Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu äfven i Utskottets förevarande betänkande vid bestämmande af pensioner för enkor, det i allmänhet fästat ett, enligt min tanka, äfven af rättvisa och billighet påkalladt afseende deruppå, hutuvida enkan haft flere eller färre barn att försöija, skulle jag, i motsatts emot den af Utskottet uttalade åsigt, tro det ligga en hårdhet deruti om staten, sedan den beviljat enka understöd för sig och barn, ovilkorligt efter enkans frånfälle undandroge de värnlösa barnen ett understöd, hvarutaf de kanske 4å vore uti ännu större behof. Om således den uttalade sattsen icke torde såsom ovil - Slats-Utskottets Utlåtande, N:o 90. 35 kärligt gällande allmän grundsats kunna antagas, återstår att tillse om några sådane förhållanden i förevarande serskilda fall kommit till Utskotlets kännedom, hvilka kunnat föranleda ett afslag på Kongl. Maj:ts nådiga framställning Betänkandet upplyser icke något härom, och jag vågar tvärtom påstå, alt dan kännedom, som Utgifls-afdelningen erhållit om ställningen i boet efter frami. H. E. Törnebladh och hans fru fastmera bordt grundlägga ett tillstyrkande af den nådiga propositionen, hvartill jag afven med min röst inom Utskottet. sökt bidraga. Vid 27: de punkten angående pension ät Fru Sandelhjelm. Med afseende deruppå, att framlidne Landshöfdingen Sandelhjelm icke efterlemnat någon enskild förmögenhet, och att den omständighet, att han genom enskild uppoffring under sin lifstid beredt sin efterlämnade enka en mindre pension af Civilstatens pensions-, inrättnings enskilda enkeoch pupill-fond, icke, enligt min tanka, bardt utestänga Fru Sandelhjelm från tillgodonjutandet af en förmån, som blifvit tillstyrkt för Landshöfdingen Virgius, i jemförelsevis häl tre ekonomiska omständigheter sladda enka, har jag ej kunnat biträda Utskottets beslut i denna punkt.” Uti Grefve Mörners förevarande reservation har Friherre Stjernstedt, Aug. Wilh., till alla delar instämt.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse om åtgärders vidtagande till fårskötselns och ullproductionens befrämjande i Riket, jemte flera Riksdagsmäns anföranden i samma ämne, blef samma Utlåtande af Ståndet bifallet. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, S. D. Sedan, vid pröfning af Staf»-Utskottets, under N;o344, afgifna ytterliga Utlåtande, angående användande af den till Adelforss Guldverk 1 ydande Egendom med tillhörigheler, Ridderskapet och Adeln, den 7 dennes e. m., gillat berörde Utlåtande, likväl med den förändring, att orden; Efter Jordeboksvärde skulle utur Utskottets tillstyrkande utgå; så beslöt Ridderskapet och Adeln nu inbjuda Högvördige Preste-Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet, att uti nyssnämnde beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. S. D. Vid förnyad föredragping af Stats—J Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 9 sistlidne December, under N:o aog, afgifna och, den 98 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtande , i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse om åtgärders vidtagande till Fårskötselns och Ullproductionens befrämjande i Riket, blef berörde Utlåtande, på fifund af 56 Prot. Utdrag den 13 Jar.uarli 1830. dervid gjorda anmärkningar, till Utskotten återremitteradt. Från Högvördige PresteStåndet* S. D.
Ånyo föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 4 och 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 28, ang:de väckta frågor om fyrbåkars uppförande på åtskilliga ställen. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Händelsevis har jag genom min ställning såsom embetsman kommit att erhålla kännedom om ante-acta i denna fråga. Jag får således för R. o. Ad. upplysa, att, så vidt veterligt är, frågan först blifvit väckt af handlande och sjöfarande i Storfurstendömet Finland; nemi. af sjöstäderna i Österbotten. Detta har redan skett 1840; ty i November månad samma år yttrades af härvarande Kejserliga Ryska beskickning den önskan, att en fyrbåk måtte upprättas pä klippan Understen. K. Svenska Cabinettet, eller Statsministern för utrikes ärendena, inhemtade då Sjöförsvars-depart:s tankar i ämnet, och svarade i en verbal-not, af den 3 Febr. 1841, afböjande. De skäl, som dervid hufvudsakligen anfördes, voro de, hvilka Sjöförsvars-depart. förut hade uppgifvit såsom grunden för sitt afstyrkande, och hvarigenom man sökte bevisa, att en fyrbåk icke på ofvannämnde ställe behöfdes. Längre fram afgick till K. M:s beskickning i Petersburg den befallning, att försöka erhålla Kejserliga Ryska regeringens löfte om uppbyggande af en fyr på Signildsskär, såsom varande i synnerhet nödig till beredande af en säkrare färd för postbåtarne. Beskickningen erhöll Ryska regeringens svar d. 12 Oct. 1842. Detta svar var helt och hållet bygdt pä Finska styrelsens ut6 H. 53 418 Den 23 Januari. latande, i hvilket åter afböjdes att bygga en fyr på Signildsskär af skäl, att ehuru visserligen nödig i mindre scala för postbåtarnes färd, vore en större båk på Signilds-skär likväl onyttig, så vida icke derjemte å Svenska sidan, på Understen, en fyrbåk upprättades.
Ruffen behöfver mig så väl — och Maja med! Senare: Nej, jag måste tala reson med Ruffen! Det här går inte för sig längre! Han bara trafvar omkring som en osäll ande och ser så ängslig ut, att jag blir hjärtängslig, jag med. Pängar är ändå bara pängar! Tänk, om han förlorat hälsan på kaffet i stället, det hade varit värre, det. Efter middagen i dag satte jag mig bredvid honom, när vi väl var för oss själfva, lade hans hufvud mot min axel, och så sa jag: »Jag står inte ut med att se dig gå och sörja på det där viset för några usla tusen, Ruffen lilla. Herre Gud, nog är pängar bra, men själafrid och glädje är bättre — för de hjälper oss att dö, om också pängar hjälper oss att lefva. Du får inte vara ledsen mer, Ruffen, min. De där styfrarna kan vi undvara, de är våra egna, vi är inte skyldig en människa redovisning för dem, men lyckan vi fått kan vi inte undvara, och för den är vi skyldiga redovisning. Älskade vännen, nu ska vi kyssa hvarandra på det, att den där förlusten är som om den aldrig funnits till. Nog räcker det vi ha kvar till döddagar, och räcker det inte, så har nog Vår Herre någon mening med det med.» Ja, så kysste vi hvarandra riktigt hjärtligt och så talade vi riktigt ut om saken, för det finns inte något bättre än att få tala ut, och nu tycker jag, Gud ske lof, att Ruffen är sig lik igen, om han också inte är så pigg att han skulle vilja deklinera »der-di-dass», om han också kom i tillfälle!! Senare: Vi höjer oss, sakta men säkert Jag har så ofta på hemvägen från Enes tittat in till Alfvéns för att hvila mig litet, så jag inte skulle se allt för utschasad ut, när jag kom hem, för det tycker Ruffen inte alls om. Det har varit en så god plats att hvila på! Alltid lika tyst, alltid lika ljust, alltid lika fridfullt och vackert. Ingen kamp, ingen oro för hvad som är rätt eller orätt. Här inne dömmer man – och känner sig lycklig. Men stanna där? Nej, inte för aldrig det!
Jag anser det vara orätt, att osäkerheten om hvad förtjenst arbetet kan lemna, ökar tyngden här^ af. Då Hufvudstadens Embetsverk beklagligen ej erbjuda något särdeles öfverflöd på skickliga ämnen, utan ganska väl nodtorftligen behöfva behålla dem de ega, så linnes ofta ingen annan utväg, så vida afseende främst skall fästas vid duglighet, än att till och med öfvertala personer att från landsorten begifva sig hit, för att använda sig såsom tjenstemän vid RiksSt:s Cancellier och Utskott. Af dessa personer, af hvilka vi fördelaktigt känna flera inom RiddarliusCanceliiet engagerade, kan man ej billigtvis fordra, att de emot blott ersättning för en under Riksdagarna och för resande alltid förhöjd lefnadskostnad, utan att äga någon behållning, skola fullgöra en tjenstebefattning, hvilken de icke kunna åberopa såsom någon merit, vid frågan om framtida befordran i Statens tjenst. Uppå dessa skäl och då Ridd.-Secreteraren vid ett föregående tillfälle upplyst, att uti Ridd-Cancelliet ej finnas anställda flera tjenstemän, än som för ärendernas behöriga gång ovilkorligen erfordras, har jag cj ansett R. St, för en besparing af en jemförelsevis obetydlig Statsutgift, böra begå en obillighet mot sina Secreterare och tjenstemän, och måhända derigenom aflägsna de skickliga ämnen, som bland dessa finnas, — ett förhållande, som säkert skälle både blifva långt menligare för ärendernas skyndsamma och ordentliga gång, genom Riksdagens förlängning, samt ådraga Staten vida större kostnad, än som genom en obetydlig nedsättning i Riksdagsarfvodenas belopp torde kunna väntas. Jag anhåller om återremiss af StatsUtskts betänkande, och att StatsUtsk. må taga dessa anmärkningar i öfvervägande. Frih. Cederström: En ledamot af StatsUtsk. har yttrat, att med en återremiss ingenting kunde vinnas, och i anledning af detta yttrande har jag tagit mig friheten begära ordet. Denne värde ledamot synes hafva förgätit, att Ståndet nu icke är i tillfälle att med förändringar antaga betänkandet.
11 ras invånare, genom föregående missväxter, voro blottade på alla egna tillgångar, och redan förut häftade för högst betydliga undsätlningsskulder. På grund af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes uppgifter, om oundgängligaste behofven, hafva berörde Läns invånare erhållit ytterligare understöd i spanmål och penningar, uppgående, efter ungefärlig beräkning af spanmålens värde, med tillägg af transport och öfrige omkostnader, till ett sammanräknadt belopp af omkring i^/[.5oo B.dr; och utgör således summan af de efter i83o, i83i, i832 och i833 årens missväxter meddelade undsättningar i,58o,283: 5, 9. hvaraf, enligt Stats-Contorets underdåniga anmälan, till den 3i October förlidet år blifvit återbetaldt endast 629,604: 34, n. så att vid samma tid återstod 980,678: 18, 8. elier nära hela beloppet af det till undsättning i missväxtår anslagna creditiv. Efter i83o års missväxt erhöll Skaraborgs Län undsättning till ett belopp af 25»,000 R:dr. För samma Län anslogos ytterligare år 183a - 15,ooo R:dr, och ulsigterne för en snar återbetalning af de sålunda lemnade förskotten voro desto osäkrare, som Länets invånare egde betydliga oliqviderade skulder till Allmänna Magasinsfonden för äldre undsättgingslån» Under sådane förhållanden biföll Kongl. Maj:t, uppå Dess Befallningshafvandes underdåniga hemställan, att undsättningstagarne inom Skaraborgs Län finge, till säkerhet för Statens fordringar, afleverera spanmål i Kronans magasin af då inträffade ymniga skörd, efter bestämda pris, och med tillgodonjutande af anstånd för slutliqviden till slutet af Mars månad i833.
Jag anser således framställningen icke endast nyttig utan äfven för judiska nationen billig i så måtto, som ett folk hvilket tillhör landet, icke ställdes utom den allmänna lagen och hänföres under den ekonomiska såsom ett bohagsting. Jag anhåller således om bifall till betänk, i hela dess vidd. Frih. Cederström, Claes Rud.: Då man har hört framställas billigheten af utvidgade rättigheter för mosaiska trosbekännare, får man vål dock icke endast fästa sig vid det i allmänhet afgifna, obestämda ropet på rättvisa; utan man måste göra sig reda för den omständighet, huruvida verklig grund förefinnes för något rättsanspråk i sådant hänseende. Jag måste då återgå till den tid, då judarne i detta land lemnades inträde; och jag frågar mig, under hvilka vilkor dem tilläts insteg härstädes. Månne icke dessa vilkor blifvit mot dem redligen iakttagne. Om jag vidare finner, att de i landet inlåtne judarne hafva, under den sedermera förflutna tiden, förhållit sig sä, som önskligt varit, så uppstår för mig en skyldighet, att, på sätt Utsk. också förfarit, dels vitsorda berörde välförhållande, dels ock lill följd deraf låta nämnde trosförvandter ytterligare få förblifva vid deras innehafvande rättigheter, så vida icke andra, alldeles öfvervägande skäl skulle göra deras aflägsnande nödvändigt; ty i sådant fall fingo främlingarne vika. Men nu är icke derom frågan. Tvertom, det är en utvidgning af deras förmåner, man för dem äskar. Alt härtill samtycka, finner jag hos mig ingen skyldighet. Det är i denna sak min fasta öfvertygelse, att då man rätt högt uppskattar värdet deraf, att tillhöra ett kristligt samhälle, man icke kan med likgiltighet betrakta utgången af en fråga sådan som den nu förevar. Det blefve måhända för långt, att upprepa hvad Utsk. pag. 8 och 9 anfört, hvarföre jag till R. o. Ad:s begrundande öfverlemna!' den bevisning som der i korthet finnes anförd. Hr von Hohenhausen liar på ett, som jag tror tillfredsställande sätt ytterligare utvecklat åtskilliga grunder, hvarföre man icke bör bevilja de åt judarne begärde utvidgade rättigheter.
mot dagspenning gå till och ifrån för att " CO hjälpa till i husen med sådana förefallande göromål, som åligga husmodren, är det min tro, att de — likaväl som de flickor, ca I Iduns roinanbiliotek erhålla dessutom hvilka gå i husen och sy och äro kända E alla prenumeranter för sista kvartalet en för godt arbete, vänligt väsen och allmän B fullständig svensk originalroman på omkr. hygglighet — snart skulle få en kundcz OJ 200 sidor, för ldun nyskrifven af en dekrets och vara ständigt upptagna och uppbuterande författarinna, nämligen » Gu / Itingade långt i förhand. Maskiusömnad, lag vifva» af C. von Hahn — synnerligen unning, finbakning, syltning, de med bär och erhåller hvar och en af våra läsarinnor, som derhållande och lättläst samt försedd med frukttiden sammanhörande göromålen, strykåtager sig den helt visst ganska ringa mödan - o a 12 vackra helsidesillustrationer af Jenny ning, gardinlagning och ordnandet till den att auskaffa en enda ny prenumerant för si&gt; Nyström. Denna intressanta roman bestora ofreden, ett våuingsombyte, äro allt sysssta kvartalet (oktober — december) af ldun gynner, som sagdt, med första oktoberlor, som kunde kräfva dylik extra hjälp. I för i år. Redaktionen har nämligen bealutit numret och blir komplett till årets slut månget hushåll, där hvarken råd, utrymme, att för detta kvartal under särdeles gynnsamsamt måste, äfven den, enligt gängse bokvanor eller håg kunna veta af barneller ma villkor anordna en profprenumeration öflådspris anses ensam mer värd än hela husmamsell, skulle ni kunna göra eder nyttiga ver hela landet, på det att tidningen och dess prenumerationspriset. och kunna påräkna husmodern såsom kund.
Den 30 November e. ra. 551 flåhackning och bränning ej torde anses böra helt och hållet för* bjudas, så får jag vördsammast anhålla, att LagUtsk:t måtte gifva vederbörande §§ af 15 kap. Byggn.Balken en så förändrad ordalydelse, att derigenom de vådor för egande-rätt, som här ofvan antydas, må, så vidt derpå ankomma kan, varda förebyggda, och så kraftiga hinder, som möjligt, resta mot den oformligheten, att de, som vilja begagna sig af det under namn af »flåhackning och bränning» kända sättet att odla jorden, dervid fortfarande så godt som opåtaldt kunna tillfoga enskilda och samhället den största skada. Remitterades till LagUtsk:t. Frih. von Paykull, Johan Gustaf, afgal tvenne motioner af följande innehåll: l:o. Upsala Akademi, Sveriges första och med skäl högt aktade lärosäte, har icke så sällan hugnats med besök af vår Konung och våra Furstar, och vi skola hoppas, att det utmärkta hägn och skydd, som vetenskaperna åtnjuta af vår Konungafamilj, ännu understundom skall återföra Dess medlemmar till Upsalas klassiska jord, antingen för att genom sin närvaro lifva och upmuntra dervarande lärdas vetenskapliga sträfvanden, eller för att i yngre åren sjelfve åtnjuta deras undervisning och lägga en varaktig grund för kärleken till kunskaper och studier. Här tillbragte vår sednast aflidne, vördade Konung, såsom Kronprins, flere månader med akademiska sysselsättningar, och här hafva alla Dess älskade söner under längre tider vistats och erhållit en kanske ej så oväsendtlig del af grundvalen till den höga bildning, som utmärker Dem.
Af den 19 October 1829, angående åtgärders vidtagande till befordrande af den inhemska Häst-culturen samt till lättnad för Rémonterings-skyldighetens fullgörande. 1829 d. 21 November föredragen; och frågan, i afseende å den begärda tillåtelsen om öfverförande å Ångpaqueten Från Greifswald till Ystad af Race-liästar från Norra Tyska orterna, öfverlemnad till Handelsoch Finance-Expedilionens underdåniga föredragning. Bil. till R. Ä; Just. Emb. Bet. den 15 Febr, 1834. 5 I anledning af Rikets Ständers underdåniga hemställan om Svenska Remonters antagande företrädesvis vid Cavallerie-Regementena , ansåg Kongl. Maj:t någon vidare åtgärd icke vara behöflig, enär Kongl. Maj:t sådant till ■vederböra ndes iakttagande redan anbefallt; äfvensom Kongl. Maj:t, till hvad om fyraåriga undermåliga Remonters antagande i underdånighet liemstäldt blifvit, icke fann för godt lemna Nådigt bifall. 10.0 Af den 28 Oclober 1829, angående inställande af all indelning till ordinarie rotering af dittills oroterad jord. 1829 d. 28 November föredragen ; och skulle till pröfning förekomma i sammanhang med frågan om extra-roteringsjemkningen. Enligt Nådigt .Beslut den 2 November innevarande år kommer serskild skrifvelse till Rikets Ständer att i ämnet afgå. 16.0 Af den 18 November 1829, angående Directionens för Dykerioch Bergnings-Compagniet uppgifne vilkor för vidare fortsättning af Compagniets befattning med Dykerioch Bergningsanstalterne i Riket. 1829 d. 18 December föredragen; och vederbörande om Rikets Ständers beslut underrättade; hvarjemte Kongl. Majrt förordnade, alt alla
Almgren och Langenberg samt flere andre af Borgare-Ståndets ledamöter hufvusaldigen förenat sig med motionären, i afseende på behöfligheten af en snar undersökning, rörande Technologiska Institutet och dess förvaltning; hvarjemte Herrar Lagergren, Hörnstein Nordvall, Almgren och Brinck yrkat, att någon indragning af anslaget till Technologiska Institutet för närvarande icke måtte ega rum, enär sådant endast skulle leda till Inrättningens förfall; då deremot Herr Schartau.med hvilken Herr Norin sig förenat, ansett att ifrågavarande anslag boivie på Indragnings-Stat uppföras; och har Herr vice Talmannen Brinck derjemte fästat uppmärksamheten på den rådande, och äfven uttalade missbelåtenheten med föreståndaren vid Institutet Herr Ofver-Directeuren och Riddaren Schwartz’s förvaltnings-åtgärder samt med exempel visat, luiru föga Technologiska Institutet motsvarar det dermed åsyftade ändamål. Då Allm, Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 46. Då de väckta frågorna, dels om upphörande af Statsbidrag till Technologiska Institutet och dels oiri det nuvarande anslagets uppförande på Indragnings-stat, tillhöra Stats-Utskottets ensamma handläggning, liar Utskottet inskränkt sin behandling af denna motion till det af Herr Guslaf sson i förrberörde hänseende gjorda förslag 0111 undersökning af Technologiska Institutets förvaltning och verksamhet, m. m.
Deportation af brottslingar, fråga derom , , , , , Depositions-råkning i Banken, om ansvar för dem, som utan collationering assignera å sådan , , , , Svar på återremiss , , , , > » , , • , Diplomatarium Svecanum> om utgifvande deraf; se Anslag för en gång, i) Discont er> Götha Canals och Malmö, om utredningen af desamma >>•»»>>>»> >»>>»> Discont-Verket och dess Lånerörelse, mot namn med omsättning srätt, fråga om att ränta å Discont-lån ej ma beräknas förr, än lånemedlen kommit låntagaren tillhanda , >>>>>>>>>>> , om utsträckning af länetiden octi nedsättning af räntor för Discont-lån samt om bestämmande af någon viss andel af Discont-fonden till lån åt Jordbrukare och Bergsmän , , , > , Svar på återremiss , , , ,,>»> 9* om inrättande af Låne-Contoir i hvarje Provins, och om tillökning i Discontfonden, m. m. ,,,,,, , , om förstärkning af Discont-fonden , , , „ om antagande utaf Kronofogdes veder häftighets-betyg för lånsökande , , , , om förkortning af tiden för omsättning af Discont-lån om stadgandet, att Kamererare!! i DiscontVerket skall ställa borgen eiler annan säkerhet för uppbörd , beläning af actier och publika papper , , Svar på återremiss ,,,,, , genom Handels-Disconten, om utsträck ning i tiden för återbetalning af lån fran denna Discont och fondens förstärkning genom upplåning , , , , , , om förändring af 232 §. PresteStåndet, BorgareStåndet. BondeStåndet. a. a. J 40 a. a. V 40 a. a. V 40 a. a. £ 41 b. V 40 a. a. y 41 b. V 40 a. a. } 41 b. J 40 b. i 41 b. y 40 b. i 41 b. y 41 b. i 41 b y 41 å.
I sjelfva frågan tror jag Herr Ribbing gjort StatsUtskottet så vida orätt, som det omta Idta anslaget icke verkar något på Be v i 11— ningen, och således icke eller är förfelad t i formen. Men äfven denna scrupel är undanröjd, om mitt förslag antages. Den 8 October e. m. 359 Friherre af Nordin: Om jag räIt uppfattat Friherre Anckarswärds yttrande, var hans anmärkning hufvudsakligen riktad deremot, att denna åtgärd skulle utgöra en fördel för Biskop Eberstein personligen. Jag hemställer derföre, om man icke kan komma till slut med saken genom bifall å Utlåtandet, med det uttryckliga tillägg, att sättet för räntornas utgörande till Biskopen på Gottland blir för alltid bestående. Friherre Anckar swärd: Genom Friherre af Nordins förslag är min grundsats åtminstone lill någon del genomdrifven, och jag vill derföre icke vidare yrka densamma i sin helhet. Friherre af Nordin har ej velat, att saken skulle hafva beskaffenhet att vara personel endast för Biskop Eberstein, utan att stadgandet skulle vara generell. Hvad Herr Tham beträffar, och den förklaring af honom, att vi så sällan förstå hvarandra, tackar jag Herr Tham uppriktigt för detta yttrande. Hvad uttrycken angår, frånsäger jag mig all sakförare-förmåga, och kan således icke vidare ingå i bestämmande, huruvida uttrycken voro som eller om &c. För Herr Lefren får jag tolka min tillfredsställelse öfver det sätt, hvarpå han förklarat, huru han tyckt sig finna mitt uppfattande af Herr Thams yttrande. Hans Excellence Herr Grefven och Ian dt Mar skalken gjorde proposition till bi - 36a Den 8 O c t o h e »• e. m. fall af hvad Utskottet i denna Punkt föreslagit. Ropades Nej, I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Utskottets förslag i denna Punkt, under iakttagande af det utaf Friherre af Nordin dervid föreslagne vilkor, att de Biskoppen på Gottland an viste Hemroansräntor förblifva för all framtid Statsverket behållne, emot det å denna Titel för bemälte
På januari allra sista slut kom den, kanske med undantag af ^Ljusstaken », förnämsta nyheten under de två måna-derne, Henrik Ibsens skådespel » Vildanden », lifligt efterlängtad t och redan på förhand mycket dryftadt bland den bildade allmänheten. När man läser ¿Vildanden », kan det vara förlåtligt, om man, äfven med kännedom om hvad .förf. förut adagalagt 1 det afeeendet, skulle tvifla på styckets fulla användbarhet for scenen. Första akten är egentligen öfverflödig, och i de två följande är handlingen ganska tunn. Det är endast de två sista akterna som äro fullt dramatiskt verkande. Dahärtill kom en annan, en inre och ganska betänklig omständighet, nämligen farhågan, att det för åskådarne torde vara ganska svårt att komma på det klara med förf: s egentliga mening med stycket, så funnos otvifvelaktigt grundade betänkligheter mot skådespelets upptagande på scenen. Att det emellertid antogs till spelning länder vår kungl. teaterstyrelse till heder. Utgången har visat, att » Vildänden » på scenen förefaller mycket mindre gåtlik än mången fruktat och att, om man äfven fortfarande kan tvista om förf: s egentliga åfsigt, och det lär väl aldrig kunna undvikas med flere af hans arbeten, så synes handlingen dock tillräckligt klar for att väcka intresse, till och med ett mycket stort. Må man gärna vara af olika meningar, huru vida detta skådespel är ett idédrama eller icke, om det är en pessimismens hopplösa dikt eller om en tröstens tanke verkligen skulle ligga på botten, om förf. gisslat sig själf i Gregers person eller om hans eget jag skulle vara företrädt af cynikern Relling eller om han velat framställa sig under olika lifs-skeden först som Gregers, sedan som Relling. Alt detta kan ju vara något mörkt, och de försök till utläggningar, som redan gjorts, samt de många, som otvifvelaktigt komma att göras — knapt någon annan förf. har väl redan i sin lifstid varit sä utsatt för uttolkares häjdlösa framfart — skola likväl icke gifva saken tillräckligt ljus, så länge Ibsen själf tiger oeli sannolikt inom sig ler åt alla de fåfänga försöken.