Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Hr von Hartmansdorff trott alt jag ej så noga vet hvad jag menat med en gemensam cassa emellan Banken och Riksg.cont., så får jag endast för - Den i April f. m. 55 klara, att jag dermed menat, att om en eller flera millioner af statsverkets behållningar placeras i Banken , så lärer det ej kunna undvikas att lemna Riksg.cont. en större creditivrätt på Banken, hvaraf följer, att nya sedlar måste utgifvas af Banken, då dessa behållningar böra lyftas, sedan de utgått i lånerörelsen. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. nu genast behagade bifalla Utsk:s förslag i nu föredragna del af utlåt. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att, på sätt Hr von Hohenhausen föreslagit, uppskof med denna fråga borde äga rum intilldess Statsoch BaneoUtsktn inkomma med utlåt, öfver den fråga, som inom Utsk:n vore under öfverläggning om fruktbargörandet af de i Banken och Riksg.cont. varande behållningar. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer vördsamt till Hr Landtm, alt göra propos. till Ståndet på den inbjudning, som Hr von Hohenhausen föreslagit. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Hr von Hohenhausens förslag innehölle, det R. o. Ad. skulle inbjuda MedStånden att förena sig i det beslut Ståndet i detta afseende fattat. Hr Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att, enligt hvad här redan blifvit upplyst, PresteSt. redan fattat sitt beslut, och att således någon inbjudning till nämnda Stånd ang:de uppskof med beslutets fattande icke torde vara lämplig. Hr von Hohenhausen: Till de två andra Stånden kan då inbjudningen visserligen afgå, och det är ej ovanligt att man inbjuder andra Stånd att instämma uti ett annat Stånds beslut, oaktadt de redan fattat ett annat beslut.
Om Adeln äfven vidblifver den conccssion, den gjort vid sistförflutne riksdag, alt afsäga sig sin sjelfskrifna representationsrätt — en concession i hvilken jag aldrig skulle hafva ingått, om jag varit närvarande, annorlunda än villkorligt, nemi. så, att de andra Stånden äfven skulle göra några concessioner å sin sida,— så har R. o. Ad.o likväl aldrig afsagt sig sin sjelfskrifna valrätt. Upptaga vi nu Hr Åkermans förslag såsom utgörande Ståndets allmänna tanka, så skulle deraf kunna slutas, att Adeln äfven uppgåfve sin sjelfskrifna valrätt, emot någon ersättning. Men hvaruti skulle denna ersättning bestå? Jo, enligt juste-milieu-sällskåpets förslag, skulle den bestå deruti, att Adeln, såsom Adel, icke erhöll mera än 25 röster inalles i den nya representationen, och enär denna, enligt samma förslag, skulle utgöras af 300 ledamöter i de båda hamrarne, så skulle R. o. Ad:s andel i representationen komma alt belöpa sig till ^'julel i st. f. en -J:del, som R. o. Ad. nu innehar. Vi bafve framför ögonen en reservation af BondeSt:s vice talman, Nils Pehrsson, deruti han efter en, efter personlighetsprincipen uppgjord calcul, beräknar, att R. o. Ad. icke bör utgöra mera än en half proc. af representationen. En half proc. af 300 ledamöter skulle göra en och en half representant. Om Hr Akerman vill bli den ena, skall jag åtminstone utbe mig slippa blifva den halfva, jag må styckas på längden eller på tvären. Kastar man sig in på theoriernas experimentalfält, så vet man icke hvar man tager vägen. Aristoteles uppger redan 128 representationsformer; huru många hafva icke sedan tillkommit, Den 12 Mars e. m. 211 ifrån oell med Aristoteles till och med Frill.
Horns yttrande måtte blifva i så måtto ändrad, att mom. kommer att lyda sålunda: ”Apothekare, som uti sitt apothek nyttjar distilleringspannor till större rymd etc.;” ty om apothekaren på sin landtgård eller annorstädes, utom apotheket, idkar oloflig brännvinsbränning, vore det ju hardt, att han derför skulle straffas lika strängt som för förbrytelse med de redskap, hvilka tillhöra apotheksrörelsen. Men då jag å ena sidan gifver rätt åt de Hrr, som anse bestraffningen vara för sträng, må väl jag å min sida, med deras tillstånd, få yrka, att man icke rent af efterskänker apothekaren ansvar för förbrytelsen. Jag tillstyrker således, att Hr af Billberghs förslag må antagas blott med det lilla tillägg, jag dervid gjort. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna 1 mom. i 41 §> sådant det af Utsk:n blifvit föreslaget. Ropades nej. Efter några mindre yttrandan, rör:de ordalagen, förenade sig R. o. Ad. om instämmande i det beslut, BondeSt. fattat rör:de 1 mom. i 41 § med den förändring, att ordet beträdes skulle begagnas i stället för ordet öfvertygas. IL Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att i afseende på 2 mom. vore 2:ne förslag framställda; det ena af Hr af Billbergh, som yrkat, att mom. skulle få följande redaction: Apothekare, som nyttjar distilleringspannor till större rymd eller antal, än tillåtet är, eller för andra än pharmaceutiska behof, bote för hvarje gång såsom för oloflig brännvinsbränning; beträdes han härmed för 3:dje gången, vare jemväl sitt privilegium förlustig. Hr Cederschjöld: Jag anhåller, att proposma måtte Den a6 Januari. ske i den ordning, sora förslaget framkommit.
Då, såsom jag redan nämnt, bankerna kunna uppkomma utan lag, således saknande alla dylika föreskrifter, som vi nu i 8 § hafva under öfverläggning, så har man icke funnit annat sätt alt qväsa bankerna än det, att taga ifrån dem den minsta sedelrörelsen och derigenom göra det för dem omöjligt alt sprida sina sedlar öfver ett 3go Den 19 Mars f. iu. visst belopp. Parlamentet bar dock icke förbisett den stora uppoffring, Engelska fHket nödgats vidkännas derigenom, att effei måst slita guld och silfver i stället för papper; och i fall hindren mot rättelse härutinnan icke vore så stora och mägtiga som de äro, skulle en sådan rättelse, till båtnad för nationen, säkerligen icke uteblifva. Om Svenska nationen emedlertid är road af att efterapa ett system, hvars olägenheter vi icke hafva behof af att underkasta oss, så lemnar jag åt hvem som helst hedern att utföra denna efterapning. Jag återgår nu till förhållandet i Sverige. Här hafva vi R. St:s Ranks sedlar, genom grundlag förklarade gällande för mynt; vi hafva altså ett lagligt pappersmynt. Låtom oss då efterse, om vi behöfva efterapa Englands exempel, eller kunna förbigå olägenheterna deri och gagna fördelarna. Vi äro för närvar, i tillfälle att göra vårt sedelmynt så orubbligt, att det gifver större förtroende an hvarje annat. Efter en tid af vansinne och deraf följande olyckor i våra financer hafva vi ändtligen fått stadga i vårt myntväsende, och vi äga lag, som hindrar fortgåendet på den bana af orimliga sedelemissioner, som så länge blifvit följd. Så länge vi stadigt hålla oss vid den punkten, måste vi erkänna, att vi icke kunna annat än hysa fullt förtroende till våra riksbancosedlar. Skulle det väl då vara farligt att på en sådan byggnad uppföra sidobyggnader, sådana som privatbanker? Långt ifrån att försvaga hufvudbyggnaden skulle de utgöra dess skyddsvärn. Borttages deremot den åberopade grundlags-^, så erkänner jag, att privatbankerna måste inlösa med silfver.
Jag erkänner visserligen de billighets-grunder Grefve von Rosen anfört, till stöd för sitt yrkande af löneförhöjning för Räntmästa - Den ra Junit (. rö. <3 ren i Götheborgs och Bohus Län; men då heslutet om den nya löneregleringen fattades redan år tSaö, och den person, som nu Innehar tjensten, icke utnämndes dertill förrän år 1824, så kände han lönevilkoren, och måste nu åtnöja sig dermed. Lönen är beräknad i spannmål; och Staten rår lika litet som han derför, att priset fallit, så att lönen, förvandlad i penningar, icke uppgår till det belopp, hvartill den blifvit beräknad. Beviljas åt denne Tjensteman någon ersättning för den sålunda uppkomna bristen, så kunna alla andre Tjenstemän med spannemåislön skäligen göra dylika anspråk för sig; och hvarifrån skulle väl Staten få medel att förnöja dem? Jag tior derföre, att Utskottet i detta fall ej kunnat stanna i något annat beslut, än det gjort, och jag tillstyrker således, att Utlåtandet måtte bifallas. Grefve von Rosen: Jag lärer hafva i mitt sista yttrande uttryckt min mening otydligt, emedan Jlerr von Hartmansdorff missförstått den i afseende derpå, huruvida den person, som nu innehar LandtRänimäStaretjensten i Götheborgs och BohusLän, kunde känna lönevilkoren vid denna tjenst, innan han dertill befordrades. Rikets Ständers beslut Om den nya löneregleringen fattades visserligen år 1823, men Författningen emanerade ej förr än året derpå, och samma år befordrades den nuvarande *4 Den ra Juni i f. m. Räntmästaren till tjensten, innan markcgån gen för påföljande året var bestämd; och således kunde han omöjligen veta, att lönen, i följd af det låga markegångspriset, icke skulle i penningar motsvara det utfästade beloppet af 1200 R:dr. Jag förnyar min anhållan om återremiss af Utlåtandet. Grefve von Schwerin „ Fredrik Bogislaus: Det torde tillåtas mig att åberopa ännu ett skäl för den mening, att det är bäst låta bero vid Utskottets Utlåtande.
Stäfver, Laggoch Botten: af till och med 34 verktums längd å de förra och 22 verktums längd å de sednare: 2. af Ek 120 st. — 24. 3. — 24. — af Bok, Furu eller gran 120 st. — 6. 1. — derutöfver till och med 42 verktums längd å de förra och 27 verk tums längd å de sednare: 3: 16. — af Ek 120 40. 8. — 32. — af Bok, Furu eller Gran 120— •— 8. — —- 1. 6. derutöfver: 10: af Ek 120 — 2: 24. 24. — 5: af Bok, Furu eller Gran 120 — 1: 12. 12. — röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, 36 Heriltnings-Utskottets Memorial, N:o 3t>. antages: (l;a alternativet) Borgare-Ståndets beslut. (2:o alternativet) Ridderskapet och Adelns beslut. Trädvarorr Wed. Preste-Ståndet har godkänt de af Utskottet föreslagne förhöjningar i införsels-afgifterna å de serskilta slagen Wed nemligen: å Alved från 16 till 24 sk., å Björkved från 24 till 36 sk., ä Bokoch Ekved från 36 sk. till 1 R:dr 6 sk., å Granved från 14 till 21 sk., å Tallved från 16 till 24 sk., och å andra slav, från 24 till 36 sk. famnen.
Emot pluralitetens beslut, att samma person bör vara föredragande både af civila och commando mål, reserverade sig Banco-Fullmägtigen A. Danielsson, som fann, att dä rustningsoch roterings-skyldigheter i allmänhet utgöras, dels efter contracter och dels efter särskilde författningar, som ofta i tilllämpningen fordra juridisk kännedom och alltid en stadgad erfarenhet i dithörande civila ämbets-detaiiler, så borde, om än principen i sin grund vore rigtig, det ändock, elter Banco - Fullmägtigens tanka, för närvarande och intilldess de rustningsoch roteringsskyldiges åligganden blefve så noga bestämde, att tvist derom icke möjligen kunde uppkomma, icke tillstyrkas, att en militaire-person äfven vore föredragande af de civila ärenderne; uti hvilken reservation Herr Borgmästaren Hagander sig förenade. Slutligen , och i afseende på den af Utskottet beslutna framställning rörande inskränkning i mönster-skrifvares antal, om förminskning i den vid Underhålls Commissariaten anställda personal, samt om indragning af KrigsPresterne vid de indelte Regementerne, förklarade sig Herr Biskopen Doctor Wallenberg, för dess del, anse en sådan framställning of - 2 6$ verllödig, enär Utskottet med den speciella regleringen af Militaire - och Ecclesiastik-Staterne icke egde att sig befatta. Ex Protocollo P. N. Poignant. Utdrag of de hos R.H S Särskildta Utskott hällne Lcotocoll vid Lagtima Riksdagen i Stockholm är 1823- Sedan Utskottets pluralitet beslutit föreslå Amiralitets - Collegii indelning i 3:ne
FRÅN BILDTSKA HEMMET I ROM: I FRIH. BILDTS ARBETSRUM ringa ärebetygelse, ty det är stora fordringar, som ställas på en diplomatfrn i Roms aristokratiska umgängesvärld, som rymmer inom sig så mycken kvinnlig skönhet och sydländskt behag, så mycken fin bildning och så många glänsande sällskapstalanger. Ett sådant lif har sina fröjder, men äfven sina mödor; och helt säkert har friherrinnan Bildt många gånger hellre åstundat att få stanna hemma än att fara bort på bal och där firas och beundras. Sin största och mest hängifne beundrare har hon i alla fall i sin make, och man behöfver icke vara länge tillsammans m e d de båda för att märka, att här råder ett riktigt lyckligt äktenskap. Sådan är äfven italienarnes uppfattning, ehuru den standom tager ett för våra nordiska förhållanden något egendomligt uttryck. Jag tror mig icke gå grannlagenheten för nära, om jag berättar, att, då frih. Bildt här om året vistades en tid med sin friherrinna i Neapel, rådde mellan dem synbarligen ett så innerligt förhållande, att neapolitanarne hade svårt för att tro, att det var man och hustru. Också erinrar jag mig, huru jag sommaren 1897 en dag sammanträffade med frih. Bildt i Siena. Han hade dagen förut gjort ett synnerligen lyckosamt handskriftsfynd, i det han återfunnit en mängd egenhändiga bref från drottning Kristina, hvilka man dittills trott hade gått förlorade. Han skildrade för mig sina känslor af glädje, när han på aftonen med sitt dyrbara fynd hade kommit till Siena, och han tillade: » Det enda, som fattades, var, att inte min hustru var här oeh fick deltaga i min glädje. » Jag kan icke lämna den älskvärda familjen, utan att nämna ett par ord om enda dottern, husets lilla » signorina », en flicka, som nu bör vara en 6 till 7 år. Hon har liksom sin moder ett äkta svenskt utseende, m e d blå ögon och blondt hår, som slår an så mycket nere i södern. Jag minnes, när jag första gången såg henne i Rom på våren 1893.
3 Utskottets, med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition i ämnet gjorda tillstyrkande, att de i 24 § tulltaxe-underrättelserna Svenska sjöfarten på aflägsuare orter beviljade förmåner af lindring i tullsamt handelsoch sjöfartsafgifter skola från och med början af år 1855 helt och hållet upphöra, har af Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-Stånden blifvit bifallet, och hafva bemälde tre Stånd äfven fattat beslut i anledning af de förslag till förändrade tullsatser å artiklarne bränvin och sprit, kaffe, hudar, oberedda, ris, oskalad, eller så kallad paddv, samt socker, mascovad, eller brunt och gult, ordinärt terresoch tetes-, samt hvitt pudersocker, och krossadt lump-, havanna-, terresoch andra till sockerhalten lika slag; men då Preste-Ståndet, som afslagit berörde tillstyrkan, af sådan anledning icke heller ingått i pröfning af de tullsatser, som för nämnde artiklar ifrån och med 1855 års början blifvit af Utskottet föreslagne, bar Utskottet uti serskildt memorial, M 11, till Preste-Ståndet hemställt, att, enär upphörandet af bemälde tull-lindringar måste genom tre Stånds godkännande af förslaget derom anses utgöra Rikets Ständers beslut, Preste-Ståndet behagade till pröfning företaga de af Utskottet, under förutsättning af tull-lindr ingarnes upphäfvaude, i Betänkandet M 5 afgifna yttranden angående förändrade tullafgifter för merbemälde artiklar; och torde Utskottet, intill dess det erhållit del af Preste-Ståndets beslut i anledning af denna hemställan, böra uppskjuta förslag till sammaujemkning af besluten rörande dessa artiklar, i hvad angår tullsatserna derå, från och med 1855 års början.
Ehuruväl ordalydelsen af detta stadgande antyder, att till dessa biträden kunna utses såväl Riksgälds-kontorets tjenstemän, som personer utom verket, har dock Utskottet ansett den inskränkning i afseende på rättigheten att derför uppbära särskildt arfvode böra stadgas, att den tjensteman, som kommer i åtnjutande af den högre aflöningen i första tjenstegraden eller af löneförhöjning till följd af femeller tio-årig tjenstgöring inom andra och tredje tjenstegraderna, icke må uppbära särskildt arfvode för det biträde, som bemälde Deputerade af honom kunna erhålla. Med tillämpning af de åsigter, Utskottet nu uttalat, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte å ordinarie stat åt tjenstemännen inom första, andra och tredje tjenstegraderna inom Riksgäldskontoret anslå följande löner, nemligen: inom Första tjenstegraden: åt 2 Kanslister, 1 Kammarskrifvare och 2 Kontorsskrifvare: de 2 yngste, hvardera R:dr 1,000: — de 3 äldste » » 1,300: — inom Andra tjenstegraden: åt 1 Ombudsman, 2 Notarier och 3 Bokhållare: de som tjenat i graden kortare tid än 5 år och alla som innehafva annan ordinarie tjenstebefattning, hvardera R:dr 2,000: — de som tjenat i graden 3 år och deröfver, hvardera » 2,300: — de som tjenat i graden 10 år och deröfver, hvardera » 3,000: — inom Tredje tjenstegraden: åt 1 Boksluts-kamererare och 1 Revisions-kamererare: de som tjenat i graden kortare tid än 5 år och de som innehafva annan ordinarie tjenstebefattuing, hvardera R:dr 3,000: — de som tjenat i graden 3 år och deröfver, hvardera » 3,300: — de som tjenat i graden 10 år och deröfver, hvardera » 4,000:
Jag anhåller att få instämma i Frih. Tersmedens reservation. Ilr af Geijerstam, Carl: Jag anhåller att få instämma i den reservation och protest, Frih. Tersmeden till prot. afgifvit. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag anhåller alt få anmäla min reservation och protest emot den behandling, Frih. Tersmedens motion rönt. Hr Vult von Steijern, Henrik Wilh.: Afven jag förenar mig i den protest, Frih. Tersmeden afgifvit. Jag vill och skall aldrig förtänka någon, att hysa olika åsigter med mig i fråga om representations-förslaget, men jag måste dock bekänna, att andra än här begagnade utvägar förefinnas lill beredande af framgång ät en fråga nemi. skäl och motskäl. Ett annat sätt att motarbeta framgång ät nämnda förslag förefaller mig, som om man hugger fölterne af sine motståndare, och detta är väl nog mycket Afrikanskt. Gr, Posse, Erik Arfvidsson: Jag anhåller att bliTva antecknad såsom instämmande i Frih. Tersmedens reservation. Den 14 December. 157 Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Äfven jag instämmer i den reservation Frih. Tersmeden afgifvit, enär genom behandlingen af hans motion, grundlagen enl. min åsigt blifvit öfverträdd. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.: Jag reserverar mig mot det sätt hvarpå Frih. Tersmedens motion i förra plenum blifvit behandlad. Hr von Ehrenheim, Reinh. Fredr. Äng.: Jag anhåller alt blifva antecknad såsom instämmande i Frih. Tersmedens motion. Frih. Cederström, Anders: Jag instämmer i Frih. Tersmedens reservation emot det sätt, hvarpå hans motion blifvit af R. o. Ad. behandlad.
Öfwer denna sräga har Skars - Utskottet i desi serskilda utlakande, angående Kongsoch Kongs-Ladugärdarne i allmänhet sig utlärir och till Riksens Högloft. Ständers Egen pröfning hemstält, och hwilker Slats-Utfkortet alrsä nu får sig här åberopa. 14:0 Angående Iägeri-Staten» Dä Stats Utstottet afgaf desi förra Betänkande, angående Scats-reglerin en, är wal deruti äberopat, att Srats-Ukstorrel stulle afgifwa serstildt Utlåtande, huruwida denne Star hel och hällen mä kunna indragas. Men som denna fräga beror pä Allmänna Beswarsoch Oeconomie Utskottets yttrande; Sä anser Slars-Utstorter icke sig rulhöra nägon widare åtgärd, än akt, enligt hwad redan stedt, upgifwa Staren sädan den warit och sädan Stars-Utstottet trott sig böra den samma föreslå i§:o Angäende Rongl. Nummer Lotteriet. Uti det Wällofl. Borgare ° Ständer har blifwit anmärkt, det Siandet ifrän Srars - Utstorler införwänrade err serstildt Betänkande, angäende denna Inrättning. Z:te Band. s:dra Afd. 38. Men SZ3 Dcn 12 Zebruarii' Men som Staks-Utskottet i dest förra Betänkande, uppå de derutinnan anförde stal, hemstält, att Kongs. Nummer-Lotterie-Inrättningen mätte fä fortfara intill nästa Lagtima Riksdag; Sä har Utskottet nu icke nägvt widare aik harwid anföra eller tillägga, uran får sig samma Betänkande i denna del åberopa. r6:o Angående Staten för löen Barthelemy Wällofl. Borgare-Ständet har deruti allmänt instämt, akt Gonverneuren ä denna Besittning borde, fä framt redovisning för töens Intrader an widare skulle utcblifwa, ifrän sin befattning rappeleras och någon annan i hans ställe tillsättas.
M:s vishet att tillse, huruvida Ilan finner för landet nyttigt och lämpligt alt antaga ett så beskaffad! lagstadgande isoleradt, eller alt derå förvägra sin sanction, intill dess allm. civil-lagen hunnit antagas och sanctioneras. Jag tror således icke att det skälet, att saken ej nu skulle kunna beslutas, bör begagnas för att till framtiden uppskjuta ett lagstadgande, som rättvisan och allmänna rösten påkalla. Jag tillstyrker således bifall till denna del af Utskls betänkande. Frih. Boye tror jag har rätt deruti att Utsk. måhända hort afdela sin framställning af detta ämne i alne betänk :n, d. v. s. upptaga frågan om istadarätten för sidoarfvingar i ett betänk., som kunnat särskildt pröfvas. För den som är af den meningen att vilja förkasta den lika arfsrätten, men deremot antaga istadarätten, eller tvertom, förkasta den sednare och antaga den förra, blir det nu nödvändigt att återremittera betänkandet. Jag återigen antager Utskls förslag äfven i afseende på istadarätten, och har således ingen betänklighet vid att tillstyrka antagande af Utsk:s förslag i dess helhet. Jag har väl hört att anmärknlr i §-form blifvit gjorda emot detta betänk., och jag kunde visserligen föröka deras antal med några flera; men jag vill icke dermed upptaga R. o. Adis tid. Jag förutser att delta betänk, blir återremitteradt, men jag skulle likväl önska, att gången äfven i anmärknina eller de framställningar, som under discussionen göras, måtte lemna så mycket stöd åt antagandet af de tvänne stora grundsatserna, att LagUtsk. må finna sig tillständigt att intaga dem i dess betänk, till svar på återremissen. Jag yrkar icke återremiss, men ämnar icke heller sälta mig deremot. Jag vill gerna låta reglementerandet slå till sido, efter jag i allmänhet tror att det icke är Ständernes fach och knappast inom deras förmåga att inlåta sig uti egentligen reglementariska stadganden.
S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Memorial Nro 28, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början upplupna Banko-vinst erfordras för Bankens konsoliderande. Ståndet beslöt, alt af Bankens vid 1853 års slut disponibla vinst ett belopp af 600,000 Rrdr banko årligen må, vid slutet af hvartdera åren 1854, 1855 och 1856, från Banken för Statens allmänna behof till Riksgälds-kontoret aflemnas. Slutperioden eller utlåtandet, i anledning af Prosten Almqvists åberopade motion, lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial Nro 5, med uppgift å de vid innevarande riksdag godkända förändringar uti Rikets Grundlagar. Ståndet lät bero vid Memorialet och beslöt remiss till Expeditions-Utskottet, i och för uppsättande af underdånig Skrifvelse i ämnet. 166 Prot.-Utdrag den 22 Mars 1854. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Memorial N:o 65, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 39. Från Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och till Stats-Utskottet remitterades åtskillige af Sven Andersson från Skaraborgs län ingifne handlingar, angående af honom väckt motion om betesrätt å kronoparken och allmänningen Mösseberg i nämnde län. S. D. Vid föredragning af följande Stats-Utskottets utlåtanden, blefvo N:o 59, angående ett för staden Christianstad begärdt låneunderstöd, och N:o 63, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift för Notarien E.