Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit har tagit detta ärende under Nådig pröfning och, efter öfvervägande af hvad dervid förekommit, i Nåder ansett Nämndeman skäligen böra tillkomma förmånen att vid sådane boställsoch torpsyner samt andra extra förrättningar, för hvilka de efter nu gällande författningar icke äro berättigade till någon godtgörelse, få, enligt bestämmelserna i gällande Rese-reglemente, tillgodonjuta dagtraktamente, och sådant i allmänhet lika med hvad för Magistratspersoner och Borgare redan blifvit beviljadf, jemväl i det läll, att kortare tid än en hel dag till förrättningen åtgår; hvaremot, då Nämndemän, hvilka i och för dessa sina befattningar äro i åtnjutande af skjutsningsfrihet och vissa andra fördelar, skäligen kunna anses böra utan särskild skjutsersättning inställa sig vid förrättningar, som hållas inom kortare afstånd från deras hem, Kongl. Majit ock, i betraktande häraf, funnit rättighet till den i Rese-reglementet stadgade skjutsersättning för ifrågavarande syner och förrättningar böra, i likhet med hvad i vissa läll är för vittnens godtgörande af allmänna medel bestämdt, Nämndeman tillerkännas, endast såvida afståndet emellan hans hemvist och förrättningsstället öfverstiger 3 mil. Då Kongl, Majit nu öfverlemnar detta ärende till Rikets Ständer, föreslår Kongl. Majit derjemte, att de Nämndemän tillkommande skjutsoch traktamentsersättningar få uti alla de fall, då de skola af allmänna medel gäldas, utgå af allmänna Reseoch Traktamentskostnads-anslaget å den Riks-Statens hufvud-titel eller för det Stats-Departement, hvars rätt kan af den vid hvarje tillfälle hållna synen eller förrättningen anses hafva varit beroende. lith. lill R. St. Proposition, M 4tt. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. A. F. N. Gyldenstolpe. Utdrag af Protokollet öfver Landtförsvars-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen, i Hans Kongl. Höghet Kronprinsens öfvervaro, uti Stats-Rådel å Stockholms Slott den 2 Februari 1854.
Då man tillåter bränvinstillverkaren att af den förskottsvis in - Dea 15 Maj f. m. 421 betaldta skatten återfå hvad som svarar emot det qvantum bränvin ban ej medhunnit tillverka, bör man väl lemna honom något utrymme för en öfverskotta tillverkning, som han ej på förhand kan beräkna. För öfrigt tror jag ej att någon omskrifning af den gamla §:n behöfves. Jag erkänner gerna, att det 3:dje mom. kan tolkas på två sätt. men sedan förordningen nu gällt i 3 år, har det väl blifvit en praxis ang:de detta mom:s rätta tydning och då är den ej längre otydlig. Jag fortfar att yrka afslag å Utsk:ns förslag. Gr. af Ugglas: Frih. Raab har sagt, att då det ifrågav:de stadgandet under en hel riksdags-period blifvit på ett sätt lolkadt och tillämpadt, så har denna tolkning häfd och någon förändring af § n behöfves icke. Men nu är likväl förhållandet, att stadgandet blifvit to 1 k ad t, icke på ett, utan tvänne sätt, på sätt ByråChefen Nykander uttryckligen tillkännagifvit. För öfrigt får jag erinra, att större delen af Frih. Raabs anmärknir röra, icke så mycket den förhöjda skatten för öfverskotts-tillverkning, utan de olägenheter som åtfölja skyldigheten att anmäla sig för ett på förhand bestämdt tillverknings-belopp. Jag föreslog verkligen i Utsk:n, att hela denna bestämmelse skulle borttagas, så alt tillverkaren, oberoende af något maximum eller minimum, skulle äga att tillverka bränvin till hela det belopp, som motsvarade den deponerade afgiftssumman, och jag föreslog derjemte, att, på det att olägenheterna af bränningens afhrytande måtte undanrödjas, den som anmält sig t. ex. till 2 månaders bränning, skulle få fortfara med bränningen till dess han tillverkat sina 52,000 kannor, men dessa mina förslag lyckades ej att tillvinna sig bifall. Derjemte får jag erinra Frih.
Så hör ock nu du dina tjenarinnos röst: Jag vill sätta för dig en beta bröd, att du äter, och kommer till magt igen, och går dina färde. Han nekade, och sade: Jag vill intet äta. Då nödgade honom hans tjenare och qvinnan, så att han lydde deras röst. Och han stod upp af jordene, och satte sig på sängena. Och qvinnan hade en göddan kalf i huset; då hastade hon sig, och slagtade honom, och tog mjöl, och blandade, och bakade det osyradt; Och bar fram för Saul, och för hans tjenare; och då de hade ätit, stodo de upp, och gingo alla den nattena. Men de Philisteer samlade alla sina härar i Aphek, och Israel lägrade sig i Ajin i Jisreel. Och de Philisteers Förstar gingo med hundrad, och med tusend; men David gick efterst med sina män när Achis. Då sade de Philisteers Förstar: Hvad skola denne Ebreer? Achis sade till dem: Är icke det David, Sauls tjenare, Israels Konungs, den nu när mig varit hafver år och dag; och jag hafver intet funnit med honom, ifrå den tiden han föll intill mig? Men de Philisteers Förstar vordo vrede på honom, och sade till honom: Låt den mannen vända om, och blifva i sitt rum, der du hafver satt honom, att han icke drager neder med oss i stridena, och varder vår fiende i stridene; ty i hvad kunde han bättre blidka sin herra, än med dessa männernas hufvud? Är icke han den David, om hvilken de söngo i dansen: Saul slog tusende, men David slog tiotusend? Då kallade Achis David, och sade till honom: Så visst som Herren lefver, jag håller dig för en redelig man; och din utgång och ingång, med mig i härenom, behagar mig väl, och hafver intet argt sport af dig, ifrå den tiden, du kom till mig, intill nu; men du behagar icke Förstomen. Så vänd nu om, och gack med frid, på det du icke skall förtörna de Philisteers Förstar. David sade: Hvad hafver jag gjort?
Jag har alldeles icke kunnat i motionen finna det minsta spår dertill, och jag är dessutom fullkomligt öfvertygad, att Herr von Vegesach, om hans mening varit att utverka en belöning för Herr Ling, skulle med den öppenhet som anslår en Svensk Riddersman, framställt denna motion. Jag slutar med att tillstyrka motionen. Friherre Palmstjerna , Bror Knut, anförde skrifteligan: 2i8 Den 29 December e. m. Att elen medborgerliga eller activa Gymnastiken är oundgängelig för vårt tidehvarf, så i pedagogiskt, som militäriskt afseende, kan icke behöfva bevisas inför denna upplysta samling. Tidsandan påkallar den physiska utvecklingen, det förvekligande lefnadssättet gör den oundgängelig; och af sjelfva den sednare Krigshistorien vore det lätt att bevisa, huru den Europeiska soldatens stela utveckling arbetar mot de märkliga framsteg, som tactiken gjort i senare tider. Djupt kunnige män af Ridderskapet och Adein hafva för icke länge sedan på ett utmärkt sätt discuterat ämnet om vårt lands försvar, och jag vågar tro, att den personliga utvecklingen, som Gymnastiken ensamt kan gifva Soldaten, måste blifva en nödvändighet vid utförandet af deras grundsatser för nationalbeväpningen. I ett så couperadt land, sorn Sverige, är det också desto mera nödvändigt, att vid försvaret i allmänhet räknas på personers enskilta förmåga: och huru skall denna vinnas af troupper, som sakna sjelfständig, kroppslig utveckling? Huru skall en allmänhet, som saknar både vana, uppmuntran och anledning till kroppsöfningar, undvika att vid hvarje folksamling falla i laster och dryckenskap ? — Visserligen derigenom, att, under sakkunnige mäns i Den 29 December e. m. 219 ledning, tillfälle beredes att få Gymnastiken allmängjord; och då man förutsätter en ädel täflan de Gymnasticerande emellan, skola åtminstone de yngre af vår allmänhet mera sätta en ära i den mängd af vighetsoch kraftrörelser de kunna göra, än i den mängd af supar de kunna taga; ty då inser individen sjelf behofvet att bålla sin kropp i helgd.
Vedoch Ljuspenningar 63i. Arrrende-kostnader Byggnads-kostnader 29,500. Upphandling af ArtilleriHästar 6,746. Diverse Utgifter 8,280. Extra förplägning 11,198. Hästtransport-penningar 3,520. Taffelpenningar .. 1,000. Byggnadsmaterialier. 127. Bageri-kostnader ... 1,148. Vedhuggning och transport 1,029. För Lägerplatser 37. Pl anering å Gärdet 60. För byggnader å Drottningberget 3,12g. Intressen 3,cg41 - Särskildt redovisade medel 7,367. Ulbetalningar emot ersättning 1,010. Om Utskotten läckts taga någon kännedom af dessa summor, förmodar jag att Utskotten skulle kommit till ett annat resultat, än till den slutsattsen, att sådane utgifter icke utan orättvisa kunna öfverflyttas på öfrige medborgareklasser i samhället, och att dessa måste anse sig främmande för allt deltagande i sådane, efter mitt begrepp, med Rustningsoch Roteringshesväret samt de dermed, från dess första inrättning, till det mesta ingalunda förenade, utan tvärtom för detsamma alldeles främmande åligganden. Utskotten bade i min tanka gjort väl, om de något närmare undersökt frågan, innan de för Rikets Ständer framträdt med ett förslag, som i sin behandling visar en i yttersta måtto åsidosatt undersökning; samt i resultatet en deraf följande brist å all rättvisa och billighet. Det synes mig för Utskotten hafva varit ganska lätt att finna, huru frågan delar sig i 2.'ne bestämda föremål; nemligen, huruvida Rustoch Rotehållare med skäl böra Dena6 0ctoberf. na. 45 befrias ifrån allt besvär med Vapeuöfningarnes bestridande; och häröfver kunna tankarne möjligtvis få vara delade.
Medelpriserne å skogsvaror hafva under perioden varit: å vanligt sågtimmer, 16 till 14 fot långt och 8 tum i lilländan, 1 R:dr 50 öre till 2 R:dr stycket; byggnadstimmer, 36 till 32 fot långt qch 8 turn i lilländan, 1 R:dr 50 öre till 2 R:dr 50 öre stycket; en tunna kol i Uppvidinge härad 16 öre och i öfrige härader 40 till 50 öre; ett hundratal gärdsel och stör i Uppvidinge härad för gärdsel 1 R:dr och stör 50 öre, samt i öfrige härader för gärdsel 3 till 5 R:dr och stör 1 R:dr 50 öre till 2 R:dr; en tunna tjära 9 till 14 R:dr; en brofamn ved af 100 kubikfots fast mått i Uppvidinge härad 1 R:dr 50 öre och i öfrige härader 4 till 6 R:dr, om den varit af barrskog, och 5 till 8 R:dr om den varit af löfskog. Torftägter förefinnas nästan allestädes inom länet, men såsom surrogat för brännmaterial begagnas torf endast uti de skoglösa socknarne af Sunnerbo härad och kostar der 25 öre tunnan. Stenkol användes obetydligt inom länet. Jägeristaten inom länet utgöres endast af en Jägmästare med 750 R:dr såsom ordinarie lön och 250R:dr såsom tillfällig löneförhöjning, samt af en extra Öfverjägare utan lön. Att det för detta fåtal tjenstemän är omöjligt att vederbörligen öfvervalla skogsvården torde knappt behöfva tilläggas. Kronoparker, häradseller sockneallmänningar äfvensom ekeoch mulbärsplanteringar saknas alldeles inom länet, men till Kronans disposition finnas 13 till statsverket indragne samt 377 till indelning åt militiestaten, ecklesiastikstaten, landtstaten och domare anslagne boställen, hvilkas skogsareal eller afkastning i brist på nödige kartor och handlingar ej kan med någon säkerhet uppgifvas, men som dock torde kunna antagas utgöra omkring 30,000 tunnland.
Maj:t måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition, ej mindre derom, att läkare \id strafffängelser och korrektions-inrättningar må, i likhet med och under enahanda vilkor som civile tjenstemän vid sistnämnda inrättningar, varda tillerkände rättighet till pension å allmänna indragningsstaten, än äfven derom, att nämnde kommendant kunde förklaras berättigad att, efter afskedstagande, på indragningsstaten fortfarande under sin öfriga lifstid uppbära det för berörde befattning i nu gällande stat för fängelset bestämda arfvode. Enär det vore af vigt, att till ifrågavarande läkarebefattningar, hvilka i allmänhet äro med ringare löneinkomster förenade och under nuvarande för - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 15. hållanden medföra trägnare tjenstgöring än tillförene, erhålla fullt lämpliga personer , samt livad den å Malmö arbetsoch fäslningsfängelses stat uppförde kommendant angick, denne genom långvarig och nitisk tjensteutöfning gjort sig förtjent att, när hans ålder och helsotillstånd icke vidare tillåta honom att dermed fortfara, af staten tillgodonjuta bidrag till sitt underhåll, ansåg Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern sig böra i underdånighet tillktyrka, det Kongl. Maj:t måtte i nåder bifalla fångvårdsstyrelsens ofvanberörda hemställan, samt föreslå Rikets Ständer, att de vid strafffängelser och allmänna arbetsinrättningar anställde läkare samt kommendanten, Öfversten Carl Johan Ström må varda tillerkände enahanda pensionsrätt, som, på sätt ofvan omförmäldt är, i enlighet med Rikets Ständers beslut under 1840 och 1841 årens Riksdag, blifvit åtskillige andre tjenstemän vid samma inrättningar tilldelad. Enligt underdånig hemställan af Statsrådets öfrige ledamöter, täcktes Kongl. Maj.t. till Hans Excellens Herr Justitie-Statsministerns berörde underdåniga tillstyrkande lemna bifall; och skulle proposition i ämnet till Rikets Ständer expedieras af den lydelse, sorn bilagan vid detta protokoll utvisar.
DS Presteoell Bonde-Stånden gillat 21 §. af Utskottens förslag, samt, hvad I momentet angar, Ridderskapet oell Adeln samt BorgareStåndet antagit det emot nämnde moment svarande, ehuru lill ordaslällningen derifrån skiljaktiga, stadgande, hvilket innefattas uti 18 §. af Grefve Hamiltons förslag, men deremot, i följd af beslutet om oinskränkt pannerymd , uteslutit stadgandet i senare momentet, angående ansvar för den, som tillverkar bran vins-redskap till större rymd än den högst tillåtna, så få Utskotten härmedelst till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hemställa, alt desse Riks-Slånd må, i likhet med Presteoch Bonde-Stånden, antaga Utskoltens förslag till redaction af 21 §. Utskottens förslag i 22 §. är likaledes godkändt af Presteoch Bonde-Stånden, samt Grefve Hamiltons deremot svarande, endasl lill ordställningen skiljaktiga, förslag i 19 §. af dess reservation, antaget af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet; men då Presteoch BondeStåndens beslut till alla delar öfverensstämmer med 22 §. i 1835 års Författning, så få Utskotten anmäla, att denna §. genom sistbemälde 2:ne Riks-Slånds sammanstämmande beslut är af Rikets Ständer antagen.
Då således någon anmärkning, påkallande vidare utredning, icke förekommit emot omförmälda å sid. 15 i Betänkandet N:o 10 framställda, af Ridderskapet och Adeln helt och hållet samt af Bonde-Ståndet till en del gillade förslag, och BondeStåndets i öfrigt från samma förslag afvikande beslut blifvit fattadt under en nu mera fallen förutsättning, att den föreslagna tolags-regleringen icke skulle af Rikets Ständer godkännas, lår Utskottet, i anledning af Preste-Ståndets återremiss, endast anmäla, att Utskottet vidblifver sitt omförmälda förslag; i hvilket Ut skottet ock inbjuder Bonde-Ståndet att sig förena. Utskottets förslag till inoch utförsels-tarifer hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet återremitterat, icke på grund af anmärkningar emot de föreslagna tull-bestämmelserna, utan med hänsigt till den då ännu oafgjorda frågan, huruvida de fordna särskilda tilläggs—afgiflerna borde i tullsatserna inbegripas; hvilken fråga ansågs först böra slutligen afgöras. I enlighet med denna mening har ock Borgare-Ståndet lemnat förslaget i dessa hänseenden hvilande. Deremot har Bonde-Ståndet, sorn latit bero vid Utskottets hemställan, att pröfningen af tullbestämmelserna, angående artikeln Bränvin och Sprit, borde tills vidare uppskjutas, i öfrigt företagit tull-taxan till afgörande och afslagit Utskottets förslag till tullbestämmelser, så vidt de icke öfverensstämde med gällande taxa, hvilken i allmänhet borde fortfarande gälla, likväl med undantag för följande artiklar: Sill och Koksalt, som borde få tullfritt införas; Redskap och Machinerier eller delar deraf; Socker, rått och raffineradt, alla slag; Ylle-väfnader, andra slag (anmärkta å sid. 45); och Trä-varor, alla slag, hvilka artiklar skulle livar för sig draga införsels-tull, eller åtnjuta frihet från tull—afgifter, på sätt Utskottet föreslagit; hvarför - Bevillnings-Utskottels Utlåtande N:o 23. 5 utan Bråder och Blank åsattes utförsels-tull:
Jag tror att detta beror derpå att de värde talarne sammanblanda begrepp, som med hvarandra icke stå i sammanhang. För min del kan jag icke anse allt förvärf vara af samma natur; eller att all egendom vore lika berättigad till frihet i användandet. Utan att vilja bekänna mig till den statsekonomiska lära, som identifierar arbete och egendom, står det dock klart för mig att denna egendom måste vara af samma natur som ett kapital, med derå genom arbete frambragt ränta; och der har producenten, som, snart sagdt, gjort den till sin egendom, fri dispositionsrätt. Men hvad deremot de producerande krafter angå, som en stat har inom sitt sköte, och hvilka äro afsedde att verka äfven för framtiden, så är det statens pligt att tillse att dessa icke på framtidens bekostnad förbrukas; och det är med hänseende härtill, som staten måste hafva tillsyn öfver skogsafverkningen. I skogen ligger ett kapital, som icke under en generation kominer till mognad. Skulle nu en generation taga mer än hvad på dess lott ankomme, så är det ju gifvet att han tillgrep något som icke är hans, utan kommande slägters, och för att hindra detta, måste staten träda emellan. Det vore Önskeligt att genom en skogslagstiftning kunna göra detta; men då det möter svårigheter, så bör staten lägga en skatt, som förhindrar otillbörlig vinst, och genom denna skatt kunde äfven öfrige producenter, som på ett för staten förmånligare sätt drifva sitt arbete, slippa så stora afgifter. Jag anhåller således om propos. på bifall till Hr Åkermans förslag. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan om afskafTande af utförseltullen å ifrågav:de slag af trädvaror, dels ock att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts m Dan 29 Maj c. m„ hemställan, skulle bibehålla de nu för samma slags trädvaror stadgade tullbestämmelser, med de förändringar, som af Kommers-Coll. och General-tullstyrelsen blifvit föreslagna. Härefter framställde
Ständers Expeditions - Utskotts till justering insände Expedition, i anledning af zme Riks-StändS beslut - 768 Den 17 April. slut. att till Kongl. Martts Eget Hoga godtfinnande Lfwerlamna - att med wiste fördel,äll intill nasta Riksdag, efttr omstandighettrne, höja Stora Sjötulls - afgisterne till och med 50 procent utäfmer den mid denna Riksdag fastställande Sjötulls-Taxa, bestöt Stander, att, ehuru Lenna Expedition war stridande emot StandetS i delta mål fattade tanka, lata all widare följd, af denna skiljaktighet förfalla, och blef altsä den förcflagne 'underdåniga strifwilscn till expedierande godkänd; Hwarom de Respective Med-Standen wördsamt och manligen skulle härigenom underrättas, Et -upis. SDEfter uplasandet af Riksens Högloft. Ständers Lag-Utskotts den 7 i denna manad asgifne betänkande, i anledning af Kongl. Majtts Nadina Proposition, ongäcnde en np och förbättrad Kyrko-Handbok, blef samma Höga Proposition i undcrdänighet biiallcn, med de tillägg Utskottet föreslagit; Och skulle de Respecrive Meds Stäuden wördsamt och wänligen härom underrättas. Et SUjUA. S. D. I anledning af Högloft.
Men sin älsklige beundrare från barndomsdagar hade hon redan alldeles förgätit. Mozart tillbragte sex månader i Paris under missräkningar, förödmjukelser, umbäranden och sorgor, utan att ens ha fått tala med henne. Åtminstone finner man ej hos Mozarts båda förnämsta biografer, Oulibicheff och Jahn, minsta antydning om, att han rönt någon hågkomst från hennes sida. Jahn anmärker blott, att Mozart icke lyckades från Wien skaffa sig introduktionsbref till henne. I Louvres historiska samlingar förevisas en autograf af Marie Antoinette. Man ser stora, illa ritade bokstäfver på ett stort pappersark. Redan det yttre af denna » styl » ger intrycket af föga vana vid pennans öfningar, tankens och intelligensens idrotter. Detta intryck bekräftas ocksåaf den opartiska forskningen. Skingrats hafva bâde strål-glorian, hvarmed det monarkiska nitet, och nattmörkret, hvarmed det republikanska hatet omgifvit henne. I stället för en ny Messalina, hvilken på sjelfva tronen efterträdt en Dubarry bredvid tronen, eller en ny sainte Geneviève, hvarmed himlen benådat martyren Ludvig XVI, finner man en förflugen kokett, ett sjelfkärt sinne, ett ytligt hjerta, ett tomt förstånd, som har en fix idé, den att kunglighetens heliga prerogativ är det rena godtycket, ehuru tidens läror voro helt andra. Till dessa karaktärsdrag, som knappast skulle låtit henne spela någon roll, komma en naivt glädtig inställsamhet, som bedårade dem hon ville vinna, och en lidelsefull hallstarrighet, som ej hyste ringaste betänkande att blottställa eller uppoffra andra. Det var dessa två senare egenskaper, som i förening med hennes ytlighet och förflugenhet gjorde henne så farlig i den ställning hon intog, utan förstånd om den omgifning, dit hon flyttats, utan begrepp om de-faror, af hvilka hon omgafs, utan känsla för det land, hon ville beherska, och tilläggom, utan kärlek för den man, hvars tron hon delade. Det sista kan man dock knappast förebrå henne.
Lag-komitécn fullkomligt fattade hvad med stöld förstås, och likväl var dess “beskrifning på brottet ej nöjaktig; men kan man ej åstadkomma hvad som är rätt, “är bäst att afhålla sig från alla försök, ty eljest inträffade säkerligen den af Herr “Henschen befarade händelse, att en handling, som ej är stöld, likväl såsom så“dant brott anses, — en händelse, som svårligen nu kan tima (? “ “Ej heller kan Utskottet gå in på att orden “gods eller penningar" ut“bytas emot ordet “lösegendom" eller ock utgå. Då endast olofligt tillgrepp “af lösegendom är stöld, vore utbytet visserligen ej någon origtighet; men som “Utskottet ansett den föreslagna författningen ej böra upptaga definition på stöld, “såsom ett till begreppet allmänt kändt brott, har Utskottet ej eller funnit råd“ligt att förändra de ord, hvarmed vår lag hittills betecknat brottet och genom “hvilken beteckning det uppfattats. “Hvar som stjäl gods eller penningar öfver “tio daler" heter det nemligen i 40 Kapitlet Missgernings-Balken; och detta uttryckssätt har Utskottet således bibehållit." Och således misslyckades då mitt försök att i den provisionel författningen erhålla en beskrifning på detta brott. Att likväl en sådan är högst nödig, framlyser teinligen klart, då man af ofvanstående historik ser, att landets ypperste jurister, under längre tid, varit och säkerligen ännu äro, af ganska skiljaktiga meningar i denna för medborgares trygghet vigtiga fråga. Kunna de, som utaf den af Utskottet åberopade "doktrinen" säkerligen hafva största portion, likväl icke reda sig i denna “doktrinära" fråga; så kan man än mindre vänta klarhet och reda hos de mindre begåfvade och mindre juridiskt bildade. Säkerligen hafva ock i detta afseende otaliga misstag skott, så vida man antager, att misstag kunna i sådant afseende ske, då här icke funnits någon bestämd lag, efter hvilken skolat bedömas, hvad som kan kallas misstag eller rätt. Endast “af lagen känner man synden".