Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition och en stor del af Ridderskapets och Adelns bejakande dertill , endast det föregående Memorialet borde uteslutas. Jag får i anledning häraf ödmjukast til! Högloflige Ridderskapet och Adeln hemställa huruvida detta var enligt beslutet. I alla afseenden, så väl i anseende till uteslutande af så väl föregående som eftergående i detta ifrågavarande Memorial, reserverar jag mig; så att allt hvad i Memorialet är anfört måtte ord fr ån ord i Protocollet upptagas, hellst jag alldrig medgifvit något uteslutande af det samma. Undertecknad Protocollsförande utbad sig att i anledning, af hvad Herr Grönhagen anfört, ro Den 2 Februcrii. få ödmjukast upplysa, dels att icke ett enda ord af Herr Grönhagens den 24 sistledne Januarii uppläste Memorial blifvit utur Ridderskapets och Adelns Protocoll uteslutit, dels och att den de! af samma Memorial, hvilken Ridderskapet och Adeln sistnämde dag ansåg böra remitteras särskildt blifvit ordagrant i Protocollet intagen. Fortsattes Justeringen af Pleni Protocollet för den 24 sistledne Januarii förmiddagen intill slut. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, Uppläste följande: Då uti Plenum den 24 Januarii Ridderskapet och Adeln beslöt, att Herr Grönhagen icke kunde beviljas Remiss uppå sin Motion, om Policen, på annat villkor, än att han utur sitt Memorial uteslöt uppgiften af de skäl, som föranledt honom att göra Motionen, och genom hvilkas meddelande han ville hos Ridderskapet och Adeln väcka den uppmärksamhet och det deltagande, som han trodde saken förtjena, tillkännagaf jag, att jag reserverade mig emot Ridderskapets och Adelns Beslut samt förbehöll mig att vid Profocoilets justerande meddela skälen till min Reservation. Regerings-Forrnens cjorde §, och RiksdagsOrdningens 29 §. anfördes såsom grunder för Ridderskapets och Adelns Beslut. Den tanka som under Debatterna utvecklades och den Rid - Den q Februarii. 11 derskapet och Adeln tycktes antaga såsom sin tanka, bestämde:
Statsverket uppbär nemi. i verkligheten 1:0 det kontanta bidraget 100,000 frdr 2:o Fribref sportot, belöpande sig till minst 300,000 „ 3:o Tidningsstämpeln, uppburen af staten, ehuru postverket för intet befordrar tidningarne, circa 10,000 , samt ersättning af postporto till de å utrikes orter vistande ministrar och konsuler 7,000 „ Telegraf-inrättningen Bidraget till diligence-bolaget 12.120 „ 8,000 „ B:co r:dr 437,120 25* 388 Den 29 Mars. hvilket med en summa uppbörd för K. postverket af något öfver 600.000 r:dr i sanning ej bör kunna anses för obetydligt. Det Preussiska postverket allemnar endast | af sin bruttouppbörd till statsverket. Allt del öfriga användes för kommunikationernes underhållande. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: Ehuru jag för min ringa del icke vill emotsätta mig den begärda återremissen, på det StatsUlsk. må kunna taga de af Frih. Hamilton nu lemnade upplysningar under närmare öfvervägande, tror jag dock att Ulsk. icke saknat skäl lill hvad det i förevar, fråga tillstyrkt. 0m man genomläser betänk, finner man väl att K. M. i Dess nåd. propos., grundad på postverkets egne uppgifter, ökat ett förslagsanslag af 475.000 r:dr i och för postverkets egen räkning, och att Utsk. deremot föreslagit att det anslag, som verkligen skulle komma detta verk till godo, borde beräknas lill 485,000 r:dr; men då från denna sistnämnda summa afdrages det belopp, som hittills varit anvisadt å riksg:s-kont., så utgör återstoden just det belopp, K. M. för merberörde verk äskat. Den olikhet deremot i afseende på del statsverket tillkommande belopp, som äger rum emellan hvad K. M. och hvad Utsk. föreslagit, beror deraf, att Utsk. ansett postverkets inkomster kunna upptagas högre än K. M. beräknat.
Majit funnit, att dertill erfordrades så stora statsbidrag, att desamma icke kunde, utan åsidosättande af flera angelägna behof, anvisas utaf tillgångarne för allmänna arbeten; och Utskottet, som erhållit remiss å Herr Ilörnsteins i Borgare-Ståndet väckta motion om anslag till nämnde canal, så vida tillgångarne det medgifva, får, på de skäl, den Nådiga Propositionen upptager, tillstyrka, att något Stats-anslag för ifrågavarande canal-anläggning icke måtte af Rikets Ständer nu beviljas. 3:o Hos Kongl. Majit hafva Committerade för Bruksegare inom Nora och Lindes Bergmästaredöme, jemte öfverlemnande af chartor och kostnadsförslag öfver en tillämnad båtled emellan Hjelmaren och Järle Bruk samt vidare emellan Norasjön och FdsjöUj i underdånighet anhållit om statsanslag dertill, i anledning hvaraf Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader, med antagande af Committerades uppgifter rörande qvantiteten af de effecter, sorn på den ifrågaställa canalen skulle komma att transporteras till och från Bergslagen, hemställt, att, då detta företag vöre vigtigt och förtjent af allmänt understöd, 3oo,ooo R:dr i ett för allt måtte anvisas, men att hvad som derutöfver erfordrades till arbetets ändamålsenliga utförande, enligt den plan, som i Nåder blefve stadfästad, borde af vederbörande Bolag anskaffas, Kongl.
Eli en till Kongl. 'Maj:t ställd skrift hafva Piteå Stads Magistrat jemte Stadens Äldste underdånigst anmält, huruledes staden, som redan &r i83o begynt att, i stället för det förra, af vådeld förstörda, Rådhuset, uppfeja en ny Rådhusbyggnad, likväl sedermera, i anseende tili deri ut ■ Kongl, Majits Nådiga Skrifveri K:o 12. 29 i83o och 1331 årens svåra missväxter och felslagna fiske, jemte vidtagna anstalter för Cholerasmittans utestängande förorsakade brist på nödigatillgångar hos stadens redan förut obe medlade invånare, måst inställa det påbegynda byggnadsarbetet, sorn i den nion fortskridit, att ej allenast grund blifvit lagd, utan ock sjelfva stommen af huset vore uppförd och med skurtak försedd, hvadan och då det nya Rådhuset snarligen borde åtminstone med golf, dörrar och fenster förses, för att kunna motstå verkningarna af regn och snö, men erforderlige medel till bestridande af kostnadenie härvid saknades, hvartill staden ej eller kunnat anskaffa något publikt låneunderstöd, stadens Magistrat och Äldste, som erhållit kännedom derom, att Kongl. Maj:t, genom Dom af den 8 November i83o, förklarat, det ali den egendom, Tullförvaltaren Olof Grans efterlemnade Enka Margaretha Christina Blomberg efterlemnat, skall såsom Dana-arf Kongl. Maj;l och Kronan tillfalla, underdånigst anhållit, det berörde Dana-arf, som af Magistraten skall blifvit realiserad t och uppginge till Trehundrade Riksdaler Hanes, måtte åt nämnde stad, hvarest Enkan Gran lefvat och dött, såsom cii Nådegåfva anslås, att tiil den nya Rådhusbyggnadens fullbordande användas; hvilken underdåniga ansökning Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens Län med sitt underdåniga förord jemväl understöda. Kongl.
I sednare tider bar Förvaltningen af omsorg och till lindring för de kronoskjutsskyldige, när det möjligen ske kunnat, låtit transportera uppfordrade båtsmän å ångbåtar eller kronans fartyg, hvilket sist innevar. år ägt rum med besättningarne till de på sjöexpedition samt exercice från härvarande stationen utrustade ännu utevarande skärgådsfartyg; men dåsådana undantags-åtgärder af en nitisk Styrelse icke lära underlåtas att vidtagas, då lämpligt finnes, kunna de icke hafva något inflytande på de stadganden erfarenheten pröfvat och godkänt samt i allmänhet böra bestämmas i afseende på gemensamma fördelar i detta fall för staten och de skattskyldige, och hvarom ett närmare utredande torde Förvaltningen tillhöra. Om således båtsmännen hädanefter skola marschera, är det gifvet, alt för deras tross, inberäknad rotens tillhöriga rya och hängmatta, likväl minst hälften af det antal hästar, som hittills för deras forslande begagnats, erfordras. Vinnes härigenom någon lindring för de skjutsande, uppkommer i stället den följd af tågandet till fots, att inqvarteringen blifver destomera tryckande, och detta onus alt ensamt och båldt drabba de vid allmänna landsvägarne närmast belägne hemmansägare, helst marscherne för nattlägren icke kunna gerna ställas till de mera in i landet boenende, emellan hvilka dock en jemnare och billigare fördelning, till skjutsens bestridande, bör kunna uppgöras. De öfriga svårigheter eller olägenheter, som åtfölja en sjötrupps tågande till fots, äro af följande öfvervägande art: 1:0 Att endast hvarje dags marsch kan bestämmas till tre mil, så att med afvägarne till och från nattqvarteren måste manskapet gå nära och stundom öfver fyra mil på dagen. Det enda par skor och” strumpor, som roten är pligtig alt, vid uppfordring, gifva båtsmannen, förderfvas och utsliles under marschen, hvaraf karlen sedermera blir i sak1 11. 2y Den 19 Februari e, m. nåd å stationen, till en icke ringa men för dess helsa.
Utaf det den nådiga Propositionen hilagda Statsråds-protokoll af den 16 September nåstlidna år inhemtas, hurusom, efter det beskaffenheten af flottans nya krigsmateriel kunnat något närmare bestämmas och derefter de häraf beroende föråndringarne i sjöförsvarets personalorganisationer blifvit genom anbefalld indragning af tjenster förberedda, Eders Kongl. Majtt, i öfverensstämmelse med de i Dess vid sista riksdagen till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof antydda åsigter, i nåder gillat ett uti nyssberörda protokoll intaget förslag till förändrad organisation af flottans officersoch underofficerspersonal, hvilket förslag, åmnadt att tråda i verkställighet den 1 April 1866, Eders Kongl. Majit funnit närmast öfverensstämma med behofvet, i förhållande till nu befintliga tillgångar och till sjökrigsvetenskapens nuvarande ståndpunkt; och ehuru, enligt Rikets sist församlade Stånders medgifvande, do genom tjenste-indragningar redan beredda och ån vidare uppkommande besparingar åro för denna organisations tillvågabringande att tillgå, och ökade statsanslag dertill icke blifva erforderliga, har Eders Kongl. Majit likväl i den nådiga Propositionen Sitt rörande denna organisationsfråga fattade beslut Rikets Ständer meddelat, på det att de för bemålda personals afBih. till Ii. St. Skrifvelse, N:o 68. löningsstater nu anvisade medel, för den beslutade organisationens fullständiga genomförande, måtte fortfarande och allt framgent göras tillgångliga.
På det statens mellankomst till behöfvandes undsättning i missväxtår måtte kunna grundas på en säker tillgång af både spanmål och penningar och i alla hänseenden blifva ändamålsenlig, och på det Kongl. Maj:t tillika må försättas i tillfälle att, enligt hvad här ofvan blifvit yttradt, under hvilka förhållanden som helst, vidmagthålla hvad rörande införseln och utförseln af spanmål är stadgadt, äskar Kongl. Maj:t af Rikets Ständer dels bemyndigande att af nu oliqviderade försträckningen å mindre kreditivet förskottsvis disponera 150,000 r:dr såsom fyllnad i den för reservlagrets bildande erforderliga summa, 800,000 r:dr, dels anvisandet af ett ytterligare förskottskreditiv, stort 500,000 r:dr banko, att uti Riksgälds-kontoret, i mån af behof, lyftas och, enligt Kongl. Maj:ts nådiga föreskrifter, för ofvanberörda ändamål användas; hvaremot Kongl. Majit föreslår, att de för utländsk spanmål inflytande tullmedel, hvilka skulle till undsättningsbehof fortfarande afses, må tagas i liqvid af Riksgälds-kontoret, intilldess förenämnde summor, tillhopa 650,000 r:dr, blifvit till fullo återgäldade. Rikets sednast församlade Ständer anslogo af de till undsättningar anvisade medel 50,000 r:dr, att vid inträffande missväxter utlemnas såsom understöd, i vissa uppgifna fall, utan återbetalnings-skyldighet. Ehuru angeläget det är att, under en inträffad hård tid, kunna frälsa den utfattige från hungersnöd, böra dock sådana undsättningar, såsom egentligen varande en fattigförsörjningsåtgärd, å statens sida i möjligaste måtto inskränkas eller sparsamt anlitas; men åt sådana fattige, som, änskönt varande arbetsföra, likväl icke kunna ställa någon säkerhet för undsättningslån, anser Kongl. Majit staten rättast böra bereda hjelp derigenom, att tillfällen och utvägar för dem öppnas att, när missväxt inträffar, erhålla en säker arbetsförtjenst.
I)å nu förhållandet är, att produktionen under sista qvinqvenniet icke allenast motsvarat H. IV. 30 466 Den 23 April e. m. behofvet, utan älven öfverskjutit konsumtionen med 1 million tunnor, så torde väl också Hrr:ne medgifva, alt så väl R. St:r som Regeringen förfarit klokt, då de icke lagt onödiga band på spanmålshandeln medelst tullar. En vid förevarande Betänk, fogad tabell, hvars sanningsenlighet väl icke torde kunna bestridas, utvisar nemligen, att under qvinqvenniet 1853—1857 exporten af spanmål öfverstigit importen med 700,000 tunnor, äfvensom att 1858—1864 exporten varit 1,300,000 tunnor större än importen. Detta är ett obestridligt faktum, och, örn de premisser, som jag förut tillåtit mig framkasta, äro sanna, mäste också slutsatsen blifva den, att det för oss landtmän icke kan vara af någon fördel att få tull på spanmål. På spanmålshandeln kunna tulisatser aldrig verka annat än hämmande, aldra helst om man ställer sig på en fullt rättvis grund. Och, då man å ena sidan till skydd för producenten fordrar tullsatser, måste man å andra sidan till skydd för konsumenterna medgifva, om, i följd af missvext eller andra förhållanden, priset skulle blifva alltför högt och fara för hungersnöd uppstå, deri Regeringen i grundlagen bokstafligen tillerkända rätt att utfärda exportförbud. Detta anser jag vara en olägenhet, och det är en så mycket större olägenhet efter det system, man nu velat göra gällande, som vid det förhållande, att vår produktion af spanmål är tillräcklig för landets behof, någon fördel af lull icke kan uppstå för jordbrukarne under andra förhållanden än dä landets produktion nedgått till ett minimum. Om vid ett sådant tillfälle Regeringen meddelar ett exportförbud, hvad hafva vi då för nytta af tullsatser?
Den berömde Professor Bergius utgaf år 1763 en afhandling om Loka bad och blef denna afhandling öfversatt på utländska språk. Härefter blef Loka en af rikets berömdaste och~ mest besökta helsobrunnar, der många år tusendetals sjuklingar infunno sig. På de sednaste 30—40 åren har badgästernas antal förminskats betydligt, ej derför att vattnet och gyttjan förlorat något af sin helsogifvande kraft, utan emedan inrättningens byggnader förfallit och öfriga anordningar ej varit för de besökande tillfredsställande; härtill har ock bidragit, att det kommit på modet att endast utländska brunnar duga och ej våra inhemska. Eganderätten till Loka brunnsinrättning tillhör Kronan och Konungen utnämner en intendent, som öfver densamma har styrelsen och inseendet. Brunnen skall underhållas genom de besökandes afgifter; det enda understöd den af det allmänna har, är 300 R:dr R:mt, som den årligen erhåller af Hospitalsfonden, för underhållet af brunnslasarettet, der fattiga sjuklingar skola njuta kostnadsfri vård. Då nu de besökandes antal af tagit, hafva brunnsafgifterne ej förslagit till inrättningens underhåll i tillbörligt skick, utan dess byggnader och öfriga anordningar hafva råkat i stort lägervall. Då nu Staten ej lärer böra vara förläggare för dylika inrättningar, men det i mensklighetens intresse är af största vigt att do underhållas, för att vara tillgängliga för sjuklingar och hjelpbehöfvande, torde den enda utvägen att nå detta mål vara, att Staten afhänder sig eganderätten och öfverlåter densamma till ett bolag med förbindelse för detta, att ej allenast sätta Loka brunnsinrättning uti tidsenligt skick, utan ock för framtiden uti sådant underhålla densamma. Med anledning häraf får jag vördsamt föreslå: det Rikets Höglofliga Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet hemställa att, om ett bolag bildar sig för iståndsättande af Loka brunns och badinrättning uti tidsenligt skick, detta bolag erhåller eganderätten till inrättningen, sådan den nu .befinnes, mot de förbindelser, som af Kongl. Majit uti nådigt Brunnsreglemente kan varda bestämda.
Deras inflytande har i stället fått visa Big i det motstånd de under nära tjugo år fortfarit att uppställa mot andra stora reformer, hvilkas slutliga oundviklighet bort vara tydlig för hvar och en redan dagen efter det de första röstlängderna för de första valen till den nya andra kammaren blifvit uppgjorda. Gången af denna strid faller icke inom gränserna för denna framställning. Dess förbindelse med vårt här behandlade ämne är tillräckligt utredd med ett enkelt påpekande af det inflytande denna onödigtvis utdragna strid måhända haft genom att uppskjuta och fördröja den utveckling i andra riktningar, hvilken eljest långt före detta väl bort vara kommen såsom den naturliga följden af den stora omdaningen för tjugo år sedan. För de intressen, hvilka varit som mest verksamma för att uppkalla och under nära två årtionden fortsätta detta, som det nu visat sig, i alla fall fåfänga motstånd, lär väl dock ett sådant uppskof äfven i andra riktningar icke synas vara något fel. En känd riksdagstalare yttrade en gång rörande den märk-ligaste kombination, som hittills kommit till st&amp;hd under vårt nya representation sskiok, kompromissen af 1873, att vid dess afslu-tande mycken god tro och mycken godtrogenhet gjort sig gällande. Det samma skalle med minst liksi mycket skål kanna sågas om tillkoinsten af hela detta representatiobBskick sjelfl. Åtminstone måsie godtrogenheten varit stor hös de massor, aom då sattes i rörelse för att frambringa ett skyndsamt afgörande af en reform, af hvilken de ännu dier tjugo års förlopp för sin del icke erfarit något annat resultat än de höjda b ränvin sskatterna. De, som satte rörelsen i gång och äiven lyckades att bestämma reformens karaktjfr, tyckas deremot hafva haft mera klart för sig nvarthän de syftade. Var det en ny och förändrad maktfördel * ning? Ja, men en, som så långt ske kunde skulle lägga makten odelad i vissa intressens händer. Deraf de godtyckliga inskränkningarna i tillämpningen af den mer än godtyckligt valda rösträttsgrunden * Deraf sträfrandet att utesluta så många som migligt från deltagandet i de » all-mtana » valen;
Utsk:s utlåt. n:o 16, anhåller jag att få väcka en motion med begäran om remiss deraf lill samma Utsk. Hr Tham upläste härefter följande: Icke utan djupt bekymmer förnimmer hvarje vän af vår rena Evangeliska trosbekännelse den söndring och den sektanda, som 314 Den 5 Februari. inom Svenska kyrkan under olika företeelser fortfarande uppenbarar sig. Om kyrkan ifrån utlandet hotas med införande och spridande af läror, stridande mot all Christendom och med försök att rubba den i sin innersta rot, har den äfven inom sig fiender icke mindre farliga för dess bestånd, mot hvilka det är icke mindre angeläget att höja ett väktarrop. Med det mångtydiga, ofta missbrukade eller missförstådda namnet läsare har man betecknat icke endast svärmeandar, som antingen omedvetet eller med afsigt förvrängt bibelordet och deruti inlagt sina egna meningar och hugskott, förderfliga för trons rätta lif, hvilket uppenbarar sig ej blott i betraktelser och i andaktsöfningar utan äfven i lefvernels helgelse; man har äfven under denna benämning förstått sådane, som ledde af en sann Christlig anda och som med väckt behof af en fast grund för sin tro ifrat för lärans renhet och, då de icke tyckt sig finna den i de till församlingarnes tjenst an.lagna läroböcker; offentligen yttrat sitt ogillande af dem och för deras skull allt mer söndrat sig från församlingarne och tagit sin til 1 flygt till enskilda sammankomster och konventiklar, vid hvilka de haft frihet att begagna andra andaktsböcker än dem, som kyrkan erbjuder. Ledare hafva icke heller saknats, som, sedan de hemligen underblåst lågan haft all möda ospard att hålla den brinnande och af sjelfva söndringen sökt sina egna fördelar. Mycket som utgått från en ren och klar källa har ander sådan ledning blifvit bortblandadt och dess rena åder grumlad och fördunklad. Huru långt sektandan har gått, torde ej här behöfva att omordas. Separalisterne sjelfve hafva dragit försorg om att deras sträfvande och påstående blifvit nogsamt kände.
Om det vore rätt att 58» Dea 30 November e. ra. ang:de gärningsmän infora orden ”i behörig ordning antagna”, så borde inan insätta samma ord i fråga om gesäller, skeppare och hvilka yrkens idkare som helst, ja, äfven i fråga om tjenstemän, och åberopade man dessa ord på alla ställen, så skulle man finna huru orätt, för att icke säga löjligt, det vore. Frih. Cederström, Jacob: Efter 1834 års författning äger hvarje landtman rätt att på landet idka den näring och det handtverk, hvarmed han kan sysselsätta sig, att afyttra de varor han sjelf tillverkar. Nu äro sockenhandtverkare och gerningsmän visserligen sådane personer, som socknarne skaffa sig, för att vara säkra på alt få dem behålla, då deremot andre handtverkare kunna flytta bort; men der de hafva sin bostad, der hafva de ock rätt att idka handtverk, ehvad de äro socknens gerningsmän eller helt simpelt i socknen boende handtverkare. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den af Utsk. föreslagna förändring i redactionen af bevilln.sladgans 27 §, att näst efter ordet ”landel” måtte tilläggas orden: ”i behörig ordning antagne.” Ropades nej. Uppå derefter framställd propos. förklarade R. o. Ad. sig anse, att de uti ifrågavar. § tillagde orden: ”i behörig ordning antagne” borde uteslutas. 28:de punkten, ang.-de Riksdagsm. Anders Anderssons motion, i fråga om föreskrifter ne i afseende pä bevillningen af qvarnar och sugverk; 29:de punkten, ang:de Gr. Anckarsvärds, Carl Henrik, motion om bevillningsaf'giften för inspectorer; och 30:de punkten, ang:de Riksdagsmannen Olof Janssons motion i fråga om skeppareoch lästetalsafgifterne. Utsk:s i dessa punkter afgifne yttranden blefvo af R. o. Ad. bifallne. 3 Usta punkten, ang:de taxeringen af gärdseller by-smeder och snickare.
Hvad betyder det, att kroppen lider, hvad gör det, att lemmarne äro vanskapliga och ansiktet härjadt, om blott ur ögat framlyser en själ, som kan bildas och utvecklas för evigheten? Men denna slöa blick, i hvilken intet själslif återspeglas, detta ändamålslösa, vedervärdiga lidande, hvad gagnar det till, hvad är dess mål, då ingen utveckling vinnes därmed? Jag kan ej beskrifva, hvilket gripande intryck denna melodi gjorde. På dess toner kommo böljande en mängd stämningar från lifvet därute, stämningar af glädje och ungdomslycka, otydliga bilder af glada, leende ögon och rosiga kinder — och mot allt eländet, all den vidriga oskönheten härinne bröto sig dessa stämningar med en hemskt skärande glans, likt en solstråle som faller in i ett svart likrum. » Har du mod » — frågade jag min följeslagarinna, då vi närmade oss flygeln. — » Kom ihåg, att hvad vi nyss sett af sjukdom och lidande är ett intet, jämfördt med hvad som gömmes inom dessa väggar. Det är det djupaste mänskliga elände, som här kommer oss till möte. » Min följeslagarinna ryste till och stod ett ögonblick tvekande. » Hvad en del mödrar hela sitt lif igenom får bära, bör jag kunna uthärda att se, » sade hon slutligen till svar på min fråga, hvarefter vi tillsammans gingo in i det första af de rum, där de stackars små varelserna framlefva sitt, efter vårt sätt att se, tunga, gagnlösa lif. Hvad som skiljer idioterna på Eugeniahemmet från dem, som äro intagna på andra idiot-hem, är att de förra, till följd af komplicerad idiotism och kroppslig sjukdom, äro ur stånd till något slags arbete. Merendels sitta de hela dagen igenom i sin stol och upphäfva underliga läten, ibland vilda glädjeskri, ibland ångestfulla, otåliga rop, som påminna om ett fängsladt djur.