Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade ess, kung sjunde i spader. — De båda andra räknade trickarna. I detsamma hördes Sedegrens bekanta: »jaså, här håller man till.» Sedegren sade alltid: »jaså, här håller man till», när han träffade någon. »Dörrn fast efter dig!» Provisorn behöll pälsen på; han stack sig ofta in, så snart apoteket var stängdt för dagen. Men aldrig för att dricka något, nej aldrig — hvilket han emellertid gärna gjorde. Än gick han händelsevis förbi, än hade han endast ett par ord att säga, och den det gälde togs då afsides med ett behändigt litet grepp i rockuppslaget. Nu kom han naturligtvis bara på ett ryck ... för att betala hvad han sist blef skyldig. Behr kunde icke glömma det där med spadern. Han ville ännu framhålla endast en sak: »Tänk er, min man har damen ... jag sitter själf med ess, kung sjunde ...» Herr Edvard var ouppmärksam, ty Sedegren berättade någonting. Gardberg hörde ett namn nämnas och blef genast intresserad — tullförvaltarn lade alldeles ned sina kort, så att befallningsmannen vardt rasande. Hvad gjorde pillertrillarn där för att störa? Antingen ett eller annat ... Det var ju märkliga nyheter! Kapten Janson, en kusin till fröken Valborg »ja, jag vet», inflickade konsuln — kapten Janson, en kusin till fröken Valborg, ämnade slå sig ned i staden. Fru Hilleströms piga, den där med ögonen — »ja, jag vet»... nu följde äfven Behr med — hade på eftermiddagen varit efter amykos till apoteket, och hon hade nämt om det. De skulle hädanefter ha egen hushållerska, kusinerna, och fru Hilleström hade lofvat att bestyra om altsammans. »Hvad har hon med saken att skaffa?» »Ingenting — det är just det betecknande.» Häraf påmindes herr Edvard om ett litet tillägg; — den där kaptenen var skild från sin befattning, sades det, egentligen redan i somras ... sagesmannen viste inte af hvilken anledning. Troligen något slags själfrådighet, eller hvad det nu kunde vara? Tänk, och nu skulle han flytta hit! Det var minsann stora nyheter. Hvad ville han här? Och hvad ämnade han lefva af?
Jag fann mig generad af alla frågor, och då några herrar som voro bekanta med min far, ville att jag skulle »spela komedi» för dem, blef jag så förskräckt att jag slängde hela min teaterattiralj i en vrå på vinden och brände upp mina pjeser. Blyertsen blef mig deremot allt kärare. Då jag kommit till 14 – 15 års ålder, ansågs jag använda för mycken tid till ritning. Man sade att jag i stället borde virka och sy; men jag visste råd. Innanföre min fars arbetsrum låg en stor sal, som icke kunde eldas och aldrig begagnades, här slog jag upp mina bopålar. Min far tyckte om att jag ritade, och då ingen vågade gå igenom hans rum för att antasta mig, fick jag vara i fred. Om vintern var det visserligen bra kallt att sitta derute, men jag lade en fäll under fötterna och blåste i händerna då de blefvo för stela. Det var en lycklig tid, ty jag såg dag för dag hur jag gick framåt och jag förstod ej då att så bittert beklaga bristen på all undervisning och ledning, som sedan så ofta varit fallet. Jag »gick på i ullstrumporna» som vi skåningar bruka säga. Genom min systers och svågers bemedling kom det slutligen så långt att jag skulle få resa till Malmö för att under ett par månader taga undervisning i målning. Jag visades der till en mamsell M., men hon sade att hon för längesedan slutat att gifva lectioner. Jag blef modfälld vid det afvisande svaret, hon såg det och frågade om jag hade några ritningar att framvisa. – Visst hade jag det. – »Originaler? – Ja bevars. Jag visade ett sådant och blef antagen som frielev. Men tyvärr ansåg sig mamsell M. ej kunna gifva mig någon handledning i teckning och detta var ändå min ifrigaste önskan. Hvad jag var flitig och hur roligt det var att få lära något! Då jag målat för henne ett par månader sade hon, att jag till hösten borde försöka att komma in som elev vid konstakademien, i synnerhet som mina anlag lågo mest för frihandsteckningen. Jag skref till min far och bad om hans tillåtelse. Min lärgirighet hade vaknat och jag var i en feberaktig oro. Svaret blef att jag ej finge fara, emedan det kostade för mycket penningar.
Majrts Nådiga Proposition om ytterligare anslag till fullbordande af Götha Canal j om anslag af Allmänna nbha ki Dea ig November f, rrv ■na medel till Söder Telje Canal; angående låne-underslöd 'af Allmänna medel för hamnbyggnad i Ystad ; i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition , angående låne-understöd för Släderne Norrköping och Borås; rörande linders löd för Kyrkobyggnader uti Kumla och Hallsbergs, Tvings, Herrestads oell Jemjö Församlingar ; om Lånerält uti Banken för Allmänna Brandförsäkrings Verket; angående läne-bilräde till nya Bibliolheks bygg* Haden vid Upsala Universitet; och om an» »laller till understöd och uppmuntran För Sparbanks-lnrältningar. Stats» Bancooell Lag-Utskotlensl 'Öm rätltighet att utfärda in visningar på enskild mali> och Om betalnings rätt för sådane; samt angående vilkoren för ih» rättandet af enskildte Banker och Disconter. StatsLag-s arnt ÄllmännaBesvärs» och Oeconomie-U ts ko ttens : Rörande förändring i närvarande fång* förings sätt hi. lii. Statsis am t Allmänna BesvärsOell Oeconomié- UtskottenSi Om Vesteroch Norrbottens Läns Sammanslående; angående Recögnitions Sko» fcidd. ö» Ad, Brot* io R» g. AM,' |i Deniq November f, m. garne; om nedsättning i beklädnads bidraget vid Indelta Cavalleriel ra. m ; rörande Gelli vare Jernmalmsberg uli Luleå Lappmark; samt om återläggande af Herjeådalen till Gefleborgs, och Jemtland till Vesier-Norrlands Län. Bevill n in g s-Uts kottets: «Angående grund,erne för värderingar 2 jord på landet, hus i Städerne samt Je,rn~ Bruken ; rörande Post-verket och de deraf inflytande Bevillningsmedel; samt om sättet för bestridande af kostnaderne till II. K, H. ICron-Prinsens förmälning och verkställde utrikes resa.
Emellertid och dä förhållanden möjligen kunna inträffa, som skulle göra det både för Banken och Riksgälds-kontoret 'fördelaktigare, derest åfsinbetalningarné frän det förra till det sednare Verket komine ätt ske å andra än nu uppgifna terminer, synes Banko-fullmägtige böra lemnäs frihet att med Fulimägtige i Riksgälds-kontoret öfverenskomma om den eller de förändringar i berörde betalningsterminer, sorn af båda Verkens ömsesidiga fördel efter sig företeende omständigheter kunna betingas, dock alltid med vilkor, att den för h vartdera af de 3 åren bestämda summa af 3,000.000 Ridr varder till Riksgälds-kontoret under äret ättemnad. Genom nådigt Bref den 9 Februari 1858 har Kongl. Majit, i sammanhang med ratificerande och stadfästande af det angående ifrågavarande utländska län afslutade kontrakt, öfverlemna^ ät Banko-fullmägtjge att verkställa indragningen och liqviden af länet samt vidtaga alla i sådant afseende erforderliga åtgärder; hvarförutan, i anledning af föreskriften i 14 § af samma kontrakt, bland annat, derom att sådana utgifter och omkostnader, som lånetransaktionen medförde, skulle drabba Kongl. Svenska Stats-kontoret, med hvilket länöfvertagarne hade att sätta sig i skriftlig förbindelse och öppna löpande räkning. Kongl. Majit, enligt nådigt Bref den 5 påföljde Märs, ansett den befattning med länet, sorn härigenom blifvit Statskontoret förbehållen, böra på Banko-fullmägtige öfverflytta,s samt låtit derom förständiga längifvarne, likväl utan att desse egde härå grunda något anspråk pä ytterligare provision än den. som vore i kontraktet bestämd.
Bolaget ålägges att förutom öfrige åtagne förbindelser äfven handhafva religionsvården; då kan således författnrn tillämpas: rnen att utfärda en lag som ett enskildt bolag är skyldigt att efterlefva den ena veckan men är åter den andra veckan derifrån befriadt, det är att förvandla författntn till en löjlighet, som alltid är och blir förkastlig. Jag förblifver således vid mitt yrkande att Ekon.- Utsk:s Betänk., sådant det nu i orden lyder, mätte blifva af R. o. Ad. bifallet, emedan det skulle bevisa att R. o Ad. har mera praktisk erfarenhet i lagstiftningen än det Högv. PresteSt. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt efter det Hr Gr. o. Landtm, framställt de derunder gjorda yrkanden, Hr Estenberg förklarat sig vilja afstå från yrkandet om återremiss och instämma med de talare som begärt instämmande i PresteSt:s beslut, blef propos. å bifall till förevar:de Betänk, framställd och besvarad med starka Ja blandade med Nej. hvarpå Ht Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Hr Stjernsvärd begärde votering. Hr Den 11 Februari 369 Frih. Raab: Jag får för min del anhålla alt PresteSt:9 beslut måtte varda kontra-propos. Frih. Alströmer, Jonas: Ihändelse PresteSt:s beslut skulle blifva antaget, så afstår jag från min begäran om votering. I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm, att Hr Stjernsvärd, som begärt voteringen, lika med Frih. Raab yrkat instämmande i PresteSt:s beslut och att således någon annan voterings-propos. än den å bifall till detta yrkande ickg var ifrågaställd. Hr Mannerskantz. Carl Axel: Jag anhåller att uti kontra-propos:n måtte tydligen uttryckas innehållet af det beslut, som PresteSt. fattadt, så att vi alla må känna hvarom vi rösta. Uplästes till justering samt godkändes följande voter:spropos. :
Ridderskapet och Adeln har väl heslutit tillägg uti 2:ne serskilda morn. af ifrågavarande punkt; men då densamma, utom i ofvannämnde hänseende, är till alla delar af 3:ne Riks-Stånd bifallen, lärer frågan om dessa tillägg komma att förfalla. 8:0 Utskottets afstyrkande af ökadt anslag för Kongl. Tabell-Commissionen är bifallet af Borgareoch Bonde-Stånden; hvaremot Ridd. och Adeln samt Preste-Ståndet beviljat ett anslag af 266 R:dr 3a sk., till aflönande af en Cancellist för biträde åt Secreteraren vid nämnde Commission. Skulle något af sistnämnde Riks-Stånd vilja öfvergå till den af Borgareoch Bonde-Stånden antagna mening, och hvilket Utskottet härigenom får föreslå, blifver Utskottets hemställan godkänd såsom Rikets Ständers beslut; men i annat fall lärer omröstning böra anställas öfver följande proposition : Den, som bifaller Utskottets förslag, hvarigenom ali tillökning i anslagssumman för Kongl. Tabell-Commissionen blifvit afstyrkt, voterar Ja; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, uppföres å Kongl. Tabell-Commissionens Stat ett belopp af 266 R:dr 3a sk., till aflönande af en Cancellist vid nämnde Embetsverk. gro Då Ridd. och Adeln samt Borgare-Ståndet bifallit
Likasom hon vårdade sina blommor, ansade dem, vattnade dem, flyttade dem från solskenet till skuggan, från skuggan till solskenet, så hade Krysanteus bemödat sig att undanrödja alla hinder för utvecklingen af en natur, som i sitt frö redan lofvade mycket. Han hade öfvat sin skyddslings tankekraft och lemmar, hade sökt att elda honom genom höga föredömen, hade velat stålsätta hans själ mot kommande lidanden, likasom emot kommande lockelser, men göra den mjuk och känslig för alla goda intryck, öppen som ett språkrör för den gudomliga rösten i sitt inre – han hade med Karmides förknippat tanken på den platonska lärans framtid, i honom hoppats en efterträdare på Akademias lärostol, en ny kämpe, sedan han sjelf gått bort, för skönhetens religion och förnuftets frihet. Karmides hade i början motsvarat dessa förhoppningar. När hans myndighetsår var inne, trolofvade han Hermione och företog derefter, med Krysanteus’ bifall, en resa genom Syrien, Egypten och Italien. När han återkommit till Athen, syntes han till lynne och böjelser alldeles förändrad. Han befann sig icke väl i Krysanteus’ grannskap. Mot Hermione var han nyckfull och besynnerlig; än visade han sig dyster och hemlighetsfull; än utbrast han i kärleksbetygelser, som förskräckte henne, emedan de buro pregeln af vildhet och onaturlighet; än, och detta oftast, behandlade han henne med ett slags galanteri, som måhända skulle förefallit Neapels skönheter behagligt, men som förödmjukade och sårade Hermione. Det beställsamma ryktet frambar till hennes öra det ena äfventyret efter det andra, hvari Karmides spelat hjelten. I början trodde hon dem icke; men han sjelf gjorde allt, för att taga henne ur den villfarelse, hvarmed hon ännu sökte fasthålla sin dröm om ren kärlek och jordisk lycka, sin tro på Karmides’ ädla natur och höga bestämmelse. Krysanteus använde förgäfves sin menniskokännedom och en af ömhet ingifven vältalighet, för att återföra sin fosterson och förre lärjunge till den väg, han lemnat. Förhållandet mellan dem begge blef allt kyligare.
Den, som gillar Utskottets förelag, att å Jerfeller Filfrasskinn bör bestämmas 1 sk. utförsels-tull per Skålpund, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, antages tullfrihet vid utförsel af ifrågavarande slags skinn. 224:o. Den, som, lika med Utskottet, anser Loskinn böra åsättas 1 sk. 6 rst. tull vid utförsel, voterar ja; den, det ej vill voterar nej; vinner nej, bestämmes frihet från erläggande af tull vid export af Loskinn. Mårdskinn och Mårdsvansar. 225:o Den, som godkänner Utskottets förslag, att Mårdskinn och Mårdsvansar skola draga 5 sk. 6 rst. tull per skalp, vid utförsel, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, komma Mårdskinn och Mårdsvansar att utan tullafgift få utföras. Hertneller Me - 226:o. Den, som bifaller den af Utskottet å Nerts-eller Menucker nucker skinn. Renskinn. Räfskinn. Skäls kinn. Utterskinn. Bih. till R. Forts, af Bevillnings-Vlskottets Memorialj N:0 9 Menuckerskinn bestämda utförsels-afgift 2 sk. 6 rst. per skålp. voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, antages tullfrihet vid utförsel af Nertz eller Menuckerskinn. 227:o. Den, som gillar att, jendikt Utskottets hemställan, Renskinn böra beläggas med 8 rst. tull per skålp. vid utförsel, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, blifva Renskinn fria från utförsel-tull. 228:o. Den, som instämmer i Utskottets förslag, z\.\. Räfskinn skola åsättas 2 sk. ulförsel-afgift, voterar ja; den det ej vill votera’ nej; vinner nej, komma Räfskinn att afgifts-frilt få utföras. 229:o.
9fpbpgg* naDerne af fregatten ^orrföping, foroettett Sagerbielfe, åttgbogfe» ringS»fartpgct fBalDer af 60 fjäffart? fraft och jfonerten af fjåufe äro nära fullättDaDe, äftoettfont reparationen af liniejfeppet §ör» figtigheten. ©eretttot »t flottan utrangerats fåfom oDugltga, for»m■ flottan ut* ' ' , L , , aSngtiefartpä oetten ©malan af ef, futtern töarthclemp odj 5 fanonflupar, Dels äro jlopaDe och ^ beffämDa Derför, feDan De på auftiott fruft» loft marit tttbjuDtta till förfäljning. (Stt af ©menjfa flottans frigS» fartpg fm* beflagligett gått förloraDt, nemligen foroetten SarlSfrona. Ärutbuvfari 3 aitfeenbe tili måDatt af tut bviiftiga icfe mattetttäta Frtttbuifar, f;ar .^ongl. ‘tDlaj-.t förorbnat att å ång»Fort>etten ©ejie, få mai font å Do frtgöåtig fartyg, fymilHa f;äDancftcr nybyggas, äfmenfont å Dont, l>vt>i(fa fontina att tutDorgå betyDltgare reparationer, frutDurfartte (lola göras mattentäta od) förfoS ntoD lebntngörör, fantt att fåDant äfmen ffall tafttagas å Do feglanDe fartyg, af minjt briggen ^or BtSpfninfi. Söejlycfningen å ett
Hammar vid Wermlands regemente till begrafningsplats åt Hammarö församling i Wermlands län. S. D. Föredrogos Hedervärda Bonde-Ståndets Protokolls-utdrag, N:ris 370 och 371, innefattande ej mindre samma Riks-Stånds beslut öfver Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 34, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till ny Jagtstadga, dels ock enskilda motioner i Irågor rörande jagt; än äfven inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda de beslut, som Bonde-Ståndet fattat rörande §§ i, 3, mom. 2; § 9, mom. 2; § 14 samt § 21, mom. 3, i förslaget till ny Jagtstadga; men som ifrågavarande delar af samma förslag redan blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden bifallna, ansågs protokolls-utdraget icke kunna föranleda till någon annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet en af Herr Cederschjöld, Robert Teofron, med anledning af Banko-Utskottets Memorial JV2 44 väckt motion, JV2 271, innehållande begäran om upplysning, huruledes stadgandet i 6 § af Banko-reglementet, angående årlig inventering i Riks-bankens alla kassor, blifvit iakttaget. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets Memorial, JVs 44, med förslag till förändring af åtskilliga föreskrifter i Usta, 2:dra och 3:dje artiklarne af Bankoreglementet, fattade Ridderskapet och Adeln de beslut, som här nedan omförmälas: 512 Prot.-Utdrag den 12 Augusti 1863. l:sta punkten. Med afslag å det af Utskottet i denna punkt framställda förslag, för så vidt dermed afsågs, att Fullmägtige skulle ega att utom sig utse verkställande Direktörer, återremitterade Ridderskapet och Adeln förslaget i öfriga delar. 2:dra punkten. Återremitterades.
Då härtill kommer, att den vinst, som på andra sidan kunde för Post-verket uppkomma genom den föreslagna nedsättningen af enkel brefvigt ifrån lj: lod, närmast motsvarande 3 ort 91 korn, till 3 ort, måste i det hela blifva af en jemförelsevis ringa betydenhet, helst bref af mer än 3 orts vigt komme att utgöra blott undantag från det vanliga förhållandet, då för öfrigt den nya vigt beräkningen, enligt Kongl. Förordningen den 31 Januari 1855, är anbefalld lill allmänt begagnande först år 1863, hvarförinnan justerade vigter af nya slaget icke kunna antagas vara öfverallt i riket att tillgå, samt då mindre lämpligt vore att föreskrifva ett tidigare användande af delta vigt-system ensamt vid Postverket, finner Kongl. Majit, med afseende å allt delta, och enär ännu icke kan med någon säkerhet beräknas till hvad belopp Post-verkets tillgångar äro för den nya postskjuts-regleringen behöfliga, Sig icke kunna för närvarande till Rikets Ständers bifall i Nåder föreslå förändring af portot för inrikes så kallade porlobref i vidsträcktare mån, än att detsamma från och med den tid, då nya myntberäkningen vidtager, må bestämmas lill 12 öre för bref af enkel vigt, med hittills gällande fördubbling och flerdubbling af portot för tyngre bref: — genom hvilken nedsättning, till öretalet närmast under nuvarande porto-belopp, detta skulle, efter ofvannämnda beräkning, komma att minskas med en tjugufemtedel och Postverkets på berörde porto grundade årliga inkomst nedsättas med ungefärligen 20,000 R:dr B:ko eller 30,000 R:dr Runt. Vidkommande derefter afgiften för så kallade lösbref, anser Kongl. Majit, lika med General-Post-styrelsen, skäligt vara, att forslandet af dylika bref, för hvilkas tyngd den enligt Kongl. Kungörelsen den 9
Lag och allmänt gagn, icke infördes, som sedermera föranlät till ändringar 06) uttydnmgar, äiwen som att sädan inrättning skulle allmänt kun» göras, i Kronans Jorde-böcker såsom FtdetLvm mi§ införas, fä wä! som ock wid Dvmftolarne antecknas, hwaugenom dylika händelser, som med flera FideiCommcher tilldragit sig, mätte undgäs, nemltgen att arfwingar sins emellan mgätt ensidiga öfwerenSkommrlser om wista ändringar, som rbland af Högsta Makten biinvit stadfästade, wängen gäng deremot klandrade och ätergätt; att FldeiCvmmisier diifwlk med ffuld belastade, emedan Allmänheten ej kändt egendomens natur, ja! jemwäl ock blifwit rent af bortjälde, dä antingen pretendenterna dertill warit barn eller sä länawäga borta att de ej falt kunskap derom, flera sadane exempel finnes.
De äro vande vid en tarflig utfodring hemma på rotarne, och äro derföre belåtna med hvad kronan i fält består dem. Jag får på grund häraf yrka afslag å Betänlct. Hr af Klint, Erik Magnus: Då jag inom Utsk:t icke bestridt dess nu föredragna förslag, anser jag det vara min pligt, att med några ord bemöta de anmärkningar, sorn nu emot detsamma blifvit gjorda. Jag delar fullkomligt de omdömen, som blifvit fällda om Smålands husarregemente, och ingen inom Utsk:t har någonsin förnekat den vackra historia, detta regem:te eger. Men detta är en sak för sig, som i närvarande stund icke kan komma i fråga. Lika litet tror jag att det är skäl att tala om minnena, ulan vi måste afhandla frågan, sådan den är. Mycket riktigt har en af de föregående talarne yttrat, att han tror, att någonting ligger mellan raderna. Frågan är icke så enkel, som den vid lörsta påseendet kan synas. Det är eder alla, Mina Hrr, bekant, att förslag om regementets afsittande vid flera riksdagar blifvit väckta, och ärendet har till och med varit föremål för en underdånig skrifvelse till K. M. vid en riksdag. Nu återkommer motionen vid denna riksdag och har blifvit föredragen i Ekon.-Utsk:t. Större delen af Utsk:ts ledamöter har gillat den. För dem var det icke obekant, att ett förslag i enahanda syftning som detta, ehuru på olika grunder, var föremål för regeringens pröfning; de hade till och med läst detta förslag så noga, att de kände hvarje detalj deri. I uppgörandet af detta förslag hade äfven jag deltagit. När nu frågan, hvilken jag helst önskat aldrig blifvit af enskild motionär väckt, förekom i Utsk:t, hemställer jag, om det, under ofvanuppgilna förhållanden, hade varit rätt välbetänkt, om Utsk:t kommit till något annat resultat, än det förev:de. Man har sagt, att det icke skulle vara lämpligt för R. St:r att beträda de gränser, som endast K. M. har rätt att beträda. Häri instämmer äfven jag, men Utsk:t har, enligt min uppfattning, icke föreslagit R.
Skepp af hvilken öfvermakt som hälst blifvit tagne uti öppna sjön, än att Styrelsen af hotet skulle tvingas, att på en gång ådagalägga en oförlåtlig okunnighet om Europeiska Politikens tillstånd, och sin egen svaghet i förmåga att handla sjelfständigt i en sak, som ej var i minsta motsägelse med de antagna och stadgade begreppen om enskild, om allmän, och om Folkrätt. Den ena lasten är den andras moder, det ena felsteget är ofta blott en följd utaf ett föregående; svaghetens illa förstådda utväg har ej sällan varit sveket, och jag frågar, huru mången tänkare i Sverige, eller annorstädes, varit vilseförd af den oundertecknade officiella Artikel, hvilken för Svenska Folket framställde en helt annan orsak till handelns återgång, än den verkeliga, och hvilken tänkande varelse kände ej förtrytelse, då Rikets anseende och värdighet nyttjades såsom omslag till den åt Michaelson & Benedicks, .i anseende till Handelns återgång, beviljade plumpa ärsättning, som, i stället att vittna om Rikets anseende och värdighet, på det mäst ojäfaktiga sätt på en gårig ådagalade Rådgifvarnes bristande skicklighet och svaghet i anseende lill politiska beräkningar. Jag 9* Den 14 Maji. finnér uti Utskottets Utlåtande icke något spår till efterfrågan om den Akt, på hvilken återgången utaf handeln grundar sig; jag finner uti Utskottets Utlåtande ingen anledning till tvifvel, att ersättningen till Michaelson & Benedicks icke ägt någon annan orsak, än Rikets anseende och värdighet; jag finner hos Utskottet ingen betänklighet vid Styrelsens användande af dessa uttryck, som, uti ett väl ordnadt lagbundet samhälle, aldrig borde kunna ansvarslöst missbrukas; jag saknar alla dessa föregående undersökningar, då jag förvånad, att uti min väg ej hafva funnit dem, träffar Utskottets förslag, alt utan omsvep afskrifva den af Utskottet antydda mindre betydliga förlusten af 211,000 R:dr.