Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad:s ledamöter önskade fortsätta öfverläggningen i ett annat plenum, skulle framställa propos. om R. o. Ad., med afs:de på den långt framskridna tiden, behagade åtskiljas; men att, efter hans upfattning, det ej kunde vara tillåtet, att i en sådan fråga, hvari öfverläggning egt rum och Ståndet förklarat den fulländad, fortsätta öfverläggningen en annan dag, emedan i sådant fall Ståndets förklarande att öfverläggningen blifvit fulländad, blefve lemnadt utan afs;de, och jemväl de yttranden, som då komme att afgifvas, borde få en annan gång uptagas till besvarande. Hr Estenberg: Jag anhåller att få förena mig med Hr Hjerta deri, att denna fråga icke må anses vara slutad i detta plenum, utan må kunna fortsättas en annan gång, då det må vara tillfälle för de återstående att yttra sig. För min del anmäler jag mig äfven såsom önskande att få tillägga några ord till remissen, men åstundan, likasom Hr Hjerta, att det måtte upskjutas, då det är mindre lämpligt att vid denna tid i så få personers närvaro afhandla frågan. Hr v. Troil, Sam. Gust.: Då det torde vara de närv:de ledamöterne af R. o. Ad. bekant, att plenum icke kan komma att ega rum hvarken i morgon eller öfvermorgon, samt att, efter hvad jag hört sägas, om Måndag endast ett kort bordjäggnings-plenum D en 18 Juni. kommer att hållas, torde Hrrne finna, att följden af det bégärda upskofvet blefve, att den Kongl. Propos:n icke komme att på flere dagar remitteras. Fördenskull hemställer jag, huruvida icke de Hrr, som .ännu hafva något i ämnet att anföra, behagade afgifva sina yttranden i afton, på det att såväl den nu föredragna, som de öfriga Kongl. Proposma måtte blifva remitterade. Frih. Creutz:
Oxeo jijcrng, Zven (robriLl, Lavsilsr hos H. K. H. Herrigiuuan. e) a> Lcd. uti ^xpe^itionr-IIkff. /-) Led. uti BewilUitiizS.Utsk. trlcricil'. r/) LedUt! Oeckiiiamis - Utj?. e) Led. Utl LaaLo-Utj?. 4zr. Herr ^srnflejölcl, Fuffmägtig Herr 4älsrl^zrQsor^, Ryttmästare, R. Ä. O. a) 446. — d^4ki,«:rwooö, polian äVUKsIm. L) 44-. — Ooit^L VViinoim, Le^jl^ioe. 448. — I-snclc, Faiimagcig Herr L^Zeichfolm, Lokr, Oer>s<ät IVtäjor, R. S. 0. s) 4s6. — ^.minotr, I^Loäor, Of-verste. IHemengrir, R. S. O. och Franska pvur !e iVIe,. IVIi!. 457- — Llltveriwan, 6usta5 Kochan, Lss-ikaine. 8- — ^.rmtHe, Lnri.sto^ster, t>p"i>we. — L-ulcostarna, 8-Uoinon, Oswcrste, R. S. O/) 464. — Iransto!, polian XVernsr, Ofmerste, R. S. O. 47Z. — O^en, L^rl ^reäric. Kammar, Junkare, iVI^a, R. S. O. 476. — Lkeoiisrz, Fullmagkig Herr von Ltchult2Lnk>eim, Ozviel, Stallmästare.
Vid granskningen af Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorers berättelse, angående verkställd revision af Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1846 och 1847, hade Stats-utskottet serskildt fastat sin uppmärksamhet vid en af Revisorerne gjord anmälan derom, att, sedan Sjömans-föreningen i Dram - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 2\ rnen, genom Norrska Marin-departementet hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att två fyrar måtte varda uppförde å svenska ön Koster eller å någon annan af de derintill belägna öar vid svenska kusten, samt Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena uti infordradt utlåtande hemställt, att, i anseende till den stora fördel, som genom de ifrågaställda fyrbyggnaderne skulle tillskyndas norrska sjöfarten framför den svenska, antingen endast en fyr måtte anbringas å ön Koster, samt ytterligare en fyr på ön Fterder på norrska sidan, eller ock två fyrar uppföras på ön Koster, men med förbehåll att hvartdera af de förenade rikena skulle vidkännas så väl nybyggnadssom årliga underhållskostnaden för en af båda fyrarne, hvilken kostnad, enligt hvad Kongl. Förvaltningen derjemte upplyst, skulle uppgå, för nybyggnaden till minst 28 å 30,000 Rdr, och för årliga underhållet till 2,000 Rdr; så hade, efter det vederbörande norrska embetsmyndigheter uti inlordradt ytterligare utlåtande, förklarat stora svårigheter komma att möta inrättandet af två fyrar på ön Faerder, men anbringande af två fyrar på ön Koster deremot blifva af nytta för svenska sjöfarten, om ock den norrska deraf komme att draga ännu större fördel, Kongl. Majit, uti nådigt bref af den 15 Maj 1846, i nåder bifallit uppbyggande af två fyrar på ön Koster, samt förordnat, att, då hvarje Iand i allmänhet bekostade och underhölle de å dess kuster befintliga lyrar, utan afseende på de större fördelar, som af dem kunde tillskyndas andra nationer, uppförandet af dessa fyrar skulle i den mån tillgångarne det medgåfve och sedan de allaredan beslutade fyrbyggnaderne på ön Gottland blifvit fullbordade, företagas, och kostnaderne för så väl byggnaderna, som fyrarnes framtida underhåll bestridas genom de för rikets fyroch lots-inrättning anvisade medel.
Efter att hafva anfört så fullständiga och kraftiga skäl för systemets företräden, åberopar Utsk. blott några uppkomna betänkligheter mot delsammas antagande, utan alt å den sidan kunna anföra ett enda grundadt skäl. Hufvudsakliga grunden för afstyrkandet består deruti, alt systemets införande skulle förorsaka rubbning uti närvar, förhållanden och till en början kunna föranleda misstag och oredor. Om dessa skal kunde antagas, så borde aldrig förändringar vidtagas i något förhållande, emedan de anförda olägenheterna alltid äro i mer eller mindre mån förknippade med öfvergangen från ett sämre till ett bättre. Då sålunda stora och vigliga skäl lula för förändringen, bör man ej låta några obetydliga betänkligheter afskräcka sig från öfvergangen från ett förhållande, som nog mycket smakar af den obildade tiden. Man liar sagt, att systemets införande förutsätter utvidgad folkundervisning oell i allmänhet större upplysning. Betraktar man våra folkskolor, så finner man, att bråkräkningen ingalunda ingår i undervisningen; men just den omständigheten innefattar ett ytterligare skäl för decimal-systemets införande, emedan användandet af det räknesättet endast förutsätter kännedom 0111 qvatuor species i enkla tal. Ulskts anförda skäl äro således lätt vederlagda, hvilket Hr Lelie'n före mig fullständigt och väl visat, och hvartill jag icke har vidare att tillägga. Likväl torde jag få nämna några ord rörrde en allmänt antagen fördom mot decimal-systémet, nemi. att i länder, hvarest decimal-systémet i långliga tider ägt rum, det gamla räknesättet icke destnmindre jemväl blifvit bibehållet, och att sålunda, t. ex. i Frankrike, lör varumätningen gäller, jemte tiotal s-sy s t enie I, det förut varande beräkningssättet. Dertill får jag blott svara , att del uti Frankrike antagna systemet mindre ingått uti allmänna begreppet, derföre att det så hufvudsakligen skiljde sig från allt hvad uti andra länder förut varit anlaget. Af enahanda skäl blef hos oss, då för 70 år sedan rtdrs-och skillingsberäkningen infördes, den gamla dalerberåkningen bibehållen. Den 37 Maj e. m. 3a5
Musik för piano, viol och violoncell utfördes af fruarna H. Svedbom och H. Lundqvist samt fröknarna M. Kull E. Lagergren, W. Lagervall och A. Österdahl. Sång af fröknarna Posse och Wetterstedt. Fröken Koutschalska från Warschau höll på franska språ- ket ett kortare föredrag öfver den polska författarinnan Eliza Orzeszkos literära verksamhet. Konstutställningen för aftonen utgjordes af ett porträtt af sällskapets frånvarande ordförande fröken Ellen Key, måladt af Richard Bergh — detsamma hvaraf Idun i n:r 4A för i fjor meddelade sina läsarinnor en vällyckad afbildning; pastellporträtt och genre af Elisabeth Keyser; akvarell, landskap, af Anna Billing; studier i olja från Algier af Eliza Olivecrona samt ett broderi efter skånsk väfnad. Teater och musik. Kungl. operan. Senaste reprisen utgöres af VVebers populära opera » Friskytten », hvilken här ej gifvits sedan ungefär 4 år tillbaka. Att den äfven nu skall visa sig äga sin gamla dragningskraft i behåll, taga vi för gifvet. Med anledning af ingångna förfrågningar kunna vi nämna, att nytt abotmement torde komma att anordnas i slutet af innevarande månad. Vasateatern har inledt det nya året med ett nytt program, å hvilket den sedvanliga årsrevyn icke saknas, denna gång i form af en monolog af det kända märket S. K. Frans Hodells lustspel » Visitlådan » visade sig visserligen som allt mänskligt ha en smula åldrats med åren, men ägde dock kvar en tillräcklig stamtrupp af gamla minnesgoda vänner för att helsas med förnöjelse o c h vann säkerligen genom sitt oförargliga humör en hel del nya. Särskildt briljerade hr Varberg i vaktmästarens parti och fru Cederberg som pigsnärtan. Hr Sternvall, som gast, rönte ock lifligt och förljänt bifall i professorns roll. Hr Hagman gjorde af nyårsrevyn, » Vid bouppteckningen » benämnd, hvad rimligtvis kunde begä- ras af det icke allt för kvicka opuset. Flere poinler slogo emellertid lifligt an. Nytt i musikhandeln.
Kunde lån erhållas så, att man besparade ränteliqviderne, så skulle jag hafva yttrat detta; men sådana lån kunna icke erhållas, och derföre anser jag, att vi böra betala ränta och amortera de uptagna lånen, allt till fördel för dem, som lefva 10, 15 å 20 år härefter. De böra tacka oss för denna upoffring; men att begära mera vore för mycket. Denna fråga har två afdelningar. Den ena lyder så, »att E. St:r måtte besluta, det fullmäktige i Kiksg:sKont. böra genom lån anskaffa medel för ej mindre ersättandet af de belopp, som för innevarande års arbeten å vestra och södra stambanorna redan blifvit utaf Kikets Ständer afräkningsvis anvisade, än utbetalandet af de anslagssummor, som derutöfver varda under denna Riksdag beviljade, att till 1860 års slut utgå för Statens jernvägsbyggnaders fortsättande och utförande. Sedan kommer den andra afdelningen, som nästan hotar att tillintetgöra den första. Den är ungefärligen af samma beskaffenhet, som då man vid förra Riksdagen inflickade orden: disponibla tillgångar. Således säger man i första afdelningen, att man skall låna, men i den andra, att man skall tillse, huru mycket man har sjelf. I sanning vet jag icke, huru man i detta ögonblick skall komma till något rimligt resultat, eller huru mycket jag skall låna, förutsatt att lån skola uptagas; ty det är gifvet, att innan alla omröstningar i förstärkt StatsUtsk. försiggått, hvilket vanligen först vid Riksdagens slut inträffar, och man tagit i beräkning Statens öfverskottsmedel, kan man icke upgifva huru mycket, som behöfver lånas. Jag vet icke, om ändamålet med den sednare afdelningen i punkten, hvilken måhända en och annan antagit, eller godkänt, utan att så noga besinna meningen dermed, icke kan hafva varit att uphäfva den förra.
M. vid början af denna Riksdag, bland annat, för krigsbehof och arméens och en del af beväringens försättande på krigsfot, högst hetydliga extra anslag till belopp af utöfver - Den 1 November f. m. 177 öfver 2,200,000 R:dr för udlförsvaret, och 1,240,000 R:dr för sjöförsvaret alt fördelas på tre tili fyra år, t. ex. för Artilleriet, jemte Waxholms och Carlstens bestyckning, 277,000 R:dr, till gevär, pistoler och sablar 613,000 R:dr, för fältbryggor 50,000 R:dr, för beklädnadsoch utredningspersedlar 716,000 R:dr, till landlbevärings-inanskapet, och 240,000 R:dr till sjöbevärings-manskapet. Samtlige dessa anslag bafva blifvit beviljade, med afprutning endast af 179,000 R:dr, eller 40,000 R:dr å anslaget lill gevär, 50,000 till fachin-knifvar, 63,000 till pistoler och 26,000 R:dr till »sablar. Härtill komma vidare 630,000 R:dr extra anslag till fortsättning af fästnings-byggnaderna vid Waxholm, Carlsten, Carlskrona och Carlsborg, samt 1 mill. R:dr för iständsätlande af flottan tillhörande fartyg och dess etablissementer, så att, när allt sammanräknas, R. St. redan vid denna Riksdag beviljat 3,288,866 R:dr 32 sk. i extra anslag för ”ordnande och förbättrande af Rikets försvarsverk”, otom neulralilels-kredilivet 2| millaför enahanda ändamål, samt det kort före Riksdagen lyflade kredit ivel å 500,000 R:dr, eller allt hopsummerad! omkring 6^300,000 R:dr b:ko.
Skrifvelse, N.o 248. 559 l4:o Sällskapet D. B. W. i Wisby, enligt Kongl. Circulairet den 20 Mars 1839; varande dock Styrelserne öfver dessa Inrättningar ålagd t, att vid hvarje års början till vederbörande domare aflemna uppgift på de inom hans domsaga belägne egendomar, som äro intecknade för lån från ifrågavarande Cassör. l)e enda fördelar, som Låne-inrättningarne kunna hemta af dessa, till inskränkning i lagens allmänna bud om lagfart, meddeldta serskilda föreskrifter, synas vara dels minskadt äfventyr att, i okunnighet om skedt ombyte af egare till intecknad fastighet, försumma bevakning i dennes concurs, dels större lättnad och beqvämlighet vid räntors indrifvande. Men då i det förra afseendet behofvet af dylika föreskrifter helt och hållet mäste försvinna, i händelse, med antagande af ofvanberörde lagförklaring, uttryckligen bestämdt blifver, att intecknadt löpande skuldebref sättes i full likhet med annan inteckning, hvad bevakningsoch betalnings-rätlen i concurs angår, samt fördelurné i öfrigt ingalunda uppväga de olägenheter, nemligen kostnader och uppehåll för lagfartssökanden samt besvär för domaren, hvilka från ifrågavarande stadganden obestridligen härflyta, hafva Rikets Ständer för deras del, stannat i det beslut, att, derest ofvanberörde förklaring af 88 §. i Concurs-lagen kommer att ega rum, genom serskild Kungörelse stadgas må: att alla serskilda föreskrifter derom, att tredje uppbudet å inköpt fast egendom, sorn blifvit intecknad för skuld till de här ofvan uppräknade fjorton allmänna Verk och Inrättningar samt enskilde Bolag, ej finge meddelas förr, än köparen upptedt bevis, alt han sitt köp derstädes anmält, och antingen betalt lånet, eller angående omsättningen deraf öfverenskommit, numera upphört att vara gällande. Hvilket Rikets Ständer få härmed hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Och snart såg hon icke annat i dessa, alla de små karaktäristiska egendomligheter som hon förut upptäckt en efter annan och som voro henne så kära, derför att hon ensam i hela verlden kände dem och derför att de sålunda voro hennes och ingen annans, de försvunno alla och der fans icke kvar annat än denna obestämda likhet med fadern, hvilken hon icke kunde komma underfund med hvar den låg och hvari den bestod men som hon kände att den fans och som enbart hon såg framför sig, alltid då de voro samman, han och hon, och som hon ständigt, dag och natt, tänkte på och led af och äcklades vid och som växte ut oformligt och stelnade i en fix idé, hvilken fylde hela hennes tillvaro, hennes sinnen, känsla och tanke, liksom det kan hända oss i febernätterna, att en melodi kommer igen och kommer igen för vår hörsel, ideligen den samma, och vi kunna icke bli den kvitt, den rider oss som en mara på bröstet, och vi svettas och krympa oss under den, och den smärtar som en knif i ett halfläkt sår och surrar som en fluga inne i hjernan som i en oändlig, ljudtom rymd.“ Solen stod stor och gul långt nere vid horisonten, himlen hvitnade, nattkylan kändes redan i luften och det blef än mera tyst ute öfver slätterna. “Jag har“, fortsatte vår vän efter en stund, “för er kan jag ju gerna berätta det, ty nu kan jag tänka på alltsamman utan plåga och tala om det utan förlägenhet, – jag har sjelf en gång i mitt lif haft en upplefvelse som gör allt detta till någonting intimt beslägtadt som jag rigtigt innerligt förstår. En sommar för några år tillbaka, – jag hade haft en vinter af ansträngdt och enformigt slit, jag var trött, till kropp och själ, led vid städernas ungkarlslif och menniskornas sällskap, och jag ville komma från det alltsammans. Jag reste ut, på måfå, och slog mig slutligen ner i en aflägsen landtlig vrå, i en idyllisk nejd med skog och sjö, hvilken var liksom en verld för sig utan samband med den som jag kom ifrån och dit verldens buller icke nådde.
Sedelstockens förökande genom läneoch creditiv-rörelsens utvidgande samt genom återbetalning af Bankens hos Riksg.cont. och allmänheten upptagne län;- 6:0 Bestämmandet af ett maximum för den del af sedeloch depositionsskulden, som icke motsvaras af reela fonden; och 7:o Privatbankernes ordnande. l:o Grundfondens storlek och sammansättning synes af Utsk. på goda skäl vara bestämd till 10 millioner r:dr b:co, hvaraf hälften, så vidt sig göra låter, bör beslå af räntebärande obligationer. Jag biträder således denna del af betänk. 2:o Bancovinstens framtida öfverlemnande till Riksg.cont. undanrödjer den olägenhet, som af dess hopande emellan riksdagarna hittils varit en följd, att åstadkomma flucluationer i rörelsecapitalet. Deremot må man ej lemna ur sigte, att denna för flera är samlade bancovinst hittills utgjort en betydlig fond för extraordinarie utgifter. Ofverlemnar man den utan förbehåll till Riksg.- cont., torde det ej dröja länge innan man, af det tilltagande ropet på nedsättning i bevillningen, finner sig föranlåten att använda den till Statens ordinarie behof. Ej eller torde man böra förgäta, att en tid kan komma, då Banken för egen säkerhet behöfver alla sina tillgångar. Pä dessa grunder anser jag, att R. St. nu blott böra besluta, att bancovinsten intill nästa riksdag årligen bör till Riksg.cont. öfverlemnas, samt att dervid fästes det uttryckliga villkor, att den endast må användas lill större prodnctiva företag; helst såsom amorteringsfond till utgifvande af räntebärande statspapper. Med den paniska fruktan man hos oss hyser för statsläne-systemet, befarar jag visse/ligen, att denna sednare åsigt Den 18 December f. m. icke på länge skall kunna göra sig gällande. Den vore dock, enligt mitt förmenande, enda och säkraste medlet alt på elt verksamt sätt afhjelpa den nuvar. förlägenheten. Den utomordentliga dyrheten af alla våra transporter, gör det för oss nästan omöjligt att på den allmänna verldsmarknaden täfla med utländningen.
När under riksdagen ett uplopp inträffar, så är väl detta en oförmodad händelse, som bör kunna berättiga till motions väckande; men sådana förhållanden, som äro kända långt före riksdagens början, kunna väl icke berättiga att, med förbigående af den väg, sora grundlagen föreskrifver, göra motioner, sedan motionstiden är förbi. Jag fortsätter således mia anhållan att remiss må vägras. Hr Brakel: Gr. Lagerbjelke har påstått sig icke förstå hvad jag sade. Detta är visserligen en ganska ledsam händelse, men jag förmodar ali orsaken dertill icke ligger i Gr:ns bristande förmåga ulan i hans vilja. Jag skall nu söka att vara tydligare än första gången. Gr. Lagerbjelke har stödt sin motion på 56 §. Riksd.Ordn., och sagt, alt det är en under riksdagen inträffad händelse att det har blifvit för riksdagsmän bekant alt utländningar blifvit naturaliserade innan de visat att deras förhållanden lill det förra landet uphört, och på grund af denna händelse, alt R. St. fått veta delta, har Gr:n väckt sin motion. Detta hade varit Grins ovilkorliga rättighet, om det varit en under riksdagen inträffad händelse; men jag säger att del icke är någon sådan händelse utan det är sådant som R. St. genom granskning af Stalsrådsprolma skulle ovilkorligen få veta. Allt det anmärkningsvärda, ifall något sådant förefinnes, som finnes i Statsråds-protma, det skall, genom Const.Utsk. ovilkorligen komma lill R. St:s kunskap. Delta är något, som absolut skall ske, således är det icke en händelse. En händelse är sådant, som man icke på förhand vet utaf, men som likväl inträffar, och derföre anser jag mig böra anhålla om Ståndets vägran lill remiss af Gr. Lagerbjelkes motion. Den 17 Maj. 27 Gr. Posse, Erik Arvidsson: I min tanka är frågan, huruvida läggande till handlingarne innefattar ett beslut, det, som egentligen bör vara föremålet för denna öfverläggning. 75 § i Riksd.Ordn. medgifver att då Iva Stånd stanna emot två, så förfaller frågan. Nu hafva tre stånd beslutat att lägga Utsk:s förslag till handlingarne och då bör samma frågor icke kunna återuptagas.
Ständer funnit de nu anförda omständigheterna utgöra hinder för ett sådant ordnande af arméens pensionsväseude, som Rikets Ständer med sina framställningar i ämnet åsyftat, hafva Rikets Ständer dock ansett sig höra taga kännedom om de nu af E. K. Maj:t framlagda, den nådiga Propositionen bifogade, förslag till interims-pensionsstater; men då för en tillfyllestgörande granskning af dessa förslag erfordrats att ega utväg till utredning af förhållandet ej mindre emellan arméens nuvarande löner och de föreslagna pensionerna än äfven emellan sistnämnda pensioner och de som enligt nu gällande stater utgå, äfvensom tillförlitlig kalkyl i afseende å de förökade kostnader, som enligt dessa förslag skulle drabba Statsverket, har i saknad af utredning i alla dessa hänseenden en sådan granskning ej kunnat af Rikets Ständer företagas. Landtförsvarskomitéen har beräknat att, med antagande att alla pensionsberättigade afginge, skulle, enligt komitéens förslag till pensionsstat, till betäckande af pensionsbeloppen vid både arméen och Gotlands national-beväring erfordras utöfver kassans inkomster och nu anvisade medel en summa af 273,225 R:dr, Visserligen äro enligt berörda förslag pensionsbeloppen för åtskilliga klasser något högre än hvad E. K. Maj:t nu föreslagit; men om dervid jemväl tages i beräkning dels att anslagsbehofvet framgent kommer att stiga, och dels att de hittills från arméen till pensionskassan ingående afgifter, öfver 73,000 R:dr årligen, komme att upphöra, synas de ökade anspråken på Statsverket icke stå i något förhållande till den ringa fördel, som genom pensionskassans öfverlemnande skulle för det allmänna uppkomma, helst till och med den mindre väsendtliga besparingen af aflöning för pensionskassans tjenstemän och vaktbetjente komme att till stor del motvägas af det understöd för bestridande af arméens enskilda enkeoch pupillkassa, som skulle af arméens pensionskassas fonder utgå.
I hvart ord, ni säger, ligger den förtrycktes hat, hans, ser först på honom. har aldrig velat göra det. Ni har aldrig förstått, att mina ord äro så hårda, därför att hjärtat härinne är så svagt. Jag tror på Guds kraft i mig, ty han har räddat mig... (Sakta.) Men Det är inte hat, fröken. Ni förstår mig inte, ty ni de andra, som trotsade och jublade och förtryckte mig. Ser ni... men inte det häller har ni velat förstå... jag blifvit det... Ty jag älskar er Gå då hällre härifrån. Om ni vill... följ mig! SIGRID, jag känner er kraft öfver mig... Ni är lik älskar er! Och jag vill inte att ni skall bli slagen som jag utbrister i högt, bittert skratt. PASTORN. SIGRID, Skrattar ni? skrattar fortfarande. Gå er väg? Tror ni inte jag vet, hvilket lif ni fört? Tror ni inte jag vet, hur ni blef prest? Det var ett dåligt sätt Och till mig vågar ni tala om kärlek? häftigt. Er? Följa er? (Upphör tvärt skratta, stiger upp och utbryter häftigt.) att försona, hvad ni brutit... Och nu dömer ni andra PASTORN, er mun? Är det herr Wolff, som har lagt de där orden i SIGRID. trampa på mig, om... om... jag fins kvar här. Det är ju det ni vill. Hon går hastigt in i sitt rum. Gå er väg, hör ni Kom igen, när jag fallit och TREDJE AKTEN PASTORN, ser efter henne. Kanske... Det ringer till vänster. Pastorn går dit ut. ÅTTONDE SCENEN WOLFF. PASTORN. Wolff med en pappersrulle i handen kommer från vänster följd af pastorn. WOLFF. middagen, innan jag sökte upp Sigrid och Kristofer. Är hon inne hos sig? PASTORN. Jo, som ni hörde, bad tant mig titta upp på efter Ja. WOLFF. Håller hon couraget uppe? PASTORN. Jag hoppas det. WOLFF. bästa. Här har jag till och med tagit med mig ett Det är nödvändigt. Jag vill åtminstone göra mitt