Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J a, vi sympatisera också mer än en gång med flickornas vrede mot lärarinnorna, shom då dessa senare en gång spikat domestik för alla fönsterrutoriia, utou den öfre, i akt odi mening att fickorna ej ens skola f&amp; se de förskrcakliga gossarna. Skulle någonsin en barnbok göra propaganda för ssamskolanc, s % vore det val denna, ty dylika dumheter, som de ofvan omtalade, skulle ju aldrig kunna komma i fråga, där gossar och flickor uppfostras tillsammans. Ofversattningen är god. Till de svenska barnens upplysning meddelas två gånger, a t t sex engelska mil g&amp; på en svensk, hvilket de flesta barn veta förut. Däremot gifves ingen upplysning om sådana ord som ~Tallentinsbref w och ~Vallentinsversx, eller om D Tacksägelsedagen s, d i hela huset luktade gås. Familj en Hiinmelstj iirna och det Sidensvahnska, bolaget, af T o h i Topelizcs. Författarinnan säger sjalf i företalet till denna bok, att den ä r afsedd att gifva de unga en roande läsning samt en hvardagsbild, af skolbarnen i v %r tid. Utan tvifvel skall den så lätt och roligt skrifna lilla boken uppfylla denna sin bestämmelse. Men månne den inte också har ett annat syfte, nämligen det att visa, hvilket godt inflytande ett friskt och otvunget kainratlif mellan gossar och flickor iitöfvar på bada parterna 3 I bokens senare afdelning, livilken innehåller den längsta och i vhrt tycke roligaste berättelsen: » Det Sidensvahnska bolaget D, införas vi i ett hem, där sju stycken skolbarn, gossar och flickor från skilda liåll, äro inackorderade. Dessa gå alla i nggoii af stadens skolor, men på fritiinmarna föra de, iinder uppsikt af en gammal förståndig tant, Dika, ett gladt och lustigt kamratlif. Det ena lilla oskyldiga upptaget aflöser det andra, utan att någon tänker p % hvad som passar för gossar ocli hvad som passar för flickor. Med fröjd ocli gammati deltaga de i hvarandras påhitt och äfven i hvarandras arbeten.
En särskild klass af befolkningen finnes emellertid, hvilkens ställning är ytterst svår och synes nära ohjelplig, nämligen de vid kusterna och i skärgården bosatte fiskare, som idka fiske såsom hufvudnäring och icke tillika hafva jordbruk, eller hafva det i så liten skala, alt det icke kan komma i beräkning: Om dem skall nedanföre vidare nämnas. Förhållande! i afseende på antalet af hegångne brott under sistförflulne 5 år, torde vara ungefärligen enahanda som under de nästförutgångne. Blekingsbocns lynne är sådant, att han lätt retas lill vrede, hvarigenom uppkomma slagsmål och våldsamheter emot person, helst då den medfödda retligheten ökas genom förtäring af rusgifvande drycker: dråp och misshandel i bråd skillnad förekomma således ofta: mord eller annat öfverlagdt och uppsåtligt våld emot person mera sällan. Brotten emot ägande rätt, såsom rån och särdeles stölder, synas här som annorstädes till en stor del hafva sin orsak i nöd och svårigheten alt erhålla arbetsförtjenst: i den mån medlen till lifsbergning ökas eller minskas, i samma mån, fast i omvändt förhållande, minskas eller ökas jemväl dessa brott. Så visar sig en märklig skillnad emellan förhållandet härutinnan under 1847 och innevarande är. Förstnämnde år, då, i följd af det näslförutgångna årets felslagna skörd och det särskilda förhållandet med årsväxten inom nästan hela Europa, lill en början blist och sedermera ovanligt höga priser på span mål uppkommo, fylldes alla häkten med brotts - 8 lingar, långt utöfver det antal, för hvilka utrymme varit beräknadt; hvaremot fångantalet under innevarande år, sedan ymnigare skördar inträffat och tillfälle till arbetsförtjenst icke saknas, mången gång utgjort mindre än hälften och sällan mer än f:delar af hvad det var vid samma tider under förra året.
Till svar härå får Utskottet anföra, att, vid förmyndares tillsättande, afseende mera sällan kan fästas derpå, att förmyndares egendom må motsvara värdet af hvad som åt hans vård anförtros, dels emedan en så bemedlad förmyndare ej alltid kan erhållas, dels ock derföre, att lagen stadgar, att förmyndare-åliggandet företrädesvis tillhör skyldeman. Det är således skyldskap till den omyndige samt redlighet och fallenhet att vårda myndlingen och hans gods, sorn hufvudsakligen böra bestämma valet af förmyndare, och lagen fordrar ej andra egenskaper hos den, som utnämnes. Yid detta förhållande kunde stadgandet om skyldighet för förmyndare att ställa säkerhet för de medel, han oin händer får, ej ega allmän tillämplighet; men i de fall, der lagens bud kunde verkställas, skulle förmyndare-befattningen komma att utgöra en förhatlig tunga, ledande till sådant hinder i förvaltningen och användandet af egne tillgångar, att det vore emot all rättvisa och billighet stridande att densamma någon ålägga.
Rits i April månad samma år utfärdade kungörelse om näringsfriheten. Då det sålunda är naturligt och nödvändigt, att den fattigvårds-lagstiftning, som finnes, måste omordnas, måste också 1788 års författning, som, i strid med förenämnde kungörelse och grundlagsbud, tillåter socknarna att vägra inflyttning, anses hafva upphört; men på andra sidan och innan denna lagstiftning, hvars grundsatser göra möjligt, genom en mängd fattigas inflyttning, att förstöra en commun, blir ordnad, måste man också se genom fingrarna med de lagbud, som Konung och Ständer för allmän välfärd stiftat. Af sådan anledn., och då den comité', som sattes år 180g, och hvars arbete vid 1823 års riksdag af 2tne Stånd, med förändringar, godkändes, men af de 2:ne andra Stånden förkastades, i likhet med den comité', sorn sednast handlagt ärendet, förbisåg de enkla grunderna för ifrågavar, lagstiftning och inkom med en vidlyftig lunta, innefattande detaljer, har händt, att förslagen ej kunnat antagas. R. St. hafva, vid detta tillfälle, icke till föremål för deras behandling en ekonomisk angelägenhet, derom önskningar hos Konungen skulle framställas; utan här är fråga om att bringa en del af lagstiftningen i öfverensstämmelse med grundlagen, och der inträder R. St:s rätt att gemensamt med Konungen afgöra frågan. Det är således i sådan ordning, och icke i önskningsväg, frågan måste behandlas. Man har visserligen invändt, att Ekon.Utsk. kan behandla frågor, hvari det tillhör begge Statsmakterna Denia Februari f. m. 33 I att besluta, för att beslutet stall blifva gällande, oell hvilka således äro af allmän ci v i I—lags beskaffenhet; detta är ock ganska riktigt. Orsaken hvarföre jag i sista plenum instämde i Hr von Rosens motion om behofvet af ett särskildt Utskts tillsättande, är att få afsofradt från sista comiteens voluminösa förslag allt hvad som, med förbiseende af det egentliga föremålet för denna lagstiftning, influtit utöfver det dervid erforderliga.
Riksdag blef den i början af 1852 förhöjd till nämnde ^/tfelopp), 1 lärare i Gymnastik med 150 ä 180 R:dr samt 1 lärare i Musik med 120 ä 220 R:dr. En följd häraf är, att, då lärare y i öfriga språk och vetenskaper sinsemellan fortgå i lönetur, lärarne i lefvande språk och naturvetenskap äro alltjemnt fästade vid den för de vetenskapligt bildade lärarne lägsta lönegraden, utan utsigt till löneförbättring, äfven efter den längsta och trägnaste tjenstgöring. Att bestämda och ringare arfvoden äro anslagna åt lärarne i Gymnastik och Musik, har sin naturliga förklaring och giltighet deruti, alt dessa ämnen endast äro föremål för öfning, ej för studier, samt i den ringare upoffring af arbete och tid som lärarne deri få vidkännas. Bien att lärarne i lefvande språk och naturvetenskap ej skola erhålla samma förmåner som de öfrige lärarne, synes vara lika obilligt som oklokt.
N. A. 2813) Doktor [2434] U ng anspråkslös bättre flicka önskar plats i handel eller som biträde i inom hus föref. göromål. Svar emotses tacksamt af » Carin », Söderåkra, p.r. [2JU] E n ung, musikalisk flicka önskar plats i bildad familj eller hos ensam dam såsom sällskap och hjälpreda. Sv. t. &gt; 22-årig Eskilstuna p. r. [1S43] D:r E R N S T SALEN. Hvard. kl. l a — 2, Helgd. Invärtes och ögonsjukdomar. Setterblad. Örats, näsans ocn strupens slutdomar. [2420] En ung, bildad flicka n ung flicka med ett år kvar till studentexamen önskar under vintern i någon familj läsa med skolbarn 2 il 3 timmar dagligen mot fritt vivre. Svar till » B. », ångaren Hillersjö. Za.nl SS Drottninggatan 33. Träffas alla dagar kl. 10 — 11. [2439] med godt lynne önsk.__plats som hjälp och sällskap i fam. Ä r villig biträda med renskrifning, tillika med sömnad och handarb., och vill för öfrigt deltaga i alla inom hus förefallande göromål. Undervisning kan meddelas i musik. Goda rek. finn. På lön göres ej afseende. Sv. märkt ' Musikalisk ', Vara, p. r. [2466] n flicka, som 2 år haft plats i prästgärd, där hon förestått hushållet, biträdt frun i öfriga inom hus förefallande göromål, samt undervisat 2 min.dre barn i musik, önskar genast eller till 1 oktober dylik plats. Ringa anspråk på lön, blott hon blifver bemött som medlem af familjen. Svar till » Kunnig », 5 Brunnsgatan 2 tr. Stkhlm. E n ung flicka af god familj söker plats att mot fri resa och fritt vivre undervisa barn i de första grunderna afvanl. skolämnen o. musik. Sv. torde sänd. t. » Genast », Karlskrona,p. r. licka från landet, kunnig i matlagning, sömnad, väfnad, önskar pl. i bättre fam. som hushåll.el. hushjälp.
“Hurra för August Blanche och kung Karl!“ skrek en klar röst öfver deras hufvuden. Alla tittade åt höjden, öfverraskade, att man äfven i rymden instämde i de lefverop, man upphäft. Talaren upptäckte snart den, som hurrat. Det var en gosse, uppkrupen i eken, under hvilken de befunno sig. Snart fingo de andra äfven sikte på den objudne gästen. “Hvad gör du där, pojke!“ ropade värden med misslynt ton. “Laga dig genast ned, eller ock blir det smörj.“ “Bäst jag sitter, där jag sitter då,“ svarade gossen; “hit upp kan herrn icke komma; men stege jag ned, då“ ... “Akta dig, jag går in efter min bössa, och då skall jag allt få dig ur trädet,“ utlät sig herr H– helt vredgad. “Gör icke det, snälla herre,“ bad gossen och äntrade högre upp. “Om jag vore en ekorre, lät ni mig sitta kvar, utan att kosta krut på det stackars kräket. Jag skall vara lika tyst och oförarglig som en sådan, om ni låter mig få behålla min plats.“ Talaren för Karl den tolftes minnesstod betraktade gossen med ett godmodigt leende. “Låt bytingen sitta där uppe i höjden och blicka ned på oss, som icke kommit så högt upp,“ sade han till värden. Något motvilligt samtyckte herr H–, och snart glömde man den lilla observatorn. Supéen serverades, och gästerna samlades omkring det af läckerheter öfverhöljda bordet. Gossen hade nu klättrat ned, och, stående vid sidan af ett uppslaget fönster, följde han med uppmärksamhet, hvad som tilldrog sig där inne. Med en min af hunger såg han de många goda saker, man förtärde, och med en blick full af intresse lyssnade han till hvad som talades. August Blanche kom under supéen att stanna vid det fönster, utanför hvilket gossen fattat posto. Han såg ut i den ljusa sommaraftonen, och de snillrika ögonen fästes på de strålande ögon, som voro häftade på honom. Han igenkände gossen och log. “Du är hungrig?“ sade han och såg vänligt på hurraren.
Vid 14:de, 15:de, 16:de och 17:de punkterna: af Herr Friherre Stjernstedt, A. W.. »Särskildt får jag reservera mig emot Utskottets beslut till förändrade lydelser af nu gällande Banko-reglementets 61 §, l:sta mom. 3:dje punkt, saint 2:dra, 3:dje och 4:de momenter.» Emot bibehållande af stadgandet uti 62 §, 6 morn., af en s. k. respitmånad. af Herr J. R. Sääf: »Ordalydelsen i § 62, morn 6., har af Utskottet blifvit bibehållen lika med den i 1863 års Banko-reglemente, och det är deremot jag önskar reservera mig, derföre att deraf alltid dragits deri slutsatsen att en så kallad respitmånad är såsom regel medgifven och lemnad låntagande, utöfver hvad dess förbindelse innehåller. Enär det, efter min tanke, bör eftersträfvas att så väl genom lag som andra allmänna föreskrifter minska den sorglöshet, som så ofta återfinnes hos dem som anlita kredit, vid uppfyllandet af deras betalningsskyldighet, och hvarigenom en noggrann iakttagelse af en gifven förbindelse så allmänt förbises — och det minst anstår ett Rikets Ständers verk sådant som Banken, att genom en föreskrift som den ifrågavarande, uppmuntra till sådan försummelse, för hvilken i det allmänna aflfärslifvet denna föreskrift kan komma att åberopas såsom stöd för fördröjda liqvider. och liksom till grund för ett anspråk, som dock af allmän lag icke godkännes; och då denna sednare tvärtom genom stadgandet i nu gällande konkurslag, sökt införa tillbörlig punktlighet vid betalning af förfallen skuld genom att bestämma »en vecka» som den lid hvarefter, vid uteblifven betalning, en konkursansökan af fordringsegaren berättigas; finner jag det på det högsta olämpligt att Banko-reglementet innehåller något som motverkar det ändamål, för hvilket sistnämnda stadgande finnes och hvars uppnående är af högsta vigt för den allmänna affärsverksamheten.
För att få jemn och vacker fason på stekta ägg, användes med framgång plättpannan; men upptagandet har ibland sina svårigheter. Jag har derför bestält hos bleckslagaren 1 / cm. höga ringar (af plättstorlek), som jag sätter i en vanlig stekpanna utan hög kant. Så snart det hvita stannat, tager jag bort ringarna och äggen kunna lätt upptagas. Frusna ägg kunna räddas, om man lägger dem i friskt källvatten med tillsats af litet koksalt. För att ledigt kunna skala kokta ägg till smörgårdsbordet, bör man lägga dem i kallt vatten genast efter kokningen samt börja skala från den runda, ej från den spetsiga ändan, (att skära dem rakt itu genom skalen och taga ur halfvorna med matsked, har jag ej funnit praktiskt). Att en uppvispad ägghvita kan klara grumliga köttsoppor, gelésafter, etc. är väl allmänt bekant. Uppkokas vätskan med ägghvitan, så drar den senare alt orenlighet till sig. Snälla mammor försumma visst icke att då och då blåsa ut äggen, för att barnen kunna måla eller klistra bilder på dem — till julgranen och till påsk. På påskafton jubla de små äfven, om äggen framkomma röda, gula, gröna, gredelina i st. f. hvita som hela året. (För dem som önska närmare meddelande om oskadligt färjande af ägg, som sker under kokningen, står jag gerna till buds med noggrann upplysning.) Stenia. J 2 Matlagning ". Äppelmunkar. Skala ett lagom stort äppie och uttag kärnhuset med en bleckpipa. Utkafla tunt vanlig smördeg och lägg omkring ' äpplet, rulla det i socker och kanel samt grädda det i lagom varm ugn. A ro särdeles välsmakande. Asta W. Man tager annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom S.Gumeelius annonsbyrå och ' hos redaktionen. Abonnentsamlare antagas. ' / s skalp, godt smör, ' / 2 skalp, mjöl och skalp, kokt, kall, rifven potatis och knådar det under en half timmes tid väl tillsammans till en deg.
Laf va i denna Leservation sig fö,enat. ^f sir LanrliLädet ^/egar^ L. F..- Under 5ö> utsättning af lien ändamälsenliga regie, ing af lianliens functioner som i alla fall kär Lanken; deständ, säsomverklig Lank, är nödvändig, fördlikver jag viel min förut yttrade, af flere Ledamöter inoni däde Utskotten oell iLiks8tändvn delade öfvertygelse, att Lanken; metallislia sond redan är mer än tillräcklig, för att utan tarLäga genast liunna företaga iiealisationen, eller utvexling af 8i>fver mot 8ecllar, sä snart nööiga anstalter dertill inom LankoLuset Ilunnit vidtagas. i följd Ilärak anser jag ali vidare 8iIkveruppLandiing öfverflödig oell endast medförande en icke dedöflig kostnad, genom förlorad ränta pä clet dertill använda Lapital, oell Lvilken sälecles däde kan oell dör desparas. Åtminstone dorcls i min tanka 8i>fveruppLandlingen inskränkas till Lvad som kan anskaffa; för 1826 ars 8pannmälsLreditik, Ln Iliillion L:dr liten, sa framt man anser nyttigt att lletsamwa pä lietta sätt i rörelsen aterutgilva. Iliine motiver därtill, näst clet vigtigaste: Lealisationens verkstalligliet, sä snart som möjligt efter lien föreslagne w^ntdsstämningeu; antagaulie, gro följande! L e t 8 n k a n d e n, ^t:o 220 Hvarken efter tdearie eller erkarenLet kan mell aritlliiietisk noggranilet destämmas ett lörLällande niellali 8eilelstoek oell metallisk utvexliogsiond, livilket mäste vara underkastadt stäncliga köi ändringar.
förre inom en viss science eller språk, såsom sin enskyldta park är begripen; men then senare, förutan fast hela philosophiens och the lärda tungomålens grundliga erfarenhet, mycket mera til thes utförande har af nöden, annat nu at förbigå, at man icke må synas med handtvärkare rosa sitt eget embete och skrå; 6) men skulle nu philosophi, som eljest icke allenast hafva jemngoda vilkor och salarier med theologis,utan ock i mång stycker bättre, såsom med fördelachtiga praesidier, decanater etc., thär ofvan på sättias lika och jemväl öfver theologos: så skulle näppeligen någon hädan åt finnas, som thesse så mycket vidlyftigare och kostsammare och likvisst mindre fruchtbare studier måtte vilja idka och excolera. Förthenskuld recommenderar faculteten samma sin angelägenhet dch sig sjelf med diupaste vyrdnad uti E. Höggv. Excell: ces höggunstige hägn och vårdnad samt kraftiga beskydd och försvar inför Hans Kongl. M: ts af oförliknelig nåde rättvisa och seger-sällhet högtlysande thron, emot alla sådana vidriga anstöten. Detta för våra begrepp så komiska bevis på en ohejdad rangsjuka är dateradt den 25 April 1703 och undertecknadt af fyra ttteologie professorer, men visserligen hade man icke väntat att bland dem på denna fåfängans marknad finna den älskvärde och tänkande psalmisten Jesper Svedberg. Huru det gick med denna protest känner jag icke, men förmodligen stredo de för-gäfves för sitt primat. Men på högre ort än hos teologiska fakulteten i Upsala sysslade man i denna bekymmersamma tid med rangfrågor. Att Carl XI, som i väsentlig mån ordnade och noga reglementerade den svenska statsförvaltningen, också sysslade med rangfrågor, är mindre att undra på, då detta på den tiden i betydande mån var enda sättet att ordna det inbördes förhållandet mellan embetsmännen.
Då är Sara tvungen att baka 25 stora limpor och stöpa 25 grenljus, som farbror själf krusar papper omkring. Så väger han själf upp 25 skålpund fläsk, 25 fjärndelar kaffe och socker, stoppar en 25-öring i hvar limpa och så sätter han sig iklädd päls, pjäksor och mössa på en uppoch ned-stjälpt tunna i mangelboden och väntar som en gång förr på kunder. — Att han inte behöfver vänta förgäfves, faller af sig själft; de fattiga kilar där som kattor. Men ordning råder det. Ingen enda skulle våga trotsa hans: »vore rätt åt dig, du.» När högarna väl försvunnit, knyter farbror en hvit trasa i mangelbodslåset, och så väl är den signalen känd, att jag inte tror det skulle falla äfven den fattigaste in att försöka knacka hvarken på hans hjärta eller dörr förr än nästa jul. Men det var fasligt, så jag tagit upp mig med att rita ihop mycket om farbror! Men det är med människor som med tankespel. Börjar man väl med dem, så vill man gärna komma till någon slags lösning, innan man slutar. Hvad sa Sofi — måntro! Bränns kåldolmarna! Du min värld ett sån’t elände! Ingenting är så svårt att förlika med det litterära som matfrågan — det är visst och sannt. Jag kommer strax! Och barnen, som fått löfte att koka knäck Jag har totalt glömt af mig! ÅTTONDE KAPITLET. Grufligt intressangt. Misstänkta symptom. Pumpning med oväntadt resultat. Kärlek. Kullen, som varit bortrest, har kommit igen med tjock guldring på fingret. Bättre skingring i den ännu rådande Kungssorgen har stan inte kunnat få. Så här låter det i alla hörn: Hvem är hon? Hvar är hon ifrån? Är hon ung? Är hon gammal? Är hon rik? Är hon fattig? Är hon vacker? Är hon ful? Hvar bor hon och hvad heter hon? Ingen har fått kort, och ingen notis har vi sett i tidningarna. Jag är allt grufligt nyfiken, jag med! Senare: Hon lär vara af riktigt fin adel och bor på ett gods, som heter Ulfsberg. Hon är 33 år och mera fattig än rik.
Jag tror derföre, att en ändring bör föregå i Utsk:s förslag sålunda, att den underd. skrifvelsen endast kommer att afse, del R. St. i underddiet anhålla, del K. M. ville anbefalla, att språken i katechesen liemtas endast från den allmänna kyrkobibeln. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Den siste värde talarens anmärkn. har föranledt en ganska vidlyftig och grundlig diskussion inom Utsk., derutinnan tolf ledamöter, tillhörande PresteSt., och hvilka således måste anses kompetente, med mycken värma deltagit. Redakt:n af Utsk:s tillstyrkande, om densamma närmare granskas, är så beskaffad, att den icke ovilkorligen påbjuder att R. St. skola hos K. M. anhålla, alt i katechesen måtte intagas gamla eller nya bibelspråket, utan att hvarken den ena eller den andra versionen skall i och för katechesen antagas. Inom Utsk. uplystes det, att, i en del landsorter, allmogen fäster mycken vigt dervid, att få läsa bibeln och dess språk efter den s. k. kyrkobibeln, då deremot åtskillige ledamöter af BondeSt. yttrade, att inom deras hembygder funnes icke någon annan kateches, än den s. k. Linblomska. Språken i denna kateches äro likväl icke, såsom den siste talaren upgifvit, hemtade från den nya bibel-öfversättningen, utan från ännu en tredje version, som under afl. Erkebiskop Lindbloms inseende i och för dess kateches til!vägabragtes. Här hafva blifvit omnämnde de olägenheter, som upkomma deraf, att olika uplagor af katechesen begagnas i en och samma skola, hvilka olägenheter skulle bestå deruti, att i den ena uplagan, språken blifvit hemtade från den gamla kyrkobibeln, och i den andra från en öfversättning. Just dessa olägenheter har Utsk. velat förebygga, och Utsk. har icke ansett sig berättigadt till hemställan, det R. St. ville hos K.
Maj:t stadfästa de cassor, penningeverk och inrättningar, för städer och för enskilde, som till emhetsoch tjensteman, i och för deras befattningar lemnat egendom, vara i full öfverensstämmelse med rättvisans kraf och billighet; och förmodar Utskottet de i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition anförde skäl för upphörande af frälsemäns nu egande, på Ridderskapets och Adelns Privilegier den 16 October 1723 grundade, förmonsrätt för fordringar hos deras uppbördsman, vara så öfvertygande, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln ej tvekar att, genom en eftergift i denna deL medverka till en af behofvet påkallad lagförbättring. Då, genom förvandling åt faddergåfva, som förmyndare emottagit, den omyndige får en motsvarande fordran hos den förre, hvarför han icke skäligen bör njuta mindre rätt, än för annan fordran, synes det förtydligande, som Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit af 17 Cap. 2 § Handels-Balken, vara ändamålsenligt. Sedan Utskottet sålunda granskat Kongl. Majrts Nådiga Proposition, får Utskottet, under öfvertygelse att ett antagande deraf skulle så för det allmänna som för den enskilde blifva välgörande, alltså vördsamt tillstyrka, 11 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 15. attj derest Höglofl. Ridderskapet och Adeln medgifverj det den förmånsrätt, frälsemän för närvar ande ega för fordringar hos deras uppbördsman, må upphöra. Kong/. Maj\ts ifrågavarande Nådiga Proposition måtte af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 16 September 1844. Reservationer. Af Herr Grefve Mörner: ”Redan under flere Riksmöten har frågan om de tysta förmonsrätternes afskaffande utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar.