Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Blifva göromålen inom något Utskott så ökade, alt de ej med del vanliga antalet af Deputerade kunna bestridas, stånde Utskottet fritt ali anhålla om förstärkning; Dock ankomme beviljandet deraf på Riks-Numndens pröfning. §• 37. 1 :o Alla Ril tsens Ständers Utskott, med undantag af Hemliga Utskottet, hvars göromål och arbetstid af Konungen bestämmas skola sist inom åtta dagar från den, då de utsedda blifvit, sam, manträda och sältas i verksamhet. Börande Utskotten, i den män ärendena binna utarbetas, så fort sig göra låter, med sina yttranden till Riks-Nämndens eller Ståndens Plena inkomma. 2:o Intet Utskott, Konstitutionsoch Banco-Utskotten allena undantagna, vare berättigadt att väcka frågor till afgörande i Riks-Nämndens eller Ståndens Plena, eller att upplaga andra ämnen, än de från Plena remitterade; så vida ej, öfverlemnas. § 41. Stats-Rådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Justitie-Canzlern och Juslitie-Ombudsmannen kunna ej säte och stämma i Riks-Nämndens elter i sitt Stånds Plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda Ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för Stats-Rådets öfvervara. §. 43. Varder ärende af Riks-Nämnden till flera Utskott remilteradt, eller anser ett Utskott nödigt att, till öfverläggning om något ärende af vigt, med annat eller andra Utskott sammanträda; då skola från hvartdera af de Utskott, som till sådan gemensam öfverläggning sammankomma böra, Två Ledamöter af hvarje Stånd dertill utses. Finnes förstärkning nödig; vardén från hvarje af de uti det sammansatta ingående Utskotten ytterligare tvänne Ledamöter af hvart Stånd dertill utsedde. Sålunda sammansatt Utskott ej sammanträde rum.
Låt mig tacka min far, att jag lefvat så länge.” – Tre gånger gaf naturen ifrån sig det tre gånger intagna giftet. Slutligen gaf man henne opium. Hon emottog det småleende, och somnade för att aldrig vakna. Få dagar derefter dog modren i raseri. Nu är Islam i förfall öfver hela verlden. En Engelsman, välbekant med Orienten, säger: alla Mohammedanska stater luta till undergång, och hafva i trög likgiltighet förlorat äfven hoppet. Islams stjerna går ned, och ett stor krisis är för hand. (Edinb. Octob.) Det är bekant, att Wechabiterna uti det inre Arabien trädt, såsom ett slags Protestanter, i opposition mot den herrskande Islamismen. Denna opposition är gammal i öknen. Mohameds religion kan ej vara gjord för oss, säga Beduinerna: i öknen ha vi intet vatten till de anbefallta tvagningar, och inga penningar till almosor. Hvarföre skulle vi fasta i månaden Ramadan, då vi fasta hela året? Och, om Gud är allestädes närvarande, hvarföre gå till Mekka att tillbedja honom? Kamelen (som för öfrigt i Arabiskan har hundrafemtio namn), är öknens skepp. Dadelpalmen vid de sparsamma källorna är öknens välsignelse. En Arab, som sett England, fann vid återkomsten intet deltagande ibland sina åhörare vid beskrifningen af alla de herrligheter han skådat, då, på tillfrågan, han måste medgifva, att Palmen der ej vexte. Enligt en Arabisk tradition blef Palmen ej skapad på samma gång, som de öfriga träden, utan på sjette skapelsedagen utaf öfverlefvorna af den jord, ur hvilken Adam blifvit bildad. Till stöd härföre citeras Mohameds ord; Hedren eder Faster Palmen! Turkarne, nu det herrskande folket, hata Araberna och hatas af dem ännu mer tillbaka. Sjelfva äro Turkarne ännu ett, på österländskt vis, i sina eröfringar garnisonerande krigsfolk. En nyare Fransysk resande räknar Turkarne ej till mer än två eller tre millioner i alla det Ottomaniska rikets städer och provinser. En Engelsman (Edinb. Rev.
De sista orden utropade hon med hög röst och ur fjerran svarades „fri, fri“, från klippor och hällar, till dess de slutligen, liksom trötta att upprepa orden, småningom upphörde att svara hvarandra, och det sista „fri“ bortdog helt sagta susande öfver vattnet. Dock längst bort, der insjöns vatten smalnande intränger emellan de höga klippväggarne, på hvilka granarne fästade i branten tycktes i fyra till fem rader vexa öfver hvarandras toppar, så att solens öga endast vid middagstiden kan se ned i djupet, der, i Kattelusten-hautas botten, rörde sig en hastigt uppbrusande stormhvirfvel och i snabb fart ilande öfver sjön, medförde den ett moln af sand och afbrutna trädgrenar. Men skrattande i glädtigt öfvermod ropade åter den unga: „Ja, susa du, susa du“ och sjungande med klar röst fortsatte hon: „Tro ej att gossen den fria skall fånga! Foglarnes sång och blommornas ånga, Dem blott, men ynglingen ej, vill jag älska ...“ Men nu afbröts hon af den förbi henne ilande stormhvirfveln, hvilken spred en isande kyla öfver hela hennes varelse; i hennes bröst kändes en stickande smärta och några droppar blod föllo öfver hennes läpp, med en besynnerlig klang, ned i vattnet. „Hu“, ryste den unga flickan „hvad är detta, icke ville jag dock dö“, och under det ännu i fjerran susade sista ordet af hennes sång „älska, älska“, svarade i närheten „dö, dö“, ännu en stund, till dess det första ordet upphörde att ljuda och endast „dö, dö, dö,“ skallade kring nejden, blandadt med återljudet af stormhvirfveln, till dess begge på en gång bortdogo i fjerran och allt åter var lugnt och tyst. Men den stickande smärtan qvardröjde i bröstet och läkarn sade: „Var lugn och allt är snart bra åter, men“, tillade mannen med det hvitnade hufvudet „vakta lilla hjertat, flicka; hetsigt får ej bloden svalla i hennes ådror om hon vill lefva. Fly kärleken ännu, döden lurar bakom den“.
Vid Kristi död måste förhänget i templet remna, de döda stå upp, m. m. Vid stynget i frälsarens sida måste blod flyta ut, likaså då röfrarnas ben slogos sönder. Alla såren måste först målas på Kristi kropp. Patriarkernas själar i förhelvetet skulle hafva hvita skjortor öfver sina kläder, för att dermed beteckna deras nakenhet. I Frankrike har dock ett rikare teatermaschineri funnits; det benämndes: Secrets. Man såg Moses staf plötsligt grönska, fikonträdet vissnade synbart under Kristi förbannelse, vatten öfvertäckte banan under syndafloden, en sky bortförde apostlarna till Marias dödsbädd m. m.103. Äfven har der dekorationsmåleri förekommit; vid ett passionsspel i Saumur var paradiset så väl måladt, att den, som utfört detsamma, sade till beundrarne: ”Se der ett skönare paradis än ni någonsin sett, men ej än ni fån se”104. På den franska banan fanns äfven en liten loge, tillsluten med förhängen, och der försiggingo sådana scener, dem anständigheten förbjöd att utföra inför åskådarnes ögon, såsom den heliga Annas, den heliga Elisabeths eller Marias barnsbörd105, ehuru exempel förekommer att äfven dylika scener hafva försiggått på skådebanan106. Vid de större mysterierna började spelet kring kl. 7 om morgonen; vid middagen gjorde man en paus på två timmar för att äta, och derefter började man ånyo; stundom gjordes en ny paus emellan klockan 5 och 6 e. m. för aftonmåltiden och derpå spelades till solnedgången; gemenligen slöt man dock med aftonmåltiden. Så var vanliga förhållandet både i Tyskland och Frankrike107. Hann man ej med stycket på en dag, så fortsatte man dermed följande dagen; derföre indelades de stora mysterierna i Journées, uti Spanien kallade Jornadas, i Tyskland Tagenwerke, i Italien Tempi. Någon annan indelning fanns icke. Sådana mysterier kunde ofta räcka hela veckor. Ett i Bourges 1536 uppfördt drama, Les Actes des Apotrês, tarfvade 40 dagar att uppföras. Styckenas ofantliga längd gjorde en stor personal nödvändig.
Jag bara gick och kände mig öfverflödig och bitter, och så önskade jag, att det varit slut med alltsammans. » » Margit då! » » Ja, mor lilla, det är visst nödvändigt för oss människor att ha en plats att fylla; det är så förfärligt att känna sig till öfverlopps. När vår Hanna ett, tu, tre blef kär, förlofvad och gift, tyckte jag, att hon lämnade en mission åt mig. Jag skulle få stanna hos er bägge gamla, sjunga mina gladaste visor för er, prata med far både om landtbruk och politik, bli ditt intresse, mor, och söka utveckla mig själf. » » Du lilla Margit, och allt det där har du gått och tänkt på i ensamheten. » » Det och mycket mera. Men nu t3 ' ckte jag bestämdt, att jag hörde bjällror, mor. Då får du skynda dig att tända. » Majorskan sprang upp, och i detsamma hördes majorens röst utifrån salen: » Nu komma de. Allting är väl i ordning? » » Ja, strax! » Kort därefter voro de alla samlade kring kaffebordet under muntert prat; det var alltid så mycket att tala om, när man kom » hem », som det fortfarande hette. Senare på aftonen tändes granen, det var önskeljusens kväll; på nyårsaftonen skulle hvar och en hålla särskildt på ett ljus och önska något. Den, hvars ljus brann sist ned, fick, enligt gammal sägen, sin önskan uppfylld. » Margits ljus brinner längst, » utropade syster Hanna gladt, » har du din stora önskan klar, Margit? » Det dröjde litet, innan Margit svarade. Hon var icke i vanliga fall vidskeplig, men hon tyckte, att just denna årets sista afton var det så många underliga makter, som rörde sig inom henne. » Ja, » sade hon slutligen långsamt och satt sedan alldeles tyst. Hon tyckte, att hon kunde se den lilla ljuslågan, först var den så klar och säker, en obruten kraft, som utan möda höll hufvudet uppe, men småningom blef den blåaktigt blek, mattades af, flämtade till, men hämtade sig och växte liksom under striden. Det varade dock ej länge, hon visste, hur veken skulle falna och kufvad skulle den sjunka ned och förintas.
— Nära |:delar försliten, har flera djupa hål på baksidan. „ 9. D:o d:o Norra delen af Bottenhafvet, graverad 1791. — Öfver -J:del försliten; har några mindre gropar på baksidan. Den 17 Auguiti f. m. ?37 N:o 10. Pass-Charta öfver Bottenviken* graverad 1700. — Öfver ■Jrdel sliten. 5, 11. Special-Charta öfver kusten från Söderhamn till Stockholm ; graverad 1783, förbättrad 1788 och 1790.— Försliten till jidel, några djupa gropar på baksidan. „ 12. D:o d:o Paternoster-skären, graverad 1705. — Sliten till T\:del. Bi laga N:o 2. l:o. Ett Titelblad. 2:o. Pass-Charta öfver Finska Viken. 3:o. D:o d:a Norra delen af Östersjön. 4:o. D:o d:o S.Ö:a delen af d:o. 5:o. D:o d:o S.V:a delen af d:o, med Öresund och Bäl tcrne. 6:o. D:o d:o Kattegatt med Bohus-bugten. 7:o. Generel Charta öfver Nordsjön. 8:o. Pass-Charta öfver Norriges N.V:a kust. 9:o. D:o d:o Norra delen af Nordsjön. 10:o. D:o d:o N.Ö:a delen af d:o, med Skagerrack. ll:o. D:o d:o Södra delen af d:o, med Hoofden. 12:o. Generel Charta öfver Brittiska öarne. 13:o. D:o d:o Engelska canalen, Franska bugten, Portugisiska sjön och en del af Medelhafvet. 14:o. Pass-Charta öfver Engelska canalen. 15:o. D:o d:o Uppgående grunden med öppningarne till S:t Georges-, Bristolsoch Engelska canalerne. 16:o.
För verkställde utdelningar å sådan, i flere konkursbon bevakad, fordran, må icke något utaf dessa bon kunna väcka ersättningstalan mot ett eller flere utaf de andre, förutan i den händelsen, att ifrån samtlige konkursboen erhållne utdelningar öfverstiga fordrans belopp till hufvudstol, räntor och omkostnader, i bvdken händelse det Kongl. Majits Nåd. Skrifvelse, Ako 10. 67 utbetalda öfverskottet återgår till den af dc med-ansvarige, för hvilken, efter förbindelsernes ordning, de öfrige äro löftesman. 544. Har borgenär, innehafvare af förbindelser, för hvilka konkursgäldenär och andra häfta solidariskt, före konkursen förskottsvis erhållit afbetalning å sin fordran, ina sådan fordran endast med afdrag utaf förskottet godkännas i konkursen, och ege han att, för hvad utur konkursboet icke kan blifva guldet», bålla sig till med-ansvarig eller löftesman. Har med-ansvarig eller löftesman gjort sådan afbetalning^ vare han berättigad, att i konkursboet såsom fordran bevaka allt hvad han 'för konkursgäldenären uthetalt. 545. Har konkursgäldenären träffat aftal om ackord, vare det oaktadt borgenär berättigad, att för hela sin fordrans belopp göra sin rätt gällande mot gäldenäreus med-ansvarige. 2:dra Sect. Om borgenärer, som innehafva pant eller laga förmånsrätt i lösören. 546. Borgenär, som häfver laggild säkerhet i pant för sin fordran, vare endast förbe hållsvik upptagen i förteckningen öfver konkursboets fordringsegare. 547. Panter må sysslomännen, med referentens tillåtelse, när som helst återlösa lill förmån för konkursboet, mot betalning af den gäld, hvarföre de häfla. 548. Har pant icke blifvit af syssloman återlöst, utan är densamma vorden af borgenär försåld för belopp, det hans fordran öfverskjuter, uppbäre dä sysslomän öfverskottet; uppgår försäljningssumman deremot icke" lili fordrans belopp, vare borgenär berättigad att för bristen erhålla utdelning i konkursboet såsom vanlig borgenär. 549.
Vid korpsens första uppsättning torde, på Chefens anmälan, inträde deruti nådigst beviljas dels åt sådane Officerare af Mekaniska korpsen och andre Mililäre-korpser, som med skicklighet handlagt Civil-Ingeniörs-befattningar, och önska blifva på ifrågavarande korps transporterade, dels åt andre i yrket erfaim e och utmärkte personer med erforderlig bildning. Men sedan korpsen blifvit organiserad, anser jag inga andra böra deruti kunna såsom Underlöjtnanter vinna inträde, än de elever, hvilka, efter fullgod inträdes-examen, blifvit intagne vid Mariebergs läroverk. Denna korps, hvars organisation, tjenstebefattning, diskiplin, utnämningsoch befordringssätt m. m., i händelse förslaget bifalles, kommer att genom serskildt nådigt reglemente närmare bestämmas, skulle, såsom ofvan är antydt, med den redan befintliga Vägoch Vattenbvggnads-Slyrelsen införlif vas. Och har jag ansett mig böna för dem gemensamt föreslå följande aflöningsstat: 1 Chef med Öfverste-värdigbet 3,000: \ Byrå-Chef för Styrelsens techniska och kommando-afdel ning med Öfverste-Löjtnanls värdighet .. 2,000: Kongl Maj.ts Nåd. Prop. om Statsverk. lSöO. 39 under vilkor, att han icke såsom förut må tillika innehafva Distrikts-Cbefs-befattning. I Kamererare, som tillika förestår Kansli-expeditionen 1,333: 16. — 1 Registrator och förste Kanslist 600: I andre Kanslist 366: 32.
Utskottet har jemväl ifrån Ridderskapet och Adeln samt BorgareSlåndet undfått del af ofvannämnde beslut, för alt blifva i tillfälle att vid nämnde reglering laga förrberörde tillgång i beräkning, hvaremot PresteStåndet i så måtto afvikit ifrån nyssnämnde a:ne Stånds beslut, att detsamma öfverlemnat åt Stats-Utskottet att, gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, inkomma med förslag om dessa medels användande till allmänt nyttiga ändamål, hvarvid hufvudsakligl alseende borde fästas vid de flere behof, som i Stals-Utskottels Utlåtande, N:o 354> Litt. C., finnas upptagne; och bar Bonde-Ståndet, som, enligt hvad Utskottet inherntat, uppdragit åt Banco-Utskottet att afgifva förslag tili nu ifrågavarande medels användande, icke antagit Ridderskapels och Adelns inbjudning, alt uli dess förutnämnde beslut sig förena; men anmodat StatsUtskotlet alt inkomma med förslag lill ifrågavarande medels fördelning på Rikets samtlige Län. Enligt sålunda meddeide beslut, hafva väl Irenne Riks-Stånd ansett det tillhöra Stats-Utskottet att behandla frågan om användandet af oftaberörde, för det allmännas behof anvisade, andel utaf Banco-vinsten; men då likväl ett af dessa Stånd förklarat, att Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet borde härutinnan med Stats-Utskottet deltaga, samt BondeBih. till R. St. I fåtäts-Utslottets Memorial, N:o 4 i t.
Komne till Freden, frågade Hellman Lydia om hon icke ville stiga upp i hans rum, och Lydia gjorde i sin oskuld ej några invändningar deremot, utan gick beskedligt upp med honom i N:o 7. Uppasserskan kastade en högst kuriös blick på henne när hon gick in, men i det hela förvånade jungfrun ingenting annat, än att hon ej sett Lydia förr. «De der landtjunkarne äro inte så dumma att vigilera ändå,» sade uppasserskan till en käring, som låg och skurade i förstugan, och sprang ned för trapporna. Snart efter kom hon upp med lite frukost på en bricka, som hon satte på bordet och med ett temligen förtroligt: «se så, söta mamsell,» till Lydia, och en ännu förtroligare hviskning till Hellman: «nu kommer jag inte upp och tar bort, förr än herrn ringer,» aflägsnade hon sig åter. Hellman och Lydia hade nu trefligt vid sin lilla frukost, men uppehöllo sig ej länge dervid, utan gjorde sig snart åter i ordning att gå ut och fortsätta handeln. Utkomna utför trapporna, stötte de på Stellan, just som de kommo ut på gatan. Han gick förbi i sällskap med ett par andra militärer, och uppehöll sig ej, men kastade i förbigående en arg blick på Lydia. «Det var f–n hvad den der damen var lik henne, fröken P., som är i herrskapets hus,» sade en af Stellans sällskap. «Jag såg icke på henne,» svarade blott Stellan. «Jag är nästan rädd att det var hon,» sade den andre och ville att man skulle vända om, för att försäkra sig att det ej var förhållandet, men det förekoms af Stellan, som sade sig hoppas att herrarne inte kunde misstänka, att «en person, som vore sällskapsdam åt hans fru, skulle tillåta sig att gå upp på en källare med en karl, och en slusk till.»
A. 38. XVIII. U. 46. E. 49. U. 174. XIX. A. 236. — j\:o 342. angående verkställd omröstning, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande förlängning å arrendet af Edebv hemman. XIV. B. 452. XV. E. 1 13. XVII. A. 38. — N:<> 3 4 3. angående verkställd omröstning, i följd af RiksStåndens olika beslut, rörande sökt prolongation å arrendet af Söderby hemman. XIV. 13. 452. XV. E. i 13. XVII. A. 38. — N:o 344. angående verkställd omröstning, i följd af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande sökt prolongation å arrendet al Barkai by kronohemman. XIV. B. 452. XV. E. 113. XVII. A. 18. — N:o 372. angående omröstning i anledning af skiljaktiga beslut i åtskilliga till statsregleringen hörande frågor. XVIII. B. 45. A. 109. E. Å. 2.37. E. 2Ö9. A. 268. E. 269, 274. A. 276. E. 298. A. 295. — N.-o 378. angående verkställd omröstning till följd af RiksStåndens skiljaktiga beslut i anledning af StatsUtskottets utlåtanden IN:is ig5 och 3o4- XVIII. B. 45. A. i5g. E. 157. A. 177. — N:o 392. angående verkställd omröstning öfver tvänne uti memorialet N:o 3oi upptagna voterings-propositioner. XVIII. B. 225. E. 298- A. 292. XIX. B. A. 289. — N:o 3g3. angående verkställd omröstning, till följd af Rikets Ständers skiljaktiga beslut i anledning af StatsUtskottets utlåtande N:o 258. XVIII.
R:dr understiga den summa, nu gällande Riks-stat upptager. Utskottet går nu att meddela yttrande angående de behof, för hvilka tillfälliga eller extra anslag under denna Hufvudtitel ansetts erforderliga; i afseende hvarå följande framställningar förekommit: 7:o Af skäl, som finnas anförda i det vid Kongl. Maj:ts nådiga Proposition fogade Stats-Råds-protokoll af den 14 Oktober förlidet år, har Kongl. Majit föreslagit, att: till komplettering och omarbetning af Slaten tillhöriga inventarier utaf silfver och koppar samt lill inköp af porslin och glas, måtte be viljas ett anslag för en gång af 60,000 R:dr. Utskottet, som haft del af de handlingar, hvilka legat till grund för Kongl. Majits nådiga framställning i detta ämne, finner sig böra hemställa: att Rikets Ständer måtte för sagda ändamål för en gång anvisa en summa af 60,000 R:dr. 8.o Enär den åt nordvestra, norra och nordöstra sidorna af Kongl. Slottet belägna del af första stora våningen, som under en lång följd af år innehafts utaf framlidna II. Majit Enke-drotfning Desideria, icke efter år 1815 eller allt sedan den tid, då samma våning begagnades af Konung Carl XIII och dess Gemål, undergått någon större reparation och dess iståndsättande följaktligen vore af högsta behof påkalladt, har Kongl. Majit, då anslaget till Kongl.
Slutligen och så vida ett nytt holag för fullbordandet af Norbergsjernvägens anläggning varder bildadt, samt detta bolag fullgör de för det ytterligare låne-understödets utbekommande stadgade vilkor, får Utskottet hemställa, alt det, i sådant fall, mätte åläggas Riksgälds-kontoret öfvertaga verkställigheten af de kapitaloch ränte-inbetalningar till Kongl. Konvoj-kommissariatet, för Handelsoch Sjöfartsfondens räkning, hvartill det förra bolaget, genom sin skuldförbindelse af den Juni 1852 sig förbundit; samt att denna förbindelse måtte varda å Riksgälds-kontoret öfversten samt utbytas emot samma verks å berörde låns belopp och den derför stadgade ränta utgifna förskrifning. Stockholm den 26 September 1854. Bih. till B. St. 5 Höft. 3 STOCKHOLM, tryckt hos N. MARCUS, 1854. Stahl I.skol (el* P tidlund t, N:o 304. 1 304. Ank. till Exp.-Utsfc. dea 27 Sept. 1854, kl. 1 e, m. Utlåtande, i fi nga om fortfarande anslag för del inom Rikets Ständers hus inrättade Riksdags-arkiv. (R:gs Afl) Uti en till Stats-Utskottet aflåten skrifvelse af den 24 nästlidne Augusti, hafva Fullmäktige i Riksgälds-kontoret erinrat, hurusom Rikets sednast församlade Ständer, på sätt 133 § af Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente innehåller, för komplettering och förökande af det utaf Riksdags-handlingar och Författnings-samlingar samt juridiska, statistiska och financiela jemte andra tryckta arbeten betående Bibliothek eller så kallade Riksdags-arkiv, som under sednare tiden blifvit inom Rikets Ständers hus inrättadl, anslogo en, till Fullmäktiges disposition för härmed förenade utgifter ställd, summa af 500 R:dr.
Efter att hafva i korthet redogjort för tillkomsten och beskaffenheten af Ull-Diskont-fondernas ställning vid slutet af år 1846, får Kollegium, i afseende på den af Revisorerne väckta fråga om dessa fonders sammanslagning, anmäla, att begge fonderna visserligen varit afsedda för samma ändamål eller den inhemska ull-produktionens befrämjande; men då, på sätt ofvan är omförmäldt, utlåningen från de medel, som bildat den äldre Ull-Diskonten, med år 1831 upphörde, och behållningen å dessa medel till större delen blef disponerad för andra i afseende på ullproduktionens befrämjande anbefallda åtgärder, samt lånerörelsen efter nämnde tid öfvertogs af kreditiv-fonden, för att, efter till en del förändrade grunder handhafvas, ansåg Kollegium det vara lämpligt samt ledande till större redighet och klarare öfversigt af dessa i så måtto skiljaktiga förhållanden, att 2:ne särskilda räkenskaper öfver Ull-Diskontens medel uppgjordes, af hvilka den ena omfattade den äldre Ull-Diskontens medel, under namn af gamla Ull-Diskontfonden och den andra kreditiv-medlen under benämning af nya Ull-Diskontfonden. I Kollegii tanke kan det icke med skäl sägas, att detta hittills följda bokföringsoch redovisningssätt är behäftadt med någon anmärkningsvärd vidlyftighet, och Kollegium anser, att någon synnerlig lättnad, hvarken folden redogörande eller den granskande är att vinna genom fondernas sammanförande till en. Då emedlertid Revisorerne trott sig finna en sådan gemensam redogörelse för hegge fonderna vara mera ändamålsenlig, får Kollegium i underdånighet upplysa, att något egentligt hinder deremot icke möter och öfverlemna!' till Eders Kongl. Maj:ts Eget nådiga afgörande, huruvida nämnde förändring bör för framtiden iakttagas.. — 46 — 4:o