Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I den nådiga Proposition, som Kongl. Majit vid sistlidne riksdag aflat till Rikets då församlade Ständer angående samma ämne, hvarom fråga nu är, fästade Kongl. Majit uppmärksamheten derpå, att Rikets Ständers Bank, som vid slutet af år 1858 egde en kapitalförmögenhet utöfver skulder och förbindelser af 23,217,000 Ridr, redan då lemnade den fullkomligaste säkerhet för sin förmåga att, i händelse af utredning, uppfylla alla sina förbindelser; men att en särskild synnerlig uppmärksamhet måste egnas åt de medel, som Banken egde till sitt förfogande för att under alla omständigheter kunna fullgöra sitt åliggande sorn sedelutgifvande bank, eller skyldigheten att alltid vid anfordran inlösa sina sedlar med silfver. För att bereda Bauken en ökad tillgång på dylika medel, föreslog derföre Kongl. Majit, att den summa, som Banken då kunde komma att lemna till jernvägsbyggnader, skulle utgå under form af lån, och att Riksgälds-kontoret skulle i utbyte mot penningar till Banken lemna statsobligationer. I öfverensstämmelse med detta förslag beslöto ock Rikets Ständer, att Banken skulle af sin räntevinst lemna 4,000,000 Ridr emot svenska på utländskt mynt ställda räntebärande statsobligationer. I händelse de medel, hvilka Banken sålunda erhållit till förstärkande af metalliska kassan vid förekommande behof ännu vore för ändamålet otillräckliga, så borde enahanda åtgärd äfven nu vidtagas; men i annat fall vore densamma icke allenast öfverflödig, utan ock olämplig. Det anses i allmänhet, att sedelutgifvande banker, under vanliga förhållanden, och såvida ej den i rörelse cirkulerande sedelmassan öfverstiger rörelsens verkliga behof, äro, i afseende på sin vexlingsförmåga, betryggade, om deras metalliska kassa uppgår till omkring 40 procent af den utelöpande sedelstocken.
Jag bör likväl erinra, att då Herr Grefven och LandtMarskalken, emot min öfvertygelse, ansett sig icke kunna framställa proposition till vidtagande af samma åtgärd, som PresteStåndet, återstår ej annat än att derom inhämta Ståndets tanka, och alt sedan Ståndet, såsom jag förmodar, förklarat sig icke yrka proposition, öfvergå till de följande i Utskottens Memorial förekommande punkter; ty något nytt Memorial från Utskotten, i anledning af PresteStåndets beslut, har man icke att förvänta, utan i likhet med hvad sorn brukas i Förstärkta StatsUtskottet, komma endast de ifrån RiksStånden erhåll ne Protocollsutdragen att uppläsas i Förstärkta Statsoch BancoUtskot* tet, samt den första voteringsproposilionen att uteslutas, till följd af PresteStåndets be* slut, Herr Ribbing: För min del finnér jag det vara orätt, att fästa så mycket afseende vid en fråga, sorn ändock i hufvudsaken mäste ogillas, alt den ånyo lägges på bor-; det. Jag anhåller derföre, och på det vi icke må återfå en ny lika lång discussion, att öfverläggningen nu måtte fortgå, och saken afgöras, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då Utskottens förevarande Memorial kunde, på sätt Hans Excellence förut anfört, behandlas såsom Den 17 December e. m. io3 vöre det för andra gången inkommit, mötte visserligen icke något hinder för uppskof med pröfningen af förevarande punkt; men Hans Excellence hemställde, om något egentligt ändamål dermed kunde vinnas. Herr Hjerta: Jag tror för min del, att Utskotten, efter inhämtad underrättelse om PresteStåndets beslut, skola inse nödvändigheten att inkomma med ett ivytt jemkningsförslag; och detta är orsaken, hvarföre jag ytterligare begär frågan på bordet. Herr von Hartmansdorff:
Grefvinnan Fredrika var m y c k e t stött på h o n o m: » Man k o m m e r som ett yrväder o c h reser, utan att säga adjö, det är också manererl Hägersköld blir konstigare dag för dag. » Och h o n ville alls inte höra på, när A g n e t a skulle till att framföra farbror Hägerskölds hälsning o c h ursäkt. » Jag tycker hvad jag tycker i alla fall, » sade hon. börjar bli gammal. » Sedan nämnde h o n ej hans namn den dagen. MAMSELL JUSTINA. Några dagar senare k o m det ett bref från Gustaf, hvari han skref att han vore lycklig att kunna meddela sin älskade mamma, att hennes aktier v o r o sålda till ett betydligt h ö g r e pris, än det h o n själf gifvit. » Nu skall Hägersköld bli flat, » myste hennes nåd, i det h o n lade ner brefvet. » » Jag är säker på, att han blir m y c k e t glad, o m du skrifver till h o n o m o c h talar o m för h o n o m, hur glad du är. » » Det är inte så säkert det, lilla vän. Kanske blir det tvärtom. H a n är en sådan envising, att han n o g blir förargad öfver, att han inte fick rätt i, att det var oförsiktigt af mig att placera mina pengar i Gustafs företag. Som o m j a g inte vet hvad jag g ö r! Nej, förargad blir han, du känner h o n o m inte, min lilla vän, så bra s o m jag. M e n jag skrifver väl i alla fall, o m inte för annat så för att reta h o n o m med, att när mina patiencer gå ut, så slår alltid det in, s o m jag tänker på. M a n kan inte beständigt tiga o c h låta udda vara jämnt. » » Får jag kyssa dig, svärmor, du är så söt, där du sitter o c h retar u p p dig. » » Men du är också glad, Agneta. Ser man p å! Jag har riktigt varit stött på dig, för att du inte haft intresse för den här saken. Jaså, jag skall skrifva nu genast?
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att då ConstitutionsUtskottet tillstyrkt Indragningsmagtens upphäfvande, syntes frågan derom, i egenskap af anmärkning mot Utskotles Förslag, icke lämpeligen kunna äga rum; och enär alltså endast frågorne örn Borgen och Jury erfordrade Ridderskapets och Adelns pröfning och afgörande, finge Hans Excellence hemställa, antingen Ridderskapet och Adeln önskade att dessa frågor borde håda på en gång, eller serskilt hvar för sig till afgörande företagas. Grefve Frölich: Ehuru jag för egen del icke ser någon våda i att slå punkterna tillsammans, kan jag dock icke annat än gifva vika för de skäl Grefve von Schwerin anfört, och yrkar proposition på hvarje fråga serskilt. 88 Den 27 Januarii f. m. Herr von Hartmansdorff: Då jag för min del yttrade, att jag icke ansåg indragningsmagten böra försvinna så länge Juryn icke är bättre inrättad, bar jag följaktligen gjort denna anmärkning emot ConstilulionsUtskotlets Memorial, sådant det är för närvarande. På sådan grund vågar jag anhålla om proposition samfäldt. Erfarenheten har tillräckligen visat, alt oaktadt Ridderskapet och Adeln beslöt företaga punkterna serskildt, hafva likväl alla tre från början till slut varit föremål för samfäldt öfverläggning. Då ser jag ock intet skäl, hvarföre man skall skilja dem vid beslutet. Jagskall dock icke besvära Ridderskapet och Adeln med votering om någon contra-proposition för min mening, ty jag tror att min röst betyder ganska ringa, helst jag förmodar, att antingen förslaget lägges på bordet eller icke, det ändå blir förkastadt vid nästa Riksdag. Herr Cederschjöld: Jag instämmer deruti, att båda anmärkningarue rörande Borgen och Domstolen, må på en gång afgöras. De äga ett så nära samband, att de böra stå eller falla tillsammans. Herr Hjerta: Det är verkligen oförväntadt för mig, att höra Herr von Hartmansdorff yrka proposition om Indragningsmaktens bibehållande.
Då, såsom ersättning för den förlust, Registratorerne i Kongl. Landtförsvarsoch Civil-Departementens Expeditioner fått vidkännas genom - 303 minskade inkomster af charta sigillata-provision, blifvit under åren 1844 och 1845 anordnade, till den förre 200 R:dr och till den sednare 400 R:dr, hafva Revisorerne i afseende härpå åberopat hvad 1845 års Revisions-berättelse i enahanda ämne innehåller; i anledning hvaraf Stats-Kontoret icke har något att tillägga sitt i denna fråga afgifna underdåniga yttrande vid 1845 års Revisions-berättelse, §. 11- Revisorerne hafva i denna §. förmält sig af räkenskaperna inliemtat, att L. W. Brandenburg, som blifvit elen 8 November 1844 utnämnd till Ingeniör vid General-Landtmäteri-Kontoret, uppburit lön i denna egenskap år 1845, fastän han, såsom Stads-Ingeniör i Götheborg och derstädes bosatt, icke kunnat förrätta den befattning, hvarför lön åtnjutits; och ehuruväl uppgifvet och styrkt blifvit, att annan person, som af Öfver-Direktören för Landtmäteriet förordnats till vikarie för Brandenburg, af denne uppburit en emot hela lönen svarande ersättning, hafva Revisorerne dock trott sig icke böra underlåta att förhållandet hos Rikets Ständer anmäla, då ett dylikt förfarande icke ägde stöd af författningarne samt skulle, om det längre fortsattes, kunna hafva till följd, dels att Brandenburg, utan att vara i effectiv tjenst, omsider blefve berättigad till pension af Stats-verket, dels att yngre tjenstemän utestängdes från befordran.
Riksföreståndare» mätte utse til landets trygghet och förswar. Jag är sä mycket mer angelägen om, at detta ämne kommer til Mskottets öfwerläggning, som det är den fastaste grundpelare för wärt Fosterlands framtida wälfärd och Folkets bcständ; ja, den säkraste borgen för det sublima och sinnrika ivalspräk: vittus > l>puli suprema Mx L8to, hwilket der i främsta rummet päwärtRiddarehtts, kröner den Zttts sköldemärke, hwars Stamfader, l, gjort stt namn odödligt, dä han ryckte spiran urTyrannenshand och förwärfwadeSwenffaFolket en lagbundenfrihet, och hwars sistaÄttelägg i wärt land, Xul, hos efterwerlden stal göra stt namn likasä älffadt och förgudadt,dä han nu ätergifwcr ät samma Swensta Folk en genom flere tidskiften och olyckor förlorad, men Ost altiv lika dyrbar som älskad statt. Begärdes af Åtskilliga pä bordet. Friherre Kurck, yttrade, at bans Dietzman ej kunde läggas pä bordet, när han ej deröfwer hade begärt ventilation. Herr H2 Den ig Maj. HerrkLi-onochdandtmarskalken. Som . Friherre kurck. för sit l)tcc^,nsn begärt reiniss til Ooii8titucion8 Utstottct, sä torde detsamma kunna sedermera dit bämvisas i sammanhang med flere andra redan uplästa, eller som komma at upläsas. Friherre 8ts<-l von lckolgtein, Lorfits I^uävi-P, anmodade Riddarbus-Fisealen, at för hans räkning upläsa följande anförande til tcko tOLollet: Sedan Riksens Ständer stridit dertil, at upsäga Konungen tro och lydnad, lärer intet twifwelsmäl äga rum, det ju grundlagen är uphafwcn, och Folket genom sine a-prt-gem-iEi , Riksens Ständer, nu mera innehafware af högsta makten.
R:dr till »skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter» och till stöd för denna framställning åberopat ett af Chefen för nämnda Departement afgifvet, den nådiga Propositionen bilagdt underdånigt memorial, deruti, bland annat, i afseende å redovisningen af samtliga Departementet genom bidrag från såväl Sverige som Norrige tillhörande medel, Departements-chefen hemställt att sedan räkenskaperna för året blifvit afslutade och inför Kongl. Maj :t anmälde, desamma, med undantag af dem, som anginge reseoch kurirkostnnder, expektanslöner och tillfälliga uppdrag, telegrafporto och hemliga utgifter, finge aflemnas till granskning i Kongl, Kammarrätten, äfvensom i afskrift, dock ulan bifogade verifikationer, öfversändas till Kongl. Norska regeringens Revisions-departement, för att derefter delgifvas Rikets Ständers Revisorer samt Norska Statsrevisionen; så hafva Rikets Ständer bifallit den nådiga framställningen, hvad anginge anslagets belopp och dispositionen af medlen, men deremot, ehuru dithörande frågor, enligt hvad Stats-Utskottets i ämnet afgifna betänkande gåfve vid handen, blifvit med noggrannhet pröfvade icke meddelat något särskildt yttrande beträffande Departemenls-chefens ofvanberörda förslag, angående sättet för medlens redovisning; och enär Revisorerne funnit giltig anledning saknas till antagande, att ifrågavarande anslag finge redovisas i annan ordning än den, som för allmänna medel stadgad är, hafva Revisorerne å detta förhållande fästat uppmärksamhet. Då af Kongl. Maj:ts vid innevarande riksmöte aflåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof inhemtas, att Kongl. Majit funnit skäligt föreskrifva att de i Ulrikes-departementets räkenskaper uppförda expektanslöner, godtgörelser för tillfälliga uppdrag, reseoch kurirkostnader samt beskickningarnes extra utgifter från och med nästkommande år skola underkastas de allmänt gällande grunder för statsmedels redovisning, dock under förutsättning att behöriga qvittenser af de personer, hvilka från Utrikes-departementets
Jag kan derföre ej annat än tillstyrka akt Kongsgärdarne L man de blifwa ledige mätte ester förekommande omständigheter styckas och förMas. Men sätter huru detta senare stall ste är äler en wida swärare och mera granlaga fräga. Hwad Herr Archiater» von LcliultLonKeim i detta afseende föreslagit stall wisterligen gifwa Staren den största ärliga inkomst af desta Lagenheter; men jag hemställer om i afseende pä köparens säkerhet och pä förhällander med de oliku Hemmanens natur det more rätt försigtigt att tillskapa ett nytt flags Hemman som i kraft af serskilt» afhanvlingar ägde särskilta inlresten och särskilta onera och rättigheter. För köpares säkerhet tror jag der wara lika litet förmånligt som kan hända i längden föga öfwerensstämmande med Statens inneste. Dä nuwarande Kongsgärdar äro till sina delar af olika natur, blir alltid frägan huruwida de wid en styckning och sörsa jning stola behälla den, huru de pä en gang skulle kunna äga Säteri - frihet och utgöra Grund - ränta som KronoSkatte Herr - I4Z4 kDen 27 Zebruartt. Herr Grefwe» och Landtmarskalken upkom och intog sitt stalie. Herr von Leultsenkerm. Det är en wigtig fräga, den en ward Ledamot Herr Grefwe körner wäckt af hwad natur sädane Kongsgärds - ska'iehemman skulle blifwa. De oenigheter som upstigit i anseende till Säteri och Frälsejord, skulle synas söran» leda till att nystnämde egendomar borde blifwa af manlige Kronoskatte-Hemmans egenskap; men derwid förefaller den betänklighee att i wista Höfdingedöme» finnas flere Kongsgärdar och i den Norra delen af Swerige ej någon enda sadan. Om således Skattebönder pä nägra ställen wunne biträds och lisa wid Soldathällning, skjUttSfärder m. m. sä blefwe tyngden pä Skattdragare» i andra orter oförändrad.
Den enda garanti, som Landtförsvars-komiténs förslag erbjuder, synes bestå deri att i vissa frågor Chcferne icke skulle ega ensam beslutanderätt, utan att dessa mål skulle behandlas kollegialt; men då det lärer blifva mera än svårt att, med anledning af Komiténs förslag, uppdraga gränsen mellan dessa ärenden och dem, der beslutanderätt skulle tillkomma chefen, synes denna organisation strida mot alla i theori grundade eller af erfarenhet angifna reglor för en ändamålsenlig samverkan mellan förmän och lydande och dessutom endast vara egnad att framkalla ökade svårigheter vid ärendenas behandling Någon garanti mot missbruk af den Militär-cheferne i de flesta fall förbehållna beslutanderätt erbjuder den i allt fall icke. Den utaf Landtförsvars-komitén åberopade, från det utaf särskilda Utskottet vid 1823 års riksdag afgifna betänkande, hemtade grundsats att verkställighetsåtgärder böra öfverlemnas åt en person, under egen ansvarighet, utgör endast en underordnad del af en än allmännare grundsats, som afser att skilja mellan styrelse och förvaltning, och att ovilkorligen lemna den förra åt, ett flertal samt att i afseende på den sednare anordna den myndighet, åt hvilken bestyret dermed uppdrages, antingen med ett flertal lika berättigade ledamöter, eller med en ensam beslutande chef, allt efter som förvaltningen hufvudsakligen beror af tillämpningen antingen af allmänna författningar, eller mera uteslutande af särskildt gifna föreskrifter. Det är endast för sistnämnda fall, som först omförinälda grundsats synes ega full tillämplighet, och med denna inskränkning, torde den ock vid organisationen af Armé-förvaliningen böra vinna erkännande. Huru vidsträckt tillämpning man än må vilja gifva åt nyssberörda grundsats, så torde likväl icke ensamt på denna kunna byggas ett förslag för ombildning af Armé-förvaltningen. Denna må ordnas huru som helst, så utgör den dock icke en fristående inrättning, utan samband med öfriga administrativa verk och inrättningar. Tvärtom är den och måste förblifva en integrerande del af Statsförvaltningen.
Det bär hans egna drag, emedan det gudomliga icke kan försinnligas annorledes än som menskligt ... emedan det gudomliga är inneboende i det menskliga, är just den inre menniskan, som genom kamp och strider skall utvecklas. Anden ser sig sjelf, skådar sig och gripes af oändlig smärta och oändlig glädje, ty han upptäcker huru hög hans bestämmelse är, huru fullkomlig han kunde och borde vara. Idealet är honom så nära, men ändå ofattligt; han möter verklighetens kalla bölja, när han vill kyssa och famna det. Han finner det icke, förrän den himmelska trånaden förtärt all jordiskt i hans väsen. Då eger han det – hos Gud. Han är borta – hos honom – och dryaderna, som samla sig att klaga kring den döde, finna icke honom, utan en blomma, symbolen af hans återvunna oskuld. Hermiones röst var böjlig och välklingande; intrycket af densamma förhöjdes genom den så sällsynta, men så ljufliga harmonien af lugn och värma. Tankarnes anstormande mängd, fantasiens ökade kraft, hjertats lifligare slag hade icke påskyndat ordens gång; de utvecklades, såsom en gyllene kedja, länk för länk, inför de lyssnande väninnorna. Hon var hänförande i denna stund, filosofens dotter; allvaret hvilade på hennes panna, själens hänförelse tände en högre andligare glans i de tankfulla ögonen, och göt en purpur, lik aftonrodnadens återsken på ett isfält, öfver de rundade, men bleka kinderna; hennes mun smålog, hennes åtbörder voro lugna som hennes ord, den ädlaste blygsamhet förmälde sig med den omedvetna högheten och värdigheten i hennes herrligt formade gestalt, af hvilken den antika drägt, hon bar, var ett kyskt, förklingande eko. När hon slutat, var det tyst öfver gården. Alkmene hade aflägsnat sig, fåglarne hade upphört att sjunga, endast springbrunnen sorlade som vanligt. Men tystnaden bröts af en obekant röst. Främlingen i den grofva filosofmanteln stod framför de unga qvinnorna. TIONDE KAPITLET. Filosofens hem. (Forts.) De sågo hans åldriga, fårade anlete och hörde honom säga:
Amerika 345.(i00 r:dr Sv. b:co; i Frankrike 1,430,000 r:dr, Tyskland 540,000; Belgien 1,232,640; England 2,235,456; i Norge (calculat.-vis) 886,154 och i Sverige (calculat.-vis) 405,000 r:dr b:co. Inkomster af Jernvägar : I England : Samtlige jernvägar gifva: J :del någon vinst (deribl. endast 4 linier en betydande, såsom Slockton-Durlington 15 proc., London-Birmingham öfver 11 proc., Grand-junction och LiverpoolManchester hvarde cirka 10 proc.); J:del häller sig på 3 ä 4 proc. ränta, men återstående hälft af samlejiga dessa vägar gifva förlust och aktierne hade sisth år nedgått (ill 80, 60, ja mänga till 40 eller 20 proc. af kapitalvärdet. London—Green\vich’s stå på 8 proc. i kapitalvärde och London-Blackwalls-akticrne egde intet värde sisth år. Amerikas jernvägar äro de fördelaktigaste, hvartill bidrager lika mycket ilen billiga anläggningskostnaden sorn oerhörda varutransporten. 1 förra afseendel har bidragit den ringa kostnaden för jordens inköp (ofta flere mils sträckning för 4—5 dollars i expropriation); största sparsamhet i anläggningen, undvikande af all lyx: enkla banor, lerrainens fördelaktiga och på mils längd ofta vågjemna beskaffenhet, m. m. s. Vinsten är i allmänhet 6, 7 ä 8 äfven 10 proc. och undantagsvis t. o. m. 20 å 30 proc. Frankrike: Pä de är 1849 till allmän trafik uplåtna samteliga jernvägar, upg:de till en längd af 300 Sv. mil., var Ärtttfo-inkomsten per Sv. mil 140,000 r:dr b:co hvaraf minst hälften stundom 62 proc. afgår till underhåll och vård. Tyskland:
Dessa räkenskaper hafva för revisions-året utan anmärkning blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten; och inhemtas deraf följande: a) Byggnader och reparationer i Stockholm. Debet. Balans från år 1856: Uppbörd: Credit: Utgifter: Arfvoden och traktamenten 1,510: 40. Balans till år 1858: Kontant behållning 8,710: — 11. Summa 46,106: 38. 3. b) Byggnader och reparationer i laudsorterun, Debet Balans från år 1856: Tillgångar Uppbörd: Stats-anslag 44,233: 16. Balans till år 1858: Skuld. Skuld Credit. Balans från år 1856: Utgifter: Till byggnader och reparationer 85,822: 21. 2. » Styrelsen öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket, för underhåll af fängelse-byggnaderna, 4,000; Balans till år 1858: Balans från år 1856: Tillgångar - Uppbörd: Transport: 129,105: 18. — Balans till år 1858: Summa 131,523: 18. — Credit. Balans från år 1856: Utgifter: Till inköp af materialier 70,067: 31. — För verkställda murare-arbeten 37,991: 42. Balans till år 1858 : Summa 131,523: 18. d) Anslaget till utvidgande af Kungl. Skogs-iiistitntets lokal. Debet. Uppbörd: Anslag af Skogsplanterings-kassans medel 23,495: 16. Credi t. Utgifter: För diverse byggnads-arbeten m. m 23,495: 16. Någon erinran vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne icke förekommit. Kongl, hrigs-kol!(‘ginni. Krigs-kollegii räkenskaper, hvilka för revisionsåret, såsom förut, blifvit förda enligt det formulär, Kongl. Majt under den 26 Oktober 1850 medgifvit
Jag möler de inkast, som härvid göras i afseende å inverkningarne häraf på den lägre t jenstemannapersotialens resor vid förrättningar, torpsyner och mera dylikt; men ingenting är lättare än afhjelpandet af dessa svårigheter, då allmogen i utbyte mot det nuvar. skjutsbesväret ganska säkert skulle åtaga sig, att, mot nuvar. skjutslega, gård emellan fortskaffa personer, som vore inom sjelfva orten stadde i så beskaffade embetsresor, och vore det ingalunda någon omöjlighet att härvid stadga conlroller emot missbruket: och torde härvid äfven kunna tilläggas, att sådana frivilliga fortskaffningsbiträden, till ganska betydlig del, af allmogen lemnäs i alla fall. Hvad kronoskjutsen vidkommer, så skadar det ingalunda, 0111 äfven den blef mycket dyr, då det är troligt, att missbruken derigenom blefvo mindre, och att marche force'e med kronoskjuts, för sådane ändamål som några soldaters fortskaffande till en Drotlningholms-bataljon, icke förordnades, utan afseende på möjliglieterne att, genom ångbåtsfarten, spara allmogen skjutsningsbesväret, utan allt betraktande af tidens mera eller mindre lämplighet till jordbrukarens egna angelägna göromål. Att kungsskjutsen fördyrades, vore i min tanka icke heller något särdeles ondt, när det för mig velat visa sig, att det erforderliga hästantalet vid de flesta tillfällen varit vida större, än det i min tanka egentligen borde behöfvas, vid jemförelsen med andra Regenters resor, så väl inom, som utom deras egna länder.
Höghet Kronprinsen var tillstädes. ”Närvarande: ”Hans Excellence Justitiat Stats-Ministern Herr ”Grefve Gyllenborg. ”Hans Excellence Stats - Ministera för Utrikes ”Arenderne Herr Grefve von Engeström. ”Stats-Råden, Hans Excellence Herr Grefve ”Rosenblad. ”Hans Excellence Herr Friherre Fleming. ”Hans Excellence Herr Friherre Lagerbring. ”Herr Friherre Cederström. ”Herr Friherre Skjöldebrand. ”Grefve Mörner.' ”Undertecknad Hof-CantzIerJ ”Undertecknad Hof-Cantzler uppläste ett, pa. ”Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, författadt un-. Stats-Utskottets Bettini anden. "derdånigt Förslag' till Kongl. Majsts Nådiga ['Skrifvelse tiil Riksens Ständers Stats-Utskott, i "anledning af Hans Majits Högstsalige Herr Fanders Nådiga Proposition af den 23 Hecerr.her U1817, hvilket, sådant det vid detta Protocoll "finnes bilagdt, af Kongl. Majit i Nåder gilla* 9’des| Och skulle, af undertecknad Hof-Cantäler 5’contrasignerad, Riksens Ständers Stats-Utskott »'tillställas. ’’Stats-Rådets samtlige Ledamöter uttrykte "Deras vördnadsfnlla och underdåniga tacksamhet öfver detta icke oväntade, men lika dyr. "bara, prof af Kongl, Majtts tänkesätt’'. In fidem rQ. af Wetterstedt’', "Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse till Riksens "Ständers Stats - Utskott , i anledning a£ ”Hans Majits Högsalige Herr Faders Nå* ’’diga Proposition af den 23 December "1817; Gifven Stockholms Slott den 24 "Februarji 2818. ”Kongl. Majit härj med liflig tillfredsställelse, inhämtat ett nytt prof af Dess Högsal i.