Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För pröfning och behandling af mål, der, efter öppnad öfverläggning, meningarne befinnas delade och resultatet alltså kan blifva på omröstning beroende, skola minst fem Ledamöter uti sammankomst och öfverläggning deltaga; men föredragning af sådane mål, der ingen skiljaktighet i åsigter eger rum, må obehindradt försiggå, när fyra äro tillstädes, och utgör dessas sammanstämmande mening Under-Styrelsens beslut. Mom. 6. Befattningen af Ordinarie Ordförande tillkommer en bland Cheferne, som Öfver-Styrelsen dertill utser, och vid Ordförandens frånvaro ege den äldste t.llstäiesvarande Chefen att föra ordet. Mom. 7. Banco-UtsTioltcts Memorial^ N:o .0 Mom. 7. Under-Styrelsens Ledamöter, med undantag af Chefen för Ca sa-Afdelningen, skola minst en gång i månaden, på obestämd dag, invitera såväl Dag-vexlingr-Cassan, i öfvervaro af denna Cassas begge nyckelvårdare, som Special-Cassornn, hvarvid minst arne af Inventeringsmännen på samma gång böra deruti deltaga. Mom. 8. Till undvikande, så vidt görligt är, af de fleifalldiga olägenheler för Verket och dess tjenstemän, som åtfölja vicaiiat-förordnanden flere grader igenom, vare det Under-Styrelsen obelaget alt, i fråga om erforderlige vicariat till sysslor inom Bokhållare-grad och derunder, åt vederbörlig Chef öfverlåta vidtagandet af sådan åtgärd, hvarigenom tjernsten för permitterad person varder nöjaktigt bestridd, jemte rättigheten att, när slik åtgärd anses lämplig, under ansvar för arbetets behöriga gång fördela, på sätt bäst finnes, det arfvodes-bclopp, som för den händelse, då vicaiiat grad efter grad blefve tjenslemännen ålagdt, är i Banco-Reglemeutet afsedt alt extra ordinarie tillkomma.
Men det vore förbi med all denna lagbundenhet, om till afvärjande af all ansvarighet från förvaltande myndigheter ej behöfdes annat, än att dessas åtgärder gillades af högre myndighet, öfver hvilken saknades ett forum, der laga åtal kunde när som helst göras anhängigt. Så har jag sökt utreda verkliga halten af de motifver, hvarifrån skulle uppkomma den egna rättegångsordning, som visat sig vara att befara i förevarande sak. För att undvika olägenheter, dom lagén icke funnit utväg att undvika, skulle lagen öfverträdas genom godtyckliga^ hinder för dess verksamhet, och sådana hinder, hvilka endast behöfva följdrigtigt genomföras, för att göra sakens fortgång för alltid omöjlig (då hvardera myndigheten vore lika befogad att dröja, tilldess den andra handlagt ärendet). Och i utbyte mot de olägenheter, man sålunda tror sig afböja, skulle man framkalla andra, rakt stridande mot lagen och undergräfvande hela det ansvarighetssystem, utan hvilket den lagbundna ordningen ej kan bestå. I förfäktande af lagens kraf härutinnan kan jag ej befara slutlig motgång. Svårligen lärer man kunna fästa uppmärksamhet på hela det nu afhandlade förhållandet, utan att varseblifva en verklig olägenhet, som påkallar lagstiftarens behjertande. Den förevarande kollisionen har uppkommit deraf, att en annan väg är föreskrifven till besvärs anförande öfver Consistorii beslut i disciplinarfrågor, än till ansvars påyrkande mot Consistorium för embetsfel. Och likväl äro disciplinarmålen, såsom onekligen varande brottmål, af den beskaffenhet, I beskaffenhet, att när de icke stadna vid Cousistorii beslut, de naturligen påkalla judiciell behandling, och således icke lämpligen kunnat tillhöra annan myndighet, än en öfverrätt. Jag lemnar derhän, huruvida Kantslersembetet vid universiteterna tjenar till något verkligt gagn, och om icke dess verksamhet skulle kunna med fördel ersättas af de akademiska Gonsistorierna i allt, hvad som icke rätteligen bör vara judicielt och följaktligen till Hofrätt öfvergå.
Deremot och pä det Swensta Kronan häraf icke mä widkännas nägon förlust, i hwad fall som hälst, utan hällas skadeslös, därest inan nästa Riksdag de Utländska Taxor ä Brcf-franqueringcn ännu mer skulle stiga, hemstalles om icke fran - Den 16 September. 529 franquerings-afgiftcn nn genast kunde ökas möfwer bck äskade beloppet, för hwarje simpelt bref med 1 skilling, Lär den uti nädiga propositionen äberopade Tariff utsätter 10 skillingar eller derunder, och med 2 skillingar ä alla de öfriga ställen samt medlen i Swcnskt Vancompnt erläggas. Dock torde böra af Kongl. Majus nädiga mildhet underdänigst sä wäntaS och förbehäitas, att dä, efter hivad man redan hoppas, den förra mindre kostsamma Postgängen för Utrikes Brefwäxliugcn, blifwer öppen och obehindrad, ofwanomförmälte nu förhöjde afgift i billig mähn äter warder nedsatt. Stockholm Len is September 1809. Pä Högl. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prcste-Ständcts Ledamöters wägnar, Ledamöters wägnar, Jacob Oo 6arstis> blicolaus (isrstLli. Pä Wäl. Borgare-Stäirdcts Pä det Heberw. Bondc-StänLedamöters wägnar, dets Ledamöters wägnar, kristers krestin. InZmsn. Herr Grefwe» och Län dt'M arska lk en gjorde proposition till bifall ä detta Dewillnings-Utskottcts utlätanbe, hwilkrn bcswaradcs med Ja. Tredje Band. 63, 69. ZZO Den i6 September. Uplästcs rtt sä lydande ifrän ConstllukionS, Utskottet inlemnavt Wördsamt Memorial!
Det är nemi. föreslaget, att de socknar, som ville förbjuda brännvins emottagande inom sig, skulle äga rättighet dertill, och alt Konungens Bef:h:de skulle vara berättigad alt derå meddela sanction, äfvensom att dervid kunde utsättas böter af 20 r:dr b:co, hvartill den skulle göra sig förfallen, som öfverträdde denna lag Det är törst och främst gifvet, altför att denna öfverenskommelse skall blifva gällande, skall livar man ingå på densamma. Förutsätter man, att någon enda person inom församlingen ej ville ingå derpå, så kan den ej blifva af någon verkan. Men om nu också hvarenda person inom församlingen ingick på denna öfverenskommelse, så kan den väl icke räcka längre än församlingen består af simma personal, sorn ingått på öfverenskommelse!!. Jag kan derföre ej se, att ett sådant stadgande kan komma att hafva den ringaste effect, då den minsta förändring inom församlingen genast skulle upphäfva öfverenskommelse!). På denna grund anhåller jag, alt äfven dessa aninnrkntr måtte få åtfölja återremissen. Frih. Cederström, Jacob: Utsk:ns förslag att till i kanna nedsätta det qvantum brännvin, hvaraf försäljningen i allmänhet är tillåten, i stället för i kanna, som hittills varit utsatt, bestrider jag. Detta innefattar utminuteräng, ty 4: kanna är icke mera än som af ett par personer af arbetsclassen lii 11 kan förtäras pä stället, hvilket visserligen är förbjudet i denna författning, men sorn dock aldrig lärer kunna conlrolleras, och om ilel controlleras, lärer det dock icke billigtvis kunna leda lill ansvar, då det under ai betet är nödvändigt för arbetaren att få ifrågavar. brännvin. Hvad förslaget vidare innehåller: "att vid rättigheten till försäljning af brännvin i allmänhet det villkor skall vara fästad!, alt förtäring deraf å försäljningsstället icke må äga rum, med undantag af gästgifvaregårdar, källare, värdshus, spisqvarter eller näringsställen, på sätt förslaget närmare utvisar, ” nödgas jag af samma skäl bestrida.
Denna stadgar, alt, om Konung minssar eller abalicncrar KonungSgärd, äger detz efterträdare wald akt återtaga den, hwaraf jag lucker mig med säkerhet böra stuta, att Konungarne i äldre tider Utäswat en sadan dispositionsrätt. Äiertagnings rätten förutsätter i min ranka den, akt giswa och disponera. Samma rättighet hafwa följande Konungar nköfwar, äswen sedan en witz sä kallad Stat blifwii till deras hos. hällning anordnad. I 1720 ars Rcgeriiigk-form finnes intet spär till inskränkning af denna rättighet, icke heller finner jag nägot i 1772 ars Regeringsform, som sill -enna frägoö afgörande kan lämpas; hwaremol den fä kallade säkerheis-acttn as är 1789 dertill nog tndcligcn föranleder. — Redan är 1782 hade den IIl:dje under åberopandet af Konunga»Valken, förklarat alla perpctueila arrenden för olagliga, och det med sa mycket större Ml, som arrenden pä obestämd, hwilket will sä - io84 Den 16 December. säga ewärdelig lid, onekligen är det samma som Konunga-Balken kallar ininga och abalienera. — Om d. Ha stcrgs arrenden, dc mä gstwas af Konung eller Stånden, eller bägge samfält, där gälia, att hwad orätt är fäagir, bör lagligen äkergä. De prrpeniclla arrendens äkerfaende anser jag derföre böra wara mom all fräga. Dock synes billigheten fordra akt der-S innehafware förunnas wisa är innan Egendomen aslrädes. Beträffande ater de arrenden som äro pä bestämd, ware sig längre eller korwre lid, lärer dcc egenteligen wara deste som nu komma under pröfning.
B:dr årligen, dels redan äro, med undantag af sist omförmälta Liggetids-besparingarne för Flottans Tjenstemän, till serskildta Inrättningar disponerade, dels ock nu ifråga kommit att till sådane öfverlåtas, samt de innehållningar som för Tjenstemäns-löner redan äro StatsYerket frångångne icke annorlunda kunna komma att upphöra än att StatsVerket samma Inrättningar om motsvarande inkomster försäkrar, hvartill några tillgångar af Utskottet ej uppgifvas kunna; alltså har Utskottet ansett, att de ifrågakomne afgifterne samt innehåll ningarne af löner tills vidare äfven måste fortfara. xx v i Stats -Ij ts lottets Utskottet förbehåller sig, att framdeles få hos R, St:r göra anmälan om tiden, då Utskottet anser verkställigheten af de föreslagne löneiegleringarne’ böra vidtaga. Och får Utskottet sluleligen äfven här tillkännagifva, att, i anseende till ännu ieke inedhunnen granskning af (lere Speciella Utredningar och Förslag, Utskottet för närvarande icke kunnat afgifva yttrande öfver den af K. M:t, i sammanhang med frågan om regleringen af StatsVerkets utgifter, gjorda Nådiga framställning till R. Sttr om beviljandet af serskildta anslag till Försvarsverkets iståndsättande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Ståts-Utskottets Betänk anden'. Stockholms Arbetsoch Correctionshus - Inrättnings' S,kuid - 13,378: Krigs-Academiens skuld• v betalning för sistledit år 9,544: Och tili godtgörande af förskjutne medel till Cassern Byggnaden åt Eif-Gardec till Hast - 3 2,000* Till Hennes Maj;t Enke - Drottningen, ersättning for Vadstena Slotts disposition, m. m. innevarande år fran och med den 1 April ell,er |:delar af året - 7,5oo: Eönerne eller Pensionerne för den indragne delen af Kongl. Hof - Staten för samma tid omkring 25,000: Till Theatems underhåll - 30,500:
»Maëstro,» sade hon, och den trötta, otåliga rösten dansade åter på silkestassar, och orden fingo små försåtliga, lena tonfall. »Maëstro, er musik har alldeles berusat mig och dess melodier komma att häfta vid mina öron som örhängen af guld hela aftonen. Jag måste hem och hvila ut. Farväl för i afton, käre Maëstro.» Hon svepte den hvita spetsslöjan öfver hufvud och axlar som ett nunnedok och knöt för ansiktet den hvita halfmasken, trubbig öfver näsan som en anknäbb. »God kväll, mina herrar,» ropade hon, och stämman lät igen förändrad, utmanande och yr. Så for hon som en pil ur rummet, och kanonikern stod orörlig på samma plats och räknade ofrivilligt hennes steg nerför den trånga trappan. Det hade händt, att hon vändt igen, när hon stod på gatan och med glycinierna, som hängde utefter muren midtemot såsom en violett trollkappa ikring sig, vinkade åt honom med en liten hvit spetsvante. Men i dag gick hon utan en blick tillbaka mot torget. Uppbrottet blef allmänt. Glad som en skolgosse, som fått lof, linkade Pasquale i väg på sin käpp för att i kvällningen spela för sig själf och några trogna i San Giusto. Pomponaccio tog Alessandros arm i plötslig kärlek och föreslog en promenad till en vinskänk i närheten. Gaëtano dröjde till sist för att ej visa, att han ställde stegen till en illa känd spelhåla. »Gaëtano,» ropade kanonikern, då denne tog i dörrvredet för att med sin vanliga surmulna och uttryckslösa värdighet förpassa sig ut. »Gaëtano, spionera på henne, ni som bor midt emot, spionera på henne!» »Alessandro brukar ibland komma ...» »Ja, det vet jag,» kanonikern afbröt honom otåligt. »Berätta mig hvad jag inte vet. Spionera, Gaëtano, och jag skall ersätta besväret, spionera!» Den hvitklädde hofsångaren ryckte på axlarna, men icke en muskel rördes i hans glatthvita ansikte.
Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-liådet å Stockholms Slott den 18 Augusti 1854. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitiae-Statsministern, Grefve Sparre, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Grefve Mörner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe. Departements-chefen, Stats-Rådet Reuterdahl uppläste härefter till justering ett, med Kongl. Maj:ts fattade beslut öfverensstämmande, förslag till Nådig Proposition till Rikets Ständer, angående anslag af vinsäd till Ulrica församling; Och behagade Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, i Nåder gilla samt förordna, att Nådig Proposition i‘ enlighet dermed skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo Carl Gust. Brusewitz. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 18S4. Kungl. Maj: i» j\ud. Froj)ositicn} N:o 97. 1 N:o 97. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 25 Aug. 1854, k!. 11 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, med förslag lill förordning, angående Handels-böcker och Handelsräkningar; Gifven Stockholms Slott den t-I Augusti 1854,j Att nuvarande kredit-lagar i många afseenden icke motsvara vår tids fordringar, har ofta och med skäl blifvit öfverklagadt, och en förbättring af lesamma har derföre utgjort ett af föremålen för Kongl. Maj:ts Nådiga omtanke. Vid den granskning af denna del af lagstiftningen, som på Kongl. Maj:ts befallning egt rum, har frågan om handels-bok ansetts utgöra ett af de ämnen, derom fullständigare bestämmelser än nu finnas, äro af behofvet påkallade.
Dillets 8tänder viel sista lliilsdag oin 8t:it8-5Ver!lets tilistäud neli lieliot, toiesiog Ddeis Kong!. 5laj:t, att dä, inell atseende ä elen iretydliga tiiioilning i 8tats-0ol>tolrets goroinäl, sone ägt i nni sevian lietta Daidiets-VVejll är 1825 leglerades, tiiloiliiiug i cless personal vere noll välidig, lliilets 8tiinder inätte ansia tol' viet derigenoin uppiloinne teleos nödige inedei. lliilets 8tander t>eviijalie ldiväl ielie liärtill något anslag; oell sorn clet lia uppgitna iieliolvet sederinera ielie ininsliats, utan snaraie öivats genuin lie ytterligare lieis stäildige dels tiliiäilige torvaltnings-ätgärder, sorn l)iisvit 8tats-0ontoiret älagde, livaiililand säsoni ständigt torttärancle ina uppgitvas inseenciet ötver Nyntoeli Oolltia)li-55 eilvet; sä oell inell äiieropande al sä väl 8tats-0ontoirets illiliei ciäniga 8liiilvelse elen 9 Oetolrer 1834, angående lieliot a! öiiiid peilsonlii lur 8tats-0ontoiret, soni al viet törslag tili ny 8trit, livilset, jeinte i Kädei' alilitdillidt förslag till tornvall lnstruetion tor 8tats-Lontoiret, i underdänigli6t atgats den 18 ^.pril 1837, inen oppa Ddeis Kongl. 51aj:ts Kädiga ^)Ia>tuing neli lieslut ännu lärer vara lieroencle, tär 8tats-Lontoiret i underdänigliet auiiälla, ciet täeiltes Ivclers Kongl. Naj:t lios llilels 8täi>lle!' toresia en i egiei-iug iiäi ai', suni endast innetattar upptorande pä 8tat ä 4odia llutv ud-35teln I>v:>c! träll sannna llutvud-litels laespru ingaig träll ltttonde l IntVud-l itelns linslag till Kxtra Iltgitter oell trän ^lliuänn!» l!ldragniugs-8t!lten, till 8tat8-Ooiitoirets stlöning redan utgär. 8edan Kders Kongl. Naj:t uiuier den 10
M. frambära sin önskan, att jag måtte till Riksdagens slut fortfarande leda dess öfverläggningar. Om jag vid Riksdagens början ej kunde utan tvekan åtaga mig denna befattning, erkänner jag likväl villigt, att jag icke heller utan saknad kunde nu lemna densamma, innan detta värf var fulländadt. Jag vågar likväl säga, att jag icke hufvudsakligen fastades vid den glans som Landtnäs ställning af eder, mine Hrr, lånar, men mina pligter hafva genom R. o. Ad:s visade välvilja blifvit mig dyrbara, och blefvo det ännu mera i den mån smärtan gjorde mig oförmögen att dem upfylla. Denna känsla måste dock vika för en högre — känslan af min pligt; jag måste tro, att handen icke egde rätt att fasthålla hvad den ieke mera hade kraft att bära, och att jag således upfyllde min pligt, då jag åter - Dan 0 Januari. 19 stiillde Landtmis-stafven till H. M. Konungens Nåd. förfogande. Då jag likväl, till följd af K. M:s Nåd. vilja och i enlighet med It. o. Adis önskan, ännu har den mig anförtrodd, skall tacksamheten öka mitt bemödande att motsvara detta dubbla förtroende, som städse utgjort det högsta mål för mina önskningar och mina sträfvandens skönaste belöning. Annu en gång tackar jag eder, mine Hrr, varmt, upriktigt och hjertligt! Frih. Åkerhjelm, Joli. Carl: Jag tror mig rätt upfatta E. o. Adis känslor och tänkesätt vid detta tillfälle, då jag uttalar Stits glädje och tillfredsställelse öfver Hr Gris o. Landtnäs återvunna helsa, och lyckan att hafva i Hr Grm återvunnit den, hvilken alltid med bepröfvad utmärkelse fört Landtm:s-klubban Jag anser mig äfven böra uttala den förhoppning att Hr Gr:n icke af sitt kända nit för sina pligters upfyllande skall låta sig förledas att alltför hardt anlita sina krafter, hvilka E. o. Ad. säkerligen hellre ser besparade för Konungens och fäderneslandets tjenst, än att de tagas i anspråk för att sprida glans öfver Stits öfverläggningar.
Da i följe dera", för tillfället swärigheken ej hade blifwit afhulpen och dä Utskottet dessutom trodt sig hafwa funnit en Utwäg, arr lika sicken kunna förwara Riksens Ständers rätt, har det, under hopp att hafwa swarat mot det förtroende Riksens Stander det samma wisst, beflutit at förestå följande: § 8- ''Dä Kongl. Mig:t i Räder för godt sinner "akt Banco Ulskorret någon Proposition meddela, rö« ''rande sädane mäl, som hemliga hällas böra, och ' Utikctlet ej skulle finna sig förut genom denna Jn"struction berättigad,', att den med Riksens Ständer"rätt afgöra; Äligge det Utskottet, art, sedan Banco"Fullwägkige blifwit hörde, i almänna ordalag och "utan hemlighetens uppdagande, Riksens Ständer om "den cchallna propositionen underrätta, för ott wid ''hwart och ett sädant fall särskilt begära Riksens "Ständers tillstånd, akt med deras rätt förordna om "de ämnen, som i Kongl. Maj^tS proposition inne"fattas. " Örebro d» n Aug. l8r0. Pä Höaloft. Utskottets »ägnar Ails Lillvsrlkjölst. Ulallyvift. kallers lellsson. /rlex. l,gger§len. Den n Aug. 35 Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Adelns Protokoll, hållet Ivid Urtima Riksdagen i Arebro d. n Aug. 1L10. S. D. 2^) stöt H igl st.
Schartau, så lydande: ”Till Kongl. Maj:t hafva Rikets Ständer under en förfluten riksdag yttrat, att hela landet fästade den högsta vigt vid frågan om ett förbättradt lagverk och att behofvet deraf, serdeles i afseende på brottmålslagskipningen, blefve med hvarje dag mera bjudande, af hvilken anledning och då en ytterligare granskning af de redan färdiga lagförslagen ansågs nödig, Rikets Ständer hemställde, att, i och för denna vigtiga åtgärd, en lagberedning måtte varda sammansatt, deruti jemväl Rikets Ständers Justiliae-ombudsman egde alt deltaga. I hufvudsaklig öfverensstämmelse med Rikets Ständers i ämnet uttryckta åsigter, behagade Kongl. Maj:l förordna ledamöter i lagberedningen. Den utmärkte man, som beklädde juslitiae-ombudsmans-embetet den tid, då Rikets Ständer yttrade sin önskan, alt deras justitiae-ombudsman måtte inträda såsom ledamot i lagberedningen, har numera från delta embete afgått. I hans ställe har deremot till justitiae-ombudsman blifvit utsedd en person, som, om än känd, bland annat, för en ovanlig lagtolknings-förmåga, likväl gjort sig ännu mera bekant såsom en ifrig det nya lagverkets motståndare, hvilken, till följe häraf, omöjligen lärer kunna för det med lagberedningens nedsättande afsedda ändamål något verka, äfven om lian icke, såsom förhållandet är, befunne sig uti det svaga helsotillstånd, alt han, på grund af läkarebetyg, mäst söka och ända hittills begagna tjenstledighet ifrån sin innehafvande häradsliöfdinge-beställning; hvartill kommer, att derest denne ålderstigne embetsman skulle i granskningen af det nya lagverket taga verk Bih. till R. Besvärsock Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 79. sam del, hans lifskrafter säkerligen på ett betänkligt sätt Liefve lidande, till obotligt men för den tillsyn öfver lagarnes efterlefnad af domare och embetsman, hvilken honom, enligt grundlagen, åligger aLL utöfva.
Men som en Ledamot af denna afdelning, fattades,skulle walettill nästa plenum uppskjutas. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderskapets och Adelns Prötocoll, hällit wid Urtima Riksdagen i Orebro den 11 Augusti i8iv. S. D. Beflöt Högloflige Ridderskapet och Adeln, att till alla delar instämma i det beslut, hwarf det Hederwärda Bonde-Ständer inbjudit de öfrige Respective Ständen att sig förena, att med willkor af alla Med-Ständens bifall, och Riksens Ständers i allt öfrigt förbe: häll - Den 11 Augusti. källna motions-rätt, alla wid nyst hallna Riksdag upptagna, behandlade, utredde, och till nasta Riksdag uppstjutne frägor, i hwad ämne fory häldst, icke ä denna Riksdag mä widröras, utan än ytterligare, pä sätt dä stedt, och med i allt förbehållen öppen talan, uppstjutas till nästkommande Riksdag, att da först pröfwas; samt att, med anledning af M § i Riksdags Ordningen, ett särskildt Utstött af Trenne Ledamöter af hwarje Ständ mä fattastill hwilket denna allmänna fräga, efter hwad 66 - i Regerings-Formen förestrifwer, mä kunna remitteras: och wille Högloft. Ridderstas pet och Adeln, endast såsom en dest enstildta önstan tillägga, att till befordrande af denna Urtima Riksdags snara afftutande, wid dens samma inga nya motioner, utan fä wida de anses af yttersta nödwändighet, mätte göras. S. D, Biföll Högloft. Ridderstapet och Adeln Constitutions-Utstottets den tz sistledne pä bordet laggda utlätande af den 8 Augusti, rörande Justitia-Ombudsmannens m. m.
Ibland den mängd as Lagar och Författningar, som funnils mer och mindre hinderlige för Landers odling och den frihet uri sältet att anwända sin jord, som hwarje ägare dertill bör ätnjuta, torde med Ml knnna räknas sa wäl allmänna Lagens förbud emot skattskyldig Jords minskning nki 4 Cap. ^ §. Jorda-Balken, som »677 ars Kongl. Placat och flere härom utkomne Påbud. Jag erkänner giltigheten af det Ml, att en 0, förständig Jordägare icke bör kunna frän kohlstaden skilja sa stor del af sine ägor, akt äterstoden betungad med en högre Mkt än den täl, icke kan utgöra den, och de öfrige Mldigheter, som tvid hemmanet häfta, hwarigenom bäve der allmännas och enskiltas rätt och säkerhet skulle kunna minskas eller försvinna; men dä möjeligheten är att förekomma sädane misibruk och att bereda för Hemmansägare en mera tvidsträkt rätt än de hittills ägt, att till större eller Mindre del skilja sin jord; sä synes mig» att förändring uti wara härom gällande Lagar sknlle för Landtbruket medföra en ofelbar nytta. Hemmansägare - ? Den 14 November gare hofwa rätt, att under wisia wilker öfwerkäta besittningen af Torp och Lägenheter. som lyda till deras Hemman, samt att pä sine agor anlägga eller täta anlägga Torp och Nybyggen.