Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Erika, som gick af och an med något husbestyr, greps af en skakande rysning, men hon svarade dock med lugn ton, i det hon vänligt närmade sig Anton, fattade hans hand och såg på honom med en blick, som han nästan i hvarje sinnesstämning vant sig att förstå: ”Det är herr jaktlöjtnanten, som gör oss ett vänskapligt besök, emedan han hade sina vägar hitåt.” Anton teg och skred, utan att säga ett ord, fram i rummet. Då han var nära Arve, som uppstigit, bugade han sig med nästan ödmjuk höflighet och betraktade honom länge med blickar af undran och nyfikenhet. Sedan gick han öfver till Haraldsons sida, stötte honom på armen och hviskade med hemlighetsfull röst: ”Skäms j ej, far, att sätta er till bords och dricka med sonen till ...” Ett ögonkast, sådant hyenan skulle kastat på sin motståndare, tvang Anton att sluta meningen; men halfhögt mumlade han för sig sjelf: ”Jag har alltid tyckt att det var skamligt af Judas att sätta sig till bords med Christus; han gaf dåligt exempel, ty efter honom går hans anhang samma väg; och se’n de förrådt oskyldigt blod, göra de sig icke samvete af att dricka ur samma bägare, som afkomman!” Det var blott Birger och Haraldson, som uppfattade de halfbrutna orden. Rosenberg talade i detsamma med sin fästmö, och Erika upptog Arnmans uppmärksamhet genom att framställa till hans bedömande en märkvärdig snäcka, nyligen skänkt af en fremmande sjöfarare, och den hon lyckligtvis, för samma ändamål, hållit i hand, då Anton inträdde. Derefter tillhviskade hon sin gäst i förtrolig ton, att deras stackars sjukling i dessa dagar varit sämre än vanligt: och med en hastig rörelse åt hufvudet antydde hon sin mening. Glädjen och trefnaden var nu störd. Fåfängt bjöd Birger till att upptaga samtalstråden: en förstämning hade inträdt, hvilken lade sina känbara fjättrar framför allt på honom sjelf. Erika skyndade med maten; men då hon kallade sällskapet till den enkla anrättningen, sade Anton, som under tiden suttit orörlig i sin vrå: ”Nej, tack! jag är ingen Judas.”
Yid Apotheksvaror, hvilka enligt 1S4* års taxa, för så vidt de deri icke äro specificerade, endast få införas af Apothekare eller dem, som erhållit Sundhets-Collegii tillstånd att med sådana varor idka handel, samt, ehvad de öro att anse såsom enkla eller sammansatta, dervid åtnjuta tullfrihet så vid insom utförsel, hade Utskottet, enär flere bland de till ospecificerade apo theksvaror hänförlige artiklar vore äfven lill andra behof erforderliga, ansett berörde inskränkning i inlörseis-rättigheten mindre Itc vllin in g?- Ut skot tels Utlåtande, ]Y'.o 2 6. 3 lämplig samt derföre, jemte det Utskottet föreslagit densammas upphörande, hemställt, att införsellstull borde åsättas de enkla raedicinalierna med i o och de sammansatta med 20 procent af värdet. I anledning häraf har inom B or gare-Slån det blifvit anfördt: dels att, då icke sällan skulle hafva inträffat, att verkliga handelsvaror, hvilka på speculation in forsk rifvits, fått tillgodonjuta den tullfrihet, som blott varit ämnad åt medicinalier, genom serskildt tillägg måtte bestämmas, hvilka artiklar äro att anse såsom medicinalier; dels ock att medicinalier icke bordt åsättas någon tull utan 1841 års taxa i denna del bibehållas oförändrad; på grund hvaraf artikeln återremitterats. Angående denna artikel, hvilken af de tre öfriga Riks-Stånden blifvit definitivt afgjord, har Ridderskapet och Adeln bibehållit gällande taxas bestämmelse samt Presteoch Bonde-Stånden godkänt Utskottets förslag.
Desiderias hofstat och betjening hörande personer, får jag ock underdånigst hemställa, att den del af dessa pensioner, som kommer att utgifvas för tiden under innevarande statsregleringsperiod, samt utbetalas af besparingarne å riksstatens första hufvudtitel, måtte här uppföras såsom anslag för en gång med 32,456 Riksdaler. Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Proposition N:o 1 om Statsverket 18G2. 15 I händelse de underdåniga förslag, jag här ofvan framställt, skulle vinna nådigt bifall, blifver resultatet i afseende på anslagen under riksstatens första hufvudtitel följande: l:o De årliga anslagen. Genom Hennes Maj:t Enkedrottning Desiderias frånfälle komma dessa anslag att under nästa statsreglering minskas med R:dr 120,000: — De här ofvan föreslagna förökningar i dessa anslag äro: a) för underhåll af möbler och inventarier 44,400: — b) till lyshållning m. m. 1,250: — c) Gripsholms slott 2,450: — d) Haga lustslott och park 3,500: — 51,600: hvarigenom en besparing i nu beviljade anslag uppstår af 68,400: — Då första hufvudtitelns nuvarande slutsumma utgör 1,278,400 R:dr, så skulle, om nyssnämnde besparing 68,400 R:dr afdrages, de årliga anslagen å denna Hufvudtitel under nästa statsreglering komma att utgöra 1,210,000: — 2:o) Extra anslagen. Efter hvad Statskontoret upplyst, har å anslaget till Deras Kongl. Högheter Kronprinsens och Kronprinsessans hofhållning, enligt den under åren 1858—1860 gällande riksstat, en besparing å första hufvudtiteln uppkommit af R:dr 46,750: — Då vidare, till följd af Hennes Maj:t Enkedrottning
Det är detta resultatlösa »något», som, der det står ensamt, utan inflytande på praktisk och sedlig förmåga af den lärde föraktas såsom halfbildning, och af den olärde förkastas såsom ett fördömligt skryt med hans barn öfver ett minnesförråd, som snart undantränges af lifvets allvarligare intressen. Och således har folkskolan, med dess lärare, gifvits till pris åt misströstan och nedsatt aktning, till stor gamman för dess hemliga flender, — en misströstan, som hvarken genom statsbidrag, lagstiftning eller förhatliga kontroller någonsin skall afhjelpas; intill dess man, genom resultaten af skolans verksamhet, söker bibringa allmänheten den föreställningen, att skolan förädlar derigenom, alt hon låter ynglingen utgå i lifvet med krafter och kunskaper, som i lifvet öfvas och tillgodogöras, och med en derigenom ökad ga ranti åt samhället, för att han skall förena medborgerlig dygd och sedlig kraft med en ädel verksamhet, sedan han inhemtat de förras religiösa och den sednares intellektuela underlag i samma skola. Jag föreslår, att Rikets Ständer för sin del besluta: Do. Att undervisning i folkskola för de lärjungar, som redan inhemtat föreskrifvet minimum af kunskap, enligt 1842 års stadga, hufvudsakli gen skall hafva till föremål ljudelig innanläsning uti godkänd läsebok i fäderneslandets historia med geografi, uti arealoch kubikräkning samt ritning enligt följande moment Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 34. 79 °2: o. Att efter förslag af Teknologiska Institutets tjenstemän, 15 a 20 modeller af det s. k. Polbeims mekaniska alfabet utväljas, mera med afseende på öfning i särskilda projektionsmethoder, än på de oftast förekommande rörelse-utvexlingarna: alt hvarje folkskola må, genom Insti tutets försorg, varda försedd med exemplar af alla dessa modeller, som, då de i tusental tillverkas, böra tillhandahållas efter lindrigt pris. 3:o. Att vid Folkskollärare-seminarierna undervisning uti de bestämda modellernas projicierande, efter geometrisk method, meddelas åt alla elever. 4:0.
Jag är i detta afseende af alldeles lika tanka med Herr Hjerta; dess afsigt bör alldeles icke kunna misskännas, då man med eftertanka genomläst dess anförande. Herr Hjerta försäkrar: ”Alt dess för”slag icke härflyter af misstänksamhet, och ”att han hyser det innerligaste förtroende ”till Regeringens vishet, och Dess Rådgif”vares goda afsigter. Men Nationerne sko”la allt för ofta sett, huru ett ögonblick ”förändrar deras hopp, och deras lugn, för ”att han skulle tveka att framställa åsigter, ”sorn trygga vår egen framtid; han är öf”vertygad, att den af honom föreslagna Den ja Jan uarii. 339 ”åtgärd skall gagna både Regeringen och ”folket; han uppgifver dem hafva sin kraft ”i inbördes förtroende.” Herr Hjertås förslag innehåller i sanning en egen sort af förtroende; men om det kan anses innebära en sådan egenskap, vore det rätt lyckligt för Rikets Ständer att erfara , huru ett förslag lill Statsreglering skulle se ut, som vore ett foster af den högsta grad af misstroende? Ty det borde naturligtvis blifva motsatsen af Herr Hjertås; och för min del tillstyrker jag StatsUtskottet att följa ett sådant. Det återstående af Herr Hjertås anförande är ett återuprepande af hvad han flere gånger yrkat rörande Statsregleringen, och som jag på det högsta bestrider; anhållandes om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition tili förkastande af Herr Hjertås förslag. Herr Tharrtj Wolrath: Det skulle synas öfverflödigt, att något tillägga efter deri utvecklade vederläggning tvänne talare redant gjort, men jag har redan förklarat, alt jag aldrig skall underlåta att motsäga alla förslag, som jag finnér innebära ondt mot mitt fädernesland, och leda till misstroende emellan Regeringen och Folket. Det ur på denna grund äfven jag nu går att yttra mig. Jag skall först upprepa sjelfva 34o Den ia Januari!. förslaget, utan att uppehålla mig med de phraser och ord, som deruti förefinnas.
B o r d s i l f v e r, eleganta mönster till lägsta pris efter dagens kurs å silfver. S9~ Reela varor. — Bref besvaras omgående " ^ J A c k, h o n tyckte att h o n blifvit en helt annan, en s å förkonstlad varelse sedan d e s s. Skulle då aldrig barnastämningen, barnakänslorna, barnahjärtat kunna återkallas? Har j a g rättighet att påtaga m i g ansvaret för detta b a r n? M e n vill h a! luft. den skulle kunna lida af det utåtvända lif Men n u återstod en annan fråga af m y c k e t de f ö r d e? N e j, d e skulle börja ett annat ömtålig n a t u r: skulle d e gamla vilja mista lefnadssätt — lefva för h e m m e t, icke för henne? Herrar åtaga sig dringen skulle n u icke bli s å svår att utföra. icke gärna någonting, s o m kan framkalla sinDe h a d e n u barnet att lefva för. Lilla Astrid fröjdade han väl låta b l i! » utbrast h o n, lilla Astrid ifrån s i g. Helene hade julklapp åt dig — bara några småsaker. Helene gjorde nästan en afvärjande r ö r e l s e. 1894 IDUN 402 infinna sig. » (Forts.) Ur notisboken. allt sedan början af Fredrika Br ?mer Förbundets verksamhet varit förenad med detsamma. För denna gren af sin verksamhet har Förbundet haft att påräkna hjälp o c h råd af framstående fackmän på det juridiska området. Man har dock länge umgåtts med tanken på en utvidgning af denna afdelning och har ansett att bästa sättet att hjälpa och upplysa den rådsökande kvinnan vore, o m en jurist på bestämda tider kunde träffas å Förbundets byrå för meddelande af råd o c h upplysningar i juridiska och ekonomiska angelägenheter. Denna plan har nu förverkligats, o c h det är att hoppas att denna sålunda utvidgade afdelning skall blifva till stort gagn. Fredrika Bremer-Förbundets jurist har sina mottagningar å Förbundets byrå, 54 Drottninggatan, tillsvidare tvänne gånger i veckan, onsdagar och lördagar kl. 10 — 11 f. m.
Dessa hafva skjutit frågan ifrån sig, och då har man vändt sig till Konnngens Bet’h:de, som gjort sammalunda. Derefter förehades frågan på kommunalstämman, som ansåg densamma ligga utom kommunalstämmans befogenhet. Slutligen bragtes frågan före på landstinget, men med enahanda påföljd. Nu har man omsider vändt sig till R. St:r, och mig synes att R. St:r borde vidtaga någon åtgärd, på det icke det laglösa tillståndet måtte fortfara. Frågan är destomera förtjent att beaktas, som våldsamma uppträden och blodiga strider ofta äro en följd af det missbruk, som somliga strandegare tillåta sig af den dem tillkommande rält, till andras förfång. Jag medgifver att del för Ekon.-Utsk:t varit svårt att utfinna någon fullt lämplig utväg, men man har tagit sin tillflykt 548 Dea 10 Februari. till en analos bestämmelse i Fiskeri-stadgan, som torde kunna blifva fullt tjenlig i IÖrev:de fall. Jag vill särskildt nämna, att då, i afseende å rättighet att begagna laxfiske, stridighet mellan de berättigade uppstått, enär det icke fanns någon bestämmelse derom, huru nära hvarandra de s. k. sättgarnen finge utsättas, Konungens Befh:de i Hallands län, på gjord ansiikan och sedan sammanträde för frågans reglering blifvit med de berättigade hållet, meddelat förordnande, hvilket icke blilvit ölverklagadt och som således kan tjena domstolarne till ledning vid uppkommande tvister. Om LJtsk:ts hemställan bifölles, skulle deraf icke förorsakas något ingrepp i lagskipningen, men det åsyftade målet skulle kunna vinnas, hvarefter den hittills varande stridigheten och missämjan mellan de till långtägt berättigade grannarne skulle upphöra. Jag tror derföre att R. o. Ad. utan tvekan kan bifalla Utsk:ts hemställan. Frih. Leuhusen, Frans Oskar: I likhet med den förste värde talaren, anser älven jag, att Ekon.-lJtsk:ts ifrågav:de hemställan icke bör kunna af R. o. Ad. bifallas.
Jag förenar mig dessutom i hvad Hr Printzensköld anfört, nemi. att man bör, sä mycket sorn med den föreslagna förändringen är möjligt, bibehålla hittills gällande författningens ordalydelse, på det den nya tilläfventyrs ej mätte fä en tydning, den man icke velat gifva densamma. Vördsamt anhålles alltså om bifall å betänk. Gr. Sparre, Erik: Om sjelfva saken är här just ingen fråga, ty Ständet tyckes derom vara ense. Det är egentligen fråga om redactionen, och i detta fall vill jag medgifva, hvad Hr von Hartmansdorff yttrat, alt uttrycket ”gårdar” icke är här lämpligt, så vida pä sätt Hr Prihtzensköld omförmält, uttrycket icke igenfinnes i 1744 års förordn.; hvilken upprepar tre fall, då R. o. Ad. är medgifvet, att kalla huspredikanter, nemi. hög ålderdom, aflägsen bostad, eller adelsman för egen uppbyggelse önskar enskild gudstjenst. Utaf dessa Irenne fall har IJtsk:n tillstyrkt bibehållande af de tvenne första, men borttagit det tredje. Vid sådant förhållande torde R. o. Ad. tinna, det rättast är alt begagna samma ordalag som i 1744 års förordn., emedan eljest andra uttryck kunna gifva den föreslagna författningen en mening, hvilken R. o. Ad. icke åsyftat. Hr Printzensköld: Jag befarar, att den af Ilr von Hartmansdorff föreslagna förändringen i ordalydelsen skall, om den bifalles, medföra en utsträckning i st. f. en inskränkning i privilegierna; ty om man med uppmärksamhet läser 1744 års författning, så finner man, att R. o. Ad. skall vara bosatt, på sina sätesgårdar eller ock vistas der någon tid, för att kunna kalla huspredikanter, och det är således endast dessa (vänne kathegorier, som medföra, omtörmälte rättighet. Bor R. o. Ad. annorstädes eller blott arrenderar ett hemman nära kyrkan, betviflar jag, att R. o. Ad. eger den rättighet, 1744 års K. förordn. omnämner.
Det gällde för henne att bryta sig en väg framåt, och hon valde den mest obanade. Bemött af sina ståndsfränder med hån och beklaganden, af sina medarbetare med en viss öfverlägsenhet — ty hon var ju en svag kvinna — omgifven af personer, som mera arbetade för egna intressen än för hennes, och hvilka spanade efter första lägliga tillfälle att för sin egen vinnings skull omintetgöra hennes sträfvanden,kom hon såsmå- ingom att behärskas af ett visst misstroende och ett starkt vidhållande vid egna åsikter, som ofta nog gjorde, att hon mot sin vilja stötte människor ifrån sig och skapade sig ovänner. Inom sin affär fordrade hon en obetingad lydnad, allt skulle gå på klockslaget, ingen man finge gå sysslolös. Oordning och liknöjdhet hatade hon. Som i en landthushållning, skulle allt arbete på förhand beräknas, hvarje sak, äfven den enklaste, finnas på sin plats, och intet damkorn finge störa den behagliga anblicken, då man inträdde i byråns lokaler. Att detta ordningssinne var obekvämt för många och hennes anspråk på arbetarne ofta felaktigt bedömdes som små- sinne, är j u icke oförklarligt, men utan denna stränga ordning skulle Expressbyrån aldrig hafva nått den utveckling den nu äger. Grefvinnan Björkenstam har nu emellertid för alltid slutat sin verksamhet. Må bristerna därför vara glömda och minnet af hvad hon med en för en kvinna sällsynt energi uträttat framträda så mycket klarare, för svenska kvinnor ett manande exempel till efterföljd. Arbetet, hur anspråkslöst det än kan förefalla, är en ära, och större är den, vid hvars grift man kan säga, att hon hela sitt lif ärligt och redbart sträfvat, än den som med ärfda rikedomar föga uträttat. Ge / o. Min hembygds mö. s §Mu är min som med skuldran Jag mot häggens och ifrån den första lett i vårens hasselns sett gräset i skred, för lieslagen skårar ned. Ditt linne hvitt i solen brunt var armens blonda den gyllne inunder den långa solens Min med till Jag med nåt, sista hembygds dig utöfver din dig armen väg ungmö, vän och fager, rikedom, min längtan i veka stödd tog, dog.
Boktryckarens skyldighet skall wara, at sä snart tryckningen af en bok eller Skrift blifwlt fullbordad, besörja om wcrkställighrten af denna föreskrift; och skall hon, med tjugufem Riksdalers böter, hwarje försummelse deraf umgälla. Härsträn undantagas likwäl Dag - och Wecko. Skrifter, som i lösa Blad och pä bestämda dagar utkomma. 4:0 Att j alt hwad Religionen, Sederna, Statens angelägenheter, eller eljest Samhället i Allmänhet röra kan, Hof - Kantzleren äger att, bäde inom Hufwudstaden ock i Landsorterna, med uppmärksamhet waka. öfwer Tryckfrihetens Lagliga bruk. Och skall det wara honom äliggandc, att med qwarstad ofördrbjtkigen belägga hwarje skrift, bok eller blad, hwarf han finner nägon förbrytelse emot ej;de Mom. af z:dje §. eller nägon as särdeles betänklig beskaffenhet emot Zrdje, 8:dr eller yrde Mom. af samma §. i detta förordnande; likasom dä Skriften kan, till sitt innchäll, hänföras under hwad i Allmänna Lagen om Upror och offentliga uppmaningar dertill, stadgadt finnes. I alla öfriga fall, mä ingen Bok eller Skrift med qwarstad beläggas, utan af offcntelig Domstol, efter förutgängen äklagclsc och sedan Rätten i anledning deraf pröfwathnruwida nödigt wara mä, att Skriftens försäljning genast inställcs. Hof - Kantzlcrens förbindelse ware widare, att tvid alla tillfällen dä förbrytelser emot denna Förordning yppa sig, antingen han funnit qwarstad ä Upplaga» äga rum eller c), och sä ofta mälet ej hör, ware sig säsom blott ordnings - niäl unter hans egen pröfning, eller till den förfördelades enstilla beifrande, Justiträ , Kanljlcri-Embcttt derom genast - Den 2 lvctober. 1255 nast underrätta, och förbrytelsen till Oc§ widare ött gärd bfwerlemna. 5:0
— Med åberopande af de skäl Chefen för Finans-Departementet, anfört såväl emot kanslistoch kopist-gradernas fullständiga indragning, sorn för öfverflyttandet af någon del bland deras nuvarande göromål på mera tillfälliga biträden, anser jag mig der före böra tillstyrka, att' dels de å Expeditionens stat nu uppförde en Kanslist och 2 Kopister, mätte få derstädes bibehållas, och dels särskilda medel anvisas för befrämjande af göromålens gång inom kopist-graden, för hvilket ändamål ett årligt anslag af 1,800 R:dr, med iakttagande af den största sparsamhet, är nödigt. På detta sätt skulle Justitie Stats-Expeditionen kunna regleras utan högre anslag, än som under nuvarande statsreglerings-period är åt densamma anvisadt, och jag hemställer, i öfverensstämmelse med hvad sålunda är anfördt, att hos Rikets Ständer måtte för Justitie Stats-Expeditionen föreslås följande lönestat: En Expeditions-Chef 5,500: — Arfvode till en Byrå-Chef för lagärender, som derutöfver eger uppbära löneinkomster af innehafvande ordinarie tjenst, till så stor del, som Kongl. Majit ej finnér böra för tjenstens bestridande åt vikarien afstås 3,000: — Transport 8,500: — 4 bil. No 1 lill Kongl. Majlis Nåd. Vrop. N:o i, om Statsverket 1889. Den för Högsta Domstolen nu gällande stat torde oförändrad böra bibehållas. 3:o Angående Jns ti tie-li ansler s-Expedilionen. Icke heller i fråga om detta embetsverk har sedan sistlidne Riksdag förekommit anledning till annan afvikelse från då faststäld stat, än att, på grund af förut, anförda skäl, åtminstone en ordinarie
Ridderskapet och Adeln har till Utskotten remitterat en af Friherre Wrangel, Henning, denr 2g sistlidne Augusti väckt Motion, att, då de till dämpande af flygsandens härjningar i Halland hittills anslagna medel befunnits otillräckliga för den betydliga rymd af 8000 Tunnland, som flygsands-fälten i Halland innehålla, Rikets Ständer ville dertill bevilja något ytterligare understöd, hvilket Motionairen förklarat vara af högsta angelägenhet och vigt, så framt man vill fordra, Stats-samt Allm. Besv.o.Oec,- UtSk.Utl.Nto 81. 5’ att invåname 1 nämnde Province skola kunna bidraga till skattebördornes utgörande. H vad salunda hemställdt blifvit hafva Utskotten i öfvervägande tagit; men anse sig icke kunna tillstyrka nlgot serskildt anslag för nu ifrågakomne ändamål, enär Rikets Höglofl. Ständer å Riks-Statens g:de Hufvud Titel anvisat medel till Jordbrukets och Näringarnes befordrande att af Kongl. Majit fördelas och disponeras, efter pröfning och jemförelse af förefallande behof; samt invåname i Hallands Län, dit, i följd af Kongl Brefvet den 6 Mars 182 2, 1000 Rtdr årligen under 5 års tid , till flygsands-fähens besående, från nämnde Hufvud-Titel utgått, äfven hädanef-, ter lära dertill, i mon af befintliga tillgångar, erhålla ytterligare understöd, i händelse sådant verkeligen behöfves och af vederbörande Autoriteter hos Kongl. Majit anmäles. Stockholm den 17 October 1839. 5 Stats, samt Allm Besv. o. Oec.-XJtsk.XJtl N:o S*. Ank. till Exp-Utski d. 26 Oct. 1829. Utlåtande, i anledning af väckte Motioner om lindring i Roteringen inom Lima Socken af Stora Kopparbergs Län.
105 nasta riksdag” och ”till nästa statsreglering” sålunda i allmänhet måste betraktas såsom liktydiga, ett skiljaktigt förhållande dock möjligen kunde anses ega rum med ofvan omförmälda å sjette, sjunde, åttonde och nionde hufvudtitlarnc uppförda anslagssummor, om hvilkas fortfarande E. K. M. vid innevarande riksdag gjort nådig framställning under förutsättning att, ehvad beslut i afseende derå al Rikets Ständer meddelades, samma anslag dock skulle till nästa statsreglering, och således jemväl för innevarande år, utgå, hade It. K. M., till undvikande af missförstånd och på det all osäkerhet i fråga om tillämpningen al Rikets Ständers rörande dessa anslag redan fattade och vidare i sammanhang med nu förestående statsreglering meddelande beslut, måtte undanrödjas, ansett Sig böra, för vidtagade af nödiga åtgärder i detta hänseende, lemna Stats-utskottet del af hvad sålunda hos E. K. M. i ämnet lörekommit, under tillkännagivande derjemte, att meranämnde serskilda anslagssummor väl vore uti den af E. K. M. nu gillade allmänna utgiftsstaten för innevarande år fortfarande upptagne, men att E. K. M., vid meddelandet till behörig efterrättelse af samma stat, tillika förständigat Stats-kontoret, att någon utbetalning af berörda anslagssumma för detta år ej må ega rum förr än E. K. M. derom vidare i nåder förordnar. Vi<-1 öfvervägande häraf och då tillgång för bestridande af de uti E. K. IVi:.s Högstberörde nådiga skrivelse omförmälda, lill denna riksdag beviljade, anslag redan blifvit af Rikets sednast församlade Ständer anvisad och vid riksstatens uppgörande tagen i beräkning, samt upphörandet af förenämnde anslag under innevarande år sannolikt skulle meidigt inverka på statsförvaltningens gång, få Rikets Ständer underdånigst förklara, att ofvanberörda vid sisth riksdag intill den nu varande medgifna årliga anslag, till sammanraknadt belopp al 76,379 r:dr 28 sk. 8 rst., må fortfarande utgå intill dess den statsreglering, som under nu pågående riksdag varder fastställd, träder i verksamhet.