Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har visserligen talat mycket om de faror, som skulle åtfölja en sådan anordning, men då denna lagstiftningsform gäller för de bestämmelser, som angå allt hvad som eljest är oss kärast och dyrbarast, allt hvarpå lif, ära och gods bero, så förefaller det mig besynnerligt, att man icke skulle kunna våga till densamma öfverlemna en hop underordnade frågor om tryckfrihetens utöfvande, af hvilka en stor del angå rätt obetydliga ämnen, såsom tillståndsbevis, namnsedlar, bokhandeln, qvarstad, böter o. s. v. Men för dem som emellertid frukta, att häruti skulle ligga någon våda för sjelfva hufvudsaken, eller att hastiga, opåtänkta ändringar och ingrepp i tryckfriheten sålunda allt för lätt skulle kunna tillvägabringas, vill jag påminna om en omständighet, som, enl. mitt omdöme, bör anses såsom väsendtligen betryggande i detta hänseende, och som ej äger rum i fråga om grundlagsändringars behandling, nemi. att ang:de hvarje förslag till ändring i den sålunda öfverflyttade tryckfrihetslagen, skulle landets högsta juridiska myndighet först höras, och att således icke något i denna väg kunde komma att framställas, utan att förut hafva blifvit af Högsta Domstolen granskadt. På grund af allt detta vill det synas mig, som om någon giltig anledning till farhåga verkligen icke skulle finnas, utan att man bort anse sjelfva tryckfriheten vara genom förslaget tillräckligen betryggad, såsom den ock i grundlagen fortfarande skulle blifva Svenska folket tillförsäkrad. Det är möjligt att detta hade kunnat uttryckas ännu bättre och fullständigare än som skett, och en talare har härom yttrat åtskilligt; men om Regeringen i detta afseende också skulle hafva begått något misstag, nå väl! så är det väl menskligt att misstaga sig. Jag bör dock säga, att innan det förevaride förslaget, sådant det nu befinnes, blef upsatt och framlagdt, inhemtades derom tankar och yttranden af personer, hvilkas omdömesförmåga man borde värdera, och resultatet häraf var, att alla dessa personer, så vidt jag vet, åtminstone den tiden, ansågo sjelfva tryckfriheten, såsom medborgerlig rättighet, vara betryggad genom de föreskrifter, som finnas intagna i det nu så klandrade förslaget.
Jag vände mig då till en man, väl känd äfven i vårt land sedan den tid, han förestod Stockholms reformerta församling, Hr Pastor Kraimbuhl, af hvilken, såsom sjelf stående utom den Lutherska kyrkan, jag hade att vänta ett fullt oparliskt svar. Jag fick tyvärr detta svar utan någon betänketid, detta nemligen: nej, absolut nej. I den riktningen har religionsfriheten icke det aldra ringaste verkat. Af andra personer, som jag vidare tillsporde i ämnet, fick jag äfven det nedslående svar, att liknöjdheten i andliga ämnen var så stor, att rätt många föräldrar ej taga det mera till sinnes, om ett barn, t ex. en dotter, öfvergick från den Evangeliskt-Lutherska kyrkan till en främmande sekt, såsom den s. k. nykyrkan eller den baptistiska, ja t. o. m. till den ohyggliga, snart sagdt mer än hedniska mormonläran, än om hon valde hvilket verldsligt yrke som helst, det af symamsell eller något dylikt. Detta visar åtminstone efter min åsigt, att det andliga tillståndet der i landet < j förtjenar att framställas såsom något exempel värdt att efterfölja. Hvad angår Norge, så vore jag beredd att medgifva, att jag i afseende derpå begått ett misstag, emedan det är sannt, att ingen revolution der föregick förändringen, men lyckligtvis för mig har en ganska god auktoritet i afton anfört, att när man sammanställer de lagar, som i Norge finnas, med den nu föreslagna, friheten der icke blir större än här. Beträffande Österrike, så förundrar det mig, att den värde ledamoten glömt hvad de allmänna tidningarne från Tyskland omnämnt, att då den religiösa frihet för protestanterne, som talaren anförde, genom ltegeringen förkunnades för några månader sedan, den möttes med det mest enstämmiga motstånd af alla protestantiska församlingar i landet. Orsaken dertill finnes utredd i ett Marshäfte för innevarande år af Revue des deux Mondes. Der säges, att Österrikes finanser icke kunna upphjclpas på annat sätt, än att genom återgifvande till en viss grad af kommunal och religiös frihet åt de olika folkslag, som lyda under denna monarki, få dem mera medgörlig» i skatteväg.
Herr LerZenlliöIä anmälte sig och anförde, att uti det betänkande fran Riddarhus-Utskottet, som sistledne Lördag afgjordes, warit hemställt, att Riddarhusets a:ne ordinarie Camzlister matte anses berättigade att ivid Riksdagarna räknas, i afseende pä arfwodena, bland de 4 under Riksdagarne biträdande Canlzlisteine, som, enligt Riksdags-ordningens stadgande, undfä arfwoden af staksmedlen; att han sedermera af protocolls-utdraget funnit huruledes wäl är beslutit, akt frägin om ett lika arfwodes belopp för bemalte ordinarie Cantzlister som för Riksdags - Camzlisterne mä kunua pä serskilt pröfning wid annan RiksdaZ ankomma, men ej något om de ordinaries företräde till arfwoden nf staksmedlen. hwilkct af Herr kerZenlkölä blifwit yrkadt. Han anhöll alitsa nu om den proposition, atl denna fräga äfwen mätte, i sammanhang med den förra, kunna till pröfning wid nästkommande Riksdag upkagas. Herr L^IIcnram, Friherre 5>illverlK.öI6, >iil8, och Herr kotblieb, Larl i^reäric, med stere förklarade pa häremot. Herr käblman, Olto ?re6r>c, yttrade, att om han ej origtigt fat at Herr Ler§ei,lköI6s me. ning, more hans önskan den, att prolocolls-utdra get - 766 Den r? Augusti. ger ej mätte anses lagga hinder i wägen för deM na frägas upragande lill pröfning. Herr Landt-Narffalken förklarade, att dek i prolvcollsutdragec innemttade beflnk icke wore Derföre hinderlig?.
S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsoch Banco-Utskottens den 21 dennes på bordet lagde Utlåtande, I\:o 60, i anledning af väckt fråga, om förändring uti föreskrifterne, rörande uppsigten och controlen öfver vården af Götha Canal-Verk. S. D. Då nu å nyo föredrogs Statsoch Banco-Utskottens Memorial, N:o 5g, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 5i, i fråga om förändring i vissa delar af Bankens Grund-fonds-obiigationer, m. m., fann Ridderskapet och Adeln för godt alt vid de öfrige 3,-ne Stånden* fattade beslut låta bero. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 2 t dennes på bordet lagde Memorial, JV:o 45 r, med anmälan af Riks-Ståndens fattade olika beslut, i fråga om en årlig nådegåfva till förre t. f. Öfver-Comjnissarien vid General-Åssistance-Contoret, P. J. Åhman, blef den uti Memorialet föreslagne voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkänd. S. D. Lad es till liandlingarne Stats-Utskottets den 21 dennes på bordet lagde Memorial: N:o 449» 1 anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 427? N:o 4^2, med anmälan om emottagande af Kongl. Mapts Nådiga Skrifvelse, om handels-stäflningen i Colonien S:t Barthelemy, de deraf beroende inkomster 111. m. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet en denne dag gjord anmälan af Riddarhus-Secreteraren, angående vården emellan Riksdagarna af Utskottens handlingar och inventarii-persedlar, tillika med ett, i anledning deraf, afgifvet yttrande af Grefve Horn, C. F. Bjht sill iT. St.
Skulle, emot förmodan, någon församling finnas, inom hvilken kronohemman icke vore att tillgå, borde densamma få sig anvisadt antingen motsvarande kontant stats-anslag, eller ock något i nästgränsande socken beläget hemman, hvilket kommunen, emot skyldighet att anskaffa en deremot svarande, för ofvan omförmälde ändamål tjenlig, lokal inom församlingen, egde att till den mestbjudande upplåta. Hvad sålunda blifvit föreslaget, har Utskottet tagit i öfvervägande; men då den af motionären ifrågaställda upplåtelsen af kronans jordegendomar skulle leda till en ganska betydlig förminskning i statens nuvarande inkomster, hvilken minskning åter borde ersättas medelst ökad bevillning, samt härtill kommer, att de hemman, hvilka till det af motionären framställda behof skulle vara att anvisa, bestå af kronohemman, antingen upplåtne under stadgad åborätt till innehafvarne samt deras efterkommande, eller ock såsom boställen anslagna till stater och korpser och således redan disponerade, hemställer Utskottet, att den väckta motionen måtte få förfalla. Stockholm den 17 Februari 1848. Slata-Vin kultets Utlåtande, N:o 72. H:© 7'i Ank. lill Exp.-Utsk. d. 18 Febr., kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående bidrag af Salpeterfonden för fyllande af tillfälliga Statsbehof. (I. A.) Uti den vid innevarande riksdag till Rikets Ständer aflåtne nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Majit gifvit Rikets Ständer tillkänna, det Kongl. Majit ansåge den så kallade salpeterfonden, hvilken vid 1846 års utgång egde en samlad kapital-behållning af närmare Sexhundratusen riksdaler, kunna utan olägenhet anlitas om ett bidrag af 300,000 ridr för tillfälliga statsbehof, under förutsättning och vilkor, att det å 4:de hufvudtiteln för salpeter-uppköp uppförde anslag fortfarande komme att oförminskadt utgå, så alt fondens inkomster blefve för utgifterna fullt tillräckliga.
Dessa verkligen ”politiska” skäl, vigtigare, efter min åsigt, än de som af Utskottet anförts för bibehållande af lösningsrätten till ”prestestommar och mensaler”, vigtigare derför att de afse bevarandet af Sveriges kärna, det urgamla bondestånd, som man tillskrifver äran af att vi, en liten nation, aldrig kufvats af eröfrarens svärd, men någon gång afgörande deltagit i Europas rådslag, — dessa skäl göra mig tveksam vid fråga om upphäfvandet af detta det jordbrukande ståndets måhända enda privilegium, hvilket rätt så väl kan försvaras som månget annat, och, såsom mig synes, vida bättre än de som Utskottet i sitt förslag bibehåller, till förmån för vissa stånd eller korporationer. Emellertid och då bördsrätten i dess nuvarande utsträckning obestridligen någon gång missbrukas, samt anledningarne alt antaga, icke kärlek till jorden, men egennyttiga beräkningar, vara motivet till bördsanspråks väckande, ökas, ju mera bördemannen är aflägsnad i skyldskap från säljaren; samt, i allt fall, genom inskränkning af bördemännens antal, vinnes, å ena sidan, att färre bördstvister komma att uppstå, och, å den andra, att köparen kan på förhand bereda sig bördemans afsägelse af hans anspråk, så anser jag mig böra ånyo framlägga mitt af Högvördiga Preste-Ståndet godkända och af åtskilliga talare inom Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet understödda förslag, som, af Lag-Utskottet vid sistlidne riksdag förordadt, jemväl då af Bonde-Ståndet godkändes, endast med den förändring, att, till undvikande af den anmärkta inkonseqvensen om att från börd utesluta syskons barn, dessa blifvit, likasom i Lag-kommittéens förslag, bibehållna bland bördemän. Jag vågar således vördsamt föreslå: att Rikets Ständer för deras del besluta att, med ändring af 1 § och 1 mom. 3 § af 6 Kapitlet Jorda-Balken och upphäfvande af Kongl. Resolutionen den 15 September 1756 berörde lagrum skola erhålla följande förändrade lydelse: 32 Lag-Utskottets Utlåtande M 49.
Följande rum, till hvilka hvarken expectanter eller sökande nu förefinnas, blifva derefter olillsatta, nemi.: i första classen rum, i andra classen § — , i fjerde classen J— ; hvaremot, för inflyttande på pensionsstaten af expectanter från i835, 1836, 1837, 1838 och 183g årens regleringar, äfvensom för de vid denna reglering till classificerande föreslagna sökande, ledighet saknas, nemi.: i tredje classen till rum , i femte classen till 1 — , i sjette classen till 66f — , i sjunde classen till 9 — ; 77 rum. Pensions-staten för enkor och barn efter underofficerare med vederlikar vid arméen och f. d. arméens flotta. De till denna pensionsstat, för hvilken årliga anslagssumman är bestämd till 6200 r:dr — Sedan alla å denna pensionsstat befintliga pensionsrummen sålunda äro upptagna, skulle för expectanter i i:sta classen från 1837, i838 och 1839 årens regleringar, samt i 2ta classen från i835, i836, 1837, 1838 och ,1839 årens regleringar, äfvensom för de vid denna reglering till classificerande i hegge classerna anmälda sökande, ytterligare pensionsrum erfordras: för esta classen /[Q, och för 2:dra classen 71 ■§. Rätteligen utdraget ur directionens öfver K. armeens pensionscassa und. betänk, till K. M. af d. 24 Febr. 1840, ang:de reglering för samma år med allm. pensionsstaterna för militär-, embetsoch tjenstemäns samt underofficerares med vederlikars enkor och harn, intygar ex officio E. bVesterlund. Bilaga Litt. B. iS33 ars Reglemente stadgar för närvarande: Den 7 Mars f. m. Tillgång i löstoch fast efter familjefadren, som utesluter familjen från pension. Summa.
Med anledning häraf och dä det icke låter sig med någon säkerhet beräkna till hvad belopp kostnaderne för Sveriges deltagande i förberörde exposition kunna uppgå och desamma icke ens lära blifva bestämda under Rikets Ständers sammanvaro, men någon ledning vid bedömandet torde kunna hemtas af erfarenheten vid sednaste allmänna exposition i London år 1862, för hvilken utgilterua uppgingo till 159,384 Riksdaler 18 öre, deraf likväl 20,000 Riksdaler utgjordes af understöd åt medellösa skickliga industriidkare, hvilka bereddes tillfälle att besöka expositionen, — får jag i underdånighet föreslå att Eders Kongl. Majit måtte af Rikets Ständerbegära deras medgifvande att de nödige kostnaderne för nu ifrågavarande exposition må på förskottstitel anordnas för att sedermera blifva i behörig ordning till godtgörande anmälde. I afseende å alla de öfrige delar af Sjette HufvudOteln, hvaruti någon för* höjning eller nedsättning icke blifvit af mig ifrågaställd, hemställer jag i underdånighet att Riks-Staten må blifva oförändrad. Stats-Rådets öfrige ledamöter instämde uti hvad Departements-Chefen i alla här förut omförmälde frågor föreslagit; och täcktes Kongl. Majit, hvad sålunda blifvit af Stats-Rådet tillstyrkt, till alla delar gilla; i följd hvaraf utdrag af Protokollet skulle till Einans-Departementets Expedition afgå, på det de nu af Kongl. Maj:t beslutade framställningar till Rikets Ständer måtte varda i Kongl. Majits Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof intagne. Efter såluuda afslutad behandling af de med ordinarie anslagen å Sjette Hufvudtiteln samband egande frågor, föredrog Departements-Chefen vidare inkomna framställningar beträffande erforderliga anslag till öfriga under samma kufvudtitel hänförliga tillfälliga behof, och anförde dervid i underdånighet: Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader har uti underdånigt memorial af den 16 nästlidne September på förut öfligt sätt framlagt underdånigt
Tullbevakning®» aflemna merkrulla , manifestet och derjemte specifique förtekning med utsättande af det varde, varorne i Svensk hamn eller a lossningsorten ega, hvarpå, i händelse varorne med resande införas och da uppgå till högst 500 Bldr Banco, Tullprocenten derefter erläggas, så snart Tuil-betjeningen med det åsatte värdet Itnöjes; egande de i annat fall lösningsrätt till godset, emot det uppgifna värdet med jo procents tillökning, jemte ersättning för fragt, omkostnader och försäkringsafgift; skolande varorna sedermera för Tull-betjeningens räkning, efter föregången allmän kungörelse, å öp. pen Auction försäljas, med skyldighet för köparen, att efter Auctionsprisets belopp särskildt erlägga Sjö-Tulls-afgifterne. * 4:0 Om varorna tillhöra Handlande och deras betjening, eller ock om de, af resande medförde, i värde Öfverstiga 500 R:dr Banco, bör alltid värdering förrättas af en Magistrats-person samt <j:ne Oode Män, hvilka anses äga kännedom om tillverkningen af sådane varor, som de ifråt gavarande. 5:0 Aligger det Städernes Taxerings-Committéer, att hvarje år utvälja ett efter Stadens storlek lämpadt tillräckligt antal värderingsman, U nderdiniga Skrifvelser. 173 bland hvilka Magistjaten, vid hvarje tillfälle, till' kallar tvänne, som till värderingen anses mest skicklige; börande sa väl ofvanbemälde Magistrats-person, »ten der vid förrättningen förer ordet, som värderingsmännen af godsegaren åtnjuta dagtractamente, enligt författningarne, och värderingen ske i Tullbevakningens närvaro, utan att det af egaren sjelf åsatte värde får understigas. 6:0 Skulle någondera parten ej åt värderingen nöjas, afgöres frågan genom en af 4 personer bestående
Motionären, sorn fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på »krigens och de deraf följande ständiga försvars-organisaiionernas icke blott tillfälliga utan ständigt skadliga verkningar, äfvensom på viglen af fredstillslåndcts befästande, såväl för regenlerna som för staterna», tiar dervid hufvudsakligen anfört, a<t oberäkneliga krafter för stater och folk gå förlorade genom det olyckliga hehofvet alt ständigt vara färdiga, att för de oftast mest ogrundade anledningar, de onyttigaste ändamål, sktida tili anfall eller utan sjelfvållade orsaker nödgas försvara sina härdar och sin frihet mot erollingslvstnadens öfvervåld; alt ingenting så mycket återhåller utvecklingen af folkens ädlare och nyttigare krafter, samt af ländernas naturliga tillgångar för efterkommandes trefnad och välstånd, som de öfverdrifvet kostsamma militär-organisalionerna, hvilka lör öfrigt inom samhällena bilda intressen, lika oförenliga med nationernas intellektuela, moraliska och politiska utveckling, som med deras ekonomiska behof; samt slutligen att de stående krigarskarorna, hvilka i Europa bernias utur den arbetande klassen, göra millioner af d»n kraftigaste befolkningen icke endast overksamme inom näringslilvet, utan äfven tärande på de öfriga medborgarnes arbete och tillgångar. Allt detta har, enligt motionärens förmenande, framkallat icke blott en allmän afsky för krigen, ulan äfven hos mänga nf samtidens, i sta Issa ker, insigtsfullaste män tanken på att siika förmå Europas, så läll och olla i Ivisler invecklade regeringar alt genom så kallade fredskongresser afgöra stridigheterna.
Detta skulle nemi. möta ett afgjordt motstånd inom största mängden af Svenska folket, eller inom vårt bondestånd. Det torde således icke för det närvar, vara att hoppas, att man skall kunna genomdrifva ett förslag i den vägen, då det ieke har sin rot i en allmännare öfvertygelse om dess nytta. Allt hvad som derföre nu är alt göra, synes mig vara att söka få ularbetadt ett i alla afseenden tillfredsställande förslag, som i en framtid, då upplysningen om sakens vigt och vär - 26 Den 4 Mais f. m de hunnit allmännare spridas, kan lill verkställighet befordras. Ur denna synpunkt önskar äfven jag att betänk, måtte återremitteras, pä det Utsk. mätte komma i tillfälle att taga saken närmare i öfvervägande. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Då de ledamöter, som lullills haft ordet, icke egentligen haft något alt invända emot sjelfva idéen af decimalsyslemet, eller velat klandra Ulsk:s förslag, i jemförelse med det närvar, förhällandet, utan endast begärt återremiss af betänk, på grund af några andra särskilda omständigheter, vill jag, under förbehåll att äter få ordet, ifall ett sä beskaffadt klander här skulle förekomma, 1111 endast upptaga de anmärkmr, hvarpå föreg:de talare motiverat deras yrkande om betänkts återremitterande. Den ledamot af Ståndet, som i dag först yrkat ålerremiss, tycktes utgå från den förutsättningen, att folkel i allmänhet icke ännu skulle kunna inse nyttan af den föreslagna förändringen eller förstå att densamma tillämpa ulan någon förberedande undervisning derom. 1 följd deraf har han äfven yrkal bland annat, att i folkets händer borde sättas någon bok, som tydligen visade decimalsystemets fördelar samt lärde huru det skulle användas, hvarom undervisning jemväl, enligt hans tanka, borde i folkskolorne meddelas.
Han säger nämligen å sidan 70 af sitt ofvan citerade arbete: » Af något större intresse är då det stolta rhetoriska poemet vid magisterpromotionen 1775, som dock mest är ett versifieradt smicker till de unga magistrarne. » Men nu beger det sig, som läsaren sjelf kan öfvertyga sig om, att i hela odet icke fins någon enda ung magister nämndeller eljest utpekad, utan det innehåller en rad delvis präktiga och, när man t&amp;gefr i betraktande författarens ungdom, ganska beundransvärda bilder, ämnade att karakterisera vetenskapen och des9 olika grenar. De enda personer, som nämnas vid namn, äro promotor Wallin, » som ger pernassen värdigt \ jas&gt; och » store Falkenberg », som skall » förtjensten aldrig glömma ». Af dessa tvänne personer var Wallin troligen den Kristian W., som, född i Simrishamn den 22 maj 1731, år 1761 utnämndes till Lands universitets första professor i kemi, sedan han året förnt ftrvärfvat sig medicine doktorsgraden. Den i samma strof omnämnde » store Falkenberg » var otvifvelaktigt rikskanslirådet gref ?e Melker Falkenberg, hvilken tre år förut blifvit utsedd till kaoslär vid Lands universitet. Poemet är tryckt hos hofkamrerare C. Berling i Lund i folio och forsedt med en för sin tid ganska elegant utstyrsel. Du Himla Eld, hvars låga föret sig rögde, När Du ett stoft till Guda-likhet högde, Bom värkar än; fast med en inskränkt makt. Från Evigt Majestät Do Goda-ursprung leder; Fast Du blir mångens blygd, som nesligt glömt den heder, Så högt bland diuren vara bragt. Du danad till var fröjd, är lika fult vår plåga: Hvad är du for en låga, Som eldar dödligt bröst? Du kallas själ: men kan Du sjelf utgrunda, Hur du består och syns? Nej ingalunda. Din svaghet röjs, Ditt väsende är Dig dålt. Ho ger Dig kraft ibland til Himla hvalfvet svinga? Ho kan Din flygt förmå att sig vid gruset tvinga? Har Du til Slaf åt Jordens stoft Dig sålt?
Stainoch Bariko-ZJtsiottens Be länl an den’, i^f undergingo förändring, och inneburo salunda en serskild egen orsak till ombytligt värde och osäkerhet, anse Utskotten sig, vid detta tillfälle, för sammanhanget skull, bura besvara. Bet har nemligen aldrig kunnat vara Utskottens mening, att skiljemyntet skulle efter förändring uti Silfverpriset till något varierande innehåll på olika lidet utpräglas; utan borde det Silfverpris, BankoUtskottet såsom maximum antog, och hvilket ingalunda skulle vara hemligt, utan Riksens Ständer till pröfning och fastställelse uppgifvas, blifva grunden för skiljemyntets intrinseka halt; och, förr än Coursförhållandet syns ! vinna stadga till eller under detta pris, borde något sådant skiljemynt icke af Banko-Styrelsen biingas i omlopp, ehuru det, under tiden, efter en sådan fastställd valeur skulle nislas, för att vara till hands. Det inses lätt, att, om under loppet af tiden, den stadga i Sedelmyntets agio-förhålfande kunde vinnas, som gjorde en liqvidationsgrund på det hela efter g6 skillings Cours möjlig alt utföra, förblefve skiljemyntet äfvenledes i sin behöriga proportion dertill, enär differencen imellan detta förhållande och någon än ytterligare nedsättning derunder uti skiljemyntets intrinseka halt vore att anse såsom Slagskatt eiler så kallad Seigneurage och i jämnföring till allmänna myntfoten städse komme att motverka utförseln af detta, ined drygare omkostnader vid utmyntningen förbundne, skiljemynt.