Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Helgonskyld, i anledning af väckt motion i fråga om fördelningen emellan socknar inom samina pastorat af återvunnen sådan: B. II. 612, 621; III. 124, A. 124. B. 516, 519, A. 519. Hellberg, G., Skräddare, i anledning af hans ansökning om eftergift af upplupen ränta å en till Låne-Kontoret i Göteborg inbetald skuld: B. V. 563, 590, A. 590, E. 701. — II — 63 Helsnings-Deputationer til! Med-Stånden vid Riksdagens början: Ridderskapets oell Adelns: I. 6, 13, 22. Preste-Ståndets: I. 12. Borgare-Ståndets: I. 11. Bonde-Ståndets: I. 9. —, Rikets Ständers, till Hans Majit Konungen och den Kongl. Familjen vid Riksdagens början: I. 9. IJemgrafven, om beviljande af ett anslag å 1,540,000 Riksdaler för en jernvägs-anläggning derifrån till Sundsvall; motion af Friherre Alexander Magnus Leuhusen: se Motioner. Hemmans-klyfning, i anledning af väckta motioner angående ändringar i gällande föreskrifter rörande —: B. V. 245, 297, 344, A. 344. Hermanson, Grefve Carl Fredrik von, dess yttrande: I. 510. Hermanson, Grefve Carl Johan von, dess yttranden: I. 35, 194; II. 63. Hermelin, Friherre Carl Alfons, dess yttrande: I. 97. Hermelin, Friherre Carl Maximilian, dess yttranden: I. 428; IV. 409, 536. Hermelin, Friherre Claes Fredrik Samuel, dess yttrande: I. 431. Hermelin, Friherre Olof, dess yttranden: I. 431; IV. 459. Hernösand, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående öfverlåtelse till Wester-Norrlands
Vidare kan det väl icke vara för Laudsh. nödigare eller lämpligare att undanskjuta LandsSekretm med LänsNotarien, än det är nödigt eller lämpligt för Landsh. att hafva en sådan makt mot LandsKamerm eller för t. ex. de K. Collegme att kunna undanskjuta en mindre skicklig Sekret, eller Kamer. med en Notarie, Kammarförvandt eller Kammarskrifvare, som ett Colleg. kunde anse skickligare än Sekretm eller Kamerm. Slutligen, då, såsom bekant är LandsSekret:re plägar af K. M:t tillsättas efter Landslns önskan, är det väl mera än obehöfligt för Landsh. att ändock hafva makt att nästan så mycket han behagar, afkorta LandsSekretms löneinkomst, för det att en LänsNotarie sedermera skulle framstå, som Landshm tyckte vara skickligare än LandsSekretm. Jag har kanske nog vidlyftigt bemött ofvanberörde falska sats, men må ändock tillägga den fråga: om det en gång skulle inträffa, att en LandsSekret. vore i skicklighet öfverlägsen Landshm, hvilket ligger inom det tänkbaras gebit, vore det då också rimligt, att i afseende å löneafdrag tillämpa på Landshm den nu gendrifna sats? Uti den tillåtelse, som är gifven LandsSekretm att söka i godo upgöra med LänsNotarien om lön, ligger icke så stor tröst, som man kunde vara benägen att tro. Ty när LänsNotarien vet Landshm hafva makt att tilldela honom aflöning af LandsSekretm till nästan huru högt belopp, Landshm vill bestämma, skall det sannolikt icke inträffa sällan, att LänsNotarien, under förhoppning att derigenom IV. H. Ii 82 Den 7 Mars. kunna vinna högre lön än genom upgörelse med LandsSekretm, vänder sig till Landshm om lönens bestämning. Oell i öfrigt, då LänsNotarien kan af Landsb. tillsättas mot LandsSekretms önskan, lärer det, om så sker, icke vara så lätt för LandsSekret:n att i godo upgöra om lön med LänsNotarien.
Hvar och en känner, eller kan åtminstone utaf andras erfarenhet lätt få inhämta , hvilka olägenheter ofta träffa afträdaren af en egendom, ett boställe på landet o, s. v., då han sista året af besittningstiden städjat tjensteoch arbetsfolk för hela året, och således nödgas 7 månader efter sin egen aflyttning draga försorg om dessa tjenares och arbetares underhåll, husrum m. m., i fall, som ofta är händelsen, tillträdaren ej behöfver dessa personer, utan städjat annat tjenstefolk, och afträdaren sjelf i sin nya belägenhet ej eller, såsom äfven ofta är händelsen, kan emplojera dem. Sammanhanget med det anförda leder mig ock att föreslå, att flyttningstiderna för tjenstefolk i städerna måtte förändras tili Den 14 September e. m. 261 trennej eller dea 14 Mars, i4 Junii och i4 September. Derigenom skulle åtminstone laga fardag på landat och flyttningsliden i städerna komma att sammanträffa, och det öfverllödiga tjenstefolket hos en afträdande egendomsägare, boställs-innehafvare eller arrendator pålandet, skulle straxt lunna vara i tillfälle att erhålla ny tjenst. För öfrigt hvad angår tjenstehjons städslande och tiden för deras fridagars begagnande, instämmer jag i alla delar med hvad Utskotten föreslagit, med det tillägg likväl, att, om flyttningstiderna för städerna blifva bestämda till trenne, fridagarne för dem, som antaga tjenst på 3 månader, måtte bestämmas till fyra. Ridderskapet och Adeln beslöt, att detta anförande skulle åtfölja den i Plenum den 7 dennes e. m. beslutade återremiss af Lagoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 54. i anledning af väckte frågor om ändringar och rättelser eller tillägg, så väl uti Kongl. Maj:ts Nådiga Legostadga för husbönder och tjenstehjon den i5 Maji i8o5, som uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse angående flyttningstiden för tjenstehjon den 22 April 1819. Företogs till pröfning
I den mån varuvärdena stegrats under sednare tider, har emellertid delta anslag blifvit så otillräckligt, att reg:tena nu endast 2 år i rad kunnat hafva 17 dygns regdsmöte, och det 3:dje måst antingen inskränka sig till blott 8 å 10 dygns eller ock att blott exersera rekryterna. Då sålunda fråga ej är om annat än att återbringa öfningsliden till hvad den långt för detta varit, och ändock ej till den fulla längd som i början gällde; så anser äfven jag att StatsUtsk. bör å nvo taga ämnet i närmare betraktande; hvarföre jag anhåller om återremiss af betänk, i denna punkt. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr af Dalström: Lika med en värd talare, Hr Gripenstedt, känner jag, GudnåV. de öfriga Ståndens föga beredvillighet att tillstyrka anslag för arméen och försvarsverket; men jag kan icke med honom förena mig deruti, att man spänt bågen för högt, när 17,631 r:dr blifvit begärda för att öka liden för arméens vapenöfningar. Jag får derföre , den äran anmärka, att då R. St. vid 1840—41 årens riksdag öfvertogo rotehållarnes passevolansafgift, så fördelades ett belopp deraf på alla reg:ten, i mån af öfnings-kostnaderna de förut haft, och i förhållande till personalen. Vid delta tillfälle fick hvarje reg:te omkring 5000 r:dr; ett och annat något mer; några litet mindre. Det var ej vid detta tillfälle möjligt, att gifva fullt ut hvad som reg:tena behöfde för sina vapenöfningar. Det var ej nog alt man mäste inskränka dem till 17 dygn, utan man kunde ej ens, såsom Gr.
Jag hemställer lill de värda ledamöter, som bär begärt en grundlagsförklaring, huruvida den skulle kunna tillvägabringas på sätt de synas önska, nemi. genom vägrad propos. af Hr Gr. o. Landtm, och ConstitiUtsk:s dom deröfver. y5 § Riksd.Ordn. säger uttryckligen , att ”till grundlags stiftande, upphäfvande, förändring eller förklaring fordras alla RiksSt:s sammanstämmande beslut och Konungens sanction.” Någon förklaring af grundlagen kan således icke åstadkommas genom Conslit. Utsk:s bedömande af en af Hr Gr. o. Landtm, vägrad propos. Grundlagen får ej Den 21 Augusti. på sådant sätt förklaras. Också innehåller Riksd.Ordnls 55 $, att ”Landtm, eller Talman ej må kunna vägra propos., utan i det fall, då lian finner en väckt fråga bokstafligen strida mot grundlagarnas lydelse.” I 79 § finner jag intet, som bokstafligen kan anses strida emot framställning af propos. i ämnet, och jag tror således, att propos. med tillämpning af 55 § ej kan vägras. Fråga är ej om en grundlagsförk läring, sorn endast kan ske genom motion hos Gonslit.Ulsk. för att vid nästa riksdag afgöras. Jag har derföre velat undvika all fråga om tolkning af grundlagen och helt enkelt anhållit, alt Ståndet måtte besluta i öfverensstämmelse med den rätt, Ståndet enligt 79 § fann sig tillkomma. Jag tror, att Frih. Palmstjernas förslag är det, sorn dervid lämpligast kan antagas, och är öfvertygad, att Hr Gr. o. Landtm, ej kan anse sig berättigad alt vägra den propos., Hr Frih. begärt. Hr Dalman: Det har ej kunnat vara min mening att begära någon öfverträdelse af grundlagen, då jag önskat målets remitterande till Constit.Utsk. Någon så beskaffad förklaring af grundlagen, som y5 § Riksd.Ordn. omnämner, har ej af mig varit åsyftad, och Gr. Horn har således bestridt hvad som aldrig varit i fråga.
I händelse af ett afbrott i öfra däcket mätes djupleken från en lina sträckt i continuation af däcket. Bredden. Dela hvardera dessa 3 djuplekar i 5 lika delar, och mät inre bredderna vid följande delningspunkter, nemi. vid £ och £ från öfra däck af främsta och aktersta djuplekarne, och vid £ och £ från öfra dack af midskeppsdjupleken. Längd. Vid hälften af midskeppsdjupleken från aklerkant af förstäf till förkant af akterstäf. Då till 2 gånger midskeppsdjupleken adderas främsta och aktersta djuplekarne, erhålles Summan af djuplekarne. Addera tillsammans öfra och undra bredderne vid främsta delningen, 3 gånger öfra och undra bredderne vid midskeppsdelninden, och den öfra och 2 gånger den undra bredden, vid aktredelningen, så erhålles Summan af bredderne. Multiplicera summan af djuplekarne med summan af bredderne, och denne produkt med längden, och dividera slutliga produkten med 3500. Så erhålles Register-Ton-talet. ' 2* / 20 Den 15 Februari. Har fartyget Hytt, halfdäck eller afsats i öfra däcket, så mates inia medellängden, bredden och höjden inom de serskilta skotten; dessa 3:ne mått multipliceras med hvarandra och produkten divideras med 92,4, så blir qvoten det antal Tons som skall tilläggas det ofvannämnde resultatet. Uti öpna fartyg mätas djuplekarne från öfverkant af öfra gången. Ton-tal-beråkningen för Ångfartyg: För fartyg framdrifne genom finga, afdrages cnbikinnehållet af Machinrummet från Fartygets liela Ton-tal, uträknadt efter förestående reglor, och återstoden blir Ångfartygets Register-Ton-tal.
Beträffande aflöningen för Expeditions-Utskottets tjenstemän inom Notarieoeh Kanslist-graderna hafva Herr Grefven och Landtmarskalken samt Herrar Talmän, till följd af Utskottets Ordförandes framställning och med fästadt afseende derå, att göromålens beskaffenhet inom detta Utskotts kansli påkallar en annan fördelning af arfvodesbeloppen för tjenstemännen inom nämnda grader än den som för de öfriga UtskottenB kanslipersonal i samma grader blifvit föreslagen, hemställt, att dessa belopp måtte, i öfverensstämmelse med den fördelning af de till Expeditions-Utskottets förfogande vid sednaste riksdag ställda aflöningsmedel, som Utskottet för ifrågavarande tjenstemän då fastställde, bestämmas sålunda: för en Notarie till Sekreterarens biträde, dagtraktamente R:mt 6: 50. „ en Registrator och Arkivarie, dito „ 6: — „ två Korrekturläsare, hvardera, dito „ 6: 25. „ två Motläsare, hvardera, dito „ 5: 25. „ en förste Kanslist dito „ 4: 50. * åtta Kanslister, hvardera, dito „ 3: 50. För Vaktmästarne hos Riks-Stånden och Utskotten har i dagtraktamente föreslagits R:mt 2: 50. Vid jemförelse mellan det sålunda framställda förslaget samt Stats-Utskottets vid sistförflutna riksdag den 25 April 1862 afgifna och af Riks-Stånden hufvudsakligen gillade Memorial N:o 94, har Utskottet funnit att någon annan väsendtlig olikhet dervid icke förekommer, än att arfvodet för den hos Utskottet anställde Sekreterare för Riksgäldsverket rörande ärenden, hvilket af Stats-Utskottet vid sistförflutna riksdag föreslogs att utgå med samma belopp, som till Stats-Utskottets Sekreterare eller 500 R:dr i månaden, men af Rikets Ständer bestämdes till likhet med öfrige Utskotts-Sekreterares arfvode eller 400
St. ansett, att Hufvud-Titlarnes anslagssummor böra, der det låter sig göra, jernnäs, har å Lands-Staten ett jemkningsbelopp blifvit uppfördt af 5 R:dr 38 sk. 5 rst., hvarigenom 2:dra Hufvud-Titeln i Riks-Staten slutar sig med 2,354.43° R;dr B:co. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 14 Maji i835. N:o 344* Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 16 Maji 1835. Preste-Ståndet den 16 Borgare-Slåndet den 16 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående grunderne för markegångs-prisens bestämmande, räntepersedlarnes omsättning och förenkling, samt andre med grUndskatternes utgörande gemenskap egande frågor. (Stats-Utsk. N;ris 273, 393 &C 457^ S. A. K. Genom Nådig Proposition af den 7 Maji förlidet år, bar E. K. M. behagat meddela R. St. Dess åsigter och förslag i de vigtiga frågorna om grunderna för markegångs-prisens bestämmande, räntepersedlarnes omsättning och förenkling, indelta räntors och tionde-anslags återingående till Kronan, samt andra med grundskatternes utgörande gemenskap egande ämnen, hvarvid E. K. M , med öfverlemnande af vederbörande Embets-Verks härutinnan afgifne und. Utlåtanden och efter framställd öfversigt af hvad R. St. vid sista Riksdag i förrberörde hänseende i und. yttrat och föreslagit, i Nåder anfört, att, hvad angick frågan om förändring i nu gällande method för markegångssättningen i Riket, E. K. M. funnit nuvarande förhållande med markegångssättningen vara olämpligt, icke allenast derföre, att den verkställes om hösten, icke långt efter slutad inbergning, innan ExpeditionsUtskottets Förslag till und.
Kunde åter större delar af korpsen på en gång till öfning sammandragas, så skulle dels instruktören med biträde af redan bil^.e unjler-instrul^törer kuppa på färre timmar och sålunda för ett billigare arfvode gora sämmä^ffenst; sorn nu på mångå; dels åt .eM^ypju sjprrpi antal studenter beredas lämpliga timmar att i öfningarne deltaga. Då vidare endast ett fåtal af studenter i Upsala tillbringar den årstid, som för rörelser på fria fältet mest egnar sig, behöfver denna förening i en rymligare exercislokal för vintern, en ersättning för denna olägenhet. Den erkända nytta och uppmuntran, som vanliga skarpskytte-föreningar hemta från sina sommaröfningar, torde nemligen ej ensamt få tillskrifvas rörelsen i fria luften, utan fastmer den lifvande 348 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 132. och stärkande inflytelse, som alltid ligger i hvarje företag, hvilket förenar ett större antal personer i samverkan för ett gemensamt ändamål. Uti en sådan större gemensamhet i öfningar, hvilken väl också är ett af skarpskytte-föreningarnes omedelbara ändamål, ligger dessutom en stor lockelse att i föreningen ingå. Af de lokaler, som i Upsala finnas att tillgå, är det ingen, som ens i någon mån motsvarar det ofvan omtalade behofvet. Att universitetets gymnastik-lokal ej är tillräcklig för tillfredsställandet af den lust att öfva sig i vapnens bruk, som på sednare tider i Upsala och företrädesvis bland studenterna uppstått, inses redan deraf, att utom den undervisning, som derstädes lemnäs, och utom de öfningar, som student-korpsens förening för vapenöfningar och stadens skarpskyttar anställa, tvänne enskilda lärare på olika lokal, under de sednare åren varit sysselsatta med undervisning i vapens bruk. Nämnda gymnastik-lokal är, vidare, dels af för inskränkt utrymme, dels, i anseende till sin uteslutande för gymnastik afsedda inredning, otjenlig för vapenöfning af ett större antal, och har dessutom varit alltför mycket upptagen för sitt egentliga ändamål, för att af student-korpsens förening för vapenöfningar kunna fortfarande användas.
Lätvm en hwar, i män af sine wilkor, bidraga till det stora ändamälet: sadant krafwer den rätta Fosterlandskänslan. Om roterings-tunga stulle pätwingas den rotfria Jorden, äterstar dock mycken annan egendom, ehuru e,i fast, som icke bidrager till Rikets förswar och hwilkcn ej mindre an Jorden bör frambära sitt offer pä Fäderneslandets altare ! nödenes stund. Af sädan egendom will jag ercmpclwis blott nämna Capitalcr, Actier och äissilliga näringar, d§ der ofta gifwa en bäde större och sakrare inkomst än Jordbruket. I sammanhang med hwad jag i frägan om Rikets förswar förut haft den aran framställa, sär jag föreslä; att tili underhallande af en stående Trouppe af lika styrka, som förra Wargcringen Nationen ätager sig en serskild gard, som erlägges efter Bcwillisings-grundcr och utgöres med 4 eller flere procent emot hwars och en5 Bcwillnings-summa, och hwilkcn, jemte hwad mera jag dertill föreslagit, blir tillräcklig till en sädan Troupps besoldande in. m. — Krigsmagten okas dä till 45,000 man.- Intet Nike häller sä stor Armse r jemförelse med sin folk, mängd. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att nägon gäng, denna krigsmakt bstswe otillräcklig till Rikets för' swar tillstyrker jag det Riksens Högloft. Ständer uppdraga Kongl. Maj:t att, efter StatsRädets hörande »vidtaga de utwägar Konungen i sin wishet finner lampeligast till Rikets fredande utan att den ene MedborgareClastcn dcrwid betungas mera än den andra, och att Riksens Stander mätte genast blifwa sammankallade för att kunna biträda med medel till Rikets förswar. Härigenom blir ingens rätt förnärmad, den fattige betalar ej för den rike, utan alla fä bära tyngden k proportion af deras styrka.
Visserligen kan, såsom mina fräjdade företrädare i 1 jen slen yttrat sig, länet ”styras” oaktadt missförhållandet i af stånden mellan administrationen och de administrerade; men länets ”styrelse” — då här ej annat lärer förstås, än blotta legala handläggningen af cancellioch contorsmål — utgör visserligen en nödvändig, men långt ifrån tillfyllestgörande del af de pligter, som åligga en Konungens Bef:h:de i den anda och mening, jag uppfattar dess bestämmelse. Styra länet är ett: sköta och värda det ett annat. Fastläst vid cancelli och contor, inhämtar ingen Landsh. dessa speciella kunskaper om orterna med deras skaplynnen, tillgångar och brister; om folket, dess lif, communala behof och ärenden: beröringspunkter, hvarigenom endast det blir honom möjligt att lära känna sina administrerade, och dem alt fatta förtroende till hans råd, verksamhet, rättvisa och välvilja. Och utan denna kännedom och detta förtroende kan länet väl styras, men aldrig vårdas med den kraft och samvetsgrannhet, som ovedersägelrgen varit meningen, då Svea Konung salle Bcf:h:dc i sitt stad och ställe i provinserne. Laudtregeringcns nu var. så väl organisation soia aflöningsstat — ett amne som ulan tvifvel innan kort måste blifva ett ytterst vigtigt föremål för en vis och faderlig Regerings omtanka — denna nuvar. organisation af Landtregeringens tjenster, säger jag, gör Landsfös ständigt vakande blick uppå sättet huru de utöfvas, absolut nödvändig; och utan täta personliga besök i orten controllerar ingen Landsh. vederbörligen, hvarken huru fogdar och länsmän, dessa vigliga första länkar mellan styrande och styrda, fullgöra ordres, eller huru folket af deni vårdas och behandlas. Landsh. måste alltså ovillkorligen ofta vistas i länet; men sällan uppstiger man till en så vigtig tjenstegrad förr än åren redan börja utkräfva deras rätt. Långa resor Lii besvärliga, äfven vådliga för helsan i vissa årstider; inställas ock derföre ofta, och den goda viljan hos Landsh. förlamas af afståndet. Utom alla dessa skäl, talande för den väckta motionen, må. det tillåtas mig att anföra ännu ett.
KHOREN. Hör du utur tjellet rösten? KLYTAIMNESTRA. Ve mig, ve! KHOREN. Jag suckar ock, då hon af egna barnen dräps. Så skipar gud sin rätt, när stunden är; Du illa lidit, nen du gudlöst din gemål, Eländiga, bemött. Utaf sin egen moders nyutgjutna blod Besölade, ur huset komma desse två, Med fasans tecken efter usla helsningen. Ej finns en enda boning ömkansvärdare, Och fanns ej, än de Tantaleiske ättlingars. ORESTES. O Jord och Zeus, allskådaren af menskoverk, Betrakten dessa gerningar af blod Och blygd, två kroppar på mark Liggande, genom min hands Dråpslag, ersättning för mitt lidande! ELEKTRA. Rätt gråtvärdt, broder! men min skulden är; Till ofärd kom jag, eländiga, åt modren, som mig till verlden födt. O, ve din lott, din olyckslott, Du moder min! Fördömdt, och bittert, och än mer Af egna barn du utstod. Men vår faders mord umgällde du rättvist. Lars Anders och Jan Anders och deras barn LARS ANDERS OCH JAN ANDERS OCH DERAS BARN. EN LANDTLIG COMOEDIA i TRE AKTER OM EN GÄRDSGÅRD, SOM ALDRIG BLEF FÄRDIG, OM DEN STORA OFREDEN MELLAN Jan Anders OCH Lars Anders SAMT DEN OLYCKLIGA KÄRLEKEN MELLAN DESSAS BARN, VIDARE OM DET STORA OCH NAMNKUNNIGA SLAGSMÅLET I Lars Anders’ STUGA SAMT NIDVISAN OM DE TRÄTGIRIGA GUBBARNE, OM HURU Jonas FICK SIN ÄNKA SAMT OM DEN SVARTA TJUREN OCH DE RÖDA KORNA, MED ANDRA NÖJSAMMA ÄFVENTYR. Ur »Lars Anders och Jan Anders». Lena(utförd å Södra teatern i Stockholm af fröken Signe Widell). PERSONERNA. LARS ANDERS, torpare. BRITA STINA, hans hustru LENA, deras dotter JAN ANDERS, torpare.
ocli arbekom~&amp;den hafva såsoni vanligt ofta framställts, ocli byra11 har begqgnat de tillfdJen, som hilr * gifvits, till att verka for en grundlig och praktiskt ordnad iitbildniiig. I afseende H, platsförniedlingen m&amp; meddelas: Antalet inslirifna arbetsgifvare har varit 437 och arbetssökande 546. B Af arbetsgifvarne liafva 183 ätktagit sin a~isökan ocli af de arbetssökande 200. plats för med lin ge^^ har omfattat dels fasta platser för föreståndariimor, lärarinnor, värdinnor och biträden i hem samt platser å kontor och i handel m. m., dels ' ock till&amp; &amp; fälligt arbete, såsoni lektioner, ni. m. Afdeliriiigeii för (xnIshfude. af spkslöterslior har isnder hret i 28G fall förmedlat sjuksköterskors ansta.llniiig för langre elier kortare tid. Tio sj ulis1cöte1: skor Iiafva genom hy råns bemedling erliållit fasta platser, 8 vid sjukhus och sjiikstugor samt 2 shsom clistriktssköterslioi., med ett sammanlagdt belopp af årslöner, uppgående till ~niliriiig 4,000 1rr. Dessutom h.dva vikarieran. (ie sköterskor samt ljiträden anskaffats i flera fall. Afveii under 1894. liafva sköterakor - till ett antal af 17 - blifvit ställda i expektans for järnvi-igens ellej, olika Iialsovi %rdsn~nders räkning för att intriida, i $jiiiistgöring i Iiäiidelse af koler~s iit1:) rott. - HemstudicIioliiit6n.
Tryckfrihets-Förordningen: gillades till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; N:o 92, med förslag, att en del af 7 mom. och hela 9 mom. i 5 §. Tryckfrihets-Förordningen måtte uteslutas: gillades till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Föredrogs å nyo Lagoch Oeconomie-Utskoltens Betänkanden: N:o 48, i anledning af väckt fråga om laga fardag å så kallad embets-jord i stad, bifölls; N:o 5i, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 33, i anledning af väckte frågor angående näringsfriheten, lades till handlingarne. S. D. Föredrogs å nyo Statsöch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 55, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 42, angående rättighet för skogs-innehafvare, som ej tillika disponerar betet å marken, att, fcr skogsväxtens nefrämjande, vexelvis uppfreda och inhägna en tiondel i sender af skogs-markens hela vidd. Utskottens förslag i x punkten, angående recognitions-skogar, bifölls, dock med undantag för Wermland, Dalarne och Provincerne Norr om Dalelfven. Förslaget i 2 punkten, angående Kungsgårdsoch Boställs-skogar, bifölls. S. D. På derom väckt fråga , i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer den 27 sistlidne Februarii, beslöt Ståndet, Bi/i. lill R. Sl. Prat. IÖ34 och i835. 9 Sami. 2:dra Bundet 2 5 :te Häftet, 10 Prat. Utdr. d, 5 Mars i835.. att Expeditions-Utskottet skulle anmodas att göra ett sammandrag af Rikets Ständers vid denna Riksdag fattade beslut om grunderna för Bankens rörelse och förvaltning, samt uppsätta förslag till en underdånig skrifvelse derom till Kongl. Maj:t.