Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan borde således inskränka sig dertill, huruvida förslaget verkligen innefattar någon afsevärd förbältring. Sveriges statsskick är i afseende på representationen hufvudsakligen behäftadt med 2:ne brister. Den ena består uti de invecklade, (unga formerna för riksdagsarbetet, den andra uti uteslutandet af ofräle ständspersonsklassen från delaktighet i lagstiftarekallet. Hvad den förra beträffar, så hafva redan 2:ne talare, Hr Bildt och Gr. Lagerbjelke, genom uplysande exempel ådagalagt, huru ändamålsvidriga de nuvarande riksdagsformerna äro. Jag vill endast tillägga, att jag anser just i. dessa felaktiga former ligga fröet till det Stånds-split, sorn med rätta så högt öfverklagas, och hvilket, om det får lid och luft alt utveckla sina uplösande verkningar förr eller sednare, af en inre naturnödvändighet, måste urarta derhän, att hela riksdagsverksamheten blifver produkten af ett lotteri. Hvad det ofullständiga i valrätten angår, så må det icke förtänkas en talrik klass af medborgare, som i både andlig och materiell förmögenhet kan mäta sig med hvarje annan, utestängandet från den dyrbaraste medborgerliga rättighet, väckt och väcker obelåtenhet. Det är denna sorn gifvit det starkaste, moraliska stöd åt den 30-åriga agitationen för en grundlags-reform, och må man icke vänta, att innan någon rättelse härutinnan vunnits, det allmänna tänkesättet i detta afseende skall blifva tillfredsställdt. Efter mogen pröfning af det förevaride förslaget, har jag funnit problemet att bola omnämnde brister vara på ett för mig tillfredsställande sätt löst. Om derföre förslaget ock icke skulle äga andra förljenster, skulle jag anse detta göra tillfyllest, för att gifva min röst lill bifall åt förslaget. Emedlertid hafva under öfverläggningen i delta ämne anmärknir, grundade på de mest olikartade skäl, blifvit emot förslaget framställda. Några af dessa anmärknir, hvilka icke från min synpunkt blifvit uplagna, ber jag att få bemöta. Man har talat om rättvisa och sagt att denna egenskap är första vilkoret för hvarje författning.
Jag skulle för enskild del önska, att någon ledamot behagade uppgifva grunden för beräkningen af den ifrågavar. lönen. En cancellistlön utgör gemenligen 400 r:dr b:co. Uti den nya staten finnes icke någon lön beräknad till 266 r:dr 32 sk., med undantag af vaktmästarelönerna. Jag hemställer, hvarför just denna skulle blifva normen i ifrågavarande fall. Jag lemnar emedlertid bestämmandet häraf åt dem, som ifra för anslaget. För min del Den ii Augusti e. m. del har jag redan förklarat, att jag icke kan bifalla något utaf de i motionen begärda anslag; men ännu mindre finnér jag skäl att ensamt bifalla det nu särskildt ifrågaställda, ty behofvct af de öfriga är fullt ut lika bevisadt, som behofvet af detta. Då jag emedlertid vet, att hvarje minut af riksdagens discussioner kostar 5 ltdr, vill jag icke ytterligare upptaga tiden i denna fråga. Hr von Hohenhausen: Först får jag påminna derom, att en cancellist i Konungens Cancelli har 264 r:drs lön. Derjemte vill jag erinra, att arbetet i det ifrågavar. verket är af den beskaffenhet, att, då det en tid af året fordrar en trägen ihållighet, lemnar det deremot andra tider tillfälle till fullkomlig ledighet. 266 r:dr 32 sk. äro nu begärda, och jag finner icke skäl att öka anslaget till 400 r:dr; minst synas de, som icke vilja gifva något, hafva anledning att inleda fråga om ännu mer, än hvad som är begärdt. Jag förnyar anhållan om den propos., jag uppgifvit. R. o. Ad. beslöt ett anslag af 2G6 r:dr 32 sk. till aflönande af en cancellist vid Tabellcommissionen; hvaremot punkten i öfrigt gillades. 16:de punkten bifölls. iyrde pun kten. Utsk;s tillstyrkande i utlåt. N:o 214 bifölls. i8:de punkten. Hr von Hohenhausen:
Eller ar det ett bevis på förmåga alt öka capitalförmögenhet, att fastighetsvärdet härpå 10 år minskats ined Gay millioner inom den folkclass, som mest speculerat åtminstone på crediten och jordbruksnäringens förkofran? Eller skall den från alla landsändar genljudande klagan öfver brist och förlägenhet vittna om capitalernas förökning ? Ytterligare säger motionären, att "om farhågan för öfverdrift af statslånesysteinet varit inägtig att hindra det verkligt goda och sanna, skulle man icke redan hafva upphun"liit de förvånande resultater, hvartill vår tid varit vittne.” Men månne icke just vår lid bär ett ojäfaktig! vittne, att det folk, som blifvit mest begåfvadt med statsskuld, mest högljudt k|agar öfver tyngden af dess. börda? Och 0111 Danmark visar några förvånande resultater af dess betydliga statsskuld, bestå de åtminstone icke i ökad trefnad och välmåga. För öfrigt, 0111 man än uti vissa länder finner industrien och välmågan tilltaga under eller efter det staten blifvit fördjupad i skuld, kan likväl deraf ej slutas, alt statsskulden är orsak till industriens och välmågans till va v t. De kunna vara alldeles oberoende af hvarandra. Det skulle till och med kunna vara rättare att säga, det folkets enskilda välmåga tilltagit, oaktadt det haft att kämpa mot de ineuliga verkningarna af statens skuldsättning. Dessutom har jag 111ig icke bekant, att man i England eller annorstädes, hvarest industrien gjort de mest förvånande framsteg, Den 5 Juni f. m. 117 upptagit statslån för att bortskänkas åt näringsidkarne. Jag har trott, att det är genom kloka författningar och förnämligast genom lossandet af alla onödiga band, som industrien bäst kan uppmuntras, och att välmågan skall tillväxa i samma förhållande, Regeringen inskränker sitt sträfvande att utstaka de sätt, hvarpå det får ske. Med frihet skola näringarna, i min tanka, bättre uppmuntras, än med anslag och statslån.
Jag tror, att det är högst betänkligt, att förhastadt, och på alltför lösa grunder rifva, utan att vara för* vissad om företrädet af de föreslagne nya formerne; man kunde derigenom falla uti olägenheter, vida större än dem man ville häfva. Jag delar fullkomligt den öfvertygelse, att en ny organisation är af nöden uti styrel* segrenarne; men denna förändrings hufvudföremål hör vara, att lindra Stats-utgifterne, under det en förbättrad ordning; äfven skapas; men jag anser icke Riksens Ständer kunna tillvägabringa någon ting i denna del, hvarföre jag tror det vore allrabäst, om man inskränkte sig till en förnyad underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Maj:t en sådan Committé af Embetsman i nåder förordna, som finge sig Uppdraget, att utarbeta eu fullständig plan till förändring uti Landets gamla Styrelse-former uti alla delar. — Riksens Ständers rätt är, i min tanka, fullkomligen förvarad, dä vi äga att discutera ett sådant förslag innan dess antagande; vi äga då att undersöka, huruvida några inskränkningar kunde åsyftas uti Folkets rättigheter, om nödig besparingsoch hushållnings-princip vid förslagets uppgörande, blifvit iakttagen, och det blifver Riksens Ständer alltid möjligt att yttra sig öfver ett utarbetadt förslag, men, i min tanka lika omöjligt, att tillvägabringa något sådant. — Jag tror, att Särskildta Utskottets Betänkande i alla fall kunde, såsom ett arbe - Den 27 Maji. 351 te, hvilket Riksens Ständer hvarken gillat eller förkastat, till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas, för att blifva tillställdt den Committé, som i detta afseende blefve förordnad; jag tager mig ännu friheten upprepa, att jag ej tror ett Riksens Ständers Utskott kunna uppfylla en fordran i denna del, då deras Utskott ej kunna sammansättas af den embetsmannaerfarenhet, som ensamt i denna del förmår tillvägabringa något resultat. Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, i anledning af hvad jag haft äran ytlra. Friherre Boije:
Bankofullmäktige må berättigas att låta öppna öfriga tilläfventyrs qvarvarande deposita och i fall deras innehåll skulle föranleda till någon upplysning om egarne, derom dem underrätta, antingen genom kungörelse i tidningarne, eller på annat lämpligt sätt; börande Fullmäktige hos Banko-utskottet vid en kommande riksdag föreslå de åtgärder, sorn anses erforderliga i afseende på dem af oftanämnda deposita, sorn, efter vidtagandet af omförmälda förfoganden,- kunna i Bankens förvar qvarstå. Stockholm den 28 Februari 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Mari 1S51, kl. 10 f rrr. Ullålande, i anledning af vackt motion, angående begagnande af ett utaf L. W. Olde uppfunnet sedelpapper. Uti cn inom Hedervärda Bonde-ståndet väckt och den 14 December nästlidet år till Utskottet remitterad motion, har riksdagsfuHmägtigen A. IV. Uhr från (irebro län förmält, att, då säkerheten mot sedelnvnts efterapning och förfalskning borde ligga icke blott i den å sedlarne anbragta gravyr, hvilken, huru väl den än blifvit verkställd, dock kunde af hvarje dertill skicklig person eftergöras, utan företrädesvis i sådant papper, hvars äkthet vore i ögonen fallande, och som icke kunde genom färger eller andra medel efterhärmas, samt en dylik säkerhet syntes kunna vinnas genom begagnande af ett utaf bruksförvaltaren Jj. IV. Olde uppfunnet sedelpapper, finge motionären, med öfverlemnande af ej mindre åtskilliga, på försök tillverkade, profblankelter af så beskaffad! papper, hvilka likväl, jemlikt motionärens tillkännagifvande, i deras närvarande skick voro ofullkomliga, än äfven sakkunnige mäns meddelade intyg öfver uppfinningens beskaffenhet, nytta och användbarhet, fästa uppmärksamhet å fördelarne deraf, att cmförmälda slags sedelpapper varder användt af så väl Riks-banken, som alla Privat-banker och Kypotheks-föreningar.
Uti Riks-Aktens 7 g stadgas nemligen, att vid alla de tillfällen då, efter Sveriges och Norges Grundlagar, Riksstyrelsen föres af Stats-Rådet, skola begge rikenas Stats-Råd, till ett antal af tio ledamöter från hvartdera riket, sammanträda, för att under namn af Sveriges och Norges Int.erims-regering förestå rikenas styrelse, med iakttagande af (lesses ömsesida Grundlagar. Fullt giltig anledning att önska en förändring synes ligga i det förhållandet, att för närvarande finnas uti våra Grundlagar bestämmelser, hvilka i verkligheten icke vinna tillämpning, utan måste vika för stadgandena i Riks-Akten. ehuru denna icke i Sverige eger egenskapen af Grundlag. Härtill komma dock ännu, såsom ytterligare skäl, dels det stora antalet ledamöter uti Interims-regeringen, hvilken, till följd deraf, svårligen kan, särdeles vid inträffande brydsamina förhållanden och politiska förvecklingar, med erforderlig kraft och enhet föra styrelsen, dels ock den omständigheten, att de norska ledamöterna icke äro för sina åtgärder vid behandlingen af svenska ärenden bundna till någon ansvarighet inför Rikets Ständer, — ett förhållande så mycket betänkligare, som å de tider, då norska Stats-ministcrn är ordförande i regeringen, norska Stats-Rådets ledamöter kunna i dylika ärenden fatta gällande beslut emot det svenska Stats-Rådets enhälliga mening. A berörda missförhållanden och olägenheter fästades mindre uppmärksamhet under första tiden efter Riks-Aktens tillkomst, enär behofvet af Interim s-regeringens verksamhet blifvit undanskjutet genom särskilda undantags-stadganden„ Under Konung Carl XIII:s regering hade nemligen Kronprinsen erhållit uppdrag och bemyndigande att föra regeringen vid alla de tillfällen, då Konungen vore derifrån hindrad, -— ett bemyndigande, som sedermera utsträcktes jemväl till dåvarande Arfprinsen Josef Frans Oscar och gällde för honom, äfven sedan han efter Konung Carl XIII:s frånfälle blifvit Kronprins. Det bief således först under Konung Oscars regering, som Riks-Aktens bestämmelse om de förenade rikenas styrelse vann tillämpning.
Ja be« smarades. äerr Landt Marstalken hemstälde, om icke, dä enligt stedt anslag wal till ledamöter i den nämnd, som äger art enligt lvz H. i NegeringsFormen »ilata sig öfwer bibehällanvet as Högsta Dom. Den Julli - Domstolens ledamöter, nu komme art företagas, Ridderstapet och Aoeln stalie behaga öfwerensi omma, att pä waliistorna upföra 14 namn, dä de 13 personer som erhölle flesta rösterna, blefwo ordinarie ledamöter, och de twänne som näst ester dem fäkt högsta antalet röster, kunde blifwa suppleanter; samt att, ehwad te sedlar som inlemnades more inrättade, ester ej, med serskilt riket sör ordinarie ledamöter, och serskilt för suppleanter, skulle de i bägge fallen godkännas, och de 2:»e personer som ibland ds 14 framsta erhållit lägsta röstetalet blifwa suppleanter. Ropades mänga Ja, men Grefwe Os la 6-rrclio, sacob, yttrade stg: Utan atr wilja lägga hinder i wägen för ett beflut som synes mig wara tammestgen enligt med pluralitetens önstan, fär jag endast hemställa huruwida Ltt wal pä 14 personer kan wara enligt med meningen af 64 §, Riksdags ordningen, der Edeligen siär, alt 12 ledamöter skola wäljas.
För egen del har E. K. Maj:! — som, enär förevarande fråga icke anginge pröfning lör särskilda fall af skatteköp å ett eller annat af de till hospitalet lydande hemman och lägenheter af den beskaffenhet, att tillfälle till inkomstens uppdrifvande medelst utarrendering för hospitalet saknades, utan ett allmänt stadgande, hvarigenom skatteköp å slika hemman skulle, utan hemställan till Kongl. Maj:!, få af hospitalsdirektionen verkställas, samt förslaget afsåge en för inrättningen vigtig och synnerligen omfattande förändring uti gällande bestämmelser om dess fasta egendom, ansett sig böra inhemta äfven Rikets Ständers beslut i ämnet, — uti högstberörde nådiga Proposition, efter pröfning af hvad särskilde vederbörande i frågan yttrat och hemställt, föreslagit Rikets Ständer alt för deras del medgifva, det alla de Danviks hospital tillhörande hemBih. till R. St.
Du kan icke slagta Passah någorstädes i dinom portom, som Herren din Gud dig gifvit hafver; Utan på det rum, som Herren din Gud utväljandes varder, att hans Namn der bo skall, der skall du slagta Passah, om aftonen när solen nedergången är, vid den tiden som du utur Egypten drogst. Och du skall kokat, och ätat på det rum, som Herren din Gud utväljandes varder; och sedan om morgonen vända dig, och gå hem i dina hyddor. I sex dagar skall du äta osyradt, och på sjunde dagen är Herrans dins Guds församling, då skall du intet arbete göra. Sju veckor skall du räkna dig, och begynna räkna ifrå den dagen, när man kastar lian i sädena; Och skall hålla veckohögtid Herranom dinom Gud, att du gifver dina hands friviljoga gåfvo, efter som Herren din Gud dig välsignat hafver. Och du skall vara glad för Herranom dinom Gud, du och din son, din dotter, din tjenare, din tjenarinna, och Leviten som är i dina portar, främlingen, den faderlöse och enkan, som ibland dig äro, på det rum som Herren din Gud utväljandes varder, att hans Namn der bo skall. Och tänk uppå, att du hafver varit en träl i Egypten, att du håller och gör efter dessa buden. Löfhyddohögtid skall du hålla i sju dagar, när du hafver insamlat af dinom loga, och af dinom press; Och skall vara glad på dine högtid, du och din son, din dotter, din tjenare, din tjenarinna, Leviten, främlingen, den faderlöse och enkan, som i dina portar äro. I sju dagar skall du hålla den högtiden Herranom dinom Gud, på det rum som Herren din Gud dig utväljandes varder; ty Herren din Gud skall välsigna dig i allt det du inbergar, och i alla dina händers gerningar; derföre skall du vara glad.
S^DT Georg J^ordensvan Sarnsligljeter. niåbarn äro som bekant mycket märkvärdiga tingestar. Fråga den första unga mamma, ni träffar, skall ni få höra, att hennes barn är något rent af oerhördt märkvärdigt, att det visar en otrolig klokhet och intelligens och är vidunderligt utveckladt för sina år — eller sina månader. Det finns till och med e m och annan lycklig familjefader, som instämmer. Men det finns naturligtvis ingen tviflare nog hjärtlös att inte tro på den lilles intelligens. Denna utvecklas med all säkerhet några år framåt. Barnet har ingen tid att slöa till, hvart det ser sig omkring har det tusen saker att iakttaga och att taga reda på, allt är nytt, ingenting har ännu blifvit enformigt eller utslitet, allt ger anledning till tankar och frågor. Det har en hel värld att göra sig hemmastadd uti. Det är gammalt som gatan, men det är i alla händelser en iakttagelse, ny för hvar och en som har småttingar i sin dagliga närhet, att det som ger deras iakttagelser deras friskhet, det är det primitiva däri, det äkta och okonstlade. Barnet tar allting sådant det är eller sådant det visar sig, det resonnerar inte och är ej förundradt öfver någonting. Om pappa komme in gen o m fönstret, så är det alls ingenting märkligt däri, att han kan (~ \ ^ gå in genom ett fönster, och om mamma skulle flyga och sätta sig upp i ett träd, så skulle barnet finna det lika m y c k e t eller lika litet märkvärdigt som allting annat, att mamma kan flyga. När man håller ett barn framför en telefon och säger, att det skall ropa pappa, och att pappa hör det, fast han är flere mil långt borta, ända så långt borta som ångbåten går, så har den lille inte ett ögonblicks tvifvel på uppgiften — så besynnerlig den än borde synas honom — och han anstränger sig alls inte att undra på, hur detta kan vara möjligt, det är helt enkelt så, därför att mamma har sagt det. Barnet har inte lärt sig misstro, för det är allting sant, både verkligheten och sagorna. Sagan flyttas in i barnets närmaste omgifning, det är ingen skillnad på den och på det handgripligt reela.
Men ett annat skäl för,icke emot, Canalanläggtiingen, kanske det starkaste af alla, bör hämtas från sjelfva Chmatet, nemligen: atr If4 Den g Februarii. vir för Åkerbruket passande årstid, verkelin är kortare än uti de fleste andra Länder; vi hafva derigenom en dubbel och högst vigtig anledning att på det alldra noggrannaste bespara Nationens Arbetskraft för Åkerbruket under denna tiden Mun ihågkomma den skillnad, som är gifven emellan Landtoch Sjö-transport, då till transporterande af 300,000 Skeppund på 12 Mils Landtväg erfordras, efter vanlig beräkning, 400,000 Karl-Dagsverken och 800.000 Häste-Dagsverken, hvaremot samma Transport på Canaler, endast fordra 39,000 Karloch 3000 Häste-Dagsverken, och såledrs medför en besparing, af 361,000 Karloch 797.000 Häst-Dagsverken, som tillsammans minst kan beräknas efter blott 20 sk. öfver hufvud till en half Milion R:d. När deremot Canalen ar tillfrusen , har Åkerbrukaren tid att, utan skada för sitt hufvudyrke söka uti forsslande en förtjenst, som kanske endast då kan idkas med någon väsendtelig eller verklig nytta för honom. Ännu ett .skäl mot Canalen sökes af den så ofta upprepade klagan om vårt Lands fattigdom och brist på Producter. Glad och tillfredsställd att vara Svensk, kan jag ej dela dessa mörka utsigter, och jag tror mig hafva sett nog många Länder i Verlden med verklig uppmärksamhet, för att äga något vitsord. Europeen har, med få undantag, ej att vänta af sin Jord mer än en skörd. — Denna IHinas äfven oss med längre dagar och kortare t Den 9 Februarii. nätter } nnder vegetations-tiden, hvilka bringa den nä-rmare ett medium än mången i allmänhet, utan att räkna, inbi lar sig.
A. 100. — N:o 141. öfver väckt motion, angående utredning af de hinder, som från Bankoförvaltningens sida mött actieägare i Götha Canalbolag, att för deras i Bankodisconten belånade adier erhålla sådana bevis, som, enligt bolagsreglernente, erfordras för att för desamma föra talan vid Bola - ( 38 ) gets sammankomster. XIX. B. 4^9- XX. A. 100. XXII. U. 208. XXIII. A. 176. BankoUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 142. till svar å Vållofl. BorgareStåndets återremiss af Utskottets under N:o 120 aflåtna betänkande. XIX. B. 439. XX. A. 100. — N:o i43. med förslag till de grunder, som böra tjena tili efterrättelse vid pensionering af Bankens embets-och tjenstemän, vaktbetjente och konstidkare. XX. B. 71, 113. XXI. Å. 6. XXV. U. 28. A. 80. — N:o 144’ ' anledning af Herr C. Sabelfelts motion om utsträckning i tiden för återbetalning af uti Handelsoch Näringsdisconten upptagande lån, samt om fortfarande rättighet för Bankostyrelsen att, genom upplåning, bereda tillgångar för nämnda discont. XX. B. 71. A. ii3. — N:o i45. med hemställan att Kronofogden, Assessoren A. H. Lagerlöf måtte beviljas eftergift af räntebetalning för en Bankens odlingslånefordran, derför betalningsskyldighet blifvit Assessoren ådömd. XX. B. 370. XXI. A. 20. — X:o 146. i anledning af gjord hemställan om afskrifning af några utaf numera aflidne Kronofogdarne B. Carlsson och M. Rabe uppburne, men förskingrade lånefordringar. XX. B. 37o. XXI. A. 20.
» 37 » 888: » 30 gevärshandtverkare» 47 » 1,410: 3,324 » med rättighet för händtverkspersonalen alt fortfararande bibehålla nu under lönerna inbegripen spann)ål, utgörande alltså den äskade summan, 20,884 R:dr, hvarifrån dock borde afgå de för 1 löjtnant, 1 underlöjtnant och 1 styckjunkare belöpande löneförbättringar med 147 R:dr, hvilket belopp, enär denna personal vore anställd vid artilleribatteriet i Norrland, borde påföras Norrbottens hästjägareqvadronsfond, dä återstoden belöpte sig lill 20,737 R:dr. Hvad sålunda blifvit i nåder föreslaget, äfvensom hvad i sammanhang dermed förekommit i de vid E. K. M:ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof fogade statsrådsprotokoll, samt inom Riks-stånden blifvit yrkadt, hafva Rikets Ständer till pröfning förehaft, och enär den ofördelaktiga belägenhet, hvaruti artilleriet sig befinner, icke kan anses härflyta från tillfälliga eller snart öfvergäende orsaker, utan tvertom har sin grund i ett verkligt missförhållande emellan artilleri-befälets, särdeles det Ingres, lönevilkor och dem, som tillkomma officerare af andra vapen, hafva Rikets Ständer, funnit sig böra, till afhjelpande af detta tillstånd, som, om det längre koinnie alt fortfara, tvifvelsutan skulle på artilleriets tjenstbarhet utöfva ett högst menligt inflytande, bevilja sadan förhöjning i aflöningen för befälet, att
Under Mane uppmuukrande författningar och anstalter, och under sä kraftigt hägn , emot förfördelande af Lureydräaaren, eldades Medborgare M alla Clatzer^ rstaf berömlig mt för Slöjderras her . ZZ1 Dm 15 Januarik. 7zz hefordran. Fchrikerne gjorde hastiga framsteg och span . jorde sig hepp, att med tiden komma u?i deir försättning, sä akt Riksens Ständer, un »8^- of i?zy ars Riksdags-Bestut, befinrliae markivardige besiut och vfwMnskommclse: 2lre kläda sig med Swensk riUwerkning snarligen marie komma till fullbordan; men ledan Nmonens enfald. tid eiler annan wiktt, för ständigt omwäplande Moder; sedan en Utlänningen riktande yppighet uibrrdt sig och medfört lättsinnighet i tänkesätt, hwsiken förtagit den Patriotiska känslan, sorn gas lif är Swensta idogheten; och da för öfrigt orma-nämde stränga Lurendrägeri förbud genom felande riuwn, hos Lurendrägare,, biel u'an behörigthao.dhaswande; sä afrynade i samma män Manusactur-dkisren, och siste lillwerkningar blefwe mindre lotte i krambadarae. Den olostiaa tilliörsien as främmande Waror tilltog, Lurendrägarens fräckhet öswerstred oila oränsor, och deri winst, som, bordt blifwcr ländande till Swensta Manusacrur-JdkarneS förkoftan, dies beklagligen ett ros för Utlänningen.
Skrifvelse, N:o 132. icke kunde lagligen följa, förr än desamma emot kronan vunnit laga kraft eller, i händelse af deröfver anförda underdåniga besvär, blifvit af E. K. M:l i nåder gillade; hvarjemte fullmägtige gjort hemställan om Rikets Ständers samtycke dertill, att E. K. M:ts Befallningshafvande finge, utan föregången anmälan hos fullmäktige, verkställa restitution af Riksgälds-kontorets medel, derest densamma grundade sig på beslut, som antingen vore af E. K. M:t meddeladt eller eljest ägde laga kraft; äfvensom fullmäktige, på det restitulionens behörighet jemväl måtte af Riksgälds-kontoret kunna kontrolleras, ansett det vilkor härvid tillika höra fästas, att det åberopade beslutet, jemte öfriga för restitulions-beloppcts bestämmande erforderliga handlingar, skulle, i hufvudskrift eller bestyrkta afskrifter, vara bifogade det till Riksgälds-kontoret insända ränteri-förslag, deruti restitutionen funnes alford. För öfrigt hafva fullmäktige, till förekommande af den tidsutdrägt, som med verkställigheten af beviljade institutioner måste vara förenad, i fall besvärstidens förlopp borde afvaktas, föreslagit, att Rikets Ständer mätte i und. anhålla om E. K. M:ls nådiga föreskrift för vederbörande kollegier att, då beslut meddelades angående restitution af Riksgälds-kontorets medel, ehvad sådant beslut genom skrifvelse eller utslag expedierades, alltid underrätta E. K. M:ts Befallningshafvande, huruvida samma beslut kunde anses emot K. M:t och kronan äga laga kraft.