Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig förefaller, att när de gjorda försöken fyra gånger strandat emot rusthållarnes enhälliga motstånd, — och detta icke, såsom Gr. Björnstjerna velat antyda, på grund derutaf att vil koren varit otillfredsställande, enär åtminstone en gång till rusthållarne hemställdes att sjelfva uppgifva under hvilka vilkor de på en uppgörelse skulle vilja ingå — detta vore ett talande skäl för att icke ånyo framkalla en fruktlös behandling att ingå på förändringen. Jag vet väl, att det är vanligt, att när man på lättaste sättet vill komma ifrån en sak, så ingår man till K. M:t med en skrifvelse derom; men jag tror icke, att det är öfverensstämmande med R. St:rs värdighet att göra framställning om åtgärders vidtagande, när R. St:r icke äro ölvertygade om dessa åtgärders lämplighet eller möjliga framgång. Hr Lagerhjelm: Jag vill endast besvara, hvad Gr. Björnstjerna anförde med afseende å förslagets sista punkt. Der står tydligen: »att K. M:t täcktes vidtaga erforderliga åtgärder för förslagets sättande i verket vid de regementen eller korpser, der flertalet rusthållare må förklara sig villiga att derpå ingå.» Häruti kan jag icke rinna någon annan mening, än att R. St:r skola begära, att K. M:t måtte sätta förslaget i verket, när större delen af rusthållarne förklarat sig vilja derpå ingå; och det är H. III. 25 386 Den 16 Mars. detta, jag finner stridande mot de kontrakter, som äro mellan Kronan och rusthållarne upprättade. Jag yrkar fortfarande alsing å denna punkt. Hr Mannerskantz, Adolf Fredrik: Gr. Björnstjerna har sagt, att den föreslagna förändringen endast behöfver tillämpas med afseende å en del af rusthållarne, lör den händelse nemi. att de öfriga ej vilja derpå ingå. Detta skulle i praktiskt afseende vara förenadt med många svårigheter. Att öfvertaga beklädnad m. m. på passevolans, torde också svårligen låta sig göra.
Jag har funnit i R. o. Adis prot. en diskussion öfver delta ämne eller tillägget af de tvenne kapparna, och den är helt kort. Saken behandlades af R. o. Ad. ganska praktiskt. När frågan var före, uplästes BondeStis påminnelser, hvaruti ”det lösa målningssättet fuller bifalles, men af allmogen, i anseende till anförda skäl och mångfaldigt andragna rum utur förordmr och resolutioner, i det högsta påstås, att ej 4 kappar bör gifvas till på T:n, utan endast 2, enligt 1737 års förordn.”. På 11 * 164 Den 8 Juli e. m. denna protest gjordes emedlertid föga afseende, och för att visa huru liten vigt man lade på den saken, skall jag anhålla att få anföra några yttranden, t. ex. det första som afgafs i denna fråga, nemi. af Frih. Coijet, som sade, att han finner det vara skäligt och billigast när 4 kappar gifvas till pä T:n, emedan en säljare då med godt samvete kan vara förvissad, att köparen, som till sitt lifs uppehälle behöfver spanmålen, får skäl för sina penningar. Delta är det egentliga skälet, som anföres. En Hr Wulfvencrona, hvilken, i dylika frågor som denna, i allmänhet yttrade sig serdeles skarpt och uplysande, och ur hvars yttranden jag hemtat mänga uplysningar i denna fråga, var den enda, som sökte visa att BondeSt:s protest emot de 2 kapparne var fullkomligt riktig, men han blef ensam om sin åsigt, under det att de öfriga rösterna följde med dem, som ville gifva de 2 kapparne. Emellertid åberopades äfven andra skäl än dem som anfördes af Frih. Coijet. Det var nemi. en Hr von Höckerstedt som utlät sig att allmogen ej tyckes hafva fog att så mycket besvära sig öfver de 4 kapparne, enär efter anstäldt prof man befunnit att när, jemte rågan, skakningen skett af en skicklig mätare, T:n varit äfven så dryg som den nu blifver med dessa 4 kappar.
Doctor Knös, samt Prostarne Hagberg och Almqvist, m, fl. sig förenat, Herr Prosten Backman och Professorn Agardh åter hafva deruti öfverensstämt, att en inskränkning uti Bränvinsbränningsrättigheten vore till sina grunder orättvis och till sina följder skadlig, då ett allmänt förbud skulle hindra den omtänksamme och idoge Landtmannen, att på ett för honom förmonligt sätt använda sitt arbetes producter; men bägge framställt nödvändigheten deraf, att Branvinets öfver flödiga förbrukning hämmas. I detta ändamål har Herr Prosten Backman föreslagit stadgande af nesliga straff för fylleri och sträng uppsigt å Krogarna, hvilkas antal i Besv. och Ekon. UtsJc. Betänkanclen, ZlJ möjligaste måtto borde inskränkas, och Herr Professorn Agardh yrkat, att så väl Krogarna, som ännu mera Källare, der utländska drycker och Likörer till salu hållas, borde försvinna. Men med afseende på nyttan och nödvändigheten deraf, att ett någorlunda jemnt Spannemälspris inom Piket befordras, föreslår Herr Professorn, att SpannetnålsDirectionen genom en bestämdare organisation och större utvidgning må försättas i tillfälle att åstadkomma den välgörande verkan på Jordbruket, som bör vara dess egentliga och hufvudsakliga syftemål. 14:0, 15.0, 16:0, 17:0, 18:0, 19:0.
Taubes förslag anslogs bredvid voter:s-propos:n. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 4. Nej — 53. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. af det nu fattade beslutet torde finna, att 4 §-'f> i Utskrns förslag blifvit bifallen, med det tillägg Hr von Rosen föreslagit. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff: §§:ne 5 och 6 af den författning, som nu är under öfverläggning, hafva det inbördes sammanhang med hvarandra, att jag hemställer till Hr Den 8 Mars f. m. ■ 75 Frih. o. Landtm, samt Ståndet, om det ej må tillåtas alt få dem gemensamt föredragna, på det vi må kunna 0111 dem begge samfäldt öfverlägga intill dess sjelfva propostn göres. Skälet hvarför jag gör denna anhållan är, att röslrätligheten besrtärnmes i den 6 §:n, men hänförer sig till den 5:te, så att man icke kan afgöra den ena, utan med hänsyftning till den andra. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. å Hr von Harlmansdorffs nu gjorda begäran. Bifölls. 5 och 6 §§:ne. Hr von Hartmansdorff: Af dessa begge §§:s innehåll har R. o. Ad. inhemtat, att det är sockenstämma, som väljer taxeringsman, och de sednare, som bestämma communalafgifterna. Deras belopp är följaktligen, om jag så må säga, eli barnabarn af sockenstämmor. Likväl innehåller 6 §:n, att rösträttighet på sockenstämma skall bestämmas af de communala afgifternes belopp. Det är således, för att fortsätta liknelsen, barnabarnet som skall bestämma farfadrens rösträttighet. Denna förvända ordning i uppställningen gör det oundgängligt att börja med 6 §:n, eller att bestämma rösträttigheten i sockenstämman, oberoende af de communalafgifter, som varda genom sockenstämma och taxeringsnämndens efterföljande åtgärder ålagda. Detta om sjelfva ordningen för föredragningen.
Fattigförsörjningens inkomst af skeppsfarten utgör årligen 120 R:dr, och af stadens innevånare uttaxeras 1,700 R:dr, hvarförutan fattigförsörjningen äger en kapital-fond 1G,G66 R:dr 32 sk., deraf likväl räntan för 6,666 R:dr 32 sk. af framlidne handlanden Suells donation ännu icke kommit iniättningen till godo. Jemnlikt Nådig Bref af den 28 November 1835 har blifvit af Kongl. Majrt anslagen eu summa af 400 R:dr Banko, lill undeihåll af garnisons-föi sam lingens fattige. Sparbankens fond, som enligt sista Femårs-berättelsen utgjorde 17,900 R:dr Banko, uppgick vid 1842 års slut till 47,027 R:dr 43 sk. samma mynt, insatte på 833 kontraböcker. 3:o Lund. Folknuromern utgör 5,862 och har under sednare feroårs-perioden ökats med 820 personer. Denna tillökning vill man tillskrifva dels inflyttning af flera familjer från landsbygden och dels af den omständighet, alt Studerandernes antal tilltagit samt att 204 barn äro födde utöfver de dödas antal. Borgerskapet anses i allmänhet välmående, emedan de, ehuru liandtverkerier och näringar icke kunna anses vara i tilltagande, hemta biförtjenster af Universitetets medlemmar och äfven någon vinning af staden tilihöriga ypperliga jordar. Två kardefabriker hafva tillkommit, hvaremot en snus-fabrik och en fabrik för beredande af hvitbets-socker, blifvit nedlagde. Handeln, sorn drifves för det mästa i minut, anses vara temligen lönande. Uppförandet af prydliga byggnader fortgår, och bland de puhlike må nämnas ett nytt Rådhus och ett fängelse, det sednare inrättadt efter cell-systemet, och af hvilka Rådhuset kostat 10,000 R:dr och arresl-byggnaden 2,350 R:dr, allt Banko.
Må det förlåtas om jag, i känslan af vigten af denna motion, ej kan tillbakahälla mig från att upptaga en tid, sorn måhända kunnat begagnas af en skickligare förmåga att behandla ämnet. De frågor som vid afgörandet af denna motion framställa sig, äro; "År denna offentlighet id vära öfverläggningar nyttig; i denna händelse på hvad sått kan den Grundlagrenligt införas? I likhet med de, af medborgares erkänsla förtjente män, som när de år 1809 gåfvo oss vår nu gällande Regeringsform, uppfattade de fordringar Fäderneslandet då ägde af ändrade former lör vår lagstiftning, anser jag det starkaste stöd, ett folk äger inom sig, för sin frihet, vara en stark nalionalanda. Härmed menar jag ej det upprepande af vissa maximer, som, utgångne från någon ryktbar man, gå från mun till mun, utan att de fleste af uppreparne göra sig den mödan att undersöka grunJ derne, då det också ofta inträffar, att samma personer, som det ena ögonblicket ansett dessa maximer för frihetens palladium, det andra förgätit dem. Nej, med en stark nationalanda menar jag det allmänna deltagande för allt medborgerligt, som om än olika åsigter gifva det en mångfaldighet af uFryck i hvarje specielt ämne, likväl äger en gemensam föreningspunkt i en gemensam varm kärlek för Fäderneslandet, i eft gemensamt lifligt deltagande för allt, sorn rör dess ochA medborgares väl. Dst är denna anda, som ensam Hfvar de döda formerne och som mer än ella misstroendets inskränkningar hämmar sjelfva möjligheten af inkräktningar pä friheten. Men för utbildandet af en sådan anda fordras, att Nationen med sin uppmärksamhet kan Sölja alla offent* liga handlingar Genom vår Tryckfrihetslag är Regeringens allmänna åtgärder öppna för Nationens bedömande. Men hennes egn# Representanters handlingar, deras bemödanden för uppfyllandet af det dyrbara kall, börd eller förtroende gifvit deni, sakna samma offentlighet. Visserligen stadgar 59 §. af Riksdagsordningen kungörandet af Ståndens Protocöller och af de så kallade Eihangen.
22 punkten bifölls, med det tillägg, att det deri för Fröknarne Härd tillstyrkta pensions-beloppet må beräknas ali utgå från modrens död eller från den 1 Mars 1856. 23 till och med 27 punkterna biföllos. 28 punkten lades till handlingarne. 29 till och med 32 punkterna biföllos. 33 punkten lades till handlingarne. 34 punkten bifölls. 55 och 36 punkterna lades till handlingarne. 708 Prof.-Utdrag den 9 December 1857. 57 punkten afslogs, hvaremot Ridderskapet och Adeln biföll Kongl. Maj:ts deri onifönnälda Nådiga förslag. 38 punkten bifölls. 39 punkten alsiogs, hvaremot Ridderskapet och Adeln biföll Grefve Adlersparres deri omförmälda motion. 40 till och med 69 punkterna biföllos. 70 punkten alsiogs, hvaremot Ridderskapet och Adeln beslöt att Rikets Ständer må bevilja f. d. Stallmästaren och Löjtnanten Carl Emil Hahr en pension af 300 R:dr Riksmynt alt årligen från Allmänna Indragnings-staten utgå, utan afseende på den pension han redan å Stall-staten åtnjuter. 71 till och med 75 punkterna biföllos. 76 punkten afslogs, hvaremot Ridderskapet och Adeln beslöt att Rikets Ständer ma för Assessoren m. m. C. V. Plageman, vid afskedstagande! ifrån dess innehafvande Salpeter-sjuderi-direktörs-befattning, bevilja en årlig pension af 2,000 R:dr Riksmynt, att utgå ifrån Allmänna Indragnings-staten. 77 punkten bifölls. 78 punkten återremitterades, pä grund af emot densamma gjorda anmärkningar. 79. 80 och 81 punkterna biföllos. 82 punkten bifölls med den förändring att det deri för Professoren m. m. Carl Palmstedt föreslagna förhöjda pensions-belopp af 3,000 R:dr nedsattes till 2,000 R:dr Riksmynt. 83 till och med 92 punkterna biföllos. 93 punkten afslogs. 94 och 95 punkterna biföllos.
Det är styrkan, bibehållen, det är stilen, fullkomnad, af det stycke i samma slag 80, på hvars – sanna eller inbillade, men obemärkliga – fel jag, för tio år sedan, så förmätet och olyckligt vågat bära en gosses granskande blick. Det är då i himlen sagdt, att Hr K. S. skall öfverträffa mig i hvad slag och hvad ton som valdes. För att hädanefter regera på sin egen fläck af den vittra rymden, ser jag intet annat råd, än att kasta sig uti öcknarne af Logogryphen och Anagrammen; den ena aldrig odlad af någon svensk hand, den andra i träde sedan Nicanders död. Men, beklagligen, blefve jemväl denna ära nog dunkel, då den ägdes endast af segervinnarens förakt. Jag vill påminna mig, att Sverige 81 fordom ägt en skald Einar, med tillnamnet Skaldespiller; emedan han förspillde alla sina föregångares och medtäflares reputation. Det var ett naivt språk, den gamla Götiskan. Herr K. S. har gjort, att ordet bör upplifvas. Ty, efter min tanka, är första och sista regeln vid upptagandet af gamla och nya ord: att saken finnes. Jag skall i morgon i Akademien ha den äran, att lemna ett läsligt exemplar af det lapprit Hr K. S. haft den godheten att begära 82. Stockholm den 8 Mars 1789. Det skulle bedröfva mig om Hr K. S. kunde misstänka för smicker, hvad jag sagt endast af mitt hjertas fullhet. Bland alla mina oskickligheter, är det icke den minsta, att ej kunna smickra. Men ägde jag ock denna charmanta konst i all möjlig höjd, så var viss derpå, att den aktning jag hyser för en hederlig mans tänkesätt, skulle likaså mycket förbjuda mig att nyttja den mot Hr K. S. som ypperligheten af dess förtjenster skulle göra den rent omöjlig. Jag påminner mig blott ett enda ord i mitt förra bref, som skulle kunna misstydas till ett obehörigt lof.
Lag tillsatt Domarecorps, som enligt 36 §. är oberoende af allt utom lagen, men också ansvarig inför den och skyldig att på den grunda sina beslut, och sora äger sig uppdragit det dyrbara värf att skydda de i 16 §• RegeringsFormen Svenska Folket försäkrade heliga rättigheter af lif, ära, egendom, perfonlig frihet och välfärd, hvarföre, säger jag, frånkänna den-; Den 21 Maji f. m. na Domarecorps skyddandet af Svenska Folkets rätt att i tryck yttra sina tankar, men också att ej genom tryck blifva till sina heliga rättigheter förnärmad eller se allmänt lugn stördtj och i det ställe öfverlemna detta skydd åt en Rätt, hvars afgörande med någon skick, ligbet hos den anklagade nästan helt och bål* 1 it beror af denne? Ty vår jdryssammansättning, deri olik den Engelska, är sådan, att blott en enda röst utom de Ledamöters, af den anklagade sjelf tillsatte, fordras för att frikänna. Månne éj också såsom en följd häraf skulle kunna inträffa frikännande af uppenbart mot TryckfrihetsFörordningen stridande skrifter, uri. derlättadt äfven derigenom, att den verklige fast ej uppgifne Författaren sjelf kommit att sitta i Juryn och således att dömma i egen sak? månne ej å en annan sida, då en anklagad saknar skicklighet eller vilja, att till egen förmån begagna lagens brister, den händelse skulle blifva möjlig, att en af samma personer sammansatt Jury, under alldeles lika förhållanden frikailat en anklagad, men förklarar en annan skyldig till en förbrytelse, som medför förlusten af en af de dyrbaraste medbom gerliga rättigheter? Bland alla Tryckfrihetens missbruk ägä inga vidsträcktare och 6vårare följder, än dé som kunna föranledas af Tidningar eller periodiska skrifter.
Likash kalkoner samt stora massor af kramsfhgel, t. ex. sidensvansar. De under Medeltiden sh vanliga piifAglarno - det omtalas att man d i ahade p&amp; egendomarne hela skockar af dem - tyckas nu i stallet blifvit fórsmsdda. Salt kött, flask och korf nyttjades afveii pil kalas och vor0 de ratter, som mest förfarade fransmannen, hvilka ansago salt mat. biide t-arfiig och ohelsosam. Af soppor funnos mest Dagny. olika slags kB1. " Hotch potchn omtalas i Frankrike redan af Rabelais och nyttjades nog Ifven hHr. Likaledes omtalas soppa pil fisk, slrskildt lax: likas&amp; kraftsoppa med syra, laktuk, lök och en " kryddekvastn. Sur mjölk och bar och mjölk ansagos afven d&amp; vara ' kvinfolkens favor och lystnad ". Olförbrukningen var hlpnadsvackande; 6 1 8 stop för en fullvuxen person dagligen. - Fisken spelade en större roll dA Ln nu, sarskildt saltad och torkad. S&amp; bjöds t. ex. Chanut p&amp; en fest hos Kristina p&amp; kabiijo, " skreffisk " och salt id. Det synes vid dotta tillfalle ej varit andra fiskar att f&amp;. I samband dermed mil namnes, att ostron vor0 en mycket anvand föds. Uan erhöll dem tunntals fr %n Danmark eller Göteborg för 6 h 8 rdr species. Ibland blefvo de gamla p&amp; vagen, men da kokade eller " syltaden man dem. Har i Norden ansagos de vara en nyttig foda, i Frankrike ansilgos de deremot framkalla allehanda " humeurs terrestres et mélancoliques ". Äfven kraftor " syltadesn. Af grönsaker upptagas morötter, palsternackor, rofvor, sockerrötter, lök, pepparrot, grter och bönor m. fl. Flere slag af dessa, sarskildt rofvor, atos Ifven med socker och mjölk som nagon slags efterratt (" rofrnos med griidde ").
Att en ytterligare förlängning af prescriptions-tiden icke kunde ske, utan på Statens bekostnad, och vöre så mycket vådeligare , sota den för hvarje Bruksägare skulle komma att bero på undersökningens eller Skattläggningens ±82 2 Stats-Utskottets Betänknnden. iner eller mindre skyndesamma verkställande, och således hvila på ägarens godtycke, och hvarföre yrkas, att icke någon vidare prescriptionstid må förunnas > utan de Recognitions-Skogar, hvartill anmälan till Skatteköp inom föreskrifveu tid icke skedt, behandlas på lika sätt och efter enahanda grunder, som Stats - Utskottet angående Krono-Alhnänningarne tillstyrkt, 3:0 Att Skattläggningen icke måtte ske efter Savolaxske metlioden, såsom för ringa, utan bestämmas lill visst per Tunneland, efter orternas olika beskaffenhet, dock icke under 4 ä 6 sk. Tunnelandet, sorn bör förvandlas i Spanmäl efter ett medium af 10 års Markegång'; saint att SkatteköpskiMingen måtte i proportion deraf utgå, sa att den icke kommer att utgöra det ringa belopp af 1 sk. Tunnelandet. 410 Att Innehafvare af Hemman, Torp och Lägenheter på Recognitions-Skogarne varda dervid bibéhåilne, samt 5:0 Att i Vånga och Hellestads med flere Bergslager, där inga Härads - Allmänningar finnas att tillgå för de Skogslöse Hemmanen, de sa kallade Grufve-Skogarne måtte för Bergshandteringen fa begagnas, samt till stängsel omkring ödelagde Grufvor , och vederlag för de ägor, sorn bortt3gas af Grufvorne och hvarphögar, m. m. I anledning af hvad sålunda anmärkt blifvit, har Stats-Utskottet tagit detta ärende under ytterligare öfvervägande. Då Stats-Utskottet utaf de ifrån Kongl. Kammar* och Bergs-Collegierne meddeldte uppgifter inhämtat, att någon allmännare verksläl - Stats TJtskottets Bttilnkanden.
Denna §. har Utskottet ansett böra blifva ordagrannt lika med §. g i i8a3 års Bauco-Reglemente, pag. 36.) so Baneo-Ulsk:s Memorial, N:o §• 14* För alt kunna antagas till Extra-Ordinarie vid Banco-Vérket, fordras hädanefter att hafva tagit någon sådan Academisk Examen, som, enligt nu gällande eller framdeles blifvande Författningar, berättigar till inträde uti Rikets Hof-Rätter eller Collegier. Då antagande af Extra Ordinarier pröfvas för Verkets tjenst behöfligt, må alla ingifna ansökningar, hvilka böra vara åtföljda af vederbörliga Examensbetyg, till en början communiceras med Commissariatet. Af de sökande* emot hvilken någon giltig anmärkning till uteslutande icke eger rum, ankommer det på Herrar Banco-Fullmägtige att uppå Extra Ordinarie Listan låta uppföra och genotn Commissariatet till tjenstgöring placera det antal, som för behofvet erfordras. Skulle sökande anmäla sig öfver behofvet, ega Herrar Banco-Fullmägtige att utvälja och antaga dem, som anses kunna för Verkets tjenst blifva mest användbara och gagneliga, Då, i följd häraf, serskild inträdesexamen för Extra Ordinarier icke vidare kommer att ega rum, må, i öfverensstämmelse med hvad Läro-Verks-Comiten, rörande Tjenstemän i allmänhet, tillstyrkt, ingen Extra Ordinarie i Banken erhålla bestämdt årligt arfvode, eller uppföras på förslag till Banco-TJtsfes Memorial, N:o l/jr. al ordinarie Lön förr, än lian inför Bankens Styrelse blifvit af vederbörande Tjenstemän pi öfvad och godkänd till sin practiska skicklighet för Bankens tjenst. (Nytt föreslaget stadgande, som Rikets Ständers pröfning underställes.) Extra Vakt-Betjening eger Commissariatel, att, i mon af Verkets behof, utse och till tjenstgöring låta anställa.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s tillstyrkande, att intill nästa riksdag alla tomter, hus och byggnader i Wenersborg må befrias från bevillning, på sätt Ulsk:s förslag närmare utvisar. Ropades ja. GG:te punkten, ang.-de utgörandet och fördelningen af städernas saluaccis. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt föreslagit. 67:de punkten, innehållande anmälan, att innan R. St. fastställt grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt bränvinsbrännings-rattighetens utöfvande, och deraf sig visat, i hvad man de vid bevilln.stadgan fogade formulär till debetsedlar, mantalsoch taxeringslängder m. m. böra undergå förändring, Utsk. icke vore i tillf atle att derom meddela utlåt. R. o. Ad. lät vid denna anmälan bero. 68:de punkten, innehållande tillstyrkande, att R. St. vid öfvcrlemnandet af bevilln.stadgan, uti underd. skrifvelse hemställa, det K. d/., efter öfvervägande af hvad, i afseende å såväl böters belopp och fördelning samt andra i författningen förekommande lagstadganden, som af embetsoch tjenstemän beroende verkställighctsåt gärder, på Dess nåd. pröfning ankommer, må täckas allmän författning i 'ämnet meddela. Den 4 December e. m. 87 Detta tillstyrkande blef af R. o. Ad. bifallet. Då nu alla de uti Utsk:s betänk, förekomne punkter blifvit pröfvade, föredrog II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, de uti Utsk:s förslag till ny bevilln.stadga gjorde mindre redactionsförändringar, hvilka Utsk. icke uti förenämnde punkter omnämnt, men uti förslaget med cursiv stil utmärkt. Härvid förekommo: l:o.
Hufvud-titel uppföras ett förslagsanslag till belopp af 16,000 R:dr R:mt att, i mån af behof, till ofvanomförmälda ändamål användas, under vilkor deremot ej mindre att bland Stats-inkomsterna komme att ingå såväl de af vissa hemman och lägenheter i Blekinge utgående så kallade reserv-räntor, för så vidt de ej till båtsmans-rustningens upprätthållande kunde erfordras, som äfven vakans-afgilterna för de derstädes tillkomna omkring 30 nya båtsmans-rotar eller rusthåll, än ock att lil! Rikets Ständers Riksgäldskontor öfverlemnades den af nvssberörde afgifter under den förflutna tiden inom länet samlade och der jemväl förvaltade fond, uppgifven att vid utgången af uppbörds-året 1854 öfverstiga 38,000 R:dr Banko och nu sannolikt uppgående till mera än 40,000 R:dr samma mynt, då således Staten deruti, för nästinstundande statsreglerings-period, komme att ega mer än tillräcklig tillgång för den, i följd af hvad Kongl. Majit sålunda föreslagit, erlorderliga nya utgift, äfvensom dess uppoffring för framtiden ej heller kunde anses blifva af någon större betydenhet, särdeles om härvid besparingen af de utan tvifvel ganska dryga kostnaderna för tillvägabringande af den ifrågaställa hemmansoch ränte-förmedlingen jemväl foges i beräkning; och ansåge Kongl. Majit, i händelse delta förslag af Rikets Ständer bifölles» all fråga om bestämmande af lika daler-tal för hvarje rusthåll samt om förmedling af ränte-bétalande hemman derigenom förfalla, äfvensom billigheten fordra, att jemväl Blekingska reserv-räntorna, hvilka, såsom förut berördt är, skulle från och med år 1859 utgöras med förvandling efter ärlig markegång, finge fortfarande erläggas såsom hittills, eller med 16 sk. Banko eller 50 öre Rimt för hvarje ränte-daler.