Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle lända så väl till reda som enkelhet i de allmänna räkenskaperna, utan all skada för Hofrätternas ledamöter, derest detta på grund af lagens stadgande i ofvannämnde §§ bibehållna sätt för användande af revisions-skillingarne blefve ändradt, så att desamma, hvilka numera i sjelfva verket utgöra en inkomst för staten, komrne att, i likhet med de kronan i öfrigt förbehållna, omedelbarligen till Statsverket utgå emot förbindelse att oafkortadt utbetala de Hofrätlsledamöterne tillförsäkrade löner. I enlighet härmed vill Kongl. Majit, för undanrödjande af de hinder, 7 och 17 §§ i 50 Kapitlet Rättegångs-balken häremot för närvarande lägga, föreslå Rikets Ständer, att samma lagrum måtte erhålla följande förändrade lydelse: § 7- Alt hvad i thessa fall är stadgadt varde i Hofrätten fullgjordt, inom then tid, att parterne skola ställa sig hos Konungen in. Brister någon theri; må saken ej till Konungen komma: utan stånde vid Hofrättens dom och falle the tuhundrade Daler, som i Hofrätten insatte äro, kronan till. Ar alt rätteliga fullgjordt, sände Hofrätten inom then tid, som sagdt är, till Konungen in de skrifter, som ther inlagde äro. Kan thet, som är i saken mundtliga taladt och svaradt af parterna i Hofrätten, med skälen till domslutet, ej vara tillika färdigt; thå skall thet utan dröjsmål försegladt insändas. § 17. Ehvad parterna förlikas eller Konungen gillar Hofrättens dom, tillfälle kronan the tuhundrade Daler, som i Hofrätten nedsatte äro. Ändrar Konungen Hofrättens dom, åge then, som them nedsatt, rätt att få them åter. Kongl. Majit förhlifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott den 6 December 1853. OSCAR. G. A. Sparre. Utdrag af protokollet öfver Juslilice-departementets ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 6 December 1853.
Det hjälper inte att neka. Genom barnets hufvud flögo förvirrade tankar: »Detta är straftet. Jag kan ju inte tala, inte försvara mig. Hon tror att jag narras. Jag kommer att bli dömd, släpad till fängelset, men det är inte för detta. Det är för att jag dödat fågelungen, som Gud straffar mig». Med ett tungt stönande föll hon afsvimmad till golfvet. Några timmar senare kom Majas far. Han var djupt upprörd, där han stod lutad öfver sitt enda barn. — Är det farligt? hviskade fröken Berenius, som dödsblek satt bredvid sängen, på hvilken de lagt Maja, som yrade häftigt i brinnande feber. — Det är hjärnfeber, svarade fadern. Hon yrade om fågelungar, om den stackars lilla fågelungen, som skulle blifvit något så stort och märkvärdigt och som man dödat. Hon hade inte stulit, hon hade inte stulit! Kunde de inte tro henne? Hon brukade aldrig narras. Det måtte de väl åtminstone veta. Hon var bara så svindlande yr i hufvudet, därför att hon stod på den höga, höga pelaren så nära himlen, alldeles ensam. — Är det jag som dödat henne? hviskade lärarinnan. Fadern skakade på hufvudet. — Hon var inte frisk, när hon for hemifrån i morse. Hon förkylde sig troligen i går i skogen. Det var en dimmig, kall afton, och hon frös, när hon kom hem. Tjänstefolket säger, att hon ej var sig lik i morse. Men naturligtvis föll det ingen in att låta henne stanna hemma. Och nu — sinnesrörelsen. Hon är så exalterad. När fadren ej trodde, att hon var skyldig till detta, hvarför skulle då barnet anklaga henne med sina vilda feberfantasier. Men det hjälpte ej, att hon försökte intala sig lugn. Det var ju hennes egna ångestfulla tankar Maja uttalade, när hon klagade: — Jag kunde ju inte hjälpa, att jag inte var lik de andra. Åh, det är så hemskt att veta sig ha krossat den lilla fågelungens hjärta under foten. Hvad hjälper det att ej ha gjort det med vilja. Straffet kommer ändå. En sådan liten stackars ömtålig fågelunge skulle vårdats och värnats natt och dag, tills den växt upp. Om den fått lefva, hade den nog blifvit en vacker fågel, en underbar fågel med glänsande fjädrar.
Det var då ett allmänt bruk, att bonden med eget husfolk och legda arbetare lemnade hemmet för att flera veckor idka fiske i 10 till 20 mil aflägsna vattendrag, hvilket ansågs fullt lika angeläget som någon annan del af hem mansbruket samt till och med föredrogs detta. Hågen och förtroendet för landtbruket samt de höga arbetslönerna hafva emellertid mer och mer förändrat denna sed. De åtgärder, hvilka Iiushållnings-sällskapet under perioden vidtagit till befrämjande af fiskodling, hafva blifvit gynnade af den tillfälliga lyckan, att en man, C. Byström, lika kunnig som nitisk, egnat hela sin tid åt detta ämne. Inflytandet af hans verksamhet faller inom en senare period och skall otvifvelaktig! blifva af stor betydelse, helst sedan Byström, för närvarande understödd med Byzantinskt resestipendium, hunnit i andra länder, der fiskodling gjort stora framsteg, förvärfva vidare insigt och erfarenhet i denna hushållsgrens praktiska utöfning. Bössesmidet har sedan åldriga tider varit en till viss konstfärdighet uppdrifven binäring i en trakt af länet. Så ock tillverkningen af tobakspipor och tobaksdosor, hvilka finna afsättning äfven utom länet och i synnerhet spridas till Stora Kopparbergs län samt vittna om ganska stor arbetsskicklighet. öfriga binäringar äro af föga betydenhet samt snarare i afän tilltagande; och eldigt min tanke är detta ej att anse såsom någon olycka, minst i ett land, der, såsom i Jemtland, hufvudnäringarne, jordbruket och boskapsskötseln, lida brist på arbetskrafter. I regeln tror jag ock att hvarje försök att på konstlad väg uppmuntra näringar i allmänhet och binäringar i synnerhet snarare skadar än gagnar icke minst dem, hvilkas väl man vill befrämja. De föregående åren hade behofvet blifvit fyldt från andra orter. Den tilltagande tillverkningen betecknar mindre någon ökad förbrukning, än att jordbruket lemnat ökade öfverskott, hvarigenom tillförsel från andra orter kunnat in o skränkas. Åtgången af bränvin jemförd med folkmängden företer i Jemtland en förbrukning af omkring IIkanna för person, då jemförelsen för hela riket deremot anger 2- å 3-dubbel förbrukning.
I anledning af hvad Friherre Palmstjerna och Herr af Billbergh yttrat, vill det synas, som hade KammarRätten endast sökt dem af Ewers arfvingar, hvilka ej ägt någon tillgång, men försummat att söka den, som varit i stånd att gälda krafvel, och att detta dröjsmål varit så långvarigt, att io år emedlertid förflutit, hvarigenom fordringen, emot gäldenärens bestridande, nu mera ej är betalningsgild. Om så förhåller sig, lärer det vara vederbörandes fel i Kongl. KammarRätten; hvadan fordringsanspråket hör vändas emot dem af dess tjenstemän, hvilka genom deras försumlighet vållat förlusten. Herr af Billbergh: Jag anser mig höra upplysa, att då KammarRätten lät anställa kraf emot systerdöttrarne efter afledne Ewers och ej emot hans svägerska, kände KammarRätten ej, och var icke eller skyldig att känna, hvem af Sterbhusdelägarne ägde tillgång alt gälda Statens fordran, eller ej; men då systerdöttrarne voro i närmare skyldskap till den aflidne, än svägerskan, följde af vanlig rättsprincip, att de förstnämnde borde sökas i främsta rummet, och först, sedan sig visat, om de saknade tillgång att betala, fjermare slägtinge fordras. Målet kan icke anses för att ännu vara slutligen handlagdt, fastän Kongl. Maj:t afsla - 378 Den 3o la nu ari i. git Sökandernes besvär öfver KammarRättens utslag på dea grund, att besväranderne ej fullgjort föreskrifne prestanda, enär Kongl. Maj:t på deras underdåniga nåd-ansökning täckts fästa det afseende, att Kongl. Maj:t remitterat densamma till Ständernes åtgärd; och det har sålunda ännu varit för tidigt, att söka aflidne Ewers svägerska. Herr af Sillén, Lars Gabriel:
Riksdagarne gjorda underdåniga förslag måtte -såsom ändamålsenligt och ledande till förenkling i rättegångsformei ne, förnyas med det tillägg, alt jemväl de academiska constitutionernes domsrätt må upphöra och öfverflytlas på allmänna domstolarne i de städer, der Universiteten äro belägna. 2:0 Herr Grefve Mörner, Carl Göran, som dels yrkat Bergstings-Rät1-ernes afskalFande, och att de nu dit hörande mål borde vid vederbörliga domstolar i orten upptagas, dels ock, i sammanhang härmed, föreslagit, del Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om en förändrad och mera ändamålsenlig organisation af Bergmästare-tjensterne öch dertill hörande göromål; Eag-Utskottets Betänkande, N.-o Sf). 7 3:o Herr von Wcemstedt, J. som ansett nödigt, att Öfre och Nedre Borg-Rätterne blifva indragne. 4;o Herr von Moltzer, A. J. F., hvilken hemställt, att en reform måtte ske i de academiska domstolarnes sammansättning, samt nya disciplinära stadgar för universiteten utarbetas, dervid relegations-strafJet borde borttagas eller i tillämpningen inskränkas; frun Högvördiga Preste-Ståndet, af 5:o Herr Doctor Thomanderj sorn, under åberopande af de kända grunder, som talade för upphäfvandet af undantags-domstolar, anfört, att, beträffande serskildt den academiska jurisdictionen, meningarne i sednare tider blifvit hos sjelfva de derunder lydande personer i den mon stadgade, att en förändring i denna del nästan af alla önskades, helst man allt mer och mer erfarit dels obehaget af dén tidspillan, handläggningen af ofta obetydliga mål förorsakade män, som hade helt andra sysselsättningar och åligganden, dels ock obilligheten deraf, att just de personer, för hvilka tidens högsta bildning vore mest tillgänglig, skulle lyda under andra rättegångsform er och till någon del under andra lagar, än statens öfriga medlemmar; hvarföre motionären framställt det förslag, som Herr Professor Geijer äfven biträdt, ”ätt den academiska jurisdictionen må upphöra i alla andra mål än dem, som tillhöra den academiska disciplinen;” från Vällbfliga Bor gare-Ståndet, af 6:0 Herr G. H.
(I. A) Sedan ofvannämnde Betänkande blifvit af Borgare-Ståndet i Ivänne punkter till Stats—Utskottet återremitteradt och samtlige Riks-Ståndens i anledning af öfrige delar af Betänkandet vidlagna beslut genom Protokolls-Utdrag Utskottet meddelade, får Utskottet nu afgifva det förnyade utlåtande, hvartill omständigheterna funnits föranleda. l:o. 5 §, innefattande hemställan det Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, att, om Kongl. Majit skulle framdeles finna nödigt att tillfälligtvis anvisa statsmedel till sådana behof, hvilka ej blifvit af Rikets Ständer förutsedda och dertill anslag således ej beviljats, dessa utgifter, derest de ej kunde bestridas med de för dylika behof egentligen afsedda besparingarne å Riks-Statens hufvudtitlar, hädanefter måtte under förskotts-titel anordnas och vid påföljande Riksmöte hos Rikets Ständer anmälas, har af Borgare-Ståndet blifvit återremitterad; men då denna hemställan är af de tre öfriga Riks-Slånden bifallen, anser Utskottet, på grund af 75 § Riksdags-Ordningen, någon åtgärd i anledning af den erhållna återremissen icke vara att vidtaga. 2:o. Uti 38 § hade Utskottet, som förklarat sig framdeles, vid behandlingen af 4:de hufvud-titelns anslag, vilja afgifva utlåtande i anledning af den utaf Rikets Ständers Revisorer väckta fråga om sådant stadgande, hvarigenom afskedade militärer, som innehade pension af arméens pensions-kassa och derjemte erhölle annan tjenst med högre löneförmåner, finge vidkännas ett så stort afdrag å dessa förmåner, som motsvarade pensions-beloppet, hemställt att följaktligen denna fråga för närvarande icke måtte lill någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. 12 Slals-Ulskoltels Ullålande JYi 47.
Föregående Ständer hafva ock, genom sina beslut i afseende å detta ärende och de derför anförda skäl omisskänneligen ådagalagt, att de funnit verkställigheten af den fällda domen icke öfverenstämma med ett billigt afseende å de i detta mål för presidenten af Billbergh förekommande mildrande omständigheter, hvilka numera, sedan han aflidit, måste i ännu högre grad tala till förmån för hans efterlemnade familj. Under sådana förhållanden har Utskottet, som likväl ansett betänkligt att helt och hållet eftergifva statens rätt till ersättning af presidenten af Billberghs qvarlåtenskap, trott sig ega giltig anledning att föreslå, det sterbhuset, emot inbetalning till statsverket utaf ett belopp af 6,666 r:dr 32 sk. banko, som ungefärligen motsvarar en tredjedel af boets behållning enligt bouptekning, derest statens fordran ej tages i beräkning, måtte från all vidare ersättningsskyldighet befrias. Utskottet tillstyrker alltså Rikets Ständer att till svar å Kongl. Maj:ts nådiga proposition meddela, det Rikets Ständer medgifva att, sedan ett belopp af 6,666 r:dr 32 sk. blifvit, i afräkning å ifrågavarande balans af presidenten af Billberghs sterbhusdelegare till statsverket inbetaldt, den bemälde president ådömda ytterligare ersättningsskyldighet må efterskänkas. Stockholm den 25 Februari 1851. I I , StatSrUlskotlels Utlåtande, N:o 69. Reservation af herr Norin: "Då genom Stats-utskottets i förevarande fråga fattade beslut ett preju dikat af högst betänklig art är på väg att tillskapas, anser jag mig skyldig att deremot nedlägga min reservation. Genom vederbörlig domstols beslut har den ansvarsskyldighet, som i detta mål drabbat presidenten af Billbergh, blifvit bestämd, och det tillkommer icke, efter mitt förmenande, hvarken Stats-utskotlet eller Rikets Ständer att inlåta sig i granskning eller bedömande af detsamma.
Stats-Contoret anmäla, till erhållande deraf, på det rörelsen ej må blifva i saknad af dylikt mynt; skolande Banken, utan deltagande i vinst eller förlust å sjelfva präglingen, vid skeende leverancer, odtgöra Stata-Yerket kopparmyntets åsätta värde. Tariff, enligt hvilken sådana fullvigtiga utländska Myntsorter, som efter stycketal blifvit invexlade, kunna, från Banken och Låne-Contoren, efter allmänna Silfvervexlingens början, föryttras. Priset i R;dr Banco 1) En Holsleinsk, Dansk eller Norrsk Specie 2) En Engelsk Krona 3) E11 Tysk Conventions-Specie 4) En Spansk Piaster eller Americansk Dollar 5) Ett Franskt Femfrancs-stycke . , . 6) En Preussisk Thaler 7) En Rysk Rubel (sedan 1807) 8) Ett Liineburger eller Mechlenburger Zweidriltel-stycke R:dr 2 2 2 2 2 I I I sk. 32 36 22 26 >4 37 44 •9 N: :0 2. Tariff, för in vexling af utländskt Silfvermynt, då af någon sort erbjudes minst fem marker victualie-vigt och derutöfver. 1) Holsteinska, Danska och Norrska Species 2) Engelska Kronor 3) Tyska Conventions-Species 4) Spanska Piaster eller Americanska Dollars 5) Franska Fem-Francs-stycken 6) Preussiska Thaler 7) Ryska Rubler (sedan 1807) 8) Liineburger eller Mechlenburger Zwei driltel-stycken ... Bih. till R. St. I Banco-Sedlar, efter victualie-vigt. För i Mark. För 1 Lod. IQ Banco-Utskoltets Memorial N-o 112, N:o 3. Tariff, för invexling af utländskt Silfvermynt till stycketal, att följas, enär af någon sort erbjudes mindre, än fem marker 'victuale-vigt. En Holsternsk, Dansk och Norrsk Specie En Engelsk Krona .
Förordningen den 24 Mars 1813, dcin tillagde domsrätt i fylleri-mål, då dermed är förenad rättigheten att den för sådant brott tilltalade till förhör inför Konungens Befallningshafvande inkalla, hvilket senare ämne äfven utgjort föremål för den af Herr Grefve Gyllenborg väckte Motion, Herr Prostens härom gjorde framställning, hvarmed åtskillige Preste-Ståndets Ledamöter sig förenat, kommer att till Lag-Utskottet öfverlemnas, för att tagas i öfvervägande, i sammanhang med de flere väckte frågor om upphörande af Konungens Befallningshafvandes domsrätt i fylleri-mål, som, i följd af erhållna remisser, af sistnämnde Utskotts handläggning bero;— hvilket LTtskolten få till svar Högvördige Preste-Slåndet vördsamt tillkännagifva. Stockholm den i5 Maji 1839, 38 Zog. samt Allm. Bes v. o. Oec. Utsk. Uti. Ankom till Exped. Utskottet d. 20 Maji 182g. Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 3, angående väckt fråga om bestämmande af rättigheten till upphemtning å stränderne af hafstång.
Då grymhet i behandling af kreatur ej allenast vittnar om ett omenskligt sinne, hvaraf, om det lemnäs otygladt, vådliga utbrott kunna befaras, utan äfven sårar den Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 93. 199 bättre bos menniskan inneboende känslan och är oförenlig med mildare seder, måste sådan grymhet betraktas såsom en brottslig yttring af menniskans frihet och följaktligen upptagas bland straffbara handlingar. Hysande dessa åsigter, hafva Rikets Ständer fästat uppmärksamhet derå, huruledes dagliga erfarenheten vitsordar, att här i landet förefinnes behof af lag i berörda hänseende, helst hvad i allmänna lagen härom för närvarande stadgas och uti 22 Kap. Byggninga-Balken innefattas, rörande ansvar å den, som »sargar annans fi»■>, uppenbarligen endast har till mål att förekomma skada å det annan tillhörer, enär ansvar icke ifrågasattes i det fall att skada ej skett. Denna, såsom Rikets Ständer förutsätta, jemväl af allmänna tänkesättet insedda brist i lagstiftningen, hafva Rikets Ständer alltså funnit böra undanrödjas genom stad gande af straff för sådana fall, då de djur, hvilka i hemmet vårdas och med huseller hemdjur kunna benämnas, varda på ett oförnuftigt och känslan upprörande sätt behandlade. På grund häraf hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt, för sin del, besluta en Författning så lydande: Med ändring af straffbestämmelsen i 22 Kap. 2 § Byggninga-Balken, stadgas, som följer: Visar någon i behandling af egna eller andras kreatur uppenbar grymhet; straffes med böter från och med Fem till och med Etthundra Riksdaler Riksmynt. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer &c. Slockholm den 22 Juli 1857. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Juli 1857.
Att lagen, det oansedt, Bil, lill B. Sl. Prol. 1853—64. 7 Sami. 1 Afd. 10 Baft. i 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 17. förblifyit oförändrad i denna del, vittnar emedlertid huru betänklig förändringen är. Hos den varsamme lagstiftaren skola ock betänkligheter städse möta emot hvarje sådan lagförändring, som skulle minska det särskilda skydd och den omvårdnad, som behofvet i vissa fall föreskrifvit, innan man med full visshet kan antaga, det samma behof icke vidare eger rum. Ätt afgöra, om denna tidpunkt i omförmälte hänseende inträffat eller när den inträffar, hörer emedlertid till svårigheterna. Härvid torde man likväl i första rummet böra taga i betraktande, huruvida qvinnans uppfostran i allmänhet har den rigtning, att henne bör åläggas de pligter, som skulle vara en följd af den ovilkorliga myndigheten. Denna uppfostran går dock icke ut på förvärfvande af de insigter, som äro nödiga för det yttre atfars-lifvet; — hon danas endast för ett husligt lif, för en verksamhet inom familjelifvets trångare, men derföre icke mindre heliga krets; — och då lagstiftaren i enlighet härmed inrättat sina bud, har han icke förbisett, att denna uppfostran blifvit liksom anvisad af naturen, emot hvilken lagstiftaren aldrig, utan våda, kan handla. Kastar man en blick på verkligheten, så finnér man, hurusom ynglingen ständigt sträfvar utåt, vill brottas med det yttre lifvet, och under denna kamp vinner den styrka till karakteren, mognad i förståndet och kraft i handling, som utgöra hans pi’ydnad såsom man; då deremot qvilla nan al en inre instinkt vanligen drager sig tillbaka ifrån detta yttre lil, der hon slötes af så, många för hennes känsla oangenäma intryck, samt sluter sig inom familjen, der lion finnér sin rätta trefnad. Och på så salt har naturen sjelf nedskrifvil den lag, som befriar qvinnan från omsorger, hvilka företrädesvis tillhöra mannen, till hvars skydd hon i så många fall måste fly.
Luleå eif vara af vigt, ej mindre för underlättande af transporterne å elfven, än äfven med hänseende till ortens fortskridande odling och befrämjandet af en lifligare handelsrörelse derstädes, godt att till berörda företag anvisa ett låneunderstöd af 93,000 Riksdaler Riksmynt. Den sålunda tillämnade kominunikationsanstalten har likväl sedermera, med afseende å nödvändigheten af de å elfven transporterade effekternas omlastning för jernvägens begagnande, ansetts icke skola åt allmänna rörelsen bereda de dermed åsyftade fördelar eller motsvara dess behof, och företaget har i följd häraf icke kommit till utförande. Men då förslaget om åvägabringande af en oafbruten kommunikationsled utefter Luleå eif innefatiar en fråga af stor betydelse för denna landsorts framtida utveckling och ekonomiska förkofran, hafva undersökningar, på enskild bekostnad, egt rum angående möjligheten, att medelst anläggning af kanaler med lutande planer åstadkomma en sammanhängande farled förbi Hedens och Ede forssar; hvarefter och sedan detaljerad arbetsplan härför blifvit af Löjtnanten vid Vägoch Vattenbyggnads-korpsen R. Schough upprättad, dervid företaget beräknats till en kostnad af 1.500,000 Riksdaler, hvaraf 221,500 Riksdaler för den erforderliga rörelse-materielen, bestående af bogseringsångbärar och pråmar, intressenterne i företaget uti en sistförlidne Augusti månad genom Kongl. Majits Befallningshafvande i länet insänd ansökning i underdånighet anhållit, »let Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition att en summa, motsvarande den för anläggningen och rörelse-materielcns anskaffande beräknade kostnad af 1,500,000 Riksdaler, måtte anvisas, för att genom Statens försorg användas tili ifrågavarande företags verkställande, eller ock att, om detsamma ansåges icke böra af Staten utföras och för framtiden handhafvas, hela kostnadssumman mätte såsom anslag utan återbetalningsskyldighet öfverlätas åt det bolag, som för ändamålet kunde varda bildadt. 14 Kongl. Maj:ts Nåd.
Emot Ulsk:s förslag, om förhöjning af införselstullen å blad från (5 till 8 sk. och å stjelkar frän 2 till 4 sk. per U yrkades, dels lika tull å blad och stjelkar samt densammas bestämmande till 8 eller 6 sk., dels lullafgiftens utsättande lill 7 sk. för blad och till 3 sk. för stjelkar, dels ock att denna afgift borde blifva 5 sk. för blad och 4 sk. för stjelkar, hvilka yrkanden dock återkallades, sedan flere ledamöter yttrat sig för tullafgiftens bestämmande till 6 sk. för blad och 4 sk. lör stjelkar. Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att nu gällande tullbestämmelser å tobaksblad, marylands och andra slag, skulle blifva oförändrade, men att tullbestämmelserne å tobakssljelkar borde undergå den förändring Utsk. föreslagit. Tobak.- Cigarrer; Karf vad: Carduser eller lös i faslager; 308 Den 18 Januari f. m. Knaster; Malen eller Snus; Spunnen och Negerhead, Slänger och Carotter: Lades till liandlingarne. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum kom me att fortsättas kl. 6 e. m. Trädvaror: Stäfver, Laggoch Botten-, af till och med verktums längd å de förra och 22 verktums längd å de sednare: af Ek; af Bok, Furu eller Gran; derutöfver till och med 42 verktums längd u de förra och 27 verktums längd å de sednare: af Ek; af Bok, Furu eller Gran; derutöfver etc. (0- förändradtf Lades till liandlingarne. Trädvaror: Fed: Al-; Björk-; Bokoch Ek-; Gran-; Tall-; andra slag: Efter en längre stunds discussion, hvarunder bifall till Utsk:s förslag icke påyrkades, men många ledamöter talade för de nu stadgade lullbeslämmelsernes bibehållande och andra deremot för ordade den i Gr.