Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det finns inte far, från statsrådet till stadstjenaren, som inte är ängslig nu, om han har sin pojke inne mellan kugghjulen. MONIKA. I natt voro mödrarna bleka. Så mången, som gick upp gång på gång ur bädden och lyssnade vid unge herrns dörr 329 och hörde hans tunga steg och såg ljuset brinna hela natten. Och att gå in på morgonen med kaffet och vilja så gerna kyssa honom, men inte törs man, för han är så högtidlig, kantänka. Jag sjelf är alldeles ifrån mig. Det dansar en hel bal i min fattiga hjerna. »Rätt gentilt för en sådan lokal». De kära, kära barnen! Gud välsigne dem! MALIN ängsligt. Tant! MONIKA och SALLY. Nå...? MALIN. Tant lilla! MONIKA och SALLY. Nå nå nå? MALIN. Jag såg honom. MONIKA. Hade han mössan? MALIN. Nej. MONIKA. Men det är ju omöjligt? Jag kan ju sjelf hela examen bara för min omsorg om honom. MALIN. Han gick först rakt hitåt, men så såg han på de här fönstren, och sedan vek han af åt Bäfverns gränd, som om han inte tordes gå in här. SALLY. Herre min Gud! MONIKA. Han är kuggad! tar fram en stickstrumpa och sätter sig ned att sticka. 330 MALIN efter en paus. Tant har väl inte gifvit honom någon ro så att nu var han alldeles öfveransträngd. SALLY. Tyst, Malin lilla nu har du orätt. Det är inte hon, som är skulden till det, det är du sjelf fastän du ej vet det. Monika har käxat på honom, men det var för att han skulle hvila sig ibland. Men, hur hon har varnat och hur jag har bedt, så har han svarat: »för hennes skull vill jag göra allt och våga allt och försaka allt. Min blir hon aldrig, ty hon är för god för mig, men hon skall se att hon är mägtig i min svaghet. Vore jag något mer än jag är, så skulle jag uträtta större saker till hennes glädje, nu kan jag ju inte mer än bli den främste på min plats.»
Stms af Utslcs tillstyrkta beslut, voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, afslås berörde ingress och antager R. 0. Ad. följande inledning till det blifvande beslutet. Den af R. St. vid sisth riksdag lemnade garanti af räntan å anläggningskostnaden för en jernväg emellan Orebro och Hult uphör, såvidt något bolag med på densamma grundade rättsanspråk icke förefinnes. Frih. Palmstjerna: Mig synes ordet ingress icke vara fullt lämpligt alt använda i voter:s-propos:n; hvadan jag önskar att Hr Riddh. Den 27 Augusti f. m. 417 Riddh.-Sekcet:n i stället behagade nyttja något annat ord, sorn mera bestämdt uttrycker att det icke endast är en förclöpande ingress, utan ett verkligt beslut, som kommer att fattas om ett sak-förhållande. Hr Rosenblad: Jag anhåller att proposm mätte ställas så, alt man ej gifver på hand att bifalla hvad Utsk. för öfrigt föreslagit. Sådan hoppas jag meningen icke mätte vara, utan att det må vara en hvar obetaget att bifalla hufvudsaken efter godtfinnande. 1 anledn. af dessa anmärkn:r upsaltes följande förändrade förslag till voter:s-propos. Den, som bifaller den å slutet af pag. 8 i StalsUtsk:s utlåt. N:o 340 förekommande del af Utsk:s tillstyrkande, voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, afslås denna del af Utsk:s tillstyrkande och beslutar R. o. Ad., att den af R. St. vid sisth riksdag lemnade garanti af räntan å anläggningskostnaden för en jernväg emellan Orebro och Hult uphör, såvidt något bolag med på densamma grundade rättsanspråk icke förefinnes. Detta förslag blef, efter upläsning, af R. o. Ad. godkändt, hvarefter Gr. Mörner yttrade: Sedan förslaget lill voter:s-propos:n blifvit godkändt har jag ingenting att derom vidare säga; men något ovanligt förefaller det mig att endast hänvisa till en viss pag. af ett Utsk:s betänk, utan alt i proposm uptaga beslutets innehåll.
4 Sami 1 Afd. 29 Höft. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. mindre kostsamt; sätt organiseras; liar, enligt hvad åberopade Statsråds-protokoll innehåller (pag. 6), Kongl. Maj:t i nåder förklarat, att tills vidare hvarken den lcdigvarande Chefs-platsen vid regementet skulle tillsättas eller nya Officerare der antagas, hvarjemte enär hvarken Uplands eller Södermanlands regementen eller öfriga indelta regementen kunde aflåta befäl för ifrågavarande bevärings-exercis, Kongl. Majit beslutit, att det bevärings-område, som förut varit anslaget till Lifbevärings-regementet, skulle fördelas på Lifgardes-regementerna till fot. I anledning af dessa förhållanden, och då den vid sistnämnda regementen nu befintliga befälspersonal, som icke kunde befrias från sin tjenstgöring i öfrigt, vore otillräcklig, för att kunna äfveu besörja vapenöfningen mod det regementena sålunda tillslagna beväringsmanskap, hade Kongl.
Ehuru de nu antagne grunder för Bewill. ningens erläggande icke allenast äro till sm billighet och rättwisa godkände, utan ock, etter hwad Utffottet tror, pä ett deremot swarande sätt kunna werkställas, sä snart Förordningen behörigen handhafwes, twiffar beck Utffottet icke att ett fädant Bewillnings.Systeme ffulle kunna uppfinnas, hwarigenom ej mindre de ser. stikta Titlar, under hwilka Bewillningen nu ut» göres, kunde förswinna, än äfwen en förenklad method winnås till erhäuande af den summa som för Statens behof i Dewillning erfordras. För att, sä undt sig göra läter, ernä detta ändamäl, och dä derigenom icke allenast mycken tid och kostnad ffulle besparas för komman. de Ständer, utan ock för de personer ät hwil, ka handhafwandet af Bew 'mings Förordningen är anförtrodt, har Utffottet ansett sig böra wordsamliqen hemställa, om icke d^l kunde i allmän, na Tidningarne kungöras, dels att en belöning af Tretusende Riksdaler Ba co komme att till. delas den, som till nästa Riksdag utarbetat och dä ingifwer ett sä fullständigt Förslag till Bewillniugens utgörande, att det af Riksens Hög. loff.
Till bestridande af de utgifter, som befordringsväsendets bättre inrättning kommer att medföra, skall i Danmark, likasom förut, i Slesvig och Holstein, upprättas en fond *), hvartill af hästoch åkdonslegan för tur och retur afkortas för Wagnmännen 4 skill, af hvar Riksdaler. 45 §. Till att hafva uppsigt öfver befordringsväsendet skall GeneralPost - ') Se vidare härom längre fram i berättelsen om Danmark. Direktionen, efter omständigheterna, utnämna Postmästaren eller en annan duglig man på hvarje ställe, hvarifrån befordring eger rum. 4-7 §. Ali befordring med Paketposten, Extra Poster, Kurirer och Estafetter beställes hos dessa Uppsyningsman, hvilka af de resande uppbära Tillsägnings-, Frakt-, Mil-, Bomoch Bropenningar, äfvensom vagnslegan till nästa station samt Postiljonens drickspenningar. 50 §. För hvarje särskild befordran utfärdar uppsyningsmannen en af honom underskrifven Timmsedel, i hvilken, öfverensstämmande med det af honom förda protokoll (Dagbok), införes Wagnmannens, och om denne icke sjelf skjutsar, tillika hans Postkarls namn: de resandes namn, stånd och betjening: med hvad slags åkdon befordringen besörjes: bestämmelseorten, antalet mil, legans belopp, jemte Mil-, Brooch Bompenningar samt afgångstiden. Denna Timmsedel aflemnas till den Wagnman, som är tillsagd om befordringen, för att af honom tillställas den postkarl, som förrättar körseln; hvarefter denne efter ankomsten till den bestämda stationen, och sedan han er*hållit den resandes påteckning lemnar Timmsedeln till Uppsyningsmannen på ankomststället, hvilken åter, om inga klagomål af den resande anförts, återställer sedeln med påteckning om ankomsttiden. 55 §.
Häradsskrifvaren skall, om lian ej är lagligen hindrad, i TaxeringsComiteen vara tillstädes, men, i händelse af laga förfall, som hos Konungens Befallningshafvande tidigt anmälas bör, eger Konungens Befallningshafvande, efter Häradsskrifvarens förslag, en skicklig man i hans ställe förordna. Underlåter Häradsskrifvaren att i rätter tid förfall anmäla, eller uteblifver han, utan laga förfall, längre än två timmar utöfver den lid, som till förättningen utsatt är, vare förfallen till Tjugu R:dr böter till Pastoratets fattiga, och ege Comiteens ledamöter i sådan händelse att åtskiljas. Kronofogden skall äfven vara tillstädes vid enahanda bot för förfallolöst uteblifvande, som ofvan stadgad är. § 59. Kronofogden, sorn tillhandagår med nödige upplysningar, före, under tjenste-ansvarj protocollet samt Häradsskrifvaren längderna öfver hvad Taxerings-Comiteens befattning tillhörer, utan anspråk pä något arfvode. Så väl Häradsskrifvaren som Kronofogden åligger, vid påföljd, som för andra fel i tjenslen, att, enär antingen vid värdering af hemman och lägenheter, eller annars, Kronans rätt varder förnärmad, sådant i protocollet anmärka. Skolande Taxerings-Comiteen vara förbunden att de gjorde anmärkningarne granska och utlåtande deröfver i protocollet meddela. § 60. Taxerings-Comité må ieke sammanträda utom Taxerings-di strictet. § 61. Bil. till Bev.-Ulslioltets Betänkande, N:o 11. 49 § 61. Taxerings-Comité må hålla sina sammanträden inom slutna dörrar, dock så, att skattskyldig lemnäs företräde, då han vill något serskildt andraga. Taxerings-ledamot afträde, då han sjelf skall taxeras. § 62.
Så vidt jag kan beräkna inflytelse på väljande opinioner, den rnå komma från hvilken sida som helst, så har den ett friare fält att verka, då ett större antal personer tillhör classen, än om ett mindre utgör densamma. Ju mera man delar Riddarhuset, destomera skall resultatet af denna delning uttrycka Riddarhusets sanna opinion, och om man jeniför det nttvar. sättet att välja bänkman, och genom dem electorer, med Utskis nu afgifna förslag i detta hänseende, skall man finna, att det nuvar. sättet ovillkorligen har företräde, såvida man vill, att valet skall uttrycka Riddarhusets allmänna opinion, och icke blott några vissa personers inom Huset. Vare detta sagdt, utan afseende på arten af den inflytelse, maji tänker sig, vare sig af goda skäl, eller af politiska skäl, hvilkas godhet är underkastad olika opinioner; och om dessa komma från den ena eller andra sidan, är följden alltid, att ju mera man fördelar Riddarhuset, desto mera uttrycker valet äfven Husets sanna opinion sådan som den förhåller sig vid R. o. Adis första sammanträde vid riksdagen, och hvarigenom det nuvar. verkligen har företräde framför det af Utsk. nu afgifna. Men om äfven detta nya förslag vore jemngodl med hvad hittills varit stadgadt och ännu finnes, ser jag likväl ej något skäl att öfverändakasta det gamla. — Utskis andra skäl är, att rösterna vid bänkm.val ofta äro så delade, att lottning måste afgöra hvilken som skall blifva bänkman. Detta anser jag vara ett tecken till öfverflöd på personer med förtroende inom hvarje bänkm.afdeln., då en sådan lottning kan uppkomma; ty det ger tillkänna, alt flere personer befunnits så qvalificerade, sorn man ansett dem böra vara, och detta måtte väl icke blifva ett skäl för afskaffande af bänken.valet. — Utsk. anför som sitt tredje skäl, att de indirecta valen sakna intresse för de väljande. Jag tror ej detta. Jag har deltagit under flera riksdagar i dessa val och funnit R. o. Ad. ganska intresseradt att utse dem, som haft R. o. Adis förtroende.
Om Hera förslag funnos, så skulle det kunna hända, att, vid votering om kontrapropos., det beslut, som efter Hr Frih. o. Landtm-.s upfattning, är Ståndets, aldrig kom under omröstning i hufvudvoteringen, ulan i votering om contrapropos. blef förklaradt icke kunna inkomma i proposme. Det är således fullkomligt rätt och formenlig!, alt alltid i ja-propos:n intaga den propos., hvilken Hr Frih. o. Landtm, trott vara af R. o. Ad. med ja besvarad. Det enda sätt alt förekomma misstag, är att man vid proposmes upslällande följer samma system, och om R. o. Ad. alltid följer den åsigten att den mening, som Hr Frih. o. Landtm, upfattat vara Ståndets, sättes i ja-proposm, så kan något misstag •icke upsla, hvarföre jag vördsamt anhåller om bifall till den uplästa voter:s-propos:n. Den 12 April e. m. 361 Frih. Cederström, Rudolf: Som jag är öfvertygad att Gr. Lagerbjelke bär rätt uti sitt påstående, önskar jag understödja detsamma. Hr von Hartmansdorff bar i motsatt riktning anfört huruledes ett sådant förfarande skulle lätteligen föranleda till misstag; men jag vill deremot invända, hurusom det ofta händer, att Utsk:s betänkme innehålla afstyrkande af motioner. I sådana fall kommer ju ett ja till Utsk:s betänk, att innebära afslag å motionen, och vice versa. Derföre måste man alltid förutsätta att Ståndets ledamöter i hvarje särskildt fall göra sig reda för hvarom fråga är, och noga afhöra proposme, samt derefter rälla sig, vid votering. När propos. på afslag å Utsk:s utlåt, nyss framställdes, svarade Ståndet, enl. Hr Frih. o. Landlm:s upfatlning, ja dertill; det är således derom man voterar.
Del tillkommer wiserligen icke mig, såsom högst oerfaren uti de wigtige arenders behandlande, som till det Utstött nödwändigt stola inkomma, hwarutaf jag har den äran wara en Ledamot, att wilja leda detta upplysta Utstötts uppmärksamhet pa wigten af det mai, nu förewarit till afgörande; men jag tror dek tillhöra mig, att med yttersta noggranhet, för min enskildta del, behandla detta ämne: Ett ibland de flere wigtiga stal, som dertill föranleda, tror jag wara, att ej allenast Samhällets Lagstiftande Magt, utan alwen hela Swensta Allmänheten, och i synnerhet den torftigaste delen deraf, stall med strang rätt - Den 29 April. rättwisa bedömma Utskottets utlakande uti denna wigtiga sak, och att en aterremih till Utstottet wore högst stadelig, såsom ledande till tidsutdrägt. Jag har den öfwertygelsen, att ett Samhälles Lag, stiftande Magt, aldrig bör upphäfwa en gällande Författning, utom da högsta nöd, eller en sadan Författnings patagliga förbättring sadant kräfwer. Att knapp tillgång pa bröd, detta mennistans nödwändigaste födoämne, pa flere orter, redan tv warr, lärer wisa sig inom Fäderneslandet, bewises ester min tanka, säkrast deraf, alt Spannemalspriserne, natt sagt pa alla ställen i landet, stigit till en oerhörd >öjd. Att deremot Bränwin finnes tillwerkat till ttt öfwerflödigt belopp, bewises ju deraf, att detsamma, för det närwarande, åtminstone i de fleste Landsorter, icke gäller mera, än da Spannemalen warit till 2, L ZOO Procent lägre pris än nu. Är det icke da hög tid, att inställa Bränwinstillwerkningen, och detta sa snart möjeligen ffe kan, emedan en befarad hungersnöd sadant fordrar? Jo witzerligen. I anledning deraf, får jag den äran lill Högloft. Utskottets ompröfwande hemställa, om cke Utskottet uti detz till Riksens Högloft.
Si, jag vill bygga Herrans mins Guds Namne ett hus, att honom må helgadt varda, till att röka god rökverk för honom, och till alltid bereda skådobröd, och bränneoffer om morgon och afton, på Sabbather och nymånader, och på Herrans vår Guds högtider; till evig tid för Israel. Och det hus, som jag bygga vill, skall vara stort; förty vår Gud är större än alle gudar. Men ho är dess mägtig, att han bygger honom hus? Ty himmelen och alla himlars himlar kunna icke begripa honom. Ho skulle då jag vara, att jag skulle bygga honom hus? Utan att man må röka för honom. Så sänd mig nu en vis man, till att arbeta på guld, silfver, koppar, jern, skarlakan, rosenrödt, gult silke, och den som kan utgrafva med de visa, som när mig äro i Juda och Jerusalem, hvilka min fader David beställt hafver. Och sänd mig cedreträ, furoträ och hebenträ af Libanon; förty jag vet, att dine tjenare kunna hugga trä på Libanon; och si, mine tjenare skola vara med dina tjenare; Att man tillreder mig mycket trä; ty huset, som jag bygga vill, skall vara stort och härligit. Och si, jag vill gifva dina tjenare timbermannomen, som trä hugga, tjugutusend corar stött hvete, och tjugutusend corar bjugg, och tjugutusend bath vin, och tjugutusend bath oljo. Då sade Hyram, Konungen i Tyro, genom skrifvelse, och sände till Salomo: Derföre, att Herren hafver sitt folk kärt, hafver han gjort dig till Konung öfver dem. Och Hyram sade ytterligare: Lofvad vare Herren Israels Gud, som himmel och jord gjort hafver, att han gifvit hafver Konung David en visan, klokan och förståndigan son, som Herranom ett hus, och ett sins rikes hus bygga må. Så sänder jag nu en visan man, som förstånd hafver, nämliga Hyram Abiv;
Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Ao/rZ-j. Dti till KoiiA-I. Nnj:t 8tnlld oell ni tlnneelleren lötkviM-^endeinien uti nieniorisl lien 4 .luli 1842 underdLni'A8t öiverlemnnd. ni 6uvernör8-Lmbete<8 tor ^endemien )ttrnnde IieIed8SAnd 8k,iit, I,nr Kviliolieiden i 8olnn iö,8nmlinZ, L iö,8nn>linKen8 vnZilnr, i mttle,'<lnni»l>et nnlnillit, ->ll ej mindie, till berednnde si tjenlig >»lut8 liit en oumlinrliA ullm8i>vMnnd, inileinttnnde vedbod, inl>n8, m. »>., lör föi8Amli»A6N8 8Ii«)l38 oell dermed under 8NNUNN tsb iörennde kloelrnreboIil8 beiioi, llvilben utbn8k^M,nd, 8N80M till en tiel nnln«d it (leii 8l«>A8MkU'k, 80N1, A6N0IN KoiiZI.
ej tillräckligt upplyste om edens vigt, ej kunde emotstå fieslelsen att missbruka densamma; utan att han likväl godkände den princip, att varuutborgare, å andra sidan, skulle ega en ovilkorlig rätt att besvärja sin handelsbok; men ansåg talaren det böra på Domarens pröfning bero, huruvida den handlande kunde anses berättigad att med ed styrka sin fordran , den der i annat fall måste underkännas, af Herr Åkerman, hvilken ansett en väsendtlig skillnad böra göras emellan den mindre och den större handeln. Ehuru önskligt det i afseende på den förra vore, att vid försäljning af vara, som icke kontant betaldes, aftalet åtföljdes af en skriftlig handling i form af vexel eller skuldsedel, syntes likväl Utskottets förslag i denna del vara antagligt, derest i § sammanbundes med 2 mom. i 2 §, hvars 1 mom. deremot helt och hållet borde utgå, så att det komme att af Domaren bero att, i fall der motbok ej funnes, efter omsländigheterne pröfva, om för frågans lösning edgång behöfde uppdragas åt den ena eller andra parten. Deremot borde i den större handeln, eller angående förhållandet handlande emellan, handelsbok ej medföra vitsord och således ej få bekräftas med ed. Här borde vexlar eller skuldsedlar framtvingas, såsom säkrast ledande till ett klokt kreditsystem; och då sådant motverkades genom stadgandet i 3 §, ansåg talaren denna § böra ur förslaget försvinna, hvaremot den 4-'da borde qvarstå, såsom ett nödvändigt bihang till den första. af Herr Grefve Sparre, E.} som, hufvudsakligen instämmande med hvad. Herrar Åkerman och Lagerhjelm anfört, utom hvad angår 3 den Herr Grefven ansett böra bibehållas, emedlertid anmärkt, att 1 § föreföll mindre tydlig.
Stats - Utffottet har derföre icke kunnat godkänna Tryckfrihets - Tommittöens asgisne förklaring i den del, sein rörer det till Pkotocolls - Secrcterarens Georgii för Protvcolleks förande utbrtaldte arfw ode, enär, Stats - Utskottets tanka, det tillhörer Secreteraren, att för de 200 R:dr han åtnjuter, Commisteen härmed tillhanda ga. Och da Tryckfrihets-Commilteen således icke warit berättigad, att tillskapa nagra nya Befattningar ined arfwoden utöfwer den af Riksens Högloft. Ständer fastställde Stat, får till Riksens Högloft. Stander Utskottet hemställa, om icke de till Protocvlls - Secreteraren Georgii utbetalde izz R-dr 16 st. Banco böra äterbaras. Deremot, och da, enligt TryckftihetsSommitteens uppgift, Protocolls-Secreterare"
Förslaget deremot upptager en armé af 142,262 man, hvaraf en stam af 17,162 man, hvilken genom sin tillräckliga öfning blifver fullt tjenlig alt såsom instruktörer för beväringsmanskapet användas; ytterligare af 125,100 man beväringsmanskap, hvilka samtelige under loppet af 3:ne år undergått 49 dagars vapenöfning och af hvilka 41,700 man äro, med undantag af klädesbyxor, fullständigt beklädda och beväpnade för krig. Kostnaden för denna armé är för öfrigt i förslaget så beräknad, att några extra statsbidrag (extra statsreglering), för dess utredning ej erfordras. ”1 förslaget upptages derjemte, såsom sjelfva slutstenen i försvarssystemet, landtstormen, hvars första uppbåd beräknas till 250,200, och det andra till 208,500 man. Skulle Svenska nationen vilja ingå pä en, ända till 50:de ålders året utsträckt, värnpligt, sä kunde denna ifrån Preussen upptagna idé med lika förmän inympas på det gamla systemet. Men medgifvas mäste, att fördelen äfven här lutar åt förslaget, i anseende till den 3-åriga öfning, dess landtstorm undergått. Meningen med en landtstorm är dock nästan aldrig, att den skall ensam möta fienden i öppen slagtning. Detta är den egentliga härens åliggande, och förslagets författare synes äfven hysa samma åsigt, dä enligt detsamma landtstormen antages i allmänhet ej bära andra vapen, än dem, som den sjelf kan förskaffa sig. Landtstormen bör deremot resa sig i fiendens rygg, afbryta hans kommunikationer, uppsnappa hans konvojer, tillfångataga enskilda detachementer m. m., och dertill fordras framförallt den allmänna anda, som vid en hotande fara förmår en hel byggds innevånare att resa sig.
35 deraf 1,870 R:dr till lön åt Läraren, 625 R:dr till en Underlärare och 450 R:dr till instrumenter, kartor, ved och ljus, samt till Westerviks Navigationsskola 2,950 R:dr, deraf 1,900 R:dr till Lärarens och 600 R:dr till Underlärarens aflöning samt 450 R:dr till instrumenter m. m. Undervisningen i dessa skolor börjar årligen i Oktober oell fortfar till slutet af April eller början af Maj det följande året, då offentlig examen förrättas af dertill särskildt förordnad person. Antalet inskrifne och utexaminerade elever i Calmar och Westerviks Navigationsskolor har varit Tab. Litt. i. det i följande tab. Litt. Begge Navigationsskolorna hafva således varit talrikt besökta -och onekligt är, att de verksamt bidragit till bildande af duglige befälsämnen för länets icke obetydliga handelsflotta. Den år 1854 utsträckta tillåtelsen för oexaminerade Skeppare att föra Svenska fartyg på vissa fjermare farvatten synes icke hafva å freqvensen vid härvarande Navigationsskola utöfvat någon annan inverkan, än att under de närmast följande åren endast ett högst ringa antal af skolans elever genomgingo första klassens Sjökaptens-examen; men detta antal har sedermera något ökats, måhända i följd deraf, att länets Sjöassurans förening icke försäkrar fartyg, hvars befälhafvare ej är examinerad. Om länets från Bo till Ryssbylund flyttade Landtbruksskola och dess fördelaktiga inflytande på ortens jordbruk är förut i denna berättelse ordadt. Denna skola njuter i årligt anslag af statsmedel 4,000 R:dr R:mt och står under specielt inseende af en utaf Hushållnings-Sällskapet utsedd Komité. Agaren af Applerum i Södra Möre härad, Agronomen Wulff, har derstädes år 1859 öppnat en privat landtbruksskola, hvilkens verksamhet tillvunnit sig fördelaktiga omdömen. Närmare uppgifter derom hafva icke blifvit mig meddelade.
Det är icke utan förvåning jag har hört Konungens JustiliaeCanzIer på detta rum förklara, att en af K. M. nyss utfärdad förordning förorsakar olägenheter och trassel, hvilket yttrande så mycket mer förvånar mig, som en annan Just.-Canzler varit ledamot af den komité, hvars förslag utgjort grunden till det af R. St:r vid 1841 års Riksdag afgifna utlåt., hvarpå K. M:s Nådiga författning af är 1853 är bygd. Den n. v. Just.-Canzleren har sagt, att det af Hr Faxe afgifna yttrande i komitén, hvilket af honom citerades, innehöll ingenting annat än den frågan, huruvida hemmansklyfningen borde helt och hållet förbjudas. Jag får då i anledning deraf uplysa R. o. Ad., att det betänk., sorn af dessa komilterade upgjordes, samt af K. M. meddelades R. St:r, hvilka detsamma äfven godkände, utgör just Hr Faxes förslag, samt att det således är hans åsigter, som gjort sig gällande och legat lill grund för 1851 års författning. Det som af Hr von Koch uplästes, innefattade Hr Faxes yttrande derom, att hemmansklyfningen borde inskränkas, hvarpå jag anser mig böra fästa R. o. Ad:s upmärksamhet. Man skulle,^ till följe af de utaf flerela lare afgifna yttranden, tro, att hemmansklyfningen vore genom 1853 års författning inskränkt. Detta är ett fullkomligt misstag. Alldeles samma vilkor för besutenhet, som förut funnos, äro qvar, äfvén efter utfärdandet af 1853 års förordning, eller att en häst eller ett par oxar samt några kor skola kunna födas på den klufna lägenheten. 1853 års författning innefattar ingen annan förändring i 1827 års, än att då man, enl. denne sednare, fick köpa och förvärfva en hemmansdel, utan att man egde visshet derom, att man finge blifva qvar å densamma, föreskrifver 1853 års förordning, att en dylik visshet först skall ega rum.