Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är icke nu så som det var den tiden, då Almvik var i sitt gamla herrskaps ego." Medan svärfadern och svärdottern så språkades vid, gaf ingen akt på "fanten", hvars ansigtsmuskler rycktes af och an om till skratt eller gråt, var ej så godt att säga. Han sänkte derefter hufvudet i handen, men genom fingrarnes galler framlyste ett par stora ögon, som ständigt riktades mot samma mål, och detta mål var Magda. "Jag skall icke längre låtsa som om jag ej förstode far!" svarade hon med en röst af kufvad harm. "Det är nog sant att han blifvit närgångnare i både ord och blickar, än han tordes i vintras, då Ragnar var hemma. Men frukta ingenting, far: jag är allt densamma som reder mig!" "Och när du säger det, qväfver du ändå tårarne... Den dåliga menniskan!" "Ja, nog är han det alltid ... men, som sagdt, det är icke för någon enfaldig dufva som han lägger ut sina giller: jag har både näbb och klor, om det gäller." "Godt, mitt barn," svarade svärfadern leende, "det är ej för intet du är dotter till en länsman, och en länsman, som tog sin person i akt ändå men du var uppfödd till bättre än du fick." "Jag ... så far talar!" "Du kunde hafva fått till man din fars efterträdare. Han sitter vid gård och grund han, medan du sitter i fattigdom." "Än se'n, är det icke bättre att ha kärleken med fattigdom, än välstånd utan den? Fins det måntro någon hyggligare styrman i verlden än Ragnar? Och så visst blir han kapten, när han får råd att rätt läsa navigation, som han längesedan kunnat vara det, om han icke gift sig, i detsamma han blef styrman. Han har alla dagar varit femton gånger herremanslikare än den tjocke Trystedt, som är en plåga för alla menniskor." "Gudskelof, när du är nöjd, är allt godt; och om vi nu äro lite i knipan, oaktadt all din sträfvan, så blir det bra igen, då Jonsson kommer. Han måtte väl vara försigtig med varorna!"
Statsutskottets Betänkande, IV 4. s i63 — 166, bif. af BondcStåndet, IX s 8i5, af BorgareStåndet, IX s 83o, af Adelil, IX s 851. — Rådets Sammansättning. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s 65—84, 242 — 258. — Secreterarne, om tillökning i Löner för de fyra; Motion, remitt. till StätsUtskottet, II s 1247- Utskottets Utlåtande, IV 2. s 1364 — 1373, återrem. af Adeln, IX s 420> botill dess sednare alternativ, af PresteStåndet, ix s 42l> återrem. af BorgareStåndet, IX s 4a5. Ytterligare Utlåtande, IV 4- s 16'— 21, bif. af PresteStåndet, IX S7i7,afsl. af BondeSlåndet, ix s 733, af BorgareStåndet, IX s 811, af Adeln, IX s 824- StatsVerkets tillstånd, I 1. s 53 — 55. och behof, Proposition om, I 1. s 787 — 804. 283 StatsContoirets underd. Skrifvelse derom, I 1. s 804. Meddelad StatsUtskottet, IX s i5,'i6, 18. StatsVerkets tillstånd och behof under RiksStatcns första Hufvudtitel. StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1262 — 1287, bif. af PresteStåndet, IX s 4o4, af BondeStåndet, TX. s 415, af Adeln, IX s 417» af BorgareStåndet, IX. s 424* Underd. RiksdagsBeslutet, §. 6. —- dito dito andra dito.
Beder mig att få yttra några ordi Friherren har sagt, att han af en aktningsvärd ålderman blifvit försäkrad, att en Yngling af Adlig hörd» som egnar sig åt Näringarne, skulle blifva, såsom han uttryckte sig, bemött med hack af Kamrater och Husbönder, Jag känner likväl två Adliga Ynglingar, som äro engagerade i näringarne; och jag har hört deras husbonde säga, att om alla Adelsmän skicka sig så väl som desse, skulle han aldrig vilja hafva Lärlingar af annat Stånd; hvarföre han också bemöter desse vida bättre, än någon af de öfrige Lärlingarne. — Härjemte torde jag få besvara en del af Herr von. Hartmansdorlfs yttrande. Han har trott, att den upplysning Adelsmän, såsom Representanter, böra äga, ej kan stå tillsammans med den rigtning Ridderskapet och Adeln genom ifrågavarande Stipendier velat gifva Adliga Ynglingar att lägga sig på Näringarne. Tåg tror åter tvertom, att personer, hvilka hade en sådan allmän kännedom och öfversigt af Näringarne, som härmed åsyftas, skulle vava ganska nyttiga i Representationen, och att om en sådan allmän Öfversigt blef mera utspridd, vi omsider kunde slippa höra dessa långa loftal Öfver SkråSystemets förträfflighet, hvarmed vi nu stundom regäleras. — För öfrigt är äfven yttradt, att Adelsmäns barn, som egna sig åt Näringarne, ej skola vara i behof af Stipendier, eme - Den 23 Mars e. m. 321 emedan de af Mästarne underhållas med föda och kläder under läroåren. Jag får i anledning deraf upplysa, att förhållandet ej är sådant, enligt SkråSystemet. Lärlingen är ej berättigad att få af Mästaren annat än mat under lärotiden; får han något annat, såsom kläder m. m., så är detta en serskild godhet. Följaktligen är en sådan lärling af adlig börd serdeles i behof af Stipendii-understöd; ty han är, i följd af bättre bildning och uppfostran, vand att gå snyggare klädd än en tiggare, såsom de vanliga lärlingarne göra.
Redan under den korta tid, som förflöt ifrån det Sedel-massan uppnått sitt maximum och till 1815 års Riksdag, hade erfarenheten hunnit upplysa derom, att en häftig minskning eller indragning af Sedelstocken, utan att något sattes i stället , var till sine följder skadlig. *) Vid nyssnämnde eller 1815 års Riksdag beslöts derföre, att Sedelmassan skulle hallas ungefärligen vid sitt då varande belopp , utan att likväl stadgandet om Bankens ersättning fördess förskott till Staten rubbades. — Denna Plan utfördes i stället på det sätt, att hvad af Bevillningen, i afbetalning till Fanken, inflöt, skulle åter utgå i Lån på Fastigheter och till Odlingsföretag. Det första och, måhända, för tillfället angelägnaste ändamål vanns val sålunda; men säkerligen var anstalten icke den rättaste. Man säger med skäl, att, genom Fanko-Sedcdstockens hastiga förökning åren 1809 och 1810, *) Mellan 1812 och iSi5, indrogos Två Millioner i Sedlar. Stats, och Banko-Utskottens Betänkanden'. 195 Statens Gäld gjordes till Ti i ket s Mynt; men hvad blir val följden af de nya Finance operationerne, om icke den, att, då Statens Gäld afbördas genom Nationens Bevillning , eller den så kallade Arnortissements-Fonden, och denne utgår , såsom iLån till enskilde, så skattar liela Nationen , för att med Län biträda en del; oell om Statens Gäld tillförene Lief förvandlad till Likets Mynt, Enskildes Gäld nu blifvet det. Myntet, som skulle föreställa behållning, fortfar i sjelfva verket, att föreställa skuld; det är endast Gäidenärerne, som ombytas.. — De voro i förra fallet Med borne samfält, de blifva, i man af afbetalningarne på Statens Skuld, enskilde personer. Om ett sådant Lån-System utsträcktes med ränta på ränta , eller Revenuernes årliga användande till ny utlåning, så skulle inom en viss tidrymd, kortare, än vid första påseendet förmodas, Rikets hela Capiial-värde tillhöra Banken.
Likaledes har den 3i Aug. i838, i anledning af en vid ett undervisningsverk i Stockholm anställd Lärares klagan deröfver, alt honom blifvit för fullmagt å Professors rang och titel affordrad en afgift, beräknad efter den högsta Professors-lönen förar 1836 vid Upsala Universitet, den Theologiska undantagen, Föredraganden n'), såsom det synes med ali för liten uppmärksamhet på Kongl. Kungörelsen om stämplade pappers-afgiften den 16 Maj 1835 § 3 mom. 10, tillstyrkt att klaganden måtte tillåtas att erlägga endast det belopp, som påföres Professorer vid Carolinska Institutet, hvarmed det Läroverk, der klaganden var anställd, ansågs närmast kunna jemföras., N:o 46. Den 3o Juni 1835 o), vid föredragning af Riksens Ständers skrifvelse af den 29 December 1884, angående reglering af den till stapelstäderna m) Föredragande Tit. Riben. n) Tit. Munthe. o) Närvarande Tit. G.
Domstolens rätt att göra lagförklaringar, och dermed förenad rätt att provisoriskt stifta lag, såsom både onödig och skadlig. Den är onödig, derföre att någon enskilds ratt icke kan blifva förnärmad om rättigheten lill en sådan lagförklaring försvunne; ty hvar och en, som tror sig vara orätt behandlad af någon lägre domstol, har sin rätt öppen att fä saken pröfvad af Högsta Domstolen, och lagen således i hvarje särskidlt fall förklarad. Jag anser denna rätt skadlig, derföre att, såsom det har blifvit tydligen visadt, man derigenom kan kringgå Konungens rätt att i lagstiftningsfrågor utöfva ett bestämdt veto. Jag vill icke upprepa den utveckling deraf, som här blifvit framställd, utan vill blott vid Frih. Cederströms anmärkn., att dermed vore ingen fara, emedan Konungen och Ständerna komma att bedomina dessa lagförklaringar, erinra att detta är oriktigt. Icke Konungen, utan Ständerna allena äga att göra anmärkmr deröfver. Om de underlåta detta, så blir förklaringen gällande lag, oansedt Konungen dertill icke lemnat sitt bifall. Jag röstar således till bifall för förslaget. Frih. Cederström, Thure Fredr.: Då jag till alla delar instämmer med de Hrr, som yttrat sig för bifall till nu förevar, grundlagsförändring, vill jag icke uppträda med någon vidlyftig framställning härutinnan. Tjenligheten och nyttan af den föreslagna grundlagsförändringen, äro vordne fullkomligen ådagalagda genom Hr von Troils och Frih. Nordenfalks sakrika anföranden; men jag anhåller att få fästa det II. Ståndets uppmärksamhet på ett yttrande af Konung Carl XIV Johan, då frågan om bysättningslagen förekom i Statsrådet. Sedan nemi. Statsrådets ledamö - Den 21 September f. m. 355 ler hade anmält, alt frågan redan vore afgjord genom Högsta Domstolens pluralitet, och att Konungens röster vore ulan all betydenhet, så hemställde Statsrådets ledamöter, att Konungen, på det han icke måtte nödgas med sitt namns underskrift förse ett beslut, som han icke gillade, behagade tillstädja att beslutet finge expedieras under K.
Jag får den äran tillkännagifva, att den i sista Plenum förefallne, visserligen högst vidlyftiga, discussion redan blifvit i RiddarhusCancelliet uppsatt, samt yttranderne äfven, på sätt vanligen sker, till vederbörande Herrar Talares öfverseende, aflemnade; i följd hvaraf och om de respective Talarne behaga antingen i dag, eller åtminstone i morgon förmiddag, till RiddarhusCancelliet återställa sina yttranden, jag för min del icke finner något hinder, att ju återremissen kan i öfvermorgon, eller å nästa Onsdag, till Utskotten afgå. Herr Hjerta, Gustaf: I följd af den anmodan jag genom en RiddarhusCancellist i början af detta Plenum erhöll, har jag redan återlemnat mitt yttrande, och jag tror visserligen, att en hvar Talare är i stånd att göra detsamma innan morgondagen. Jag anser mig i anledning af sjelfva saken böra vördsamt fråga Herr Grefven och LandtmarskaJken, huruvida Herr Grefven och LandtMarskalken icke anser Grundlagens stadgande innebära, att en viss tid skall Den 3o Mars f. m. skall föreläggas Utskotten genom Ståndens pluralitet. Jag tror åtminstone Grundlagens mening. ej vara af den beskaffenhet, att man kan eller bör sätta i fråga någon anhållan hos Utskotten, att arbeta med skyndsamhet. För mig faller det sig klart, att Lagstiftaren i Grundlagen tillåtit Stånden att förelägga Utskotten viss bestämd tid till Betänkandens afgifvande, emedan han förutsåg, att för sammanhanget af våra Slåndsöfverläggningar ofta skulle kunna fordras, att äga skyndsam del af Utskottens tankar i förevarande ämnen; och derföre tror jag, att när 44 §• Riksdagsordningen medgifver Stånden rättighet,i detta afseende, det icke går an, att till Utskotten nyttja uttrycket: med görligaste första. Jag anser det således vara rättast, att utsätta en viss tid; men lemnar derhän, om denna tid hör bestämmas till i4 dagar eller 3 veckor. Friherre Anckar swärd j Carl Henrik:
Hvarje kvinna är också hersklyslen — det är en erfarenhet, som framför, allt de äkta männen i antiken gjorde. V e den, som ej grundligt en gång för alla satt sig i respekt hos sin hustru, och dubbelt ve den arme, som gift sig för penningars skull. I en af Plautus ' pjäser, Asinaria, rör sig hela intrigen kring mannens förtvinade försök att afnarra sin hustru en liten penningsumma, ty det är hon, som har hand om kassan. » Bland odrägliga ting är en kvinna med pengar det värsta », sjunger Juvenalis — och hvem vet, kanske ligger det ändå en viss sanning på botten af denna djärfva sats? Kvinnan är vidare högmodig och praktlysten. Plautus, Ovidius och Juvenalis betyga det enstämmigt, och i den första af dessa skisser hafva vi sökt gifva en svag antydning om den lyx en romersk kvinna förstod att utveckla. Till kvinnornas försvar må endast sägas, att männen ofta gåfvo dem föga efter. Kvinnan är vidare — men hvarför skulle vi fortsätta denna uppräkning af alla de själslyten, hvaraf de antika författarne göra kvinnan till ett kongregat? Och alla de vidrigheter, som den stränge Juvenalis i harm och förtviflan med bred pensel målar, dem nekar min penna att beskrifva. Så hade antiken förlorat en af de dyrbaraste skatter någon tid kan ega: tron på kvinnoidealet. Äfven de ädlaste sågo ej längre i kvinnan renhetens, kyskhetens och godhetens personifikation, föremålet för mannens ljufvaste drömmar, symbolen af hvad rent och ädelt som tankes och kännes här i världen. Nej, kvinnan är för dem alla blott och bart hvad hon var för slafven i en af Plautus ' pjäser, en mala bestia — ett odjur! Och därmed hafva vi hunnit slutpunkten af antikens tankar om kvinnan.
Föredrogs och bifölls Särskilda Utskottets den 21 dennes på bordet lagda Memorial N:o 2, angående öfversättning och tryckning af Norrska bränvins-lagstiftningen med några dithörande handlingar. Från Högv. Preste-Ständet. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: en af Biskop Butsch, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, den 21 dennes i Ståndet väckt motion, om föreskrifts meddelande, att 1830 års Kongl, kungörelse, angående ekonomiska besigtningar å kyrkoherde-boställen, kappellansoch klockare-bohl samt preste-stomhemman, må tillämpas äfven å sådane skollärare-boställen, hvilka det åligger innehafvarne att bygga och underhålla, jemte hvad i anledning deraf nu blifvit yttradt och anfördt. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet en af Professor Selander, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, i Ståndet denna dag afgifven motion om anslag för befordrande Prot.-Utdrag den 25 Januari 1854. 107 till trycket af ett upprättadt register öfver Preste-Ståndets Protokoll vid 1831—1835 årens Riksdag. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde betänkanden: N:o 8, i anledning af väckt motion om anläggande af nya sjömärken i Bottniska viken. Återremitterades: N:o 9, i anledning af väckt fråga om behofvet af närmare stadganden i afseende på de genom Kongl. Förordningen den 20 Februari 1764 påbjudna årliga strömrensningar. Sedan upplysning vunnits, att detta betänkande redan blifvit af de 3:ne öfrige Riks-Stånden bifallet, lät Ståndet bero vid hvad Utskottet deruti yttrat och hemställt. S. D.
Af ett dylikt afbrott i lefnadssätt lida företrädesvis de barn, som hafva sjukliga anlag, eller äro späda, spensliga, för tidigt utvecklade eller klemigt uppfostrade; c) den i åtskilliga skolor beklagligen allmänt nog förekommande sjelfbefläckelselasten; i den skola der denna last bedrifves, der är ock anajmiens rätta hemvist; d) lärares ovisa nit att drifva sina lärjungars läsning för långt — man vill nemi. uppdrifva dem till högsta möjliga antalet betyg, för att derigenom förskaffa skolan anseende. Det är nemi. af högsta vigt att lärjungen icke drifves till läsning utöfver sin fysiska förmåga, och denna är i väsendtlig mån beroende på det olika helsotillstånd han har då han inträder i skolan; e) skoltimmarnes fördelning, såsom nu mångenstädes är fallet, endast på f. m. Denna innovation uti nutidens skolväsende är ganska ingripande på gossens fysiska helsa. Det är ej lika ansträngande att läsa t. ex. fem timmar endast på f. m., eller tre timmar på f. m. och två på e. m.; det förra uttömmer gossens kraft vida djupare och vidare hastigare; med det sednare håller han ut länge, utan att deraf lida. Detta förhållande öfverensstämmer både med vetenskap och erfarenhet. Jag har sjelf genomgått elementar-läroverk, och der läste vi 7 timmar fyra dagar i veckan och fyra timmar två dagar. Men dessa timmar voro fördelade på föroch eftermiddag. Jag fäster mig så mycket mera härvid, som jag icke kan minnas att någon klagan förspordes under hela min skoloch gymnasiitid öfver elevernas helsa — och det oaktadt de stundom måste stiga upp kl. 4 om morgnarne för att medhinna öfverläsandet af sina lexor. H. V. 10 146 Den 10 Juni e. m. Dessa nu nämnda förhållanden böra noga tagas i öfvervägande vid bedömande af orsakerna till den vid åtskilliga skolor anmärkta sjukligheten bland ungdomen.
Oct. 2 A. P. 614. B. i52, 617 Toll, Friherre Guslaf Philip, yttranden. Febr. P. 63<). B. 701. April P. 44g. B. 3g5. Torgpenningar. Se Parmpenningar. Tornerhjelm, Friherrinna, född Liljencrantz, om pension åt. Aug. P. 98, ni, i3a, 427- Tornerhjelm, ÖfversteLieutenant rörande af honom förd klagan öfver förment lidande vid liqviden af dess skuld till Malmö f. d. DiscontVerk. Torpare, om inskränkning i rättigheten för, alt antaga tjenstehjon. Torshälla Stad, rörande räntornes utgörande för några åt den upplåtne Hemman. Sept. P. 34o. Trafvenfelt, Carl, yttranden. Mars P. ioi. B. 47°- P483. Julii P. 3oo. B. 115. Treffenberg, Curry Gabriel, yttranden. April P. 38o. B. 287. Aug. Sept. Oct. Oct. 2 A. P. 134. Dec. 2 A. P. 180. Trelleborg, om Stadspri vilegier för, m. m. Sept. Treskillingsafgiften. Se Veneriska smittan. Trippiske köpegodsen i Hälland, angående. Jan. Maji P46. Trivial-skola, om återupprättande af en i Kungelf. Maji p. 75, 149» 167. Trollhättan, om ersättning för Jordägaresom lidit skada genom uppdämning vid. Mars P. 96. B. 4^2. Julii P. 1237. Aug. Sept. p. 53. Trollhätte CanalVerk, om lånebiträde af Allmänna medel för. Oct. P. 327. Trossoch Munderingspersedlar, att Rotehållare icke måtte åläggas transportera dem från munderingsbodarne till mötesplatserne. Julii P. 1128. TryckfrihetsComiteen, val af Ledamöter dertill.
S. D. Efter föredragning afStats-Utskottets i dag inkomne Memorial af den 21 sistledne September, rörande den till Utffottet remitterade motion om wista försigtighetsmätts widtagande till förekommande deraf, att st. d. Ko nun - F28 Den 29 September. nungen mä närma sig till eller beträda Rikets .gränser; och dä Ridderffapet och Adeln derwid fann ingen erinran äga ruin, beflöts att berörde motion, jemte ett af Herr Silverstolpe ^ 6. ingifwit, samma ämne rörande, Dictamen, ffulle till det af Riksens Ständer nedsatte särskilda Utskott remitteras. Skolandes de öfrige Riks-Ständen genom Protocolls-Utdrag wänligen inbjudas att med Ridderffapet och Adeln häri instämma, vt supra. S. D. Uppdrogs ät det af Riksens Ständer nedsatte särskilda Utskott, att upptaga och crfgifwa sitt utlätande öfwer den af Herr mau, Otto kSe6riK, gjorda motion, det de af Riksens Ständer witz sistledne Riksdag fattade beslut, hwilka till den nästföljande Riksdagen ffulle blifwa gällande, i allt hwad Riksens Ständer nu icke annorlunda stadga, mätte fastställas. Uti hwilket beslut de öfrige Respective RiksStänden ffulle wänligen inbjudas att med Ridderffapet och Adeln instämma.
Visserligen utgöra de sammansatte Utskotten Trettio pérsoner af hvarje Stånd; men jag anser Grund - lagens Den ig Nnverrtier e, m lagens mening rara tydli? oell Kiar, att då Utskott förstärkas ti iI K'amuel, sådant l ör ske af andra personer, än elert), hvilka handlagt de frågor, hvarom omröstning kominer att äga rum. Jag underställer della Ridelerskapefs oeh Ådelus egen pröfning, och afstyrker helt och hållet inrättandet af en så beskaffad nymodig Nämnd, sorn de förenade Utskotten föreslagit. Herr Hjerta, Gustaf: Den siste •värde Talaren har ganska rigiigt anmärkt, att. den föreslagne Nämnden är al en besynnerlig natur, men detta är en följd af remisser till flere Utskott. Grundlagen omtalar uti detta afseende ej mera än ett; hvaremot det~ ta äger sammanträda till öfverläggning med ett eller flera andra, om det tinner sådant nödigt för sin egen .upplysning och ärendernas behandling. Jag anser derföre hvarken remiss till flere Utskott, eiler en så beskaffad Nämnd, som nu blifvit föreslagen, vara rigtig. Då emedlertid praxis varit, alt man förstärkt Utskott elter enahanda princip, t. ex. Statsoeh Banco Utskotten , lärer man nödgas, att på samma sätt förfara vid detta tillfälle; emedan någon annan utväg ej torde finnas. Någon våda dervid kan jag för min del ej inse; och jag hemställer derföre, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt at bifalla förslaget. Kidd, o, Ad., É*rot. 10 B, t. Afd, 40 5*4 Den 19 K o v e m be r e, m, Herr von Hoh en b a u s e n , Michael: Jag instämmer i hvad Herr Hjerta nu anfort.
Man har åter allt skäl förmoda, att, om denna Författning får fortfara, skall den i roten undergräfva städernas näringslif till verklig skada för samhället, utan fördel för uågon enskild medborgare. En underdånig framställning om förklaring öfver den Nådiga Kungörelsen äskades således desto hellre, som den uppenbart står i strid emot Handels-Balken, Allmänna Lagen och Kongl. Förordningen den 22 Dec. i83a om accisens utgörande, utan att ett enda ord i Kungörelsen tiiikännagifver, att Lagen och Accis-Ordningen äro upphäfne. Äfven denna min begäran afslogs. A Herr Hallings motion om förklaring, huruvida Allmänna Lagens Lagsamt Allm. Besv.- och Ocean.- Utsk. Betänkande N.o 33. stadgande, att endast rätte Borgare borde i stad få hålla verkstad ock oppen bod, kunde anses vara upphäft och om ej Manufacturister och Hallrällsmästare borde blifva Borgare, innan de på grund af Comjnerce-Collegii Tillstånds-Resolution egde i stad utöfva näringar, hafva Utskotten gifvit ett svar, så undvikande, att det ingalunda kan för gilldt antagas. Frågan var ej om hvad som efter blifvande Lagar skulle inträffa, utan hvad, som i saken nu enligt gällande Lag vöre det rätta, men härpå har ej något yttrande meddelats förmodligen emedan Utskotten äfven härutinnan råkat i strid med Kongl. Kungörelsen deri 28 sisth Åug., hvilken Utskotten, utan att våga öppet gilla, dock synbarligen ansett för sina afsigter formenlig, och sålunda icke heller velat ådagalägga den ringa öfverensstämmelse, som råder emellan Rikets Civii-Lagar och partiela Civil-oeconomiska Stadgar. De Höglofl.
Då det första må let på listan denna afton, nemi. frågan om godkännande af voter:s-propos:na ronde tullbevillningen, lärer hafva varit det egentliga föremålet för dagens plenum, samt vara eller blifva behandladt denna afton hos de öfriga Stånden, men detta mål blifvit för 2:dra gången bordlagdt hos oss; så hemställer jag, om icke, till vinnande af den likhet i tiden för besluts fattande, som är nödig, på det att dessa omröstningar måtte så fort som möjligt kunna i förstärkt SlatsUtsk. företagas, R. o. Ad. ville besluta, att detta mål sattes främst på listan till nästa föredragning. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Uti den af Hr von Hartmansdorff gjorda framställningen instämmer jag desto hellre, som bevillningens bestämmande, hvartill tullen hörer, är ett of riksdagens hufvudsakligaste göromål. Jag anser derför angeläget, när betänk, inkommit, att det så skyndsamt, som möjligt, blir handlagdi, så att Bevilln.Ulsk. blir satt i tillfälle att uppgöra bevillningen, och jag får derföre förena mig i Hr von Hartmansdorffs anhållan. R. o. Ad. beslöt i anledn. häraf, att Bevilln.Ulskrs utlåt. N:o 48 skulle sättas främst på föredragningslistan till nästa plenum. Ånyo föredrogs Const.Utskts den 12 och i5 dennes på bordet lagda mern. N;o 107, i anledn. af återremiss å Consl.- Utsk:s meni. Hr von Hartmansdorff, A tig.: Då detta mål förra gången föredrogs, yrkade jag att R. o. Ad. mätte af skäl, som jag då anförde, antaga det sednare alternativet. Då anmärkte jag likväl, att en del af de 2:ne sista raderna borde utgå. Denna anmärkn. föranleddes af ett misstag. Jag återkallar den derföre och önskar, alt den mätte ur prot. D c ii 17 Maj. i83 försvinna, samt tillstyrker således, att det andra alternativet måtte oförändradt varda af R. o. Ad. antaget.