Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förste Vaktmästaren, som under läroåret oafbrutet är bunden i skolan, der han dagligen skall verkställa städning i alla lärosalar; besörja erforderlig uppassning; tända och släcka gaslågorna; gifva signal till lektioners afslutande; tillse ordningen så väl vid lektionsombytena uti lärosalarne, som för öfrigt inom tamburer och trappgångar, m. m. har, förutom fri bostad, ljus och ved, varit aflönad med 700 Riksdaler. Enär. i anseende tili det betydligt större antalet lärosalar, göromålen blifva, i synnerhet hvad beträffar städningsarbetet, till den grad ökade, att det ej längre blir honom möjligt alt utan legda biträden medhinna dem, och då derjemte alla utvägar till biförtjenst äro för honom stängda, så föreslås i underdånighet, att förste vaktmästarens kontanta lön genom en tillökning Kongl. Majlis ^ Nåd. Proposition N:o 70. 13 af 200 Riksdaler såsom ersättning för städningsomkostnaden, m. m., måtte förhöjas till 900 Riksdaler. Andre Vaktmästaren ombesörjer hufvudsakligen de yttre göromålen, såsom ärendens uträttande, kallelser till sammanträden, brefbäring, m. m., men har derjemte till åliggande »att biträda förste vaktmästaren vid dennes tjenstegöromål samt, i händelse af sjukdom eller annat förfall, förrätta förste vaktmästarens tjenst, då åter en extra vaktmästare öfvertager andre vaktmästarens skyldigheter. Lönen, som varit 300 Riksdaler, föreslås i underdånighet till 500 Riksdaler. Machinisten måste vara en pålitlig och i sitt yrke kunnig person, åt hvilken kan anförtros att sköta icke blott årigmachinerna, men jemväl uppvärmningsoch luftvexlingsinrättningarne samt gasoch vattenledningarne; att efter behof reglera kranar och ventiler till förstnämnda inrättningar och dem i fullgodt skick underhålla.
Män bland Häradets Innevånare, som skola ansvara alla för en och en för alla; och anser Riksdagsmannen derföre dessa i hvarje afseende kunna åtaga sig en sådan befattning, samt förmodar, att de ej skulle neka att derföre uppoffra tre eller fyra dagar hvarje är, eller göra afseende på någon betalning* Deremot ' Riksdagsfullmägtigen Jon Jonsson från Blekinge anfört, att om denna anstalt möjeiigen vore af behofvet påkallad i Bohus Län, syntes den för det öfriga Riket alldeles olämpelig, så väl för den intrassling af Uppbördsverket, som derigenom skulle Besv. oih Ekon. Utsk. Eetänkanden. 175 uppkomma, hviket behöfde, om möjligt vöre, anim mer förenklas och utredas, som för den föga större säkerhet, som derigenom skulle vinnas, emedan det cj vöre att förmoda, det de säkraste och p.ä!itiigaste af Häradets Innevånare skulle vill ja befatta sig med en sak, som blott inbragte besvär, och som kunde på annat lika förmonligt sätt verkställas; hvarvid Måns Persson från Blekinge tillagt, att om man satte Kronofogdarnes säkerhet i fråga, kunde man blott ålägga dem, att förnya den borgen, som de vid inträdandet till Syslan, enligt redan gällande föreskrifter, borde erlägga. Riksdagsmannen Leiditz från Bohus Län har åter förmenat, att genom denna förnyade borgen ingenting uträttades, då Kronofogdarna ej behöfva ställa borgen för mer än 1500 Riksdaler och uppbörden i det fögderi, der han har sitt Riksdagsmanna uppdrag, årligen uppgår till omkring 120,000 Rd. Banco; hvarjemte Riksdagsmannen Berg ytterligare andragit, att han ansåg den af honom föreslagne anstalt så mycket angelägnare, som exemplen af Balancer ej behöfde letas, då i Götheborgs Län en sådan nyligen förefunnits af 100,000 Rd. Banco.
Badande sig, kringstänkte på lek de melodiska vågor, Föllo på gräset bredvid och glimrade, sedda som perlor Af den okunniges blick: men af middagen sågos de icke. Låten dem, såsom en dagg, vid edra odödliga lagrar Fästa sig och försvinna deri. Så följer jag Eder! FÖRETAL. Författaren öfverlemnar dessa små arbeten till Publiken, utan att fästa, hvarken sin lycka, eller sin ära, vid deras öde. Skrifna till större delen i de år, då man utan förmätenhet kan försöka sin kraft och utan vanheder upplysas om dess inskränkning, äga de hvarken behaget af nyheten, eller anspråk på fullkomligheten. Deras upphofsman, som längesedan pröfvat, qvid ferre recusent, quid valeant humeri, och med bättre förhoppning sökt framsträfva på annan väg till målet, ser med opartiskt öga tillbaka på dessa omogna knoppar af den fordna Våren, hvilka, just derigenom, att de stadnat i växten på en gifven punkt, torde få anses upphunna sin bestämda utvecklingsgrad och bekomma den plats, de förtjena, i vår Vitterhets Herbarium. De voro blott försök: då de ej blifvit mera, utgifver han dem för hvad de äro, och skall nöjas åt det omdöme, som uti dem upptäcker, icke några nya snillets skapelser, men trogna efterbildningar af de godkända mönstren, icke fantasiens flygt och färgglans, men känslans värma och sanning, icke idéernas mångfald och djup, men språkets renhet och ledighet. Om några eller flera af dessa egenskaper (de enda han sökt, emedan han ej kunnat söka andra och högre) af aktningsvärda domare tillerkänts åt dessa försök, så försvarar sig deras utgifning utan åberopande af yttre uppmaningar, ehuru äfven dessa icke saknats.
Pasievolance för 622 man Sjö - Artillerister a i R:d. Z2 si., sedan de i Nummer warande 12 Under-Officerare blifwit utesiutne, enligt Kongl. Brefwet den 4 Maj 1798 1,002: . — ^Ii6,oz7:i6: Arfwode ivid Rote Bätsmanö Compagnie I stället för Reseoch Boställs - penninaar Vestas " » Den 14 Zebrnarii» 6«Z i Capitain wid Zkorra Roslags i:sta Compagnie 100:—> — l Dito wid diko 2:dra Compagniet lvo: ^ 202: ^. Civil - Stat. i Compagnie - Srifware för de o:ne RoflagsCompagnierne, enligt Kongl. Brefwet den 4 Maj 1798 .50: — 2,442z Tunnor Sp-'l a R:d. 3,256: 8: — Penningar32^4: 47^4- S-a 35-661: 7: 4. Än tillkommer: Til Inqwarterings - penningar för dem det tillkomna bör upföres, enligt Kongl. Brefwet den 25 Maj 7803 en Förflags-Summa, hwara besparings-förslag bör till Kongl. Stats-Contoiret ingifwas, 5,920: — Till Communion - win och Oblater upföres, likmätigt Kongl. Brefwet den 18 November 1822, för 865 personer a bhwardera 27: 1:6. Än upföres 25 procents lön-tillökning för Under-Officerare neml. för 4 med rov R:d. lön » 25 R:d. ioo: I Dito 7sR:d. 18:36:
Att, så snart dessa Instructioner af Eders Kongl. Maj:t blifvit fastställde, den nya Organisationsplanen genast sättes i verkställighet; och att, i sammanhang dermed, den inre ordningen för arbetets gång inom hvarje Verk må uppgöras och föresiås af Chefen for DepafteBihang till Riki-St. Prat, luta Sant. 18*3. 658 Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. mentet , med biträde af de honom underlydande Chefer och Ämbetsmän, och med iakttagande af sådane allmänna föreskrifter, som för alla lika organiserade Ämbetsverk kunna fastställas. 3:0 Att Ledamöter och Betjening till de nya administrerande Verken tagas ifrån nuvarande Collegier och Ämbetsverk, på det Staten ej med nya Löner eller stora pensioner må blifva betungad; hvarefter öfverflödiga Ämbeten och Tjenster ställas på indragnings-Stat, med rättighet för deras innehafvare, att, såsom pension eller på expectance, åtnjuta de dem efter Stat tillkommande Löner, hvilka, så snart de genom Innehafvarnes afgång eller befordran blifva ledige, till Stats-Cassan indragas. 4:0 Alt de Ämbetsoch Tjenstemän, hvilka, för göromålens bestridande ovilkorligen erfordras, må, enär vidsträcktare pligter, samt större ansvarighet, än hittills af dem fordras, erhålla en efter den nytta de göra Staten och den skickflighet, som för hvarje post erfordras, afpassad Lön , hvilken äfven för den minsta Tjenstegrad bör vara för en måttlig bärgning tillräcklig; dock, på det Staten, i och för den nya Regleringen, ej må blifva med några utgifter betungad, synes det förhållande, derest ej Eders Kongl. Maja med Riksens Ständer finna lärnpeligt annorlunda förordna, böra iakttagas, att de förökade Löneförmåner, som för åtski 1 lige Ämbetsoch Tjenstemän blifva nödige, icke utgå annorlunda, än i den mån de indragna Lönerne blifva, genom Innehafvarnes afgång eller befordran ledige, och således kunna till detta behof användas.
Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. 4 1 gationer tillsvidare förräntade medel, utan beräkning af dem, som tillhöra de fonderade statslånens ränteoch amorteringsfonder, vid samma tidpunkt 786,000: Af Kontoret kända och påräkneliga inkomster från nämnda tid till slutet af år 1866 27,409,000: — Summa behållning och inkomster Kontorets under samma tid beräknade utbetalningar af anvisade statsanslag och lån samt eljest åliggande utgifter 18,945,000: — Återstoden af innevarande års temporära statslån 8,100,000: — så att, enligt fullmäktiges beräkning, skulle vid början af 1867 finnas en disponibel tillgång af Härvid hade likväl af Herrar Fullmäktige blifvit anmärkt, att denna summa kommer att minskas med hvad som motsvarar den tillökning i annuitets-anslagen för de fonderade statslånen, som för nästa år kan blifva en följd af den nya upplåning, hvilken för jern vägsarbetenas bedrifvande under innevarande statsregleringsperiod bör af Fullmäktige besörjas. I detta afseende ansåg sig Herr Departements-chefen emellertid böra erinra, att å andra sidan i denna beräkning ej funnes bland tillgångarne upptagen den allmänna bevillningen för 1866, uppgående till omkring 2,700,000 R:dr, hvilken blifvit tillgodoförd 1867, under hvilken tid den också i sjelfva verket utfaller. Herr Departements-chefen ville visst icke bestrida riktigheten af en sådan uppställning, men ville blott i underdånighet fästa uppmärksamheten derpå, att, ehuru ett betydligt belopp af Statsverkets inkomster äfvenledes icke ingå förr än under ett påföljande år, dessa likväl anses tillhöra och upptagas såsom tillgång för det år, för hvilket de äro debiterade; och ville det synas, som skulle ett likartadt förfarande i fråga om
Jag säger ej detta för att minska värdet af den omsorg, som blifvit använd på håstafvelns förbättrande genom införande af utländska racer, men blott för att beklaga, att en lika omsorg ej blifvit använd på våra egna goda racer. Herr von Hartmansdorff', Jag instämmer alldeles i den mening Herr Munck af Rosenskjöld yttrat. Om de 40,000 R:dr sorn nu synas blifva onyttigt använda på Strömsholm i stället begagnades till praemier för dem, sorn uppföda goda inhåmska hästar, så vore det vida båttre. Vi se, huru hästarna uti Norrland, der intet Stuteri finnes, åro både större och starkare ån håstarne uti Westmanland, hvarest Strömsholm år beläget. Förhållandet^med håstafveln Den 30 Augusti J, rut 269 Uti Norrige och Wermland är detsamma sorn i Norrland. Skälet är, att i stället för det bonden i Westmanland och andra mera befolkade landskap kör ut sina hästar i åkern, på foror och i skjuts, så låter han dem i Norrige och i Norrland gå lediga i fjällbete om sommaren och vinna styrka. Om man uppmuntrade landtmannen att vårda sin hästafvel, och att blanda den vanliga Svenska racen med den Norrska och Norrländska, så torde ändamålet, att öfver allt i Riket sprida goda hästar, lättare och säkrare vinnas. Herr Kuylenjijerna1 Beträffande först StatsUtskottets Utlåtande, så finnes ingne ting deruti, som bestämd bevisar hvad Herr af Uhr i ämnet yttrat. Hvad jag anfört, år grundadt på officiella handlingar, hvilka jag, i egenskap af tjensteman, år i tillfälle att kånna. Angående håstarne och deras beskaffenhet, så besigtigas de hvart år ofta iner ån en gång af Stuteri-Öfver-styrelsen eller, efter Stuteri-Öfverstyrelsens uppdrag, af Chefen lör Kongl. Maj:ts Hofstall. Omdömet vid desse besigtningar har hittills alltid varit, att håstarne befunnits uti behörigt skick.
Till kassan indelt ordinarie ränta 1,104: Balans till år 1861: Credit. Balans från år 1859: Utgifter: Silkesodlingens befrämjande 180: — Flygsandens hämmande 300: — Reseoch traktamentspenningar 2,902: 56. Kronoparkers vård och förvaltning 16,125: 93. Köpeskilling för lägenheter 3,932: 78. Provision och remisslage 1,498: 76. Utlånta medel 411,095: — Utestående kronouppbörd den 31 December 1860: Summa 763,377: 68. F. d. Kansli-styrelsens Handkassa. Tillgångar Debet. Fonden för Lappmarks Ecklesiastik-verk. Debet. Balans från år 1859: Tillgångar Ärsanslag Räntemedel Diverse inkomster Inkomst: Credit. Utgift: Presterskapets aflöning m. m Balans till år 1861: Kontant behållning Summa 48,370: 38. _ ,7 -.STOCKHOLMS HÖGSKOLAS I JUSIDISKA BffiLKKSK Drottningholms broars arrendemedels fond. Debet. Balans från år 1859: Uppbörd: Credit. Balans till år 1861: Efter verkställd inventering af de i Kongl, lläute-kammaren förvarade säkerhetshandlingar för de i förestående § omnämnda utlånta medel, få Revisorerne anmäla, att samtliga dessa säkerhetshandlingar befunnos i god ordning. § 13.
Lidén, underdånigst anhållit, att då han, efter att hafva inträdt i sitt 63 år och tillbragt 30 år i Statens tjenst, numera af sjuklighet vore förhindrad att fortsätta sin läkareverksamhet, men saknade förmögenhet, Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer afgifva nådig Proposition om en pensions beviljande åt honom efter afskedstagandet; och inhemtades af ansökningen vidfogade handlingar, att Lidén, som vore född den 6 Mars 1797 och promoverades till Medecine Doktor i Upsala den 15 Juni 1827, den 23 December 1828 förordnades att vara ordinarie Grufveläkare och Gfrufve-kirurg vid Stora Kopparberget, år 1835 att vara Hyttekirurg derstädes samt år 1842 att vara Läkare vid Kurhuset i Borgholm, hvilken tjenst ännu af honom innehades, äfvensom att han, till följd af kroniskt lidande och hjertfel, hvarmed under de 2:ne sistförflutna åren varit förenad en djup sinnesnedstämning, vore oförmögen både att sin innehafvande tjenst med erforderlig kraft och uthållighet bestrida och att med enskild praktik sig befatta. —■ Kongl. Majits Befallningshafvande i Calmar län hade, under vitsordande af Lidéns fattigdom, samt att han gjort sig känd såsom särdeles skicklig läkare, äfvensom med åberopande af Lidéns förtjenster om fäderneslandets äldre historia, i hvilket afseende lian fordom tagit en verksam del i utarbetandet af ett värdefullt vetenskapligt verk, Diplomatarium Dalecarlicum, i underdånighet förordat den gjorda ansökningen, varande bifall till densamma jemväl i underdånighet tillstyrkt af Sundhetskollegium, med vitsord, att Lidén under sin utöfver 30 år långa tjenstemannabana städse med nit och skicklighet fullgjort sina åligganden till det allmännas och enskildas bästa.
Natt och år ståndne varor 746: 56. Fyroch båkmedel 428,328: 33. Handelsoch sjöfartsfonden* medel 750,045: 78. Balans till år 1860: Balans från år 1858: Afkortniv gar: Institutioner, beslagsandelar m. m. af: Sjötullsmedel 120,918: II. Fyroch båkmedel 508: 39. Handelsoch sjöfartsfondens medel 336: 76. Utgifter: Sjötullsmedel: Kongl. Konvoy-kommissariatets andel i tulluppbörden, enligt Kongl, brefvet den 18 December 1857, - 750,000: — Ersättning till städerna för tolags afgiften, enligt dito dito, 964,458: 72. Reseoch traktamentspenningar 39,398: 59. Byggnader och reparationer, hushyror och tomtören 29,515: 64. Skrifmaterialier, ved och ljus m. m. 31,142: 52. — Extra utgifter 18,676: 30. Hemliga utgifter 9,000: — Omföring till fyroch båkmedlen: Lotsverkets andel af inkomsten vid Landsorts fyrbåk 13,883: 73. Fyroch båkmedel: uppbördsprovision Levereringar: Sjötullsmedel Handelsoch sjöfarts Diverse verks medel Balans till år 1860: Tillgångar: Sjötullsmedel Fyroch båkmedel Handelsoch sjöfartsfondens medel Summa 14,717,820: 10. § I* Bruttouppbörden af sjötullsmedel har, såsom af nämnda tabell inhemtas, under revisionsåret uppgått till 13,007,343: 21.
Således kan lika väl den, som nekat och endast blifvit öfverbevist om brott emot 25:te §:n, dömas till samina straff, som den hvilken blifvit öfverbevist om verkligt barnamord; och mig synes att man icke borde kunna begära mera än att i dessa så olika brott straffen sammanträffa med hvarandra. Jag hade trott att vi kommit så långt att man vid domstolarne icke fästade sig vid erkännandet, utan ansåg sig kunna fälla äfven på grund af omständigheter, i alla fall kari jag icke inse huru tillvaron af 25:te §:n kan för domaren vara ett hinder att tillämpa den 22:dra. Anser man såsom förr att i svårare brottmål den tilltalade icke kan fällas, utan att han sjelf erkänt, så skulle ju detta, äfven under förutsättning att 25:te §:n icke funnes till, hindra tillämpningen af den 22:dra, men om indiciobevisningen äfven i gröfre brottmål är antagen, kan tillvaron af 25:te §:n icke utgöra ett hinder för domaren att, när omständigheterna dertill föranleda, använda 22:dra §:n. Ehuru jag erkänner att det är stadgandet i 1779 års förordning, som ligger till grund för 25:te §:n, måste det likväl medgifvas att den barnaföderska, som vid den tid hennes förlossning skall inträffa söker enslighet, är ganska straffvärd, och att det således icke är blotta presumtionen om något uppsåt att afdagataga fostret, hvilken föranledt straffet, utan att det är det fel hon begått, då hon vid ett dylikt tillfälle, när hon känner sig vara i behof af menniskors hjelp, beröfvat sig detta bistånd och derigenom äfventyrat fostrets lif. Den 15 Jali f. m. 493 Jag kan således icke heller ur denna synpunkt finna den siste talarens anmärkningar grundade, utan anhåller derföre om bifall till den föredragna §:n. Frih. Stael von Holstein: Jag är Gr. Sparre tacksam för det han erkänt det vara en fördel att straffbestämmelserna i de begge §§:na mötas i en punkt. Skada blott att det endast är uti en enda punkt.
Hvad det beträffar, att man borde utbyta ordet »flere» mot »en eller flere», så har jag så mycket större skäl att vidblifva min åsigt, som Hr Gyllenskjöld sjelf vitsordat riktigheten af min upgift, att presterna vid enskildt skriftermål begagnat gamla handboken eller det uttryckssätt, som för hvarje person varit mest tillfredsställande. Det är också obestridligt, att hvar och en prest, som är mån om att upfylla sitt kall, mäste så göra. Kyrkolagen talar uttryckligen om allmänt skriftemål, i motsats mot enskildt, och med afs:de på' det enskilda skriftemålet stadgar den, att presten skall förfara i öfverensstämmelse med den personens fisigter, med hvilken han har att göra. Ett formulär kan således endast komma i fråga vid allmänt skriftemål, och det vore högst olämpligt, om E. St:r i en underd. skrifvelse hos K. M. anhöllo om tillstånd för presterna, att vid enskildt skriftemål begagna den gamla handboken, ty detta skriftemål förrättas vanligen under ett samtal mellan presten och den som undergår skriftemålet. Hvad sjelfva Nattvardens utdelande beträffar, så känner jag icke någon skillnad mellan gamla och nya handboken. Jag uprepar min anhållan om bifall till punkten; ty genom en återremiss kommer Utsk. att befinna sig i den kinkiga ställning, att Utsk., då endast ett Stånd bifallit punkten, omöjligt kan veta om gamla handbokens användande vid skriftemål i allmänhet gillas af E. St:r. Gr. Liljencrantz: Afven de Hrr, som yrkat återremiss, hafva icke bestridt att detta förslag innehåller något godt, ehuru de icke anse det innehålla allt det goda som de önskat. Om således förslaget verkligen innehåller något godt, så synes det mig vara skäl att antaga detsamma, emedan det icke är säkert att detta goda erbjudes en gång till. De brister det innehåller, synas icke vara jemförliga med fördelarna, och då redan ett Stånd antagit det, så lörenar jag mig med Gr. Sparre och anhåller om bifall till Betänka. Den 4 November e. m. 393 Hr Cederschiöld, Eob. Theophron:
N:o 162. utgå; samt då följaktligen bolaget vid kontraktets underskrifvande haft giltigt skäl antaga, att återstoden af den lånesumma, hvarå dess direktion utgifvit sin förbindelse, skulle få lyftas genast efter ingången af nästa statsregleringsperiod, — densamma må nu blifva gällande för ett eller tre år, — helst möjligheten att kunna drifva arbetet med sådan kraft, att detsamma inom utsatt tid och för den beräknade kostnadssumman skall kunna fullbordas, är beroende deraf att de nu påräknade lånemedlen vid 1867 års början må lyftas, får jag hos Rikets Ständer föreslå: att återstoden af det vid sistförflutna riksdag för ofvannämnda ändamål beviljade lånebelopp, 202,500 R:dr, må af vederbörande få lyftas i början af år 1867, samt att af det för samma ändamål beviljade återstående anslag, 202,500 R:dr, må utgå: under 1867 : 60,000 R:dr. „ 1868 60,000 „ „ 1869 60,000 „ samt efter arbetets fullbordande, återstoden 22,500 „ eller tillhopa 202,500 R:dr, allt under vilkor, att bolaget, å sin sida, noggrannt fullgör det om arbetets utförande afslutade kontraktet. Om remiss häraf till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles ödmjukligen. Stockholm den 15 November 1865. C. F. Ridderstad. Af Herr Ridderstad, C. F., om anslag till pensions/örhöjning för de armée-befälet tillhörande personer, hvilka före 1858 tagit afsked med rätt till pension. Vid 1858 års riksdag beviljade Rikets Ständer nödigt anslag till förhöjning af pensioner för de af armée-befälet, hvilka från och med nämnda år togo afsked och voro Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 393 voro b*rättigade till pension ur Arméens Pensionskassa och hvarigenom t. ex. Kapitenspensionen skulle utgå med 1,000
De hade om helgdagarna god åtgång på sitt hvetebröd bland landtfolket på kyrkbacken. En timme senare kom en officer ridande utåt vägen. Han såg att tjock rök steg upp från detta enstaka hus och som han äfven kände att der bakades försäljningsbröd, red han dit för att varna qvinnorna; då varseblef han eldslåga uppstiga från taket. Han band hästen vid ett träd, och skyndade dit; ingen menniska syntes till. Han ryckte upp dörrn; rök och sedan lågor mötte honom. Då erinrade han sig ett fönster på motsatt sida, derifrån såg han, att stugan nu, sedan dörren kom upp, blifvit temligen fri från rök. Han trodde sig höra ett qvidande i rummet, och som ingen tid var att förlora, slog han in rutorna och bröt ut fönsterbågen; med svårighet trängde han sig in genom den trånga öppningen; qvidandet fortfor, han följde ljudet; i en brädsäng under taket fann han en qvinnsperson nästan sanslös, han drog henne ned, och sköt henne sedan ut genom öppningen; derefter kastade han ut allt hvad han öfverkom af kläder, husgeråd och verktyg. Han sökte till sluts berga de sängkläder hvarpå qvinnan legat och fann ännu en mensklig varelse. Det var en gosse. Sjelf nästan qväfd af rök och utmattad af ansträngning, bar han barnet uppåt skogen, medan gumman, som nu repat sig, bergade sakerna undan elden längre bort. Nu kom kyrkfolket utmed vägen; med dem Greta Lisa. Officern lade det ännu sanslösa barnet i hennes armar. «Jag har gjort hvad jag kunnat» sade han. Under deras samfälta bemödande kom gossen sig åter före, några minuter senare, hade han varit qväfd. På någon släckning af elden var icke att tänka, vatten fanns väl tillräckligt, men inga kärl. Lyckligtvis var det lugnt, och huset isoleradt. Greta Lisa var nu med sina barn på Grönskog. Herrskapet gaf henne tillåtelse att vara der jemte löfte att hjelpa henne med en ny stuga till vintern. Hon tackade, men svarade: «För husrum behöfver jag icke ligga herrskapet till last. Långa Olle som blef enkling i våras, och sen reste ut med samma skeppare som min Gustaf, har en nätt backstuga nära kyrkan.