Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Innan något arbete må börjas å en inmutad fyndighet, skall inmutaren, vid inmutnings-rättens förlust och skyldighet att för all genom arbetet förorsakad skada ansvara såsom för åverkan, lemna ett exemplar eller bestyrkt afskrift af mutsedeln till så väl jordens egare, som den, hvilken nyttjanderätt dertill innehar; och galle om sättet för sådant delgifvande, ehvad Kronan, någon menighet, allmän inrättning eller enskild person är jordegare, hvad om delgifvande af stämning stadgadt finnes; dock må, der jorden eges eller innehafves af enskild person, som frånvarande är och låter egendomen för sin räkning af syssloman eller annan förvaltas, den afskrift, som honom tillställas bordt, till sysslomannen eller förvaltaren allemnas, med förbindelse för denne, att gifva sin hufvudman eller husbonde deraf del. Fordrar jordegaren eller nyttjanderättens innehafvare att säkerhet ställes för den årliga afgift eller framtida ersättning, hvartill inmutaren, enligt 12 §., är förbunden, då skall ock sådant fullgöras, innan något gruf-arbete får börjas, eller fortsättas om det redan börjadt är då säkerheten fordras; ankommande i annat fall på vederbörande Kronofogdes eller Magistrats åtgärd, då de derom anlitas, att arbetet instäldt varder tilldess sådan säkerhet, som antaglig finnes, blifvit anskaffad. lixpedilions-Utskotlels Förslag till underd. Sednast inom ett år från mutsedelns utfärdande skall inmularen hafva börjat gruf-arbelet, der ej, i anledning af yppad tvist, sådant hinder härför mött, hvars undanrödjande icke af inmutaren berott; och vare han, sedan arbetet blifvit börjadt, skyldig att detsamma årligen fortsätta och uppehålla, i den ordning och vid den påföljd, som för grufvedrift i allmänhet uti 6 kap. stadgas, utan att före utmåls-Iäggningen något hvilostånd meddelas må för försöks-arbete på annans mark, så framt ej den, som rätt till jordegare-andelen har, sådant medgifver.
Hvad jag emedlertid af egen erfarenhet haft tillfälle inhämta under den korta tid jag varit Ledamot af StatsUtskottet, är, att om dessa 2:ne Utskott bestående af 72 personer skola handlägga målet, kommer säkerligen denna Skrifvelse att borttaga minst en månad inom Utskotten. Om deremot StatsUtskottet, som endast består af 36 personer, får målet remitteradt till sig, målte saken gå något fortare, än om den kommer till båda Utskotten. Dessutom kan, såsom Grefve von Schwerin anmärkt, det ej förmenas StatsUtskottet, att, om det så nödigt finner, begära ett sammanträde med BaneoUtskottet. Jag får derföre anhålla om remiss endast till StatsUtskottet. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken lillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Herr von HartmansdorffAugust: Om jag med Herr Riben kunde tro, att större Den i5 December f. m. i85 skyndsamhet skulle vinnas derigenom, att den Kongl. Skrifvelsen remitterades endast till StatsUtskottet; skulle jag instämma i hans mening. Men om ett annat Utskott redan har i delta mål undangjort åtskilligt; så måtte både tidsbesparing och upplysning vinnas för StatsUtskottet genom sammanträde med det förra Utskottet, till frågans behandling. Det är Ridderskapet och Adeln nogsamt bekant, att 2:ne enskilda motioner, hvilka hafva mycket slägttycke med denna Kongl.Skrifvelse, blifvit remitterade till BancoUtskottet, hvaraf den ena är tillstyrkt, och den andra afslagen. StatsUtskottet skulle således kunna hafva mycken ledning af hvad BancoUtskottet redan gjort, i fall den Kongl. Skrifvelsen remitterades till båda Utskotten gemensamt. Hänvisas den åter till StatsUtskottet allena, så kan det visserligen sjelfmant besluta ett sådant sammanträde; roen åtminstone torde en förmiddag der förloras med tvisten, huruvida sammanträde skall äga rum eller icke.
Bland statsmän och lärde (då jag derifrån ej ens undantager Österrikes, hvarest Prince de Ligné a flockade mig ett exemplar, och då varande Grefve Metternich (nu Fursten) gillande sältet, yttrande, att saken var ett palladium, som i Österrike, Gudi lof, ej tarfvades), öfverallt, säger jag, fann jag sådane beundrare deraf, att jag ej kan beskrifva deras förtjusning med mindre än att citera det svar i dylik casus Gustaf III erhöll af en Svensk skald, till hvilken han ställde, år 1773, denna fråga: hvad tycker ni om min regeringsform? Skalden svarade: ”För Gustaf har det kunnat lyckas att bringa friheten derhän, att sjelfva Fart ej får förtryckas och Gud ej bli för suverän.” Så funno äfven 1812 års continentens statsmän vår grundlag af 1809 vara uppfattad. Denna grundlags stiftare hade sngit vishet ur Rikets framfarna öden. De funno, att de tidehvarf, då Sverige bestämde Europas vågskåls ställning, hade aldrig inträffat, om ej Svenska Kungarne ägt tillräcklig makt, och derföre bestämde de, såsom hjertrot för statsförfattningen, den § som säger, att ”Konungen skall allena styra Riket.” A andra sidan insågo de hehofvet af en hejdande makt, och derföre ibland annat bibehöllo de collegialstyrelsen. Miuislerstyrelses förhatlighet inför Svenskar kände de, och de mindes att, för ali blifva af med FyIkiskonungarne, man nödgats innebränna dem. Derföre är chorus till 1809 års grundlag denna sång: En Gud! en Kung! eli land! skall Svenskars lösen vara. Äfven Napoleon, denne den moderna lidens största organisateur, Förstod konsten att centralisera. Han ordnade sitt Frankrike ej så, att mål af samma natur skulle afdömmas af två särskilda collegier; han skulle ej begripit finessen deruti, att mål rör:de militieboställen böra dömmas af ett Krigscoll., och mål rör:de till Kronan indragna militieboställen böra dömmas af 256 Den 13 November e. m.
Äfven det mest själlösa af alla arbeten: kassörsplatser i bodarne aktas bland oss för mer än t. ex. att sköta och vårda små barn i ett godt, bildadt hem. Med sådana åsigter om en barnuppfostran, som snarare utplånar än utvecklar anlagen, är det ej underligt att så många föräldrar ej veta hvar de skola » göra af » sina fullvuxna söner och döttrar. I denna lilla artikel vill jag dock företrädesvis tala om dessa senare och då peka på ett arbetsfält, som är lemnadt helt och hållet åt de minst lämpliga krafter. Jag menar barnvården i hemmen. Jag har för icke länge sedan berört detta ämne i en annan aktad tidskrift, och man har sagt mig, att de tankar jag der uttalade, vunnit någon anklang. Men jag har också märkt, att man på visst sätt missförstått mig och att det för sjelfva sakens skull är nödvändigt, att jag närmare beskrifver hur jag tänkt mig möjligheten af, att verkligt bildade, upplysta unga qvinnor skulle kunna finna sig i att vara barnsköterskor. Min idé är ingalunda originell; jag har så länge och så ofta i Danmark sett den förverkligad, att den nu förekommer mig som den mest naturliga sak i verlden. Antingen har den ogifta qvinna, som känner kallelse för detta, för så många af oss, mest naturliga verkningsfälL någon gift slägI f \ 1 |_J I I M LJ IN månaden meddelar en fullständig modeOch mönstertldnlng. — Uppgif å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, sa erting eller vän, som har behof af pålitlig hjelp vid barnens vård, eller ock anskaffas dylika platser genom väns vänner i hus, hvarest den sökande säkert kan påräkna att blifva emottagen som medlem af familjen. De danska qvinnor, som tillegnat sig en verklig lifsupplysning, äro ej arbetsskygga och definna det ej förnedrande att uppfylla alla de pligter, som medfölja det kall de valt. Barn, som vårdas på ett förnuftigt sätt, äro ej heller sådana ideligen skrikande knyten, som vi här äro vana att se hänga öfver barnpigornas armar eller skumpas omkring i barnvagnar.
Ständerna vid sista riksdagen beslöto, att en tjensteman, som åtnjuter pension å Rikets Allmänna Indragningsstat, ej skulle vara berättigad att erhålla pension från Arméens pensionskassa. Men detta kan ej till - 26 Den 3 Oktober f. m. lämpas retroaktivt. General Akrell har tagit afsked ur krigstjensten och fått sig tilldelad pension af sistnämnde kassa. Denna pension kan ej af Ständerna honom fråntagas, hvilket dock blefve händelsen, om Borgareo. BondeStms beslut blefve K. St:rs. Sorn, enl. mitt förmenande, en väsendtlig oegentlighet ligger till grund för ifrågavide voter.-propos., anhåller jag att densamma måtte till Utsk:t återremitteras. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes propos. på godkännande af den ifrågav:de voter.-propos:n samt besvarades med ja. 35:te—3 8:de punkterne. Utsk:ts förslag till voter.-propos:r godkändes. Föredrogos och biföllos StatsUtsk:ts d. 26:te och 28:de sisth Sept. på bordet lagde Utlåt;n: N:o 190, i ani. af K. M:s Nåd. Skrifvelse till B. St:r ang:de anslag till upförande af åtskilliga nya byggnader vid Ultuna Landtbruksinstitut; samt N:o 193, i ani. af väckt fråga om anslag af allmänna medel ät Kamereraren Carl Sandberg för fortfarande vård och kompletterande af åtskilliga utaf honom gjorda samlingar i kameralväsendet. Föredrogs StatsUtsk:ts d. 26:te och 28:de sisth Sept. bordlagde Utlät. N:o 194, i ani. af väckt fråga om pension åt Språkläraren Carl Martin Spaniers enka. Gr. Lagerbjelke: Det bör väl antagas som en gifven re gel att pensioner af Statens medel ej böra beviljas annat än, antingen som en nationalbelöning eller som understöd för långvarig och trogen tjenst i Statens värf.
Propositionerna skall ställas så att man svarar antingen Ja eller Nej. Viktiga frågor skall författas skriftligen och justeras av Ståndet. § 40 Besvaras proposition med både Ja och nej, får votering begäras. Reservation mot beslutet införs i protokollet. § 41 Då votering eller val skall förrättas anmodar lantmarskalken 6 personer av Ridderskapet och Adeln att tillsammans med honom sitta vid bordet. Fyra för anteckningar över dem som rösta eller är frånvarande. Varje bänkrum träder inför skranket för sig och lämnar sitt namn och en sluten röstsedel på det pappersark, som en ledamot håller. Endast de som tillhör den uppropade bänken får finnas innanför skranket eller stå i skrankdörren. Ingen får rösta som inte är antecknad och har med sig polletten. § 42 Vid varje val eller votering görs två upprop. Den som inte infinner sig vid det andra för hans bänk, har förlorat sin rättighet. § 43 Lämnas flera sedlar, och en är märkt eller strykning skett är den ogillad. Före valet skall fullständig skriftlig underrättelse om valsedlarnas rätta beskaffenhet anslås. Vid voteringar används tryckta sedlar med Ja eller Nej. Alla handskrivna anses olagliga. När voteringen är över, tar ordförande en sedel, som han förseglar. Skulle rösterna vara lika avgör den undantagna. § 44 Sedan öppnas sedlarna och ordföranden och de som sitta vid bordet granskar dem och fyra personer för enskilda protokoll, vilka underskrivs av alla som sitter vid bordet. § 45 Vid varje riksdag väljer Ridderskapet och Adeln in pleno 3 fullmäktige i Riksens Ständers Bank och lika många i Ständernas Riksgäldskontor och förordnar dessutom revisorer. § 46 För att befrämja nödvändig ordning vid Ridderskapets och Adelns allmänna sammankomster är särskilt stadgande utfärdat, som anslås i stora Riddarhussalen. § 47 Riddarhus Utskottet består av 12 personer. Inför dessa personer skall ledamöterna av Riddarhuset och Adeln infinna sig och styrka sin behörighet till säte och stämma och få sina polletter. Detta utskott skall tillse Riddarhussamt Adliga Jungfru Stiftsärendenas förvaltning sedan förra Riksdagen, revidera Riddarhuskassan och Adliga Kadett Skole Fonden samt övriga donationer, kassor och legat.
Han hemställde derföre, om icke Herr Landt-Marskalkm och Talcmännen kunde öfwerenskomma om ett annat sätt till swarens afgifwande. Flera wore wigtiga, och ak natur att snart böra asiemnaS. Ständcrne hade beslutat, rörande Konungens Stat. Liden skyndade dä Personer, som kunna komma i fräga till rcduction, behöfde känna sitt öde. Om, som han hoppades, stora indragningar skedde wid Stall-Staten, wore det äfwcn angeläget, af flera Economiska orsaker, att dek snart bestämdes. Herr Grefwe» och Landt-Marsk alk cn utbad sig fä upplysa, att för att ej altför ofta beswära Hans Maj:t, hade Talcmänncn hittills mundteligen framburit underrättelsen om Riksens Ständers Beslut. Regerings-Formens föreskrift skulle dock icke betz mindre uppfyllas, och Riksens Ständers swar wid tillfälle af ett klermm klanorum af Talemänncn till Kongl. Maj:t i underdänjghet afgifwas. HittilS hade fä saker warit af sä betydlig wigt, akt Ständerne för dem behöft att enkom i klena klenorum sammanträda. UpplästeS följande: Utdrag af Protokollet, hältet hos Högwördige Preste-Ständet den 6 September 1809. S. D. Riksens Högl. Ständers ConstitutionS, Mskotts nu upplästa Memorial af den 29 nästl.
De nu ifrågavarande Tjenstemannens Löner uppfördes först på Rikets Stat vid förra Riksdagen och bestämdes, i anledning af öfver - Stats Utskottets Betänkanden. *3S9 Intendents-Embetets hemställan derom, till ett belopp, lämpadt efter tjenstgöringens beskaffenhet i jemförelse till vederlikar, sorn ej furnäs inom Verket men vid andre publike Inrättningar; Och Stats-Utskottet kan. ej frångå den öfvertygelse, att desse Löner icke skäligen skulle kunna tillökas, utan att frånträda billigheten och den princip, som bör följas vid Löneregleringar, hvilka, ehuru partielt skeende, likväl böra stå i sammanhang på det hela. Hvad angår tillökningen i anslaget till expenser, så har Utskottet sig derom uti åt i t i dess yttrande öfver Stats-Regleringen under Åttonde Hufvud-Tituln, hvarest detta anslag så val som de till samma behof för öfrige EmbetsVerken ar uppfördt samt tillstyrkt den förhöjning, som funnits erforderlig. Och har Utskottet tillika skolat härvid anmäla att dess utlåtande angående nyssberörde Löntillökningar på Öfver-Intendents-Embetets Stat, är bi fal; i t af de öfrige 3‘.ne Stånden, hvarigenom frågan alltså är afgjord. 3:0 Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och Vallöf]. Borgare-Ståndet hafva anmärkningar blifvit gjorde vid Utskottets uti iy:de punkten af dess yttrande lemnade afstyrkande utaf r.ya Löners anslående på Justitia**Revisions-Expeditionens Stat för a Protocolls • Secreterare, 2 Cantsslister samt en Secreterare hos Herr Justitia-Cantrleren; hvilke anmärkningar innefatta huruledes detta föreslagne antal Tjenstemän* tillökande, vöre så oundvikeligen nödigt, att härmed icke isnå kunna uppskjutas, såsom Utskottet ansett, 1360 Stats-XJtsRottets
Stockholm den 26 November 1862. Anders Pehrsson, från Malmöhus län. Af O. Lagergren från Gotlands län, om ändring af 25 Kap. 7 § Bygg niaga - Hålken och Kongl. Förordningen den i 3 September i790, rörande vintervägars hållande i farbart skick. Så långt någon kan minnas tillhaka eller af andra hört, har snöskottningsbesväret elier vägarnes öppenhållande vintertiden, å Gotland utgjorts gemensamt af hemmansegare och innehafvare samt alla andra, som ega eget ho och hushåll, såsom handtverkare, båtsman och sjöman, då de vistades hemma, arbetsfolk och inhyses, för så vidt i dessa hushåll finnas arbetsföra manspersoner; dock så all, der snöplog begagnades, densamma skulle med hemmansegarnes dragare fortskaffa*; dock på grund ej mindre af denna landets uråldriga sed, utan ock i stöd af den rätt, som i 2 § af Kongl. Förordningen den 15 September 1790 är Konungens Befallningshafvande tillerkänd, har Konungens Befallningshafvande i Gotlands län, genom allmän kungörelse af den 25 December 1815, till efterlefnad fastställt ofvanomlörmälda uråldriga landssed, som derigenom blifvit lag, och derjemte uttryckligen förklarat, alt ingen vore från snöskottningsbesväret fri, utan skulle detsamma utgöra, hemmansegarne efter hemmantalet, likväl sålunda, alt alla, som egde hemman under i:dels mantal, skulle kasta snö för £:deis mantal samt handtverkare, båtsmän och Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 245. 365 arbetare m. fl., sorn ej egde hemmansbruk, likaledes skulle utgöra skyldigheten mot |:dels mantal.
II. dylika handlingar, som utfärdas af Domstolar och andra Embetsverk', dels å handlingar, som till samma verk inlemnas, samt den andra upptager de handlingar, som skola förses med stämpel utan förändring af beloppet, hvarhelst de företes eller utrifvas, och att till sistnämnde § jemväl hänföras de uti 8 <§ af nu gällande förord ning omförmälda konlrakter, köpe-afhandlingar och förbindelser m. m.; att vidare 5:le och 6:te §§ i nu gällande förordning, hvilka angå stämpel å fullmakter, konstitutorialer m. II. handlingar, som utfärdas dels af Kongl. Majit dels af Embetsverk och Myndigheter, framflyttas framför nyssnämnde i 4:de och 8:de §§ upptagne handlingar; samt slutligen att de §§, hvilka handla om allmän tillsyn å författningens efterlefnad, om Domstol i mål rörande stämpel-afgiften, om ansvar Ji Bevillnings-Utskottets Betänkande M 22. för öfverträdelse af författningen samt om fördelning af böter, förflyttas efter de i §§ 16 — 20 af nu gällande författning upptagne ämnen. I afseende på de särskilda föreskrifterna får Utskottet, der desamma i någon väsendtligare mån afvika från nu gällande stadgande!), anföra följande: § hvilken motsvarar lista § i nu gällande författning, har erhållit ett, i öfverens stämmelse med sin öfverskrift, allmänligare innehåll. § 2. Uti denna § har Utskottet dels infört föreskrift om en ny stämpel-valör, nemligen å 13 R:dr, motsvarande det stämpelbelopp. Utskottet föreslagit för Kongl. Maj:ts domar och resolutioner, dels uteslutit föreskriften att stämpel-papper skall vara att tillgå i hela ark. Utskottet har nemligen trott, att härigenom skulle, ulan någon känbar olägenhet för allmänheten, kunna för Staten besparas en ganska betydlig utgift. Enligt närlagde, på afslutade kontrakter och räkenskaper grundade uppgift (Bil. Litt.
Jag skulle bara vilja betaga dig dina illusioner... I åtta år har tulpanen blommat för kassaskåpet, och tre gånger har hon satt frö. ZETTERSCHÖLD. Åtta år! Och ingen älskare? ALMQUIST. Nej. ZETTERSCHÖLD (upprepar långsamt, liksom för sig sjelf). Åtta år med en grosshandlare! Hur måste inte den qvinnan kunna älska! ALMQUIST. Ja, hon kan älska – på scenen. ZETTERSCHÖLD. Der är kraft och innerlighet i hennes framställning – ja. Det tyder på en hemlig sträng, som vibrerar genom hennes väsen och ger de döda orden lif. ALMQUIST. Hvad skulle det vara för en sträng? ZETTERSCHÖLD. Längtan! Hon drömmer, det är hemligheten. Hon drömmer om Romeo. ALMQUIST. Det vill säga om dig! ZETTERSCHÖLD. Jag eller någon annan – mon Dieu! – det beror af slumpen. ALMQUIST. Romeo åt en kälkborgarfru! Åt en inkarnation af dussinärbarhet! Väl bekomme! ZETTERSCHÖLD. Kan du inte förstå, att just dessa qvinnor, som i sin ungdom aldrig ha haft någon roman – eller låt oss säga: som lefvat »ärbart» – jag håller annars inte på ordet! kan du inte förstå, att de i sitt innersta måste ha en hopspard fond af lidelse, som aldrig kommit till användning i det s. k. äktenskapet – en institution som... ALMQUIST (afbryter). en institution som jag tillhör – kom ihåg det! – med hull och hår. ZETTERSCHÖLD. Gud bevars! Jag ämnar inte hacka på äktenskapet. Romeo och Julia voro också gifta – »i hemlighet» säger den filuren Shakspere – men till saken! Jag ville säga: qvinnor af detta slag – de ärbara – kunna under de flackaste och mest banala yttre förhållanden gå och gömma på ett svärmiskt hopp om – ja om – hur skall jag säga! Enfin! Om det som en qvinna alltid drömmer om: det stora, vidunderliga, att bli älskad. – Och medan hon drömmer, känner hon att ungdomen glider undan och att lifvet inte har mer än ett att ge.
Ehuru jag anser, att hufvudfrågan, eller om en Passevolance för Soldatens och Ryttarens ifrågavarande Skjutsningsoch Provianterings-kostnader vid möten är af allmän nytta, tillkommer Kongl. Majit ensam att afgöra, kan jag dock ej neka, att det förefaller älven mig klart, att det miste inverka fördel-, aktigt på Arméen i det hela , äfvensom på Befäl samt Truppen hvar för sig, att omnämnde provianteringsoch öfrige kostnader ,68 Pil.t.Ståts-s.Allm.Besv.o,QeC‘Vtsk.XJtl.N\972. besörja* på sätt i Fält tillgår, framför att, på sätt före 1812 skedde, hvarje Rustoch Rotehållare ombestyrer sådant för sin karlj äfvensom att det leder till ordning, att dervid inga undantag för vissa Rotar må ega rum, utan ett allmänt sätt 1 dessa delar hädanefter blifva iakttaget ; men derföre kan jag ej eller frångå, att Stats-Ridets, vid Kongl, Majrts Nådiga Proposition bilagda, serskilda underdåniga tanka förtjenar största uppmärksamhet. Jag vill dervid väl, på de af Utskotten utredde förhållanden, medgifva, att en frikännelse helt och hållet för Rustoch Rotehållare, att bidraga härtill med någon årlig Passevolance-afgift, vore för närvarande för mycket begärdt. Deremot Enner jag högst obilligt, att Rustoch Rotehållare, med en dem ensamt drabbande afgift, skola sammanskjutaoch underhålla en Cassa, som Kongl. Majit erkänt samt förklarat nyttig och nödvändig i ett vida allmännare hänseende, än som endast bör föranleda nämnda enskilda beskattning af en enda dass medborgare.
Dessa förslag bar Ulskotlet tagit i öfvervägande, och hvad först angår den yrkade utsträckningen af tiden för insändandet till Hofrätt af Häradsrätts småprolokoller, hvarmed lärer menas de serskilde protokoll, som, enligt lag, föras öfver inteckningar, uppbud och lagfarter, äktenskapsförord samt mål, som angå förmyndares förordnanden, och hvilka protokoll, likmätigt 28 § i Kongl, förordningen den 13 Juli 1818, skola af häradshöfding inom en månad sedan han hvarje gång om året hållit ting i sin domsaga till Hofrätten insändas; så och då det är af högsta vigt, att dessa till allmän och enskild säkerhet ländande protokoll, så snart ske kan, varda förvarade på mer än ett ställe; då den i omförmälde hänseende redan bestämda tid måste, med afseende å den noggrannhet, hvarmed föreskriften i denna del i allmänhet blifvit iakttagen, anses hafva varit tillräcklig; och då den tillökning ifrågavarande serskilda proLokoller fått, genom det i Kongl, cirkuläret den 11 Februari innevarande år påbudne ytterligare protokoll öfver bouppteckningar, morgongåfvobref och afhandlingar om lösöreköp, samt den alla dessa protokoll åtföljande, i Kongl, kungörelsen den 15 Maj 1846 föreskrifna redovisning för verkställd karlering, ännu icke visat sig medföra Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 4. 7 det ytterligare besvär, alt dubbelt så lång lid, sora tillförene, skulle erfordras för prolokollernas afskrifvande, ordnande och insändande till Hofrätt, får Utskottet, sora således saknar giltigt skäl all tillstyrka den tidsutsträckning, motionären föreslagit, vördsamt tillstyrka ut framställningen i denna del ej mätte vinna Rikets Ständers bifall. Beträffande dernäst motionärens andra förslag, så kan Utskottet ej eller detsamma understödja.
Kronprinsens och Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessans Bröstbilder, jemte tjenlig inskrift och sinnebild (utaf jgtde storleken, likasom vid Högstsalig Konung Gustaf III:s förmälningen såsom Kronprins), matte genom Banco Styre sens försorg och uppå Banquens bekostnad präglas, i anledning af den nu förestående höga Förmälning*-Acten, för att å Rikets Ständers vägnar i guld presentera* Hera» Banco - Utskottets Betänkanden - 187 Kongl. Majestäter oell de Höga personerne af Kongl. Huset, jemte det, ait Exemplar i silfver för öfrigt, på sätt förr vanligt varit, bl ifva utdelade. Stockholm den 6 Maji 1823. Ankom den IS Maji l8l3- Memorial till Rikets HögloftStänder, angående tillökning, dels i de för Banqutns Cassetirer bestädde tnissiåknings-pennningar, och dels uti 9 '.lie från längre lid tillbaka Jör \Extra ~P 1:0 -Oanquens Casseurer, sju till antalet, åtnjuta, jemte 900 Rtdrs lön på stat, särskilde för betäckande af missräkningar och förluster vid deras uppbörd Ett Hundrade R:dr hvardera årligen.