde, att vid Segesvår hade under dagen stått ett sådant slag, att verlden aldrig sett dess like. Hela lägret var upprifvet; äfven Szkur-kas tre kamrater hade stupat I Köhalom hade man ännu ej ens en aning om den fruktansvärda kringränning, hvari ungerska hufvudstyrkan hade råkat vid Segesvår. Vajna blef bestört öfver jobsposten och frågade, om ungrame voro stadde på reträtt. » Herre », svarade husaren, » allt är slut De, som inte ha stupat, äro fångne. Sannolikt har också fader Bem blifvit dödad, emedan under reträtten hans vagn störtat i ett moras. De våra ha kanske dragit upp honom och släpat honom med sig, men jag tror det dock ej, ty fienden var hack i häl. Vi fyra måste sluta oss till kavalleriet ochkommo midt in i attacken. Ungrarne ha haft en olycksdag. Kossuth Lajos har i dag förlorat många dugtige soldater. En af dem, omringad af fienden, sköt sig en kula for pannan. » (Denne hjelte hette, såsom man sedan erfor, Daczö. ) » Äfven adjutanten Petöfi stupade *, tilläde Szkurka. Vajna frågade förvånad: » Szkurka, har ni känt Petöfi? »
Färjor, broar, gästgifveriet skjuts » 60. Jernvägar » 61. Hamnar. Ångfartyg « 63. Kanaler och strömrensningar. Fyrar, sjömärken, lotsar » 64. Tider för öppen segelfart » 65. Strandningar och sjöskador m. m » 66. Handel » 67. Mantal, brukningsdelar » 68. Jordtorp, backstugor. TJppskattningsvärden m. m » 69. Jordafsöndrigar, hemmansklyfningar, nyskattlagde och skatteköpte hemman » 70. Medeltal af areal, folkmängd, brukningsdelar m. m. å ett mantal » 71. Skiftesverket » 73. Storskiftesverket och afvittringarne » 75. Statsbidrag, restantier. Kommunalutskylder » 76. Skolor » 77. Filialoch enskilda banker. Hypotheksinrättningar » 78. Försakringsanstalter mot brandskador » 79. Andra försäkringsanstalter » 81. Sockenmagasiner » 81. Sparbanker » 82. Helsö- och sjukvård » 83. Allmänna fattigvården » 83. Resumé (Ses rapports quin<|itc»iiaux des Preféts. (Statistique provinciale.) Tab. N:o 1. Population, 2—4 selon les régistres du Clergé, 5—7 des Percepteurs, 8—10 exempts de capitation, 11 Conscrits des 5 classes. b » 2. A) Quantité (en pieds cubes) de semence sur 1 tunnland. B) Total approximatif de la semence. C) Étendue approximative (en ref carrés) employée å la cnlture de blé etc. D) Appréciatior. des recoltes, 1 en général (0 E) Appréciation de la moyenne de consommation. b » 3.
Att Färg-konsten nu är sä fullkomlig, som t stelswa LyonAlt Dedering, Flammering och Apretmng lästa med de Franste, somt all de swärcste och de finaste Arbeten kunna astadkommas, salom ock alt en de! af wära Sidniwäsnader med begärlighet bliswit köpte af Ulländnmgar list Export Och mä mig fluteligen tillätas, läsom bewr'6 af wäre FabrlkS-JdkareS bade formäga att tillwerka en sullgvd wara, och underdäniga vestan, att, pä nägot fullständigt färt, Ldagoläggi, att det Nådiga beskydd, som de af Konunga-Motten, emot Lurendrägarnes lvlsöljeiser, njutit, bliswit begagnat, såsom dm starkaste anmaning och uppmuntran till deremot fwarande styl» drghelens nppchllande, i ödmjukhet äberopa, samt Haglöfs Ridoerstapet och Adeln tili minnes föra, den SängGardin, och Matt-wäfnad, som Rik, sens Högloft. Ständer, pä KonglSlottet hast tillfälle, förmodligen med rättskaffens Patriotisk tillsredsstälieNe, se och städa. En Wäfnad, frän Swcnffe Fabriker och as Swensta Arbetare, kostande Stochholm FabriksCwps mer än 12000 R dr Riksgäld, men ocksä, läsvm lag tror, kastande med hwad utländsk Wäfnad af lika stag som helst. Cädant är nu fvrhällandet, ätminstone med de här t Staden, eller rättare lågt, under Stockholms Hall Rätt, lydande Fobriks-Jdkare, och deras rörelse; dä Högloft Oeconomieoch BeswarslUstotlel hos Riksens Höaiofl. Ständer, föreslä, att V sttctioner. ester ivrdudll gode, icke allenast rhuS och pä allmän wäg, utan äswen i öovna Bodar och Magazilirr mätte upphöra och förbjudas.
St. alt veta, huruvida Utsk. delar öfvertygelsen om nödvändigheten af detta företags skyndsamma verkställande, och jag lager mig derföre friheten att hemställa till SlatsUtsk:s tillsfådesvarande ledamöter, oro de hafva fått någon speciel anledning dertill för sig uppgifven, hvilken de ej meddelat R. St. 1 annat fall skulle jag tro, att möjligen denna fråga ej är så brådskande, sorn man velat påstå, utan att dermed kunde anstå intill dess Riket hade att hugna sig af någon bätlre asped till enstämmighet i planerna för krigsförvaltningen, hvilken synes mycket aflägsnad, redan af det förhållande, att, under R. Stfs sammanträde, detta departement Undergått temmeligen betydliga förändringar i afseende på den D cn 20 Mars f. m. personal, sora förestår detsamma. Jag torde framdeles få ännu en gång begära ordet sedan de af mig åstundade upplysningarne blifvit iemnade af någon StatsUtsk:s ledamot. Hr von Hartmansdorff: Tvisten roed Gr. Frölich om det ifrågavar. anslagets behöflighet och om nödvändigheten att skyndsamt utföra företaget, öfverlemna»- jag åt dem, som tillhöra yrket. Men jag anhåller att få hufvudsakligen fästa mig vid frågan om det femte året, hvilken är den, som hittills egentligen blifvit omtvistad. Första betraktelsen i detta afseende synes mig vara, huruvida en extra-statsreglerings upprättande, bredvid den ordinarie, är behörig och riktig. En talare, hvars åsigt i dessa frågor jag hufvudsakligen delat, tyckes hafva bestridt riktigheten deraf. Jag deremot anser StatsUtsk. hafva riktigt förfarit i detta hänseende, både vid denna och föregående riksdagar, då Utsk. uppgifvit en extra-statsreglering jemte den ordinarie. Det kommer sig nemi. deraf, att den ordinarie-statsreglertn, sådan som vi hittills haft henne uppgjord, beror på tillgångar, hvilka årligen inflyta, genom de årligen ingående skatterna. Den extra-statsreglenn deremot har, pä sätt Frih.
Vår gamla lag visste hvad deri gjorde, då den stadgade straff för skarprättare, som, då missgerningsman alstraffades, af »oförstånd eller fylleri och dryckenskap» begick märkeligt fel —- observera märkeligt fel; ty att en så onaturlig förrättning skulle kunna verkställas utan fel, att en menniska med kött och blod skulle kallblodigt kunna afhugga hufvudet på en annan medmenniska, utan att begå fel dervid, det vågade man ej förutsätta, men hvad man förutsatte, var att ruset skulle stärka modet, förvirra hjernan och förvilda hjertat. Man må ock tänka sig den lifdömdes känslor. Skall ej den sista rediga tanken vara bemängd med fasa för att straffets utförande kunde misslyckas? Endast vanlig barmhertighet kräfver afskaffandet al detta straffsätt. Man har sagt mig att, då frågan förevar i Utsk:t, 470 JJcn 17 Mars e. in. någon skulle halva anmärkt, att äfven fallbilans användande skulle en och annan gång visat sig osäkert. Jag är dock öfvertygad att vid jemförelse emellan antalet misslyckade exekutioner, verkställda med fallbila å ena sidan och dem vid hvilka handyxan blifvit använd å andra sidan, utslaget skall utfalla till förmån för den förra; och nog vet man att på den tid, då denna apparat mest togs i anspråk, eller under franska revolunen, densamma arbetade väl. Det vore väl också märkvärdigt, om i en tid då det mekaniska snillet åstadkommit till det underbara gränsande resultater i andra rigtningar, detta samma snille skulle stå redlöst, om frågan gällde att perfektionera denna helt säkert ganska enkla apparat derhän, att nian med matematisk visshet kunde beräkna att densamma skulle fullgöra sina funktioner. Man har sagt, att frågan 0111 sjelfva dödsstraffets afskaffande är en kulturfråga, och jag hoppas att det Högloft.
Herr Cederschjöld: Om Utskottets ifrågavarande memorial hade varit till Ståndets Ledamöter utdeladt förr än i dag, skulle jag icke besvärat med något vidare yttrande i denna fråga, under förlitande derpå, alt hvar och en, vid närmare granskning af Memörialet, redan skulle hafva stadgat sin öfvertygelse derom; men nn finner jag mig nödsakad alt till besvarande upptaga några anmärkningar. Den siste värde talaren har sagt, att i händelse mina vote65 H. f)* Den ii Mars f. tn. ringspropositioner antogos och voteringen t förstärkta ConstitulionsUtskottet utföll på ett viss sätt, skulle intet förslag af Constitutionslltskottet till förändrad Tryckfrihetslag återstå, som kunde hvila till nästa Riksdag. Det skulle likväl åsterstå ganska mycket, såsom hela den nya uppställningen af Tryckfrihetslagen och många vigtiga af Utskottet föreslagne jemkningar och ändringar, hvilka alla ändock skulle förblifva liggande till nästa Riksdag. De här ifrågavarande punkterne utgöra nemligen blott ei> del af Utskottets förslag. Dessutom får jag erinra, att, så fulla af motsägelse sinsemellan, som stadganderne i 56 och 81 §§ af RegeringsFormen för öfrigt äro, så är dock föreskriften alldeles enkel och peremtorisk om ConstitutionsUtskottets åliggande att sammanjemka RiksStåndens olika meningar. Utskottet får icke om dessa meningar ingå i något raisonnement, eller förblifva vid sin egen tanka: utan, så snart en anmärkning blifvit till Utskottet remitterad såsom ett RiksStånds gemensamma tanka, nödgas Utskottet att, med frånträdande af dess egen mening, anmäla skiljaktigheterne i RiksSlåndens meningar och söka sammanjemka dem, samt, i händelse detta misslyckas, upprätta voteringspropositioner till dessa skiljaktigheters slitande i förstärkt ConstitulionsUtskott. En värd talare från Läktaren har antydt, att han vill protestera mot proposi - Den ij Mars f. m.
Ridderskapets och Adelns undseende och godhet, skall jag a nyo påkalla dess uppmärksamhet i en fråga, som, enligt min öfvertygelse, står i ett högst vig-j Den 23 Maji. 167 tigt förhållande till förståndet af våra Grundi Lagar. Redan då detta Mål, förra gången, innom detta Stånd , afhandiades, gaf jag tillkänna min öfvertygelse om tillämpningen af 107. §. Regeringsformen. Då af allt hvad jag både vid detta och närvarande tillfälle hört anföras, ingen från min förra, skiljagtig tanka kunnat mig beredas, anser jag mig ej heller stillatigande böra gifva en slags enskild helgd åt de grundsatser, som här blifvit framställde. Denna brytning mellan två rakt motsatta meningar, hvaraf den ena framträder i hela den medborgerliga glansen af en försvarare af Folkets rättigheter, och deremot den andra afmå» las, såsom viljande inkräkta på deras onråde, lemnar visserligen icke ett lika öppet tillfälle till mängdens bifall. Men all så kallad popularitet, så väl, som allt sträfvande derefter, måste i våra dagar ge vika för den äfven 6tränga sanningens fordringar, ledande, ej att tillrycka sig ett flygtigt gny af beröm och ryktbarhet, men att, i en Nations sinne, fästa redbara begrepp, som lära den att utan öfverdrift njuta sin frihet, och derigenom med ännu större kraft kunna den försvara. Jag har redan , i ett föregående Plenum, förklarat, att jag trodde 107. $. Regeringsformen böra så tolkas, som ConstitutionsUtskottet nu föreslagit; andra värde Ledamöter hade deremot en skiljagtig öfvertygelse; och icke dess mindre vädjades, å båda sidor , till §:s 16 S Den 23 Maji. ordalydelse. Denna ordtvist, vigtig genom dess inflytande på andan och helgden af vårt Styrelse.sätt, borde ovedersägligen påkalla ett förtydligande af denna, på tväggehanda sätt, tolkade §. ; och ConstitutionsUtskottet har således haft tillräcklig anledning , att inkomma med ett förslag i detta ämne.
Det 3:dje sättet att utarrendera Boställen, nemligen det nu gällande, har äfven flere olägenheter och i synnerhet den, att arrendet någon gång icke går ut, likväl måste detta förhållande mera tillräknas den för Jordbruket nu i allmänhet så ofördelektiga Conjunctur , (ylå dubbelt antal Tunnor Säd emot förr måste säljas för att anskaffa den del af arrendet, som med contant skall erläggas) än sjelfva författningen, som med vissa modificationer, torde vara bättre, än de af Friherre Ridderstolpe och Herr Hjerta föreslagne åtgärder, och i synnerhet bättre än Utskottens Förslag, ty att utarrendera Boställen på ej längre än tjenstetid vid innehafvande beställning, är lika skadligt för indelningshafvaren sjelf, som för Bostället, emedan arrendatorer antingen betala ett ganska ringa arrende, eller ock förstöra Bostället. De modificationer jag anser höra äga rum i närvarande Författning äro hätlre ställd borgen, En större del af arrendet, Den 6 November f. m. 99 ställd i Spanmål eller räntepersedlar och icke i penningar, samt vissa försigtighetsmått (för att förekomma Ängens vanvård, Åkerjordens utmärgling och Skogens förstöring), som böra utsättas i Contraclet, och öfvervakas af Ortens Auctoriteter; med dessa ändringar anser jag den nu varande Författningen vara bättre än de föreslagne, och torde med nu gällande spannmålspriser icke kunna befaras, att Arrendatorer skola gifva större Arrende, än hvad som är förenbart med deras bestånd. På dessa förenade skäl, anhåller jag om återremiss af Utskottens Betänkande. Herr von Hejne, Georg: Jag har ej begärt ordet för att hindra återremiss; men då jag i egenskap af Utskotts Ledamot delat den öfvertygelse, hvaraf resultatet nu utgör föremålet för denna discussion, nemligen, att i8o5 års Författning ej medfört stor nytta, anser jag min pligt vara, att i korthet redovisa, från hvad synpunkt saken blifvit sedd.
Under 1859 och '1880 års riksdag beviljade samt till utgående frän Riksgälds-kontoret anvisade stats-utgifter, utom de till järnvägsbyggnader anslagna medel. Begrafning»- och öfriga kostnader i anledning af Hans Maj:t Konung Oscars död Kostnaderna för Heras Majestäter Konungens och Drottningens kröning För anbringande af åskledare å Stockholms och Drottningholms slott „ reparationer och arbeten vid Ulriksdals slott „ uppförande af länsfängelset efter cellsystemet, 150,000 R:dr under hvartdera af åren 1861 och 1862 , inredande af tretio celler vid Landskrona fäst nings-fängelse m. m „ uppförande af saknade byggnader å häradshöfdingebostället Mällbv För Lancltförsvaret: Till anskaffning af refflade kanoner med dertill afpassade lavetter och öfrige fordon för tre fältbatterier, 24,000 R:dr årligen under åren 1861, 1862 och 1863 72,000: — „ anskaffning af ridoch anspannsm. fl. persedlar för två tolfpundig^ reservbatterier, 22,000 R:dr dito dito . Hor till Stats-Utsk. Till fortsättande af fästnings-byggnadsarbetena vid Carlskrona, 80,050 R:dr årligen under åren 1861, 1862 och 1863 .. „ befästningar å Rindö invid Waxholm, 50.000 R:dr dito dito „ uppförande af ridhus och sjukhus m. fl. byggnader i Örebro för Lifregementets Hussar-korps