Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty med mera skäl borde dröjas att välja Suppleant vid de tillfällen, då Justitieombudsman samma gång skall väljas, emedan den, som än icke mottagit förtroendet, bör snarare kunna supponeras vara i stånd att afsäga sig det, än den sorti redan det mottagit, hvilket Herr Richert gjort, då han mottog Fullmakt till Suppleant, och således äfven Fullmakt att vara JustitiaeOrd buds* - /}e/i 3 Oclober f. m. 17 budsman i det ögonblick Herr Ehrenborg upphörde att vara det. Sedan derföre nu Sverige genom Herr Ehrenborgs död och Herr Richerts afsägelse lidit en dubbel och kan händs oersättelig N*- tionalförlust, återstår blott för Riksens Ständer ait vidtaga den nödiga åtgärd, hvaruti Fullmägtige ännu icke gått dem i förväg, nemligen att välja Suppleant, och för Ridderskapet och Adeln att utse Electorer dertill, samt att inbjuda sine MedStänder att göra detsamma; N;o 3.* Herr von Hohenhaitftni Michaél: Sedan utbetalningen af det mindre Creditivet, på -eätt Regeringsformen!? 63 §. fastställer, blifvit aovisadt uppå Riksens Ständers RiksgäldsCöntoir, förde uti ansvarighetslagen för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, äfven böra införas det lagstadgaöde, som med afssende uppå denna utbetalning finnes uti a §• 1 Mom. af Ansvarighetslagen för Fuilmägtige i Banken. Samma Lagstadgande torde dock böra qvarstå i Ansvarighetslagen för BancoFullmägtige, emedan Riksens Ständer möjeligen vid kommande Riksdagar kunde finna lör godt, att åter uppå Banken anvisa det mindre Crediti vet. Bil. till Ridd. o. Ad. Pr, ix Bind 2 18 Den 3 Oclober f. m, N;o 4. Herr von Haussvolff, Carl Gnjlaj Reinhold:
Stats-Gontoiret, i händelse de nu på Stat uppförde 1841 R:dr 12 sk. härtill icke skulle blifva tillräcklige, då anordna det bristande utaf blifvande öfverskott af Tullintraderna. Beträffande åter de öfriga Städernas Källare-friheter ; sä hafva Riksens Ständer funnit med dem vara ett annat förhållande , enär sådana friheter icke af ålder varit alla Städer förlänte, och de Städer, som, haft en sådan frihet, efter a6oo-talet åtnjutit den uti en viss summa penningar , den Städerna ägt att i Tullclareringen använda, hvarvid 2 Dal. S:mt blifvit beräknade på Riksdalern, till dess, vid den år 1777 skedda reglering af Städernas Källare-friheter, dessa blefvo evalverade till Riksdaler ä 3 Dal. S:mt på Riksdalern , hvarigenom Städerna förlorade 50 proCent uti hvad derefter primitiva grun de3 - Sen 11 Juli. I017 den för beräkningen deraf bort åtnjuta. I,betraktande häraf hafva Riksén? Ständer funnit billigt och rättvist, att Städerna måtte åters.tällas i deras förra, rättighet, att .få beräkna Riks* dalem efter 2 Dal. S:mt, hvarigenom de komma att undfå 50 proCents tillökning uti hvad Staten nu består, hvilket för alla Rikets Städer, utom Stockholm, icke utgör mer, än tillhopa 1999 R:dr 28 sk. 6 r:t. Ilancp om året; hvilket beslut Riksens Ständer härmed få till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majtts På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets Stormägtigste Allernådigste Konung!
Ifrågavarande Betänkande, sorn Utskottet fått till sig återremitteradt af Hedervärda Bonde-Ståndet, har, enligt Utskottet tillställda protokollsutdrag, blifvit af de öfriga Riks-Stånden bifallet; och som i frågor af förevarande beskaffenhet tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, kan återremissen ej till någon Utskottets vidare åtgärd föranleda; hvilket Utskottet härmed skolat gifva Hedervärda Bonde-Ståndet tillkänna. Stockholm den 19 Mars 1866. 4 Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Memorial A7:o 74. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mars 1866, kl. 2 e. m. i Memorial, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 54, angående vackt motion i fråga om fördelningen emellan socknar inom samma 'pastorat af återvunnen helgonskyld. Ifrågavarande Betänkande, som Utskottet fått till sig återremitteradt af Högvördiga Preste-Ståndet, bar, enligt Utskottet tillställda protokollsutdrag, blifvit af de öfriga Riks-Stånden bifallet; och som i frågor af förevarande beskaffenhet tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, kan återremissen ej till någon Utskottets vidare åtgärd föranleda; hvilket Utskottet härmed skolat gifva Högvördiga Preste-Ståndet tillkänna. Stockholm den 19 Mars 1866. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ERIC KÅHRE, 18G6. Allm. Best',- och Ekon.-TJtshottets Utlåtande N:o 15. 1 Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Mars 1866, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af äterremiss af Utskottets Betänkande N:o 59, angående väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter.
När således reglementet i detta gör ett undantag blott för presten eller prestkandidaten, och således icke anser fullständig studentexamen berättiga till detta undantag i det, som studenten kan vara approberad, så har reglementets författare här satt seminariielevens theoretiska bildning, som på två år kan erhållas, öfver studentens. Detta är dock mindre att undra på, då undantag icke är gjordt ens för dem, som aflagt godkänd filosofie eller medicofilosofie eller kansliexamen eller bergsexamen, utan måste alla desse för inträdet på seminarium, om de vilja räkuas bland de “examinerade“, som hafva rätt att söka en folkskolelärareplats, ovilkorligt inexamineras och med öfriga elever deltaga i all undervisning på seminarium. Prestkandidaten är dock icke alldeles ensam om privilegiet; ty reglementets 17 § stadgar, att småskolelärare och småskolelärarinna, som ^ (säger ett halft) år undervisat i småskola, eger rätt att utan inträdesexamen inträda på seminarium, för att der deltaga i undervisningen. Men han och hon hafva icke blott fått rätt att komma när de behaga, utan ock att deltaga i de undervisningsämnen, som dem lyster, och gå bort, när det faller dem in, med skyldighet ändå för seminariiläraren, om dc det fordra, att under inspektors tillsyn examinera dem och gifva dem betyg, naturligtvis för småskolan eller för biträde åt folkskoleläraren. Vi få således qvinliga elever äfven vid de manliga seminarierna, ty reglementet bestämmer ej annat. För dessa privilegierade småskolelärare-elever är ingen kurs bestämd, utan seminariiföreståndaro och inspektor ålagdt, att, såsom orden lyda, göra “billigt afseende å hvars och ens önskan11, hvarigenom således hela det besvär, som seminarium kan få med dessa småskolelärare på ett halft år, beror af dem sjelfve. Man kunde väl tycka, att en väl organiserad folkskola vore rätta lärdomssätet för dessa privilegierade, men det öfverensstämmer ej med åsigterna från 1856.
~5~claiia stipendi.efoncler, hviket redria vid Förhiindetn stiftel se f m l i &amp;] .l es ' s~soi-n synnerligen viktigt, har sedm dess g&amp;tt rastlöst och ' ulliler gansl&lt;a allmäii tillsliitning frmiAt. Geii om fiil~ostig11,et af eii af f (irb ~111 clsstyrelsen s mecIl.e~zzma~:, fr n S. W bitlock, blef styrelsen redan detta hr satt i tillfälle att årligeii lit del a ett stil,eiidiiini, afssedt företrädesvis för vama de eller blif~ande I.ai.ni.iiinor, soin arrina, fullfölja bokliga, studier. För det fjerde hret, 1888, finnes en nyhet a t t anteckna. Med anledning d en frainstallning fr &amp; II Dansk Kvii~.desamfiind stillsattes en bornit6 för iitredaide och förbättrande af cleförh&amp;llanden, soin skapas genom deii då s@iicligt vaxaiide utflyttiiuigeii till Dan m ark af sveiish tj än steflickor. Noggrama undersökfrån hvilka denna i ilhgaiR-E ' fijrli %llandeiia inom de oi~~.rh (Le~i, fl.era xf ' seenden bet#nlrliga emigration försiggick, hafva blifvit iitförtla och i tryck iiiecldelade, och har Förbiiiidet f ~: detta r iiridami A1 inottagit understöd af all.inaniia i~iedel. Utvan.ilringer1 af Y renslm tj än steflickor har seclan dess blifvit i ytterst vä- sentlig 111811 ininskad, och torde Förbundets verksamhet lzafva gasisba bra#ftigt bichagit till detta lyckliga resultat.
Nådig Förordning, angående Embets-examina vid Universiteterna i Riket, har blifvit utfärdad den 9 Oktober 1863. 208:o af den 16 Maj 1863, angående ändring, i afseende på anställande af MedicineKandidatoch Licentiat-examina, af 1861 års Stadgar för Karolinska Medico-chirurgiska Institutet. (88.) Kongl. Majit har den 11 September 1863, anbefallt Kanslern för Upsala Universitet att, efter vederbörandes hörande, i ämnet afgifva underdånigt utlåtande, hvilket den 4 April innevarande år till Kongl. Majit inkommit. 209:o af den 25 Juli 1863, angående beviljadt anslag till fortsättning af reparationen af Linköpings domkyrka. (105.) Bil. till B. St. Just.-Ombudsm. Emb.- Berättelse år 1865. vi — 42 — Sedan Öfver-iiitendents-embetet, på nådig befallning, inkommit med arbetsplan jemte kostnadsförslag till fortsättnidg af reparationerna å nämnda Domkyrka, har Kongl. Maj:t, vid underdånig föredragning den 11 December 1863, bifallit hvad af Over-intendents-embetet blifvit hemstäldt. 210:o af den 25 Juli 1863, angående försäljning till skatte af de s. k. Halländska Kyrkohemmanen. (106) Den 11 September 1863 bar Kongl. Maj:t låtit utfärda nådig Kungörelse i ämnet.
RiksStånden gifvit åt förevarande fråga, sett sig nödsakadt, att upprätta de föreslagne voteringspropositionerne, såsom den enda utvägen, hvarigenom den i 81 15 Utskottet förbehållne rättighet, alt icke förrän vid nästa Riksdag se sitt förslag förkastadt, a56 Den n Mars f. m. och den i 56 § RiksStånden medgifne rättigheten att utlåta sig öfver förslaget, kunde på ett Grundlagsenlig! sätt förenas, och Utskottets förslag, tillika med närvarande Ständers yttrade opinion derom, framkomma till dess rätta domare, som äro nästblifvande Ständer. På dessa skäl anhåller jag äfven om proposition på bifall till Utskottets Memorial. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: Vid granskning af de voteringspropositioner, som blifvit uppgjorde till afgörande af de Irenne hufvudpunkterne af ConstilutionsUtskottets förslag till ändringar i TryckfrihetsLagen, förekommer det mig, som det bör vara hvars och ens första pligt att tillse, hvad Grundlagen i afseende på behandlingen af dylika frågor tydligen stadgar. För min del har jag gjort mig denna fråga, med anledning af 56och8i §§ Reg.Formen samt 29 § Riksdagsordningen; och jag har äfven gjort mig den frågan, om ett på grund af enskild motion af ConstitutionsUtskottet till Riksens Ständer öfverlemnadt förslag till Grundlagsändring, kan under samma Riksdag afgöras, eller om det måste till kommande Ständer öfverlåtas.
I valet, och qvalet står hon. — Den älskade fattig är, men han, den andre, har pengar, och rykte och namn han här. Hon tvekar, hon glömmer satsen, som en gång hon kunde väl: » Hvad gagnar dig hela verlden, om skada den tar din själ! » i p » I \ j I i vJ M IN månaden meddelar en fullständig modeoch mönstertidning. — Uppgif å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, sa erIII. Så ofta jag ser en siska, som fulltam sitter i bur och äter sitt frö sorteradl och mottar Jcanariens kur, dä tänker jag på en qvinna, som glömde sin ungdoms tro blott för att utkomst vinna och vinna lyx och ro. - ler. Några ord om sorgen. let är en lycka för menskligheten, att en stor, ja, kanske största delen af demenskliga sorgerna är af den art, att hedern, ambitionen, blygheten eller sjelf be varelsedriften tvinga oss att sorgfälligt dölja dem i vårt eget hjerta och, långt ifrån att påkalla våra medmenniskors deltagande, göra hvad vi kunna för att afleda deras uppmärksamhet från tillvaron af den smärta, som förtär vårt inre och gör våra nätter sömnlösa. Antag att förhållandet vore annorlunda, att hvarje verklig sorg visade sig med öppet vizir, insvept i krusflor, och gjorde anspråk på vårt medlidande och hänsyntagande såsom den enda till ett dylikt utställande privilegierade sorgen efter kära anförvandter, som döden bortryckt, nu gör — ja, då skulle hela samhället förvandlas till ett enda sorgehus, der alla skratt förstummats och löjet smöge som en förbrytare öfver änDU trotsigt ungdomsfriska läppar. Jag vill ingalunda säga, att vi skola stå likgiltiga inför vår nästas sorg — långt deritrån! Men jag frågar blott, om vi i sjelfva verket gagna den sörjande med at (ständigt möta honom eller henne med en dyster, allvarlig uppsyn, ett tungsint medkännsamt leende och en liten tår i ögat, en konventionell liten tår, hvilken vi — låtom oss vara upprigtiga och erkänna det — med en känsla af lättnad skynda att aftorka, så fört dörrarne slutits efter den sörjande.
Fröknarna togo, ohöfligt nog sit parti, och smögo sig ut genom Cabinettsdörren, och Uno blef ensam med Öfversten, Grefvinnan och den gamla gumman, som med et litet skrumpet ansigte, likt et förvissnadt äple, framtittade under en vid hufvudbonad. En liten stund stod han, efter at med möda hafva fått svar på sin anmärkning om det vackra vädret, och lutade sig emot et pelarebord, utan at säga et ord – Ännu et försök, tänkte han, och närmade sig til gumman för at börja en conversation, i hopp at hon skulle visa mera artighet, men förgäfves: han fann at hon måste varit mycket förnäm, och troligen af den urgamla Husencreutziska ätten, hvars döttrar i alla tidehvarf historien vet omtala, blifvit mer än måttligt dygdiga fruar, och äfven ofta som bedagade mör, gifvit de mäst ärerika exempel af kyskhet och mod, ty hon svarade ganska korrt och bittert; baklängest drog han sig åter til sit pelarebord, men ledsnade snart och smög sig åter hem igen. Jag ger dem böfveln allesammans! ropade han vid hemkomsten; Magister Husælius har rätt; olycklig den som måste söka sit nöje i hufvudstaden, och en dåre den som har begrep om den landtliga trefnaden och ej söker det der. – Ja, jag reser, ropade han, och genast gick han til Packartorget och beställte sig häst til sin afresa. Samma dag, en vacker afton i Junii månad, reste Uno ifrån Stockholm. Lef väl! ropade han i det han for förbi Mon Bijou, och såg sina vänner och deribland Kattzaun kring en rykande bål, jag reser, och det kanske för altid. Kom in! Kom in och drick et glas, ropade alla. – Uno kunde ej undvika at ta et ytterligt farväl, han gick derföre in, och träffade et stojande sällskap i samma ställning, som då han varit med, på dylika roligheter: några vid et Pharaobord, några halfrusiga, och några helfulla. – Kattzaun kom genast med den halftömda bålen, och satte den för Unos mun.
En kunde i beflutet stanna emot En, det were lämpligare at et uddatal af Deputerade för hwarje Ständ antoges til exempel zml Tillika torde wara til önfkandes at Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högwördige Pre-. ste-Ständet förenade sig i det beslut, at, som öfwerhufwud bland defle L:ne Ständ sinnes de fleste Räntetagare, wäija eller lata utse bland sig endast Räntetagare til Markegängs-Taxans sättande, dä Wällöf!. Borgare samt Hederwärda Bonde-Ständet äter kunde walsa eller läta utse endast Räntegifware, därigenom förekommer bäst den olägenheten atMarkegängs-Taxan blifwer för hög eller förläg; ty uti Kongl. Resö. lutionen pä Allmogens Allmänna Beswär den iDecember 17Z4 Z. z stadgas at när s Ständ stanna emot twä kommer et medium af det om, twistade priset at tagas Hwad ater angär sättet at wäija Deputerade sinnes för Högloft. Ridderskapet och A. deln icke flere än 8:ne. Antingen stola samteliga Ledamöter af Högloft. Ridderskapet och Adeln i hwarje Län Familjewis eller xei-capit» rösta til utwäljande af Deputerade, eller stall efter förra wanligheten Landshöfdingen tilläggas Magt at dem utse. För min del wägar jag föreflä den sistnämnde utwägen. Landshöfdingen kanner bäst hwilka af Högloft. Ridderstapet och Adeln i provincen som egentligen äro Räntetagare. Om sä nödigt sinnes kan Landshöfdingen äfwen i likhet med hwad förr Warit ^stadgadt förbindas at sä mycket möjligt är Deri 24 Augusts. 122? St sä mycket möjligt är göra ombyte med personerna Genom det at Landshöfdingen tillägges, denna rättighet undwikas, stjutfer och kanske kostsamma Sammankomster; Och i synnerhet hwad stjutsen angär torde den blifwa tämme. ligen längwäga i ätffilliga större Län.
Vid de gemensamma öfverläggningarna hafva vi varit i tillfälle att höra Gr. Sparre yttra sig öfver denna punkt, och Betiink:t innehåller den aldra bestämdaste motivering af Utsk:s förslag så att jag behöfver ingalunda blifva vidlyftig. Till följd af den personliga erfarenhet jag förvärfvat om konventikel-väsendet, är jag fullt öfvertvgad, att om denna lag aldrig funnits, så hade en stor mängd af de förskräckliga, uprörande händelser man hört omtalas uteblifvit, ty största delen af de oordningar, som visat sig, hafva förorsakats af denna lag. Jag uttalar dessa ord med djup erfarenhet i saken. Jag vet särskildt, huru personer, som samlat sig endast och allenast i afsigt att läsa Guds Ord, blifvit förföljda både af auktoriteterna oell af enskilda personer, som varit fiendtligt stämda mot Guds Ord, och en sådan förföljelse hade aldrig kunnat ega rum om icke konventikel-plakatet gifvit förföljarne vapen i händerna. Här har, så val i dag på f. m. som under de gemensamma öfverläggningarna, yttrats, att Norrska dissenter-lagen stadgat, att alla konventiklar skulle hållas för öpna dörrar. Vi skola litet närmare betrakta den saken. Då menniskor, som älska Guds Ord, komma tillsammans för att betrakta Ordet, så vet hvar och en, som har den minsta erfarenhet, hvilken vrede, som derigenom upväckes hos dem, som hata Guds Ord. Deras hop må vara liten eller stor, det fins alltid ondskefulla och illasinnade menniskor, som skola söka att hindra deras andakt, oell om det nu stadgas, att denna andakt alltid skall hållas för öpna dörrar, så ingår lagstiftaren förbund med dessa illasinnade menniskor, och hjelper dem att förhindra en andakt, som verkligen kan vara ganska from. Man begår en himmelsskriande orättvisa mot all hemfrid, om man yrkar, att tillträde skall vara öppet för alla, när några personer vilja betrakta Guds Ord. Behöfver man någonsin stillhet, så är det visserligen när man vill samla sina tankar för att betrakta Guds Ord. Hvarföre vill man just stifta en sådan okristlig lag för dem, som komma tillsammans för att bedja ?
Erinrade, att en af honom för någon tid sedan på grund af gjord Anmärkning yikad återremiss af ett Betänkande, icke blef af Ridderskapet och Adeln beviljad. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt• Marskalken förnyad Proposition, blef BancoUtskottcts ifrågavarande Betänkande, i anled - Den 4 April. 221 nfn? af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Oeconomi* Utskottets den 4 sis ledne Marni afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt f.aga, om förhöjd Tull-afgift för BoktiyckeriStilar. Grefve Spens, Carl Gustaf, anförde skrifteligen: Tvänne principer böra härvid ihågkommas, och om de befinnas i strid, vägas emot hvarannan inbördes. Den ena är den vigtiga Tryckfrihets-principe som Utskottet anfort, att Trycknings-kostnaderne ej böra ökas. Den andra är åter den Stats-Oconomiska, att ehvad Manufactur som hellst af inländska rå-ämnen, som börjat blifva i ständ att förse Landet med godt och tillräckligt inländskt Arbete , skola på den dylika utländska Varan afpassade onera läggas. Om jag kunde liksom Utskottet föreställa mig, att en några proCent ökad Tull på StilgjuteriArbeteo voré i stånd att öka Trycknings-kostnaden af ett ark med någon beräknelig qvantitet, då skulle jag vara den första att tillstyrka bifall på Utskottets Betänkande; ty Tryckfriheten i ett Land, bortovaron af allt onödigt trycktvång, är det vigtigaste af allt. Det ar i det säkra hopp, att hvar och en som undersöker 222 Den 4 April. saken, skall finna att den ifrågavarande afgiften på ett Skålpund utländska Stilar, fördelad på hvart Exemplar af de Ark, som dermed kun* na tryckas, icke skall öka Ark.priset med ~- dels runstycke, ej eller med någon betydlig Summa det förlag en Boktryckare behöfver.
Derefter inrättade han i hufvudstaden en Elementar-skola, efter då för tiden nya åsigter, genom att förena Lärdomsoch Apologistskolan och att dervid använda vexelundervisning. I denna Läroanstalt utvecklade sig efterhand ämnes-läsning med fri flyttning, hvarigenom den blef ett mönster för flera efterbildningar. Af Ledamöterna utaf 1825 års K. UpfostringsKomité omfattades denna skola, som af dem flitigt besöktes, med den upmärksamhet, att dess stiftare slutligen anmodades att upsätta en beskrifning öfver skolans organisation, läroämnenas indelning, disciplinära medel etc. Med några oväsendtliga jemkningar blef denna beskrifning K. M:s sedan gifna Reghte för den på Stat grundade Experimontalskolan i Stockholm, som efteråt fått namn af Nya Elementarskolan. Han öfverlemnade Läro-anstalten i staden, då han 1829 emottog updraget att, såsom föreståndare för Hillska Skolan å Barnängen, der ordna och tillse Läroverket och upfostrings-skolans öfriga detaljer. Denna befattning frånträdde han 1835 och inrättade en serskild upfostrings-skola på Eriksdal vid Skanstull. Denna aftog i frequens i samma mån som de allmänna ElementarLäroverken, efter 1848 års K. SkolFörordn., småningom blefvo förbättrade och upbörde för ett par år sedan. Då den allmänna elementar-undervisningen numera, genom den i år utkomna nya K. SkolStadgan, icke vidare påkallar enskild 394 Den 4 December e. m. verksamhet, har han återvändt till sin första utgångs-idé, att arbeta för den förberedande skolan, som hela tiden blifvit nog styfmoderligt vanvårdad. Början dertill har han gjort medelst att äter uplifva den förenklade läsläran, som bör blifva af vigtig inflytelse, serdeles på den s. k. Folkskolan. Men för att härvid kunna, med mognad erfarenhet i facket, tillvägabringa ingripande nytta, bör han göras fri från de dagliga närings-omsorgerna.
Stockholm d. 18 Maj 18( 5. v På Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prestoch Adelns Ledarn, Ståndets Ledam. vägnar vägnar A, Lantingshausen, Bryn. Hesselgren. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar And. Fredin, Nils Mänsson. ' M. M. Rosbeck, Uppläst hos Höglofl. Ridderslc, och Adeln den 22 Maj. Högvörd. Prest-Ståndet den 1 _ Vällofl. Borgar-Standet den 27 A pr. .«— Hederv. Bonde-Ståndet . den 27 .— Vördsamt Memorial! Uti ett hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 5 i denna månad uppläst och till Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeco. nonne - Den 3 5 Maj. jiornie-Utskott rernitteradt Memorial, har Hers; Lagmannen Grefve Johan Henning Gyllenborg hemställt, om icke detta Utskott, som genom jfgifvet utlåtande den t 8 sistledne April förklarat sig icke kunna, emot föreskriften i 90 §. af 1809 års Regeringsform, till pröfning upptaga det af Riksdagsfullmägtige ifrån Halland Anders Sebilius, Per Andersson, Bengt Persson och Lars Nilsson till Hedervärda Ilonde-Ståndet in-, gifna och till Utskottet öfvériemnade Memorial, rörande yrkad rättighet för Allmogen i Halland, att i anseende till bristande tillgång på skog och eldbränsle, få a egna Hemmans, ägor skära torf af tufvor och ljungbevuxen mark, hvilket vid vite blifvit förbjudet: så mycket tnera tillhört att upptaga och besvara berörde Memorial, som någon klagan icke vore förd öfver någon viss Ernbetsmanna åtgärd, utan i allmänhet blott öfver principen att betaga sökänderna en förment rättighet, och det af dem i Memorialet omförmälta Kongl.