Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 6 Mar lii. 3) Friherre Ridderstolpes, Fredric, den i dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående medel till befordrande af upplysning och sedlighet hos Allmogen. 4) Friherre Rudbeeks, Alexander, den i dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, rörande upphåfvande af råttigheten för Stockholms stad, att uppbära de så kallade ParmTorgsoch Renhållningspenningar för höj, halm ved och brånkol. 5) Friherre Wrangels, Henning, den 1 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående åtgärder till inskränkande af Finska handeln, jemte de af Grefve Lövenhjelm, Carl Axel, Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, Herr Lefrén, Johan Pehr och Friherre Wrangel rörande samma ämne sistnämnde dag afgifne yttranden* 6) Grefve Hårds, Carl Gustaf, d,en 1 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, om rättighet för enstaka Hemmansägare i allmänhet, att inrätta och anslå tillj och med tiondedelen af deras jordrymd till sårskiite lägenheter. 0 7) Grefve Gyllepborgs, Johan Henning, d. I dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående visse föreskrifter för meddelande af pass åt kringvandrande Gesäller, samt pers mittsrade Soldater och Båtsmän. Den 6 Martii. 227 <M 4 8) Herr Königs, Johan, den i dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, om förändring af de i Riket brukliga Mått, Mål och Vigt. $) Herr Königs, Johan, den i dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, om föreskrifter i afseende på tillverkningen af papper. roj Herr Ribbings, Arvid, d. I dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående överenskommelser om Prest-rättigheter. 11) Herr Hallenborgs, Carl Johan, den i1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorialj om förändrad tid för mönstringar. 12) Herr Königs, Johan, den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, om förändring i flyttningstiden för tjenstehjon. Stats-, och Lagsamt Allmänna Befvårsoch Oeconomie-Utskatten:
Friherre Löfvenskö/dj såsom Arrendator af Sundbyholms och Ribbingslunds Kungsgårdar, upplåtas emot en årlig afgift af 8 Tunnor Spannmål, hälften Råg och hälften Korn ; och enär, såsom Revisorerne jemväl upplyst och Utskottet nu vidare inhämtat, ifrågavarande Inventarier blifvit af enskild person donerade till nämnde Kungsgårdar, för att dervid evärdeligen bibehållas, anser Utskottet, med afseende å Testators vilja, icke något vara att erindra i anledning af omförmälte undantag från allmänna föreskrifter uti Högstberorde Nådiga Förordning, om försäljning af de vid Kungsgårdarne befintlige Inventarier, desto mindre, som den för Inventarierne vid Sundbyholm och Ribbingslund särskildt betingade och med skyldighet af Inventariernes återställande i lika samt snarare yngre och bättre stånd än de emottogos, förenade årliga hyres-afgift, i tidens längd, ostridigt skall tillskynda Stats-Verket en större fördel, än om en köpeskilling, som troligen skulle utgöra ett ringa belopp, på en gång erhölles. Sorn den uti 1822 års Revisions-Berättelse gjorde anmälan, af de dispositioner, hvilke på allmänna Indragnings-Statens Besparingar blifvit gjorde till framledne En af Rikets Herrar Generalen m. m. Herr Grefve Adlercreutz^ Enka, Fru Grefvinnan Stats-Utskottets Betänkandeti. 23g Adlercreutz i född von Engeström3 och Vice Presidenten Walléns Enka, Fru A. C. Beckman> är af lika beskaffenhet och star i sammanhang med de af Riksens Ständers Revisorer år 1820 anmälte anordningar, under loppet af åren 1817 och 1818 å samma Stat, har Utskottet trott något särskildt yttrande här icke erfordras, utan åberopar livad vid Utlåtandet öfver 1820 års Revivisions-Berättelse i detta ämne är anfördt, och bör endast anmäla, att Utskottet fått emottaga Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition rörande en årlig pension för Fru Grefvinnan Adlercreutz , deröfver Utskottet skall med yttrande till Riksens Höglofl.
Utsk. från de till afslag å uti nämnde 4:^e punkt uppräknade Motioner, pag. 3o och 3i uti Betänkandet, anförde skäl; äfvensom Utskottet icke eller kan tillstyrka bifall till de nyss vidrörde förslagen, emedan i verkställigheten hinder och uppehåll deraf skulle uppkomma för de resande, äfvensom i vissa fall olägenheter för de skjutsande sjelfve, samt, hvad det sista serskildt beträffar, detsamma skulle leda nära till upplösning af skjuts-väsendet, hvilket dock, såsom Oeconomie-Utskottet vid förra Riksdagen, i anledning af då väckt lika fråga, sig utlåtit, måste betraktas såsom en bemedling i och för utvägarne , att med enhet, ordning och framgång besörja sådane angelägenheter, hvilka, om ock härledda endast från beräkningen af enskild fördel, likväl i sina verkningar äro af inflytande på allmän nytta och förkofran. Åtskillige Ledamöters reservationer i' ämnet bifogas. Stockholm den 8 Julii 1829. Reservationer: Af Herr Grefve Posse, Arvid, som förklarade, att han för sin del ansåg for - Besv. och Oecon. Utsk. Bet;de. 35 vagnars inrättande vara ändamAlsenligaste, kanske enda medlet, hvarigenom det eftersträfvade och önskvärda målet:
Emedlertid, och då pröfningen icke medgifver, att i förevarande RiddarhusOrdnings sammansättning igenfinna en fullkomlig öfverensstämmelse emellan båda Lagstiftningsdelarnes vilija, så kan också icke heller jag, för min del, tillerkänna densamma den Conslitutionella egenskapen af Lag; och jag anhåller alltså, att äfven min Reservation deremot må i Protocollet antecknas; men jag förklarar tillika, att jag anser mig, af vördnad för allmänna ordningen, förpligtad, att intill dess rättelsen vinnes, ställa mig samma Riddarhusordning till efterrättelse. Härefter tilläde Friherre Boije muntligen: Till ett fullkomligt resultat af hvad jag baft äran anföra, fordras alt jag framställer motion om en ny Riddarhusordning; men ordningen fordrar kanske att jag dermed dröjer. Hans Excellence Herr Grefve af WetterstedtGustaf: Då jag contrasignerat den af Kongl. Majrt den 18 December 1823 stadfästade Riddarhusordning, och den skrifvelse af samma datum, som, i anledning deraf, till Ridderskapet och Adelp afgick, Den i8 November f. ni. samt derefter tillstyrkt det beslut, som af Kongl. Maj:t fattades den 2 Junii 1824» anser jag mig, i anledning af de gjorde anmärkningarne mot dessa åtgärder, i första rummet påkallad, att inför ett Riksstånd, som alltid varit utmärkt genom sin känsla för sanning och rätt, öppet framställa min ansvarighet, såsom mål för de anklagelser, dessa åtgärder uppväckt. Af Kongl. Maj:ts nyss upplästa skrifvelse i ämnet är fortgången af saken upplyst. Efter ett långt dröjsmål inlemnade Ridderskapet och Adeln, vid slutet af sista Riksdag, ett nytt förslag till Riddarhusordning. Kongl. Majit aflät, under den 18 December, ett svar, af innehåll, att den korta tiden ej tillåtit pröfningen af hela förlaget, men att Kongl. Majit velat lemna bifall till några af de föreslagne förändringarne. Ridderskapet och Adeln fattade ett deremot stridande beslut, och aflät härom en skrifvelse, som till Kongl. Majit inkom först efter Riksdagens slut.
Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 9 dennes under N:o no afgifne, samt den n derpå följde på bordet lagde, Utlåtande, angående aflöningen för BancoUtskottets Sekreterare och Cantzlisamt Yaktbetjening. Föredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets den 2 dennes afgifne, samt den 11 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 94* I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under ]N:o 25 förut meddelte Betänkande, i frågan om Vederbörandes befrielse från hjelpedagsverksoch stängselskyldighetens utgörande till vissa Boställen. 6* 84 Den i4 Maji. I anledning af väckt fråga om förändring i stadgandet rörande Läste-afgift för fartyg, som förses med Turkiska Pass m. m. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 3 dennes under N:o 97 afgifne, samt den ii derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o i3 förut rneddeldte Betänkande, i anledning af väckt motion om olägenheterne för Linköpings Stad deraf, att LifGrenadierRegementernes MusikCorpser blifvit förlagde i Linköpings Stad, och derigenom skola betunga dess fattigvårdsanstalten fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit d. 21 sistlidne Januari af Piidderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 2 dennes under N:o gg aflåtne, samt den 11 derpåföljde på bordet lagde Memorial, med anmälan, rörande Utskottets under. N;o 62 förut rneddeldte Utlåtande, i anledning af väckt fråga om BergstingsRätternes bibehållande i det skick, hvari de nu befinnas m. m.; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Utlåtande redan blifvit
Af trenne indelte Öfwerstebeställningar twänne indragas, och den Z:dje och bästa blifwa Brigad-Chefs-lön, ÖfwersteLieutenants beställningarne helt och hällit indragas, men deras Capitaines-löner tilläggas Andra Majorerne, dä hädanefter ArmLen under BrigadeChefer commenderas af Bataillons - Chefs; Regements-Presterne minst til hälften, och Profotzerne wid indelta Armeen helt och hällit. 7:0 Om Krono - Parker och Krono - Allmänningar försäldes til den mestbjudande, tror jag de blifwa bättre wärdade, och Kronan samt den behöfwandeändä genom köp fournerade sitt behof; men derigenom wore Jägeri - Betjeningen umbärlig. EL annat förhällande är med Recognitions-skogar, ä hwilka Bruk äro fonderade. Deras wärdande kostar Kronan intet Den 15 Julli. 183 intet och de kunna utr Bewillningar taxeras. Dems försäljning rörde äfwen nog nära ägendoms-rätten. För at ssyndsamt werkställa detza indragningar, borde hwar och en indragen tjensteman njuta halfwa lönen i sin lifstid eller til desi han finge annan tjenst. Ingen borde anse sig förfördelad, dä han njöt halflönmed tjenstfrihet. 8:0 Det Högwördiga Preste-Ståndet, igenom Religionen älagde sjelfförsakelse, igenom den och en utmärkt förstånds - odling , i hjertat böjdt för allmän och enstild wälgörenhet, såsom hufwudgrund för den lära de predika, och detzutom redan wid detta Riksmöte wisat genom stera upoffringar sit ömma deltagande i den allmänna nöden, förmodar och hoppas jag bifalla, at wid afgång BissoppapnMIndragas til den grad ak högst 9:ne bibehollos, en för Swea och en för Götha Rike, hwaraf den förstnämde ägde tikul af Nrke-Bissop. —. I sädan händelse förde Domprostarne presidium uti Confistorierna med den lön de innehafwa.
Att vi i oskrymtad kärlek till vår nästas hustru förmena hans tjenstfolk att troget göra hvad deras pligt fordrar. Läraren: Du säger att afguderi sker derigenom att man dyrkar beläten och skapade ting; hvad menas då med ett beläte? Gossen: Mor Hvad för slag? G. Jo far säger alltid att hon är ett beläte. Huru pläga menskor bära falskt vittnesbörd om sig sjelfva? Genom skryt, skrynteri och skrynt. Presten säger i sträng ton till en pojke som aldrig brukar kunna sin katekes: Hur lyder sjunde budet? Pojken storgråtande: Jag förstår nog hvad pastorn menar. Prest: Nå hvad menar jag då? Att far stal en räcka linväf i natt. Det var groft! Ja så sa mor också men far sa att det kunde åtminstone duga till säckar. H. Vid en middagsbjudning hade frun förelagdt sin nykomna piga att hon genast skulle säga ifrån i fall hon såg att någonting fattades på bordet. Midt under måltiden hviskade pigan ganska hörbart: ”Fru, fru, harrana har inte nåd sul på hin ännen.”33 H. Använd. En bonde mötte en herre hvilken åtföljdes af en hund, hvilken förvånade bonden genom sin ovanliga storlek. ”E den hongen jär, harre?” frågade han. ”Nej, men jag är hundens herre,” blef svaret. Bonden fann infallet mycket sinnrikt och beslöt att i sin tur lysa med qvickheten. Då han kom hem stod hans hustru och matade grisen; bonden fann tillfället gynnsamt och sade derför: ”Mor, frauga me om ded e min gris.” ”Ih, hoffor skolle ja frauga, ja ved jo ded e din?” ”Ja, men frauga liaväl.” ”E’t din gris far?” (”Far e’t din gris?”) ”Naj, men jag e grisens far.”34 Torparen som ville blai lia rig som presten. (Gammal skämtsägen från Skåne, upptecknad på Färshärads mål.)
Svenska handelns förlagsskuld på utrikes orter betydligen förminskats. Om den tillvext och förbättring, jordbruket och andra näringar under sednare tider vunnit, är obestridlig, så har å andra sidan dermed följt en ständigt ökad, ofta öfver tillgångarne sträckt, förbrukning af utländska varor, mer och mindre nödvändiga. Sålunda hafva förtullade qvantileterna af kaffe, som emellan åren 1816 och 1825, då införsels-afgiften var 3 sk. Ilamb. B:ko per €1., i medeltal utgjorde 1,500,000 ti årligen och emellan åren 1830 och 1839, sedan afgiften blifvit nedsatt till 3 sk. Svenskt Banko, efter samma beräkning 2,690,000 ii. om året, stigit år 1842 till 6,227,012 ii. » 1851 »> 8,945,522 » » 1852 » 9,989,723 » och af rätt socker, som under åren 1830—39 i medeltal utgjorde 10 millioner it. årligen, stigit år 1842 till 16,235,906 it. 1851 » 24,700,329 » 1852 » 25,035,468 » Förbrukningen af kaffe, fördelad på hvar invånare, har således stigit ifrån f ii. under tidpunkten emellan 1830 och 1839 och 2 it. år 1842 till nära 3 it. åren 1851 och 1852, och förbrukningen af rått socker, efter samma fördelning, ifrån 3ijii. årligen emellan 1830 och 1839 till 5J it. år 1842 och mer än 8 ti. 1851 och 1852.
Hr Gr. o. Landtnäs, i anledn. häraf, framställde propossr, först till Gr. Mörners yrkande och sedan lill Frih. Raabs förslags antagande till kontra-propos., besvarades med Ja och Nej, hvarpå, efter förnyad, med starka Ja och åtskilliga Nej besvarad, propos. om Den 13 November 19 R. o. Ad. behagade lill kontra-propos. antaga Gr. Mörners yrkande, Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Uplästes till justering och godkändes en sålydande votenspropos. : Den som bifaller Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:ns tillstyrkande i fråga om 13:de kap. 7:de §:n Skiftes-stadgan, röstar Ja} den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, afslås de i denna fråga af Utskm tillstyrkta förändringar, men bifalles det röf:de Nils Nilssons yrkande afgifna yttrande. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit med 23 Ja emot 11 Nej. Frih. Raab: Jag anhåller att tili prot. måtte intagas min reservation emot det af R. o. Ad. nu fattade beslut, emedan detsamma 0els kan leda derhän, att en jordegare nödgas afstå sin egendom, utan att för den medgifna ersättningen åtnjuta någon slags säkerhet, dels t ock betager jordegarne rättigheten, att sinsemellan uti ifrågavar:de hänseende träffa någon öfverenskommelse. De återstående delarne af förevarrde Betänk, blefvo utan diskussion bifallne. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåtin och Mein., nemi. frän Stats-Ulskottet:
TN, at desta LL880r mätte blifwa nämnde nti den npa Regeringsformen, i likhet med hwad uti 56 Z. af 1772 ars Regeringsform angående förstnämnde Lassa stadgas, får jag för min del mcd sa mycket större skäl i ödmjukhet tilstyrka, som denna Lassa fatt, i anledning af det henne i berörde grundlag tillagde beskydd, wara orubbad under hela sista Regeringen; men deremot Amiralitets Krigsmans Lassan, forn icke i samma Regeringsform war nämnd, »vidkännas icke allenast förändringar i det för henne stadgade utan afwen en betydlig minskning i sin l-evcnu?, ehuru Lassan allt sedan hon ar 1652 inrättades, bar flere framfarne Konungars och jämwäl RiketsiLtanders hwilka gf Högsksalig ^Hans Majtt Konung lil pä utmärkt nådigt sätt conllrmeracles den t6 Julli 1783; hwarwid ock Lassan llnder Förmyndare-Regeringen af Hans Kongl. Höghet Regenten lika nådigt blef hibehällen. Utom det at denna Lassa gex pension ntil afskedade Oliicerare, Under-OlnLsrare och alderstegne eller förlamade och blesseraäe af Kronans sä wäl som förhrrdt sjöfolk, samt til Lcclesiastigue och Livil-Staterne wid Amiralitetet, ger hon äfwen Oratialer til alla destas Enkor och barn, hwilka i annat fall skulle af Statsverket njuta sit underhäll. Wan hoppas derföre winna den för miraiitets Krigsmcms-Lassan föreflagne säkerhet och beskydd, och hemställes ödmjtikeligen om icke sä wäl prinsens pensions Lassa, som Amiralitets Krigsmans-Lassan kunde stadfästas i en och samma Z ungefärligen sä lydande: Med prinsens ken - B6
Bankens säkerhet om återbetalning är otwiswelaktigt nära förbunden med BolagekS utwägar, art förwärfwa, och till behörig lid samia de betydeliga Summor som stola utbetalas, Att säledes DiScont»Werket mätte fortfara under de 21 är Bolager njuter Bankens förskott, och under de lyra följande indraga sina utelöpande n.rdel, för att när Banken esker 25 ärs förlopp, är till fullo liqwiderad, da äfwen aldeles upphöra; h r Banco-Utskoitet jämwäl trodt sig döra medgifwa; men bock derwid fästot det utttyckeliga förbehåll, hwortill de fä wäl hoö Hvgwördige Preste,Ständer, som hos Wallvfi. Borgare-Skändet gjorde anmärkningar guwit anledning, att derest CanglDioconkens utdelning tsll Ackie-ägarnc i Ränra och Diocont wi st, skulle öiwerstiga 9 Procent, Pdelar of detta öfwerstott dä kill-ölle Banken. RikttnZ Ständer lära vtwifwelaktigt i lädan händeise gilla och fastställa der i sammanhang med berörde "anmärkningar gjorde Fö-flag, akt de winstmede!, som fälunda Banken tillflöke, mätte affättas såsom en beständig Fond kill Eanalers anläggande, 06) of, Tvppnlngb-löretag inom Swerige, att anwändas, »val i ägon gang med lindrigare, men alldrig med drygare willköl, än de, jvm blifivit delta Bolag förunnade.
Vid granskning af de sålunda till Utskottet remitterade förslag och framställningar, finnes emellertid hurusom till Utskottets besvarande blifvit framställda två väsendtligen skiljaktiga frågor, den ena angående utvidgad religionsfrihet, och den andra om en större frihet inom den bestående Svenska kyrkan, eller den s. k. stats-kyrkan, än som nu är medgifven; Och då dessa frågor kunna och böra särskildt besvaras, upptager Utskottet till en början den Om utvidgad religionsfrihet. Det är äfven denna fråga, som företrädesvis ådragit sig den allmänna uppmärksamheten. Folkets religiösa lif utgör ock den yttersta grund, hvarpå samhället hvilar. Störes detta lif obetänkt, svigtar lätt grunden och samhället rubbas i sina fogningar. Då Kongl. Maj:t vid början af innevarande riksmöte hälsade Ständerna med tillkännagifvande af den. afsigt, som genom ifrågavarande Nådiga proposition blifvit förverkligad, gafs derföre i och dermed ett lystringsord till ett helt folk; Och frågans betydelse har ej eller kunnat undfalla Utskottet, Att åsigterna i denna del ej äro inom representationen eniga, derom vittna de flera yttranden, sorn den Nådiga propositionen inom Riks-stånden framkallat. Emellertid har större delen af dem, hvilka understödt det Nådiga förslaget härutinnan, på sätt i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition äfven blifvit antydt, förmenat, att fråga nu ej skulle vara om införande hos oss af en ny grundsats, utan endast Bih. till R. Sit. Pro t. 1836 & 1857. 7 Sami. 1 Afd. 24 Baft. 2 lo Lag-Utskottets Betänkande JV? 46. att göra en redan i statsförfattningen erkänd grundsats lefvande; Och till stöd derför har man sökt visa, att religionsfriheten blifvit genom Regeringsformens 16 § tillförsäkrad Svenska folket; att de stadganden i 1 Kap.
Hwilke genom Dopet Gudhi öffuerantwardadhe, bliffua aff Gudin til nådher vptagbna.» »Här fördömes the wedherdöpare, sorn ogilla the Doop, som skeer medh små barn, och föregiffua, at barnen /örvlhan Dopet, kunna salighe varda.» Ehuru nuvarande baptister, som i allmänhet äro ganska toleranta samt yrka vidsträckt och allmän religionsfrihet, ingalunda böra förblandas med reformationstidens fanatiska vederdöpare, måste dock, enligt ordalydelsen i denna artikel, de ungefärli - c) Huruvida den s. k. Statskyrkans prester skola straffas äfven med böter eller fängelse, är i följd af sista punkten i §:n samt den ofvan intagna inledning till författningen, ganska ovisst. Lag-Utskottets Utlåtande JV3 42. 15 gen femtusenfemhundra baptister, som för närvarande i Sverige lära finnas, ej blott varda af sina fordna trosbroder, de s. k. Lutheranerna, fördömda, såvida dessa sednare skola vara renläriga, utan ock, enligt I § uti 1860 firs förordning, blifva, om baptisterne »offentligen förkunna» sin ifrågavarande lärosats, tilltalade, såvida åklagaremagten vill uppfylla sin skyldighet. Och om någon medlem af den svenska s. k Kyrkan offentligen förkunnade, att han icke ville fördöma baptisterna eller andra, som »föregifva att barnen utan dopet kunna salige varda,» så skulle, derest Domkapitlet ville nedtysta en sådan orolighetsmakare, han kunna, enligt 1 § i åberopade Kongl. Förordning, tilltalas, med yrkande, att han måtte sättas ett år i fängelse, och det oaktadt i Erkebiskopen Lindbloms allmänt antagna förklaring öfver Doktor Luthers mindre katekes står (310 stycket): »Blifva de barn osalige, som utan döpelse dö? Nej; de hafva icke genom uppsåtlig otro och synd kunnat förspilla Guds allmänna nåd, genom Christum»
När det lidit en stund på qvällen, kom jätte-qvinnan in till de begge pojkarne. Hon ställde sig mycket vänlig, och talade många fagra ord. »Följen mig små piltar,» sade hon, »så kunnen J se eder om i stugan; J skolen få ligga der i natt.» Bröderna gjorde såsom hon bad, ehuru den äldste var mycket rädd. Käringen lät dem nu lägga sig i sängen, lade sig sjelf bredvid, och insomnade hårdt. Men när det led emot midnatt, steg den yngste pojken upp, och lade ett eldstål öfver jätte-konans hufvud; ty han visste väl, att stål har makt öfver jättar och andra troll, så att om det lägges öfver dem medan de sofva, kunna de icke vakna förr än dager blir ljus. Käringen föll nu i en djup sömn, och sof till andra dagen; men pojken väckte sin broder, och smög med honom ut ur stugan, hvarefter bröderna skyndsamt lupo sina färde. Emot dagningen kommo piltarne till en stor gård, hvarest de klappade på och beddes få låna hus. Bonden, som egde gården, sporde hvadan de voro, medan de kommo så sent till herberge. Bröderna förtäljde nu sitt äfventyr, huruledes de med stor nöd hade flytt ifrån jätten. Då undfick mannen dem väl, och gaf dem mat, dryck och hvad annat de behöfde. Han sade: »icke många äro de som med lifvet kommit ur jättens våld. Akten er allenast, att han icke åter lockar eder. Men han har ingen makt, så länge J ej gån öfver det breda diket, som löper emellan våra åkrar.» Pojkarne tackade bonden för hans goda råd, och lofvade i allt göra såsom han hade sagt. Fram emot middagstiden kom jätten ridande på sin guld-häst, och stadnade invid det breda diket. Men hans gångare hade gyllene hår, och var så fager, att det blänkte och skimrade hvar helst den gick fram. När nu resen fick se de begge pojkarne, ropade han och sporde, hvarföre de lupit ifrån honom. Han begynte tillika orda mycket fagert snack, och sade: