Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jo, ingenting mindre än att vi öfverenskomma att låta vårt förbund sträcka sig ett stycke på andra sidan om den gräns, vi känna.” ”Obekant farvatten – ingen kompass, broder!” ”Må vi ändå försöka ... låt oss med ett allvarligt och kraftigt handslag lofva att, om vi bli skilda åt, den af oss, som först genom döden går bort, ger den andre derom bud eller tecken.” ”Du är visst icke frisk, Kræmer – du sätter mig i oro!” svarade Rutger. ”Jag må dessutom säga dig min tanke, som är den, att menniskan icke har lof att söka fotfäste på den botten, som för henne är långt farligare än hafvets med alla dess klippor och grund.” Kræmer syntes misslynt. I hans ton låg dock ingen gnista af bitter missräkning, då han frågade: ”Du nekar således?” ”Jag borde det bestämdt, men när du så besynnerligt fäster dig dervid, så må det bli som du vill ... Se här min hand, kamrat! Hvarken du eller jag får dock se hvarandra på det sättet, men för en gång i lifvet kan man väl tala ett ord utom ordningen.” Och ynglingarnes händer förenades till detta nya förbund, som fått en så vådlig utsträckning. Kræmer syntes blek i nattens magiska belysning, och en kylig fläkt genom hans blod spred sig till sjelfva handens nerver. Rutger deremot kände en häftig feberglöd och ett inre missnöje liksom af ånger. Månader hade förgått, nya händelser och intressen undanträngde och sopade småningom med sig minnet från den romantiska nattvakten i Spanska sjön. Det var nu höst, annat klimat och en annan himmel. Fartyget, destineradt till Antwerpen, låg under förbidan af god vind på redden utanför Vlissingen – och här skulle, genom en lika sorglig som oförutsedd händelse, de båda unga sjömännen göra sin första bittra erfarenhet af lifvet, lära känna de menskliga beräkningarnes ovisshet, de menskliga krafternas otillräcklighet och, med ett ord, hemsökas af denna skilsmässa, hvilken aldrig skulle ske. En häftig storm, som hållit ut i flera dagar, hade varit hinderlig för provianteringen.
Matilda vände mekaniskt. — Jag går nog hemåt också, men hon blef nästan blek, medan pastorns ansikte purprades. Hans sätt var nervöst och kort. Han vidrörde sista väckelsemötet i en missnöjd, blidt tråkad ton, gick och såg rakt framför sig, som han oftast gjorde, och talade ganska oförbehållsamt, blottade förhållanden nästan hänsynslöst, men Matilda aktade icke stort på det, och han själf tycktes vara utanför, hvad han talade om. — Jag blir ofta trött, fru Hjelm, men innehåll utan form låter ej tänka sig! När de kommo till skiljovägen, stannade han beslutsamt, lyfte på hatten och sade farväl. Matilda räckte fram sin hand, en svensk vana, som var svår att lägga bort. Men icke väl hade hon gjort det, förr än hon ångrade sig. Linde grep den med en hand, som brände, hans ögon öppnades stort, så vände han tvärt. Hon gick hem, yr och darrande ... Nästa dag hade Ada och Erik farit till staden. Öfver jorden hängde samma tunga, disiga himmel, men luften var varm och fuktig som ofta under indiansommarens milda aftnar. Kunde hon, Matilda, ej gå en bit i kväll ock. Hvarför icke i kväll så väl som annars? Hon stod ute på verandan och sade det nästan trotsigt högt. Hon var klart medveten om att detta tillfälle var en stor frestelse, en förfärlig frestelse, som i nästa sekund kunde blifva en synd, ty hon visste, hvarför hon ville gå. Och i samma ögonblick gick hon utför trappan ned på gången och öppnade grinden blindt som en sömngångerska, med viljan så fullständigt bunden att det aldrig fanns en tvekan om, att hon icke skulle gå. Hon vandrade framåt, och när hon gått ett stycke och näjden fortfarande låg och drömde i ostörd tystnad, suckade hon litet och resonnerade öfver, hur absolut vansinnigt dåraktig och öfverspänd hon var. Och sekunden efter tänkte hon på Linde, tänkte med hela sin styrka, med en snyftande lidelsefullhet, som vrok åsido alla andra känslor och tankar som det lätta flarn de i värkligheten nu voro. Hennes själ stod full af honom, han var där, gick där, fanns där, hon visste det — allt ropade efter honom. Då kom han också, gående långsamt brädgången fram, densamma de gått i går.
Vöre det nu så, att landsflykt utgjorde den mest tjenliga påföljd å ifrågavarande brott, så borde Lagstiltaren ålägga densamma; men i motsatt fall skulle ju Lagens ändamål motverkas, om man med afsigt lemnade förbrytaren tillfälle att undfly. Den af Motionairen uppdragna jemförelse med Tryckfrihets-brott synes icke här vara på sitt ställe. I Tryckfrihetsmål känner man ej med visshet förbrytaien förr, än antingen Boktryckaren blifvit hörd och fått tillfälle aflemna Författarens namnsedel, eller ock, hvad Dagblad och periodiska Skrifter angår, upplysning om den ansvarige utgifvaren deraf erhållits 4 Lag-Utskott-ts Bit dukande N:o 178. från Hof-Cancellers-Embetet; och det ligger fördenskull i naturen af sådasa sak, att ett dröjsmål med häktandet måste ega rum. På grund häraf hemställer Utskottet vördsamt, att Herr Dalmans ofvanberörde motion icke md bifallas. En del Ledamöters serskilda yttranden bifogas. Stockholm den 6 Mars 1835. Reservationer: af Herr Holm'. "Enligt stadgandet i 1 Cap. 2 §. Straff-Balken, skola de, hvilka begå brott, derå' urbota ansvar följer, å färsk gerning gripas och häktas; och kan alltså den, som förbryter sig emot 5 Cap. 1 §. MissgerningsRaikeu i dess nuvarande eller föreslagna förundrade skick, på reqvisition af angifvare», genast i häkte inmanas. Om jag icke vore lifligt öfvertygad, att den föreslagna förändringen i sist åberopade lagrum skall leda tilt missbruk och snarare öka, än hämma förbrytelser af denna art, skulle jag icke, i afseende å brott emot detsamma, tillstyrka något undanlag från ofyan antydda allmänna regel; men nu måste jag göra det, och jag tror, alt ett sådant undantag kan ske, ulan att den enhet och consequens , som i lagstiftning bör ega ruin, derigenom på något sätt stöms.
Dtt kunde i annat fail hända, att om EkonomieUtskottet upptog motionen och afgaf ett betänkande till bifall deraf, sorn af Riksens Ständer möjeligen gillades, förr än ConstitutionsUtskottet medhant att taga kännedom om desse ämnen hvarvid ConstitutionsUtskottet troligen fäster uppmärksamhet, så kunde Riksens Ständers beslut i förväg, lägga hinder i vägen för ConstitutionsUtskottets åtgärd och omdöme, och såsom önskningsmål, godkänna, hvad efter af ConstitutionsUtskottet, erhållen upplysning, kunde befinnas vara af helt annan beskaffenhet, och hvarigenom Riksens Ständer hade gifvit ett förhastadt omdöme, som seder-» mera ej kunde återkallas i erkännande af att benämning af allmänna hushållningsmål, vore tillämpelig till föreskrifter om penningeutgifter, redovisning för allmänna medel ni. m. Jag hade önskat att Regeringslagarne hade medgifvit att af ConstitutionsUtskottet äska ett bestämdt yttrande deröfver, men då de ej tillåta det, är jag inskränkt till den anhållan att Herr v. Hartmansdorffs motion jemte detta anförande måtte till StatsUtskottet remitteras, hälst detta Utskott, icke lärer anse sig obehörigt att sig yttra öfver skattläggningsstadgan för Jemtland, och öfver föreskrifter till utgifter genom Konungens nådiga stadganden om förhöjning af expeditionslösen och skjutslega, då derigenom äfven föranledes ökade utgifter för Statsverket, äfvensom det omförmälte redovisningssättet i KammarRätten icke heller synes böra blifva Den 5 Martiin j2g blifva främmande för StatsUtéfcöttets uppmärk* samhet; N;0 i r* Friherre Stjernjledt^ Lars i Vid den af Herr Thairi väckt» motion, ått torpare skola mot Bevillning» erläggande få Utöfva Bränviris-brärining, samt att *fgiften förpannerymden må lika beitämmas utan afseende på pannans beskaffenhet, utbeder jag mig ätt få göra följande anmärkningar, hvilka jag ödmjukast anhåller mä Herr Tbams motion till Utskott åtfölja.
M:s nu ifrågavarande nådiga proposition, har Seraphimer-ordens-gillet upplyst, att, i följd af de utgifter, hospitalsfonden fått, hufvudsakligen för hospitalens centraliserande, vidkännas till inköp af hus och tomter samt för verkställda nybyggnader, hvilka kostnader från år 1825 tili 1845 års slut uppgått till 276,741 r:dr 32 sk. 9 r:st, icke blott hospitals-fondens kapital minskats till 6,500 r:dr, utan Ordensgillet äfven blifvit föranlåtet att, till bestridande af nämnda omkostnader och andra nödiga utgifter vid hospitalen, åsamka sig skulder, till belopp af 66,444 r:dr 21 sk. 4 rst, hvaraf 48,000 r:dr blifvit såsom lån upptagna i salpeterfonden och återstoden, 18,444 r:dr 21 sk, 4 rst., till största delen utgjordes af medel, som utaf enskilde persöner blifvit donerade och ställde under Ordens-gillets förvaltning, med föreskrift, huru årliga räntan derå borde användas; att någon återbetalnings-skyldighet i afseende på sist omförmälda medel, hvad kapitalbeloppen anginge, icke kunde komma i fråga, helst i alla fall årliga räntan blefve, enligt testamentsgifvarnes föreskrifter, af hospitalsfonden gulden och fonden för dem, äfvensom för räntan, innehade i sina egendomar mångdubbel säkerhet, men att deremot, beträfBih. till R. St. Skri/rclserj N.o $6. faade nyssnämnda ur salpeterfonden erhållna försträckning, hospitalsfonden saknade utvägar att anskaffa medel till återbetalning af detta lån. Med lästad uppmärksamhet härå, äfvensom å de såsom skäl för merberörda låns ifrågaställa afskrifning uti E. K.
Sparre, Gustaf Adolf, och Hr Ehrenstam, Johan Fredrik; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Lagerbjelke, Gustaf med 103 röster. Hr Printzensköld, Carl, protokollssekreterare och advokat-fiskal ,118 „ Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Oaktadt det ej är i grundlagen förbjudet, anser jag mig dock ej kunna eller böra hädanefter fortfara nied det uppdrag jag hittills haft, att vara ett af B. o. Ad:s ombud vid Talmans-conferencerna; hvadan jag anhåller att, med tacksamhet för den hittills åtnjutna äran, få nedlägga denna befattning. I anledn. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm, om B o. Den 19 April f. ni. 173 Ad. behagade i nästa plenum företaga val af en ledamot att, i st. f. Hr Gripenstedt, deltaga i Talmans-conferenccrne. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag hemställer vördsamt lill H. Ståndet, om det ej behagade öfverlemna till Hr Gr. o. Landtm, alt sjelf utse den person, som kommer att efterträda Hr Gripenstedt. Uppå härom framstäld propos., biföll R. o. Ad. denna Hr von Hartmansdorffs hemställan; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med betygande af sin tacksamhet för det honom härigenom af R. o. Ad. visade förtroende, tillkännagaf det han till deltagande i Talmans-öfverläggningarne under återstoden af denna riksdag utsåg Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr. Upplästes ett af Hr af Dalström, Gust. Ja k oh, inlemnadt så lydande mern.: Som jag är nödsakad, att i tjensteärenden afresa från hufvndstaden, får jag härigenom afsäga mig det förtroende, hvarmed H. R. o.
6. tillsammans B:ko R:dr 1,582: 30. ö! i den mån medel dertill redan influtit eller framdeles kunde inflyta, jemte fern procent årlig ränta å de, vare sig af Ekendahls konkursmassa, Statsrådet af Wingård eller Kammarrättsrådet Lindberg redan guhine medlen, hvilket beslut blifvit genom Svea Hof-rätts laga kraftvunna dom den 6 Mars 1856 fastslälldt; och borde, såsom hand iingarne utvisade, ränta sålunda beräknas å B:ko R:dr 39: 1. 3. af utdelningen ur Ekendahls konkursmassa, och å de . , 1,000: som Stats-rådet Wingård i lifstiden erlagt, eller tillhopa B:ko R:dr 1,039: 1. 3. Allmänna åklagaren, som redan under åtalets utförande medgifvit att den beifrade försummelsen kunde i viss mån ursäktas derigenom alt arrende-kontrakten ur - 168 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 231. sprungligen blifvit öfverlemnade till Läns-slyrelsens Kanzli-afdelning och ärendet derstädes behandladt, har i frågan om eftergift af ersättnings-skvldigheten blifvit hörd, och väl i nyssnämnda dom funnit en anledning att i underdånighet afstyrka Nådigt bifall till den underdåniga ansökningen, men tillika fördelaktigt bedömt det sätt, hvarpå Kammarrättsrådet
Konungen ej i tilfälle at utfärda Ceremoniel, och ej etter detsamma i Hans namn kunna utfärdas. Herr 8iIverstolps, (7u8trk I anledning af denna §., hwari stadgas, at GrundLagarne wid Riksdagens början stola i Ständen upläsas, får jag anmärka, det jaa ej tror denna Författning upfylla sitt ändamål Dest motiv är upgifwit wara, det ingen mätte kunna förebära okunnighet om om GrundlagarneS stadgande. Men manne icke wid en sä läng läsning altid stall hända det samma, som under detta Riksmöte flere gänger händt, at de fläste af Ständets Ledamöter gä borrt. Bättre och mera ledande til ändamälet an^er jag derför» wara, om i desi ställe Stadgades, at ett Exemplar af Grund Lagarne tilstäldes hwarje Riks?- hagsman när han anteknades» Fri - ZZ08 Dm 29 Augusti. Friherre liljencrants. Har spncs mig bora stä Äandtmarfkalken och Talemännen, i stallet för Ständernas Taleman ; och ester Ordet R isdagL-Lrdmng, bör tilläggas, sch RidLerskapet och Adeln Riddarhus Ordningen. Grefwe lle la 6arlll6, Dä Ridderffapet och Adeln hittils altid följt Kongl Maj t til Rikssalen, spnes mig detta äfwen nu böra bibehälkas, häldst jag wid Förändringen ej inser Den ringaste nytta. ^ I stället för Stads - Ministern för Utrikes Arenderne, som här updrages at i Kongl. Majus fränwaro, eller i de fall Kongl. Mast det Befaller;^ föra Ordet, synes mig Ministern för Justitie Arenderne såsom Kongl7 Maj ts Förste Ämbetsman böra göra det, skulle Ämbetet wara vacant, Justitie-Ministern sjuk eller borria, mä det Dä bli den andre Ämbetsmannen i ordningen, Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne.
Den högvälborna grefvinnan, som en gång — om ryktet talat sant — lyft sina ögon upp till en furste, förmådde icke sänka dem ner till en liten prestdotter från Blekinge. Det kunde redan af denna anledning icke vara tal om något umgänge mellan de båda familjerna af slägten von Rosenberg, och afståndet mellan Christinelund och Jönköping erbjöd en fullt antaglig förevändning. För att emellertid hålla traditionerna uppe sändes gossen Max från sin tidigaste barndom hvarje sommar ner till Christinelund. Detta barn af ett kyligt och konventionelt förhållande växte så småningom fast i farbroderns hem. Allt det varma och veka i hans natur, hvilket eljes tvingades ner och förkväfdes af den förlamande respekten i faderns närhet eller för det isigt regelrätta i moderns väsen, blommade fram i den atmosfär af kärlek och godhet som låg öfver samlifvet på den skånska herregården. Max kände det mest obegränsade förtroende till sin vänlige farbror, som aldrig talade hårda ord utan i stället berättade vackra sagor och som ibland lät honom rida på sitt knä; kusinen, den lilla gråögda Ellen, var hans lekkamrat och skyddsling; men framför allt omfattade han med en svärmisk kärlek, gränsande till dyrkan, sin blida faster Henriette, hvilken han i sitt barnasinne kanske helt omedvetet jemförde med sin egen mor och som dervid tycktes honom vara inbegreppet af allt hjertevarmt och hjertegodt på jorden. Dessa besök på Christinelund voro hans barndoms ljuspunkter. För hvarje år blefvo de honom kärare och kärare, och så snart terminen var slut och sommaren stod utanför fönstren med värme, solsken och grönska, kom det öfver honom en längtan så stark, att han gick i feber. »I år får du inte resa till Christinelund», sade fadern en gång. Barnets ansigte blef vaxgult, men han svarade icke ett ord. »De ha fått en flicka till dernere och du skulle bara vara i vägen.» Max gick. Han tyckte att nu var allt slut. De hade fått en flicka till dernere, och derför skulle han nu inte få komma dit. Han uppsökte sin bäste vän och öfverlade med honom om bästa sättet att hänga sig. Vännen öfvertygades lätt nog, att Max icke kunde lefva, och erbjöd sig att hjelpa honom ut ur tillvaron.
Fr r &lt; D. Pormaskarna klämmas ut. 2 delar fäldt svafvel på 15 delar vaselin. På En lärarinna — 22 år — önskar morgonen tvättas med tvål och varmt vatten. med första plats att undervisa i vanSå fortfares flere veckors tid. Klipp af hårspetsarne en gäng i veckan. Tvätta hufvuliga skolämnen (icke främmande språk) det en gång dagligen med Hebras säpsprit; Den sökande, hvilken torka derefter noga och smörj sedan in salioylsamt musik. otja (2 %). — Lider ni af bleksot, är det vigeger vana både som lärarinna och tigt, att denna behandlas äfven med afseende lektris, har god helsa och gladt lynne på de båda åkommor, angående hvilka ni besamt har utgått från ett mycket godt gärt råd. o t r bemötande. Kefl. härå behagade sända svar märkt » F. A. » till S. GumEelii annonsbyrå, Stockholm, hvarefter nö- diga referenser skola meddelas. ägor. N:r 121. a). Är det någon af » Iduns » läsarinnor, som godhetsfullt ville upplysa mig om, (G. 26589x2) • [578] hur glödritninq lillpår? Hvad användes för materiel och hvarifrån fås mönster? b). Finnes det något sätt att gifva vanligt brunt lä- der en jemn, något mörkare anstrykning? DIVERSE Mina försök med gul kop il fernissa, sedan jag förut öfverstrukit lädret med ägghvita, göra färgen ej jemn, utan fläckig, c). Fins något Doktor A. Afzelius pålitligt medel att uttaga flottfläckar ur svart helylle? Med gråpapper och hett jern samt Lilla Vattugatan 24, 9-10 oeh 2-3. med ammoniak är försökt utan lyckligt resultat, d). Hur skötes bäst Thuja vid drifFöreträdesvis magoch hudsjukdoning inne, så att den ej skall vissna, och mar. Verkställer elektrolytisk behandatt, sedan den pä våren skjutit de vackraste skott, dessa ej åter torka? e).
I anledning af hvad en värd Ledamot yttrat om den uppmärksam, het man har att använda personer från Landsorterne, får jag tillkännagifva att af de trenne Canzlister OeconomiUtskottet antaget, åro tvenne personer embetsmån i Hufvudstaden» I öfrigt i afseende på den af Herr Grefve von Schwerin föreslagna utväg, att genom renskrifvare förrätta en stor del af göromålen, bestrider jag ej möjligheten deraf; men Utskottet har likväl ansett sig böra undvika den, då föga besparing, men mycken osäkerhet derigenom skulle uppstå, då man ej hade något band på sådana personer. Olågenheterne skulle således öfverväga kostnaderne, och detta har varit anledning till Utskottets begäran. Friherre Cederström, Jac.: Man har framställt Den 12 Februarii. ConstitutionsUtskottets arbete i tryckfrihetsmålet 1812 såsotn jemförelse med Oeconomie-och BesvärsUtskottets göromål. Detta var blott ett enda ämne, men om äfven alla andra af ConstitutionsUtskottet utarbetade ämnen sammanläggas, kunna de blott till en ganska ringa del svara emot dem Oeconomieoch BesvårsUtskottet handlägga, hälst detta bland Riksens Ständers Utskott , vanligen erhåller de flesta remisser. Man har yttrat att enskilta förhållanden skulle verka på tillsättande af många Canzlister; det är ej min öfvertygelse, och för min del har jag städse till Canzlister lemnat min röst åt dem, som Secreteraren önskar få, hålst det är Secreteraren som skall ansvara för Canzliets göromål. Det har äfven blifvit yttradt, att Utskotten skulle kunna låta besörja renskrifningen emot särskildt betalning, och att sådant skulle kosta mindre, men jag kan ej dela denna öfvertygelse; öfvertygad att om renskrifningen skulle arktals betalas, blefve det vi. da dyrare, oberäknadt alla svårigheter att erhålla ett tillräckligt antal pålitliga renskrifvare då de behöfdes. Grefve von Schwerin:
Landtnäs härefter till bifall ål Utsk:ns utlåt, framställda propos., besvarades med nej, hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut afslå förevartde utlåt., samt då härvid ropades ja jemte några nej, förklarade det han funnit ja öfvervägande. Hr Rosenblad och Hr Hjärne, Harald, reserverade sig mot det fattade beslutet. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.U tsk:n d. 19 och 20 dennes på bordet lagda betänk. N:o 26, i anledn. af väckte motioner, ang:de dels bestämmande af ersättning åt Nämndemän och Fjerdingsman för biträde vid åtskilliga extra förrättningar, dels ock förhöjning i de, såsom traktamente åt dem i nu gällande Expedilionstaxa och Resereglemente bestämda belopp. Föredrogos och biföllos Exped.Utsk:s d. 19 dennes på bordet lagde mern. N:o 10, ang:de medels anvisande till gratifikationer åt extra biträden vid Ulsk:s Kansli; och N:o 11, ang:de förhöjdt arfvode åt Föreståndaren för tryckeriafdelningen af Utsk:s Kansli. Vid föredragning af Exped.Utsk:s d. 19 dennes på bordet lagde mern. N:o 12, i anledn. af skiljaktiga beslut i fråga om skrifvelseförslaget N:o 136 och förslaget N:o 8 lill § i Riksdagsbeslutet, yttrade Frih. Cederström, Rud.: Då jag icke bör misströsta att den af Etsk. aflålna inbjudning till Borgareoch BondeSt:n kan af begge eller någotdera af dessa Stånd blifva antaget, får jag anhålla att detta mern. af sådan anledn. mätte få hvila på bordet, i hopp att under tiden det önskade resultatet möjligen kan vinnas. Vi skulle då ej inom detta Höglofi. Stånd behöfva ingå i öfverläggning om de i Utsk:s mern. föreslagna alternativ.
Kamrnaroch Kommerse-kollégierna, uti ofvan omförmälda underdåniga utlåtande, i ämnet anfort, hade Kongl. Majit, som lika med Kollegierna, ansett frågan om de arrenderade räntornas inlösen till Statsverket, innan ränte-ersättnings-fonden ernått föreskrifven storlek, böra, på grund af Kongl. Brefvet den 3 April 1852, äfven denna gång förfalla, samt funnit Bergslagets nu framställda ersättningsanspråk med de hos Kongl. Kammar-kollegium gjorda rättelser, vara antagliga, i nåder föreslagit, att, till beredande af ränte-förenklingens fördelar jemväl åt de skattskyldige i Salbergs län, Rikets Ständer måtte bevilja ett förslags-anslag, motsvarande värdet af 185 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, att årligen sednast den 21 December Bergslaget efter ett, hvarje år för de nästförflutna tio åren bestämdt medelpris, tillhandahållas, i ersättning för Bergslagets förlust å grufvedrängs-sädens och dagsverks-penningarnes förvandling; samt att för den å de arrenderade räntornas förenkling uppkommande förlust, hvilken kunde antagas till 300 R:dr banko eller 450 Riksdaler Riksmynt, Bergslaget måtte meddelas nedsättning i arrendet till motsvarande belopp med 1,800 daler silfvermynt, till dess framdeles, då ersättnings-fonden hunnit till sin föreskrilna storlek, räntorna kunde till Statsverket återgå.
Mfs befallning i nåd. skrifvelse af den 19 Nov. i83i, att jag efter afvitlringens slut skulle upprätta förslag till jemkning af rustningsbesväret i det mig nådigst anförtrodda län, får jag i und. underställa E. K. M:s nåd. pröfning följande: Med åberopande af grunderna för mitt und. förslag, rörtde Jemtlands rotering, af denna dag, och med tillämpning deraf, följer, att då underhållet af en ryttare och häst enl. den uppgjorda räkningen, (Bil Litt. D), häri orten minst kostar 100 r:dr h:co, så fordras årligen för att underhålla 100 man cavallen 10.000 r:dr b:co, och att t. ex. örn Jemtlands rotering, inberäknadt den nedsättning, som redan i nåd. blifvit beviljad, skulle komma att utgöra 4o proc. af primitiva styrkan, då utgjorde det erforderliga beloppet för Jemtlands Häst-jägare-sqvadron 4000 r:dr b:co, hvilket likväl till omkring halfva beloppet förminskas, om augmentshemmanen, 4't * detta län, lomme alt i rustningsbesväret deltaga, eller ock utgjorde räntorna efter det värde de år 18 >5 agde. I und. bilagda tabell (Bil. Litt. E.) öfver rusthållsstammarna vid sqvadronen, upptager deras skattetal i tunni, och taxertsvärden samt deras anslagna liemmans-ränlor oell afradspenningar, äfvensom augmentsräntor i Medelpad, för att utvisa hvad hvart rusthåll nu utgör i rustnings-prsestation, och alltså hvad understöd för hvarje af behofvet påkallas. Med djupaste undersåtlig' vördnad, 111. m. M. von Törn e. F. W. Jonson. Östersund i Lands-contoret den i4 Aug. i83J. Bilaga Litt.