Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Vidare hade Rikets Ständer uti omförmälda underdåniga skrifvelse uttryckt en förmodan, att något bidrag till inrättningen billigtvis kunde från skeppsrederierna förväntas; men enär sådant ej kunde erhållas utan de sednares uttryckliga begifvande och, i afvaktan derå. den redan länge ifrågaställa och behöfliga pensionsinrättningens organiserande skulle komma att än ytterligare fördröjas, samt i betraktande deraf, att så framt rederierna skulle finnas benägna att göra någon uppoffring för de sjömän, hvilka äro i deras tjenst anställde, ett värdigt föremål för välgörenheten erbjöde sig i de nödställda, ålderstigna enkorna och de oförsörjda värnlösa barnens uppfostran; så ehuru Kongl. Majit icke betviflade skeppsredarnes af Rikets Ständer förutsatta beredvillighet, Stats-Utskottets Utlåtande J\$ 172. 9 lighet, ansåge Kongl. Maj:t, lika med såväl korniterade som Kommers-kollegium, någon beräkning på detta obestämda, frivilliga åtagande icke kunna grundas, så mycket mindre som skeppsredarne i Göteborg, Calmar, Westervik och Hernösand af anförda skäl afstyrkt bildandet utaf en pensionsanstalt af ifrågavarande beskaffenhet. Till beredande af nödiga tillgångar till pensionsinrättningen hade komiterade, med hufvudsakligt föranledande af Rikets Ständers oftaberörda skrifvelse, underdånigst tillstyrkt användandet af: l:o den så kallade föringen, hvilken för åren 1845—1854 i medeltal utgjort 15,589 R:dr 8 sk. 10 rst. banko eller 23,383 R:dr 78 öre R:mt; 2:o bidrag från handelsoch sjöfarts-fonden, till belopp motsvarande föringsmedlen, samt 3:o tillskott af tullmedlen till så stort belopp, sorn, efter det förenämnda inkomster tagits i beräkning, möjligen kunde till fyllande af behofvet för inrättningen erfordras.
Eder föreslagne stadganden, så väl i 3:dje och 4;de puncterne sorn angående tiden för Auction å utmätt Lös Egendom; men, hvad åter angår Edert förslag i irsta och 2:dra puncterne, angående utfärdandet af Kungörelse till Utmätnings-Auction, utan hinder deraf, att Gäldenär sökt ny värdering, samt åliggande, för Domare, att, om han är hindrad, värderingen verkställa, meddela Gäldeliären sin derom till vederbörande Hof-Rätt ställde anmälan; så, enär genom Förordningen den 28 Junii 1798 redan finnes bestämdt, att en värdering är tillräcklig för försäljning af utmätt Fastighet, hvilket stadgande icke är upphäfdt eiler föränclradt genom den i Förordningen den 27 April 1810 ägaren mcdgifne rättighet, att söka ny värdering af Domaren, och således föryttrandet af utmätt Fastighet icke kan uppehållas deraf, att den äskade ytterligare värderingen ej blifvit verkställd före tiden till Auctionens förrättade, hvaraf äfven följer, att den ytterligare värderingen ännu mindre kan utgöra hinder för AuctionsKungörelsens utfärdande, samt ifrågavarande stadganden,\ enligt ordalydelsen, endast afse Kungörelsen, men icke Auctionen, har Jag icke funnit skäl, att densamma antaga, äfvensom Jag ansett Edert förslag i 5:te puncten o,m en månads anstånd med betalningen för å Utmätnings-Auction inköpt Fastighet icke vara antagligt, då icke tillika blifvit föreslaget, att vederhäftig borgen för inrops-summan borde vid Auctionstillfället aflemnas, utom, 94 Den 18 December. hvilket säkerhetsmått egendomen kunde komma att föryttras till en medellös person, hvaraf ny Auction skulle blifva en följd, ledande till hinder och uppehåll för fordringsägaren samt till kostnader, hvilka kunde blifva oersatta, då första köparen, som borde dem godtgöra, dertill saknade tillgångar. Öfver de af
Betänkande N:o 147, i anledning af väckta motioner derom, att qvinna qiå kunna förordnas till bestridande af vissa för henne passande tjenste-befaltningar. Bifölls. Utlåtande N:c 148, i anledning af Biks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N.o 61.. De till Borgareoch Bonder-Stånden i afseende å 5:dje ofth 1 (>:d ■ punkterna af förenämmla Betänkande. Ncq, (}.!, gjorda, ijjp bjudningar antogos, hvaremot inbjudningen angående 4:dq,py#foten i samma Betänkande afslogs. I öfrigt lades Utlåtandet till handlingarne. Betänkande N:o 149, i anledning af väckta motioner om ändringar i Militiaeb o stä 11 s—o r d n i n gon; (2:nc mom.) BiföVs, hvarjemte samina Utskott,s memorial: N.o 150, i anledning af återremiss å Betänkandet Nro 03; N:o 151, i anledning af dito dito N:o 94; 650 Prot.-Utdrag den 22 Augusti i860. N:o 152, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 95; N:o 155, i anledning af dito dito N:o 98; N:o 154, i anledning af dito dito N:o 99; och Nio 155, i anledning af dito dito N:o 122. Lades till handlingarne. Den 22 Augusti. Frän Högloft.
Get-, Renoch Skjäl-skinn 1 skålp. — 10 öre Fåroch Lamm-skinn: grå Krimskasamt äkta svarta Kalmuck 1 skålp. — 40 » andra slag 1 skålp. — 15 » Björn-, Jerfeller Filfras-, Kanin-, Lo-, Räf-, Sjuppoch Varg-skinn 1 skålp. — 25 » andra slag 1 skålp. 1 R:dr Pelsverk, hopsydda, äfvensom fullfärdiga persedlar med pelsverk till öfvertyg, såsom Skinnpelsar, Muffar, Boas m. m. förtullas lika med pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg af 50 procent. Detta förslag har blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgarestånden, men Bonde-slåndet har för denna artikel antagit följande i afseende på så väl redaktion som afgiften förändrade bestämmelser: oberedda: Införselstull. Get-, Renoch Skjäl-skinn 1 skålp. — 10 öre Fåroch Lamm-: grå Krimskasamt svarta Kalmuck 1 skålp. — 40 » andra slag 1 skålp. — 15 » Björn-, Jerfeller Filfras-, Kanin-, Lo-, Räf-, Sjuppoch Varg-skinn 1 skålp. — 40 » andra slag ■ 1 skålp. Mer eller mindre beredda pelsverk införtullas med 15 procents förhöjning uti den för oberedda af samma slag ofvan utsatta tullsats, och fullfärdiga persedlar Införselstull. 1 centner 2 R:dr 50 öre 1 centner 1 R:dr 25 öre — Fria, 16 Bcvillnings-Utslcottets Memorial M 27. med pelsverk till öfvertyg, såsom Skinnpelsar, Mulfar, Boas m m. tullbehandla^ lika med beredda pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg af 50 procent. Derest Bonde-ståndet vidhåller detta sitt särskilta beslut, lärer omröstningen på följande sätt böra ega rum: 26:o. Den som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag att tullbestämmelserne vid införsel af Pelsverk skola blifva följande:
Majas Nådiga Bref af den i5 November 1806 och den i5 Januari 1811, att förfärdiga beklädnaden utaf vadmal, af sådan godhet och färg, att det vid besigtning finnes antagligt; samt i afseende på Indeldta Infanteriet, att fråga om soldatens beklädande, genom Rotehållarnes serskilda försorg, icke kan uppstå, så länge contanfa beklädnadsbidrag lemnäs af både Kronan och Rotebonden , hvilka bidrag för ändamålet dispo* neras af BekläduadsDirectioner, hvarest Ledamöterne utgöras jemväl af Rotehållare vid hvarje Regemente, hvilka alltså ega både tillfälle och skyldighet, att, under enahanda förpligtelse för Directionens samtlige Ledamöter, tillse, att , på sätt Kongl. Maj:t redan täckts uti 11 jjj. af Nådiga Instructionen för BeklädnadsDirectionerne den 11 Junii 1822 påbjuda , äfven vadmal må vid munderingars förfärdigande användas, i händelse dess pris och godhet, i förhållande till kläde, medgifver bruket deraf, hvilket det tillhör Directionen att noga pröfva; och genom hvilket Nådiga stadgande således Roteliållarne redan ega all den rättighet i afseende på vadmals användande för Soldat-beklädnaden , som i närvarande beklädnadsförhållande kan ega rum. Med tillämpning af hvad Utskottet sålunda vid nu ifrågavarande motioner anfört, liar det ansett sig böra : i si beli Oecon. Vu\>
Det var ett af de vackraste och på samma gång bästa som fanns i trakten, samt egdes af den högdragne bonden Pekka Pirrtiainen. Ingen i hela trakten kunde mäta sig med honom i egodelar; ingen kunde heller uppvisa en så väl tillredd jord som Pekka. Detta bidrog också till att öka hans högmod, som tidt och ofta skaffade honom stort obehag, ty de andra hemmansegarne läto icke kufva sig af den rytande Pirrtiainen, hur väldig stämma han än hade. När denna ovänskap först började, trodde likväl alla, att den snart skulle upphöra och ett godt förhållande inträffa, men deruti misstogo de sig, ty Pekka, som egentligen till sin födsel var från södra Österbotten, och således hade dessa inbyggares olater, ville icke på några vilkor taga första steget till försoning. Det var en styfhet utan like. Skulle den böjas eller ej? Det var halfmörkt i Pekka Pirrtiainens hvardagsstuga, öfver hvars här och der bristfälliga golf han vandrade med stora steg och under det han tidt och ofta fäktade med armarne, Pekka var mäkta upprörd, det syntes tydligt på honom; hans små, mörka ögon glänste oftast som glimrande eldkol, och de tunna, hopbitna läpparne tillkännagåfvo mer än tydligt, att den kalla beräkningen, som så ofta förändrar en menniska, också låtit honom komma på andra tankar. "Elli tycker om honom och han om henne", mumlade Pekka och ökade stegen. "Ja, nog är Rietu Fredrik bra, men han är för mycket lugn. Ingenting förmår skrämma honom, och om faran nalkas, skrattar han henne rakt i ansigtet. Det der retar mig, ty pojken blyges icke att skratta äfven åt mig. Åt mig", fortfor han med eftertryck och knöt de senfulla händerna. "Skratta åt mig! Nej, det skall han då inte ha gjort ostraffadt. Rietus' far är en rysshatare af första sorten; ja, nog hatar jag den förbannade ryssen, jag också, men", och vid dessa ord glänste hans blickar af en besynnerlig eld, "det gör mig en ganska stor vinst att helst vara overksam.
— Under granskningen hafva Revisorerne funnit, att den utvexling af Kopparskiljemynt, hvilken verkställes uti Kongl. Myntet, i betydlig mån bidrager att göra den, redan i anseende till sjelfva bokföringssättet, mindre rediga redogörelsen ännu mera invecklad oell dunkel; hvaremot, om denna vexling verkställdes endast uti Rikets Ständers Bank, och Mynt-Verket blott befattade sig med sjelfva myntningen, större reda och enkelhet i räkenskaperna skulle vinnas. Dessutom synes en sammanblandning af dessa båda bestyr vara mindre lämplig. Och anse Revisorerne tvänne utvexlingsstälien inom samma stad icke heller för allmäuhetens beqvämlighet behöfvas, helst då dertill kommer, 6 t 42 att ett minimum af 50 R:dr Banko blifvit bestämdt för utvexlingen från Kongl. Myntet. Hvad angår beskaffenheten och ändamålsenligheten af den method, hvarefter räkenskaperna inom Mynt-Verket för närvarande föras, anse Révisorerne sig hafva all anledning att instämma i det omdöme, föregående Revisorer deröfver fällt. Det har nemligen icke kunnat utrönas, huru mycket hvarje detalj inom Verket kostar, för att derutaf kunna bedöma Verkets gång i dess särskilda delar, ehuru det icke synes vara med större svårighet förenadt här, än t. ex. vid bruk, faktorier o. s. v., att, genom en enkel och redig räkenskapsmethod, åstadkomma en lättfattlig öfversigt af kostnaden så väl för Verket i sin helhet, som för de särskilda slagen af tillverkningar samt öfriga tillfälliga omkostnader i och för nödiga machiner m. m. I anledning af Rikets Ständers skrifvelse den 20 Mars 1841, har Kongl. Stats-Kontoret, på grund af Kongl. Majrts nådiga befallning, den 30 Juni 1843 afgifvit underdånigt förslag till nytt Reglemente för MyntVerket, hvilket förslag nu beror på Kongl. Majrts nådiga pröfning. År 1842 hafva blifvit myntade: Dukater 32,853 stycken.
Vid bränneriet skall bränvins-tillverkaren hålla en efter fastsläldt formulär upprättad anteckningsbok, utvisande beloppet af såväl de sädesslag, jordfrukter och andra ämnen, hvilka till bränvins-lillverkningen användas, som det bränvin, deraf erhålles. Bränvins-tillverkare ställe sig derjemte lill efterrättelse hvad ofvannämnda ordnings-stadga om hans åligganden innehåller, samt de föreskrifter, Kontrollören i enlighet ined densamma meddelar. § 55. Någon annan afledning för sprit, bränvin eller lank från imkylaren, än genom det i § 54 omnämnda, lill sprithallar en gående, afloppsrör, får ej finnas; och skall delta rör, hvarå dels eli elter två afledninsgrör för luften och dels en så kallad lykta må rara tillåtna, så inrättas, att hemliga öppningar icke kunna derå anbringas. För öfrigt må hvarken de från pannan till imkylaren ledande rörgångar eller lankrum och bäcken, der sådane finnas, vara försedde med någon öppning, hvarigenom sprit, bränvin eller lank kan uttnppas, såvida öppningen ej sättes i omedelbar förbindelse med panna eller förstberörda afloppsrör. De närmare föreskrifter, som liro nödige, med hänseende ti 11 i denna % omförmälda delar af redskapen, fastställer ordning s-stadgan. Bil. till Sevillu, m. fl. Uts/c. Allt bränvin, sorn i St Örre brönneri tillverkas, skall mätas och profvas, på salt ord/i in g s ■ std dg a n bestämmer. Den dervid bebo filip a handräckning lemnäs af bränvins-tillverkaren, sorn ock är skyldig tillhandahålla nödige, vederbörligen justerade och krönta målkärl samt annan för uppmätningen erforderlig redskap. § 57. Då bränvin uppmätes och profvas af den i bränneriet anställde Kontrollör, skall, såsom vittne, närvara en i orten boende trovärdig och skrif kunnig person, som brånvins-tillverkning icke utöfvar. Sådant vittne utses särskildt för hvarje termin, i stad af borgerskapets äldste och på landet af socknenämnd.
Den mäste således undersöka handelsconjtincturen eller huru tillståndet är med exporten i landet, för att veta huruvida något öfverskott kan äga rum, och bedömmer man detta rätt, så inköper man hvarken vexlar eller silfver under en tidpunkt, då icke verkligen något öfverskott finnes, som kan realiseras, och då behöfves icke någon vexelförsäljning. Således är det blott i den händelse att man verkligen har köpt vexlar, då man icke bort köpa dem, som man skulle komma i behof att åter försälja dem. Alt köpa vexlar i den stund, som cursen faller, är imin tanka onyttigt. Frih. Stjernstedt, Jacob Theodor: Jag instämmer hufvudsak) igast uti hvad ,af Hr Nordenanckar blifvit anfördt lill försvar för detta betänk, och de skäl, som han gifvit tillkänna derför, att Utsk. ieke kunnat biträda den af Hr Skogman afgifna reservation. För min del skulle jag finna, att, i enlighet med ett sådant förslag, icke någon vexelhandel kan uppkomma; men hvad den första punkten beträffar, så tror jag dock, att Utsk. har bestämdt ett för högt pris för inköp af vexlar och biträder för min del det beslut, som BorgareSt. har fattat och inbjudit R. o. Ad. all biträda, nemi. att för vexlar, som löpa på längre tid än 8 dagar, skall vid inköpet afdragas räntan för den tid, som vexeln löper längre, vare sig att vexeln är ställd på 67 eller 90 dagar. Ilr von Hartmansdorff: Min mening var icke att bestrida R. o. Ad. bifall till förslaget, sedan tre Stånd beslutit, att Bancofullm. må berättigas uppköpa och försälja vexlar. Men när denna punkt föredrogs, anmälde jag min önskan att vi måtte få besluta öfver Hr Skogmans reservation i sin helhet, på det att, Den 7 Februari. 149 om förslag skulle göras att behandla betänk, punktvis, jag mätte vara oförhindrad att framställa Hr Skogmans reservation såsom ett motstycke till Ulsk:s förslag.
Vid justering af detta Betänk, inom Utsk:s Afdelning lyckades mig likväl att tillvägabringa den förändring, att man, med godkännande af sista Riksdagens motiver, endast på grund af ifrågavande utsocknefrälse-liemmans svaghet beviljade dem den sökta nedsättningen. Frågan har vid de föreg:de Riksdagarne alltid blifvit sliten på det sätt att två Stånd stannat emot två, hvarefter den blifvit med några få rösters pluralitet inom förstärkt StatsUtsk. afgjord. Det är gifvet, att då jag tillhör deras åsigt, som tro att sista Riksdagens utredning af frågan var riktig, så kan jag icke heller med min röst biträda något annat än hvad R. Stms beslut då 5 H. 29 450 Ben 23 Mars e. m. innehöll; men jag ber att få fästa R. o. Adis upmärksamliet derpå att Betänk, innehåller det ”Utsk. på grand af den utredning i ämnét, som vid nasti. Riksdag, i anleda, af då väckt fråga om uphörande af sagde afgift, blifvit lemnad uti StatsUtskis Utlåt. JVå 221, icke kan frånträda den deruti uttalade åsigt, att berörde hemman borde vara ordinarie rotering underkastade,” samt att efter denna i full öfverenstämmelse med sista Riksdags beslut upställde motivering, Utsk. endast tillstyrker att ”R. St:r i "så måtto bifalla Hr Bråkenhjelras ifrågavar:de motion, att de, med vidblifvande i öfrigt af R. St:rs vid 1847 och 1848 årens Riksdag fattade beslut i ämnet, för deras del medgifva, att den utsockne-frälse-hemmanen i Halland då ålagda rotevakans-afgift måtte, från och med 1855 nedsättas lill hälften af det belopp, hvartill rotevakans-afgiften för en båtsman i länet upgår etc”. Här är således frågan: vilja R. St:r i detta fall låta nåd gå för rätt? vilja R.
Jemte andra kringvandra Gesäller, permitterade Soldater och Båtsmän, förpassade till aflägsnare provincer, de förre ofta att söka Bil. till Ridd. 0. Åd. Pr. 2 Band 4 5® Den i Martti. antagas af Mästare i någon aflägsen stad, äfvensom de sednare att söka arbetsförtjenst, besöka slågtingar, eller i andra ändamål, utan att i passet år föreskrifvet bestämdt ställe dit förpassningen leder, tiden då den förpassade borde ankomma tiil föreskrifven ort, eller vågen som densamma borde färdas, hvaraf blifver en följd, att innehafvare af sådana pass kunna verkställa deras vandring, så långsamt och med så många krokvägar de finna för godt. Landtmannen är likväl nöjd då deras besök icke hafva andra påföljder, ån att blott meddela desse besökande mat och herberge, stundom äfven understöd, och har man förbindelse åt Svenska Nationalcaracterens godhet, att detta förpassuingssått icke oftare, ån som sker, leder till menligare följder; inen då det obestämda i förpassningar, hvarigenom den förpassade kan fortskrida i sin vandring så långsamt honom godt synes, utan att någon derföre åger lägga hinder i vågen, kan blifva vådligt för allmänna så« kerheten, och det år af större angelägenhet att lemna uppmärksamhet åt de gående ån åkan. de resandes förpassning, tror jag icke anledning saknas till det tillstyrkande, att i alla pass, för gående personer, som ifrån SlottsCancelliet, Landshöfdingesäten, städer eller andra vederbörlige autoriteter emanera, borde bestämdt utsättas, jemte destinationsstållef, vågen som bör följas utan rättighet till afvikande, vid ansvar, och Gåstgifvaregårdarna till nåstintill belägna Lån, der påskrift å passet meddelas, äfvensom, med beräkning af resetid, minst 2 mil om dagen, det torde vara lämpligt att derom meddela fö - Ben J.
797 deist kostnaden för de resande skulle lin» dra; och behofvet af hästar till skjutsning inskränkas, 'dels ock genom beredd lägenhet, att få med säkerhet och skyndsamhet fort8tällde sådana paquetei-, sorn icke efter postens nuvarande inrättning kunna med densamma afsändas, hvilket både för varutransport och dea literära communicationen skulle vara gynnande, så skulle ock verkställigheten deraf på flera olika sätt kunna besörjas. Foreller postvagnsiarättningen kan nemligen antingen förenäs med. nuvarande Postinrättning, på sätt Friherre Wrangel föreslagit, eller blifva en särskild af Staten besörjd inrättning, eller ock öfverlämnäs ät enskilde, om några sädane, lifvade af egen industrie eller uppmuntrade af de fördelar, Staten kunde förunna, skulle villja åtaga sig deras besörjande. — I alla dessa fall skulle antingen skjutsen för postvagnarne utgöras med för inrättningens räkning särskildt anskaffade hästar, eller ock vanlig Gästgifveriskjuts dertill begagnas och vid nuvarande skjutsningsställen ombytas; härvid förutsatt, att äfven Postförseln, så vidt den med forvagnsinrättningen förenades, skulle ske med Gästgifveriskjuts. Vid jemnförelsen af de fördelar eller olägenheter, som desse olika sätt till inrättningens tillvägabringande hvart för sig skulle medföra, har Utskottet trott sig Hnna, att forvagnsinrättningens förening med A 798 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. Posten väl å ena sidan skulle medföra besparing, så vida på de större vägarne en postilion dermed alltid är följaktig ; och särskild forman eller conducteur således blefve umbärlig, men att deremot, om inränningen skulle innebära åsyftad beqvämlighet lör resande, uppehåll vid nattlagersställen blefve oundvikligt, hvilket åter skulle motverka och förtröga posternas gång, som väl hittills lärer varit föga skyndsammare, an postvagnarnas, efter Friherre JVrangels förslag, skulle blifva, men hvars 8törre snabbhet man ofta och äfven vid denna Riksdag med skäl påyrkat.
Det är värkligen i stil att fira honom, som inte blifvit annat än firad sedan han född blef, då det däremot finns andra fullkomligt lika firbara hjältar, som ligger bortglömda och föraktade i sina våta grafvar och därtill blir likrifna af herr Strindberg! Men det är mig de vill åt! Att vilja ta hämd på något så lumpet! Men vänta, ännu lefver Lovisa Petterkvist om också med litet lif! Senare: Hela läsesirklen församlad hos mig för smidandet af hämdplaner. Vi ha beslutat att inte veta en smul. Men i morgon tutar vi ut för alla vi möter, att vi, läsesirklen, ämnar ställa till ett sällskapsspektakel till firandet af Affyrandet af Carl den tolftes första muskötskott. De andra ville ta något viktigare, någon slags födelsedag eller sådant, men då sa jag: »Det behöfs inte: firandet är det allra viktigasteFör öfrigt är det första muskötskottet kanske det allra viktigaste, ty hade han inte affyrat det, så hade han häller inte affyrat de andra, och då vill jag just se, hur han någonsin skulle ha blifvit någon Carl den tolfte! Senare: Vi ska spela på vår vind, Thore ska måla kulisser. Det lär finnas ett litet elände till teater någonstans, som ett band varit tvungna att lämna kvar i pant. Den har de knipit och ska spela i källarsalen. Var så goda! Det ska bli riktigt roligt få applådera deras pankaka ty naturligtvis blir det en pankaka — —! Senare: Ska man någonsin tro på en karl! Nej aldrig! Inte ens om han bara är en half. Holmen, som vi så säkert räknade på till hufvud, har skamligt öfvergifvit oss. »Jag ska säga frun», sa han, »att när man varit teateranmälare i femton år, så har man fått nog af dilletantism.» Och så linkade han i väg så fort träbenet medgaf. Senare: Nej, det är ingen annan råd: jag måste söka upp Kullen. Han tog så innerligt vänligt emot mig. Rummet var städadt och fint som ett dockskåp och nya hvita gardiner hade efterträdt de nedrökta gamla för fönstren.
Jag känner icke Krigs-hofrättens historia, men efter hvad jag tror mig veta, är förhållandet det, att de, som en gång blifvit förordnade lill ledamöter, hafva ock vanligen der förblifvi! intilldess de förflyttats till andra stationer , eller genom dötlen afgått från deras dommarekall. Ombytligheten bland ledamöterna lärer derföre icke hafva varit stor. Skulle deremot ledamöter commenderas till Christianstad och Jönköping, så torde ombytligheten blifva mycket större. Jag kan följaktligen icke finna annat, än att den förändring, som StalsUtsk. velat föreslå i detta hänseende, skulle blifva dyrare än den närvar., att rättvisans skipande derigenom blefve betydligt långsammare, och Den g Maj f. m. 465 och att ledamöterne blefve ombylligare itn de nu äro. Utskrs förslag ang:de förändring i staten för Generalitetet lärer också vara tillkommet utan anledn. af någon derom väckt motion. I afseende på öfver-commendanlens expedition i Stock» holm, har Utsk. tillstyrkt R. St., alt det för denne embetsman hittills uppförda arfvode, 600 r:dr, måtte indragas, och att anslaget på denna titel, som, enl. förra staten, uppgått till 2,600 r:dr, sålunda skulle utföras till ett minskadt belopp af 2000 r:dr. N11 är förhållandet med öfver-commendanlen i Stockholm, alt han, likasom presidenten uti Krigscolfcrn hörer till Riksrätten. SlatsUtsk. har således tagit sig frilieten, icke allenast att göra hvad detsamma icke tillhörer, nemi. att göra nya motioner, utan afven föreslagit en grundlagsförändring, hvilket icke är lofgifvet annorstädes än hos Const.Utsk. Uti 102 §:n Reg.Fm finnes nemi. bland Riksrättens ledamöter uppräknad ”högste befalhafvaren öfver de i hufvudstaden tjenstgörande trupper.”