Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan yttrade den värde Frih., att Nordamerika icke behöfver eröfra sin inre frihet, sedan det eröfrat den yttre, och att det vore ett nyfödt folk; hvarefter Hr Frih. tilläde, att samma förhållande gällde om Norrige, ehuru det Norrska är ett af de äldsta folken och ännu för mindre än -Jsekel tillbaka var under den enväldigaste regering i Europa. Efter dessa anmärkntr öfvergår jag till sjelfva ämnet för dagens discussion och får börja med att förklara Constit.- Utsk. min tacksamhet för det opus, vi fått till öfverläggning, under tillkännagivande, att jag delar detta verk i 2:ne afdelningar, hvaraf den första omfattar orden; "memorial om Nationalrepresentation,” och den andra allt det öfriga. Jag måste bekänna, att jag i sednare delen icke kan upptäcka någonting vara gjordt till uppfyllande af hvad som lofvas i den förra, men att deremot i denna del ligger mera förtjenst, än man kunnat tillerkänna något Conslit.Utsk. allt sedan 1809. Conslit.Utsk. tyckes åtminstone hafva insett, alt frågan om cn Nationalrepresentation måste tagas i öfvervägande af Ständerna. XJtsk. har genom de ofvannämnda orden åt Stånden öfverlemnat den öfverläggningsrätt, som grundlagen på ett så uteslutande sätt, i fråga om grundlagsförändringar, lemnat åt det inskränkta antalet af 24 ledamöter. Utsk. har visserligen till detta steg varit uppkalladt af allm. opinionen. Man har här försökt bestrida, att allm. opinionen påkallade en representationsförändring; man måste likväl, för att kunna påstå något sådant, ganska ringa hafva gifvit akt på de mångfaldiga tecken, som uppenbarat sig i allm. lifvet. En talare har sagt, att alla de, som vilja hafva förändring, skrika derpå, och att kanske lika många finnas, som ej vilja hafva förändring, men likväl tiga. Jag tror icke, att förhållandet är sådant. Jag vet icke, hvarföre de skulle tiga mer än de andra, då yttranderätten är lika för alla.
Brefvet den 19 Mars 1795; att, om liågotdera factoriet under två efter hvarandra följande år skulle brista i leveransens fullgörande, factoriet återgick till kronan, som, på vissa föreskrifna vilkor, egde att detsamma till annor man öfverlåta, samt att kronan förbehöll sig, så väl att betinga om priset på gevären, sorn att föranstalta om gevärens besigtigande och approberande. Genom Kongl. Brefvet den 14 Februari 1770, är ytterligare förklaradt: att, som Rikets lag ej tillägger kronan vid af handlingar annan rätt än undersåtare, utan tvertom Rikets Ständer vid flere til lfa lien erkänt en fullkomlig motsvarighet i förbindelser, så ville Kongl. Maj:t i Nåder handhafva och beskydda de medborgare, som gevärs-factorien undfått och emottsgit, såsom en proprie egendom, vid deras oqvalda besittning, så länge de fullföra de i Upplåtelse-Brefven för Kongl. Maj:t och Kronan betingade vilkor; och slutligen har Kongl. Maj:t, under den 25 Maj 1835, vid regleringen af gevärs-tillverkningen i Riket, i Nåder förklarat, att Norrtelje och Jönköpings eller numera Husqvarna factorier, skulle bibehållas vid den dem, genom förenämnde Kongl. Bref, försäkrade årliga tillverkning af 500 gevär vid det förra och 2,000 gevär vid det senare factoriet.
Jag var med, då hela truppen med allt befäl, uti sexton dygn i November månad, bivuakerade under köld, snö och yrväder; och mången af befälet hade då i flere dagar ingen annan föda än gröt, doppad i rent och obemängdt vatten, till morgon, middag och qväll. I början af fälttåget felades väl icke proviant för truppen; men för befälet så mycket mera. De som först kommo till de få vid vägen belägne gårdar, kunde med böner erhålla något; men alla de andra intet. På tobak, hvarvid soldaten är allmänt van, var sådan brist, att en tums lång bit, ansågs både af befäl och manskap, som en stor sällsynthet. Efter 50 à 60 mils marsch hade soldaternas kläder blifvit slarfviga, och deras skor alldeles utslitna, så att befälet, vid utkommendering till fältvakt, nödgades göra afseende på hvilka af manskapet hade skor eller icke. Ja, jag såg soldater af Savolaks jägare regemente gå på post utan skor. Under en tid af tre veckor dogo elfva officerare och tvenne prester hörande till brigaden; och då man om morgonen kom till sjukhuset, lågo hopar af lik, efter dem som dött om natten, uppstapplade mot väggen.] Efter sådana besvärligheter, efter 250 mils marsch och efter deltagandet i så många träffningar, hade det varit en billig fordran, att Savolaks brigaden fått hemta nödig hvila, och Svenska regementer blifvit beordrade att stadna och bevaka Sveriges gränsor. Men så tillgick det icke. Jul-högtiden, som annars af Savolaksarne plägar firas med stor högtidlighet, den firades 1808 af brigadens qvarlefvor med ganska nedslående känslor. De hade så många vågat lif och blod för fäderneslandets räddning; de hade sett så många af sina kamrater stupa vid sin sida eller förgås af sjukdomar, och nu, oaktadt alla sina ansträngningar och uppoffringar, sågo de sig så långt aflägsnade från sin hembygd, från sina hustrur och barn, från sina föräldrar och andra anhöriga, utan hopp att någonsin mera, såsom Svenska undersåter, få återse dem.
Men Herr Munck af Rosensköld har gjort en anmärkning om förändring af Betänkandet, så vida att i stället för det BancoUtskottet föreslagit att silfverinköp skulle få ske, på sätt Herrar BancoFullmägtige finna lämpligt, dock med vilkor att ingen Riksdaler lefvererad i Banken skulle blifva dyrare än 12S sk. i sedlar, har den värde Talaren ansett de orden böra införas: ”med iakttagande af hvad BancoReglementet i afseende på silfverinköp föreskrifver.” Herr Munck af Rosensköld synes hafva trott, att Utskottet, genom sitt förslag, gifvit Fullmägtige en vidsträcktare rättighet, än de förut haft enligt i82Ö års BancoReglemente. Förhållandet är likväl omvändt. Med undantag af den enda frågan, rörande förskott, som 15 Den a i Maji f. to, Grefve von Schwerin redan omnämnt, hafva Fullmägtige, enligt Utskottets förslag, en inskränktare rättighet än förut. Reglementet säger, pag. 53, bland de bestämda allmänna grunderne för silfverinköpet: ”Fullmägtige må ega rättighet att gesnora enlreprenad-auction eller annan läm”pelig utväg söka träffa aftal med en eller ”flere personer eller corporationer, som åta”ga sig att till visst bestämdt pris lefverera ”större eller mindre del af hvad för året ”bör inköpas.” ”Finna Fullmägtige en omedelbar upphandling vara för Banken förmånligare, må ”densamma företagas antingen inom Riket ”eller medelst uppköp af vexlar å utländsk ”ort, hvarföre myntbar metall derstädes er”liålles och till Riket införes.” s’För upphandlingen bestämmes icke nä”got visst pris; men Fullmägtige må icke ”erlägga mera än 128 skillingar för 1 Riksdaler Specie uti silfver, förrän erfarenheten under en längre tid af flere månader ”visat, att myntbart silfver och guld till ”nämnde pris icke kan erhållas.” Häraf torde således inhemtas, att Fullmägtige varit enligt
Hvad den nu fövevar. frågan beträffar, så bar jag afstyrkl de föreslagna detalj-stadgarne, dels såsom öfvertlödige, dels såsom skadliga, emedan de skulle utgöra ett medel att komma till det mål, som åsyftas, nemi. de civila ärendenas skiljande från de militära, som tillhöra hvartdera af krigsdepartm. Gr. Posse har påstått, att om nuvar. förhållande bibehölles, skulle landtoch sjöförsvars-ärendena komma att ligganere. Vi hafva likväl sett en amiral förestå båda krigs-departm, så att äfven arméen lärer dermed befunnit sig mycket väl belåten. Skulle det då icke kunna Den 19 Januari e. m. 179 gå an att försöka uppdraga åt en generalsperson att för någon tid förestå sjöförsvarsdepart. ? Hr Grefven har vidare sagt att det icke vore lätt för Konungen att af alla yrken finna personer lämplige till statsräds-ledamöter, samt att Han naturligtvis borde hufvudsakligen söka att fä de skickligaste. Jag erkänner fullkomligt riktigheten af sistnämnde sals i allmänhet, eller att. man förnämligast bör fästa sig vid skickligheten. Men då Sveriges grundlag indelat ärendena i _ särskilda förvaltningsgrenar, så mäste här mera än annorstädes med skicklighet förstås icke blott denna egenskap i allmänhet, utan särskildt i det slags ärenden, sorn höra till hvarje rädgifvare-embetes befattning. Om t. ex. juristerne vore de skickligaste inom landet, skulle man då besätta alla stats-råds platser nied sådana? skulle man låta dem kommendera arméen och flottan? — Eller om mililärerne i landet ansågos öfverträffa alla andra medborgareklasser i skicklighet, skulle man då Bland dem utse chefer för finansoch ecclesiastik-depart:n? Det vore orimligt. Samma slags skicklighet, som man bör önska befintlig hos de ordinarie föredragande stats-råden eller deparlts-cheferne, bör man också söka hos deras suppleanter eller de konsultativa stats-råden ? Hr Gr. Posse har erinrat alt antalet af stals-råds-ledamöter i alla fall vore för ringa hvarje gång Konungen reser från Stockholm och vill taga med sig några ledamöter af konseljen.
Hvad nu angar afföringen, under titel ”auktionsmedel”, af lönetillökningar åt Utrednings-förråds-personalen och kostnader till Murmästaren Hedvall, för nybyggnad af besigtningshuset vid Stockholms Utrednings-förråd, så grundar sig en sådan afföring till Ulrednings-förräds-pérsonalen på Kongl. Majlis nådiga Bref af den 19 Oktober 1833, den 29 November 1834, den 18 Oktober 1836 och den 24 Januari 1840, samt till Hidvall uppå Kongl. Brefvet den 11 September 1841, enligt hvilka, till Kollegii underdåniga efterrättelse meddelade, reskripter, ifrågavarande utgifter bordt bestridas af influtna auktionsmedel för vid förråderna försålda kasserade persedlar, hvilka medel såsom en extra inkomst särskilt redovisas. Beträffande anmärkningen, att anslagen för Regementernas beklädnad blifvit afförda under titel: ”förskott emot redovisning”, så har ett sådant sätt för afföringen, hvad Värf vade Regementerna angår, visserligen ägt rum uti den, såsom bilaga, till kapital-räkningen hörande kassa-räkning, och annorlunda har icke heller kunnat förfaras, enär berörde anslag, till följd af de med bemälte Regemenler afslutade passevolans-kontrakter om beklädnads-, remtygsoch utrednings-persedlars successiva anskaffning och underhåll i öfverensstämmelse med fastställda stater, måste såsom förskotter utgå och såsom sådana anses, intilldess för desamma behörig redovisning blifvit afgifven; men sedan redovisning inkommit och blifvit godkänd, hafva medlen blifvit i kapitalräkningen formelt afförda under behöriga titlar för Värfvade Armeens beklädnad och utredning. I afseende å enahanda anmärkning vid bokföringen af utgifter för besigtningshuSets å Skeppsholmen nybyggande, får Kollegium underdånigst upplysa, att, sedan Kongl.
De utaf sistnämnde kreditiv lyftade summor hafva tillsammans utgjort: under år 1S51 R:dr 95,490:, under år 1852 j „ 46,960: och under innevarande år i „ 37,950: Den för de begagnade kreditivmedlen, efter 3 procent årligen, beräknade och Riksgälds-kontoret godtgjorda ränta har uppgått till följande belopp, nemligen: är 1851 till R:dr 1,224: 45. 8. och år 1852 till „ 1,241: 5. 5. Utom den å kreditivet för Arméens ackordsreglering, i början af år 1851, verkställda och i sednast församlade Revisorers berättelse omförmälda återbetalning af — R:dr 4906: 32. — har å samma kreditiv, under sagde år, ytterligare återbetalts ett belopp af „ 6,741: 5. 4. hvaremot deraf sedermera lyftats: under år 1852 -i -— u 4,312: 24. — och under innevarande år n 4,333: 16. — utgörande det belopp, som utaf detta, vid 182S—1830 års riksdag bevil jade, räntefria kreditiv af högst 100,000 R:dr för närvarande är begagnadt R:dr 23,697: 37. 4. If Det särskilda, kreditiv, som vid sednaste riksdag, i sammanhang med beslutet angående postskjutslegans förhöjning. anvisades a Riksgälds-kontoret, för bestridande af den härigenom för postverket uppkommande kostnad, liar under innevarande år med hela sitt belopp, 13,000 R:dr, blifvit till Kongl .
Skulle nu samtidigheten af arbetssättet på flera ruin längre fortfara, så är äfven deruti ett skäl att consultativa Statsråd upptagas i denna grundlagsföi andi ing; ty det låter ju ganska val tänka sig, alt flere än ett Statsråd behöfvas för alt tillstädesvara i fyra Stånd, hvilka under ett och samma plenum, d. v. s. liktidigt på samma dag, företaga ärendena. På dessa samtidiga grunder förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff och röstar för återremiss af Utskfs betänkande. Hr von Troil, Emil: Det torde allmänt medgifvns, 100 Den 18 November f. m. att Konungens .Statsministrar och Statsråd böra vara män med utmärkta gåfvor, men att, såsom Hr von Hartmansdorff, begära, att de rent af skola vara trollkarlar, tycker jag vara något obilligt. Riksd.Ordn. föreskrifver, att allmänna ärender skola, så vidt möjligt är, bos alla Stånden vid samma tid förekomma, och Hr von Hartmansdorff vill likväl åläqga vederbör. contrasignanter att vara tillstädes på hvarje ställe, då de af honom contrasignerade nåd. propostr föredragas. Della lärer icke genom några naturliga medel kunna verkställas. Hvad för Öfrigt angar den utsträckning af Statsrådets ledamöters rättighet att närvara i Ståndens plena, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, så medger jng, för min del, ganska gerna, att den innefattar en förbättring af förslaget, och detta tror jag äfven utan någon vidlyftig bevisning erkännas af den största delen af detta Stånds ledamöter. Jag lönnö dar detta så mycket mera, som det förslag, som 1 della afseende blifvit väckt, alltid blifvit under föregrde riksdagar bifallet inom detta Stånd, men afslaget inom de öfriga. Det är från denna sednare omständighet, som jag liemtar anleda, alt tillstyi ka det II.
Skogman. förekommer alltså lika oväntad, som den är ogrundad. 1 i:te punkten, angående ett ä y:de hufvudtiteln beviljadt länunderstöd för istdndsättande af Häradshöfdingebostället Allequia pä Gottland. Emot denna anvisning har Hr Justitieombudsmannen anmärkt, att så vida uppå 9:de hufvudtiteln alla utgifter måste åsyfta företag, som äro allmänt nyttiga, samt följaktligen någon anledning ej förefinnes dertill, att sådana behof som det ifrågavarande, der endast boställsinnehafvarens enskilda nytta kommit i beräkning, blifvit vid titelns reglering afsedda, rådgifvande åtgärden i anförda fall måste innebära, att hafva emot Regeringsformens 65 §. tillstyrkt, det Rikets medel skulle användas annorlunda än faststäldt blifvit. Förklaranderne få härvid upplysa, att, vid nuvarande innehafvarens tillträde till Häradshöfdingetjensten i Gottlands Norra Domsaga, boställshuset, som äfven är Häradets Tingshus, befanns i det förfallna tillstånd, 132 att det för sitt ändamål var alldeles obrukbart, äfvensom boställets jord var i ett nära till ödesmål gränsande skick. På flera år bade Tingen ej kunnat i tingshuset hållas och de i Arkivet befintlige äldre handlingar voro lill större delen förmultnade eller förstörde. De sednare årens handlingar, tagne i domliafvandens enskilda förvar, hade med honom flyttat från det ena stället till det andra, och Tingen hade måst hållas i Wisby Stad, ehuru äfven detta var förenadt med flera svårigheter. Fråga hade uppstått om Häradets skyldighet att ensamt bekosta iståndsättandet af det gemensamma tings och bostadshuset, men genom laga kraftvunnet utslag var förklaradt, att Häradet endast i viss mån borde dertill bidraga, hvilket bidrag också blifvit lemnadt.
Vid det förhållande alt Professoren m. m. Carl Palmstedt, som vid 1850—1851 årens riksdag fått sig på Allmänna Indragningsslaten beviljad pension af 1.000 R:dr B:ko äfven under den lid, som förflutit sedan han år 1852 erhållit afsked från sin befattning såsom föreståndare och förste lärare vid Chalmerska slöjdskolan i Götheborg och bosatt sig i hufvudstaden, oaktadt siri höga ålder, fortfarande utöfva! en för den inhemska industrien gagnande verksamhet, dels genom alt tillhandagå enskilde industriidkare med råd och upplysningar, dels genom officiell afgifna utlåtanden samt utförandet af särskildt meddelade uppdrag i tekniskt hänseende, har hos Rikets Ständer blifvit yrkadi, alt den pension, sorn blifvit denne utmärkte vetenskapsman beviljad, måtte förhöjas till ett i förhållande lill den nuvarande lefnadskoslnaden någorlunda tillräckligt belopp. Med afseende å Professoren Palmstedts under en långvarig verksamhet i Statens tjenst ådagalagda och ännu vid en framskriden ålder fortsatta nitiska bemödanden för Svenska industriens och slöjdernas befrämjande, halva Rikets Ständer funnit sig böra bifalla, att den åt honom på Allmänna Indragningsslaten uppförde pension af 1,000 R:dr B:ko må från och med innevarande år utgå med ett förhöjdt belopp af 2,000 R:dr R:mt årligen. 67:o. Sedan f. d. Presidenten i Kongl. Kammar-kollegium, m. lii. Friherre Jakob Cederström den 9 Juli sistlidet år aflidit och hans enka Anna Margaretha Cederström, född von Cederwald uti en lill E. K. M:t ingifven skrift, åtföljd af boupptecknings-inslrument, som utvisade all vid mannens död boets behållning för enka och barn endast uppgått till 9,740 R:dr 39 sk. 5 r:st. B:ko, underdånigsl anhållit, det framställning måtte hos Rikets Ständer göras om något årligt understöd åt henne från Allmänna Indragningsstalen, har E. K.
R:dr; fonden till Corrections-inrättningarne 5o,ooo R:dr — samt bidrag inom Länen 175,000 R:dr, eller tillsammans 525,000 R:dr B:co; visserligen en ganska betydlig summa, men så blefve också en ganska vigtig sak dermed vunnen, och vill man ändamålet, måste man äfven vilja medlen. Man kunde då hoppas att efter 20 ä 3o års förlopp i Sverige ega landsvägar, jemngoda med hvarje annat lands, och med detsamma se fullbordadt ett företag, som är ett af de nyttigaste och af alla säkerligen det varaktigaste. Genom vidtagande af dessa åtgärder, anser jag äfven fäderneslandet inträda på en ny bana af förbättringar, som icke kunna fela att både i moraliskt och materielt hänseende medföra de hälsosammaste verkningar. En utvidgad arbetsförtjenst måste småningom minska tiggeri och brott, och de förbrytare, som utstått sitt straff, kunna, genom en för landet *nyttig sysselsättning, genast få utsigt till ärlig bergning, hvilket förbättrar deras moralitet och vänjer dem vid ordning och arbetsamhet. Den utvidgade arbets-förtjensten måste äfven minska kostnaden för fattigvården i de orter, der allmänna arbeten förekomma, emedan de fattige, som härvid förtjena sitt bröd, i annat fall måste ligga fattigförsörjningen till last. Den nytta, dessa allmänna arbeten tillskynda landets rörelse och industri, är så påtaglig, att den knappt behöfver omnämnas. Det finnes ingen samhällsclass, som icke vinner på de inre communicationernas förbättring; allmogen kan lättare föryttra och följagtligen öka sina producter; borgaren och fabrikanten vinna genom ökad omsättning och rörelse; bergshandteringen utvidgas och revenuen af de större egendomarne ökas. Sådant har resultatet varit i andra länder, och sådant mäste det äfven hos oss blifva. Dessutom må tilläggas, att Sverige, som fordom varit en
Som en rund, gul boll syntes solen genom dimman, och öfver vattnet sväfvade hvita tappar som fantastiskt trasade tyllremsor. I lätta hopp jagades de af morgonvinden bort öfver den blanka, kalla vattenytan och fördes in mot skogskanten, där de splittrades mot de mörkgröna topparna, till dess de som en lätt, nästan osynlig imma försvunno i rymden. Erikson tog till årorna och rodde rakt fram mot den hvitgråa muren, som vek undan, ju längre han kom, medan solen växte och växte och skickade alt tätare och tätare knippor af strålar ned genom töcknet. Ute på sjön såg han närmast omkring sig som en vid, öppen ring af vatten och där bortom den glesnande kransen af grått och hvitt, genom hvilken landens konturer stucko fram. Alt vidare blef synkretsen, alt mer höjde sig dimman, och till sist blef den stående som en tät, mörk mur långt ut till hafs. Erikson rodde jämnt och lugnt utan att se sig om, som den gör, hvilken känner hvarenda vrå af farvattnet, och som af sig själf vände ekan genom de små smala sunden och flöt fram, som om hvarken stenar eller grund funnos till. Han var något tveksam till mods och funderade hela tiden på, hvad han skulle säga till baronen. Och han tänkte efter i detalj hur han skulle lägga sina ord, och hur han skulle kunna öfvertala honom, om det behöfdes. Om nu baron inte ville sälja skogen? Åhjo. Hvad skulle han med den till, där den stod och inte gjorde någon nytta. Ännu några tag med årorna, och den lilla bryggan med de hvita ledstängerna syntes tydligt mot det mörka vattnet, öfver hvilket slanka björkstammar lutade sina redan gulspräckliga kronor. Och genom björkarnas dallrande löf, bort öfver ekars och lindars mörka tak syntes en hvit gafvel och en skorsten, ur hvilken röken lätt och ringlande sväfvade upp. Erikson band fast båten, gömde pipan under förbrädan, tog på sig rocken och knäppte den omsorgsfullt. Därpå tog han ur rockfickan upp en liten gul messingsdosa med spegel i locket, aftog hatten och ordnade framför den håret med händerna.
Derjemte torde man böra förbehålla sig att det beslut som nu kommer att fattas i afseende på tulltarifFerne ej må hindra öfverläggning och beslut serskildt om det förslag Utsk. afgifvit i afseende på hvad som vid tulltaxans verkställighet iakttagas bör; så att denna del af betänk, må blifva föremål för öfverläggning sedan tulltaxebestämmelserna äro af R. o. Ad. afgjorda. Frih. Raab: För min del vill jag ingalunda motsätta mig de tillägg, som blifvit yrkade, till listan på de artiklar jag tagit mig friheten omnämna. Det är visserligen sannt att de pag. 1(5 uppräknade artiklar äro många lill antalet, men jag kan ej förmoda att R. o. Ad. tager dem i mer än en propos. Hvad beträffar de af Frih. Palmstjerna omnämnda artiklarna för inoch utförsel, så förutsatte jag att de alltid skulle blifva föremål för afgörande, dä de följde med de öfriga artiklarna; men jag har visst ingenting emot att de må för sig afgöras. Jag ber dessutom att till min förteckning få lägga (hvad jag förra gången glömde) oljekakor, och oljor, som yrkas här omkring mig af ledamöter, hvilka jag vill bespara besväret att begära ordet. Dessutom finnas pag. 13, 22, 41, 54 och (51, föreslagna underdåniga skrifvelse!-, hvilka jag tror böra blifva föremål för serskild öfverläggning. Jag anser öfverflödigt alt nu tala derom, men förbehåller mig rättigheten att göra förslag till dessa skrifvelser serskildt; så att icke det beslut som nu kommer att fattas på något sätt afklipper rättigheten att yttra sig i afseende på dem. Den 31 Maj f. m. 231 Hr Lagerhjelm: Redan vid början af diskussionen yttrade jag min åsigt vara, att förhållandena i allmänhet af vexelrörelsen äro sådana, alt någon betydlig förändring i detta hänseende ej bör äga rum.