Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Strussenfelt, Adolph Ludv.: jag hemställer till de Hrr, som här talat om consequeHs, om det val kan kallas ConseqVent att börja tillämpning af en lag med ett undantag från densamma, endast härled t utaf personliga consideratiorter, Sådana skola utan tvifvel alltid försöka att göra sig gällande, och prejiidicatet blefve alltid då ett skäl mera tor undantag en annan gång, i fall märt nu beslutar det. Lika bevekande skäl, söm för närvarande tala för detta undantag till förmån för Hr Silfverstolpe, ja, måhända ärt mera bevekande, kunna framdeles tala för en annan Candidat till Kidd,sedet,tjensteö, Eör min del mäste jag på det hogsta yrka bifall till den ifrågavar, punkten, då vi bifallit den föregående, Ht‘ Gunther, Carl Gust.: Jag förenar mig med Hrr v. Hohenhausen och Riben och kan ingalunda finna det inconseqvent att ingå på det ifrågaställda undantaget, i likhet hvarmed troligen icke lärer inträffa någon annan Casus. Innan nästa riksdag kummer i ailä fall det ifrågavar, beslutet att inträda i full kraft, och Undantaget för några år är 12 Hi äö 202 Den iS Augusti. sa billigt, att jag nödvändigt muste tillstyrka alsing a betänk. samt bifall till den behandling af frågan, som llr af Tuneld uti sin reservation opinerat. Hr Riben: I anledning af Hr .Strussenfelt» erinran får jag förklara, att det visst icke undfallit mig, hurusom en strängare conseqvens fordrade, att man bifölle båda punkterna af Ulsk:s betänk. Men då motionen är vackt till fördel för våi' så allmänt och rättvist aktade Secret., samt närvar. casus är af den mest egna beska/Fenhet, tror jag, att något farligt prejudicat genom bifall till motionen icke vore att frukta, fast jag medger, att jag helst sett, om motionen icke blifvit väckt. Ur Tham:
Brobyggnad öfver Umeå eif vid Umeå stad Hamnbyggnad vid Grenna Dito vid Amål Dito vid Karlstad, hvartill Rikets Ständer år 1858 beviljade ett lån af 100,000 R:dr, ytterligare Upprensning af Rottne å och jetéanläggning vid åns utlopp Bortsprängning af Röda berget i Göta eif Uppmuddring af segelleden till Piteå och anläggning af en lastbrygga Anläggning af jernväg från Borås till vestra stambanan vid Herrljunga 6,000: — 20,500: — 40,000: — 27,500: — 37,500: — 8,000: — 55,000: — 37,500: — 8,000: — 70,000: — 40,000: — 10,000: — 26,000: 1,436,666: 67. § 3. Räkenskaperna hafva hos Revisorerne icke föranledt till någon erinran. Statens jernvägsbyggnader. Redovisningen för de till statens jernvägsbyggnader anvisade medel innefattas i följande åtta hufvudböcker, nemligen för: l:o Öfverstyrelsen; 2:o Westra stambanan, byggnadsafdelningen; 3:0 Westra stambanan från Stockholm, färdiga banan; 4:o Westra stambanan från Göteborg, färdiga banan; 5:o Sammanbindningsbanan Örebro—Hallsberg; 6:o Södra stambanan från Malmö, byggnadsafdelningen; 7:o Södra stambanan från Malmö, färdiga banan; 8:o Södra stambanan från Falköping. Kammar-rätten hafva räkenskaperna för revisionsåret ännu icke i sin helhet undergått granskning. - 112 — Förhållandena med inkomster och utgifter inhemtas af nedanstående tabeller: a) Öfverstyrelse!!. Debet. Balans från år 1860: Leverering: Från Kongl. Stats-kontoret ■••• 3,600,000: Balans till år 1862: Summa R:dr 4,925,412: 7 . Kredit. Utgifter: Förvaltningskostnader: Tjenstemäns aflöning - 56,235: 26.
Vid Kavalleriet: exercis-sqvadron såsom hittills . 90 befäls-möte, såsom hittills 10 sqvadrons-möten til! fot 6 regements-möte' 20 6 20 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 194. 19 inoch utrycknings-dagarne oberäknade, samt dessutom inrättande hvart tredje år af korporal-skolor vid såväl Infanteriet som Kavalleriet, till bildande af ett dugligt och tillräckligt under-befäl; samt beträffande det sednare slaget af vapenöfningar eller de gemensamma, att ölnings-läger måtte hållas helst hvarje är och så ordnas, alt hvarje afdelning af svenska arméen kunde inom fem, högst sex är deltaga i en större truppsammandragning; varande derjemte uppgifvet, huru stor truppstyrka, som, efter de olika regementenas behof, skulle komma att i rekrvt-mölena deltaga, äfvensom antalet af det manskap, hvilket de föreslagna korporal-skolorna borde omfatta, hvarförutan Departements chefen dels antydt behofvét deraf, att målskjutningar numera måste i en vidsträcktare skala, än hittills, företagas, dels erinrat, att omständigheter kunde inträffa, t. ex. missväxt, farsoter eller andra oförutsedda händelser, hvilka gjorde det nödvändigt att vapenölningarne till en del förkorta eller alldeles inställa. Rikets Ständer, som tagit i noggrant öfvervägande hvad Departemenls-chefens betänkande i detta vigtiga och maktpåliggande ämne innehåller, dela de åsigter, som deruti äro uttalade. Det måste nemligen erkännas, såsom en riklig grundsats, alt, då en anné är behöflig och (Innes, utvägar jemväl böra beredas för densammas vidmakthållande i tjenstbart skick, i hvilket afseende det ar oundgängeligen nödigt, alt arméen erhåller en tillräcklig öfning, lämpad efter tidens fordringar och krigskonstens ulveck: ling.
Man har alltid haft mycket att göra med Andersens barnslighet, men — säger Gollin — detta berodde på en fullständig missuppfattning af hans väsen, och han skrattade sjelf deråt, men den var mycket allmän. Det gick till och med så långt, att en festkomité, åt hvilken han skrifvit en sång, tackade honom för hans “ barnsliga tillmötesgående ". Troligen är det hans tidigare sentimentalitet, som blifvit förvexlad med barnslighet, och missförståndet har blifvit bestyrkt genom hans stora förmåga att sätta sig in i barnets tankegång och tala i dess språk. Det är till och med tvifvel underkastadt, om han var én egentlig barnavän.Gollin kan väl påminna sig, att medan hans barn voro små, sysselsatte sig Andersen mycket med dem och roade sig åt deras anmärkningar (hvilka han sedan också, efter som det föll sig, använde); men den kärlek till barn i allmänhet, hvilken yttrar sig hos den utpräglade barnavännen, som vid hvarje tillfälle tager ett barn på armen och smeker det, fans icke hos Andersen. Att han sjelf icke gjorde anspråk på att anses som en barnavän, visar sig deraf, att då han kort före sin död * gick att betrakta de utstälda skisserna till hans monument, yttrade han sig häftigt och hårdt om dem, på ' hvilka barn voro anbragta. Inför Gud betraktade sig Andersen som ett barn, men i förhållande till denna verlden var han humorist. Hans humor visade sig äfven deruti, att han ofta skämtade öfver sina egna svagheter. Det var alltså icke utan en stark anstrykning af sjelfironi, han sade till Gollin under sin sista sjukdom: “ Jeg gad egenlig nok kige ned og see, hvordan det gaaer til ved min begravelse. Ofta skref Andersen i den Gollinska familjen tillfällig-hetsvisor, men när han i dylika alster ville slå in i den muntra stilen, gick det på tok. I det muntliga samtalet deremot var han oändligt roande; han kunde då med sin qvick-het förgylla de obetydligaste drag, utan att bekymra sig dm korrektheten.
Om Näringsfliten åberopas hvad min sista Femårsberättelse innehåller. Välmågan sä val på landet, som i städerne, har mer och mindre lidit afbräck af de sednare årens missgynnande konjunkturer, så väl för jordbruket, som bergsoch brukshandteringen samt handeln. Fallissementer och fastighelsutmätningar hafva tilltagit, äfvensom utmätningar i gemen, särdeles under den medlersla perioden af ifrågavarande qvinqvennium. Det 7 alltför långt sträckta utborgningssystemet har blifvit rubbad t och inskränkt af de sednare författningarne om lösöreköp och bysättning, i hvilket afseende dessa författningar medfört en god verkan. Denna är dock mera nega ti f och bör betraktas i sammanhang med det afbräck, som allmänna förtroendet lidit genom de af dessa författningar för mindre redliga gäldenärer lättade utvägar, att undandraga borgenärerne sina tillgångar. En positif förmån ha dock de missgynnande årsväxterna medfört, nemligen att allmogen och mindre bemedlade lärt sig, ali till brödbakning äfven begagna vårsäd och potates, i stället för att härtill förut nästan uteslutande användes rågmjöl och af de mera förmögne hvetemjöl. Emellertid synes mig förhållandet med allmänna välmågan äfven påkalla lagstiftarens allvarsamma omtanka. Om tillgången pä arbetare och dess beroende af årsväxterne gäller ännu hvad min sista Femårsberättelse innehåller, med tillägg att arbetssökandes antal föröka t sig i större proportion än utvägarne till arbetsförtjenst, oaktadt arbetet vid Strömsholms Kanal, hvarest i proportion ett ringa antal Weslmanlänningar varit begagnadt. De årliga markegångsprisen på ett drängedagsverke hafva varierat emellan 21 sk. 4 r:st. och 22 sk. 8 r:st. §. 3. Näringar. Jordbruket är hufvud näringen i största delen af Länet. Numera kan man här urskilja tre särskilda åkerbruksmethoder, nemligen: l:o.
— Han såg ner på alla de brutna grenarne, som hon nu samlade upp och ordnade i handen. – Ja, för jag tycker mer om blommorna än frukten, sade hon bekymmerslöst och satte ännu en liten kvist till mellan fingrarne, som knapt kunde sluta om den. Hon höll ögonen nedslagna, en vindstöt svepte hennes kjol om höfterna, reste det lockiga håret, så det flägtande stod högt öfver pannan, och blåste massor af rödhvita blomblad öfver hennes bröst och hufvud. Plötsligt tog han ett steg framåt och lade tungt sin hand på hennes axel. – Nej, nej hon hörde hans röst så underligt flåsande liksom långt borta och hon blef stående stilla med stora, ängsliga ögon, rädd och nyfiken. Nej, jag kan inte! — Hjelp mig då! Och han böjde sig ned öfver hennes hand, som han grep. – Men – men då Hon drog sig lätt tillbaka och talade svagt, oroligt, med uppspärrade, skrämda ögon. Hvad är det då? Han ryggade också tillbaka och de sågo ett ögonblick på hvarandra – styft, orörligt. Så slog han plötsligt båda händerna för ögonen, och, stödd mot trädet, bröt han på en gång ut i våldsamma snyftningar – alldeles obeherrskadt. Hela kroppen skakades, och axlarne liksom föllo in och sänktes. Alice blef stående stilla, utan att röra sig, utan att, tänka. Hon bara lyssnade – till dessa råa, ohämmade, underligt bristande ljud. Det var som hörde hon lidelsen. På engång kände hon, att hon var helt kall, och knäna och händerna darrade. Hon strök handen långsamt öfver pannan och liksom sväljde ett par gånger, innan hon talade. Åhnej, inte så Gör det inte Hon visste icke, hvad hon sade. Snyftningarne mattades, hon hörde, hur det arbetade i bröstet på honom. Han såg upp på henne – hjelplöst, tungt. – Det är våren, jag tål det inte De gingo stilla öfver gräsplanen, utan att se på hvarandra. “Om jag bara inte vore så frisk och stark, så skulle jag nog bära det lättare Han hviskade hest. Och ni magtsjäler mig med era ögon “ De kommo fram till trappan. “Är ni mycket ond på mig?“ Hans ögon voro ännu fuktiga, så hjelplöst bedröfvade.
Nådiga befallning, genom Remiss den 16 sistlidne Februarii, får Eders Kongl. Majrts och Rikets Krigs-Collegium, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående den, sistförflutna år verkställde granskning af Stats-Verkets, samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1829 och i83o, så vidt densamma rörer de under Collegii förvaltning ställde fonder, följande utlåtande i underdånighet afgifva. Revisorerne hafva hvad f. d. Ar tiller ie-D eparlcmentets, nu mera Första Departementets Artiller ie-Af delning, Räkenskaper beträffar, anmält: l:o Att vissa skuldposter begge åren blifvit oförändrade balancerade, utan att i Balance-relationerne upptagas, eller att något synts vara tillgjordt för deras indrifvande, nemligen: för Köbler, Far och Son 4,587: 12. 6. „ Professoren Almroth 1,575: 16.— , Öfver-Ståthållare-Embetet 4,875: 47’ ']• „ Chefen för Artilleriet ■ 195: 37.11. „ Commendanten för Invalid-Inrättningen 8: „ Kamrer Dahlerus 50: „ Öfverste von Bildt 2,942: 19. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Banco-Vtskottets Betänkande N.o 12. 6r Hvarjemte Fullmäglige upplyst, dels att för åstadkommande af det lill första utbytet af hela Sedelstocken erforderliga belopp, hvilket blifvit förslagsvis antaget till: Stycketal Sedlar.
Då nu likväl ett Riks-Stånd beslutit en ytterligare tillökning i oftanämnda anslag, samt äfven vid återremissen af Utskottets yttrande den åsigt blifvit uttalad, alt en dylik åtgärd vore af behofvet påkallad, har Utskottet, som emellertid anser, att ett belopp af 10,000 B:dr i alla händelser bör blifva för ändamålet tillräckligt, helst sedan Utskottets i mom. litt. a) gjorda hemställan om de uppkomna besparingarnes reserverande för elementar-läroverkens behof blifvit genom 5:ne Riks-Stånds beslut af Bikels Ständer godkänd, funnit sig böra i så måtto frånträda sitt förra yttrande, att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer måtte bevilja ett belopp af 10,000 R:dr såsom tillökning i elementar-läroverkens anslag, för bestridande af de ökade utgifter, som kunna föranledas af lärarnes förhöjda löneturs-beräkning m. m.; kommande Utskottet, hvad angar beloppet af detta anslag i dess helhet, att uppföra detsamma till den summa, som blifver en följd af Rikets Ständers beslut rörande Utskottets öfriga förslag och hemslällanden, men hvilka beslut, såsom i vissa delar beroende på blifvande omröstning i förstärkt Stats-Utskott, ännu ej kunna uppgifvas. Stals-Ulskotlets Utlåtande M 178. 7 lito Utskottets i 62:dra punkten mom. litt. c) gjorda hemställan, att hos Borgare-Ståndet väckta motioner om förändrande af pedagogierna i Arboga, Enköping och Söderhamn till treklassiga elementar-läroverk ej måtte vinna afseende, är af Ridderskapet och .Adeln bifallen, hvaremot öfriga tre Riks-Stånd, med ogillande af Utskottets yttrande, beslutit, att ofvanberörde trenne pedagogier skulle å stat uppföras såsom treklassiga elementar-läroverk med enahanda anslag till löner för en rektor och två adjunkter, som för andra sådana läro-anstalter utgå; — varande detta således Rikets Ständers beslut i hufvudsaken.
Så usla, som de vanligen beskrifvas, se de böhmiska byarne icke ut i dessa trakter, ehuru man äfven stundom ser små kojor i mängd, och det i det inre af bondens boning är fattigt och smutsigt. Här vanliga stölder och rån uppå allmän landsväg, samt äfven de inföddes fruktan för sådana olyckshändelser, vittna ej serdeles fördelaktigt för allmogens belägenhet. En sakkunnig författare säger om böndernas belägenhet i Böhmen, Mähren och Galizien: «Här är det icke nog, att skatterna till kronan, det från feodaltiden härstammande Robothsystemet (dagsverken till herregården) och otaliga andra utskylder, till egendomsegaren, till presten, skolläraren, byherden, skorstensfejaren o. s. v. äro af den art, att tyngden af dem och det härigenom förorsakade, mer än tiggarlika lefnadssättet blifva odrägliga att bära, utan äfven sättet för godsens förvaltning måste anses för ett hufvudsakligt ondt. Med jernhård stränghet och godtycklighet indrifves af tjenstemännen hvarje pålaga, och der dess indrifvande är fysiskt omöjligt, der lägges i gården en «Militärexsekution», tills egaren försålt sin sista ko och med den blodiga köpeskillingen för denna betalt sina rester. Endast genom skänker till uppbördsmannen kan miskund och en kort väntetid af några veckor köpas. Huru ofta händer det ej, att den i hufvudstaden garnisonerande militären är otillräcklig för exsekutionerna. – Hvarje egendomsinspektor aflönas vanligen mera med landtmanna-produkter, än med penningar, och är derjemte i hvarje stund beroende af egendomsegarens infall och godtycke, så att denne när som helst kan skilja honom från tjensten och derigenom för längre tid beröfva honom alla inkomster. Hvar och en sådan känner detta alltför väl, och, emedan han lätt kan för ett sådant fall beräkna det bedröfliga i sin belägenhet, så ser han sig tvungen att, om också på orättmätigt sätt, skrapa ihop allt hvad han kan, för att vid en möjlig förlust af tjensten hafva någon besparing.
Först och främst få alla penuingebelopp, som upgä till eller öfverstiga 100 R:dr b:ko, i Banken insättas, och för det andra torde det icke blifva mycket besvärligare för en Kamererare, att, under förmiddagens lopp, mottaga och bokföra inkommande smärre penningebelopp, och sedermera upskicka sin behållning till Banken, än att emottaga och bokföra Banko-attesterna. För den stora allmänheten upkommer deremot den betydliga fördelen, att få deras mindre penninge-iusättningar med ens gjorda, i st. f. att det nu vanligtvis så tillgår, alt, sedan man den ena dagen 2:ne gånger besökt Ranken, för att få Banko-attesten, hvilken ofta utfås så sent å f. m., att Kamereraren i det verk, för hvars räkning insättningen göres, ej mera träffas å embetsrummet, måste man använda en del af den andra dagen, för att aflemna attesten och få qvitto derå. Förändringen innefattar således obestridligen en fördel för allmänheten. Jag vill gerna medgifva, alt förslagets verkställande skulle komma att medföra någon, ehuru, såsom jag nyss visat, ganska obetydlig olägenhet för åtskilliga Kamererare här i staden, men denna olägenhet upväges till största delen af fördelen, dels för den trafikerande allmänheten, och dels för Banken, som derigenom undslipper en mängd små räkningar, som äro en följd af de små insättningarne. Hr Printzensköld har sagt, att Banken ej är till för sin egen förkofran, utan för allmänhetens nytta. Detta yttrande gillar jag helt och hållet, och som detta förslag just åsyftar en stor fördel för allmänheten, har jag med min röst bidragit till detsammas afgifvande, och tillstyrker nu R. o. Ad, att bifalla Utsk:s Mein. Hr Printzensköld: Jag kan försäkra Frih. Tersmeden, att jag känner innehållet af ifrågavande förslag och att jag således med mitt yttrande, om det möjligtvis icke varit tillräckligt tydligt, icke åsyftat att bereda Kamererarne i penningeverken lättnad i deras besvär. Hvad jag åsyftat är penningeverkens egen säkerhet, hväraf allmänhetens gagn äfven befrämjas.
De äro nemligen återstoden af de plåtar, som man 1714 lät utmynta af Rikets tropheer; deras nu beräknade värde är lågt åsatt, nemligen 4° H-df Specie p. Sk:pund, Bil. t, Baneo-Vt skott ett Betänkande. Nio x4< 1} B3T C/J P B B S» sL —1 o> VI w CO Cjt fcO Oi lo CO c o « u to to < "I *• ca2 &, co 2 S to g. cb £■> I—» <-i as 4 m &-2 »3® e-s* ft ° P OJ t4 C» PC; , P 1 O 00 5* o i-j Ö i? CfQ P ST t os n S? ►i 03 P» -i o> * O "O >-o as ax P CO o OJ vt OJ ^ ö p a> cr ^ —i cn ö O £5 <po 3* ^ N P o tr* w* £5 O: cn »-i CA *“d M — tr4 2-’ c p S ös <p OJ o o OJ o I lilli ' O t i co to <-3 CO O V-/ Ö a> < P es & '“o* -i c«* S? ►—< *£' 33 P ra - co o os i a co to 03 O «1l to to Ä-,1 03 o vt Ii to as* 1 i N CO to M 14 Bil. t. Batico-Viskottets Betänkande AT:o *4. 39il. t. Eancc-Vtskottess Betänkande N:o i4. 15 7) Vid. afslutandet af Bankens höcker för ett Ar uppföras alla till och med den 3i December upplupna räntor.
Den 27 Januarir'. n6r fullgillig och god, fä ?j i penningar wärderas, uran desäknas för de är, som samma hus är utsatt tit! ia natura att gvdtgöras. Synings»Jnstru-nenret inrättas, till lakltogande deraf ull z:ns kvumner, a? hwilka de 2we första kallas Bygg» n. ds commner, hwaraf i den tönsta lrstöres förrättad nybyggnad ull sine är, 'och t den andre dristande nydygsinad till sine är utan penninge-wärde. I tredje coiumnen dlstwa eftersa ts förbättringar, med RilSdaier, Schlttmgar» ch Runstycken Banco, utsatte; men mga full§j^cd.e ffylld.'ge förbättringar fä upptagas, emedan del är afrädarens ffylldighet ett afleiwerera olla husen r försworllgt ständAll öfverbyggnad, jom ej ötwerstlger sex är , äge afträdaren rätt att genast fä erlatt, men för hwad 10m ofwerffjuker d^sia är, derom äge och Dllttädare, alt sins emellan öfwcre ekomma eller vm de es annorlunda äsämms, ffa!! den ä BUtlädarel s lön af Regementössrijwaren afdrogas, pä bet sätt, att minst g-ne byggnadsår ärligen ersätias, men wäl siere om. Syne. Rätten pcöfwor Boställets godhet sädant kunna medgilwa, hwilket i Syne - Instrumentet dör utsättas.
Det lärer vara angeläget att först få afgjordt, huruvida de trenne redactionsförändringarna, som angå lagförklaringar i Högsta Domstolen, böra föredragas hvar för sig, eller i sin helhet. En värd ledamot har väl sagt, att de stå i oskiljaktigt sammanhang med hvarandra; men jag kan icke dela denna åsigt, enär jag finner intet hinder möta för att antaga t. ex. den första tjock förkasta de öfriga, eller tvärtom. Jag påminner mig likväl icke, huruvida förslaget till dessa redactionsförändringar tillkommit i följd af en enda K. propos. eller flera särskilda. I förra fallet synes det väl vara något skäl för Frih. v. Schulzenlieims åsigt; men då förslaget blifvit uppstäldt i särskilda §§., bör det ej kunna bestridas R. St. att pröfva detsamma §. för §., helst det icke är en gifven följd, att, om än förslaget tillkommit genom en enda K. propos., §§■ hafva oskiljaktigt sammanhang med hvarandra. Jag hemställer således lill Hr Gr. o. Landtm., att särskild föredragning må äga rum å hvarje §. för sig. Gr. Cronhjelm: I afseende på sättet för föredragningen förenar jag mig med Gr. Horn. I afseende på 19 §. särskildt, så ehuru jag har mig bekant, att densamma i PresteSt. blifvit afslagen, och R. o. Ad:s beslut således är af mindre vigt, anser jag mig likväl böra öppet förklara, att jag för min del icke kari rösta för den nya redactioneq, på dep grund, att om det äfven kan antagas, alt Högsta Dqmsto - 382 Den ao Mars. len vore besatt med män, som åtnjuta allmänna förtroendet, hvarom jag nu icke vill ingå i något omdöme, tror jag mig likväl icke böra åt Högsta Domstolen gifva en i Svenska folkets lagstiftningsrätt så ingripande magt, som här är i fråga. Jag alstyrker således antagandet af den nya redaetionen till ig §. Reg.F. Frih. Ehrenborgh:
Hvad den väsentligaste af dessa näringar, eller åkerbruket, beträffar, sa elium jordbrukaren baft att kämpa emot låga priser och mindre afsättning, kan detsamma likväl icke sägas annat än tilltaga; — bland Stånds-Personer fortsattes det omsorgsfullt och oftast efter förbättrade gimder .hvilka jemväl allmogen så småningom synes vilja efterapa, ehuru den dock till det mesta ännu bibehåller dess gamla brukningssätt, hvilket ar ganska mångfalldigt och olika, så att något allmänt antaget icke kan uppgifvas. Sä val genom andra Länders erfarenhet, som genom driftiga Tyska landtmäns inflyttning i Länet, hafva Medling och Rapsatodling blifvit införd och på mångå ställen använde; förmånen häraf, äfvensom förmånerne af dea Tyska bruluöngs-methoden, kan likväl ej med säkerhet bedommas förrän en längre erfarenhet kan lemna ett säkert stöd för bedömmandet. Den förr anmärkta bristen i afseende ä det missförhållande, hvari Aker och Äng i så måtto stå till hvarandra, alt den sednare emot den torra är alltför ringa, hvilket i synnerhet gäller hvad södra delen af Länet angar, fortfar ännu, hvarigenom Åkerjorden ej får nog styrka att gi va go ?ingdar eller ens motstå verkan al en ombytlig väderlek. — Bristen på tillräck liga gödningsämnen ersättes dock till någon del, genom användandet a andra ämnen och af hafstång i de trakter af Länet, som angränsa hafvet; -j På mångå, kanske de flesta, deremot är denna brist ouppfylld * och den följd deraf, som ofta inträffar, är skada å skörden, särdeles på sandig jordmån, Hampodling bedrifves endast till husbehof, Linoch Humle-plantering något derutöfver i norraeller skogstrakten af Länet; men deremot odla* Potatoes allt mer med hvarje år och användes både till foda och bram vins-bränning, hvilken jemväl med hvarje år ekes och nästan uteslutandeimj Potatoes bedrifves.