Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. om anvisande, såsom boställe åt Länsmannen i södra distriktet af Faurås härad f Hallands Län, af det till Kronan indragna f. d. Förste Landtmätarebostället, ~/3 mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande Länsmansbostället 3/8 mantal N. o I Thorsjö Henrik i Gunnarps socken; N:o 67, i anledn. af väckt motion ang:de sättet för bestämmande af medelmarkegångspriset å räntebräder i Jönköpings Län;. N:o 68, i anledn. af väckt motion ang:de befrielse från onera för ett af Skellefteå stad inköpt hemman; N:o 69, i anledn. af väckte motioner, ang:de ersättning till åtskillige personer inom Hållnäs församling för oriktigt erlagd strömmingstionde till pastor i nämnde församling; 1 Dea 7 Mar s. Nio 71, i anledn. af väckt motion angrde befrielse för egare af skattefrålsehemman från utgifvande af forsellön å räntespanmål; och N:o 72, i anledn. af vackt motion angide eftergift af arrende för Vj mantal N:o 2 Hårstorp i Dörby socken af Kalmar Län. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtskits den 3 dennes bordlagde Memorial N:o 73, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåtandet N:0 39, angille öfverlåtelse till Allmänna Barnhusinrättningen i Stockholm af en utaf Stockholms stads och läns Kurhus begagnad tomt. Föredrogs StatsUtskits den 3 dennes bordlagde Utlåt. Nio 7 4, • dels i anledn. af K. Mits nåd. Propos. angide Leckö Kungsgårds användande till ekplantering, dels angide väckta motioner om utarrenderande af vissa delar af nämnde Kungsgård, samt om anslående af en derunder lydande hemmansdel till boställe åt folkskoleläraren i Otterstads församling.
R:dr, och att, då prisen å materialier sedermera öfverstigit hvad i kostnads-förslagen varit beräknadt, de för Casern-husens fullbordande afsedde 46,000 R:dr befunnits alldeles otillräcklige, och att dertill åtgått ej allenast den för uthus-byggnad afsedde del af tillgångarne, utan äfven, på sätt ofvan är nämndt, ytterligare 2,100 R:dr af serskilde medel. Stockholm den 28 Augusti I834. Reservation: af Friherre Silfverskiöld, C.: 5,Det har icke varit Utskottet obekant, att en Comité under H. K. H. Kron Prinsens Ordförandeskap för närvarande är sysselsatt att, på Kongl. Majrts Nådiga befallning, uppgöra förslag till en ändamålsenligare reglering af allt hvad som har gemenskap med Gevärstillverkningen; ej heller att Kongl. Maj:t i Nåder bifallit, att Norrtelje Factori för innevarande år endast behöfde lemna 1,000 Gevär med StaisUtskottetsUtlåtande N:o zjz. 17 de flere åtgärder, som blifvit vidtagne i afseende på Gevärs-tillverkningen, och hvilka synas ådagalägga, att Kongl. Maj:t är i Nåder betänkt på att låta införa nödige förbättringar uti denna vigtiga del af försvars-verket.
Volerings-propostionen godkändes. S. I). Vid förnyad föredragning godkändes Lag-Utskottets nedannämnda Utlåtande : N:o 59, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 36, i fråga om upphäfvande eller revision af Kongl. Förordningen i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, den 20 November 1845; samt Betänkanden: N:o 60, i anledning at väckta motioner om skärpning i straffet för sabbatsbrott och N:o 61, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af en författning, angående verkställighet i Sverige af domar och utslag, meddelade af Domstol i Konungariket Danmark. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 193, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid behandlingen af Utskottets Betänkande N:o 161, i fråga om det af Kommilterade uppgjorda förslag till förordning om Kommunal-styrelse på landet. Utskottets första yttrande å pag. 1 äfvensom yttrandet å pag. 5 angående § 58 lades till handlingarne; hvaremot Ståndet med jemkning af sitt, angående Betänkandet N:o 161, förut fattade beslut godkände Memorialet i dess öfriga delar. Bih. till R. St. S. D. Vid förnyad föredragning al Stals-Utskollets Memoria! med lörslag angående aflöningen för Riksgälds-kontorets Em hetsoch tjensternanna Personal samt Vaktheljening, godkände Ståndet hvad Utskottet tillstyrkt uti 1 och 3 punkterna. Utskottets tillstyrkande uti 2 punkten biel älven bifallet, med vilkor likväl, att den der omnämnda Kanslfet-ljensten icke skulle på ordinarie Stat uppföras. Utskottets yttrande i slutet af Memorialet lades till han,däng arne. Samma Utskotts Memorial.
en Palestrinas stränga ritualmässighet och en Härmed bortfaller också den hos många rådande Beethovens helt igenom subjektiva uppfattning. farhågan, att all befattning med den svenska Af verkets nummer är det stora flertalet » munken » under tiden för processens fortgång är riskabel. Tvärtom vore det glädjande, om allkörer, oftast femstämmiga, med delade sopraner. mänheten ville lämna sitt understöd åt detta nya Solosakerna utgöras af arier och duetter; recitainhemska företag, som lämnar bröd åt landets egna tiv, hvilkas användning den katolska kyrkostilen arbetare, i synnerhet som likören är verkligt fin icke medgifver, förekomma ej. Dessa arier och duetter tillhöra den af Bach upptagna breda itaoch smaklig. lienska stilen, än melodiskt uttrycksfulla, än rikt smyckade med koloratur. I körerna har mästaren med användning af hela sin kontrapunktiska konst behandlat själfuppfunna, geniala motiv, därvid äfven inflätande en och annan af den äldre Teater och musik. kristna kyrkans intonationer. K. Dramatiska teatern bjöd åter i måndags på Det utförande, som det väldiga verket nu erett nytt program — ett » klassiskt » lustpelsprohöll, utgör en heder för det konstnärligt lifaktiga gram med Moliere och Blanche. Det blef en musiksällskapet samt för inöfvaren och ledaren underhållande afton och den talrika pnbliken, af det hela, professor F. Neruda. Men därvid bland hvilken märktes konungen och hertigarne understöddes de ock utaf artister af sådan rang af Västmanland och Nerike, gaf frikostigt sitt som fru Mathilda Linden, fröken Esther Sidner och bifall till känna. Visserligen må ej påstås, att herr Salomon Smith, hvilkas förtjänster som orahr Hamrin var en så alldeles lyckad representorietolkare i solopartierna kommo till bästa rätt. tant för den älskogskranke narren Arnolphe i Körerna gingo med god samsjungning, och äfven » Fruntimmersskolan »: han saknar den esprit och den betydelsefulla instrumentala insatsen från k. finhet, som den Moliérska komedien kräfver hofkapellets sida förtjänar allt loford.
Stängsel-Förordningen, om upphäfvande af och ändring i nu gällande 1 anledning af olika beslut Svafvelbruks-lionde, se Stats-Verkets Inkomster pag. 7. Svar, Kongl. Maj:ts angående Riksdagens förlängning en månad » » i anledning af grundlagsän dringar, antagna af Ständerna » » lagförändringar, föreslagna af Ständerna Svinkreatur, om ansvar för utsläppandet af oringade, se Bvggninga-Balken. Successions-Ordningen, om ändrad lydelse af §§ 2 och 9 i Kongl. Proposit. eller Skrifvelser. j Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig j ?. Skrifvelse. j ^ | Riksdags-Beslut. j ** 1 Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. Borgareståndet. BondeStåndet. 4 Okt. 4 Okt. 61 — s. Summa Appellabilis, om bestämmande, för fullföljd i Hof-Rätt af talan mot Under-Rätts beslut i tvistemål, af viss Svar på återremiss Sundberg, J., om ersättning till, för å Banko-Auktion inropad pant Sundhets-Collegium, anslag till, se Stats-Reglering, Åttonde Hufvud-Titeln. Sundhcts-Kommission, om tillförordnande af, m. m » Värden, om utgifvande, i sammandrag, af stadgandena om . Sägquarnar, om förändrad beskatt nings-grund för Svar pä återremiss Södermanlands Regimente, om lönförbättring för Soldaterna vid Svar på återremiss Södertelge, om ersättning, för in draget ständigt vederlag, åt Kyrkoherden i. Sölvitsborg, om stapelrätt åt staden » örn anstånd med återbetalningen af hamnbyggnads-Iånet' till Svar på återremiss T. Tabell-kommissionen, anslag till, se Stats-Reglering, Sjette HufvudTiteln. Tackjerns-blåsning, om upphörande af den inom Bergslagerna tvungna » tillverkningen och Stångjernssmidet, förändrad beskattning å Svar på återremiss Voterings-proposition Voterings-resultat , Kongl.
Väl var Snoilsky då som nu allt för mycket i bästa mening förnäm, för att vilja binda sin sångmö till att göra något samladt skolarbete i ett visst manér, som vi då kanske skulle önskat oss det. Men han var också på samma gång käck och fri, och han var kos-mopolit, hvilket gema må läggas honom till last af det slags kungliga svenska patriotism, som i grunden icke är något annat än en afart af den ramaste egenkärlek, men hvilket vi då som nu så godt kunde vara med om. Att det är dessa båda element, det rent personliga och det allmänt-menskliga, eller kanske rättare det allmänt-europeiska, som i alla tider skola gifva Snoilskys dikter deras förnämsta värde, det kan också tagas för alldeles gifvet. Derför kunde det heller icke undgå att väcka förvåning, och något annat äfven, när man vid hans senaste diktsamlings framträdande fick se åtskilliga förnumstiga kritici arbeta af alla krafter för att göra honom till en företrädesvis s. k. fosterländsk skald. Det tyckes eljest, som om det skulle vara lätt nog att inse, att i de “ svenska bilder “, som öppnadenna diktsamling, det pittoreska i motivet för skalden gält fullt ut lika mycket som någonsin det patriotiska. För min del skulle jag också gerna gifva alla de versificerade anekdoterna om Banérs likfärd och Stenbocks kurir, och hvad de nu allt gälla, endast för att få behålla en enda sådan liten bit som t. ex. “ Afskedet från Provence “, hvilken, ehuru den icke alls är hämtad ur Ekelunds historia, dock vida mera talar den sanna fosterlandskänslans språk än alla de nyss nämda styckena tillsammans. Lika obegripligt förefaller det också, när, såsom man vid ett par tillfällen sett en och annan obändig kritiker göra, det börjar klagas öf-öfver att Snoilsky här skulle hafva blifvit sin ungdoms fri-hetsideal otrogen. Han kan väl inte hålla på med att besjunga endast Rouget de Lisle hela sitt lif igenom heller, och inte är republikens blotta namn väl det allena saliggörande?
Och det märkvärdigaste är dock att man ej blyges att inleda denna väf af, icke sofismer, ty det skulle förutsätta en viss grad af tankeskärpa — utan af tanklöshet, hätskhet ochomening med att orda om den kristliga fördragsamheten. Vi skola endast besvära läsaren med ännu ett par mycket små profbitar på hvad denna, genom en egendomlig slump med ofvan anförda dopnamn “ kristnade * talare, kan yttra. Se här: “ Vi hafva här hört exempel på de läror som positivismen bjuder oss att antaga, och man har påstått att den som icke ville gilla dem ej vore frisinnad. Nej, bäste herr Jöns Rundbäck, det har ingen menni-ska påstått, hvad man påstår är endast, att den som tvingar positivister att kalla sig kristne ej är frisinnad. Då hr R. vidare om positivismen yttrar: “ Icke heller vill man veta af något samvete, och om dess röst ändå för-nummes så skall man akta och anse dess sargande såsom då en hund biter och sliter i en sten, * så är detta så fullständigt fritt från hvarje spår af sanning, att den välvilligaste tydning man för hr R: s egen skull kan ge saken är att tolka den som uttrycket af den mest absoluta okunnighet om den sak hvarom det talas. Då hr R. till sist omtalar att Mill i sin afhandling om friheten sagt positivismens läror vara de mest ofördragsamma han lärt känna, så är detta sant, men om man deraf får antaga att hr R. har någon kännedom om den citerade boken, så blifver hans yttrande ännu underligare. En person, som känner denna bok borde ej kunna göra sig till en sådan ofördragsamhetens koryfé, som hr Rundbäck, och det är knappast vågadt om vi anse gifvet, att om Mill haft den tvifvelaktiga förmånen att höra de läror hr R. framställer, han skulle hafva öfver dem fällt samma eller en strängare dom än öfver positivismen — om han nemligen ansett dem behöfva någon dom alls. Det är med verklig lättnad man från hr Rundbäcks anförande öfvergår till hr Wieselgrens frisinnade och humana yttrande. Vi kunna derur endast meddela följande: »
Ropades-Ja, men Grefwe la Laräis förbehöll att det af honom yrkade tillägg för tydlighetens stull mätte iagltagas. Herr katckman. Dä nu öste puncten till afgörande förekommer, sär jag den äran uplysa, akt Utstotter derwid icke elier trott wilkoren nog klart kunna bestäm - 962 Den 20 Februari!. stämmas, ulan östren förestagit, att de rist Konungens pröfning mätte hänstjukas. Friherre 8tae! von klolstein wille allenast hemställa. huruwida den förestagna puncken were enlig med denna författnings esprit. Det funnes Embetsman som hade en betydlig förmögenhet och således kunde unbara penstoner. De erhöllo fanste äfwen wid afstedsragandei dryga accorder. Skulle de nu ' äter fa rötiighct arr tillträda de pensioner dem nu afhändas. Herr Grefwen och Landtmarstalken erindrade, att det more just för att fastställa grunder för prost,inren af besia omständigheter som Ridderstapel och Adeln nu öfwerstrgt och möstvat en rätt, som den Lagstiftande magten tillkommer. Herr Landtmarstalken gjorde derefter proposition pä 6ue puncten af Ukstotteks betänkande. Ropades allmänt Ja, men ett Nej. Friherre Hjerta, t^xel, förbehöll allenast att det mätte bestämmas lill hwad belopp den högsta pension kunde utdelas. Högloft. Ridderstapet och Adeln ätstildes kl. 2. In kiclem krotocolli O. Silverstolpe. Tis - Den 20 Zebruarii. 963 Lishagen den 20 Februarn. P enum kl. Z eftermiddagen. Anställdes wal lill utseende af de Ledamöter, hwarmed Stals-vtfkoklet enligt Regerings-Formen borde förstärkas, för att gemensamt med det samma utgöra en N-mnd till afgörande af sädana frågor, hwaröfwer Riksens Ständers röst icke kunnat utrönas; och erhöllo följande Herrar och Män flesta Rösterne: Ordinarie Ledamöter: N:o 91.
I enlighet med Herr Friherre af Wetterstedts princip hemställer jag, om vi icke böra taga någon yarning, samt om vi, med den erfarenhet vi äga och tinder erkännande af de skadliga verkningar FilialDisconternc medfört, likafullt böra inrätta dylika. Frr öfrigt har det samma handt mig nu*, som olia tillförene handt en och annan, att 444 Den 8 Junii e, rn. mae nemligen fästat sig vid mina uttryck; och jag får i anledning deraf förklara, att jag följt mitt hjertås språk, och ej hafvar, att för heia verlden försvara hvad jag ssgt. Jag har medgifva att undantag bland alla classer kan äga rum; men jag bar påstått det vara oförenligt med en klok Statspolitik att anförtro köpmän förvaltningen af Statens medel, och det villjsg med sanningens värma vid hvad tillfälle som helst försvara. Hans Excellence Herr Grefven och bandtMarjkalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence hemställde om icke Ridderskapet och Adeln behagade bifalla g:de puncten med tillägg, att BancoDisconten* Lånefond borde fördelas emellan BancoDisconten samt de orter, der FilialDisconferne varit anställde, enligt den proportion, som förut ägt jura emellan desse Disconters lånerörelser. Ropades Ja och Nej. Grefve Spens. Carl Gujtaf; Jag hemställer, om det icke borde i propositionen intagas, att den del af de till inlösen af Assignationer föreslagne 700,000 Riksdaler, som till denna inlösning ej åtgår, bör i Discontväg utgå. Herr Fahlman: Jag får underställa, om Ben 8 Junii e. m, 445 icke Friherre Hjertås motion må tagas till grund för propositionen. Om den, som nyss gjordes, skulle bifallas, gillade man inrättandet af DiscontContor i Landsorten.
Då ett framsläldt, men icke ostridigt, anspråk å gods ej utgör hinder för godsets utmätande; — då anspråket förfaller derest det ej, inom bestämd tid, i laga ordning gores gällande; — då icke erkännandet af ingångna aftal, utan full annan laga bevisning och ytterst edgång, fordras om aftalets redliga tillkomst; synes borgenärers rätt blifva tillräckligen skyddad, med bevarande af eganderättens helgd, utan afvikelse från i lagstiftningen gällande grundsatser. Att helt och hållet hindra svek och bedrägeri hörer till det omöjliga; men att uppställa sådana bud, som försvåra försöken dertill och underlätta upptäckten deraf, det ligger inom lagstiftarens förmåga; och då Utskottet nu går att inför Rikets Ständer framlägga förslag till en på förenämnde grunder byggd författning, får Utskottet derjemte anmäla, hurusom Utskottet funnit nödigt, att deri intaga bestämmelser för följande fall : a) att lyftning af utmätt gods, derom tvist uppstått, af endera eller båda de tvistande påyrkas; b) att godset är af sådan besaffenhet, att det icke, ulan uppenbart äfventyr för skada eller synnerlig kostnad och olägenhet, kan förvaras; och c) att först efter det godset blifvit utmätt och försåldt, någon påstår att han haft rätt till samma gods. IG Lag-Utskollets Betänkande, N.-o 69. Skälen för dessa bestämmelser synas vara så i dagen liggande, alt serskild redogörelse derför ej erfordras. På grund af hvad Utskottet nu anfört, får Utskottet vördsamt föreslå, det måtte Rikets Ständer för deras del besluta utfärdande af en Författning, hvarigenom, med upphäfvande af Kongl. Förordningen deri g Maj i835, angående hvad som iakttagas hör vid handel aj lösören, hvilka köparen låter i säljarens värd qvarblifva, och med ändring af 3 <5*. i y Kap. UtsökningsBalken, stadgas som följer: §• 1 •
Det förslag, sorn den siste värde talaren framställt skriftligen, finner äfven jag alldeles tillfredsställande. Jag hade eljest önskat få göra R. o. Ad. uppmärksamma derpå, att den öfverklagade oriktigheten uti Utskis förslag hade varit mycket latt alhjelpt, emedan den egentligen blott hvilar på ett, måhända genom allt för stor brådska vid uppställningen tillkommet misstag, då nemi. en fras dervid kommit på oriktigt ställe. Om detta hade varit så skrifvet, som jag anhåller att få uppläsa det, nemi.: ”såvida något fullständigt representationsförslag icke varder vid innevar. riksdag anlaget att, för vidare grundlagsenlig behandling, hvila till den nästkommande, R. St. måtte hos K. M. uti und. skrifvelse begära, alt K. M. behagade” etc.; sä tror jag, att deras önskan, som velat att. en grundlagsenlig ordning härvid måtte iakttagas, skulle blifvit uppfylld. Detta skulle visserligen mycket lätt kunna ändras vid propos:s framställande; men, såsom jag redan tagit mig friheten nämna, så finner jag Hr Lagerbjelms förslag vara klart, och ber att deruti få instämma. Här har blifvit sagdt, att Const.Utsk:s nu afgifna förslag är stridande emot grundlagen. Delta inkast har sedermera af Den 22 Maj. Gr. Cronhjelm blifvit hesvaradt, och jag ber att deruti få nirena mig med honom. Jag anhåller endast få tillägga, alt jag icke anser elt betänk., som endast afser en und. skrifvelse till K. M., böra behandlas efter de grunder, som äro bestämda för stiftande af grundlag. Någon grundlagsförändring har icke blifvit här begärd och är icke eller afsedd; ulan här är afsedt att få medel för att framdeles på riktiga grunder kunna hygga en grundlagsförändring. Derom har man gjort en und. hemställan till K. M., och något grundlagsvidrigt deruti mäktar jag sannerligen icke inse. En värd talare har sagt, att delta förslag, likasom elt tillförene inom detta Stånd afgifvet, vore likt Drottning Disas kända gåta.
Sparre; Med anhållan om R. o. Ad:s öfverseende, uppträder jag ännu en gång, för att anföra några ord till försvar för Utsk:s betänk. Man har enligt min tanke alldeles orätt jcmfört detta brännmärke med stuteriernes. Det ena bevisar racen hos hästen och en slags förmån; det andra är alldeles motsatsen, och gör det omöjligt för rusthållaren att sälja hästen för något rimligt pris. Man har sagt, att hästen tillhör Staten. Det Dea 26 0 c t ob e r. 379 Jfr sant, så länge lian är i Statens tjenst; men da lian casseras, så blir lian aler rnsthållarens, och Staten bör då icke för rusthållaren förminska dess värde. Man har sagt, alt denna märkning vore af militäriska skäl nödvändig. Vid (lera cavalleriregementen brukas den likväl icke, t. ex. vid Gardet till häst, som likväl utsläpper sina hästar på gräsbete i en trakt, der jag tror att de mera än på något annat ställe äro i fara att bortstjälas. Vid Smålands husarer lärer det icke eller brukas. Man har sagt, att man icke borde bereda rusthållaren en otillständig vinst. Jag bär försökt visa, att detta icke är fallet, då det kan hända att hästen casseras på skäl, som icke göra honom obrukbar som arbetshäst eller vagnshäst. Jag vill föröfrigt visst icke motsätta mig R. o. Ad:s vilja, men jag tror, att om betänk, kunde bifallas, vore det mycket väl. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Utsk:s adjutanter hafva här föreburit, alt det vore en svårighet för rusthållaren att sälja en nummerhäst, om han är märkt; men jag vill fråga, om det icke är omöjligt att sälja en omärkt häst om han blir bortstulen. Han kan nemi. återfås och äganderätten bevisas genom märket, men en omärkt häst blir bortstulen och återfås icke så lätt; kanske återfinnes han, men rusthållaren kan, i saknad af märke, icke bevisa att det är hans. Hvilket är nu värre, att hafva svårighet alt få sälja en sak eller omöjlighet ? Jag. yrkar afslag å betänk. Hr von Troil:
Jag tager mig derföre friheten hemställa, att It. o. Ad. täcktes bifalla 39:de gm med den förändring att, med bibehållande af lista punkten af mom. 1, den 2:dra deremot borttages och den 3:dje erhåller denna lydelse: »Äskas omröstning, verkställes den öppet och efter upprop». Det sednare moimt skulle uteslutas och §:n i sin helhet erhålla denna lydelse: »För hvarje fråga, som till behandling förekommit, skall ordbden, sedan öfverläggningen förklarats slutad, framställa propos., sä affattad, att deu må kunna med ja eller nej besvaras. Askas omröstning, verkställes deu öppet och efter upprop». Gr. Sparre: Vid sockenstämmor, vid allmän rådstuga o. s. v. med ett ord vid primära församlingar anser jag det vara särdeles lämpligt att rösterna afgifvas öppet; ty hvarje deltagare i dessa bestyr bör öppet uttala sin mening. Vid representativa församlingar i högre bemärkelse deremot tror jag att omröstningen bör vara sluten, ty enl. mitt förmenande vinnes icke genom den öppna omröstningen större kontroll öfver ledamöterne. Icke heller har jag hört någon klagan vara förspord deröfver att, inom RiksSt:u t. ex., voteringarne verkställas med slutna sedlar. Jag är således af den mening att Utsk:ts förslag i denna del måtte bilallas. Hvad angår den meningen, som handlar om »klubb - Öen 10 O k t o b äf. slaget», bar jag ingenting emot att densamma utgår, med vilkor dock det §:ti i öfrigt blir oförändrad. Frih. Tersmeden: Redan förekommen »f Gr. Sparre, före nar jag mig med honom i hans framställda yrkande. Hr Reutersvärd, Patrik: För min del får jag anhålla att i allo få förena mig med Gr. Sparre. Gr. af Ugglas: För min del måste jag upträda mot Hr v. Köchs förslag. Skulle nemi. omröstningen verkställas öppet, fruktar jag att detta skulle blifva likasom en indirekt instruktion för fullrmge.