Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Al. har begärt 3,294 Rdr 50 öre, under förutsättning att Notarien i KrigsllofRin, hvars lön är 1,344 Rdr, skulle öfverflyttas på indragningsstat. Sammanläggas nu dessa belopp, så utgöra de 4,638 Rdr 50 ören, hvilken summa är just den K. AI. äskat. Alen nu har Utsk. tillstyrkt endast hälften af hvad K. M. äskat, hvilket är orättvist., derföre att KrigsHofR:ns indragning icke kan ske förr än nästa Riksdag, och bestämdt blif - Den 7 December. 131 ■vit, huru lagslcipningen skall ordnas samt medel dertill blifvit af R. St:r anvisade. Det är sålunda klart, att HofR:ns personal måste qvarblifva i Statens tjenst intill nästa Riksdag, och vid sådant förhållande måste väl denne personal likasom alla andra Statens tjenstemän vara berättigad till löneförhöjning. I min Betänk, vidfogade reservation har jag tillstyrkt 3.000 Rdr, hvilken summa jag slulat mig till sålunda, att afdelmn hade föreslagit 2,500 Rdr, men af den kalkyl, sorn bakom dessa 2.500 Rdr kan upgöras, kan den slutsatsen dragas, att KrigsHofRätlsRådet och KrigsFiskalen skulle få nedsättning i de löneförhöjningar K. Då nu på dessa personers duglighet och skicklighet domstolens verksamhet i högst väsendtlig mån beror, är det gifvet, att man måste söka få dertill skickliga personer, destohellre som rättegången i denna domstol är exceptionel, och de öfrige ledamöterne hvilka äro militärer och icke på samma gång kunna vara jurister, kunna i sina domsslut vilseledas. Således anser jag af stor vigt, att KrigsHofRättsRådets och KrigsFiskalens löner' icke nedsättas under hvad K. M. föreslagit. 1 min reservation har insmugit sig ett misstag. Den är i Utsk. upsatt efter Utsk:s protokoll och har icke varit af mig skriftligen upsatt. Reservationen lyder nemi. sålunda: »Hr Bildt, D. Gr. yrkade, att en summa af 3,000
Sön, och så man efter man, så länge någon lefver, som ifrån äldste sonen ifrån manslinien härstammar, alltid vara ättens hufvudman, men derefter närmaste ättemän af äldsta qvarlefvande grenen, och hans manniiga efterkommande, på lika sätt efter hvarannan. För de i senare tider, före 48 Den 5 Junii. teman, som sednare, eller icke utan fleres bortgång', kan blifva hufvudman, närmare eller äldre i ätten den sorn förr skulle blifva det. 2:0 Undantag härifrån uppstå inom de Ätter, hvilkas då för tiden varande hufvudmän före den 6 Junii 1SC9 blifvit, jemte större eller mindre del af slägten, och med serskilt stadgad arfsordning tili Friherrlig eller Greflig värdighet upphöjde, hufvudmannarätten förden ätt,som utgörslägtens icke upphöjda del, är blifven tillagd den ättemän, som, af de enligt diplomen i lägre värdighet qvarblifvande, var närmast den eller de, hvilka i den högre inträdde och förblifver inom nämnde parsons gren till dess den utgår; annat undantag utgöre den ättemän, sorn antagandet af den nu gällande RegeringFormen af den 6 Junii 1809 till Greflig eller Friherrlig värdighet upphöjde ätter, kommer hufvudmannarättigheten för, de yngre och icke till högre värdighet upphöjde ättegrenar, att gå i rät neda stigande lineapå svärdssidan från den, hvilken nu hufvudman är; men de öfrige ättemän, af de till högre värdighet upphöjde, att stå såsom expectanter, till dess deras ordning i den högre värdigheten inträffar. Hvad åter vidkommer de ätter, hvilka, efter RegeringsFormens antagande, blifvit med Adelskap eller Greflig, eller Friherrlig värdighet förlänte, så förhålles med dem efter det, som i RegeringsFormens 37 §, finnes stadgadt. 10 §. Efter hufvudvud - Den 5 Junii'. 49 isöm mera a q en särskild ätts värdighet ärf Va kan.
Ingelsta och Järresta Löderup Borreby Hoby Nöbbelöf Cimbritz Gladsax Willands och Gärds samt Albo Rörrum Melby Hvitaby Raflunda Maglehem Åhus Ljungby Gualöf Ivetofta Luggude, Rönnebergs och Onsjö Malinge Farhult Jonstorp Brunby Wäsby Wiken Allerum Helsingborgs Landtförsamling Råhus Qvistofta Glumslöf t Herslöf Öija Tofta St. Ibbs på Hven Torna, Dara och Harjager Saxtorp Vestra Carleby Ilollerup Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 20. Län. Malmöhus. Blekinge Fögderi. Torna, Bara och Ilarjager Oxie, Skytts och Wemmenhög Ljunits och Herresta Bräkne och Listers Socken. Barsebäck Löddeköpinge Borreby Fledje Flellje Lomma Burslöf Fosie Hyllie Bunkeflod Klagstorp Tygelsiö Gessie Eskilstorp Hvellinge Stora Hammar Ring Maglerup Trelleborg Dalköpinge Gislöf Limlinge Lilla Isie Ostra Torp Hemmesdynge Lilla Beddinge Tullstorp Östra Wemmenhög Skifvarp Nöbbelöf Snorresta Backåkra Bjerresjö Stora Herresta Alla socknarne 28 Kongl. Majus Nåd. Proposition, N:o 20. Län. Blekinge Kalmar Östergöthlands Fögderi. Ostra och Medelstad Södra Möre Norra Möre Stranda & Handbörds Tunaläns, Sevedes och Aspelands Norra och Södra Tjust Ölands Norra Ölands Södra | Hammarkinds och Skärkinds Lösings, Björkekinds och Östkinds Socken. Alla socknarne Alla socknarne Dörby Kalmar landsförsamling Kläckeberga Förlösa Åby Ryssby Åhlhem Mönsterås Döderhult Alisterhult Hjorthed Westrum Gladhammar Törnsvalla Gamleby Lofta Loftahammar Ed Eds Kapell Tryserum Alla socknarne Alla socknarne Gryt Börrum St. Anne Kapell Skällvik Mogata Tåby Ås Östra Ny Rönö Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition, N:o 20. Län. Fögderi. Socken.
Om således det här ofvan åberopade, af Kammar-kollegium och Stats-kontoret utfärdade cirkulär af den 22 Maj 1789 vore undanröjdt, funnes vidare icke något hinder för att Stats-kontoret kunde, likasom före detta cirkulärs utfärdande, uppbära statsverkets samtlige ordinarie och extra ordinarie inkomster, och således äfven den allmänna bevillningen. Det är lätt att inse till hvilken ordning, reda och förenkling uti statsförvaltningen samt uppbördsoch redogörelseverket en sådan förändring skulle leda. Riksgäldskontoret blefve frikalladt ifrån allt besvär med kontrollen öfver Läns-styrelser och Kronans embetsman, hvad den allmänna bevillningen angår. Läns-styrelserna skulle då, med hänseende till uppbördsräkenskaper och rapporter, endaet hafva att göra med Stats-kontoret, på sätt äfven äldre författningar föreskrifva. Detta sednare embetsverk blefve också i tillfälle att lättare öfverskåda det hela och att bättre och säkrare än nu uti sin berättelse till Kongl. Maj:t för hvarje riksdag lemna utredning öfver statsverkets tillstånd, utom det att en sådan oegentlighet icke kunde vidare uppstå, att det ena af statens uppbördsverk vore försedt med god kassa, under det att det andra funne sig i förlägenhet, utan att likväl det förra ägde rätt att med ett enda öre bispringa det sednare. Riksgälds-kontoret finge hufvudsakligen egna sina omsorger åt handhafvandet af statens gäld, hvilket bestyr numera blifvit af den vigt och omfattning, att detsamma bör taga Fullmäktiges hela uppmärksamhet i anspråk. Det är sålunda otvifvelaktigt, att en reform, sådan som den här ifrågasatta, är både ändamålsenlig, såsom ledande till ordning, reda och förenkling uti statens penninge-förvaltning, och tillika fullt öfverensstämmande med grundlagens både bokstae och anda. Det återstår nu att undersöka, huruvida i öfrigt emot denna reform böra uppstå några betänkligheter å Rikets Ständers sida. De till Stats-kontoret inflytande inkomster, tillika med de indelningsverket anslagne, i riksstaten beräknade räntor och tionden, bestå för närvarande af: Ordinarie inkomster 8,171,100:
Han kan inte afgöra om hon bara skämtar med honom eller talar allvarligt, han ämnar redan erkänna öppet sitt lilla streck, då det i detsamma faller honom in att det vore synd att så platt afbryta en begynnande mystificering; hans nya lefnadsmod ger honom lust att fortsätta ett så intressant spel, och han säger med spefullt men eftertänksamt allvar för att blanda bort saken: »Ja, man påstår att jag har onda ögon.» »Gör man det?» utropar fransyskan nästan förskräckt och drager sig ofrivilligt undan honom. »Ja – kortspelare och annat vidskepligt folk vilja inte gärna att jag skall se på deras förehafvanden. Jag för alltid otur med mig.» »Är det möjligt?» Fransyskan betraktar honom med en halfblind blick, där han ser tydligt hennes skiftande tankar sträfva att klargöra något. »Och ni sydländingar,» fortsätter Klercken, »ni gå ju gärna med amuletter för att skydda er för onda ögon – inte sant? I samma nu hämtar sig hans vackra granne ur sina vagabonderande tankar, det går som ett ryck igenom henne, hon har funnit igen sina positiva själsförmögenheter, och med ett litet öfverlägset och mångtydigt löje säger hon: »Er ironi är mycket väl placerad. Jag kan inte annat än förkrossas af den. Ni har gjort rätt, som så krasst dragit mig ned i verkligheten igen, jag höll på att glömma, att det är den som regerar världen, eller i alla fall samtiden.» Klercken vill öfvertyga henne om att han alls icke vågar påstå något dylikt, allra minst efter de erfarenheter han gjort under de senaste åren. Han förstår visserligen icke mycket af de nyaste teorierna, han fattar ej mysticismen och symbolismen i den nyaste konsten och litteraturen, men de intressera honom, och han ville gärna bli invigd i dem. Han tror i allmänhet med Shakspeare att det finns mera mellan himmel och jord än filosofien ännu i dag drömt om. Han är skeptiker, ingen realismens och naturalismens svurne anhängare, och han hatar tendenserna till krass materialism och pöbelvälde. Framtidens matsocialism, sådan den måste gestalta sig, om den får makten, är för honom afskyvärd.
Hennes vän, p~ofessor Curman besökte henne ofta; på hans önskan tillkallades en af hnfviidstadens mest eftersökta läkare, Dr. H., men de hade intet att göra utom att döfva .smärtorna - d i r hon tillät det - samt bevittna hennes själfbeherrskning och utomordentliga talamod i lidandet. Redan i medlet af Januari skref hon till en vän på sitt kort, under namnet Hanna Lindberg - " tror sig ej mera duga till ndgot! " Bland styrkeoch trösteord ur skriften, som då och då skickades henne af vännen, förekommo en gång Jesu ord: " Hvad I. hafven gjort en af dessa minsta mina bröder, det hafven I ock gjort mig. " Följande dag, d. l 6 Februari, skref hon åter på siht kort, afvisande de tröstrika orden och tilllaggande: nSkrapa val ut dem, de äro icke för mig! J a g ar 1Angt ifrån icke viirdig dem! Skrif i stallet: Si Guds Lam, som borttager världens syndn De ännu ander sjukdomen fortgaelide slitningcbrne i hennes sjiil mellan jublande förtröstan och våldsam förtviflan domnade slutligen bort och ghfvo vika för en stilla förbidan. Först de sista tv&amp; dygnen kunde hon dock förmas att intaga slingen. " et har varit äkta Manilla hampa i den lilla människann, sade doktor H. om sin patient, med den förstulna rörelse, under de karfva orden, som ar honom. egen. Slutligen kunde han lofva, att ' befrielsen var i annalkande. Den sjukas iu-, nerliga bön, att hon mhtte slippa dö under kviifning, uppffi des. Hon lhg i stilla vantan ännu ett dygn. Slutligen kl. 7 p&amp; morgonen den 22 februari insomnade hon lugnt, utan miirkbar dödskamp. * Aktad af alla, saknad af många, älskad och sörjd af de få, som förstått henne och fått hennes förtroende, har Hanna. Lindberg på många områden lemnat ett. stort tomrum. Hon hade de fel som tillhörde hennes förtjanster. Men livarhelst hon verkat har hon lemnat vackra och efterföljansviirda spår.
— N:o 29. i fråga om afsöndring af jord från f. d. Löjtnantsbostället vid Westgötha-Dahls Regemente, Stommen N:o 1, till utvidgande af Jerns Församlings Kyrkogård inom Elfsborgs Län. II. R. 215. IV. B. 504. V. A. 98. — N:o 30. angående uplåtande mot vederlag, åt Götheborgs stad af Kronan tillhörig, derinvid belägen mark. II. R. 215. V. B. 315, 479. A. 513. VI. E. 194. U. 268, 541. VII. A. 4. ( 93 ) Propositioner och Skrifvelser, Konungens Nådiga. — N:o 31. angående låne-understöd för utvidgning och reparation af domkyrkan i Wexiö. III. 149. R. 186. VII. B. 465. VIII. 75. A. 136. — N:o 32. angående låne-understöd för återupbyggande af Lidköpings nedbrända kyrka. III. 149. R. 187. VII. B. 465. VIII. 75. A. 136. U. 517. A. 556. IX. E. 110. A. lil. — N:o 33. angående uplåtande till Domkyrkan i Kalmar af arrende-inkomslerne utaf jordlägenheter, tillhörande Kalmar f. d. fästning. III. 149. R. 186. VIII. B. 358. A. 374. IX. E. 271. N:o 34. angående uplåtelse af Kronan tillhörig jord till hamnanläggning vid Wadstena. III. 149. R. 185. VI. B. 268, 541. VII. A. 4. E. 77. •— N:o 35. angående låne-understöd för upförande af Lazarettsoch Kurhus-byggnad i Warberg. III. 149. R. 187.
Jag liar blott velat anmärka ofvanberörde motsägelse i Gr. af Ugglas anförande, ulan alt f. n. vilja inlåta mig i någon undersökning huruvida de skäl, Hr Gr:n till stöd för sina åsigter i frågan andragit, äro riktiga eller icke. Jag anser nemligen att det vore för frågans framtida öde tjenligast, att man undveke att göra anmärkmr emot den K. propos:n vid densammas remiss lill vederbörligt Utsk. Jag är visserligen långt ifrån att vara fullkomligt nöjd med den propos. i ämnet K. Mit behagat aflåta, men jag får också lika öppet bekänna, alt jag fruktar det förhållanderna börja att så gestalta sig, alt man möjligen torde komma att känna sig ganska glad, om man vid denna Riksdag i frågan hinner så långt, som den K. propos:n 16G Den 10 I> e c e in b e r. åsyftat. Jag vet mer än väl, ali mänga af dem sorn i della ämne dela lika öfvertygelse med mig, skola komma alt bedöma detta milt yilrande mindre mildt, men anledn:n lill afgifvandet deraf ligger belt och hållet — såsom jag redan i början af mitt anförande omnämnt — deruti, att jag ser denna, såsom de flesta andra frågor, ur en helt och hållet praktisk synpunkt; och, vid betraktande af opinionens närvarande ställning, torde alla sanna vänner af frågans hringande till ett åtminstone relatift lyckligt resultat, möjligen anse sig hafva vunnit ganska mycket, om den K. proposm slutligen blir i aila delar af K. St:r bifallen. Gr. af Ugglas: I afseende å hvad Hr Hjärne anfört derom, alt man i allmänhet borde undvika att vid väckta förslags remitterande lill Utsk:s behandling beledsaga samma förslag med yttranden, samt att delta i synnerhet borde iakttagas vid remissen af nu förevande K. propos., mäste jag tillkännagifva, att jag är af fullkomligt olika åsigt med nämnde värde ledamot.
Med afslag å detta yttrande, antog Ståndet det i Herr Isbergs reservation i ämnet framställda förslag. Utskottets två sednare yttranden, sid. 20. Godkändes. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande, af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet afgilna: Betänkande JVs 4, i anledning af väckt motion om förändrad lagstiftning i fråga om forntida minnesmärkens fredande. Återremitterades, med anmodan till Utskottet att laga första punkten af ifrågavarande motion under förnyadt öfvervägande; skolande diskussionen i ämnet delgifvas Utskottet. Utlåtande JVs 5, i fråga om anläggande af en undervattens-telegrafledning emellan Skåne och Preussiska kusten. Bifölls; och Betänkande JVs 6, i anledning af väckt motion om särskild ersättning åt postbonde, då han nödgas på sin skjutsstation afbida postens expedierande. Lades, med ogillande, till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets Utlåtande, .A3 23, öfver motioner om förhöjd försträckning från Riksbanken till Örebro läns filialbank samt filialbankerna i Carlshamn, Wisby och Borås, blef samma Utlåtande bifallet. S. D. Ned annämnde af Lag-Utskottet afgifna Memorial och Betänkanden föredrogos nu ånyo, nemligen: Memorial JVs 19, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JVs 8, rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af en författning, angående giftermål mellan kristen och mosaisk trosbekännare. Lades lill handlingarne. Betänkande JVs 20, i anledning af väckt motion om ett inbördes testamente afseende tillägg till 16 Kapitlet 3 § Ärfda-Balkcn. Bifölls. Betänkande JVs 21, i anledning af väckt motion om ett tillägg till lagstiftningen, angående äktenskapsskilnad. Återremitterades, under förklarande att
Wattenverk, om utdömande af, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling, Lag-och EkonorniUtskottens betänkande, återrem. af Presteståndet, s. 452. af Adeln, s, 486, af Borgareståndet, s. 492, Ytterligare Utlåtande, afslagne af Presteståndet, s« 984. bif. af Adeln, s. 1009. af Bondeståndet, med föreslagne ändringar, s. 1020. Memorial med förslag till sammanjemkande af Ståndens olika beslut, i anledning hvaraf Presteståndet sig med Adeln förenat, lil. s. 52- bif. af Borgareståndet, III. s. 105. Adeln, jernnkat sig efter Presteoch Borgareståndens mening, III. s. 116. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Ilanko-Ut skottets Memorial N:o 44. 35 dergått någon sådan akademisk examen, som berättigar till inträde i Konungens Kansli eller Rikets Rättegångseller Räkenskapsverk. Flertalet af dem, som egna sin tjenstemannaverksamhet åt Banken, har före sitt inträde på denna bana icke dokumenterat någon högre allmänt humanistisk bildning, än den, som fordras för tillträde till universitetet, eller andra tillämpningsstudier, än de för kameralexamens anläggande erforderliga; men dessa innefatta en högst ringa grundläggning för duglighet såsom banktjensteman, hvaremot den ovilkorliga fordran af nämnda examina utesluter alla dem, hvilka vid praktiska undervisningsanstalter kunna hafva förvärfva! både allmän bildning och bankgöromålen närmare berörande specialinsigter. Utskottet håller före, att örn företeendet af bevis öfver aflagda universitets-examina för antaglighet till tjensteman i Banken borttages såsom ett nödvändigt vilkor, hvaraf dock ingalunda följer att personer med underhaltiga kunskaper och bildning skola komma att i Bankens tjenst anställas, något menligt inflytande på tjenstemannapersonalen deraf alldeles icke skall visa sig, och anser annat intyg, än om sådana kunskaper, som för dimission till universitetet fordras, icke behöfva föreskrifvas.
Upplästes ej mindre Expeditions-Utskottets memorial N:o 12, i anledning af en yrkad förändring i Utskottets förslag till underdånig Skrifvelse N:o 65, innefattande svar å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om fortfarande, tills vidare, af anslaget för Rikets Allmänna Ärenders Beredning, än äfven ett nytt förslag, under N:o 100, till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i berörde ämne. Med vidblifvande af sitt godkännande utaf Expeditions-Utskottets Skrifvelse-förslag N:o 65, afslog Ståndet den af Utskottet i memorialet N:o 12 tillstyrkta jemkning. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 317, i anledning af åtskilliga, ännu icke återställda, förbindelser, rörande Svenska statens fordna utländska skuld, blef samma Utlåtande af Ståndet bifalle t. 656 Prof• Utdr. d. 3o Sept. 1840. S. D. Föredrogos ånyo följande Lag-Utskottets Betiinkanden och memorial : N:o 118, i anledning af väckt motion, angående en närmare förklaring öfver lagens stadganden, i fråga om skyldighet att serskildt lagfara med hvarje öfverlåtelse af inköpt fast egendom. Afslogs. N:o 119, 1 anledning af väckt fråga om förändring af stadgandet, angående fördelning af böter för försummad lagfart. Bifölls. och N:o 120, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skil jagtiga beslut, vid förehafvande af Utskottets, genom Betänkandet N:o 26, och Utlåtandet N:o 70, framställda förslag, rörande den uppenbara kyrkopliktens afskalfande.
Idéen med pri Banker åsyftar detta ändamål och. är en skildt association, isolerad från Banken, olika de i färskt minne varande nu upph Filial-Disconterne. I privat-Banken ansv det större eller mindre antal associerade söner, en för alla och alla för en, med sin ekildta förmögenhet och genom, en i vä: Banken insatt betydlig summa, hvars utås Bering ej kan öfverskndas, då, jag förutsi såsom nödvändighet för dessa privatBankers, lidité, att intet creditiv på Banken får rum, hvarken på hypotheker eller revpr utan blott den nämnde afskrifningsräknhv till så stort belopp, som i växelBanken associationens räkning blifvit eller blifver satt. Skillnaden emellan dessa privatBan och förra FilialDisconterne är i sitt förhål de till Banken, genast påtaglig; de sedt ägde ett ntöfver sina fonder i Banken vida Den 28 Fcbruafrii. sträckt creditjf och dessutom till sin inre administration berodde på några tillsatte Directeurers godtyckliga behandling, hvilka väl hade en sä kallad ansvarsskyldighet, mea hvars egénteliga existance ej berodde på Discontens credit. I privatBanken deremot ligger imressenternes hela timliga välfärd bevarad, eller risquerad, i fall missbrukande af enskildtas förtroende ägde rum. Filial
En tull på den utländska varan, motsvarande skillnaden i dessa delar af productionskostnaden, är således, hvad den inhemske näringsidkaren kan begära, men också allt, hvad lian rimligen må fordra till sin säkerhet och uppmuntran, då han ändock dessutom ager en bestämd förmån framför utländningen uti andra tillkommande afgifter pä importhandeln, bestående lili tolag, convoj, frakt, assuranee, skeppningskostnad , coinmissionsarfvode och räntor A köpeskillingen för den utifrån införda varan, hvilka tillsammans sällan kunna räknas till mindre än 10 proc. De förutnämnda prisskillnaderna å rudimaterie!', ränta och arbetslöner Ater kunna, med ytterst få undantag, icke heller räknas högre, än till 10 proc. af den tillverkade varans värde; men jag vill likväl, för att icke i något afseende lemna rum för anmärka., antaga dem öfverhufvud till i5 ä 20 proc. Hvar och en, som känner förhållandet med fabrikerna i främmande länder, vet med säkerhet, att detta almera, än hela den vinst, som den utländske fabrikanten räknar på det capital, han nedlagt i rörelsen, åtminstone i sådana grenar, som äro föremål för en allmännare och mera utvecklad industri; och jag frågar då billigt, när de öfriga afgifterna läggas dertill, om den inhemske fabrikanten med något sken af rättvisa kan begära ett större skydd än detta, som utgör |:del af varans värde, utan att consumenten, som äfven måtte äga någon rättighet till hägn af samhället att åberopa, har skäl att derigenom anse sig förnärmad, samt om icke allt, som sträcker sig derutöfver, endast bidrager att qvarhålla våra näringar i ett tillstånd, sora omöjligen kan stå tillsammans med en sann industriel förkofran?
Debet. år 1846. är 1847. Uppbörd: Pensioner och gratialmedel från andra Verk . 277: — • 185: 16. Utgifter: X Balans till på/oljande året: Revisorerne hafva härvid icke funnit något vara att erinra. Säkerhetshandlingarne för de från fonden utgifna lån befunnos, vid anställd inventering, i god ordning. Allmaima Garnisoiis-sjuklin set. De i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade räkenskaperna för båda åren upptaga: år 1846. år 1847. Debet. 9. — 94 — Uppbörd: Stals-anslag 42,640: Portionsoch sjukvårds-ersättningar af Garnisonens befäl samt fremmande Corpser . 5,630: 8. Utgifter: Afskrifning Balans till påföljande året: Direktionens underdåniga anmälan, att under loppet af år 1846 å Allmänna Garnisons-sjukhuset vårdade Under-löjtnanten P. Grilstad och förre Soldaten G. Besk saknade all tillgång till betalande af dem påförda sjukvårds-kostnader, tillhopa utgörande 49 Rdr 8 sk., har Kongl. Majit, under den 25 Maj 1847, funnit godt i nåder förordna, att denna summa linge i sistnämnde års räkenskaper afskrifvas; hvilket Revisorerna härmedelst få anmäla. § 2. Granskningen af dessa räkenskaper har varit försvårad genom ofullständig hänvis - mng till verifikations-handlingarne det matte för framtiden iakttagas: och få, med anledning häraf, Revisorerne hemställa, — 95 — l:o att alla till hufvud-redogörelsen hörande verifikationer folieras i oafbruten nummerföljd; och ±o att vid hvarje å de generella sammandragen öfver uppbörd och utgifter förekommande titel uppdrages en särskild kolumn, deri insattes för hvarje post hänvisningsnummer till dithörande, nu endast med littera försedda, specifika sammandraget. § 3. Vid räkenskapen för år 1847 saknas relation om förhållandet med Garnisonssjukhusets fordringar vid samma års slut. Kongl. Förvaltningen af Sjöarenderna. (Ordinarie anslaget).