Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oaktadt dessa talande bevis för riktigheten i sökandens uppgifter, har dock Riddarh -Direktm, hos hvilken frågan förevarit tvänne gånger, ansett, såsom orden nu sednast falla, »ej heller de nu företedda betygen innefatta de lagliga bevis derom, att f. d. Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz varit i lagligt äktenskap förenad med Juliana Maria Schurich, än mindre att sökanden borde anses som deras äkta son, hvarom i öfrigt domstols förklarande saknades», samt således afslagit hans ansökan. Jag kan omöjligt latta huru Riddarh.-Direktm, 604 Den 28 April f. m. hvars ett par ledamöter äro utmärkta jurister, kunnat komma til! ett sådant resultat. Förutskickande den anmärkningen att Riddarh.-Direktm icke bestridt sökandens uppgift att vara son till Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz och Juliana Maria Schurich, får jag, rörande lagligheten af äktenskapet samt faderns erkännande af sonen, hänvisa till utdraget ur Bäckaryds kyrkobok; vidkommande åter att domstols förklarande saknas, så har jag aldrig hort talas om att sådant behöfves, då fadern till ett barn frivilligt uppfyller sin skyldighet och låter viga sig vid barnets moder samt erkänner barnet som sitt. Det är först då han trilskas att fullborda äktenskapet, som den arma qvinnan behöfver och brukar vända sig till lagen, för att, om möjligt, komma för sig och barnen i åtnjutande af deras rätt.
Af Contracts-Prosten Sandberg: ”För min del kan jag icke annat än reservera mig emot Ilöglofl. Stalsoch Bevillnings-Utskottens nu genom votering Statsoch Beviiinings-Utskottens Betankande, Nio Se. i - votering fattade beslut, att helt och hållet förkasta det förslag, som sammansatta Afdelningen afgifvit. De framställde olägenheterna äro, efter min öfvertygelse, af vida ringare vigt, än fördelarne af den yrkade förändringen. Att Domaren bör, efter domsagans vidd och besvärlighet, åtnjuta en lön , som motsvarar det vigtiga embete, han bekläder, är ostridigt. När det belopp, som han förut uppburit i expeditionslösen, såsom chartoe - sigillalre - afgift ingår till Stats-Verket, för alt bilda tillgång lill hans aflöning, ser jag icke, hvarföre Staten skall komma att härigenom vidkännas några stora uppoffringar; och för Domaren blir det ju enahanda, om han afstår någon del af sin expeditionslösen eller sjelf godfcgör det skrifvarebiträde, sorn han behofver. Att flere unge Jurister utan lön biträda, serdeles hos utmärkte Domare, för att öfva sig uti lagkunskapens tillämpning, har hittills varit vanligt och dei uti sker icke någon förändring derföre, att Domaren annorlunda aflönas. Skulle en förhöjd cbartce-sigillalce-afgift i framtiden icke uppgå till samma belopp, som expeditionslösen, så måste det hafva sin grund uti en betydlig minskning uti rättegångarnas antal och vidlyftighet, hvilket åter skulle vara en stor vinst för landels invånare. Det lärer icke kunna bestridas, att en mängd mål till domstolarne instämmas och derstädes handläggas, hvilka äro af så ringa värde, att det ingalunda motsvarar rättegångskostnaden.
I a - res kännedom sprida författningarne rörande lego-konlrakts upprättande med rekryt. III. 392. — N:o 13. i anledning af Kongl. Majits Nådiga förslag lill ny Riksdags-Ordning m. m. IV. 32. — N:o 14. angående godkända Förslag lill ändringar i Rikets Grundlagar. IV. 32. — N:o 15. angående Riksdagens förlängande en Månad. IV. 32. — N:o 16. angående verkstäld omröstning öfver Högsta Domstolens ledamöter. — N:o 17. angående val af Justitie-Ombudsman och dess Supleant. IV. 100. — N:o 18. angående Förordnande för Häradshöfdingen, KammarRådet S. L. Theorell att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsman. IV. 100. — N:o 19. angående förordnande för Hof-Rätts-Rådet m. m. Grefve C. G. D. Mörner att vara Bikets Ständers Justitie-Ombudsmans Supleanl. IV. 100. — N:o 20. med anhållan att undersökning i afseende på Helgonskylden i Halland måtte anställas. — N:o 21. angående upphörande af våg-afgiften å tackjern m. m. som föres förbi Stockholms våg. IV. 100. — N:o 22. angående undersökning om ändamålsenligheten af anstalterne för färjningens bestridande emellan Oland och Kalmar. — N:o 23. angående rättigheten att på scenen uppföra dramatisk författares arbeten. — N:o 24. angående förhöjning i dagtraktamentet för Gottlands National-beväring under exercistid. Expedi - ( 41 ) Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers. — N:o 25. angående afskrifning af en Handelsoch Sjöfart-Fondens fodran, genom förskott till Slafvarnas friköpande på St. Barthelemy. — Nio 26. angående ett beviljadl anslag af Kronotionde till Askersunds Stads-församlings kyrka.
Jag ämnar visst icke bestrida att denna sats i allmänhet kan vara sann, men detta beror dock helt och hållet på den utsträckning, man gifver åt begreppet “orter, som af jernvägar berörasoch satsen kan blifva falsk, om man tar den så inskränkt, som Utskottet gjort på ett annat ställe i Betänkandet, då Utskottet yttrar, att jernvägen förhöjer värdet af den jord öfver hvilken den framgår. I grannskapet af större städer t. ex. står jorden nu i relativt högre värde, än på längre afstånd derifrån, emedan tillfälle till afsättning utaf jordens produkter der är lättare. Genom jernvägen, som bereder lättad afsättning för de mera aflägse boende egare af jord, jernnäs detta förhållande, och under det att den ena egaren får värdet af sin jord förökadt, blir detta snarare minskadt för den andra, fastän eller just till följd deraf att jernvägen framgår öfver begges egor. Elerfaldiga dylika exempel skulle kunna åberopas. Just i svårigheten eller rättare i omöjligheten att bestämma, hvilken ort af en gifven jernväg hemtar nytta, ligger svagheten i Utskottets förslag. Skåne har gagn af den östra banan, Dalarne och Norrland af den norra. Hvarföre skola Södermanland, Östergötland och Småland expropriera jorden till den förra? Upland och Westmanland till den sednare? Slutligen kan jag för mig icke göra klart, huru den ifrågavarande expropriationen, om den varder beslutad, skall kunna på ett rättvist sätt åstadkommas, och Utskottet har icke kunnat angifva huru härvid bör tillgå. Utskottet talar visserligen om att dessa svårigheter kunde anses hafva i väsendtlig mån försvunnit sedan kommunalväsendet inom länen blifvit ordnadt, och inom Utskottet yttrades den åsigt att landstinget skulle egä att afgöra en sådan fråga.
Jag har varit en bland dem, som sökt förhindra de verkliga olagligheter, i fråga om vägrade remisser, som här ägt rum; men deraf följer icke, att jag nu skulle af samma rättskänsla understödja försöket att, med sättande af namnet reservation på samma motion, som förut blifvit afslagen, tillåta densamma gå till de öfriga Stånden, sedan R. o. Ad. genom votering beslutat, att motionen i dess ursprungliga skick ej tick afsändas, emedan namnet lika litet i denna, som någon annan fråga, lärer förändra sjelfva saken. Emedlertid och om så skulle vara, att 2;ne ledamöter inom detta Hus föresatt sig att begagna de misstag, som möjligen förut blifvit begångna, såsom praejudicater för att derigenom tillfredsställa en slags harmkänsla; så måste jag, i hvad på mig beror, sökamotverka en sådan harmkänsla att vidare göra sig gällande. Det kan visserligen ej förmenas den enskilde ledamoten att uppläsa sina anföranden; men del står i Landtnäs makt att icke låta Den 8 April e. m. på föredragn:s-Iistan uppföra s. k. motioner eller reservationer, eller livad de allt må heta, som redan äro afslagna eller afgifna sedan motionstiden förflutit. Så fort ett så bebeskalfadt ämne blifvit med Landtnäs tillåtelse uppförd t på listan och föredrages Ståndet, måste samma tvistande uppstå som nu ; och man har ej andra skäl alt combattera de ledamöter, som vilja fortsätta sina försök, än att från första början hindra dessa måls uppförande på listan. Jag anhåller derföre, att inga nya motioner, eller hvad det må kallas, uppföras på listan, utan att genast mätte användas den makt alt kunna säga: en sådan motion kan icke uppföras på listan och sålunda icke heller föredragas. Detta är enda sättet att komma ifrån ett sådant obehag, som detta, ifall Hrr Rosenqvist och Munck af Rosenschöld ämna fortsätta sitt gäckeri. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Frih. Cederström, Jacob:
Jag anhåller örn bifall till punkten, endast med borttagande af ordet härutöfver. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, med uteslutande af ordet härutöfver, i allt öfrigt godkänna litte punkten i Utskottens förevarande Utlåtande. Ropades Ja. Herr Skogman, Carl David'. Jag hemställer om icke, innan detaillerna af rätte punkten tiil discussion företagas, den i första, punkten reserverade frågan, hvad med 1664 års myntfot bör förstås, först må lill öfverläggning förekomma. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalk en yttrade, att Ridderskapet och Adeln vid afgörande! af rista punkten uti Utskottens förevarande Utlåtande beslutat, det borde öfver'läggningen om den af Herr Skogman nu omförmälte fråga, rörande hvad med 1664 års myntfot borde förstås, uppskjutas, intilldess 1 atte punkten för Ridderskapet och Adeln föredrogs; i följd hvaraf Hans Excellence äfven ansåg Den i g O c t o b e r f. m. i3 nämnde fråga nu böra af Ridderskapet och Ädeln pröfvas och afgoras, dock trodde Hans Excellence ordningen fordra, atti2:le punkten först blef för Ridderskapet och Adeln föredragen. Härefter föredrogs i2:te punkten, sä lydande: Att i sammanhang med frägorne om Myntbestämning och realisation, efter föreslagna bestämningsgrunder , Rikets Ständer måga hos Kongl, Maf.t i underdånighet föreslå, att en lägre enhet än 1664 års Myntordning utsätter och 1JJ6 års Rea lis a tion s För o r dn in g åberopar, måtte för myntförhållanderne och penningeberäkningen i landet bestämmas, och att denna enhet må blifva ett silfvermynt af lika värde med 18 sk. Silfver efter 1664 års myntfot, och alltså, enligt realisationsgrunden, motsvarande värdet af 1 R:dr Banco. Herr Skogman:
Kommers-kollegium uti underdånigt utlåtande af den 3 April 1850 anfört, och deribland hufvudsakligen, att berörde tolagsreglering skulle leda till vida större olikhet, än hittills, i de till stapelstäderna utgående afgifter, och tillskynda vissa stapelstäder stor fördel på de öfrigas bekostnad, samt i åtskilliga af dessa sednare göra varu-införseln nära omöjlig eller åtminstone vida mindre fördelaktig än i andra stapelstäder. Utskottet måste tillerkänna den af Ridderskapet och Adeln beslutade förändrade redaktion af 22 § 1 mom. företräde framför den af Utskottet föreslagna; och med afseende å de i nyssberörde af Kommers-kollegium afgifna underdåniga utlåtande anförda skäl, anser Utskottet sig icke böra, emot Ridderskapet och Adelns beslut samt Presteoch Borgare-ståndens, genom återremissen uttryckta, mening, vidhålla förslaget till underdånig begäran om den 1847— 1848 antagna tolags-regleringens genomförande; hvaremot den hos Bondeståndet yttrade åsigt, att städerna borde betagas rätt till tolag för hittills förbjudne, men hädanefter till införsel lofgifna varor, desto mindre torde kunna gillas, som städerna, genom deri tullfrihet, hvilken tid efter annan beviljas för flera artiklar, förlora den derpå förut beräknade tolags-inkomst. Med afseende å dessa förhållanden finner Utskottet sig böra i så mått» förändra sitt uti Betänkandet N:o 3 afgifna förslag, att dels 1 mom. af 22 § tulltaxe-underrättelserna erhåller följande, med Ridderskapet och Adelns beslut öfverensstämmande lydelse: Städernas tolag och andra dem på vissa va - Bih. HU R. St.
Vidare och då, för att såväl den egentliga undervisningen skulle kunna behörigen bestridas, som ock elevernas praktiska öfningar i folkskolan tillbörligen öfvervakas, särskildt lärarebiträde, åtminstone vid de mera besökta seminarierna blefve af nöden, samt för undervisning i gymnastik, sång och musik, teckning och trädgårdsskötsel erfordrades lärare, af hvilka de, som för de tre första öfningsämnena antogos, utan tvifvel, der ej ett ringare antal elever rättvisade en nedsättning till lägre belopp, borde i allmänhet få sig anvisade arfvoden till likhet med hvad för lärarne i nämnde ämnen vid de treklassiga läroverken bestodes; hvarförutan, för bestridande af andra oundgängliga utgifter, såsom till undervisningsmatariel, hyra, ved, ljus m. m., särskilda medel icke kunde undvaras; ansåge E. K. Maj:t kostnaderna för dessa seminarier, då de till elfva, ett i Luleå deribland inberäknadt, blefve inskränkta, icke kunna i medeltal antagas till lägre belopp än omkring 6,000 Ridr för hvarje.
Vidsträcktare kunskaper än de ofvan nämnde må berättiga den anmälde att intagas i den klass, som är näst öfver den, hvilkens alla kurser 73 kurser han vid vederbörlig pröfning befinnes hafva fullständigt genomgått. Af den, som efter terminens början intages i någon af läroverkets slutna klasser, fordras, jemte öfriga för inträde i klassen nödiga kunskaper, att hafva inhemtat de lärostycken, hvilka från terminens början till hans intagning blifvit i klassen genomgångna. §• 16- Lärjunges föräldrar eller målsman åligge: 1:0 att förse honom med skrifförnödenheter samt erforderliga böcker och undervisningsmedel; 2:0 att, så vida icke friplats i anseende till fattigdom erhålles, till läroverket erlägga de årseller termins-afgifter, som äro eller blifva uti gällande författningar påbudne.j §. 17. Lärjunge uppflytles ifrån en lägre klass till en högre, då han vederbörligen undergått förhör och blifvit godkänd i de för den lägre klassen stadgade lärokurser. Sådant förhör anställes med de slutna klasserna blott tvänne gånger om året, nemligen vid terminens början eller slut. Inom de öppna klasserna anställes flyltningsförhör i hvarje läroämne serskildt, så snart lärjunge inhemtat den del deraf, som från flyttning från lägre klass är föreskrifven; och får han, om han vid förhöret godkännes, genast öfvergå till närmast högre kurs i ämnet, men uppflyttas till högre klass först då, när han sålunda redogjort för alla till den lägre klassen hörande ämneskurser. §• 18. Vid lärjunges afgång (rån läroverk meddele honom rektor, der så äskas, betyg om uppförande och flit, samt, efter anstäldt afgångsförhör, om hans gjorda framsteg, Afgångsbetyg påtecknes af eforus eller inspektor och afskrift deraf förvaras vid läroverkets arkiv. Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Prog. 1847. Offentlig examen hålles med de slutna klasserna vid hvarje läsetermins slut samt med de öppna klasserna åtminstone vid hvarje vårtermins utgång §. 20.
Har någon misshandlat annan, såsom i 11 § sugs, utan uppsåt uti åstadkomma sådan skada, som i samma § nämnd är; då skall gerningsmannen dömas, om miss handeln skedde med berådt mod, lil! straffarbete från och med två till och med sex år, och, om den skedde af hastigt mod, till straffarbete från och med två månader till och med tvä år. § 13. Gör någon uppsåtligen sådan misshandel å annan, att deraf kommer mindre lyte elter kroppsfel eller lindrigare sjukdom, än i 11 § sägs; dömes till straffarbete från och med två månader tilt och med två år eller böter från och med tio till och med femhundra Riksdaler. § 14. För uppsåtlig misshandel, hvarå ringare eller ingen skada följt, vare straffet böter från och med fem till och med tvåhundra riksdaler eller fängelse från och med två till och med sex månader. % 13. Hafva flera deltagit i misshandel, hvaraf kommit skada, sorn i 11 eller 13 § sägs; då skola, vid straffets bestämmande, de grunder, som / 7 § är o stadgade, tillämpas. Kan ej utrönas af hvilken eller af hvilka skadan blifvit gjord; då skall en hvar, som i misshandeln deltagit, dömas, om skadan var af beskaffenhet, som i 11 § Ii. vpudi lion s-Utskott a ts Förslag lill underd. Skri/va/se N:o 173. 139 sägs, till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader, och, om skadan ringare var, till böter från och med fern till och med tvåhunda Riksdaler, eller fängelse Jrån och med två till och med sex månader. Den som, i uppsåt att gira skada, elter eljest i vredesmod, emot annan dräger knif eller svärd, spänner bössa, eller reser annat lifsfarligl vapen, straffes, der ingen skada sker, med böter ft ån och med tio till och med femtio Riksdaler.
För alt uppmuntra till nykterhet-, anser jag lindring uti personliga utskylder böra beviljas dem af de mindre bemedlade folk-classerna, som upphöra med bruket af brännvin och andra dylika starka drycker, såsom Contracts-Prosten Öhrnberg och Doctor Agrell föreslagit, och får i detta hänseende åberopa min reservation vid Bevillnings-Utskottets förra Betänkande N:o 12, pag. 38 och 3g. En sådan skaltelindring behöfdes nu långt mera för nykterhetens, än för koppympningens befrämjande. §. i5. Det hade äfven varit önskligt, om Utskottet vidblifvit sitt förra förslag, pag. 18, att inrättande af spisqvarter, der mat och dryck erhållas, men inga spirituosa linnas, bör uppmuntras med frihet från bevillning, emedan de medföra nytta för folket, likasom spar-bankerna, och den, sorn vill hålla mat och dricka till salu, bör icke tvingas att derjemte hålla krog, för alt kunna komma ut med skatten, Controllen är ej svår. Befrielsen skulle bero på pröfning af socknens taxeringsman, som nog kunna få kunskap'om förhållandet. §. 23. Arrendatorer af större egendomar och ladugårdar drifva stundom en förmonlig jordbruks-rörelse, hvilken gifver betydlig behållning. I mon af behållen inkomst, böra de, likasom andra närings-idkare, erlägga bevillning och icke vara befriade från allt bidrag till Staten. — Häraf följer ock, att arrendatorer af mindre lägenheter, hälftenbrukare, landtbönder, med flera, som hafva ringa eller ingen behållning, derifrån befrias. §§. 17 och 1 g. När man vill lindra bördorna för den fattigare, måste de öfverflyttas på de medborgare-classer, af hvilka de bättre kunna bäras, ty hvad, som erfordras för Statens behof, måste på något sätt fyllas. Af sådan anledning anser jag, att bevillning för fastighet och jordegendom, pag. 20, af 5o,ooo eller åtminstone af 100,000 R:drs taxeringsvärde och derutöfver, bör utgöras med Tre för hvarje tusende.
Och David hof upp sin ögon, och fick se Herrans Ängel stå emellan himmelen och jordena, och ett draget svärd i hans hand, uträckt öfver Jerusalem. Då föll David och de äldste på sin ansigte, klädde i säcker. Och David sade till Gud: Är icke jag den som lät räkna folket? Jag är den som syndade och det onda gjort hafver; dessa far, hvad hafva de gjort? Herre, min Gud, låt dina hand vara emot mig och mins faders hus, och icke emot ditt folk, till plågo. Och Herrans Ängel sade till Gad, att han skulle säga David, att David skulle gå upp, och resa Herranom ett altare i Arnans, den Jebuseens, lado. Alltså gick David upp efter Gads ord, som han i Herrans Namn talat hade. Men då Arnan vände sig, och såg Ängelen, han och hans fyra söner med honom, gömde de sig bort; ty Arnan tröskade vete. Som nu David gick till Arnan, såg Arnan och vardt varse David, och gick utaf ladone, och tillbad David på sitt ansigte till jordena. Och David sade till Arnan: Gif mig ladones rum, att jag må bygga Herranom ett altare deruppå; för fulla penningar skall du få mig det, att plågan på folket må återvända. Arnan sade till David: Tag dig det, och gör, min herre Konung, såsom dig täckes. Si, jag gifver också oxarna till bränneoffret, och redskapen till ved, och hvete till spisoffer; alltsamman gifver jag det. Men Konung David sade till Arnan: Icke så, utan för fulla penningar vill jag köpat; ty jag vill icke taga det ditt är för Herranom, och göra bränneoffer till gifvins. Alltså gaf David Arnan, för rummet, gyldene siktar till vigt sexhundrad. Och David byggde dersammastäds Herranom ett altare, och offrade bränneoffer och tackoffer; och då han åkallade Herran, hörde han honom genom eld af himmelen uppå bränneoffrets altare. Och Herren sade till Ängelen, att han skulle sticka sitt svärd i skidona.
Om - och huru - inom denna kanske iiiigot patriarkaliska inonarki en republikansk filiai bildade sig under tidernas lopp, iir icke hiir alltnog, miirkvardign krafter rörde sig inom det stället att beriitta Kielhndska hciniiiet, och den d f g kom, d 3 ett af husets Sldre barn, en dotter, drog ut i verldeii for att med eget, sjelfstriidigt arbete skaiia sie en oberoende ställnine " i lifvet. Hon blef millarinna och har bosa; sig i Paris. Och sa sonen. Alexander Lanee Iiielland. hvars mor liksom hans farmor rar dotter 3f en framst6end % prest. ~ &amp; i r l i ~ t v i skulle s han g3 samnia viig som slägten, bli niecenat och stor nian p8 snmnia omride som fadern, det merkantila. Ilet gick utinarkt. Han gifte sig vid tjugotre 81s alder och blef egare till ert statligt tegelbruk. Nu fullstSndigt * grand seigneurr lefde han bland d e menniskor och som medlem af den krets han senare sa masterligt skulle skildra, den rika börsaristokratien. Tidigare hade han ju i Kristiania som student och juridisk kandidat hafl tilliUle att lefva sig in i hufvudstadens akadeniiska och byriikratiska verld. i) fverallt, dit han koni, observerad och firad. intog han stiindigt en iörsta plats som bal-lejon. Deu unge vackre och eleganta bruksegaren blrf naturligtvis ofantligt uppburen af alla d e unga flickor, som koinmo inom hans horiïont, och ehum ingeii da kunde ana hans framtida storhet, stod hans bild likviil. oiiistri ?lad af en skinande gloria i en hop flickhjertan. Men, som sagdt, han gifte sig snart nied en ung och vacker qvinna, hvilken 9gdc alla d e egenskq~er, som kunna ftingsla en nian och göra ett hem behagligt.
Den högre kvinmo6ildningen gör i Österrike som öfverallt aiinorstades framsteg, dock mera tack vare energiska bemödanden frAn privata personer och föreningar än genom htgärder från regeringens sida. S % liar på initiativ af sällskapet ~Minervao i Prag ett kvinligt gyinnasiuiii, det första i landet, för ett par år sedan öppnats i Böhmens liiifvudstad. F ö r oss har denna oinstiindigliet sitt särskilda intresse af den orsaken, att det hufviidsakligen är den högre flickskolan i Sverige, som tagits som mönster vid naninda anstalts organiserande. För att studera flickskoleväsendet i Sverige besökte nämligen professorn vid universitetet i Prag, dr BIourek, för ett par år sedan StockIiolni, där han satte sig i förbindelse med en af våra erfarnaste kvinliga pedagoger. De erfarenheter om vårt flickskolevasende lian sålunda viinnit, liar prof. Mourek framlagt inför en stor föreläsningskrets i Prag, och det nybildade läroverket liar sedan gjort sig dessa erfarenheter till godo. *:: $ * Scliwcitz. B Frauenrechts är namnet på en ny tidskrif t, berö- rande kviiinaiis intressen, livilken utkommer livarje 14: de dag såsom bilaga till den ansedda och spridda tidningen szuriclier Post D. Redaktris %r den framstaende juris. doktorn fru Emilie Keinpin, med livilken vi redan haft tillfälle att göra B Dagnysa läsare bekanta. Eiiglmid. Kvinllga inspektörer. Tvenne fabriksinspektörsposter koiiiiila, efter livad engelska ticlni~lgar ineddela, att beklädas af h i n - nor, en för London och en för Glasgow, med eii lön af 3 till 5,000 kronor årligen. Dessa inspektörers uppgift skall vara att öfvervaka förhållandena inom de fabriker dar kvinnor, och barn äro anstälda. Enligt de nya föreskrifter rörande fattiglinsinspektion, som nyligen utfärdats för engelska lokalstyielsens byrå, liar dess styrelse beinyndigats att tillsiitta dainkoinitéer, för inspekterande af de afdelningar af fattighusen, där kvinnor och barn liarbergeras och att insända rapporter därom.