Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hofrätten varit af mig reqvirerade, hade jag inhemtat, att Kongl. Hofrätten den 11 Juni 1863 meddelat utslag i anledning af en till Kongl. Hofrätten ingifven skrift, deruti hustru Larsson fört klagan öfver ett utslag, som skulle blifvit af Ofverståthållare-embetet för Polisärenden gifvet den 4 Maj innevarande år, i mål emellan Poliskommissarien Jäderin och klaganden, angående oloflig bränvinsutskänkning, samt tillika anhållit om fjorton dagars anstånd för att med fullständiga besvär och handlingar i målet till Kongl. Hofrätten inkomma; och hade Kongl. Hofrätten sig utlåtit, att emedan Inga Maria Larsson icke visat, att något sådant utslag som det, hvaröfver hon förmält sig föra klagan, vore meddeladt, Kongl. Hofrätten icke kunde fästa afseende å hvad Inga Maria Larsson i den ifrågavarande skriften anfört. Anteckningarne å det inneliggande exemplaret af Kongl. Hofrättens utslag hade visat, att hustru Larssons skrift blifvit till Kongl. Hofrätten ingifR. St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1865 års riksdag. 8 58 ven den 19 Maj, och att Kongl. Hofrätten följande dag i anledning af skriften resolverat. Här hade således ej varit utredt, huruvida icke hustru Larsson, genom underlåtenhet att förete ofvan omnämnda bevis eller på annat sätt, i större eller mindre mån, sjelf vållat, att hennes klagan ej kommit under Kongl. Hofrättens pröfning; men deremot hade det synts fullständigt ådagalagdt, att efter det hustru Larsson begärt att utbekomma protokoll och utslag, ett obehörigt dröjsmål med deras expedierande ägt rum, och att detta dröjsmål visserligen i någon mån legat protokollsföranden, men synnerligast dåvarande Herr Polismästaren till last. Om nu, enligt min åsigt, redan ett sådant dröjsmål, som det sist omformälda, förtjente beifran, oafsedt huruvida verklig skada derigenom blifvit parter tillfogad eller icke, så borde detta i än högre grad vara fallet, der en sådan skada inträffat, hvilket onekligen varit händelsen, då anklagade hållits i häkte under afvaktan af obehörigen fördröjda expeditioner.
Den som vill, att Rikets Ständer, på sätt Stats-Utskottet föreslagit, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes taga i nådigt öfvervägande, om icke åtgärder kunna vidtagas i ändamål att för framtiden bereda någon minskning i de med tulllörvaltningen förenade omkostnader, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, har Irågan om framställandet af en sådan anhållan förfallit. Som denna omröstning har utfallit med 61 Ja och 58 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i överensstämmelse med Ja-propositionens lydelse. Deri som vill, att Chefens för Finans-departementet aflöning bibehålies oförändrad vid dess nuvarande belopp, 15,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörda aflöning att uppföras med 13,500 R:dr. Enär denna votering har gifvit ett resultat af 67 Ja och 52 Nej, halva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. Stats-Vlskottets Memorial M ild - ifl 49:de voteringen : Den sora vill, att aflönings-ar.slaget för Finans-departementets Expedition skall af Rikets Ständer definitivt fastställas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinrier Nej, är berörda aflönings-anslag beviljadt endast provisoriskt lör nästa statsreglerings-period. Som omröstningen utfallit med 41 Ja och 78 Nej, hafva Rikets Ständer alllsä beslutat i enlighet med iVc/-propositionens lydelse. Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat för Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 4 September 1860. I / STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN. 1860. Stats-Utskottets Memorial M 174. i M 174. Anis. till Exp.-Utsk. den 10 Sept. 1860, kl. 12 midd.
Då jag na ej kan våga hoppas, det mitt omdöme i något ämne, skall kunna inom detta hus anses väga emot Hrr Gripenstedt* och Åkermans ehuru det synes mig som man hade rätt att fordra, det mina insigter och min erfarenhet uti ifrågavar. ämne, som pä det närmaste rörer det embetsverk der jag användt \ af min snart 20-åriga tjenstemannaverksamhet, böra fullt uppväga dem, som deruti kunna ägas af Hr Gripenstedt, hvars tjenstemannabana varit riktad åt ett helt annat häll, så är det mig en tröst, att, till stöd för de åsigter jag uttalat, kunna åberopa sådane auktoriteter, som jag hoppas äfven inom detta hus skola anses fullt uppväga icke allenast Hr Gripenstedts, utan t. o. m. Hr Åkermans. Till en början får jag åberopa våra gamla lagar: landskapslagarne. De andas visserligen ej någon mildhet, ty de straffade tjufnadsbrott l-.sta gången med lifvets förlust; men sådant oaktadt finnas der fall då tjufnadsbrott ovar fridlyst från straff, och jag får i afseende härpå hänvisa Hr Akerman till Nordströms ”Bidrag till svenska samhällsförfattningens historia” pag. 297, der den värde ledamoten kan läsa följande*: ”Stjäl en fattig man, den verklig allmoseman är, en kaka bröd, eller ett mål mat, vare lian saklös, dock må han ej oftare än 3 gånger stjäla saklöst”. Enligt Östgöthaoch Södermanna-lagarne voro äfven åtskilliga mindre tillgrepp utan ansvar, dä de skedde i verklig nöd. Vidare åberopar jag Franska lagen, som tjenat lill ett mönster för llcre andra länders lagstiftning. Den innehåller uti (14 art. ett härmed likartadt stadgande, ålen det är ej nog härmed; ty jag åberopar slutligen det nya lagförslaget, som redan vunnit högsta domstolens, Statsrådets och Konungens bifall, samt blifvit till K. St:s antagande öfverlemnadt. Det liar derföre icke kunnat annat än pä det högsta förvåna mig att Hr Akerman, som talat lill förmån för det nya lagförslaget, kunnat mot mig framkomma med en sådan antastelse, sorn han mot mig framställt.
I anledning af väckt fråga om återupplifvande af Kongl. Brefvet den 23 September 1747, angående prestanda till Bruken af Åboerna å de utaf Bruksidkare till Skatte köpta Kronohemman 3 hvartill Utskottet ansett sig icke böra tillstyrka bifall, enär berörde Kongl. Bref ännu länder till efterrättelse. Den 8 dtmi. e' m> 183 Herr Landt Marskalken anmälte, att Consti* tutionsUtskottets Secreterare författat Tabeller, innefattande en kort och tydlig öfversigt af alla de förslag till förändringar eller tilläggringar i Grundlagarna, sorn sedan de 3:ne sist förflutna Riksdagar till afgörande hvila; och hemställde om icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga besluta, att dessa Tabeller måtte till trycket skyndsamt befordras, för att i RiksStånden utdelas,' samt om icke tryckningsutgifterna borde af den anslagna Riksdagskostnads summan bestridas» Bifölls. I anledning häraf uppsattes och justera» ^es följande: Utdrag af Protocollet,5 hållet i Högloft Ridderskapets och Adelns Plenum eftermiddagen den 8 Juni 1815. S. DAnmältes, det ConstitutionsUtskot» tets Secreterare författat Tabeller, innefattan-’ de kort och tydlig öfversigt af alla de förslag tili förändringar eller tilläggningar i Grundlagarna, som sedan de 3:ne sist förflutna Riksdagar till afgörande hvila; och som Ridderskapet och Adeln ansåg till mycken ordning ledande, vid dessa förslags till nästkommande Måndag utsatta upptagande, om hvarje Ledamot af RiksStånden agde för handen ett exemplar af berörde Tabeller, ansåg Ridderskapet och Adeln för sin del tjenligt, att de måtte ti]l trycket skyndsamt befordras, för att i t j 8 4 Dm 8 Juni. c. vt. RiksStånden utdelas; anseendes derjemte tryck» nings-utgifterna böra af den anslagna Riks-dagskostnads-summan bestridas; i hvilket beslut de öfriga Respectiva Stånden skulle vänligen anmodas att instämma. Ut supra.
Utdrag af prstocollet, hållet hos ^edeewärda Bonde Ständet wid Urtima Riksdagen i örebro den iz Julii i8l2. S. D. de emot Banko,Utskoktes Utlätande angäende Fullmägtiges Arfwoden eller sä kallade Honsrarier, genom Anders Pettersson ifrän Skaraborgs Län föredragne och af Ständets Allmänna Röst understödde anmärkningar, skulle Banko,Utskottet erhälla del med anmodan att sä skyndsamt möjeligt ar med förnpadt yttrande inkomma. Dt supra. Bx krotocollo. 6, Brinkman. Ut - r6)8 Den iz Julik. Utdrag af protocollet. hältet hos Hederwärda Bsnde-Gtändet wid Urtima Riksdagen i Örebro den iz ^julli i8»r. S D. förnyad föredragning biföllos Stats Utskottets sedan sista Pleni-dag pa Bordet hwilande Betänkanden r:o I anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående ett Jnwalid-Hus. 2:0 Angående Newision af Rikets Räkenskaper ifrån 1802 ars Riksdag. z:o Rörande Expectance Löner och Accords ersättningar för Befälet wid Pommerske Regemenlerne. su^rs. Bx Brotocollo, 6. Brinkman. Utdrag af protocollet, hältet hos ^eder» wärda Bonde-Gtändet wid Urtima Riksdagen i Arebro den iz Julii 18^2. S. Dföredrogs ater och godkändes det af Lagsamt Allmänna Beswärs, och Cconvmle-Urjkotten den 1 i denne manad afgifne och den 9 nästföljande pa bordet lagde Utlåtande öfwer Carl Nilssons fran Södermanland och Jvh. Roswalls fran Gottland Motion, att förmedlade Hemman matte fa njuta deras förmedling till godo wid Kyrkors och Prestgardars uppbyggande samt Prestewal. Bx krotocollo, O. Brinkman.
Fru Wermells fåfänga smickrades af dessa loford. Skulle ej motsatsen varit tillräckligt känd, hade hon kanhända gjort sig en förtjenst af deras förvärfvade kunskaper; nu gick ej detta an. Hennes yngre dotter, Minette, som var närvarande, hviskade modren något i örat, och nu fick den goda frun ett "rapptus" af slägtkärlek, vände sig till sin man med den frågan: om han tillät henne skrifva efter den yngsta flickan, Ida, på det att hon i deras hus skulle ernå den bildning för sällskapslifvet, som modrens små omständigheter och sjelfva ortens inskränkthet ej kunde meddela henne. De resande drogo väl litet på mun åt fruns ensidiga tanke om E och dess innevånare; men ansågo dock förslaget fördelaktigt. På sin återresa besökte de åter fru Hedrén, som efter något betänkande mottog anbudet. Ehuru lycklig Ida fann sig i hemmet, var hon dock icke obenägen att se sig litet omkring i verlden, och väntade sig en ganska treflig vinter hos sina nästan jemnåriga kusiner. Då Ida inträdde genom yttre dörren till det rum, der en annan betjent aftorkade de redan begagnade thekopparna, utkom fru Wermell från den, som förde till sällskapsrummen. Den bild, Idas fantasi gjort sig om tanten, efter modrens beskrifning om dennas utseende som flicka, blef genast tillintetgjord. I stället att finna henne som mager och mörklagd, såg hon henne nu vara en masiv matrona med ett blekgult, pussigt ansigte, utan annat uttryck i de platta dragen, än ett missnöje, eller rättare sagt: tillgjord förnämhet. Hennes gång var tung, och rörelserna stela. En slags afekterad vårdslöshet låg i hennes sätt att kläda sig: en otillbunden blusrock af muslin de lain sväfvade omkring den nog fylliga figuren; rosabanden i en elegant spetsmössa passade hvarken till hennes år, ännu mindre till hennes utseende. Idas hjertliga men vördnadsfulla helsning besvarade hon med en kall kyss på kinden; tonen, hvarmed hon bjöd henne vara välkommen, var intet sägande; och utan att inlåta sig i något samtal, befalte hon betjenten servera thé åt mamselln.
Tyckes de värda Talarn© hafva förglömt, att det är den hittills gällande Tu.ll das på aflemnad Factura , och sorn stadgat , att Tull -Betjeningen , missnöjd med det af godsegaren uppgifna varuvärdet, skulle ega rättighet att inlösa varan med Tio procents förhöjning ; och att det åter är Bevillningsutskottet, sorn ej mindre ansett Fa cl uran vara. ett högst opålitligt Dacument , hvilket icke kunde till grund för värderingar användas, än ock, enär Tull-Betjeningen sällan eller aldrig kunde ega tillgångar att med tio procents förhöjning tillösa sig de till förtullning uppgifne varor, vore tillämpningen af Tl*villning$<-TJi skottan Retflnkanden. detta stadgande endast möjlig , då Resande medförde varor till högst 500 R:dr Banco? varde; hvilket allt föranledt Utskottet att föreslå pn ny method för värderingen af de varor , hvarå något värde icke kan af Hand cl sf Styrelsen fastställas; 4:0 Enär d'e betydligaste varu -articlar af förenämnde beskaffenhet äro sidane, sorn hittills varit för ljud ne och hvilkas införande är inskränkt till Rikets tretton större Stapelstäder, är' det ej för Utskottet faftiigt , att i dessa Städet ej skall finnas tillgång på medborgare, som ega begrepp att bedömrna och värdera de varor, hvarmed Staden drifver handel, ellef redlighet att sådant verkställa, Ifrån denna synpunkt kan Utskottet ej eller inse vidan af den edgång, sorn blifvit för Jury-männen föreslagen, ty af samma grund borde jämnväl edgång för Domare samt Ämbetsoch och Taxeringsman m. fl. afskaffas; 5:0
När nu Allmänna Mägazins-Infättnngen dessutom efter hvad Stats-Utskottet uti afgifvét Betänkande den .19 i denna månad upplyst, utaf äldre och sednare Fonder stadnat för en brist i tillgångar, som är högst bétydfg och ytterligare förltistér i hänseende till Inrättningens närvaran" de ofördelaktiga ställning med visshet kunna förutsas, har detta allt stadgat Utskottens öfvertvgel* se, örn nödvändigheten af den vördsamma hem. ställan, det Eiksens Höglofl. Ständer må besluta» att ej vidare med några bidrag eller Gred'.ti v upprätthålla Allmänna Magazins-Inrättningen, samt derjemte hos Kongl. Maj:t frambära sin underdåniga önskan, om denna Inrättnings upphäfvande, Och sådant under de vilkor och stadganden här nedan finnes föreslagne: 1:0 Allmänna Magazins-InrättningPns befatt liing med Kronans ordinarie Spannmåls-intrader och deras användande för Arméens samt Fiol" tornes och Staternes behof upphör, och komma desse Spannmålsräntor för innevarande år och framgent likasom före 1793 att emottagas och utdelas i Läns-M igazinen, af tillförordnade Kro - Stats-Utskottets B e * n k a n d c n, 117 no Uppbördsman, under till yn och vanlig controll af Konungens Befallningshafvande och disposition af Kongl. Stats-Contoiret, som i förvaltningen af Statsverkets inkomster i allmanh t eger 6fverinsee.de gorelser i föreskrifven ordning ingifvas till Läns" Contoiren, för att efter föregången Rev sion intagas uti Lands böckerne samt derefter undergå Kongl. Kammar-Rättens granskning.
Dana jfrifter, font till ifrågamaranDe änDamål funna finnas tjenliga. Sif Det anflag SRifetS ©tänDer anmifat till fo(fjfole*lärateS affö* nanDe inom De focfnar, Der flatSbiDrag för fctDant änDamål finneg mara erforDerligt, fafma unDerfiöD t berörDe affeenDe blifmit bernil* jaDe åt 378 förfamlingar, nemligen åt 55 i Srfefitftet, 25 t Stnfö* pings, 20 i ©fara, 18 i ©trengnäS, 21 i fM3efteråS, 43 i ^eptö, 58 t SunDS, 40 i ©ödeborgs, 21 i Saimar, 14 i SarlftaDS, 39 i äpernöfanDS ok 24 i ‘SCtobp jitft. Se feminarter, forn för folkolelärare^ btlDning bltfmtt inrät* taDe, fjafma på ett tillfreDSflällanbe fatt fortfatt fin merffanket. Sin* talet af elever i Defa feminatiet mar ftjlltDna mårtermin 471. Så Det meD jfäl blifmit anmärft få forn i flera affeenDen olämp* lipt, att elever mtD alltför unga år fått inträDe i förenämnDa bilb* rtingSanftalter, f>ar Äongl. 9ftaj:t i nåDer förorDnat, att för inträDe forn elev uti folf|Tolelärare*feminartum fall erforbraS en ålDer af mtnji 18 år.
Sedan Styrelsen för Teknologiska Institutet hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning, angående behofvet dels af nämnde läroverks förseende med en tillräcklig och för dess ändamål lämpligare lokal, dels ock af tillökning i dervarande lärares antal och förbättring i deras löne-vilkor, dervid Styrelsen anmärkt, hurusom, under det fremmande stater, jemväl sådane, hvilkas folkmängd icke uppginge till hälften af Sveriges, å läroanstalter af ifrågavarande beskaffenhet använde ett årligt belopp, som mångfaldigt öfverstege härvarande Teknologiska Instituts anslagssumma, denna sednare fortfarande utginge till enahanda inskränkta belopp, som beviljades då Institutet för omkring 30 år sedan inrättades, en tidpunkt, dä man ännu egde blott ringa erfarenhet om dylika läroverks behof, så vida de skola kunna uppfylla sin bestämmelse, har Kongl. Maj:t, med afseende härå och då det för befrämjandet af landets materiela intressen vore af utomordentlig vigt, att Teknologiska Institutet vunne den utvidgning och fullständighet, som af industriens ytterligare utveckling och lärjungarnes växande antal påkallades, föreslagit: Bih. till R. St. 4:o att det å 6 hufvud-titeln för Teknologiska Institutet med 4 4,400 R:dr B.ko eller 24,4 50 R:dr Riksmynt uppförda årliga anslag måtte ökas till 49,500 R:dr sist nämnda mynt, eller med 28,350 R:dr; 2:0 att det Kronans hus, som af Institutet nu begagnas, måtte få till den högstbjudande försäljas, så snart Institutet erhållit fullständigare ny lokal; och 3:0 att till den föreslagna nybyggnadens uppförande å lämpligt ställe måtte, jemte köpe-skillingen för det äldre huset, anvisas en summa af 420,000 R:dr R:mt, att i mån af behof användas, deri jemväl inberäknad kostnaden för erforderlig tomt. i händelse någon Kronan tillhörig sådan af tjenlig beskaffenhet icke blefve för ändamålet tillgänglig. Enligt hvad af det vid den nådiga propositionen fogade statsråds-protokoll inhemtas, hade
Vidare förekommer Revisorernes anmälan af balanserna uti extra Stals-anslagsräkningen, nemligen: a) Förskott lill förre Förvaltaren af Nyköpings Verkstad Morsing, stort 5,ooo R:dr, å kostnaden af derstädes beställda artilleri-sadelställningar, genom försorg af Major Åkerstein, derom rättegång länge varit anhängig, och hvarom den upplysning vunnits, att i dessa dagar förhör inför Svea Hof-Rätt i målet ägt rum, och att beslut blifvit fattadt, det deposition uti enskilda taka händer till belopp af 5,612 R:dr 22 sk. 3 r:sl., för sammanstämmande Domars fullgörelse, skall för Krigs-Kollegii räkning uti Rikets Ständers Bank insättas; varande tillförene för denna rättegång nedsatta, för doms fullgörelse, uti Öfver-Stålhållare-Embelels Kansli 1,182 R:dr 16 sk., samt uti Stats-Kontoret med qvarstad, belagde 1,025 R:dr 16 sk. af bemälte Majors lönelillgångar, så all säkerhet vunnits för tillhopa 7,820 R;dr 6 sk. 3 r:st. Banko. b & cj Att tillgångar för gäldande af förre Hofslagaren Engvalls och Fakloren Treuligers skulder alldeles saknas, är i vederbörlig ordning, genom Kollegii Advokatfiskal, utrönt; men kunna ej frågorna om fordringarnas afskrifning ännu behandlas, mot den antagna grundsats att ej afiora fordran så länge gäldenär lefver. Revisorerne hafva jemväl omförmält, att, i öfverensstämmelse med sednast församlade Rikets Ständers begäran samt Eders Kongl.
Deremot, och ehuru Thorild äfven enkom talar om Theatern, gick han med tystnad förbi ett utlåtande öfver Kotzebues ”Verldsförakt och Ånger” (N:o 166), der Recensenten, tveksam huru detta skådespels värde skall rätt bestämmas, dock lutar åt berömmets sida ända derhän, att ”några scener äro mästarstycken af känslans sublima”. Utan tvifvel ett klent prof af dramaturgisk kritik! Skola vi antaga, att här Thorilds egen ej var skarpsyntare? Visst är icke dessmindre, och förblifver alltid: att hvarje opartiskt omdöme skall finna denna stridskrift högst egendomlig och högst snillrik. Den har ingalunda deri sin enda förtjenst, att den går de då herrskande halfbegreppen om Granskning, Snille, Smak, Stil rakt och hårdeligen på lifvet; men den har förstått, att derifrån hämta större delen af sitt föredrags oefterhärmliga behag. Må vara, att den nya lagstiftningens kämpe ofta låter klingan leka i allahanda fäktare-svängningar, blott för sin egen förlustelse; må vara, att huggen stundom rigtas orätt och drabba miste. Om de flesta gäller dock, att de lika mycket träffa, som blixtra. Man kan anmärka, här och der, en öfverilning af hetta; oftare, en öfverdrifning i påstående eller sats; någongång, att dragen förgrofvats från burleska till burschikosa. I första afseendet bör ej glömmas, att Kellgren ansågs af Thorild för en systematisk aristokrat; både i vitter och i politisk mening. Men det hela af denna ”lagstiftning” vill, i stor godmodighet och ärlighet, leda till all sann Gransknings eviga syftemål: den ”frihet af allas bästa vett”, den ”förståndets allmänna frihet 14 att forska och dömma ”, som, utvecklad till sanna och klara begrepp, mäktar ”taga hvar sak för hvad den är; dömma allt efter sin art och sin grad; och rättvist minnas, att ingenting göres för sina fels, utan för sitt värdes skull”. I sigtet åt detta höga mål, belägger lagstiftarn qvickheten, satiren, epigrammet med bannlysning.
Generalförslaget har för öfrigt icke blott under det år, för hvilket detsamma upprättats, utan äfven under de påföljande åren behöft vara i Embetet tillgängligt, för att i esomoftast förekommande fall rådfrågas, och har icke ifrågakommit att vid redogörelsen bilägga afskrift af en handling, som, till omfånget temligen vidlyftig, ansetts för redovisningen icke ovilkorligen nödvändig. Men om emellertid, såsom af Rikets Ständers Revisorers yttrande framgår, en handling, som utvisar behörigheten af de verkställda byggnadsoch reparationsarbetena vid Kronans hus i Stockholm, anses vid räkenskaperna af nöden, vill det synas Ofverintendents-embetet, som skulle af enahanda anledning en dylik handling erfordras jemväl för bedömandet af behörigheten af de utförda byggnaderna och reparationerna i landsorterna. I detta hänseende hafva dock Revisorerne icke framställt någon erinran, ehuru generalförslaget öfver sistnämnde arbeten icke heller funnits redogörelsen bilagdt.
Af den 5 i denna månad , i anledning af Riksdagsmannen Anders Sandstens Me-' morial, angående driften och förvaltningen af Ädelforss Guldverk ; vid öfverläggning hvarom, Utskottet ansett sig böra föreslå, om ej hos Kongl Maj:t kunde i underdånighet anhåL las, ej allenast ait en ny laglig undersökning måtte med första anställas, hvarvid med ytr tersta noggranhet borde utrönas, så väl huru Grufvedriften vid Ädelforss fortsättes och Egendomen derunder skötes, som ock huruvida nuvarande Arrendatorn , ÖlverDirecteuren Kihlström i en eller annan del brustit i fullgörandet af det med honom ingångna ArrendeContract, utan ock att, i händelse vid denna nya undersökning skulle befinnas, att ÖfverDirecteuren Kihlström icke, uppfyllt hvad honom, enligt ArrendeContractet, ålegat, han genast måtte från Arrendet varda skiljd , samt att Kongl. Majit derefter, jemte befallning om Verkets nedläggning, såsom sig icke lönande, täcktes i Nåder låtsa vidtaga de åtgärder med Ädelforss och derunder hörande Egendomar, som för öfrige ledige KronoLägenheter finnas föreskrifna \ i hvilken händelse de tjenstbarheter m. m., som Allmänheten förut till Guldverket utgjort, borde upphöra* 348 T)en 17 Martil, e m. * Ifrån Banco Utskottet; \4f den 10 i denna Månad: 1:0 Angående förändring uti de innom BancoVerket gällande Befordringsgrunder, en* figt hvilka tredjedelen af Banquens Commissarier vid yppande ledigheter tillsättas endast af Frälsemän; tillstyrkande Utskottet, att endast förtjenst och skicklighet, jenne dermed förenad tjensteålder, utan afseende på Ständ, hädanefter måtte blifva grunden för befordrin» garns till Commissarie-tjenster , likasom alla andra beställningar innom BancoVerket; dock med förbehåll för de Adelsmän , som nu i Banquen innehafva ordinarie