Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O, huru långt var ej Gabriella ifrån att ana det hennes lefnads vändpunkt låg så nära, att dessa svaga, darrande händer, som hon höll i sina, förmådde flytta den från ljusets sida till mörkrets afgrund! Nu, i detta ögonblick, var det fullt ljus. Den stackars olycklige Anton ville gifva allt för henne, ja, han hade inom sig beslutat att för alltid afstå från hoppet att komma till sitt blå efterlängtade hem; han dömde sig att i evighet gå en trånande ensling på jorden endast för systerns skull. Men det var ju vedergäldt, då hon icke reste, utan lydde honom. Ty ehuru Anton icke fått något bestämdt löfte derom, tycktes det honom vara utom allt tvifvel att hon nu ej kunde visa så otacksam och göra honom emot. En liten stund efter detta samtal gick Gabriella ned och berättade för sin far, Birger och Erika att Anton så innerligt tiggt och bedt henne bli hemma, att hon icke hade hjerta att göra honom emot. ”Det är verkligen bra snällt af dig att ge efter för ett sådant infall!” sade Erika, som ej önskade något högre, än att Gabriella skulle stanna hemma. Under trängseln i marknadshvimlet kunde mycket talas, som ej hördes; och i den händelsen hade man vid hemkomsten troligen att vänta ett uppträde, hvarefter Erika ingalunda längtade. Haraldson och Birger lade sig icke emot beslutet. Men då jaktlöjtnanten på aftonen ankom, syntes han ganska missnöjd öfver den felslagna förhoppningen om mamsell Gabriellas sällskap på resan. Det kunde emellertid icke hjelpas, och i sjelfva verket föll det sig för den ärlige mannen litet svårt att visa sig nedslagen vid de triumferande blickar, Anton kastade på honom. Följande morgonen i dagbräckningen gaf sällskapet sig ut; och endast genom en blick förnyade Arve och Gabriella sin öfverenskommelse, att han redan andra eftermiddagen skulle vara tillbaka. Birger och Erika ernade bli borta minst fyra dagar. Arve gick ombord på Birgers båt, som var mera snällseglande; men jakten följde visligen efter, för att intaga de varor, hvilka voro bestämda för mors handel. Då sista skymten af seglarne var försvunnen, gick Gabriella på sin kammare att än en gång pröfva sitt hjerta och öfverväga det vigtiga steg, hon var på väg att taga.
Ständer örn beviljandet af ytterligare medel för denna reglerings verkställande må göras; dock att, enär afsedt vore att inskränka de anslagstillökningar, hvarom anmälan borde ske inom den tillgång, som dertill för närvarande vore att påräkna, nu endast må äskas en summa af 4,000 Rdr, såsom tillökning i statsanslaget för polisen i Stockholm, hvaremot tillgång till det efter förslaget ytterigare erforderliga belopp 6,000 rdr, borde beredas på det sätt, att af de efter medeltal för sistförflutna fem år till ungefärligen samma summa beräknade vitesoch ensaks-böter, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter, polisbetjeningen såsom åklagare tillfalla, men hvilkas öfverlemnande till allmänna barnhus-inrättningeu Öfver-ståthållare-embetet föreslagit, i stället bildas en kassa, från hvilken fyllnaden i polisbetjeningens aflöning efter nya staten borde utgå ; tillstyrkande Statsrådet derjemte, att Kongl. Maj:t må förklara Sig vilja, i sammanhang med den reglering, som af den nödig ansedde anslagningstillökningens beviljande komme att blifva en följd, i nåder förordna om redovisning för detta anslag, i öfverensstämmelse med hvad af Öfver-ståthållare-embetet i sådant afseende föreslagits. Lands-staleti. b) Det af kommitterade för beskattningsväsendets, samt uppbördsoch redogörelseverkets förenklande, till följd af Kongl. Majrts den 26 sistlidne Januari meddelade nådiga befallning, under den 26 derpåföljande Maj i underdånighet afgifne betänkande och förslag angående en förändrad löne-reglering för lands-staten i riket, utom för Landshöfdinganre, i sammanhang hvarmed jemväl nu i underdånighet anmältes. Af kommitterade hade följande hufvudgrunder för löneregleringsförslaget blifvit antagne, nemligen: a) att expeditions-lösen, der sådan hittills varit Iands-stats-tjenstemän) en tillerkänd, väl borde fortfara, intilldess en allmän reglering rörande sådan 22 lösen vid domstolar oell embetsverk kunde komma till verkställighet
Det var endast den omständighet, att underrättelse om bolagets bildande icke ingått, som vållade att K. M. ansett sig icke böra för närvide föreslå R. St:r att till denna jernvägs anläggning anvisa några medel. Sedan detta hinder numera är båldt och aktieteckningen, som vid den tiden utgjorde endast 800,000 rdr, numera uppgår till 1,200,000 rdr, tror jag att någon tvekan icke bör kunna uppstå att ju bolaget kommer till stånd; och hoppas jag att R. o. Ad. icke afslår min begäran att ett låneunderstöd af 3,240,000 rdr beviljas denna bana. Gr. Taube: Redan förut bar jag uttalat min åsigt, att staten bör bevilja låneunderstöd för bibanor, och anser bästa beviset på dessas behöflighet vara det, att orten för desamma vill ikläda sig uppoffringar. Jag vill derföre icke upptaga tiden, utan endast, jemte det jag erinrar om denna min åsigt, påpeka det särdeles bevekande skälet, att bästa sättet att ^fhjelpa den nöd, som herrskar inom de fabriksidkande häraderna inom Westergötland, vore att bereda dem arbetstillfälle vid ifrågavide bibana. Jernvägsföretagena på Borås-banan hafva hittills bidragit att lindra nöden, men då dessa arbeten snart nog upphöra och bomullsbristen troligen kommer att fortfara, anser jag lämpligast att anslag beviljas, på sätt Gr. Sparre föreslagit. Gr. Posse, Arvid: Då i detta fall frågan endast afser ett understöd i låneväg för byggande af en bibana och då detta understöd ifrågasättes på ett sätt, som för staten icke medför uppoffringar, som stå i förhållande till de fördelar, som skulle beredas, får jag, med stöd af de af Gr. Sparre framlagda skäl, yrka bifall till Gr. Sparres förslag. Gr. von Rosen: Flera föreg:de talare hafva utvecklat skälen, hvarför denna bana redan nu bör bringas till stånd. Af dessa är, enligt min tanka, det förnämsta den nu inom vissa trakter af Westergötland herrskande nöd — der befolkningen sysselsättes vid bomullsfabrikerna, — hvilken nöd bör skyndsamt afhjelpas.
Bataljonen på fredsfot, till det minsta den kan vara, eller minst 400 man; på krigsfot det största den i vanligaste fall är, eller omkring 800 man. Brigaden (2:ne träffen) den minsta möjliga den kan vara, eller 4 bataljoner. Vid kavalleriet har sqvadronen på fredsfot antagits till samma nummerstyrka, som för det närvarande, för att på krigsfot tillökas med beväringsmanskap efter behofvet. Bataljonens sqvadronsantal lika med Lifgardets till bäst (vår sednaste kavalleri-organisation) eller 4 sqvadroner och brigaden till 4 bataljoner. Efter förenämnde upplysande inledning öfvergår jag till: l:o Infanteriet. Indelda infanteriet utgöres för närvarande af 913 officerare och 21,299 man effektivt manskap, fördelade i 24 regementer och korpser, hvilka tillsammanlagdt bestå af 44 bataljo - Slals-Utskollels Utlåtande, Jt/s 85. 27 ner. Efter nedan föresiagne förändring skulle indelda infanteriet utgöras af 1,036 officerare och 24,148 man effektivt manskap, fördelade i 14 brigader, hvardera utgörande 4 bataljoner, eller tillsammanlagdt 66 bataljoner. Således 123 officerare och 2,849 man mer än för närvarande; allt mot en kostnad, som, detta oaktadt, med icke mindre än 79,807 R:dr Banko understiger den närvarande. Lönerne äro upptagne lill oförändradt belopp enligt nu gällande stater. Närvarande förhållandet. Officerare. l:o. Regementsoch Korps-chefer. 20 Regements-chefer å 3,6001l:dr 72,000. Föreslagna förhållandet. Majorer utan bataljon. Kompani-chefer. Obehöllige, sedan bestämdt blifvit, alt beväringen med Stammen skall förenas. Transport Transport Avgifter för 517 vakante till lönefyllnad anslagne nummerä 50 818. Musiken. 24 Regem:«-trumslagare ä 250 Afgifter för 849 vakante till musikens underhållande an.
Mdj.ts pröfning, enär Hans tid torde vara upptagen af vigtigare saker, utan borde frågor om smärre väganläggningar m. m. dylikt jemväl hädanefter behandlas i den ordning, r §. af Bvggninga-Balkens a5 Kap. Herr Doctor Ödmann samt Herr Le.ctor Wallman hafva likaledes framställt anmärkningar i enahanda syftning, som Herr Gimtlier, med tillagg af dels den sistnämnde: att allmänna lagens berörde stadgande syntes innebära säkrare garanti för den enskilda eganderätten, än om åt Administrationen öfverlemnas att i frågor af förevarande art förfoga, helst då på sätt förhållandet blefve, den enskilde icke tillförsäkras ens nåmn rätt alt i saken sig yttra; samt att sjelf va bestämningen ”allmänt behof” vore underkastad mångtydighet och kunde inbegripa äfven de obetydligaste foretag; — och dels Herr Doctor Ödmann, alt om vid laga undersökning belinnes all en egendom i betydlig mån försämras genom expropriation, borde sökanden vara förbunden att den helt och hållet inlösa, der egaren så askar, efter de i forslaget bestämda grunder. Utskottets förslag vore i denna del dessutom mindre bestämdt, emedan en del af en egendom, den må 3 Lag-Utskottets Utlåtande, N.o 1o3. vara så obetydlig som helst, ej knode kallas onyttig. Men genom afsöndringen kunde egendomen hafva förlorat sitt egentliga värde och återstoden vara till föga nytta, serdeles om tillfälle i grannskapet ej funnes att (å inköpa mot den afsöndrade svarande jord; hvarförutan förslaget ej upptog något stadgande derom, huru förhållas borde, derest en del jord söndrades tran ett boställe. Detsamma kunde derigenom förvandlas tran ett godt till ett dåligt. Då ersättningen icke kunde lemnas åt boslällsinnehalvaren, enär han då ensam finge ersättning för hvad alla hans efterträdare förlorade, skulle väl, om t. ex. bostället vore åt ecclesiastik natur, ersättningen ned« sättas och förräntas af vederbörande Dom-Kapitel; men denna ersättning kunde blifva af föga betydenhet genom penningevärdets försämring.
Hr Gr. o. Landtm framställt hurusom i afs. på förev:de punkt blifvit yrkadt af Hr Cederschiöld bifall, och af Hr Ekströmer afslag samt att B. St:r måtte genom underd. skrifvelse anhålla, det K. M. må täckas genom en Komité af sakkunnige män låta upgöra förslag till den medicinska undervisningens ordnande, samt, efter Nådig pröfning deraf, vidtaga de åtgärder, hvilka till vinnande af detta ändamål finnas vara lämpligast, blef proposition till bifall å Utsk:s i denna punkt afgifna förslag först framstäld och besvarad med starka Nej blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om B. o. Ad. behagade bifalla det af Hr Ekströmer afgifna förslag till beslut, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemt§ åtskilliga Nej, förklarade det han nu funnit Ja öfvervägande. 6:te punkten, innehållande hemställan ali II. St :r malle hos K. Hl. i underd:het anhålla, all intilldess den af Utsk. föreslagna föreningen emellan medicinska fakullelen i Upsala och Carolinska medico-chirurgiska institutet i Slockholm blifvit verksläld, de personer, hvilka vid institutet genomgått fullständig examen, må, på grund af denna, förklaras för Medicine och Chirurgie doktorer, med samma räll lill anställning i Statens tjenst, som ålnjules af de från Universitetens fakulteter ulgångne Medicine doktorer, hvilka tillika äro Chirurgie magistrar. Hr Ekströmer: I afseende på Utsk:s förslag i 2:dra punkten, eller om full kompetens till Läkaretjenster på Stat för dem hvilka vid Carolinska Institutet aflagt alla examina, är jag tacksam äfven för den rättvisa Utsk. härigenom låtit vederfaras Institutets alumner; men då Utsk. derjemte föreslagit, att Institutet skulle få rätt att kreera medicinae doktorer, har Utsk., enligt mitt omdöme, valt en mindre tjenlig väg för ändamålets uppnående.
Under den 28 December’ 1850 blef, med upphäfvande af den för Direktionen öfver Stockholms allmänna Barnhus den 13 Maj 1815 meddelade nådiga Instruktion, ett nytt reglemente för styrelsen och förvaltningen af allmänna Barnhuset i Stockholm i nåder utfärdadt, af hvars bestämmelser här torde bom omnämnas följande: att Direktionen skall tillse, det utgifterna icke få öfverstiga inkomsterna; att för sådant ändamål icke flera barn få i Barnhuset mottagas, än årets påräknade tillgångar kunna medgifva, och att i följe deraf inlösnings-afgiften beräknas så noga ske kan efter verkliga kostnaden; att icke något barn öfver sex års ålder må intagas; samt att tills vidare understöd icke får beviljas för barn, som ej blifvit å Barnhuset intagna. 2) Bland underhållstagarne voro utom Barnhuset 235, hvilka erhöllo fosterlijelp. 3) Bland utgifterna finnes jemväl upptagen en lifränta å 650 R:dr. 4) Bland utgifterna inbegripas jemväl förvaltningskostnader m. m, II. Barmhertighetsinrättningar, sorn åt fattiga, egentligen ålderstigna, lemna bostad jemte underhållsbidrag uti inrättningens fastigheter: a) Ulrika Eleonoras eller Tjrottnin gens Hospital Kniggeska Pensionsfonden 5) . b) Borgerskapets Gubbhus-inrättning c) Borgerskapets Enkhus-inrättning d) Fabriks-Fattigkassan e) Soopiska Fattighuset f) Katholska församlingens fattig vård g) Timmermans-Ordens Hospital . Tillsammans Fastighetsvärde år 1850 K apitalhehållning vid 1850 års slut. Inkomster år 1850. Utgifter år 1850. ~ G a' 3 3 c. £L - n» jÉ£ £3 i Stockhom. utom Stockholm. Pensioner och underhåll in natura. Kniggeska pensionsfonden är ställd under Direktionens förvaltning; och utdelas den årliga räntan å samma fond till 10 utom Drottninghuset boende obemedlode fruntimmer. 39 lil.
Vi hafva på vår halfö tvenne arter ripor, dalripan och fjellripan, sorn håda lika väl förtjena lagens skydd, hvilket lättast vinnes, om det mera allmänna ordet ripa i lagen angifves. J)e i öfrige §§ förekommande tider, som måste ändras, om ofvan uppgifne och af mig föreslagne förändringar vinna Ständernas bifall, torde här vara öfverflödigt att särskildt för hvarje § påpeka. § 15. 1 denna § anser jag det vara nödigt, att der intages, att de jagtoch fångningsanstalter, der medgifves emellan d. 1 Oktober och 31 Maj, endast afse rofdjurs fångst. § 16. Här ser jag ett totalförbud för den icke förbjudna morkullsoch enkla beckasins-jagten, som med dresserad rapphönshund bedrifves i hela Europa. För hvarje jägare, som under våren besökt utlandet, är det icke obekant, hvilket lif bland jägarne uppstår, då morkullans ankomst och flyttning emot norden tillkännagifves. Denna jagt är särdeles lönande för de södra provinserna, och då villebrådet icke är förbjudet, finnes ej skäl uti att genom lag göra jagten omöjlig; hvarföre jag vill föreslå, att denna § må lådén ändring, att den medgifver jagt efter morkullor och enkla beckasiner, då den utöfvas med dresserad rapphönshund. § 17. I denna § anser jag nödvändigt att der tillägges den, som upptager främmande hund, skälig ersättning, utom böterna, för den tid, som hunden af upptagaren måst födas, hvilket kan ske i minst åtta, men väl 14 dagar. Mert f. m. 275 § 18. Om de af mig i § 16 föreslagna fdrändrinear skulle komma att antagas, så måste ock denna § undergå en ringa förändring, derelter lämpad.
Stat icke erhållit någon löneförbättring, samt hans lön, utgörande 150 R:dr, med derunder inbegripna 12 tunnor spanmål., i anseende till den i sednare åren stegrade lefnadskostnaden, vore otillräcklig och derjemte lägre än de fleste andre vaktbetjentes, har Ofverdirektörsembetet föreslagit, att hans lön å stat måtte förhöjas till 266 R:dr 32 sk., med bibehållande af nämnde spanmåls-anslag; hemställande Öfverdirektörs-embetet tillika, att som denne vaktbetjent numera ej ensam kunde medhinna erforderlig uppassning i kontoret, hvadan ock Kongl. Maj:t, enligt Nådigt Bref den 23 December 1852, täckts provisoriskt, ehuru på bekostnad af kontorets egna och i tidens längd dertill otillräckliga medel, i nåder tillåta antagandet af en kammardräng, denne sednare jemväl måtte å stat uppföras med en lön af 200 R:dr. Uti häröfver infordradt, den 14 sistlidne Juli afgifvet underdånigt utlåtande, har Statskontoret anfört: Då för Öfver-direktören, Sekreteraren samt Registratorn och Aktuarien vid GeneralLandtmäteri-kontoret, med hänsigt till dessa befattningars vigt och trägna göromål, nu Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 4853. 23 befintliga aflöningsförmåner uppenbarligen vöre alltför inskränkta och erfarenheten visat behofvet af skrifvarebiträde i nämnde kontor, såväl som otillräckligheten för kontoret af en enda kammardrängs uppassning, ansåg Stats-rådet sig böra i så måtto understödja förevarande förslag, att Stats-rådet tillstyrkte, det Kongl. Majit täcktes i nåder föreslå Ilikets Ständer tillökning å General-landtmäteri-kontorets stat af lönen för Öfverdirektören till 2,666 R:dr 32 sk. jemte 666 R:dr 32 sk. i extra tjenstgörings-arfvode;— af lönen för Sekreteraren till l,200R:dr och af lönen för Registratorn och Aktuarien till 900
Jag berömmer mig ingalunda af detta förutseende, ty det var tydeligt och klart, att så skulle inträffa, och det har också inträffat, och måhända utöfver min förväntan. Men huru blefvo dessa mina förslag och yttranden då emottagne? — Och nu —!!! Om det är en tillfredsställelse, att i en stor nationell fråga, omsider åtnjuta rättvisa, är det likväl sorgligt betänka, att myc - 110 Den ‘28 Januari f. m. ket kunnat vara annorlunda, orri man fördomsfritt då lyssnat till den välmenande framställningen, men den var då för tiden: En ropandes röst i öknen? Hr Gr:n förmenar vidare: att det lärer i eke vara så fullkomligt, afgjordt att roddtloltan. till följd af ångkraftens utveckling torde blifva helt och hållet förkastlig-. •lag svarar härpå: att hvad rodd-kanonsluparne angår, anser jag dem visserligen förkastliga, men icke så kanonjollarne, hvilka städse böra bibehållas, och hvilka jag betraktar såsom ett förträffligt positions-artilieri i våra trånga Skärgårdar. Jag vågar hoppas att Hr Gr:n, som är en så varm vän af framåtskridandet, vid närmare öfvervägande, skall medgifva att 62 man för en kanon är att slösa med menniskokraften, att icke säga menniskölifvet, allt. för mycket, då ångslupen med svårare bestyckning än roddslupen, erfordrar endast hälften så mycket manskap, och synnerligen då den besitter ojemförligt större rörlighet. För kanonjollen är förhållandet annorlunda, den erfordrar endast 21 man. Att ångfartyg, innan ång-kanonsluparne hunnit tillvägabringas, fortskaffa roddsluparne, som naturligtvis måste bibehållas tills ersatte af ett bättre vapen, torde falla af sig sjelf, helst fienden icke lärer ensamt begagna några sådane skärgårdsfartyg, som numera öfverallt kanske med undantag af i Sverige, anses olämpliga. Hr Gr:n säger att 6 kanonslupar icke kosta mera än en ångkanonslup, och drager deraf den slutsats, att roddflottans uteslutande förvandling till ångflotta ännu torde vara ganska problematisk. Hr Gr:n hänsyftav naturligtvis på den stora kostnaden för en ångflotta.
Från Statsoch BancoUtskotten: sif den dennes: I anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt Präsleoch BorgareStånden gjorde anmärkningar vid Utskottens den 3 sistledne April afgifne Betänkande, angående Götha Canal arbetets fortgång och befrämjande; deruti Utskotten yttrat: att, i afseende på CanalBolagels rättighet till Discontering, denna fråga redan vore genom 3:ne RiksStånds sammanstämmande beslut afgjord; att beträffande beloppet af det utaf Utskotten föreslagne årliga Byggnads Låne-biträde, Utskotten icke 293 Den 37 Maji. funnit skäl att tillstyrka någon tillökning uti det vid 1815 års Riksdag beviljade, och af Utskotten föreslagneByggnadsbiträde af 3oo,ooo Riksdaler; alt, i frågan om huru förhållas borde nied liqviden af CanalArbetsCassans skuld till Disconten, när Staten komrae att öfvertaga nämnde Disconts fordringar ock skulder, vid anställd votering inom Utskotten två Stånd stannat emot två, hvarföre arne allternativer blifvit framställda, antingen att CanalarbetsCassans skuld till
Såsom Deputerade härigenom, men eljest svårligen och till äfventyr» förgäfves, kunna söka och i ett sammanhang vinna fullständig underrättelse uti allt hvad Revisionen tillhörer, böra Deputerade ock låta upprätta behöriga förteckningar så öfver hvad vid Revisionen anmärkt som afslaget och fastställdt blifvit, derom, med allt hvad i öfrigt till KrigsBevisionen hörer, Deputerade hafva att till Riksens Ständer fullständig berättelse afgifva* §• 7- Öfver hvad hos Deputerade förekommer och afgöres, böra Protocoller föras och i vanlig ordning uppsättas och justeras. Bemärkes, under Deputerades forshningar i Räkenskaperna, sådana omständigheter, som röra specialitet ten eller föranleda till åtal emot någon, det vare sig om förvaltning öch disposition eller sjelfva Redogörelsen och dess verificerande; så böra Deputerade genom Protocolls-Utdrag re mitte - J)tn 5 Auguut witten iess® •mstkndigheter till utförande af vederbörande, såsom egentliga Actores, uti det Kongl. Kammar-Rättens Contoir, sorn fått sig tilldelade de Räkenskaper, hvarvid betänkligheter uppkommit, då Commissarien i Contoiiet derom utfärdar Anmärkning, den Deputerade, på sätt i 5 §. förmäles, med uppmärksamhet följa* men skulle åter andra omständigheter uppstå, som synas erfordra åtgärd för en framtidså hafva Deputerade, att dem uti dera3 afgifvande Riksdags - Berättelse tillkännagifva, derest icke omständigheterna äro af den beskaffenhet, att snar rättelse är nödig, då Deputerade böra derom hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla. §. 8. Sedan i stod af Kongl.
Då nu allt detta bestäldt var, gingo till mig de öfverste, och sade: Israels folk, och Presterna, och Leviterna, äro icke afskilde ifrå folken i landen, efter deras styggelse, som är de Cananeers, Hetheers, Phereseers, Jebuseers, Ammoniters, Moabiters, Egyptiers och Amoreers. Förty de hafva tagit deras döttrar, och deras söner, och gjort den helga sädena menliga med folken i landen; och öfverstarnas och rådherrarnas hand var den första i denna missgerning. Då jag detta hörde, ref jag min kläder och min kjortel sönder, och utryckte mitt hufvudhår och skägg, och satt ensam. Och sig församlade till mig alle de som Israels Guds ord fruktade, för deras öfverträdelse, som i fängelset varit hade; och jag satt ensam allt intill aftonoffret. Och vid aftonoffret stod jag upp af min jämmer, och ref min kläder och min kjortel sönder, och föll uppå min knä, och uträckte mina händer till Herran min Gud; Och sade: Min Gud, jag skämmes och blyges att upphäfva min ögon till dig, min Gud; ty vår missgerning är vuxen öfver vårt hufvud, och vår skuld är stor upp till himmelen. Allt ifrå våra fäders tid hafve vi varit i stora skuld, allt intill denna dag; och för våra missgerningars skull äre vi, och våre Konungar och Prester, gifne i Konungarnas hand i landen, uti svärd, i fängelse, i rof, och i ansigtes blygd, såsom det går i denna dag. Så är oss dock nu någon liten tid nåde af Herranom vårom Gud vederfaren, att ännu något af oss är qvart blifvet, att han skulle gifva oss en nagla i sitt helga rum, och att vår Gud skulle upplysa vår ögon, och gifva oss ännu ett litet lif i vår träldom;