Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla Nationer hafva ansett den för en gudomelig stiftelse, och begynna derföre med Gudarna, såsom grundläggare af mensklig odling. På Gudarna, som enligt den Nordiska och alla Mythologier lemnat jorden med det första kriget, följa Heroerna, och äro deras afkomma. De styra våld med våld. Hjelten i alla karakterer, i alla åldrar har redan Homer tecknat med oförgängliga drag; isynnerhet hjelteynglingen – hjeltemannen – Achilles, Hector, – å ena sidan eröfraren, halfguden i kraft och förstörelse, den kortlivade, den odödlige – å andra den manlige försvararen af fosterland, hustru och barn. I dem har skaldernas Förste framställt eviga förebilder. Och jemte dessa hjeltegestalter ställer sig den tredje – den åldrige, genom en hel verlds erfarenhet, och lidanden pröfvade hjelten. Det är Odysseens hjelte: en dikt, hvars skönhet Grekerne förliknade med den nedgående solens; liksom Iliaden med den uppgående. Homeriska Seder. De likna i flera afseenden våra förfäders, liksom den Heroiska tidsåldern hos alla folkslag erbjuder många jemförelsepunkter. Jag har i en egen afhandling sökt framställa den Heroiska tidsålderns likheter hos Greker och Skandinaver 11. Några drag må äfven här anföras. Först och främst familjen är helig och på gudstjenst grundad. Sjelfva det ord Ve, Vi, som ännu i Sverige finnes bibehållet i så mången gårds och kyrkas namn, betyder i det gamla språket på en gång boningsplats och en helig plats. Ej annorlunda hos Grekerna. Paris var hvad våra förfäder kallade en Vargr i Veom – en helgerånare, en skändare af husfriden och gästfriheten. Dermed hade han satt sig utom den tidens Jus Gentium eller Folkrätt. Ty huset och dess frid var heligt. De pelare som uppburo husfadrens och husmodrens Högsäten voro i Norden sirade med Gudarnas bilder. Besittningstagande af en egendom var ett helgande. De förste Isländske Kolonister förde eld omkring det land de ämnade intaga. Det kallades att rena eller helga landet.
Dahlerus saknar annan tillgång, än dels den Kamererare-lön, han på Krigs-Collegii stat innehafver, dels omförmälde år 1831 med qvarstad belagde och då till allenast 569 R:dr 44 sk. Banco uppskattade lösörebo, så och då vid detta förhållande påtagligen sig visar, att, i händelse den uti balans-målet emot Dahlerus fällde dom nu skulle till verkställighet bringas, sådant, utan att för Stats-verk et medföra annat än en högst ringa / godtgörelse för den genom Brattströms tillgrepp detsamma tillskyndade förlust, oundvikligen föranleda Dahleri fullkomliga obestånd och sätta honom utur tillfälle att vidare bestrida den befattning, lian under en lång följd af år med nit och skicklighet i Statens tjenst förrättat, har Utskottet, med hänsigt till de uti denna fråga förekomne bevekande skäl, funnit sig böra hemställa, att Kamereraren Dahlerus må i allo befrias från den genom Kögste. Domstolens ofvannämnde Utslag af den 22 Maj 1833 honom ådömde ansvarsoch ersättnings-skyldighet i och för Krigs-Cassören Brattströms uppbördsbrist, och alt, såsom följd häraf, den å Dahleri lösa egendom lagde qvarstad må genast upphöra. Vidkommande åter Krigs-Rädet Hauffman, så enär, efter hvad af handlingarne inhemtas, bemälde Krigs-Råd , enligt Kammar-Rättens ofvanberörde iagakraftvunne Utslag af den 12 April 1832, endast blifvit ålagdt att i andra rummet, eller, derest brist hos Dahlerus uppstode, för ifrågavarande balans ansvara, samt, på sätt uti Kongl. Majrts Nådiga Proposition finnes anfördt, Hauffman, för fullgörande af den honom i berörde afseende åliggande betalningsskyldighet, icke eger annan tillgång, än sin till indragning uppförde och af Fjerde Hufvud-titelns besparingar utgående lön, stor 777 JR:dr Banco , har Utskottet tillika funnit sig ega skäl att tillstyrka, det jemväl Krigs-Rådet Hauffman må tillgodonjuta befrielse
Stats-Utskottet liar af det anförda icke kunnat linna någre giltige skäl, föranledande till återställande af de indragne Talin iins-Tafflarne, då desse i Utskottets tanka föga lära bidraga till det ändamål, som dermed åsyftas och man bör hoppas derföru tan skall vinnas, eller de särskildte StåndsLedamöternes förening i tankar och meningar, men deremot koramo att medföra en kostnad, hvilken, enär den icke är af behofvet oundvikligen påkallad, mindre öfverensstämmer med den sparsamhet, som ej mindre nu än vid sista Riksdag är nödvändig och Nationen af dess representanter med skäl kan fordra, hvilket ock instämmer med Utskottets åsigt häraf vid Riksdagens början, då en nedsatt måliadtlig Summa till Riksdags-kostnadernes bestridande föreslogs. Men då Stats-Utskottet således icke kan tillstyrka, att Talmäns-Tafflarne skola vid denna Riksdag återställas, tror Utskottet deremot att, såsom Riksens Ständer vid 1818 års Riksdag, jemväl heslöto, kostnaden bör godtgöras för StåndsKlubbarne samt oundgänglige utgifter för den representation, som af Herr Landt-Marskalken och Herrar Talmannen måste iakttagas; och då Kongl. Majit i öfverensstäm - ma/* Samt. I7 358 Stats-Utskottets Betänkanden. melse härmed uli Nådigt. Bref lill Kongl. Stats-Contoiret af den 20 nästledne Februarii förordnat att kostnaderne afRiks-Slåndens Klubbar äfvensom öfrige oundgänglige utgifter för den representation, som af Herr Landt-Marskalken och öfrige Talmännen måste iakttagas, skola uppå Herr LandtMarskalkens och Herrar Talmännens reqvisition, eller efter af dem godkände räkningar, betalas utaf de till Riksdags-omkostnadens bestridande förskottsvis anvisade medel, lära de kostnader, som för StåndsKlubbarne erfordras och behörigen verificeras, böra af Riksdags-kostnads Summan godtgöras. Såsom ledande till säkerhet vid beräkningen af utgifter, anser Utskottet, hvad inom Höglofl.
Protocoll, vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 26 februari 1854. S.D. Till följe af herr löjtnant Stridsbergs, idag från predikostolen upplästa pålysning, grundad på herr dom hafvandes skrifvelse af den 16 dennes, hvarigenom Häggenås sockens 158 samtelige wäghållnings skyldige kallas, att, på första rättegångs-dagen af näst infallande lagtima ting, som är den andra instundande mars, höras i fråga om skylldighet att \såsom häradsväg/ gemensamt underhålla vägen mellan Liths och Kyrkås kyrkor, valdes och befullmägtigades nämndemannen Nils Svensson i Häggesta, att å Häggenås sockens vägnar afgifva svaromål och yttrande i berörde sak, förklarade socknemännen sig nöjde med hvad detta dess ombud dervid gör och låter. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken, uti dess sockenstuga d. 5 mars 1854. Emedan herr lands-se[c]reteraren Thomée tillkännagifvit, att ett bolag bildat sig i ändamål, att, om medel dertill kunde beredas och anskaffas, förbättra communicationen emellan Jemtland och Norige, med begagnande af de mellan Östersund och Værdalsören liggande vattendrag, men att bolaget för planens utförande, vore i behov af bifdrag utaf länets innevånare, vore enligt begäran, Häggenås socknemän, efter derom skedd vederbörlig pålysning, kallade och nu i sockenstämman talrikt samlade, för att afgifva yttrande, om och till hvad belopp de ville bevilja bidrag, till nämnde communications underlättande.
- Med de h t utförda illustrationerna, det stora formatet och bokens utstyrsel i öfrigt är priset billigt, i jämförelse med hvad öfriga julpublikationer kosta. Pessar för mogen ungdom. ' Bilder ur Daniuarks ll~storiait af J. Hojsteli. Pris 2,~s med porträht. Fröken v. Hofsten bjuder nu på 3: dje delen af sina bilder ur Danmarks historia. Om denna bok kunna vi endast upprepa, hvnd vi om dess föreg %ngare sade förliden jul. Var skolnngdom bör med glädje omfatta tillfallet att få goda och underhållande skildringar ur Danmarks historia, som fyllnad till de mycket magra redogörelserna ur .detta lands historia, som förekomma i våra historiska liiroböcker. Vi. bjudas denna gång först på bilder från den sinnessjuke Kristian V1I: s och hans olyckliga drottning Karolina Xatildas tid och vidare en teckning af den folkkäre Fredrik V I och hans tid. Boken lämpar sig biist för ungdom från 14 år. Skiliiringar ur historien och 1Pfiet I6a. iaangdoiii. Författaren till - eller troligen samlaren af - dessa s. k. skildringar LV historien och lifvet har visligen icke satt sitt namn p&amp; titelbladet. Boken börjm med en liten bit inSpartas historia och slutar med en berättelse om Abraham Lincoln. Den är allts % i sanning omfattande, men så bjuder den ocksa pb 87 olika bitar af det mest växlande innehal. D&amp; det i v h tid verkligen finnes historislrn skildringar och till på köpet goda s %dana, kunna vi omöjligen förstå, hur det kan falla någon in att till ungdomens tjänst utgifva en anekdotsamnamn förtjiinar den ej som ifrå.gava.rande bok. Vi ling - återfinna i samlingen d i n g a gamla bekanta historier ur franska och r tyska öfversättningsböcker friin 60- och 70-talet. H ~ ~ a r f ö svenska barn skola bjudas på bitarna om Gustaf Adolf och Earl XII ar ofattligt. Låt oss taga reda på innehållet i Earl XII.
Hofrättens utslag, hvilket rört äfven tvenne andra i det åtalade brottet delaktiga personer, den 19 Aug. 1847 blifvit afsändt för att åklagare och målsägare kungöras, hvartill erfordrats längre tid, Konungens Befallningshafvande först den 4 Oktober anmodat Domhafvande!! att den ytterligare ransakningen företaga; och då jag icke kunnat finna denna förklaring nöjaktig; har jag ansett vederbörande, som i Länsstyrelsen vid ärendet lagt hand, af hvilka dock, efter det Landshöfdingen m. m. M. S. von Hohenhausen allidit, endast Landssekreteraren m. m. Herr Doctor Lars Hambraus kunnat af ansvar träfiäs, hafva genom ärendets uppehållande så orätt förfarit, att laga åtal borde emot bemälte Landssekreterare utföras, derom jag alltså meddelat förordnande; hvarefter och sedan målet blifvit inför Kongl. Svea Hofrätt anhängiggjordt samt skriftvexling deri föregått, Kongl. Hofrätten genom utslag den 16 Dec. 1851 förklarat, att emedan upplyst vöre, att efter det Kongl. Hofrättens ofvanberörde utslag, hvarigenom ransakningen i afseende på den i fråga varande arrestanten blifvit till ytterligare handläggning hos Häradsrätten återförvisad, men beträffande de i saken jemte honom tilltalade personer slutligen afgjord, den 18 Aug. 1847 till Konungens Befallningshafvande ankommit, Konungens Befallningshafvande först den 4 nästpåföljde (nästföljande) Oktober uti allåten skrifvelse anmodat Domhafvandon i Gottlands Södra härad att den ytterligare ransakningen fiiretaga; ty och som den å Kongl. Hofrättens nyssnämnde utslag tecknade besvärshänvisning innehölle, att endast så vidt genom samma utslag blifvit slutligen dömdt, ändring deruti finge sökas, samt i allt fall verkställigheten af nämnde utslag, emot stadgandet i Kongl. Cirkuläret den 3 Juli 1816, icke fått uppehållas eller hindras, med mindre Kongl.
Af Friherre Tersmeden, Friherre Reuterskjöld, Herr Munck, Herr Professor Wahlberg, Herr Norin, Herr Linström och Herr Wedberg. N:o 119. Ank. till Exp.-Utsk. den i3 Maj, kl. 6 e. ro. Utlåtande, i anledning af väckta frågor om anslag till folkundervisningens befrämj ande. Sedan Utskotten uti sitt, med anledning af väckta förslag till ändringar uti Kongl. Stadgan, angående folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842, afgifna betänkande N:o 40, förklarat, att Utskotten, i afseende å den af åtskillige motionärer jemväl äskade förhöjningen af anslaget till folkundervisningen, skulle afgifva serskildt Utlåtande; så gå Utskotten nu att sådant fullgöra. Arkanden om en dylik förhöjning af berörde anslag från och med 100,000 R:dr till och med 275,000 R:dr, hafva blifvit inom Hederv. Bonde-Ståndet väckte af Riksdagsfullmägtige Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län, Ola Svensson från Malmöhus Län, Peter Jansson från Skaraborgs Län, T^ars Magnus Knutsson och Anders Jansson från Östergöthlands Län, Per Mattsson från Wester-Norrlands Län, Nils Peter Petersson och Niklas Nilsson från Calmare Län, Lars Norrby från Gottlands Län, Anders Eriksson och Johan Peter Andersson från Elfsborgs Län samt Sven Statssamt Alim. Besv,- och Ekon.- lil skottens Utlåtandej N‘.o 120. 7 Jansson från Jemtlands Län; innehållande berörde förslag jemväl framställningar om fördelning af det anslag, som kunde komma att af Rikets Ständer för ändamålet beviljas.
Utlåtande, angående ersättning åt de personer, sorn förordnas att, i egenskap af Krono-ornbiul, öfvervara bevillningsstämplingen af spelkort. Sofian, i anledning af en utaf magasinsförvaltare!! G. Röding i underdånighet gjord ansökning om ersättning för det uppdrag, han under 17 års tid innehaft, att vara närvarande vid den inför magistraten i Carlshamn verkställda kortstämpling, Kongl. Maj:t, under förklarande, det Kongl. Maj.t ansäge billigheten fordra, att de personer, hvilka af vederbörande Länsstyrelser förordnas att, i egenskap af krono-ombud kortstämplingen i orterna öfvervara, för detta besvär erhölle lämplig ersättning, medelst nådig skrifvelse af den 7 nästlidne December, till Rikets nu församlade Ständer öfverlemna!, ej allenast att så beskaffad ersättning i allmänhet för framtiden bestämma samt nödiga medel dertill anvisa, utan ock att äfven för den förflutna tiden åt magasinsförvaltaren Röding bevilja skälig godtgörelse; så har Siats-Utskottet, uppå erhållen remiss af högstberörde nådiga skrifvelse, i utlåtande (N:o 28) af den 20 Januari innevarande år, på anförda skäl, afstyrkt bifall till Rödings i berörda afseende framställda anhållan; hvaremot, vidkommande den af Kongl. Maj.t tillika i nåder gjorda framställning, angående bestämmande för framtiden af lämplig ersättning för det besvär, som de till krono-ombud vid kortstämplingen förordnade personer, i följd af sådana uppdrag, måste vidkännas, betnälda Utskott ansett denna del af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse bora af Statsoch Bevillnings-utskotten gemensamt behandlas.
Jag upprepar min förut gjorda anhållan, att ordet ”Kronans ombud” här måtte få utgå. Gr. Lagerbjelke: Den anmärkning, som den förste värde talaren gjort i afseende å andra momentet af denna §, torde sakna all grund. Det har nemi. af honom yttrats, att ordet ”Stockholm” skulle här vara oriktigt, samt att man i dess ställe skulle införa ”staden.” Momentet skulle då få följande lydelse: ”Efter valets förrättande bör den, som dervid fört ordet, om detsammas utgång skyndsamt underrätta i städerna magistraten etc.” Men nu är förhållandet, att det är magistraten, som för ordet i städerna utom i Stockholm. Derstädes är det deremot icke magistraten, utan valen ske, jemlikt 45:te §:n, på allmän sockenstämma. Det förslag, som i 2:dra mom:t är uppstäldt, är således rigtigt; och Hr von Köchs anmärkning har sannolikt tillkommit af ett misstag. Vidkommande åter det 3:dje mom:t, skulle äfven den anmärkningen kunna göras, att, sedan R. o. Ad. numera återremitterat frågan om ansvar för den som uteblifver från ber:sr beredningar utan laga förfall, man äfven borde återremittera denna §, som rör ansvar för dem, som uteblifva från tax:skomitéernas sammanträden, enär, i händelse någon ändring i denna § voro behöflig, den borde sättas i sammanhang och utarbetas gemensamt med förändringarne i den förstnämnda §:n. Eör sådant fall torde ock måhända något afseende böra fästas vid den omständighet, hvarom Gr. af Ugglas uti ett före ående yttrande erinrat, eller att, enligt nuvarande bev:sförordning, den, som uteblifver från tax:s-komitén, jemväl måste ersätta kostnaden för deras inställelse, som inträda i följd af den ordinaries uteblifvande. Jag anhåller således vördsamt om återremiss å 3:dje mom:t af denna §; men om bifall till l:sta och 2:dra mom:n af densamma. Hr von Koch: Det af Gr. Lagerbjelke uti berörde hänseende uppgifna förhållande eger sin fullkomliga riktighet.
F., då han varit »Gudi allena responsabel för sina gerningar», har man ej försökt att inkräkta på nationens sjelfheskattningsrätt. Jag älskar visserligen en stark konungamakt, och jag var en motståndare mot det nyligen antagna representationsförslaget, just derföre att jag ansåg det innebära en attack på konungamakten och vara stridande mot mouarkismens idé, men jag vill också att folket skall ega sin frihet och bevara den orubblig och fast. utan alt tillåta något intrång. Sveriges folk eger, till skydd för sin frihet, tvenne palladicr, tvenne armar; den ena kallas tryckfrihet, den andra sjelfheskattningsrätt. Hvarje anfall mot någon af dessa dyrbara rättigheter är ett" försök att försvaga sjelfva grunden för vår nationella sjelfständighet Sådana anfall hafva skett. Jag har sjelf från min barndom ett både plågsamt och löjligt minne deraf, ty jag hade mången afton det nöjet att få föreläsa hufvudstadens tidningar, för att vederbörande skulle komma i tillfälle att afgöra, huruvida någon artikel i dem horde komma under indragningsmaktens ferla. Vi måste, Mine Hrr! försvara hvarje bokstaf i den R. F., som skänker oss dessa dyrbara rättigheter. R. F. säger visserligen alt den första statsmakten, Konungen, eger rätt att afsluta traktater med främmande makter — och måtte denna rätt aldrig blifva förminskad, — men den säger också, att beskattningsrätten tillhör R. St:r allena, att det Den 8 Februari f. m. 429 tillkommer (lern ensamt att bestämma öfver postoch tullmedlen, chartse-siiiillaiae-afgiften m. m. Hvarje intrång i denna rätt bör derföre tillbakavisas, och jag kan verkligen ej finna att förhållandet förändrats derigenom, att man insvept attacken mot sjelfbeskaltningsrälten i en traktats mantel, eller att det osmakliga anfallet mot våra rättigheter blifvit smältbarare, derigenom att man inlagt det i, om jaa så får uttrycka mig, en fint tillagad Iraktatsås.
Stockholm den 18 September 1865. ex officio, Carl Ä. Edelstam. 2:o Honyl. Landt/örsvnrs-departementet. 9:0 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 12 Maj 1860, i anledning af motion om förändring i uppbördssättet af indelta räntor, anslagna till militära tjenstemän. (62). 1860 den 29 Maj i underdånighet anmäld; och Krigsoch Kammar-Kollegierna anbefallda att inkomma med underdånigt utlåtande häröfver.
Den i4 Oclober f. ra. 189 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande. Ropades Ja. Föredrogs ånyo StatsUtskottets under N:o 202 afgifne, och den 14 sistlidne September förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o i5o förut meddeldte Betänkande angående RiksStatens g:de HufvudTitel. Herr Hjerta, Gustaf: Det skulle förmodligen vara förgäfves, att yrka bibehållandet af g:de HufvudTitelns anslag vid den summa, som 1823 års Statsreglering upptager. Jag skall derföre icke eller försöka det, utan gerna medgifva, att anslaget må förökas, på sätt Utskottet tillstyrkt; men jag anhåller, att få fästa uppmärksamheten på nödvändigheten deraf, att någon gång för denna HufvudTitels anslag stadga det vilkor, att medlen icke få i låneväg utgifvas, hvaraf följden är invecklade räkenskaper och penningarnes användande för andra ändamål, än Ständerne bestämt. Jag tror, att anslaget ovägerligen bör användas till uppmuntran för jordbruket, handeln och näringarne, genom gåfvor, men icke genom lån och förlag. Ett sådant stadgande blef af 1823 års Statsutskott föreslaget, men två igo Den i4 Oc löher f. m. Ständ stadnade dä emot två, Iivarigcnom frågan förföll. Jag anhåller, att den nu åter må upplifvas, och att Ridderskapet och Adeln, vid beviljandet af det anslag, Utskottet tillstyrkt, må fästa det vilkor, att medlen icke få i låneväg utgifvas, utan endast genom gåfvor, till uppmuntran för åkerbruket, handeln och näringarne, på sätt HufvudTitelns rubrik innehåller. Friherre Cederström, Jacob:
JSej gjort 24 Sta/ssami Allm. Besv.- och Ehon.-Utskoitens Betänkande, JV:o i od. sig gällande, — och detta i .samma ögonblick, sorn man alltjemt bär på Lungan vackra ord oell håg för upplysning och bildning samt vilja alt befrämja dessas utveckling, i samma ögonblick derjemte, då man, efter att nyligen förut hafva beviljat en temligen rund summa af /$oo R:dr B:co, såsom lön åt läraren vid en ny Skola i Borgholm, nu funnits föranlåten, äfven för ett enstaka fall, bifalla lönförbätti ing åt Skolan i Frösö, För mig framstår ganska klart, såsom en consequence å Utskottens sida, att, på de väl grundade skäl, motionären anfört, i afseende på förhållandet med undervisningsverket i Strömstad (der ock jemte Pedagogien och ändamålsenlig Skolbyggnad derföre redan finnes en Lancaster-skola) och behofvet af förbättring deri, samt af medel för detta ändamål (endast 200 R;dr B:co äro begärda), Utskotten vid detta tillfälle rimligen och rättvisligen bordt, såsom jag ock hoppas och anhåller, att Rikets Ständer skola behjerta och bifalla Strömstads ifrågavarande begäran om anslag, af lika giltig anledning, som anslag meddelats åt nyssberörde andra ställens Skolor, af hvilka på det ena förut ingen Skola fanns. Behofvet häraf vill jag ej motsäga, men ock på samma gäng uttrycka min oföränderliga mening, att Strömstad och orten deromkring mäste anses ega lika stort anspråk på Statens mellankomst, i afseende på Skolans doterande, som någonsin Öland”. Ank. till Exp.-Utsk. den 3o November, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om fri tillverkning af Bergskrut. Genom motioner, som till Utskotten blifvit remitterade, från Högloft.
Heras befäl är visserligen närv:de under lästiramarne, men eljest hafva kadetterne Iritt tillträde till läsrummet, der de utan befälets närvaro få företaga sig hvad de behaga. Det vore önskligt om våra skolor stodo på samma punkt som Krigs akademien. I allmänhet finnas i skolorna icke bord, utan, gossarne sitta på smala bänkar och äro hopkyttrade. Detta är icke någon härdning, utan rent af ett förderf för ungdomen. Jag instämmer med Hr Bildt. Hr Printzensköld: Jag erkänner visserligen, att, det är ett stort vågstycke att inlåta sig i någon slags strid med en läkare af så utmärkta egenskaper som den, hvilken här yttrat sig. Jag vågar likväl försöket. Jag får då af honom begära närmare uplysning om de förskräckligt svåra följder inredningen af Elementar-läroverkens lokaler medför. Jag har af hans yttrande icke kunnat förnimma ett ord, som rörde sjelfva inredningen. Han talade endast om den otjenliga luften i skolrummen, men icke har jag hort, att luften kommer från inventarierne, utan detta torde bero af sjelfva rummens beskaffenhet, hvarföre, om rummen förses med luftvexlings-apparater, gossarnas helsa ganska väl kan vårdas i sjelfva skolan. Men då man anser dessa bänkar medföra så svåra följder, frågar jag den värde läkaren: hvadan kommer det sig då, att under det icke sVdel af skolgossarne äro blottstälda för höftsjuka, sned - OOB Den 21 November e. m. Let i ryggen m. m. sä inträffar detta förhållande likväl ganska ofta med unga fruntimmer, ehuru, sorn man vet, de privata skolor, hvilka af dem besökas, äro försedde med stoppade stolar och andra beqvämiiga sittplatser. Ar nu detta förhållandet, så ligger också deruti bevis på rigtigheten af min utsago, att bänkarne icke menligt inverka på eleverues hilsa.