Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”På anmodan af herr prosten och kyrkoherden P. Staaff sistl. söndag att med förslag inkomma om lönefördelningen för organist, klockare och scholmästare, i en person, hafva undertecknade tagit följande i betänkande: 1:o Att hvarken orgelspel, sång eller scholmästare befattningen utgöres för jord eller rök, utan endast för folket, och vore måhända rättast att derefter göra en fördelning. Men då vi ansett att mången, som eger 1 tunnland, har lika många personer, som den hvilken eger 2:ne tunnland, skulle det således för mycket drabba den tyngre beskattade. Äfvenledes finne vi orimligt att fördelningen skulle ske efter rök emedan det skulle medföra samma om icke större svårighet. Det finnes i sådant fall 3:ne alternativer att välja emellan. Det rätta torde blifva att fördelningen efter en jemkning bör ske efter skatt, ehuru den efter folkmängden skulle blifva rättast, emedan den då skulle minst betunga den högst beskattade. 2:o Hemmanen hafva wi ansett böra delas å 4 classer: 1:a class. Hemman af 4 tunnland och deröfver utgöra 6 rökar, som betala 5 kappar på röken 30 kappar. 2:a class. Hemman af 2 intill 4 tunnland utgöra 48 rökar, som betala 4 kappar på röken 192 kpr. 3:dje class. Hemman af intill 2:ne tunnland utgör 36 rökar, som betala 3 kappar på röker 108 kpr. Hemman under 1 tunnland utgöra 12 rökar, som betala 2 kappar på röken. 24 kpr. Summa t:r 11 2 kpr. Ifall detta project icke skulle antagas, gäller den förra klockarelönen, och en ny fördelning af tillökning åt orgnisten kommer då att uppgöras. 3:o Bör skolan hållas i 7 indelta rotar, samt en månad i hvarje rota. Fattiga och i synnerhet faderoch moderlösa barn i hvarje rota ega och njuta samma undervisning och betalningen för desamma erlägges sedan gemensamt af socknen. Och de, som få njuta en sådan gratis undervisning bestämmas af kyrko-rådet.
Hr Gr. o. Landtm:s i anledn. häraf framställda propos. till vidblifvande af R. o. Ad:s i afseende pä artikeln coriander förut fattade beslut samt godkännande af voter:s-propos:u N:o 123 blef af R. o. Ad. bifallen. 59:o Fartyg, Filar, Fingerborgar och Syringar. R. o. Ad. godkände de i fråga om dessa artiklar föreslagna voter:s-propos:r N:is 124, 125, 126, 127 och 128. 60:o Fisk. Hr Gr. o. Landtm, upplyste alt PresteSt. antagit Utsk:s i fråga om denna artikel lill R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning, sä vidt den hade afseende på de i voter:s-propos:ne N:o 130 och 131 upptagne fiskslag. men deremot vidblifvit sitt förut fattade beslut rör:de anjovis, sardeller och thonfisk, sora utgjorde föremål för 120 voter:s-propos:n. Hr Rosenblad: I afseende på 129:de voter:s-propos:n förmodar jag att R. o. Ad. kommer att vidblifva sitt förra beslut aldenstund PresteSt. jemväl sä gjort och votering i förstärkt Utsk. i alla fall skulle äga rum. I fråga åter om 130:de voter:s-propos:n, synes mig R. o. Ad. lika med PresteSt. kunna antaga den; 104 Den 15 Juli f. m. gjorda inbjudningen. Hvad deremot den 131:sta beträffar, der Utsk:s förslag innefattar; att den åt Norska handlande hittills medgifva tullnedsättning för vissa varor skulle upphöra kan jag icke tillstyrka den gjorda inbjudningen, utan anser alt R. o. Ad. bör vidblifva sin mening, enär de betänkligheter som i ekonomiskt afseende skulle kunna anföras emot förändringen äro af så stor vigt. De politiska skälen trodde jag mig icke på detta rum behöfva vidröra.
Beträffande äter frägan om de medel, hwilka härtill stuve kunna anwisas, hafwa Riksens Ständer nogsamt funnit, alt uti Stats-Werkets nuvarande belägenhet nägot förskott eller län derifrån icke kan äsiadkommas; deremot tro sig Riksens Ständer kunna uppgifwa en annan utwäg, hwarigcnom, utan rubbning af Staks-ansiagen eller förändring i den Summa, som af Bewlllningcn för RiksgäldsContoirets behof mäste bestämmas, Malmö Stad med det sökta länet skulle kunna understödjas. Jemlikt Riksens Ständers förordnande wid Riksdagen 1 Stockholm arén 1809 och 1810, aro fyra särskildta Casior, hwilka förur stätt under KonglKrigs-Collegii disposition, till RikSgäldS-Contoiret as - Den 24 Julik. 2225 aflemnade, nemligen Armeens Organisations-Casia, Skånsta Hingsrpremii Cassan, Allmänna Hingstmedels Catzan samt Artillerit Cxcercitiemedels Ensson. Största delen af desia Casior, hwilka tillhopa utgjordt en Summa af 112,624 R:dlr z si. S r.st., har bestätt i Reverser för meddelte län, hwaraf flere redan blifwit liguiderade, och återstoden är nu under indrifnina. Och dä förenämnde Casiors medel, hwarken warit upptagne bland Riksgäldö-Contoirets fonder och inkomster, cller disponerade till nägra särskildta behof och utgifter, hwilka härmed stola bestridas, annorlunda, än att, enligt hwad wid denna Riksdag blifwit sastställdt, Riksgälds Contoiret ärligen stall hälla Stats-Merkel tillhanda en Summa af 5,6;s N-dlr 9 si. n rist.
Räntan må gerna då vara 4 procent, men all höjning är obillig, om blott två tredjedelar af varans värde får belånas. Jag instämmer således med Herr Tham deri, att ökning af räntan icke må äga rum, så vida ej motsvarande fördelar medgifvas, Vid sista Riksdag vågade jag bestrida nedsättning af Disconträntan; }'ag visade då, hvad som äfven inträffat, eler att räntans nedsättning skulle medföra ett starkare tillopp af lånesökande, än att deras behof kunde fyllas. Likasom jag då talade emot räntans nedsättning, talar jag nu emot dess höjande. Om realisationen blir af, blir ej någon ränteförhöjning att befara, sedan de första månadernas crisis öfvergått, hvarefter penningebeliofvet skall minskas, och räntan snarare falla, än stiga. Blir realisationen icke af, är det orättvist, att först hafva inlockat synnerligen små fastighetsägare, alt skuldsätta sig, i hopp omen lägre ränta, hvilken sedermera till deras skada förhöjdes. Allmogen och de smärrejordägare, hvilka hota uttränga alla öfrige lånesökande utur BancoDisconten, måste ändå vidkännas en ganska betydclig ränta, då man räknar commissions-arfvode, postporto, / Den 27 Jul i i f. m. 27 betyger och resor m. m. Alt höja räntan för dem, vore den mäst otjenliga åtgärd af alla, om icke realisationen inträffade; och då åter vore det en oformlighet, emedan 6 procents lån sällan eller alldrig sedan anlitades. Vidkommande det föreslagne borttagandet af lån på publika papper, anser jag det orätt, att ej dertill hafva en serskild fond om icke realisation beslutes; och på sätt jag förut föreslagit, bör en reservfond inrättas, då det ej blifver vådligt bibehålla ett maximum, hvarmed dessa papper kunde understödjas, särdeles våra CanalActier, hvilka olyckligtvis icke äro några säkra Beurspapper. Hvad Utskottet föreslår om upplåningsrätt af tre millioner, förhåller sig också olika, om realisationen verkställes, eller ej. Sker det förra, så är summan visserligen tillräckelig, men eljest blir detta bestämmande det mäst skadeliga man kan påfinna.
Instruktion inför Konungen föredrogs, upplysningar inhemtats såväl genom vederbörande Embelsverks hörände sorn ock genom begagnande af de utvägar, sorn i öfrigt stått till buds, och alt följaktligen för ärendets fullständiga beredning gjorts mer och icke mindre än den åberopade i0 § i Begerings-Formen föreskrifver. Utskottets anmärkning deremot, alt de personer för hvilka Instruktionen skulle komma alt gälla, tillåtits att lägga sista handen vid dess utarbetande, har icke ringaste stöd af nyssnämnde § i Begerings-Formen och torde således icke heller förtjena afseende. Att Instruktionen innehåller något mot siats-författningen eller Bikets privaträtt stridande stadgande, återstår ännu att bevisa. För min del har jag icke funnit något sådant. De fel, hvarmed Instruktionen lör öfrigt uppgifvits vara behäftad, hafva redan i annan ordning gjorts lill föremål för Bikels Ständers pröfning och alt omständligare orda derom torde derför vara öfverflödigt. Efter min tanke är det häftiga klander, som med anledning af berörde författning blifvit väckt, till största delen ogrundadt och för min del har jag pä antydda skäl icke heller ansett mig kunna biträda den anmärkning mot Konungens Bådgifvare, hvilken Utskottet med hänseende till samma författning beslutat. -48 Höns tit u/ion s-Utskott cts Memorial N:o 11. Vid 1 Q:de •punkten, angående behandlingen a[ eli minislerielt ärende: Om någon nf Gonslitutions-Utskotiet framställd anmärkning bör framkalla ett ogillande, måste det företrädesvis vara den, hvarom här är fråga. Grunden för anmärkningen är likväl med skicklighet så sVäfvande antydd, att den lätteligen förbises af hvar och en, som ej gör sig besvär att eftersöka den.
Lika troligt, troi vara, att Penningebristen är orsaken till de låga Spannmålsprisen, åtminstone bör denna Reflection gälla för Skåne, Westergöthland, Östergöthland och någon del af Småland, och tilläfventyrs flere städes. Vidare har Utkottet framställt den ovedersägeliga sanning, att ombyte af Oeconomiska Författningar skadar Åkerbruket och Culturen, men jag frågar, är icke svultna Arbetare ännu . 9 skad ligare för Åkerbruket och Culturen. Mig synes derföre ä‘nnu ytterligare, att en mindre Briinvinstillverkning kunde i båda fallen vara välgörande. Af brist på Bröd förekommer ofta de mäst rysliga Scener uti vissa Orter, utan att derföre vara hvad man egentligen kallar hungersnöd, har behofvet Den 57 December. stundom varit så tryckande, att mången Arbetare ätit det dåliga Bröd , hans af hunger gråtande Barn velat dela: Må derföre ej nödens rop en gång hvila tungt på våra hufvuden, om vi nu försumma göra rätt, och sätta gränsor för den öfverdrjfna vinnigslystnaden. Herr Borgmästaren Höök och Herr Fabriqueuren Ebel, hafva hvar för sig, som Ledamöter uti Allmänna Besvärs och Oeconomie* Utskottet, genom Reservation i Protocollet, tydeligcn och på grundade anledningar, befaradt svåra följder , med fortfarande af samma Bränvins-tillverkning , som hitintills. På alla dessa skäl, och till förekommande af gpannemåls brist, så väl som till sedlighetens bevarande, vågar jag ödmjukast föreslå, att Högvälborne Herr Grefven och Landt-Mar. skalken och Höglofl. Ridderskapet och Adelns underdåniga anhållan till Hans Majestät Konungen , i detta ämne må blifva, att all Bränvinsbränning må genast varda instäld, intill April Månads början, dä densamma kan vara nödig , till underhjelpande af ett vanligen knapt vårfoder åt Kreaturen , samt att hädanefter det aldrig må blifva tillåtit, att bränna med mera än en Nittio kannors Pannna. Begärdes på Bordet, Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, uppläste följande:
Denna tanka är lika underlig som falsk, och kan jag med många citera dem, som ha credit för hvad summa som helst, Och som till och med aldrig genom en eller annan utsväfvande yppighetslefnad förverkat sin credit; men ändå ej kunna erhålla penningar för laglig renta, dels af den raison, att uti provinserna inga penningar finnas, och till en annan del, att utan högre Deli 19 April. e. Mi. 5 75 procent inga fås i Hufvudstaden, och ändå till ett ringa belopp, om man än ville rikta ockraren. De äro ätmindstone ganska få, som hafva annan lycklig erfarenhet. Att jordbruket och alla Näringar lida, då ej tillräckligt penningar finnes .i omlopp, är ofelbart; att Kronoutlagorna ej möjligen kunna utgå, då inga penningar kunna skaffas af Jordbrukaren, är gifvet, och besannas af erfarenheten , och som Statens väl är uti närmaste samband med och grundar sig ensamt på Jordbrukarens möjliga bärgning, är det ju solklart, att man måste påtänka basis, för att upprätthålla det hela. Jordbrukaren underkastar sig det längsta med undergifvenhet de öden honom förestå. Man skall observera, att utom conjuncturen har han att strida emot vårt oblida climat, och deraf följande missväxter. Han ser sin egendom skingras för att uppfylla sina förbindelser, att han med sin möda att frambringa producter ändå ej kan erhålla valuta till utskylderna, af brist på medel hos consumenterna. Han erfar slutligen, att den som undangömt penningarna uti skadliga rörelser, blefve ägare af hans jord. Han underkastar sig allt detta. Nu frågar jag: Har denna procedure varit rigtig? kan den möjligen leda till annat, än Fäderneslandets snara undergång? hvarifrån skall Staten taga aflöning till Embetsmännen och öfriga behof, om ej Jordbrukaren kan fournera1? Är det då ej mensk ligt och billigt, att framför allt annat befordra denna naturliga sak? 576 Den 19 April. t. tili Éri del påstå, under det de lemna åt glömskan alla andra skäl ^ att ensamt egcndomshandel vållat penningebristen.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne ullålrn, mern. och betänk-.n, nemligen från Sla ts-U tsk o t te t: N:o 318, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 297, angide förvaltningen oell vården af K. lustslotten Drottningholm och Svartsjö; N:0 Den 21 September. 353 N:o 319, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de de i utlåt:na N:ris 242 och 312 förekommande frågor; N:o 320, i anledn. af riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundssons motion, ang-.de det för kostnader lill krigsruslningarne beviljade kreditiv; N:o 321, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut i fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande roteringsskyldighet; N:o 322, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ronde eftergift i arrendet för Mörrums kronolaxfiske i Blekinge län ; N:o 323, ang;de verkställd omröstning i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rörande beräkningen af husbehofsbrännerimedlen. Bevill n.-Utskottet: N:o 34, ang:de de till den blifvande nya bevilluingsstadgan hörande formulärer. Constitulions-Utskoltet: N:o 34, med förslag till ett tillägg i 75 § Riksd.ordn., ang;de huru förfaras må då RiksStm stanna i olika beslut om hånskjutande af frågor till omröstning i förstärkt Utskott.
5i5 tistisk Bureaus och SockenSållskapers inrättande, till förnyad handläggning af Statsoch Ekonomi - Utskotten, återremitterat desse Utskotts under N;o 588 afgifne Betänkande, i fråga om en Statistisk Bureau, till. följe af de anmärkningar, som blifvit framstälde emot Utskottens föreslagna åtgärd i afseende på Sockne Sällskapers inrättande. Det har i detta afseende först blifvit anfördt; att, då Kyrko-Råd pcb Hushållnings-Sällskaper, äfvensom särskildt© Sällskaper för Helsovården redan finnas, bör det befaras, att en Fjerde Myndighet af dylik art, som i Församlingarne tillskapas, endast åstadkommer “mera besvär, utan att ändamålet vinnes; Hvadan det hemställes, att en och samma Myndighet, eller Kyrko-Råd et jemn väl måtte få de föreslagne Socken Sällskapernes befattning sig uppdragen. "Vid besvarande af denna anmärkning tro de förenade Utskotten sig en o o dast böra erindrä, om de olika föremålen för Kyrko-Rådets och de föreslagna Soc-* ken-Sällekapernes befattningar. Kyrko - Höglofl. Bidderskapét och Adeln liar. 5i6 Stats-Utskotlets Betänkanden. Rådets bestämmelse är egenteligen, att biträda Pastor i afseende på bestridande af Kyrkans Ekonomiska angelägenheter, samt att hafva uppsigt öfver sedlighet och ordning inom församlingarne; Hvaremot Socken-Sällskapernes syftning är mera omfattande och vidsträckt och lära således dessa bägge Myndigheters befattningar icke kunna eller böra sammanslås och bestridas af Kyrko-Rådet. I afseende på hvad dernäst blifvit invändt, att nemi. genom Utskottens Förslag endast nya Myndigheter tillskapas, hvilka i allmänhet, enligt hvad erfarenheten skall visat, verka förstörande mot de Institutioner som redan finnas, få Utskotten anföra, att detta inkast, i deras tanka, är mera skenbart, än verkligt.
Från synpunkten af Bankens och det allmännas fördel borde en föreskrift, som lemnade Fullmägtige fria händer att i likartade fall med det förevarande efter omständigheterna förfara, blifva af stor vigt, och då Fullmägtige, att döma af det här ofvan omnämnda hos dem gjorda anbud, kunde för skeende depositioner i Hamburg eller Altona påräkna en osviklig säkerhet, ansågo Fullmägtige sig böra hemställa om åtminstone den förändring i Banko-reglementets ofvanberörde föreskrift, att deri upptagna maximisummor af Två och Tre millioner måtte hvardera förhöjas med En million R:dr Hamburger Banko. Det förslag, Utskottet till Rikets Ständer redan afgifvit, rörande maximum för Bankens behållning på utrikes ort, öfverensstämmer med hvad som i 110 af Banko-reglementet finnes stadgadt, och detta stadgande synes äfven för vanliga förhållanden vara lämpligt och tillfyllestgörande samt bör derför, enligt Utskottets tanke, såsom allmän regel fortfarande tillämpas. Men Utskottet har, i anledning af Fullmägtiges förevarande framställning, fästat särskild uppmärksamhet derå, att indragningen af det vid denna riksdag beslutade jernvägslån kan påkalla ett undantag från omförmälda allmänna regel.
Skiille inan nästan icke kunna kalla en sadaii tillit snbliin? Nit senast ä r det de höga, falska skuldrorna, som trollspöet pekat. pk. Feen ä r ofantligt uppfinningsrik i sin lek med våra dårskaper, och iniirkvärdigt ser det ut, att ho11 alltid vill ha oss till att beundra en sådaii där onaturlig utväxt på var kropp. Kunde man se med. opartiska ögon - inen det kunna .vi naturligtvis icke, förrän trollspöet behagar lösa förtrollningen - så skulle vi finna våra figurer med salk w ofi; ccnpa d skiildrans ruiidniiig rent af vederstyggliga. Eli lång figur med svaga sliittande axel kali detta mod inöjligen klada, inen olyckau nied vira moder a r ju, att vi alla skola ha detsamma, oafsedt om det passar oss eller ej. Se t. ex. p i denna lilla tjocka rulta! Hennes stora bekymmer ar, att hon &gt;blir så tjocka, och likväl tvekar hon ' ej ett ogonblick att anlägga en ' dräkt, livilken liksom drager ut henne, på bredden och låter hiifvudet sjunka ned i bålen soin p&amp; el1 puckelryggig. Men -, nian kan inte se ut som ett hampspöke heller, - ~iiian inåste ju vara som andra! D Hvad kali, det d&amp; vara för en makt, som så förmår förvända. synen på en i öfrigt förnuftig kvinna med god ' srnak? Hvarifrån kommer. egentligen den föreställningen att, för att klada sig val, måst.e man göra sin smak till en lekboll för denna mystiska makts nycker? Dessa frågor, soin ovillkorligt tränga .sig frain, kunna säkert bast besvaras af dein, bvilka gå med valkar på axlarna och en .liten platta p&amp; Iiufviidet i stallet .för hatt, nar frosten nyper i kinderna och färgar nästippen röd; ty jag utgår från det berättigade antagandet, att i v i r frilietstörstande tid ä r det ingen, som låter tyrannisera sig, utan att veta hvarföï och af livem.
Utskotten hafva brukat den lindriga Termen , att Disconten forskjutit till Canalarbetet denna Summa. Jag, sorn icke lärt mig*den konsten att måla svart med hvitt _ jag anhåller vördsammast om Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid detta sätt att åtkomma Allmänhetens Penningar. Discorren var en Benefice , lemnad af Konungen till Canalarbetets understöd , och har varit det i så hög grad, att CanalDirectionen , oaktadt den förklarat sig ur stånd att med Disconteringen fortfara, sedan dess Credit är förlorad , likväl har den förvånande djerfheten att påstå ersättning af Riket för detta Lucrum cessans , till icke mindre belopp än 150,000 R:dr om året för den återstående tiden af Oetroyen , hvilket blott nämnes för att bevisa, det Canalarbetet verkligen haft -en stor vinst på denna Inrättning. Disconten var lemnad till CaualVerkets fria Disposition och vinsten till Arbetets understöd: DiscontDire-j ctionen var i ali måtto af PrincipalDirectionen oberoende. Oaktadt nu Discontvinsten var så hederlig, att den minst kan beräknas till R:r 120,000 om året, var dock CanalVerket dermed icke förnöjdt, utan fann på det rådet, eller rättare sagdt O r eidet, att upplåna Penningar: Försina utströddaTreprocentsObligationer hopskrapades så mycket Penningar , som ur Landet kunde fås lör låg Ränta , hvilka då an> Den 17 Martn, /. m. vändes till en del på UtlåningsSystemet och för öfrigt tillgreps af PrincipalDirectionen. Sådant är förhållandet med detta, som nu får den lätta benämningen af förskott; det är visserligen motbjudande att nödgas aftäcka oredligheten; men det gifves fall, i hvilka det är ett oudt att dölja Sanningen. Både CanalDirectionen och den af Disconten kände de Reglementen, efter hvilka de borde handla.
Utekottets hemställan om en unders dånig önskan tili Kongl. Maj:f, angående det system och de grundsatser, hv.lka borde föl* jas vid möjligen i framtiden skeende organisationer af sådane enskilte penninge-verk, sorn kunde äga inflytelse på allmänna erediten och penninge-röreisen, af Ridderskapet och Adeln gillades. 5) Att vid af Utskottet föreslagna underdåniga önskan till Kongl Maj:t, att från de prohibitiva Tull lagarne hädanefter inga andra än högst nödiga och oumbärliga dispenser må beviljas, ansågs böra, såsom innefattande ett ConstitutionsUtskottet icke tillhörande ämne, förfalla. 6) Att med pröfningen af Utskottets hemställan rörande BondeStåndets förmenta rätt, att, med undantag af Secreteraren, sjelf tillsätta sin Cancellie-Betjening vid Riksdagarne, skulle anstå, intill dess Ridderskapet och Adeln erhållit underrättelse, huru denna fråga blifvit af BondeStåndst afgjord. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande StatsUtskottets den 15 dennes afgifne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde, Betänkanden: 1) Angående sådane civile Embetsoch Dm 27 Maji. 5«>7 Tjenstemäns samt Betjentes uppförande på Allmänna IndragningsStaten, sorn vid afskedstagande! hafva fyllt 70 år, och innehafva indeldte löner. 2) Angående Krono-Allmänningen Maglehems Kungs Ohra och Den dödas lott kallad i Christianstads Län. * 3) Angående Sala Silfververk. Ut supra.
Jag m. fl. anse, att han har fullkomlig rättighet att komma i åtnjutande af hela sin ännu innehafvande lön i Musik, acadtn; ty om han härtill icke har de jure rätt, så har han det de facto, och bör komma i åtnjutande af samma förmåner med sina vederlikar i andra Statens embetsverk. Ilan har tjent Slaten, liksom desse, och åtnjuter lön af Statens medel liksom de. Skilnaden är endast den, att de förres löner utgå till ett bestämdt belopp, för hvar och en af dem, hvilket från Stats-contoret utassigneras; för Musik. academien åter utassignerar Stats-contoret årligen en rund anslagssumma, som sedan fördelas på alla academiens tjenstemän och till andra dess behofver. Detta m. fl. hithörande ämnen har jag i min motion utvecklat, som dock icke i betänk, finnes vidrördt. Såsom skäl för minskandet af den pension, 5oo rtdr, som jag föreslagit, till endast ”200 r:dr såsom årligt understöd, ” anföres, att Secreleraren Frigel ”redan förut å allm. ”indragn.staten åtnjuter 333 r:dr årligen, utgörande lön vid ”en annan förut innehafd tjenstebefattning.’'' Detta är icke ’’något gilltigt skäl. Här finnes en stor mängd embetsoch tjenstemän, som åtnjuta lön i 2 till 3 Statens embetsverk; och om en sådan tjensteman, vid uppnående af den ålder förfaltningarne föreskrifva, och som tjent Staten oförvitligen, begär afsked, lärer honom icke förvägras att erhålla pension eller bibehålla sina löner i flera embetsverk^ 56 Den 20 Maj f. m.