Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frän Allmänna Besvärsoch OeconornieUtskottet; Af den 52 4 siftlidne Martil i N.o 16, ornön Tjörns befrielse från Kronoskjutsning. N:o 17, angående skyldighet för Posfc mästare, att, emot ersättning, hålla Postbok med Landtboer. N.o ig, angående åliggande för Frälsehemman , att, lika med andra hemman, deltaga i Krono-, Hålloch Reservskjuts. N:o 20, i anledning af yrkade förändrin. gar uti nu gällande Författningar, rörande Kronoskjutsen. Af den 26 sistlidne Martil: N.o 18; om vissa förökade afgifter till Vad^ stena Krigsmanshusoch AmiralitetsKrigsmans-' husCassorne. N:o 21, i anledning af vackt fråga om en frimarknad vid Svinesund. N.o 22, angående vackt fråga om Utvidgad rättighet till begagnande af Strandväg. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 18 sistlidne Mars Den 14 April, afgifne samt elen 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande N:o i4, oin lumpsamlings-skyldighetens upphäfvande samt om förärjdrade anstalter till lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof. Herr Riben, Carl Wilh elni: Den, om man så behagar säga, lumpna hamdeln med lumpor, har liksom annan handel i Sverige varit underkastad ett visst skråtvång. 17.08 års af OeconomiUtskottet åberopade Förordning, går så långt i reglementariskt stadgande, att den till och med ålägger husbonde att åt en viss tjenstepiga anförtro samlingen af lumpor, för att öfverlemna den åt vederbörlig lumpsamlare och det emot likaledes bestämdt högst ringa pris. Utskottet har insett de olägenheter, som härröra från de nu angående lumpsamlingen gällande Författningar, men jag tviflar att Utskottet valt det rätta sättet till dessa olägenheters afhjelpande.
Maj.ts Nådiga Skrifvelse N.o 71. 5 N:o ai. Ankom i afskr. till Exp.-Utsk. den a3 Febr. kl. lo f. m. KONGL MÅRTS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående af Ständerne i underdånighet tillstyrkt inställelse af all ny indelning till ordinarie Knektehåll af oroterad jord; Gifven Stockholms Slott den 18 Januarii i834- Uti underdånig skrifvelse af den 28 October 1829 hafva Rikets Ständer anhållit, dels att den af 1826 års Rolerings-Commissioner fÖreslagne tillökning i ordinarie Knektehållet icke måtte till någon verkställighet befordras, innan Ständerne, efter Kongl. Majlis Nådiga Proposition, sig deröfver utlåtit, med den beslutande rätt, som genom 73 och 80 §§. i Regeringsformen vore Ständerne förbehållen, dels att, om sådan verkställighet egt rum, den måtte genom Kortgl. Majrts Nådiga försorg varda återkallad, äfvensom att jordegare icke måtte, genom underlåtenhet att anföra besvär öfver Commissionernes åtgärder, alt ny ordinarie rotering ålägga, anses hafva sådan rotering sig åtagit, eller förlorat rättigheten att derifrån befrias, intill dess Ständerne sig i hufvudsaken yttrat, samt att, derest kostnad eller förlust blifvit jordegarne genom berörde roterings åläggande tillskyndad, tillfälle dem beredas måtte alt i laga ordning göra deras rätt till ersättning derför gällande. Kongl.
Sedan sista Berättelsen hafva 6 qvarnar blifvit skattlagda, hvilkas räntor utgöra i krono-värdie 12 R:dr 4 sk. 11 r:st. 1 det bela har Länets Jordboks-summa härigenom ökats så, att dåden? samma, enligt sista Berättelsen utgjorde 12,204 R:dr 35 sk. 4 r:st., utgör densamma vid 1842 års slut 12,224 R:dr 8 sk. 9 r:st. Tvenne Kungsgårdar finnas i Länet. Den ena Roma kloster, är anslagen Landshöfdingen på lön, emot en arrende-afgift af 66 R:dr 32 sk. Banco. Enligt nådigt förordnande är densamma nu utarrenderad på 30 år. Den andra Kungsgården eller Wisborgs Kungsladugård är, sedan år 1794, med säteri-frihet, på 50 år donerad till framlidne Herr Öfversten af Klint och dess arfvingar. Hvarken något Säteri eller Frälsehemman finnes i Länet. Af uti Länet år 1837 befintliga ll-iA mantal kronohemman återstå nu endast mantal, oberäknadt Kungsgårdar. Civila boställen och bohem man utgöra 15| mantal; Eklesiastika boställen 48A mantal; deraf äro Prestgårdar och Annex-hemman 44 och 4-| mantal Kapellans-boställen. Tvenne betydliga intagor äro gjorda å Krono-allmänningen Jägare-backarne i Lau socken, hvilkas behörighet är af tvetydig beskaffenhet. Krono-allmänningen Fjälemyr, som enligt hvad Eders Kongl. Maj:ts Kammar-Kollegii Circulair-bref af den 14 April 1824 föreskrifver, har blifvit skattlagd och i lotter fördelad samt försåld år 1840. Krono-allmänningen Bodoch Öster-udd i Näs socken, som, enligt hvad Eders Kongl. Maj:ts Kammar-Kollegii Circulair den 14 April 1824 föreskrifver, skulle försäljas, har blifvit skattlagd, och i lotter fördelad, försåld.
Rosens förslag tillerkänner entreprenörerne rättigheten, att på bolag, som de sjelfve bilda, öfverflytta deras rättigheter och förbindelser, är det väl tänkbart, att man skall kunna förutsätta eller påräkna en sådan solvabilitet hos alla dessa bolag? Men låtorn oss antaga den. Kan Svenska Statsverket vara belåtet med ett dylikt öfverlåtande och om de utsläppte obligationerne icke blifva inlöste på bestämde tider af de Hrr och män, hvilka benäget åtagit sig detta bestyr, hvad blir väl följden? Jo! Svenska Staten mäste sjelf öfvertaga denna inlösen och derigenom försättas i stort bryderi, enär den icke på förhand eger någon ränteeller amorterings-fond för de obligationer, hvilka skola inlösas. För Staten återstår då intet annat, än att på hvad vilkor som helst uptaga ett betydligt lån för infriande af de obligationer och de förbindelser, som entreprenörerne eller de af dem stiftade bolag åtagit sig, men icke mäkta att fullgöra. På hvilka vilkor kan väl ett sådant lån erhållas? Tror man, att de kunna blifva billiga, då utlänningen sett oss under 20 år så misströsta om vår förmåga, att sjelfve kunna bygga våra jernvägar, att vi derför kastat oss i händerne på utländska bolag, hvilka för att kunna röra sig sjelfve och anskaffa de behöflige medlen i underpant erhållit Svenska Statsobligationer? Kan väl sådant stadga I H. 23 Den 21 December. Staten Sveriges kredit lios utlänningen, så att vi i behofvets stund erhålla nödiga medel för inlösen af dessa obligationer? Jag betvillar det. Jag förutser, att desse åtgärder skola medföra en fullkomlig ruin för vår Statskredit och jag tror, att ännu har icke Sverige sjunkit så djupt, ännu icke dess anseende blifvit så nedsatt, att vi behöfva tillgripa dylika åtgärder för att skaffa oss jernvägar. Jag anhåller, att få betrakta frågan ur en annan synpunkt, nemi. en statsekonomisk och jag frågar då Hrr:ne, hvilket ändamål söker man vinna genom jernvägarne?
Utsk:ns ang:de nedanuämnde delar af skiftes-stadgan afgifne yttranden företogos hvart för sig till afgörande. l:o. i :sta kap. 3:dje §:n. Utsk:ns yttrande bifölls. 2:o. 2:dra kap. %;dra §:n. Frih. Raab, Adam Christian: Ehuru jag fullkomligt gil lar Utsk:ns förslag, anhåller jag likväl att få fästa R. o. Adis upmärksamhet på ett litet fel. Ordet ”flåhacka" är visserligen i sig sjelft oskyldigt, emedan, om mati flåhackar och låter torfven ligga qvar och ruttna, skadar man icke jorden, men med flåhackning menar man i allmänhet bränning, ty innan man bränner, flåhackar man, och det är denna skadliga förrättning, som bör förbjudas. Om man endast talar om flåhackning, vore det icke förbjudet, att, såsom det sker i södra Sverige, skumplöja, hvarigenom man visser - s Den 13 November. ligen kan taga några års skördar, men med upoffring af jordens kapital-värde; och Utsk:ns mening har varit, att icke någon sådan försämring af jorden, som bränning förorsakar, må ega ram från den tid gradering skett och intill dess jorden kommit i den nya egarens hand. Ifall icke någon ledamot skalle framställa något bättre förslag, skulle jag vilja föreslå att uttrycket ”flåhacka eller bortföra matjord” blefve förändradt till ”bränna eller bortföra jord.” Jag tror icke man bör nämna matjord, ty då skulle man, ifall det vore en sämre mark, kunna ursäkta sig dermed, att det icke funnes någon matjord, samt att man endast brände torfven. Skulle man vilja tillägga ordet torf, har jag ingenting deremot. I st. f. ”flåhacka eller bortföra matjord” skulle alltså införas bränna eller bortföra jord eller torf. Hr von Koch, Nils Sam.:
Satte han icke en gång hela sin framtid på spel, då det gällde att skrämma envåldshärskaren till skonsamhet mot sin egen misshandlade hälsa? Har han icke alltid efter måttet af sina krafter sökt främja sin krönte sjuklings väl? – Hvems hand är det som nu gripit in i kungens vilja – att han offrar sin bästa vän åt fängelse – kanske ? Där gungar en kunglig slup på fradgande böljor, och Frankrike stiger fram i oktobersolen. Där rulla vagnar öfver vattensjuka vägar förbi gula skogar. Det regnar i Fontainebleau – i Hjortgalleriet luktar blod! Var det icke en drottnings älskare som blef halshuggen där? En rysning skakar Struensees hela kropp, och tänderna klappra mot hvarandra i hans mun. Nu speglar sig dödens ångest i dragen. Men strax därefter spännas pannans muskler öfver de slutna ögonen, som om han samlat hela sin viljekraft i ansträngningen att jaga inbillningen framåt mot ljusare bilder och nya mål. Kronor och kandelabrar gnistra, vinet pärlar i kristallkaraffinerna, Nordens Trajanus ger fest för filosoferna, Frankrikes ära och stolthet. Rundtom taffeln skifta minerna i själfulla ansikten, kvickheter tindra i luften, all världens visdom och vett är förborgadt under dessa krithvita peruker Diderot, d’Alembert, Holbach, Condillac, Helvetius, Saurin – och Grimm, du parasit på de andres ära hvem af er alla kan ge anvisning på ett halmstrå åt en själ, som håller på att sjunka i förtviflan? Hvem af er alla kan trösta en stackars fallen människa, som kanske aldrig mer skall se solens ljus? Hvem kan lära hans upproriska sinne att böja sig för det oundvikliga? Eller i nödfall blott säga honom, hvad lifvets mening är? Lifvets mening är lifvet själft. Lifvets mål är döden. Lyckan? En vacker lockfågel. En trollslända med gyllene vingar och ögon af safirer, sväfvande oåtkomlig öfver den eviga tomheten Det var en gång en jungfru med lenare hull och mildare själ och ett varmare, rikare hjärta än andra. Hon var af Frankrikes blåaste blod och lefde i ett stort slott.
Utskrs anmodan, tili Hr Landtm, och öfrige Hrr almän öfverlemna den färdigskrifna och underskrifna expeditionen till Konungen. Gr. Frölich aflemnade tillika den af Landtm, och talmännen underskrifna und. skrifvelsen till K. M. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, uppläste följande: Såsom hufvudsakligt skäl för Calmar läns fördelande i 2:ne höfdingedomen , är uti den K. propos:n uppgifvet: ”residensets ”belägenhet i ena ändan af länet.” Alt olägenheten häraf för norra delen är synbar, kan ej bestridas; men att härföre ådraga Staten den betydliga ökade kostnaden af en ny länsstyrelse m. m., är onödigt, då allt hjelpes, om nuvar. länsstyrelsen förflyttas till midten af länet. Detta ställe skulle fördelaktigast kunna utses i Döderhultsvik, beläget vid en ypperlig hamn och på ett kort afstånd från Borgholm på Öland. Härigenom vore residenset i medelpunkten af länet, och således alla uppgifna olägenheter häfda. Den utgift Staten tillskyndades genom uppbyggandet af nödiga embelslius och fängelser, ersattes fullkomligt genom försäljningen af de i Calmar varande, hvilka för öfrigt i annan händelse lära skola utvidgas och tillbyggas, och hvarå nu finnes en betydlig husröta, som af Staten skulle betalas. — Till beredande af detta ändamål, får jag nu vördsamt göra Den 7 Mars f. ra. 149 elen motion, att Dö d e rh u 1 ts v i k s köping måtte eril å 11 a stapelstads privilegier, samt att länsstyrelsen derefter må ditflyttas. — Köpingen äger redan en betydande folkmängd, tullkammare och postcontor, och drifver stor handel med omkringliggande landet på ett afstånd af öfver 8 mil. Hos K. M. bar köpingens innevånare, understödde af menigheterna i några och tjugu församlingar, gjort und. ansökan om exporträttighet. Denna und. ansökan biet för tillfället afslagen; men om R, St. understödde denna min motion, hvilken för orten vore af en oberäknelig fördel, vågar jag tro, det K.
I ioo:dé år har Styrelsen tarit van, att genom bidrag, lemnade af främmande nationer * bestrida en del af Statens behof, och fylla hvad Svenska Folket sjelft ej förmådde att åstadkomma. Den summa som Styrelsen ur dessa källor hämtat går till icke mindre än 83 Millioner R:dr, efter BancoSedelns nu ägande silfvervärde. Vid Nvstadska Freden betingade Styrelsen sig 5,ooo,ooo R:dr Specie; Frankrike gaf 100,000 Louisdor; år 1727 gaf England i5o,ooo Pund SterlingFranska subsidierna från 1758 till 1768 utgjorde 58 millioner Livres; serskilt betalte Frankrike till ledande af iy65 års Riksdag i,5oo,ooo och till Konungen och Drottningen år 1768, 1,200,000 Eivres. Gustaf lil. uppbar minst 16,000,000 Livres i subsidier, och Gustaf Adolph minst 3,000,0co R:dr Specie ; pantskillittgen för Wissmar gjorde i?5oo,ooo R:dr; och genom främmande nationers bidrag har det blifvit en möjlighet att liqvidera den skuld Den 10 Februarti. 58 5 skuld af omkring 10,000,000 R:dr Specie, i Ii vilken nationen från förra tider stöd till främmande nationer. Detta gör i Specie öfver 55 millioner, ellef efter Sedelns nu ägande värde Omkring 85 millioner R.dr. Men nu stå vi också på den punkt, att pantsättningar oell försäljningar icke mera kunna Uga rum. Europas ställning gör sannolikt att subsidier ej mera bjudas. De nationer soni äga constitutioher, finna resoiircer inom sig sjelfve, och behöfva ej söka aflägsna alierade, för föremål som blifva för dem, mer och mer främmande. Alla desse källor, ur hvilka vår Styrelse lindér iöo:de är hämtat fyllnaden i sina beliof, äro för evigt utsinade. Sveiiska Folket är lemnadt åt sin egen kraft.
Fördelas tillökningen uti folkmängden på de 3:ne år, som berättelsen omfattar, så utgör den i medeltal 2,069 årligen och har den proportionsvis varit något starkare bland manän qvinno-könet. Den i förra berättelsen anmärkte benägenheten hos den arbetande klassen att undandraga sig lagstadd tjenst samt tidigt ingå giftermål, för att sedermera försörja sig med tillfällig arbetsförtjenst, synes hafva fortfarit. Emot detta begär att, som det heter, blifva sina egna, vore visserligen icke något att erinra, om det grundades på tillförlitliga beräkningar att sålunda, genom fritt användande af sin arbetskraft, kunna vinna en bättre bergning; men beklagligen har erfarenheten besannat, att desse beräkningar oftast varit alltför lättsinnigt uppgjorda och att, tlå utvägarne till sådan arbetsförtjenst, hvarpå de grundats, äro osäkra, samt, med afseende å jordbrukets beskaffenhet, i allmänhet blott vissa tider af året i större mån påräkneliga, sådant, i förening med lättja och bristande omtanka, lätt fört dylika hjonelag till nöd, hvarigenom de kommit fattigförsörjningen till last och äfven ofta blifvit förledda till brott. Länets invånare äro, på sätt äfven i föregående berättelser blifvit anmärkt, i allmänhet fredlige och arbetsamme. Drift och företagsamhet börja allt mer och mer att visa sig och hafva verkat, att äfven ibland allmogen bemödanden göras för införande af bättre åkerbruksmetoder. Den ekonomiska ställningen inom Länet är, i följd af stigande afkastning och förmånlig afsättning af jordens produkter, i allmänhet god. Under sednaste året har väl den allmänt öfverklagade penningebristen äfven här förmärkts, men några betydligare olägenheter för allmänna rörelsen hafva dock icke deraf uppkommit. Den lifligare egendomshandel, som ägde rum under de sednare åren och till en del under den period, som förevarande berättelse omfattar, har, i anledning häraf, något minskats, men åtskilliga större egendomsköp hafva dock förekommit. Flera bland dessa hafva skett af allmoge, hvarvid likväl ofta ingått i beräkning att stycka de inköpte egendomarne och, då fråga varit om skogsegendoraar, beklagligtvis äfven att genom stark försäljning af skogsprodukter betäcka större eller mindre del af köpeskillingen.
Deremot förekommer mig anmärkningsvärd! det sätt, hvarpå Hr von Hartmansdorff föreställer sig att dessa länsnämnder skola vara sammansatta, äfvensom dess verkningssätt. Hans föreställningar derom synas mig vara alldeles motsatta emot hvad andre talare önska, som äfven vilja sjelfva saken. En annan talare har velat hafva länsnämnderna så skarpt beslutande som möjligt, ända derhän att han önskat, det nationalrepresentationen måtte springa ut ur den. Huruvida detta är möjligt lemnar jag äfven derhän. Jag tror ej att dessa begge åsigter kunna vinnas genom återremiss, hvarföre jag ej heller finner något skäl för återremiss i anledn. af de åsigter, som här blifvit framställda. Helt annat är, om man skulle vilja utbilda den communala andan genom sockennämnder, såsom Utsktn tyckas åsyfta i sitt förslag derom, hvilket jag anser vara en nödvändighet och en för det allmänna nyttig åtgärd, men att tiden ännu ej är kommen att antaga ifrågavar. förslag om länsoch häradsnämnders inrättande , derom är jag öfvertygad. Jag tillstyrker afslag å Utsk:ns betänkande. Hr Lefre'u, Joli. Pehr: Allt sedan jag började att deltaga i riksd.angelägenheterna , har ett ibland de käraste ämnen för min sysselsättning varit de communala ärendenas behandling. Jag har också haft tillfälle att ifrån mina första - Den I 1 M a r j,. 353 sta riksdagsmannaår genast få komma in i ett Utsk., der dessa ärenden behandlades, nemi. det särskildta Utsk. , sorn nedsattes vid 1823 års riksdag.
Banko, som Borgerskapets Äldste, enligt deras beslut den 11 November 1799, lill nämnde hospital anslagit, och hvarå Bemedlingskommissionen ditintills erlagt ränta, samt till följd af Borgerskapets Äldstes föreskrifter utbetalt till Svenska Slöjdföreningens skola ej blott bidrag till hyra för skolans lokal med 400 R:dr för året under åren 184S, 1849 och 1850, utan äfven 1,200 R:dr till inköp af inventarier för 150 elevplatser, med förbehåll likväl att dessa inventarier, som förblifva Borgerskapet tillhöriga, af skolans Styrelse vårdas och underhållas; hvarförutan Borgerskapet, som det, enligt gällande författningar, åligger att erlägga inqvarteringsafgifl till belopp, motsvarande det, som af husägare för året ulgifves, i följd af de större inqvarteringskoslnader, som för åren 1848 och 1849 erfordrats, under sislberörde år fått vidkännas en utgift af 13,942 R:dr 22 sk. och under år 1850 af 11,807 R:dr 45 sk., då vanligtvis denna afgift eljest icke utgått högre, än till ti å 7000 R:dr, allt Bauko, för året. 1 sammanhang härmed hafva Borgerskapets Äldste omförmält, dels att köpeskillingen för den tomt, hvarå Navigationsskolehuset är uppfördt, samt byggnadsoch underhållskostnaden för Stockholms Stads Navigationsskola, enligt 1850 års bokslut, kostat Borgerskapets kassa 30,092 R:dr 30 sk. 5 rst. Bauko, dels ali sedan med underdånig anmälan, att Drätselkommissionen samt Magistraten och Borgerskapets Äldste bifallit, att, lill underhåll af omförmälde på 57 på Borgerskapets bekostnad uppförde
Ständer, vid sistförlidna Riksdag, uti skrifvelse af den 28 Augusti i834, i underdånighet anmält, att De, i likhet med Deras vid nästförutgångna Riksdagen afgifna Lag-förslag, R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. i83 och hufvudsakligen uppå de till grund derför andragna grunder, för sin del beslutat, att en Förordning må utfärdas, hvari stadgades: 1:0 att alla KämnersRäller, med undantag af KämnersRätterna i Stockholm, skulle å en viss tid upphöra, och sådana mål och ärenden, som, enligt Lag och serskilda Författningar, förut tillhörde KämnersRätt, derefter omedelbarligen upptagas af RådstufvuRätt, på sätt redan skedde i de Städer, der KämnersRätt ej vore; börande jemväl de mål, hvilka intill den bestämda tiden blifvit hos KämnersRätt anhängige gjorda, men då ännu icke voro afslutade, öfverlemnas till vederbörande RådstufvuRätt, alt der vidare handläggas; 2:0 att LagmansRätter likaledes skulle upphöra, på det sätt, att vad, som emot HäradsRätts beslut erlades eller anmältes från och med en viss lid, borde fullföljas i vederbörande HofRätt, samt de saker, hvilka före nämnde tid vädjades under LagmansRätt, och ej der blefvo afgjorda, skulle lill vederbörande llofRätts handläggning öfverlemnas; och 3:o att PiiddareSyneRätter ock afskaffades, sålunda, att vad, sorn mot IläradsSyneRätts beslut i jordatvister erlades eller anmältes ifrån och med en viss tid, skulle fullföljas i vederbörande HofRätt; ägande den, som med llofRätts beslut ej nöjdes, att i vanlig ordning draga saken under Konungen i Dess Högsta Domstol. I sammanhang härmed, och såsom följd af detta beslut, förordnades äfven upphäfvande eller ändring af åtskilliga Lagens rum, på sätt åberopade skrifvelsen omständligen utvisar; hvarvid likväl Rikets Ständer, i händelse Kongl. Majit ansåge den af
Ropades Ja ogh Nej, Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga 33 §. med den af Herr von Hartmansdorff föreslagne förändring, att i stället för orden: "skall valet ske på det sammanlag' da antaletf* borde införas följande: ”skall valet, med undantag af de fall, hvarom 35 ,§\ stadgar, ske på det sammanlagda {intalet. Ropades Ja. §• 34. Sedan voteringseller val-uppropet är slutadtj öppnas sedlarne af Ordföranden, 56 Deri io Augusti f. in. samt granskas af honom, och af dem x sorn vid hordet sitta, ibland hvilka fyra fora hvardera serskildt Protocoll y sorn ejler fulU ändad votering elier val collationer as. Derefter upprättas ett omröstningseller valr protocoll, hvilket underskrifves af alla demx som vid bordet silla., och genast uppläses. Herr Printzensköld: Jag liar ej annan anmärkning vid denna §, än att jag tror ordalagen böra rättas i enlighet med det beslut Ridderskapet och Adeln nyss fattat angående tvenne upprop. Äfvensom jag hemställer, om icke alla de sex Ledamöter, hvilka sitta vid bordet, böra föra Protocoll, enär sådant nu mera finnes stadgadt böra ske vid uppropen. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Jag är förekommen af Herr Printzensköld, och förenar mig således med honom. Herr von Hartmansdorff: I den sista meningen efter orden: hvilket underskrifves afj borde följa: Herr LandtMarsl:alben och de sex x som anteckningar fört; ty det är ovisst, huru många utom dessa kunna sitta vid bordet. Herr Cederschjöld: Vid Herr Printzem skölds sednare anmärkning får jag göra den erindran, att om blott fyra föra Protocollet, de andre två ändock äro sysselsatte att biträda LancltMarskalken med listornas Den io Augusti f. rn. 57 granskning, hvilket i synnerhet torde be» höfvas, då listorna äi o långa. Herr Bråkenhjelm:
Presterskapet en ytterligare lindring vid ulöfvandet af de pastoral vården åtföljande verldsliga embelsärenden; samt då dessutom fråga icke är om begagnande af den redan 110g mycket tryckande kronöbrefbäringen , ansett sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, det stadgandet i högstberörda Nådiga Circulaire-bref, angående sättet för fortställande till E. K. M:s Befallningshafvande af ifrån Presterskapet infordrade utlåtanden, protocoll och handlingar, måtte i Nåder varda utsträckt till alla de Embetsbref, som af Presterskapet till E. K. M:s Befallningshafvande aflåtas, med skyldighet, för brefafsändaren, att å omslaget anteckna brefvets innehåll, och för krouobetjeningen, att, när så äskas, öfver emottagandet meddela bevis. Rikets Ständer framhärda &c.^ Stockholm den 12 Maji 1834- N:o 2g. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Maji 1834. Preste-Ståndet den«i2 Borgare-Ståndet den 12 Bonde-Ståndet den 12 — Rikets Ständers underd. Skrifvelse _, angående arbeten, som för Kongl: Flottans i Carlskrona behof verkställas. fOeconomi-Ulsk. N:o 2g.) S. A. K. Då, till följd af I103 Rikets Ständer gjord framställning, i afseende på de arbeten, sorn vid Kongl. Flottans station i Carlskrona erfordras, Rikets Ständer fått tillfälle inhemta: att de i Flottans tjenst varande arbetare, utom serskild ersättning för arbetet, af E. K. M. och Kronan åtnjuta lön i penningar och spanmål, samt derföre äro mera dyrlegd# Expeditions-TJtskoltets Förslag, till und. Skrifvelse