Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan tvifvel uttryckte dessa satser öfvertygelser, som för Lidner och Thorild voro gemensamma: men hvem tycker sig ej i den sista thesen igenkänna Lidner enkom? Något egentligt umgänge mellan dem båda ägde dock i denna tid icke rum: till sådant voro deras lefnadsvanor och dagliga sällskapsbröder förmycket olika. Också blef Lidners vistelse i Lund hastigt afbruten; troligtvis i följd af hans växande vanfrejd för utsväfningar, och särdeles för dryckenskap. Man skickade honom – sannolikt 1776 eller 1777 – till Rostock. Innan kort vann han der Magistergraden; huru? det måste vi lemna oundersökt. Hufvudändamålet hade väl i alla fall varit, att han på en främmande ort, aflägsnad från det dåliga sällskap hvarmed han lefvat i Lund, och det slemma rykte han der förvärfvat, skulle desto mera obehindradt stadga eller nybilda sitt uppförande. Det är möjligt, att han i Rostock studerade med flit; – kunskaper, särdeles i språk, felades honom icke; – men att han också hade rustat lika flitigt, röjde sig vid hans återkomst. Han var då till sina seder fastmera försämrad, än förbättrad. Hans styfmoder kunde nu mindre än någonsin fördraga, att hysa honom hemma. Är den sägen sann, att man inhyrde honom på ett näringsställe, så skedde det sannolikt nu. Men nog var det ett besynnerligt sätt, att upphjelpa hans seder. Snart vidtog dock styffadern ett bättre, och som ofta på unga vildbasare försökts med framgång. Sjelf tjensteman vid Ostindiska Compagniet, skickade han den utsväfvande ynglingen, oaktadt hans Magister-värdighet, till sjös, med en Ostindie-farare; i hopp, att sjömannalifvets stränga ordning och tukt skulle hos honom, likt hos så många andra, bryta tygellösa vanors välde. Lidner gick om bord. Men uppsigten och efterhållningen voro ledsamma. När Ostindiefararen lade till vid Goda Hopps-udden, begagnades tillfället att rymma.
Uppå derefter framställd propos., blef förslaget, med den ofvan beslutade rättelsen i 2 mom. af 42 Jj:n Reg.F., af R. o. Ad. godkändt. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: Sedan detta vigtiga ärende nu blifvit afgjordt, får jag lill prot. reservera mig emot det förbiseende, som Coust.Utsk. begått, då detsamma ur Reg F. utstrukit Rikets Allmänna Ärenders Beredning, men qvarlemnat den uti Tryckfrihets-förordn. Ä nyo föredrogs K. M:s den 26 och 29 sisth Febr. på bordet lagda nåd. skrifvelse, nng:de skjutsväsendet i Riket. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Den nu ifrågavar. K. M:s nåd. propos. till R. St. innehåller föremål för åtskilliga anmärkningar. Jag skulle önska göra dem, äfvensom några påminnelser vid en ledamots deröfver afgifna sär - 6 Dcu 4 Mars f m. skilda tanka; men jag får hemställa till herrarne, till dem, som möjligen lika med mig skulle hafva anmärkningar att dervid framställa, om det vore möjligt att beräkna, då vi började med en skjutsfråga, hvar vi skulle stanna med skjutsen, och om vi ej med en discussion i detta ämne skulle upptaga för stor del af motionstiden, som nu snart lider till slut. Jag täger mig derföre friheten hemställa, huruvida vi icke kunde förbehålla oss vår rätt, att, sedan motionstiden är slut, afgifva de anmärkningar, hvartill den K. proposrn, äfvensom det dervid afgifna särskildta betänk., ovillkorligen synas föranleda. Hr Frih. o. Landtm, förmodade, det R. o. Ad. fann, att Gr. Anckarsvärds och andra ledamöters rätt alt i afseende på denna skrifvelse afgifva och låta till Ulsk. afgå de anmärkningar eller yttranden, som de kunde finna beliöfliga, alltid vore lika öppen äfven sedan den K. skrifvelsen blifvit remitterad. R. o. Ad. hördes häruti instämma. Hr von Hartmansdorff, August:
Om vi bevilja 400,ooo r:dr till inköp af gevär, måtte vi väl icke vid nästa riksdag behöfva bevilja ett nytt anslag för samma behof, och jag räknar beväringens beklädnad, som kan vara 20 å 3o år, till den del af materielen, som icke årligen förbrukas. Jag har icke vidare alt tillägga, utan då jag ser mig här vara ensam om försvarandet af den sats, jag drifver, får jag blott anhålla att i prot. få nedlägga den reservation, att jag anser R. o. Ad. böra anslå 54,ooo r:dr till beväringens beklädnad af de 70,000 rtdr för arme'ens materiel, som StatsUtsk. på stat uppfört. Hr Cederschjöld: Här har blifvit mot mig anmärkt, att man gjort försök med oöfverskuret Svenskt kläde, men funnit det oanvändbart till soldaternas beklädnad. Jag har hört det upprepas t. o. m. 2:ne gånger; men man har icke uppgifvit orsaken, hvarföre det skulle vara oanvändbart. 12 H. 4 Den 15 Augusti f. m. Naturligtvis vinner klädet icke någon reel förbättring genom öfverskärningen, ulan endast till utseendet. Men det är icke klädets glans, som jag anser vara af någon reel nytta för arme'en, utan dess värme och styrka. Man har äfven anmärkt, att gevärens britngöring icke skulle förminska nötningen, emedan låsen lika ofta behöfde sönderskrufvas för deras rengöring invändigt. Jag har sjelf varit road af jagt i min ungdom. I början rengjorde jag geväret hvarje dag och söndertog låset som oftast; men ju mer erfarenhet jag vänn, ju mera sällan fann jag denna rengöring erforderlig. Jag finner väl, att jag nu ingenling uträttar härmed; men jag vill blott hafva dessa tankar i prot. förvarade för kommande tider. Jag vill för öfrigt endast upprepa, att genom iakttagande af hvad jag föreslagit skulle 20 proc. vinnas i kostnaden för beklädnaden och 5o proc. besparas i utgiften för gevären. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.:
Nej vunnit, så skola följakteligen endast de Eruks-ägare, sorn. inom den 4 Februari 1817 sig hos vederbörande Collegier anmält till Skatte-lcöps erhållande och inom berörde tid fuhgjort allt hvad Kongl. Författningen den 4 Februarii 1811 i sådant ändamål stadgar, bibehållas vid rättigheten till Skatteköp efter de i denna Kongl. Forordning utstakade grunder, ehuru Köpe-Erefven ännu icke blifvit för dem af vederbörande utfärdade; men för alla de Etulcs-ägare, hvilka ej sålunda sig anmält och fullgjort hvad dem efter 1811 års Kongl. Förordning ålegat, äfvensom för öfrigt vid Recogyitions-Siogarnes Skattläggning och försäljning, skola de grunder tillämpas, sorn derföre nu af 1 Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Eonde-Ståndet äro antagne; hvarvid de genom Eecngnitions-Skognrnes försäljning inflytande medlen skota insättas i Riksgälds - Contoiret att intill nästa Riksdag hållas Kongl. Majit tillhanda för , att användas til! FörsvarsVerket samt Arméens materiella behof. Hvilket allt Förstärkta Stats - Utskottet skolat vördSamligen anmäla. Ständers Förstärkta Statsutskotts Memorial, angående frågan om bidrag af Stats - Medlen till Theatrens underhållande år lg IQ. X anseende dertill, att uti målet, angående nödige tillgångar för Theatrens underhållande, 2 ne af respective Riks-Stånden stannat i olika Beslut med de andre 2:ne, i frågan om detäf StatsTJtskottet föreslagne tillfällige understöd af atatsVerkets medel för detta behof år 1819; hafva samttige Riks Stånden den 27 nästledrie månad liehagat remittera denna fråga till deras Förstärkta Stats-Utskotts åtgärd, likmätigt 69 §. i Regeringsformen; Och har i följd deraf Förstärkta Stats-Uskottet vid sammanträde denna dag till afgörande företagit detta ämne medelst omröstning, på satt Grund-lagarne föreskrifva öfver följande Voterings-Propositioner:
Jag har hos Höglofl. Riddcr-kapet och Adeln begärt tillstånd att få till Trycket befordra icke allenast de Uiscussioner, som ägt rum i anledning af Friherre Anckar, svärds Memorial, sorn grundade sig på Friherre StaSls löreslagne Tillägg vid 1'acksägeise-Adressen, utan ock allt hvad i olVannamnde ämne inom Höglofl Ridder.*kapet och Adeln blifvit yttradt, hvaraf töljer, att min mening tydligen varit, att fä i ett sammanhang till Trycket befordra ej mindre Friherre St3e! von Hobteins Tillagg, utan ock den i anledning af samma Motion uppkomne Discussion , i hela sin vidd. Denna anhållan har blifvit bifallen, och är ett Rldderskapets och Adelns Beslut. Femtio Åttonde Parapraphen i Riksdags Ordningen stadgar tydligen, atr etf vidtager Beslut ej kan ändras, och endast sådane jemkningar vid justeringen deraf götas, som ej föranleda till ändring af sjelfva Beslutet. Med denna anledning har jag ansett mig äga full rättighet att genom en Annonce gifva Stockholm*' Allmänhet tillkänna den åtgärd jag i föijd af ett Beslut, som icke kan Den s J December. 415 rubbas, ämnade vidtaga. Upplysningsvis må det tillatas mig omnämna, att, då vid 1815 års Riksdag fråga uppstod i anledning af ett visst Dictamen , om de uttryck sorn borde begagnas för att tillkännagifva, att när sådan* Dictamina blefvo från Trycket utgifna. det sam* ma skedde med Ridd rskapets och Adelns samtycke; så fann man skäl att klandra det rådande bruket art skrifva: ”Enligt Höglofl. Ridderfkapets och Adelns begäran till Trycket befordra”. Ett sådant uttryek tyder också helt annat än hvad jag i min Annonce sagt. Det tillstånd jag för tryckningen af det ifrågavarande erhållit, grundar sig på en af mig gjord begäran , som föranledt till en Proposition — den samma är besvarad Resulratet deraf har influtit i Protocollet Och är således otvifvelaktigt ett Ridderskapets och Adelns Beslut.
Creditivet är en så vigtig del af planen, att på dess bestämmande och på beslutet, om det skall existera eller ej, beror användandet af 1 morn., sorn vi i förmiddags afhandlade, och af den proportion, som då talades om. Antages creditivet stort, kan jag ej anse nödvändigt att hafva denna proportion lika hög. Skulle creditivet gå om intet, är denna proportion den enda ressourcen. Det är på denna grund jag skulle önska, att vid den nya pröfning, sora på grund af återremissen kommer att äga rum, Utsk. ville betänka, om det icke vore möjligt att så redigera betänk., att frågan om creditivet kunde afgöras före bestämmandet af proportionen emellan silfret och sedelstocken. Detta tror jag vore principenligt; och dessa båda Den 5 Maj «. m. frågor hafva med hvarandra njera sammanhang än 3 och 4 punkterna. Hr Lagerhjelm, Pehr: Då R. St. vid sista riksdag heslölo, att proportionen emellan Bankens silfverfond och den utelöpande sedelstocken skulle förhålla sig sorn 5 till 8, var deras öfvertygelse och föreskrift för Fullmägtige, att när de lyckats bringa silfret till detta belopp, kunde vexlingen vidtaga. Om nuvar, Stander skulle följa samma åsigt, skulle blott en half million erfordras till vinnande af denna proportion. Således, i fall ereditivet har afseende härå, skulle ej mer än en half million behöfvas. Jag har likväl ej emot, att det bestämmes till i million; men öfverflödigt är det att höja det derutöfver. Det är kostsamt att skaffa det högre, än behofvet fordrar; det kostar alltid Banken § proc. Jag skulle således önska, att hvad Utsk. föreslagit måtte bifallas, men ingenting derutöfver.
R:dr 32 sk. troligen blir tillräckeligtj men jag får tillika hemställa, om icke denna fråga, såsom en särskild af Friherre Hjerta väckt Motion, måtte till Stats*Utskottet varda remit; terad, då Utskottet kunde komma i tillfälle att inhämta erforderlige upplysningar om pensionernes antal och belopp. Hvad åter angår de åtskillige mot Utskottets Utlåtande gjorde anmärkningar, så kan jag icke inse någon orättvisa, om Utskottets förslag skulle bifallas; hälst jag icke kan finna skäligt, att de, hvilka til i h ört Hennes Maj:t EnkeDrottningens Hof, böra blifva bättre lottade än de, hvilka tillhört Högstsalig Hans Maj:t Konungens. Förhållandet med Hennes Maj:t Drott, ning Lovisa Ulricas Hofstat, är icke eller tillämpeligt , enär Statsförfattningen sedermera blifvit ändrad och Riksens Ständer nu äga, att ejelfve bestämma Stats Utgifterne. Lika litet kan det vara med rättsgrunder öfverensstäm - Den 4 Julli - 85 mande, att Riket i sin nuvarande stallning skill? le fortfara att tilldela pensioner åt dem, som dels icke äro deraf i behof och dels förut innehafva Löner af Staten. De grunder 6om a£ Riksens Ständer vid 1809 års Riksdag uppgjordes, vid i8io års Riksdag närmare utvecklades samt vid regleringen af PensionsStaJ ten för Högstsalig Har.s Maj* Konungens Hof följdes, hafva nu äfven blifvit iakttagne.
Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser ä Utlätandct N:o 50, rörande användandet af de under Kongl. Stats-Contorets förvaltning ställde äldre Depositions-medel. (I. A.) I anledning af Kongl. Majrts i ämnet aflåtne Nådiga Proposition, hade Stats-Utskoltet, uti förenämnde utlåtande, hemställt, alt af de under Kongl. Stats-Contorets förvaltning ställde äldre Depositions-medel, hvilkas disponibla belopp uppgifvits till 62,715 R:dr 29 sk. 1 rst. Banco, en summa af 60,000 Rdr måtte till Riksgälds-Contoret inlefvereras samt återstoden, 2,715 R:dr 29 sk. 1 rst., för Kongl. Stats-Contorets räkning i Rikets Ständers Bank insättas, för att användas till godtgörande af de fordrings-anspråk, hvilka i förevarande hänseende kunde i behörig ordning anmälas och styrkas; dock att, i händelse de restitutioner af ifrågavarande beskaffenhet, hvilka framdeles kunna finnas böra ega rum, skulle till beloppet öfverstiga ofvannämnde dertill afsatte anslag, återstoden bör af Riksgälds-Contoret i vederbörlig ordning Kongl. Stats-Contoret tillhandahållas. Detta utlåtande, hvilket af Ridderskapet och Adeln samt Presteslåndet bifallits, har deremot af de tvänne Öfriga Riks-stånden blifvit till Utskottet återremitteradt, på grund af framställde yrkanden, att, på sätt Herr Schartau uti dess emot utlåtandet afgifne reservation föreslagit, hela summan af omförmälde Depositions-medel borde till Riksgälds-Contoret atlemnas och de restitutioner deraf, som kunde ifrågakomma, af bemälde Conior i första hand utbetalas, helst Riksgälds-Contoret, bättre än Kongl. Stats-Contoret, vore i tillfälle att, då fråga om återbäring yppades, uppfylla de i detta hänseende väckte anspråk; hvartill komtne, att insättningen i Banken af en del utaf desse medel skulle medföra ränte-förlust.
Det lärer dä icke affläs Riksens Ständer at fä nedlägga sina underdäniga önskningar inför Thronen. I förra frihets-Liden, och jag förmodar wi icke äro mindre frie nu än dä, har man mänga exempel derpä at Ständerne wände sig med recommendationer til Konungen för enffilte personer. Jag anhäller derföre om proposition. Herr 6l-i pen-mai 6t, ^Lco!) Lric,-hegärde detta ämne pä bordet. Grefwe Lunge, skärten, ansäg det ej kunna af Ridderffapet och Adeln uptagas. Grefwe Den 18 Augusti 1078 Grefwe Dokna, upläste följande anförande til Protocollet: Det är utan twifwel hwarje Riksdagsmans owilkorliga skyldighet, at nu, under en sållare regering, ej uraktläta at för uplystare MedL-tänder göra wälmenande erinringar, halst uti gamla Författningar, som tyckas innehälla obillighet och vrättwisa, samt pä sit sätt wäidföra en Clatz af Medborgare. Bland sädane Författningar synes mig den om inqwartering för Militaire per oner uti S täder , der de äro til tjenstgöring commenderade, hwilken förmodligen stadgar sädane Tjenstemäns förlorade rättighet, af nägon stags inqwartering, dä de sjeifwa äga hus uti samma Stad, emedan ätminstone epecution är sädan här i Stockholm.
Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län har i motion N:o 19 inom Bonde-Ståndet hufvudsakligen anfört, att då den betryckta ställning, hvaruti jordbrukaren under de sednare åren kommit, vore till en del föranledd af de genom tullagstiftningen sänkta priserna å alla jordbrukets alster, och en förändring i denna lagstiftning således borde i någon mån verka till förbättrande af landtmannens belägenhet, nödvändigheten oafvisligen fordrade, att tillräckliga skyddstullar åsattes de flesta af våra jordbruksalster, i hvilket afseende motionären, sorn ansett öfverflödigt att uppgöra detaljeradt förslag dertill, endast sådant afgifvit för några af de vigtigaste artiklarna, och dervid hemställt att införselsafgifterna måtte bestämmas å Fläsk till belopp af 3 R:dr — Öre per centa'. Kött »■>..» » » 2 » — » » d:o Bevillnings-Utskottets Betänkande JM 8. 7 Smör öre per cent:r. Hvete, omalet . )) » — » 20 » » kub.-fot. Råg, omalen » » — » 10 )) d:o Hvete, malet » » 1 » — cent:r. Råg, malen » » — » 50 » d:o cmdra slag malen spanmål >* » » — » 50 » » d:o Bränvin, af 50 / % styrka vid -f 15 gr. temp. » » » 1 50 X) » kannan. Af Fr. Aug.
Lindhagen; Herr Bönblads, N:o 151, om anslag till staden Umeå för Umeå-elfs uppmuddring; och Herr Bönblads, N:o 152, angående anslag till Hernösands domkyrka. S. D. Till Bankooch Ekonomi-Utskotten remitterades Herr Ekmans motion, N:o 124, derom, att anställande af Tulltjensteman vid jernvågarne i rikets stapelstäder, i och för utöfvande af särskilda kontroller, måtte upphöra, samt att af derigenom uppkommande besparing, skäligt arfvode må lemnäs åt vågbetjening för ökade göromål; stående denna motion i sammanhang med den motion, N:o 39, som Herr Renström väckt, angående våg-attester vid varu-belåning hos Låne-kontoret i Götheborg. S. D. Till Banko-Utskottet remitterades följande motioner: Herr Ekmans, N:o 123, med förslag, att Banko-fullmäktige måtte åläggas att, enligt 108 % af Banko-reglementet, genom Styrelsen för Låne-kontoret i Götheborg, låta på dervarande hörs uppköpa vexlar af välkända och solida trassenter eller endossenter, när kursen dertill föranleder, samt anvisa nödiga medel till liqvid i vanlig ordning; Herr Schwans, N:o 153, angående preskriptions-tid för inlösen i Rikets Ständers Bank af dess transportsedlar å 5 R:dr och deröfver, äfvensom af dess äldre sedlar å 3 och 2 R:dr på dubbla och enkla blad; Densammes, N:o 154, angående preskriptions-tid dels för skillings-sedlarnes emottagande i krono-uppbörden, dels för deras inlösen i Rikets Ständers Bank; Densammes, K:o 155, öm anskaffande af en ny, ändamålsenlig byggnad för Rikets Ständers Bank och utvägar för betäckande af kostnader dertill,; och Herr Bydins, N:o 156, angående inrättande af en Filial-bank i Borås, 92 Prot.-Uldrag den 3 December 1856. S. D.
På Landtbruks-akademiens vägnar: CARL G. MÖRNER. J. Arrhenius. — 320 — Styrelsens öfver Ultima Landtbruksinstitut underdåniga förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers vid nämnde Institut år 1862 gjorda anmärkningar. Storraäktigste Allernådigste Konung! Rörande Rikets Ständers Revisorers klandrande anmärkning öfver att vid Ultuna Landtbruksinstitut finnes en träda utan animalisk gödning, får Institutets Styrelse underdånigst omförmäla, att detta skett med full afsigt och beräkning, då efter denna träda skall följa hvete, som alltid håller sig bättre och friskare i jord, hvilken med kreatursspillning ej blifvit nygödslad, enligt den erfarenhet, som härå orten, sedan långliga tider tillbaka, nogsamt vunnits. Gödseln bör ändock ej kunna för egendomen anses förlorad, då den användes* till andra grödor; och har det dessutom afsetts samt till en del vid Ultuna praktiserats, att genom benmjölskomposter och dylikt gifva hveteträdan hvad för henne kan vara behöfligt och nyttigt till livetets normala utveckling. Då Herrar Delegerade af Rikets Ständers Revisorer fästat uppmärksamhet vid att antalet bostäder för betalande elever för närvarande är otillräckligt, får Styrelsen, som redan länge funnit denna brist och sökt densamma afhjelpa, och derför i underdånighet anhållit om proposition till Rikets Ständer om anslag till uppförande af ett större boningshus med ändamålsenlig inredning af ett betydligare antal elevrum, — härmed i underdånighet uttala sin förhoppning, att medel till en så väl behöflig och af alla auktoriteter förordad byggnad redan vid denna nu innevarande riksdag måtte blifva anvisade. Med djupaste undersåtlig trohet, vördnad och nit framhärdar: Eders Kongl. Maj:ts uuderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, R. VON KR EMER. Ultuna den 19 December 1862. R. von Post. — S21 — V Chefens för Kongl. Ecklesiastik-departementet underdåniga tillkännagifvande, med anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid
Bok; så hafva Riksens Ständer vid de sednare Riksdagarne, äfvensom Revisorerne år 3813, insett, och i underdånighet anmält angelagenheten deraf hos Kongl. Majit sorn ock gifvit Hess Nådiga bifall till upprättande deraf; Om vet kställigheten hvarutaf och hvad i afseende derå förekommit, 1817 åis Revisorer i deras Berättelse vidare sig yttrat; Och får StatsUtskottet i detta ämne dess serskilta utlåtande til! Riksens Högloft. Ständer afgifva. Hvad åter angår Revisorernes, såsom resultat af deras öfversigt utaf Räkenskaperne för Ståts-Utskottens Eetänkanden. 1605 desse åren meddelte uppgift af hehållne till-’ gångarne, så enär Kongl. Majit i följd af R i k sens Ständers beslut och underdåniga hemställan vid i8i2o års Urtima Riksdag ägt, att till och med för Ar 1816 disponera alla öfverskott å Stats intraderne, till Militaire behof, samt Kongl. Majit äfven i Dess Nådiga Proposition den 29 sisth November, angående Stats-Verkets tillstånd m. m. förklarat, det Kong'. Majit funne för godt, att till flere förut inställde till Försvars^Verket, samt andre allmänna Militaire behof och angelägna anstalter, disponera 1815 och föregående Arens behållne öfverskotts-medel, anser StatsUtskottet något yttrande i denne del icke återstå, i anledning af Revisorernes berättelse. Vidare förekommer uti denna berättelse,1 lrvud Revisorerne angående de extra - ordinarie iniraderne, såsom Tulloch Post-Medlen hade inhämtat och ansett sig böra till Riksens Högloft. Ständers närmare åtgärd anmäla; men då dessa inkomster, ehuru stående i sammanhang med Stats-Verkets på det hela, likväl redovisas af serskildte Verk och Styrelser, har Stats-Utskottet nu ansett lätnpelig^st att uti serskildte utlåtanden upptaga hvad som i dessa delar förekommit tift åtgärd, och bordt Riksens Högloft. Ständers pröfning underställas.
Detta förskott föres hvarje Discont till last i Debet, och njuter Banquen derföre 3 å 5 proCents årlig Ränta. FilialDisconterna företaga derefter sin utredning genom omsättningar, utan att minska sina RörelseCapital, och skall det, som i Räntevinst utöfver 3 å 5 proCent inflyter, användas till Capitalafhetalning i Banquen. De Låntagare i dessa Disconter, som kunna anskaffa rigtiga säkerhetsHandlingar, få sina Lån förvandlade tillstående, efter samma grund, som Banquens öfriga FastiglietsLån, och blifva dit förflyttade, för att utgöra Ränta i Silfver eller Den i5 April* 521 Växlar. De Låntagare åter, som ej kunna prestera FastighetsHypoteque, få i vanlig ordning göra omsättningar, och hvad i afbetalning inflyter, bör i Discontväg åter utlånas. — I afseende på Götha CanalDiscont böra serskilt tagas i betraktande de omständigheter, som der möta, och hvilka ämnen framdeles torde komma under öfvervägande. Denna enkla Plan innefattar inga vådor, och gör minsta rubbningen. Man uppfyller derigenom löftet att ej minska RörelseCapitalet, och man har ej genom arbitrerande afvikelser från Lagen förnärmat någon Medborgares rätt. FilialDisconterna upphöra att vara skadliga, när inga 3-procents-Inrättningar mera aga rum och de blott röra sig med BancoSedlar. Att Controll tillskapas, och att ej BancoFullmägtige med korslagda armar åskåda olagliga tillgrepp, lärer ej behöfva tilläggas. Sid. 3o. Bancooch RiksgäldsFullmägtiges åliggande att i Discontväg åter utsläppa, hvad i afbetalningar inflyter, är så obestämdt och tyckes så mycket bero af deras godtfinnande, att jag härutinnan nödgas yrka positiva föreskrifter.