Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Småländska länen hufvudsakligen grundade sig pä det skäl, ali det förut iakttagna sättet för denna räntas debiterande efter markegång härrört af en från äldre tider tillbaka uppkommen oriktig tillämpning al gällande uppbörds-förfatlningar, samt, enligt hvad numera upplyst och utredt blifvit, enahanda förhållande inträffat med Salpeter-hjelpens utgörande inom ofvannämnda trakter af Södermanlands län, hafva Rikets Ständer ansett det vara med billigheten öfverensstämmande all äfven i sistnämnda hänseende rättelse må till de skattskyldiges fördel beredas, på sätt E. K. M:t uti den Nådiga Propositionen behagat föreslå, hvadan Rikets Ständer, för sin del, medgifva det Salpeter-hjelpen inom Akers, Daga och Selebo härader äfvensom Barfva socken i Rekarne härad af Södermanlands län må från och med nästkommande år 1858 beräknas och erläggas med penningar efter kronovärdi, i likhet med hvad inom öfriga delar af Riket eger rum, hvarjemte Rikets Ständer, dels till godtgörande af den genom en sådan förändring uppkommande minskning uti de för Södermanlands Regemente påräknade lönings-anslag, anvisat ett årligt belopp af 23 R:dr 32 sk. lii} r.st. banko, eller 35 R:dr 53 öre Riksmynt, att uppföras å 4:de Hufvud-titeln och der tilläggas förutvarande anslag i penningar, dels ock beslutat att å Allmänna Indragnings-staten uppföra 6 R:dr 13 sk. 2] rist. banko, eller 9 R:dr 41 öre Riksmynt, utgörande, enligt de af Kongl. Kammar-kollegium meddelta specificerade uppgifter, beloppet af den ersättning, sorn skulle tillkomma i tjenst varande Fjerdingsman; börande dock sistnämnda anslag, i mån af nuvarande indelningshafvares afgång, indragas och upphöra. Hvilket allt, lill svar i ämnet, Rikets Ständer fa hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Stäuder framhärda &c. Stockholm den 18 Mars 1857. Expeditions-Utskollels
Hemmansklyfning ar, genom vederbörande Landtmätares åtgärder, hafva blifvit verkställda, år 1856: 3 stycken, år 1857: 2 stycken, år 1858: 6 stycken, år 1859: 9 stycken, och år 1860: 5 stycken, tillsammans 25 stycken. Arfvodena dervid till Landtmätare och gode män hafva utgjort år 1856: 140 R:dr, år 1857: 140 R:dr, år 1858: 280 R:dr, år 1859: 420 R:dr, och år 1860: 240 R:dr, tillsammans 1,220 R:dr. Den 8 December 1855 har Kongl. Maj:t rörande hemmansklyfningar inom länet förklarat, att, utan hinder af hvad i 1 § 1 mom. af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853 blifvit i allmänhet stadgadt rörande det minsta hemmantal, hvartill klyfning utan föregående undersökning eller särskild tillåtelse må verkställas, hemman inom hela Skinnskattebergs, Norbergs och Ofver-Tjurbo härader, samt inom Ramnäs och Sura socknar af Snefringe härad eller Strömsholms fögderi, och i Vester Löfsta, Enåkers och Huddunge socknar af Salbergs fögderi, må, utan att undersökning om besutenhet dertill erfordras, klyfvas så, att hvarje utklufven del blir minst en sextondedels mantal, beräknadt efter förmedling, der sådan ägt rum. Bifogade tabell N:o 11 utvisar, huru många laga skiften blifvit sökta, antalet af fastställda skiften, huru många mantal derigenom blifvit skiftade, beloppet af deras inrösningsoch afrösningsjord samt skif - Westmanlands län. Statsbidrag. 49 teskostnaderna, hvilka sistnämnda likväl, i anseende till bristande uppgifter, blott approximativt kunnat meddelas. Om antalet qvarstående oskiftade byalag och enstaka hemman är jag nu icke i tillfälle att lemna upplysning. Inflytelsen på jordbruket af verkställda skiften är ganska stor och gagnande.
Dea liar varit och är, att Rikets Ständers Fulimägtige aldrig böra tillåta sig att göra mera afseende på egna enskilda tänkesätt, än uppå de af Rikets Ständer fattade och åt Fullmägtiges verkställighet anförtrodde beslut, och att Fullmägtige ega ovilkorlig skyldighet att, för fullgörandet af sådane beslut, använda de medel, som finnas inom föreskrifternas gräns. Ett Rikets Ständers beslut bör inför Rikets Ständers egne Fullmägtige ega all dea kraft och verkan, sorn Lag medgifver, Rättvisan ålägger mig, vid detta tillfälle, förklara: att Proioeollen ådagalägga, det Fulimägtigen Herr Bruncrona^ den 9 Januarii 1832, äfven - 4 St ats-U t skottets Forsing N;o 198. ledes yttrade sig klart och fullständigt i sådan öfvertygelse, och att Fullmägtige af B onde-Ståndet oafbrutet så handlade. Häruti förenade sig Herrar Grefve Hamilton, G. W, Doctor Hasselroth, Prosten Astrandy Commerce-Rådet Santesson saint Riksdagsfullmägtigen Olof Måmsson från Blekinge. JN~:o 193. ADkom till Exp.-Ulsk, den 10 Julii. Förslag till likviderande af Riksgälds-Contorets skuld vid i834 års slut, för upptagne lån utaf allmänheten. (RGS. A.) Hos Utskottet har förekommit, hurusom, för grundläggningen af det allmänna och fullständiga förslag öfver Riksgälds-Contorets Behof, som, jemlikt 53 §. i Regerings-Formen, skall af Utskottet afgifvas, angeläget är, att sättet och ordningen för liqviderandet af Riksgälds-Contorets skuld, vid innevarande 1834 års slut, för upptagne lån utaf allmänheten, serskildt varda, före upprättandet af nämnde förslag, Bestämde. Enligt det vid Stats-Utskottets Berättelse N:o 118, om förrättad granskning af Riksgälds-Contorets förvaltning och räkenskaper, suh. Litt.
Det gick en vällustig rysning igenom målaren, när bilden af en äkta fransk frukost på detta sätt upprullades för hans fantasi, och han fick plötsligt den idén, att beställa alt hvad han kunde komma öfver, äta, dricka och göra sig glad, och sedan när han ätit och druckit, och blodet kommit i omlopp, gå upp på Clichy, träffa kamraterna, dricka vermouth, äta middag på kredit och tillbringa en lustig afton vid bålar och sång, glömma sina bekymmer, dränka tankarna, lefva glad och obekymrad just i dag, när den strålande junisolen föll så klar och het, att det var en plåga att arbeta. Vid ett bord helt nära honom, doldt i skuggan af den låga träväggen, sutto tre franska artister och åto frukost. Två halftömda vinbuteljer stodo på bordet, servietterna hade de kastat ifrån sig, och medan de bredde Brie-ost på sitt bröd, pratade de högljudt i munnen på hvarandra, mätta och nöjda, ifriga i att diskutera dessa ändlösa teorier om konst, hvilka äro så öfverflödande mångfaldiga, när magens kraf är tillfredsstäldt, och man icke har annat att göra än låta tankarna spela. Åsynen af detta bord och dessa människor, som fullkomligt sorglösa och tillfredsstälda med lifvet icke syntes behöfva bekymra sig för den middag, som senare skulle följa på frukosten, förde hans tankar i en annan riktning. Morgondagen, som han hemma varit nära att glömma, stod åter hotande framför honom. Och ehuru han satt här, där ångorna från maten frestade hans näsa, medan känslan af hunger plågade hela hans kropp, förändrade han plötsligt mening om, hur han borde handla. Värden, som röd och upphettad, själf stod vid spiseln, sysselsatt med att vända en omelett, bestäld vid ett tredje bord, bakom ännu en afplankning, hade redan ropat till honom en ursäkt, för att han icke genast kommit och mottagit bestälningen. Och nu, när detta ögonblick, hvilket han kände som afgörande, nalkades, nu instälde sig en plötslig tvekan. Det var löjligt, tyckte Melin, att han hade gått in och satt sig här vid bordet.
Gr. af Ugglas, Carl Ludv. Fredr.: Till svar å hvad Frih. Cederström sista gången anförde, nemi. att denna fråga borde anses förfallen, får jag blott hänvisa Frih. till 73 § Riksd.- Ordn. Ty om R. o. Ad. bifaller Utsk:s förslag, så hafva alla 4 Stånden, både de som antagit Frih. Stjernsledls förslag, och de som gillat Ulsk:s betänk., instämt i den hufvudåsigt, alt lagmansrätlerne borde upphäfvas och således ali en förändring borde ske. Del är endast frågan om sältet, hvarpå denna förändring bör äga rum, som numera skiljer Stånden ål, hvilket således, oberoende af likstämmigheten i hufvudfrägau, bör blifva föremål för votering i förstärkt Utsk. Att återremittera detta betänk., blott för ali förekomma del frågan icke mätte förfalla, torde, såsom icke behöflig t, ingalunda böra ifrågakomma. Med G H. 70 554 Den 28 Januari. förklarande, att jag i allo förenar mig med Hr Gunther, får jag vördsamt yrka bifall till LagUtsk:s ifrågav. betänk. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad hemstälde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkn:rne emot Ulsk:s tillstyrkande om aflåtande af en und. skrifvelse till K. M. i fråga örn lagmans-, kiimnerssamt riddaresynerätterues indragning m. m. föranleda till ålerremiss. Denna propos, besvarades med starka ja, blandade med mångå nej; hvarpå H. Ex. förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej. Gr. af Ugglas begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voter.propos.: Den som bifaller LagUtskts i dess betänk. N:o 52 gjorda tillstyrkande om aflåtande af en und. skrifvelse till K.
— Veterinär-Inrättningen . 68,585:25. Balans till påföljande året: Skuld — ,* Kongl. Sundhets-Kollegium utbetalda , till Svenska Läkare-Sällskapet .. 5oo: 5oo: „ Vaccinationens befrämjande 1,200: 1,200: „ Allmänna Barribörds-Inrätt ningen .. .. .. .. Resekostnader för Kirurgie Studiosi „ 4°°: 4°°: „ Arfvode för en Pro vincial-Kirurg i5o: 15o: Carolinska Institutet . .. 872:44- ri,556: 16. 1 r. Extra anslagsöfverskott .. .. Behållningar och Fordringar 177,078: — 8. 178820:33.10.. Anslaget för Farsoters och smiltosamma Sjukdomars botande,9,000 R:dr, befinnes äfven hafva varit för behofvet otillräckligt. I nämnde ändamål hafva nemligen utgått ; . j 13,425: 1. 2; 10,221: 3o. 1. således brist 4425: 1• 2* 1,221: 3o. Utbalanserade behållningar och fordringar för år 1841, 178,820:33.10. utgöras af Värde af ägande Fastigheter och Inventarier : Kongl. Sundhets-Kollegium 25,336:36. ■— Carolinska Med.-Kirurgiska Institutet 70,671:22. — Veterinär-Inrättningen 68,674: *3. 4- Kontanta behållningar, behörigen styrkta med bifogadeBanko-A'ttester: hos Sundhets-Kollegium 1,462: 9.2; „ Carolinska Institutet 876:40.6.
Då det är angelägnare, att StatsSecreterarne äro underkastade denna ansvarighet, än de tillförordnade Föredragande, tillstyrker jag proposition på bifall till bibehållande af den gamla §:n. Herr Cederschjöld: Det argument Herr Hjerta nyttjade, lät skenfagert, då lian anförde orden: för tillfället Föredragande. Men olyckan är, alt i lagen står: någon för tillfället förordnad Föredragande. Under denna cathegori kunde således StatsSecreterare icke hänföras. Den 23 Februarii e. m. Ilans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å den nya redaclionen af 106 §. RegeringsForraen. Ropades Nej. Uppå derefter af Ilans Excellence framställd proposition, blef berörde nya redaction af Ridderskapet och Adeln afslagen. 107 §. Skulle ConstitutionsUtskottet — Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon Föredragande icke med oväld —• anmärkning blifvit gjord. Friherre CederströmJacob: Nu torde det vara lämpligt tillfälle, att besvara Herr Hjertås nyss gjorde anmärkning mot redactionen af denna §., och huruvida språkbruket bär är iakttagit. Det må väl ej falla någon in, att man skulle kunna lill ansvar ställas för en föredragning, man ej gjort. Ilar står i stället för: någon StatsSecreterarej orden: någon föredragande. Bland någon Föredragande måste StatsSecreteraren äfven vara, efter han föredrager, och således är den nya redäctionen passande och god, men den nuvarande felaktig. Jag tillstyrker derföre bifall å den förändrade redaclionen af 107 §:n. Herr Lefren, Johan Pehr: Det är visserligen miu öfvertygelse, att det varit
Ehuru jag icke är vand vid sä beskaffade affärer, som den nu ifrågavar:de, synes det mig dock vara skäl, att, på sätt Hr von Hartmansdorff tillstyrkt, den i förevande 54 § omnämnda ränta af en procent i månaden, endast finge löpa ”till dess betalning skedde”, likväl ej i något fall längre än till den dag då stämningstid enligt 52 § förlupen är. Detta är min tanka härutinnan. Gr. Sparre: Om stämningen icke verkställes inom tid som i 52 § sägs, så stadgar den 53 § att innehafvare af vexel har sin rätt emot utgifvare eller öfverlåtare försutit. Detta är en ganska sträng påföljd och således lärer den stadgade stämningstiden icke försummas. Deremot har man i den 51 § med tillräcklig omsorg sett vexelgifvaren tillgodo. Ty der är stadgadt att dä, enligt 50 § vexelgifvaren kungöres det vexel blifvit protesterad, skall betalning genast fordras. Dä det nu i 53 § stadgas att vexelinnehafvaren, om han försummar hvad i 50, 51 och 52 §§ stadgas, förlorar sin vexelrätt hvilket är någonting mera än blott räntan, så synes vexclutgifvarens rätt derigenom vara tillräckligt afsedd. Hr von Hohenhausen: Då jag icke hört att någon anmärkn. inom BorgareSt. gjorts emot denna §, vill jag icke vara envis i mitt påstående, utan afstår derifrån. Erfarenheten torde snart komma att visa behofvet af ett förtydligande. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställde att Hr von Hartmansdorff föreslagit den förändring af 54 §, att efter orden ”vexeln är utgifven”, skulle införas : ”och intill dess stämningstiden enligt 52 § förlupen är” ; yttrade Hr von Hartmansdorff: Då mitt förslag blifvit bestridt af tvenne ledamöter och jag icke vill upphäfva mig till lagstiftare i detta fall, isynnerhet då jag icke haft tillfälle att med den noggrannhet som vederbör granska lagförslaget i det hela, så afstår jag från mitt förslag. 55, 56 och 57 §§.
BorgareStändet framställer anmaiknirgsi is, elen allmänna ats, att, enär Satskilia Utskottets Betänkande gtnndas pH en Kongl. Maj ts Nådiga Proposition, och skall vara ali anse lika med en ådan, Säl'* s k i I dia Utskottets förslag lior, jemväl i de delar, hvati det icke af ConstjtutionsL tskottet gillas, ktinna hvila lill afgörande vid nästa Riksdag. Men då itigen annan U rundlags behörig Propnnent af Giundlagsförändringar finnes, än Konungen eller ConstitutionsUtskoitet, då särskildta Utskottets Betänkande, ehuru föranledt af en Kongl. Maj ts Nådiga Skrifvelse, dock ej är någon sådan, och e] mindre någon Kongl. Maj:ts Fropo ition, hvilken vanligen åtföljes af Rednction förslag, och ej får modifieras, samt då dessutom icke ‘ät‘krldta Utskottet omedelbarligen, titan, i stöd af RiksStåndens Remisser å Kongl. Maj ts Nådiga skrifvelse , samt Organi ationsCommiltéens och Särskildta Utskottets utlåtanden, Constititti nsL iskottet framlagt förslagen, tror Utskottet dem ej kunna annorlunda behandla , än soto desegna, på det «ätt nemligen , att endast hvad Constituiions' tskottet tillstyrker, må blifva Riksens Ständers Bihang till H •$, Fröt. &djc SamL 4*- gp Censtitutions-TJtsJioiuts betcjinknnden. beredda, till nästa Rik dag hv ilande yttrande \ hvadan Utskottet löt niodor, att Vallöf]. liotgaieStåndet, med frånträdande af sin generella anmärkt ing, torde Ifla vid detta vöidsamnia föiklatande heio. Mot de partiella förslagen vid 5 och 6 ff.
Balance till följande årets Till» gångar Räkenskaperne » Redogörelsen , » ofvan förut intagne » den 19 Mars io3» » i63o » sorn visat » Kongl. Invalidhus-Fonden » — 35 —22 in inar gine » — 54 — 2 — » — 67 — 3 — » — 71 — 3 ned fr. — 76 — 7 upp fr. — 79 — 4 ned fr. — 84 - 4 - — 85 — 11 upp fr. — 109 — 11 no — i3 — Hemmansräntor, efter Markegång utgörande Rikets Ständers Öfverskottet på Anslaget På Kongl. Maj:ts Nådiga befallning afgåfvo hörer till efterföljande 8; c/e Punden. Ingående Balance som likväl sedan köptes på stället, der Commissarien sjelf bodde. Balance till följande året, Tillgångar Räkenskapen Redogörelserne ofvan först intagne d. 19 Mars i83o i83o har visat sig Invalidhus-F onden . C ■ - . ( *53 ) Kongl. StatsContorets underd. utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse år i832, angtde Statsverket. S to rmäkti g s t c, Aller nådig ste Konungl lytedelst Remiss af den 12 nästlidne Januarii liar Eders Kongl. Maj:t i Nåder anbefallt Dess och Rikets StatsContor, att med underdånigt utlåtande inkomma, i anledning af hvad Rikets Ständers sist församlade Revisorers Berättelse innehåller i de delar, som röra StatsVerkets och Allmänna Magasinsfondens förvaltning och räkenskaper; till åtlydnad hvaraf StatsContoret nu får, hvad StatsVerket vidkommer, följande i underdånighet anföra; kommande, i afseende å Allmänna Magasinslnrättningen, serskildt underdånigt utlåtande att afgifvas.
Mången torde ännu erinra sig den tid, då ingen skrift, som afhandlade jagtens konst eller naturhistorisk forskning, ansågs kunna undvara att illustreras af W. v. Wrights mästarhand. Ännu helt ung hade han kommit till oss från sitt hem i Finland, der han vext upp, så att säga, vid jagtgeväret och penseln, och med den hängifvenhet åt naturen, som så blifvit honom egen, och den ihärdighet, som tillhör hans nation, var det han, som uuder en följd af år alltid var färdig med sina hilder, antingen det var fråga om skogens djur, fiskarnes olika slag, de ringaste insekter, anatomens mikroskopiska preparator, eller vextarternas mest kritiska skiljaktigheter, och alltid beundrades på en gång det helas sanning och detaljernas trogna fulländning. Af de talrika arbeten v. Wright sålunda frambragte, anses ännu många, så inom som utom vårt land, såsom oöfverträffade, men många, till en del de hästa, förvaras ännu outgifna i Wetenskaps-akademiens bibliothek. Så arbetade v. Wright tills hans synförmåga, länge alltför mycket tagen i anspråk, vägrade sin tjenst. Han måste då lemna sin med endast 750 R:dr aflönade befattning såsom ritare vid det naturhistoriska Riksmuseum, och bosatte sig på landet, i Bohuslän. Tid efter annan fullbordade han der ännu några förträffliga teckningar, men egnade sin mesta tid åt kommunala värf och fiskeriernas förkofran, till dess för några år sedan en svår, ännu fortfarande sjukdom aldeles bröt hans helsa, och den fordom rastlöst verksamme mannen, som länge lärt sig att försaka, äfven måste umbära glädjen att vara verksam. På grund af hvad jag här anfört, får jag föreslå att Rikets Ständer ville besluta, att tillägga Kammarjunkaren W. v. Wright en årlig pension af 500 R:dr. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. J. M. Älmqvist. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Riks-arkivarien J. J. Nordströms
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att alla de ledamöter, som i frågan sig yttrat, förenat sig i det af Hr Carleson gjorda yrkande, att R. o. Ad., med afslag å den af L’tsk:t föreslagna §:n, skulle antaga en § 1 af följ:de lydelse: »Inländsk man varde efter Sveriges lag och vid Svensk domstol dömd för brott, som han begått inom riket eller å Svenskt fartyg eller emot Sverige eller Svensk man utom riket, så ock för annat utom riket föröfvadt brott, der Konungen förordnar, att det brott här i riket åtalas må.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n enligt Utsk:ts förslag, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Hr Carlesons förslag till §:ns lydelse, hvilken propos. med ja besvarades. 2:dra—5:te §§:na. Biföllos. Kapitlets rubrik. Godkändes. 2:dra kap. lista §:n. Gr. Hamilton: Inom Utsk:t har jag reserverat mig mot Utsk:ts beslut att insätta straffarbete i denna § såsom en särskild slrallärt. Det är nemi. bibehållet icke blott vid frihetsstraff på så lång tid, att ensamhets-fängelse under hela denna tid skulle vara vådligt, dervid arbetstvång med en viss nödvändighet måste inträda, utan är afsedt att vara en särskild dubbelt svårare straffart, som, jemte och bredvid det enkla ensamhetsfängelset, på samma strafftider som detta skall användas. Denna skillnad saknar motsvarighet i verkligheten, samt måste derföre inveckla såväl lagstiftning sorn lagskipning i svåra motsägelser. 3C6 Den 11 Juli f. m, Tiden för fängelsestraff sättes icke under en månad och i allmänhet icke öfver 2 år, och verkställes alltid i enrum eller så kallad cell, hvarvid fången får sysselsätta sig med tjenlig! arbete. Straffarbete på viss tid kan ådömas från 2 månader till 10 år; och skall fången, såvida han är dömd till mindre än 2 års straffarbete, detsamma undergå i cell.
— Ja på sitt sätt. De äro gammaltroende. — Ja, jag kunde just tro det! Arefin suckade förkrossad. Isprawniken, som var en ifrig beskyddare af &gt;rättvisa inkomster » och » sportler », af-bröt honom. — Tror du de äro välmående? frågade han. — Mycket rika, Ers höghet. Vi voro på det högsta upprörda och ansträngde oss af alla våra krafter för att lösa den kinkiga eröfringsuppgiften. Huru skulle vi ställa så till, att » skurkarne » icke undsluppo utan öfverrumplades på ort och ställe? Om vi endast _er-öfrade en öfvergifven by, skulle ingen tacka oss därför. Of-verrumplingen blef således hufvudsaken. En vilde, som lefver utan lag, måste man göra till en nyttig medborgare. Lyckligtvis fans det bland oss en talang, ett militärgeni, en strateg, en taktiker, chefen för platskommenderin-gen, som, ehuru han aldrig besökt någon akademi, framlade ett projekt, som på förhand tillförsäkrade oss seger. Det var en glänsande, djerf plan. Vi helsade den med den ljufva klangen af pokaler och smällande champagnekorkar. Det återstod nu endast att invänta frosten, på det att sump-trakterna skulle frysa till — och så skulle de oförberedda öfverrumplas från alla sidor. Det återstod endast att fördela rolerna; ett arbete som raskt undanstökades. Isprawniken tog på sin lott den norra, jag den vestra, sasiedate-len den östra och fiskalen den södra sidan. Mellanrummen skulle fyllas af en kavallerikedja, under kommando af strategen i egen person. Sålunda afvaktade vi frosten. Och der borta, på andra sidan om de sju sjöarne, på andra sidan om de dimmiga, vidsträckta sumptrakterna, djupt inne i den smaragdgröna, jungfruliga, milda cederskogen — där väntade man oss helt säkert inte. Vi hade rätt i vårförmodan, att man där lefde sorglöst och helt och hållet hade förgätit oss. Icke förgäfves hade hundra år förgått, hvilka man sorglöst tillbragt i denna by, som uppstått af ett af de gammaltroendes kloster, hvilket.
Denna skola är för närvar, en af de vigtigaste i Riket, icke allenast derföre att den, med undanlag af Lunds cathedralskola, är den enda som i anseende till sin organisation är så ändamålsenlig, utan äfven derföre att den genom sitt läge har ett sä stort antal elever. Upsala stad är nemi. belägen i en af Sveriges fruktbaraste provinser, den har omkring sig en stor del af Uplands ståndspersousclass, som ditsänder sina söner alt der uppfostras, och jag ser till och med vid detta tillfälle omkring mig flere ledamöter, hvilkas barn jag bestämdt vet i ofvannämnda skola njuta undervisning. Del är gifvet, att denna skola ej hör sättas i parite' med Rikets gymnasier eller öfrige lärdomsskolor, enär densamma, såsom uti sig innefattande icke allenast de s. k. trivialskolorna utan äfven gymnasierne, nödvändigt måste äga ett större antal lärjungar, äfvensom i följd deraf erfordra ett förökadl antal lärare. Jag förenar mig således med de värde ledamöter, hvilka yrka återremiss af denna punkt, med begäran alt Utsk. mätte utfinna medel för alt afhjelpa den betydliga bristen i skolans anslag. Hr von Rosen: Jag får äfven nu vördsamt anhålla om upplysning i hvad mån de öfrige Stånden beslutat öfver denna puukt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade i anledn. häraf upplysa, att det från BorgareSt. ankomna prot.utdr. i ämnet utvisade, att 7 punkten ang:de elementarläroverken blifvit i sin helhet af nämnde Stånd bifallen. Hr von Rosen: Utan att misskänna behofvet af ett ökadt anslag till den ifrågavar. cathedralskolan, har jag likväl biträdt Ulsk:s förevar, betänk., af det skäl, att äfven i detta fall K. M. icke i Dess nåd. propos. begärt något anslag till löneförbättring för denna skolas lärare.