Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har t. ex. sagt, atc den ^Vrmé, som stridde mot Alba, utgjordes a£ Herdar, Jag har aldrig hort talas otti att Neder* länderne eller Holland hafva någre herdar, Val har jag hört att de kallades Gueux', men detta var ett öknamn, sorn ingalunda bevisar, att icke några reguliera troupper funnos ibland den Nederländska hären. Tvärtom understöddes de af flera Tyska Furstar, och till den^ sällade sig Protestanter af flera nationer. För min del kan jag ej annat an tillstyrka bifall till StatsUtskottets Betänkande. Herr Rosenblad, Bernhard; Uti den fråga, sorn här uppstått om en jemförelse imellan stående härar och en national-armering i massa, har icke någon bestämd definition uttryckt, hyad med den ena eller andra menas. Med stående här förstår jag en sådan Armé, som utgöres af fegde personer, skilde ifrån al-< la de interessen, sorn fästa andre medborgare 23en iS September e. rrt - vid Staten) och således bildande en Stat 1 Sta» teri) men icke något verkeligt stöd för densamma. En sådan Armé kan blott blifva ett verktyg till erofringar, men icke till försvar. En National Armé åter är den, hvara sammansättning fäster den genom borgerliga in. toressen vid Nationen och landet. Men den» na National Armé behöfver en öfvad stam och ett öfvadt befäl, för att kunna an vändas i striden. Jag tror också, att vi af Historien sett) att både Nederländerne och Tyskland äfvensom America, vid frågan om tillkämpandet af sin frihet, om de icke genast haft öfvatto soldater att framställa, dock fått genom”nederlag köpa den erfarenhet och den krigsvana, hvaraf de sedermera gifvit prof.. ^Lyckligtvis eger Sverige en Armé, sora är ett mellanting emellan de båda slag af krigshärar, jag nu omnämnt, och som, efter min öfvertygelse, förenar de goda egenskaperne af båda.
Den 19 Mari e. m. 533 detta anslag måtte användas; Utsk. hade föreslagit de allmänna landsvägarna i Riket; under discussionen hade yttrats, dels att R. o. Ad. Loide inskränka sig till de allmänna landsvägarna, dels ock den mening, alt häradsoch socknevägar äfven borde blifva föremål för användandet af detta anslag. Hr af Ekenstam: Då jag hade äran göra framställning i detta afseende, var det visserligen icke min mening, att häradsoch sockenvägar skulle i allmänhet blifva föremål för detta bidrag, ulan endast att för de enstaka fall, der det kunde finnas of nöden, Konungen skulle äga att äfven för dessa slags vägar kunna använda dessa medel. Det är blott derom jag velat erinra. Som propos. nu lyder, så skulle den, som icke bort discussionen, kunna taga sig anledn. att tro, att frågan anginge häradsoch sockenvägar i allmänhet, hvarföre jag anhåller att min propos., sådan jag haft äran densamma skriftligen aflemna, måtte framställas. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Hr af Ekenstams förslag vore, att på K. M:s nåd. ompröfvande måtte bero att bestämma, huruvida häradseller sockenväg vore af sådan natur, alt den i förenämnda afseende borde åtnjuta samma rätt som allmän landsväg. Gr. Posse: Jag ber blott att få instämma i Hr af Ekenstams sista yttrande. Han har icke föreslagit, att häradsoch sockenvägar böra i allmänhet blifva delaklige af detta anslag, lika med allmänna landsvägar, utan endast alt en sådan delaktighet må blifva möjlig i ett och annat enstaka fall. Hr Lagerheim: Discussionen öfver ämnet är slutad, och således lärer ej någon ytterligare öfverläggning derom kunna äga rum, eljest skulle jag svara något på hvad de siste Hrr talare behagat anföra. Hr Westfelt: Jag skulle alltför gerna biträda Hr af Ekenstams förslag, om jag trodde att något dermed kunde vinnas; ty i första rummet böra landsvägarne komma i fråga, och med landsvägar menar jag sådana vägar, vid hvilka gästgifvaregårdar äro anlagda.
Haab nu ytterligare anfört för sin åsigt, att spriten kan för bättre pris och hastigare tillverkas på sammansatt redskap utan att deraf någon olägenhet upstår, så vill jag för min del icke motsätta mig att redskap af hvad beskaffenhet som helst må till dest il ler in g få användas. Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde att, sedan Hr Braunerhjelm i sitt sista anförande afstått från sitt yrkande om afslag å Utslcns förslag i hvad det rörde redskapen, i afseende på förev:de punkt endast var yrkadt afslag å Utslcns förslag att bränvins-destillering må i stad få utöfvas under alla tider af året, men bifall till förslaget så vidt det afsåg att destilleringen må få ske med redskap af hvad beskaffenhet och storlek som belst, samt derjemte först hemställde om II. o. Ad. behagade bifalla Utsktns ifrågav:de tillstyrkande i hela dess omfattning. 4!>2 Den 4 Maj. Härvid ropades starka Nej, jemte några Ja, och på sedermera framställd propos. biföll R. o. Ad. endast den del af ifrågav:de tillstyrkande, hvarigenom blifvit föreslaget, att bränvins-destillering må i stad, såsom särskild näring, utöfvas med redskap af hvad beskaffenhet och storlek som helst. I sammanhang härmed bifölls det af Hr Hjärne framställda förslag till förändrad redaktion af 20 §:ns första morn., så lydande»Bränvins distillering må dessutom, under tid då bränsins-tillverkning icke är tillåten, kunna i stad, såsom särskild näring utöfvas med redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst.» Härefter förekom och bifölls Utsk:ns tillstyrkande, att destillatorerne måtte vara skyldige godtgöra K. M. och Kronan för de kostnader tillsynen öfver destilleringsverken medförer.
Den af Stats-Ulskotlet i grundlagsenlig ordning anmälda, frän samtliga Riks-Stånden under den 1 1 dennes lill Constitutions-Ulskottet reraitjterade anledning till anmärkning mot föredraganden för Handelsoch Pilj ance-ä ren den befi lines åsyfta contrasignationen af Kongl. Maj:ls Nådiga Bref till Herr Hof-Cancelleren den ir Februarii i832, hvarigenom, utan afseende på Rikets Ständers lillkännagifna beslut om den indragna Cancellie-Styrelsens så kallade Hand-Cassas öfverflyttande lill Riksgälds-Contoret, förordnats, att samma Gassas behållning borde, vid Cancellie-Styrelsens upplösning, aflemnas till Hof-Cancellercns och Stats-Secrelerarens för Ecclesiaslique-ärendena gemensamma förvaltning, alt, mot behörig redovisning, begagnas till understöd vid vetenskapliga arbetens lifgifvande; förmenandes Stals-Utskotlet contrasignanlens åtgärd till en sådan, mot Rikets Ständers beslut stridande disposition vara, på grund af 68 §. Rcgerings-Formen, anmärkning underkastad. Till besvarande häraf, får Conslitutions-Ulskottet vördsamligen upplysa, att, redan under den 3 sistlidne Maji, Utskottet behörigen granskat den §. af Stals-Råds-Protocollet för den 4 Februarii i832, hvari ofvanberörda Nådiga Förordnande innefattas, att, på satt delta Protocoll utvisar, Gassa fonden tillkommit genom obetydliga, men, under f. d. Cancellie-Collegii noggranna vård och omsorg, besparade och lid efter annan förräntade Collectmedel, nemligen:
Hvarföre kan icke hela jorden vara ett rike? Gunnilla: Vill du vi skola skrifva till min Onkel och fråga? Eva: Du kunde gerna svara sjelf, om du ville. Tystnad. Eva: Jag ville vara Konung öfver det riket. Gunnilla leende: Du! Eva: Ja just jag. Strax utfärdade jag en förordning att alla karlar skulle blifva Munkar och alla fruntimmer Nunnor, och så lefde jag sjelf bara så länge, tills jag hunnit begrafva den sista af mina undersåter. Gunnilla: Hvem skulle då bo på jorden? Eva: Ack djuren kunde ju bitas och slås och rifvas på den, bäst dem gitte. Tystnad. Eva: Det vore roligt att veta hvad gravyrer och bildhuggare och sådant skall vara till, – hvad sjelfva konsten egentligen duger till. Gunnilla: Häromdagen sade du. Eva: Kom inte med hvad jag har sagt. Hvad du säger förstår jag tusen gånger bättre. Gunnilla: Nog är Eva: Den gemena, den otäcka Fransmannen! Hvad skall han med konsten bara för att plåga folk? Kan man icke hafva nog af egna och sin tids sorger och bekymmer, utan man skall också begynna sörja för det som skedde för sextusen år sedan! Och gravören se’n! Jag vånde de hade sina mejselhugg och koppar-stick och slag sjelfva att smaka på. Detta utbrott lättar Eva synbarligen – Tystnad. Eva: Du vet bäst hur litet jag tänkte hvarken på Universalmonarkier eller menniskoslägtets utrotande, när posten kom i qväll och derjemte den der dumma Magasin Pittoresque, jag visst aldrig ämnar hålla mer – (om inte kanske för dina andra flickor –) Hvad skulle den ha en att tänka på Cains barn för? Cain sjelf och hans fläpiga hustru, om hon ville hålla ut med honom, kan man väl tåla att tänka på, men barnen – Herre Gud – de olyckliga barnen! Evas röst qväfves af rörelse. Eva: Ser du Gunla, jag kunde uthärda att tänka på Adams och Evas. Föräldrarna voro straffade, men icke förbannade.
Krigsmanskap; se Soldat. Krigs-Rätt j om reseoch tractaments-penningar till Ledamöterne för en i Hernösand hällen ; sc Anmälan 189. Kriss-Rätts Ledamöter, angående deras ansvar för felagtige domslut , , , , , , , , , , , , , ♦ , , , , Kronans hus och byggnader i landsorterne, anslag dertill; se Hufvud-Titel 8:de, sid. 4. ifrorco-allmänningar, om ingående till hemmansegare i -stället för lill Kronan af den skatt, som erlägges för vissa odlings-iägcnbeter, upptagne derå; se Siats-Verket, dess inkomster, Litt. Kronobergs Län j om förändradt beräkningssä!t för roteringsbjelpens utgörande derstädes ,,, Kronobetjente, om belöning till dem för nit vid tjui veriers hämmande ,,>,,,,,>1 Kronobrefj om skyldighet för säterier och b s allen att fortskaffa sådane > y > Kronobrefbärings skyldigheten, om lindring deri , Svar pa äterremiss ,,,,,, Kronofisken j om Lapparncs och nybyggarnes i Jemtlands Län rätt till begagnande deraf t t i itittttiitttti Svar pä åter remiss , , , , , , „ om de större laxfiskenas begagnande, och angående Klabböle laxfiske i CJm ca eif >>»*>,»>>)»> > > j » Svar pä äterremiss ,,, „ ©m deras försäljning till den högst bjudande under skattemannarätt , , Svar på äterremiss , om optionsrätt till inlösen deraf, , , Svar på äterremiss , , , , , , „ om de sämres afförande ur Krono räkenskapernc Svar på äterremiss 2. Ti T - 'n "1 ™ ?o n. -a — ° ■i -• X 1 5' sa > o> cq ener Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Stuudens Beslut Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet.
Hr Rosenblad: 1 början af punkten anför Utsk. visserligen, att Stats-cont. anmält, det en tillökning af 3ooo r:dr vore erforderlig i ”dessa 2:ne å ?.:dra hufvudtiteln uppförda allmänna förslagssummor.” Sedermera, när man kommer till litt. a), står det visserligen också, att det deruti omtalade anslag lill skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Rikets colhr m. fl. varit ett förslagsanslag; men då Utsk. föreslår sjelfva beslutet, nyttjar det följande ordalag: ’’att beloppet måtte oförändradt bibehållas; dock "”att R. St. härvid tillika hos K. M. i underd. anhålla, att, ”för erhållande af lättare öfversigt vid revisionen, de af ''delta förslagsanslag utgående summor måtte under sina "särskilda rubriker och titlar i räkenskaperna redovisas.’ Går jag vidare till den tabellen, som innefattar ett sammandrag af alla anslagen; så ser jag ej någonstädes anvisadt, att detta anslag är ett förslagsanslag.
Tullen å segeloch bindgarn föreslår jag att nedsättas tili 4 sk. skålp. Olikheten emellan utländska och våra snören visar bäst behofvet af förbättring i de sednare. Å hampa föreslår jag importtullen till 2 r:dr Skåf. Det har visat sig, att det ej lyckas att göra hampodlingen med fördel allmän i Sverige, och af de upplysningar, Preussiska Geheimerådet v. Ferber uti en utförlig, högst förtjenstfull afhandling om Preussens tullväsende lemnar om denna vara, linner man, att den äfven i Ryssland endast odlas i sådana trakter, som ej med fördel kunnat uppdrifva spannmålsproductionen. Yi kunna med mera nytta införa mångfaldiga andra växter, och hampan är likväl ett råämne, som här ej kan fås nog billigt. Utsk. lärer knappt kunna uppvisa en enda ort i Sverige, der hampodling till afsalu drifves såsom binäring. För tackjern har jag föreslagit utförseltullen till 25 proc., hvilket utgör omkring 1 r!dr på Skåf. Högre skydd kan ej bruksägaren rimligen begära till sin förmån, helst om han undgår den nuvar. exporttullen på slungjernet. Det 344 Den aj October f. m. bör ock observeras, att om stångjernstillverkningen härigenom skulle något förlora, ersättes detta flerfaldigt genom en ökad tackjernstillverkning oell i en större tullinkomst. Dessutom, om landet kunde erhålla precist samina summa för blotta tackjernet som nu för stångjernet, hvilket en talare här yttrat, utan behof att använda derå den möda och kostnad, sorn nu åtgår till utsmidningen, så vore det väl en obestridlig dårskap att icke begagna sig af en så stor fördel, som besparade landet två millioner i utgifter, hvilka då i stället kunde användas antingen till tackjernsblåsningens och grufbrytningens ytterligare utvidgande, eller i annan produetiv väg genom skogsefFecternas directa användande. Ett sådant resultat är dock visserligen icke att vänta. Deremot föreslår jag äfven import af utländskt tackjern mot 7.5 procts tull, emedan vissa gjutningar för machinerier fordra någon tillsats af främmande jern, som Regeringen också derföre emellanåt särskildt tillåtit till införsel.
Korpsens chef har nu i underdånighet anmält svårigheten att lör så ringa aflöning kunna vid omförmälda befattningar fästa användbaia och pålitliga personer, samt tillika anhållit, att åt hvardera af dem måtte i nåder beredas en löne-tillökning af 100 R:dr banko; och då behofvet af denna löneförbättring svårligen kan bestridas, anser jag mig böra underdånigst hemställa, det Edets Kongl. Maj:t i nåder täckes, för berörde ändamål, af Rikets Ständer begära en tillökning uti anslaget för topografiska korpsen af R:dr 200: — I afseende på det af Rikets Ständer vid sista riksdag, för åren 1845—1847, på Riksgälds-kontoret anvisade särskilda anslag af 12,000 R:dr årligen för topografiska korpsens arbeten, har Statskontoret i underdånighet föreslagit nådig framställning tili Rikets Ständer, att anslaget måtte för framtiden varda uppfördt på korpsens stat; men då belop Tiansport 200: — —■ 46 Transport pet af de medel, som för ifrågavarande arbeten erfordras, onekligen är beroende af Eders Kongl. Maj:ts nådiga föreskrifter om arbetenas större eller mindre utsträckning, samt detta anslag således lämpligen icke kan hänföras till ständiga behof, finner jag mig ej kunna understödja Statskontorets omförmälda hemställan, utan torde få upptaga berörda anslag bland dem, hvilka för tillfälliga behof böra begäras. Icke eller finner jag skäl att förorda! Statskontorets hemställan om uppförande på Öfver-kommendants-expeditionens stat af det belopp å tillhopa 720 R:dr årligen, som nu från anslaget till oförutsedda utgifter utgår dels såsom arfvode åt öfver-kommendanten och dels till rationsersättning lör kommendanten härstädes, helst jag föreställer mig, att vid en blifvande reglering af öfverkommendants-embetet omförmälda utgift utöfver staten möjligen skall kunna undvaras.
Cederströms mening synes mig så tydlig, att det förundtar mig att Herr Cederskjöld kunde tro frågan vara blott Om Småsedels Assignation. Hvem mins sig ej ofra i Fiovmcerna hafva varit besvärad af svårigheten, att sänd* en större Summa på Posten, dä den varit af udda Numeraire. Det är hvar mans rättighet att assignera tills han öfver-assignctat, och vid den rättigheten bör han bibehållas. För öfrigt ber jag få anmärkt , att mitt förra instämmande med Friherre Wirsén serskildta Yttrande icke rörde Förslaget att inskränka Assign*tions rätten till 50 R;dr eller något annat, än den Fond Assignationens utgifvare äger att dra på. HerT Cederskjöld: I händelse, såsom den siste värde Talaren förment, den *f Utskottet föresi‘gna Conrroll, till förekommande af Öfver-assignersng, skulle vara alldeles otillräcke* lig och overkställbar, skulle jag, jemte anhållan om äterremiss af Betänkauaet, ödmjukast Den 4 April. vilja föreslå, aft Enskildes Assignations-rätt på Bjoquen må varda alldeles inställd, intilldess vi i rörelsen återfå metalliskt Mynt. — Vi hafva haft, och sakna kan hända ej ännu tillräckliga exempel på Assignations-rättens missbruk, för att väckas till försigtighet. — Den olägenhet tora kan upstå vid afsändandet af ojemna Summor, synes ej kunna vara så betydande, att Assignation rätt på Banquen blott för dess afhjelpande skulle kunna behöfvas. — Man talar om vådan att störa och inskränka Creditan. Jag vågar likväl förmoda, att det vore ganska väl, om deras Credit blefve inskränkt, sorn, till äfventyr och skada för andra, vilja röra sig med mer än de verkeligen äga. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Då sä mänga Näringsidkare tungt bära följderne af en felagtig Administration med Banquen 5 lä anser jag det man gerna må unna dem den lilla förmån, att få i Banquen insätta sina sparda Capitaler, och att derå sedermera efter behof assignera.
Det är visserligen sannt, att detta år är icke tillräckligt för alt ombilda en qvinna, om hennes håg hittills varit riktad på ytlighet och flärd, men det är längre tid än som behöfves för hennes anhöriga att med henne öfverenskomma om sättet, hvarpå hennes förmögenhet och öfriga angelägenheter böra skötas. Om hon äfven vore så oefterrättlig elier »obeqväm» alt sköta sina affärer, att de ej borde henne sjelf anförtros, så är denna tid lång nog för att begagna den förmån lagen medgifver, genom att åt henne begära en förmyndare. —- Man har jemfört vårt land med främmande länder och sagt, att denna frihet icke vore passande hos oss, emedan vi icke hade sådana institutioner som utrikes finnas, såsom Notarier o. s. v. Jag tillåter mig icke att bedöma huru förhållandet är i främmande länder, och hvad säkerhet dessa inrättningar der kunna Den 39 September e. m. lemna, men hvad jag vet, är att i vårt land finnes tillräckligt många hederligo män med praktiskt förstånd, för att kunna till handagå de få unga qvinnor, som ega en större förmögenhet, då ett sådant biträde behöfves; och jag tror icke att många familjer skulle hafva svårt att finna sådana lämpliga personer, som kunde lemna de råd och det stöd och juridiska biträde, som kunde vara af nöden. Jag har således icke i ringaste mån blifvit i min förut uttalade öfvertygelse rubbad af deras yttranden, som framställt en emot min stridande åsigt, utan får fortfara i min anhållan om R. o. Ad:s bifall till Utsk:s Betänk. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Sedan jag anmälde mig att tala, har ämnet blifvit så mångfaldigt behandladt, att troligen en hvar af Ståndets ledamöter deri stadgat sin mening. Särskildt har en talare, Hr Nordenfelt, på ett så vältaligt och öfvertvgande sätt gendrifvit anmärkme mot Utsk:s 'Betank., att det vore både förmätet och öfverflödigt af mig att med en ytterligare vederläggning uptaga tiden.
Hypoteksbanken åligger att, vid all den upplåning, densamma för hypotheks-föreningarnes räkning ombesörjer, noggrannt tillse, att tillräcklig säkerhet derför, i jordegendom ställes och under hela afbetalningstiden bibehålies i enlighet med de grunder, som i sådant, afseende bestämmas genom särskild förordning angående de allmänna vilkor, som lör hypolheks-föreningars bildande och framtida verksamhet skola till efterrättelse lända. De af bypotheks-förening för erhållna lån ställda säkerhetshandlingar skola under offentlig vård på lämplig ort nedsättas. § 9. Hypoteksbanken må ej företaga upplåning, ställd på viss årlig afbetalning, eller utgifva obligationer, lydande på så beskaffade lån, ulan så är, 59 att vilkoren dervid äro förenliga med de grunder, som för sådana låns utgifvande till hypotheks-föreningarnes delegare finnas till efterrättelse fastställda. § 10. Hypolheksbanken vare berättigad att, der gynsamma förhållanden dertill föranleda, och behof af upplåning för hypotheks-förenings räkning kan förutses, mot obligationer, antingen af den beskaffenhet, som ofvan är sagd, eller som på inlösen efter uppsägning lyda, penningar upplåna, ändå att ansökning om lån från delegande hypotheks-förening för tillfället ej ingått; dock alt dervid i afseende å lånevilkoren iakttages hvad i § 9 är sagdt. Obligationer, som skola efter uppsägning inlösas, må ej ställas på kortare uppsägningstid än sex månader, och ej på lägre belopp än 200 r:dr § I*- Hypotheks-förening, som i hypoteksbanken undfått lån, stäldt på viss årlig afbetalning, vare pligtig att årligen på bestämda tider till banken verkställa liqvid af den ränta och kapital-afbetalning, som vid lånets utgifvande till föreningen blifvit bestämda; erlägge ock bidrag till förvaltningskostnaderna, efter hvad derom är stadgadt. § 12- Alla i hypolheksbanken delegande hypotheks-föreningar ansvare, en hvar i mån af sin delaktighet i banken, för fullgörandet af de förbindelser, banken genom utgifna obligationer eller annorledes sig iklädt.
Fullbordandet af dessa fästningar är af alla ansedt vara angeläget; alla känna, att kostnaderne härtill blifva större ju längre tiden för fulländningen genom förminskade års-anslag utdrages; alla känna, att Statsverkets tillgångar, ehuru knappa, likväl ej begränsas inom nu tillstyrkte 75,000 ridr, utan att 30,000 derutöfver kunna disponeras. En hvar önskar ock alt se rikets gränsbefästningar fullbordade med det snaraste. Under sådana förhållanden inser jag intet skäl att inskränka ifrågavarande anslag till en mindre summa än de af Kongl. Majit begärde 105,000 ridr, i öfverensstämmelse med rikets senast församlade Ständers beslut, och till orubbad fortsättning af de deruppå grundade arbetsplaner för nu ingående året.“ Häruti instämde Herrar Bildt, af Rännens, biskop Heurlin, prosten Arosenius, doktor Stenhammar, prostarne Qviding, Tellbom och Berlin. Af Herr von Troil: “Emot ofvannämnde, med 18 röster emot 17, fattade beslut, måste jag mig reservera. Så länge vid Sveriges statsreglering det egna och i många afseenden olämpliga förhållande eger rum, att en del utgifter (de ordinarie) bestämmas Slats-Vtskottets Utlåtande, N:o /3. 3 för en viss termin, under det andra (de extra-ordinarie utgifterna) uppgöras för en tidigare och med den förra icke öfverensstämmande tidrymd, så länge blifver styrelsen alltid nödsakad, att redan vid representationens första sammanträde begära en supplementar-kredit, på det åtskilliga med den extra statsregleringen afsedda, vigtiga arbeten ej må afstanna. Derigenom försättes äfven det Utskott, som i första band bör behandla dessa frågor, i den obehagliga nödvändighet, att nödgas yttra sig öfver dem, ulan sammanhang med den öfriga statsregleringen. Under sådana förhållanden är jag långt ifrån att misskänna deras afsigter, som, med mig i detta hänseende olika tänkande, tveka att, oförberedde, bevilja hela det äskade årsanslaget.
Följande anföranden eller memorial, vilka återfinnas å sidorna t. o. m. 144 i denna publikation, ingå icke i den av sekreteraren skrivna protokollstexten utan äro såsom bilagor fogade till resp. protokoll: Å sid. 6—7: Greve A. G. Mörners hälsningstal, skrivet av tal. själv. Å sid. 29—30: Pehr Olssons från Halland memorial, sannolikt fattat i pennan av Pehr Olsson själv. Ordformer och stavningssätt tyda i varje fall på en rätt otränad hand. I bilagan skrives exempelvis Banco och Ricks gjälds juli mägtigarne, icke Bancooch Riksgälds-Fullmägtige, såsom ordet i sid. 29 normaliserats; vidare skrives ur segtten, icke ursäkten o. s. v. Å sid. 34—36: Assessor Gahns skriftliga anförande, egen händigt författat, men ej undertecknat.1 Å sid. 36: Pehr Olssons från Halland skriftliga anförande; stilen är densamma som i hans å sid. 29—30 tryckta memorial. Å sid. 39: Assessor Gahns skriftliga yttrande, egenhändigt författat men ej undertecknat. Å sid. 41: Genom den vanliga formelh för sådan annotation (inne i protokollstexten ordet inseratur, satt inom parentes, och i marginalen en siffra, i detta fallet N:o 2. —) angives här, att advokatfiskal Falkmans förslag skulle vara såsom bilaga fogat till protokollet. Denna bilaga saknas emellertid. I stället har i marginalen med protokollförarens stil skrivits innehållet i Falkmans förslag. Å sid. 42—43: Kammarherre A. G. Silverstolpes yttrande, sannolikt nedskrivet av sekreteraren G. A. Silverstolpe. k sid. 43—44: Professor Faxes skriftliga anförande, egenhändigt nedskrivet, men ej undertecknat. Å sid. 45—46: Greve A. G. Mörners anförande till protokollet, egenhändigt nedskrivet men ej undertecknat. Å sid. 46: Här lyder en del av protokollstexten i originalet på föl jande sätt: »Herr Häradshöfdingen Törneblad anmälte: att wid läsningen EtC: — (Inseratur.)»