Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru man i skrifter ser fabriker omtalas, hörde jag dock kunniga affärsmän försäkra, att de voro ganska få, samt att endast jerngjuterierna, hvaraf finnas tvenne betydliga i Oranienburger förstaden, och porcellainsfabrikerna lemna någon export. Några speciella statistiska uppgifter i detta hänseende kom jag ej öfver. Ytterligare bidraga till stadens relativt döda utseende kanalerna, torgens och gatornas beskaffenhet samt de förras bestämmelse. Staden genomskäres nemligen af Spreefloden och en parallelt med densamma ledd kanal, eller kanske en arm af floden, jag vet ej hvilketdera, emedan äfven sjelfva floden med sitt blott långsamt rinnande vatten ser ut som en kanal. Rörelsen på dessa är ganska ringa, och de äro till större delen toma. Dessutom gå vanligen husen ända till kanalens eller flodens brädd, så att inga gator lifva deras stränder. De se derföre, med deras nästan stillastående och mörka vatten, rätt ödsliga ut. De redan nämnda öppna platserna, opera-, arsenals-, slottsplatsen, hafva ingen marknad. Operaplatsen är icke ens stenlagd, utan begagnas till ridbana. Likaså förhåller sig med Wilhelmsplatsen, uppå hvilken sjuåriga krigets hjeltar äro att se, uti små, af tiden svärtade marmorafbildningar, på låga fotställningar. Vid uthållande regn bilda dessa icke stenlagda platser moraser. Gatorna äro öfverhufvud breda, men till stor del, likasom trottoirerna, illa stenlagda. Rännstenarne vid kanten af trottoirerna äro djupa och breda, ständigt af smuts och stinkande vatten uppfyllda rännor, öfver hvilka trädbroar leda till husens inkörsportar. Emedan de flesta gator äro breda och raka, gör detta tomheten så mycket mera märkbar, äfvensom derigenom husens ofta oputsade utseende lättare bemärkes. I en nymodig, reguliert byggd stad böra äfven husen ega en glad yta, om ej det hela skall få utseende af förfall. Men i Berlin hafva till och med en del offentliga byggnader, såsom slottet, slottskyrkan, katolska kyrkan, operahuset, biblioteket, ett sådant halfförfallet utseende.
— Dito äfven säkre ansedde, mer. ifrågaställde hos R. Ständer till eftergift 118,660: Fordran af Stockholms Stad, CommerceCollegi nm m. 111 140,636: 22. 7. Dito uti oinfluten Bevillning 1,847,343: 3i. 3. IO, Fastigheter Osäkre Fordringar, som endast böra förnå inom linien: Ersättning för till undsättning använde Creditivmedel 1,000,000: Utestående fordran af förskottet till AssistanceContoirets låmörelse Till afskrifning redan anmäld, Götha Canal-Bolags skuld Hjelmare Canal-Bolags Gammal fordran i Sodemans Concurs . Af RiksgäldsContoret utbetalde på Lilla Creditivet Dessutom balanceras uti RiksgäldsContorets Böcker men hvilka aldrig komma att godtgöras: Utbetalt pa Anslag till Carlskrona vattenledning . 20,000: — —• Diverse förskott på andra Anslag .. 2,653: l5. 9. Således synbar Brist, men hvilken dels muskas af hvad inflyter af ofvanstående osäkra fordringar, dels icke påkallar ersättning fortare, än i den mon tillgång måste anskaffas till Inlösen af motstående Bankens, fordran ... , . B. II. (Bil. Litt. A. till Stats-Utskottets Berättelse, rörande Riksg:s-Contoiret.) aiJänft ZPM \ 1 Rikets Ständers RiksgäLds-Contoirs inbalancerade Skulder samt Fordringar och Tillgångar. Skulder, på bestämda lider till betalning forfallne och löpande med ränta: Upptagne
Hans Excellens Herr Justitiae-Slalsministern anmälte i underdånighet nedannämnde frågor och ärenden, hvilka med Stats-regleringen egde gemenskap, nemligen i afseende å Iso. Juslilice-Revision s-Exp edition en och Jus tilice-S la ts-Expcdilion en. Hans Excellens yttrade härvid: Vid sednasle Riksdagen fästade Eders Kongl. Maj:t Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten att på Öfverdomare-plalserna få män med utmärktare lagkunskap, erfarenhet och skicklighet anstälde, och föreslog, af denna anledning, alt Ledamölerne i HofRällerna målle förses med så tillräckliga löne-inkomster, alt de, utan alt för sitt uppehälle behöfva anlita andra näringsutvägar, kunde i dessa befattningar finna en bergiig utkomst; och Rikets Ständer, hvilka delade Kongl. Maj:(s åsigler härutinnan, biföllo icke allenast hvad Kongl. Maj:t för ändamålet begärde, utan bestämde i vissa delar anslagen äfven derutöfver. Men om Statens intresse fordrar, att de personer, hvilka uti andra instansen ega domsrätt, beredes tillfälle alt odeladt egna sin tid och uppmärksamhet åt sina Ijensteåligganden, så påkallas sådant i än högre grad i afseende pä de embetsman, hvilka det tillhörer alt deltaga i handläggningen af de mål, der rättmätigheten af Ofver-Rälls beslut icke för de tvistande framstår i klar dager, utan Konungens pröfning deraf äskas. Riand dessa tjenstemän synas Revisions-Sekrelerarne företrädesvis vara i behof af en tillökning i löneförmåner. Till bestridande af dessa vigliga befallningar, hvilkas innehafvare väl icke tillkommer alt deltaga uti slutliga afgörandel af de till Högsta
Domstolen redan den 27 ^.pril i835 oed den 20 Oetoder 18/^0, vid köredakvande ak Ilidets 8tänders underdäniga sdritvelser i ämnet, 8ig utlätit, nu tillst^rdt af Högste Domstolen, att derörde korslag mätte antagas; oed tilläde därvid dustitise-Bädet att, eduru rättigdeten till undantag, gjordt vid kast egendoms ökverlätande, dunde, efter dustitiee-Bädets tanda, oed pä sätt dustitiss-Ilädet i Dögste Domstolen den 20 Oetoder 18^0 vttrat, anses tillräedligen uppendar oed förvarad, dä den dlifvit i ökverlätelseliandlingen uttr^edt, kunne dustitiae-ldädet lid väl, i detrad tande deraf, att, säsom erkarendeten visat, derörde säderdetsmätt stundom försummades, sig ega anledning att, äfven för sin del, nu diträda det ilrägavarande korslaget, säsom medförande en kordättring uti lagstiftningen. Bör öfrigt demställde Idögste Domstolen, under äderopande af dess den 2^ ^dpril i835 i underdänigdet gjorda erinran, om iede, dvad kragan om inteednande ak likstidsstädja oed undantagsaktal angär, B.ongl. Naj:t sdulle täedas, pä det mindre dunniga personer ej mänga ak odunnigdet om lagdudet dlikva deras rätt körlustige, meddela lXädig dekallning derom, att den Börordning, som i ämnet utfärdas dör, intill slutet al nästpäköljande är, dungöres i d^rdorna Bre gänger om äret, samt uppläses i dörjan ak dvarje ordinarie Därads-Bing.
Således och oaktadt jag icke kan godkänna Hr von Hartmansdorlfs anmärkning, att man icke äger rätt att göra något tillägg till ett faltadt beslut, — ty ett tillägg, som förklarar meningen utan att afvika derifrån, är till och med Utsk:s pligt att meddela, — får jag bekänna, att jag tror det hade varit väl, att här stanna vid det fattade beslutet. Hvad beträffar det tillägg, som Utsk. här har gjort, ang:de uppköp af räntebärande papper, så borde detsamma, om det skulle innebära något, utom de förut omnämnde 5,000,000, äf ven afse andra räntebärande papper. Men ehuru det bar blifvit sagdt, att man måhända skulle kunna hafva halfva grundfonden liggande för sådane ändamål, låter detta sig icke göra, med den ringa tillgång bär finues på sådana medel. Det kunde möjligen inträffa, alt majoriteten inom Fullmäktige, som skall utföra alla de stränga bestämmelser, som R. St. redan fattat, af omtanka för Bankens säkerhet, ytterligare kunde besluta, att låta dessa summor blifva liggande. De blifva visserligen liggande i alla fall, men det kunde gifva tillfälle till utredning af ämnet. Hvad åter Hr vou Hartmansdorff föreslagit, måste jag på det högsta ogilla, ty, på sätt Frih. Palmstjerna anmärkt, äro Bankens skulder redan tagna i beräkning af R. St., hvilka bestämdt stadgat, att skulderna till allmänheten skola af Banken uppsägas lill betalning. Dervid är äfven skulden till Riksg.- cont. beräknad, och således är detta tillägg onödigt. Då R. St:s förut fattade beslut i ämnet icke föres in uti baueoreglem., men deremot det föreslagna tillägget skulle införas der, så skulle det kunna gifva anledning lill den tydning i Bancostyrelsen, att Fullmäktige icke ägde rättighet att betala skulden till Riksg.- cont. Den 18 Maj. 509 cont., förrän en motsvarande bancovinst vore gifven, eller, om den betaltes derförinnan, så skulle de vara tvungna att för den skulden göra en-särskild indragning, för att förskottsvis betacka densamma. Detta tillägg är således vådligt i sin följd och onödigt för det åsyftade ändamålet.
Han har så ofta talat om huru roligt det skulle bli att få er hit upp. Och ni sjelf, Mariquita? Huru trifs ni i San Francisco? Är lifvet här verkligen så härligt som ni förestält er det, eller är det bara en mer eller mindre gäckad förhoppning? Hon smålog litet tveksamt och tog sig någon betänketid innan hon svarade: Jag vet inte rätt hvad jag skall säga derom. Ännu har jag ju på det hela sett så litet af lifvet här; och det lilla jag sett har jag troligen inte betraktat på samma sätt som då jag brukade tänka på det der borta. Och så har det plågat mig att se Luis nedstämd och irriterad. Jag känner det alltid som om jag, åtminstone till en del, vore orsaken dertill. Men nu blir det helt annorlunda då vi komma att röra oss mera ute och han gör sig fri från sitt bråk. Så mycket var nu uppenbart att don Luis inte ännu meddelat Mariquita af huru kort varaktighet hennes vistelse i San Francisco komme att bli, men om det var detta som plågade honom eller om han verkligen hade mera arbete än han tyckte om, det kunde jag icke af Mariquitas yttranden sluta mig till. Under frukosten tycktes han emellertid helt upplifvad och skrattade godt åt Mariquitas beskrifning af ångbåtsresan från Guatemala och af några typer bland deras ressällskap. Efter frukosten, föreslog han, skulle vi göra en tur i parken och derpå åka ut till The Cliffhouse för att se sälorna, samt äta middag der. Sedan finge man se hvad som vidare vore att göras för att värdigt sluta dagen. Vi ställa till en riktigt grundlig fest och viftdag, slutade han skrattande, för att börja er San Francisco sejour. Men när Mariquita gått in till sig för att kläda om sig för utfärden, blef don Luis med ens allvarsam, i det han vände sig till mig: Nu måste jag bedja er om en tjenst. Till en början måste ni åtaga er att föra Mariquita ut om dagarna, så hon kommer i rörelse, ty med detta instängda lif går hon under. Sjelf kan jag ju inte för mina härvarande vänners och deras familjers skull visa mig ute med henne, hvaremot det kan göra er detsamma hvad man tänker och säger. Och bland mina ungkarlsvänner och deras fruntimmersbekanta vill jag inte införa henne.
Alma Jonsson har afskedats för snatteri hos mig, förlidet år. 18 HÄRADSHÖFDINGEN. Nu måste jag likafullt döma Alexandersson till böter. Det finns ingen hjälp för det! Är han fattig? LUDVIG ÖSTMAN. Han resterar för kronoutskylderna och hade missväxt i fjor; så att de böterna orkar han inte bära! HÄRADSHÖFDINGEN. Och ändå kan jag icke finna anledning uppskjuta målet, då saken är klar och Alexandersson ingenting får bevisa. Är det någon som har något att tillägga eller invända? ALEXANDER EKLUND. Jag vill endast tillåta mig en allmän betraktelse: ett mål som detta, där den icke allenast oskyldige, utan förfördelade får ta straffet, och tjufven blir upprättad, till sin så kallade ära, kan lätt leda till de följder, att människor bli mindre öfverseende mot sin nästa och att processer komma att bli vanligare. HÄRADSHÖFDINGEN. Detta är mycket möjligt, men allmänna betraktelser tillhöra icke protokollen, och dom måste fållas. Jag frågar därför endast nämnden om Alexandersson kan anses skyldig enligt Strafflagens sextonde kapitel, trettonde paragraf? NÄMNDEN. Ja! HÄRADSHÖFDINGEN (till länsman). Kalla in parter och vittnen. 19 Åttonde scenen. ALLA in. HÄRADSHÖFDINGEN. I målet mellan Alma Jonsson och hemmansägaren Alexandersson, dömes Alexandersson för ärekränkning till hundra kronors böter. ALEXANDERSSON. Ja, men jag såg ju att hon stal! Det har man för att man är barmhärtig! ADVOKATEN (till tjänsteflickan). Ser du nu! Bara man bestrider, så går det! Alexandersson var dum och bestred inte. Hade jag varit hans advokat och han bestridt käromålet, så skulle jag strax ha jäfvat dina vittnen, och du hade suttit där! Nu går vi ut och gör upp den här affären. (Går med tjänsteflickan och vittnena.) ALEXANDERSSON (till länsman). Och nu kanske jag ska utfärda flyttningsbetyg åt Alma och sätta att hon varit ärlig och ordentlig. LÄNSMAN. Det angår mig inte!
Utan tvifvel är det enligt denna grundsats, som Utskottet gifvit det afstyrkande, som nu år i fråga. Jag, för min del, kan ej annat ån erkänna, att, om man betraktar saken på Ofticerarnes sida, hafva de allt för sig De hafva mera manskap undersitt befäl, och åro mindre aflönta ån Officerare af samma grad vid andra Cavalleri-Regementen. Men dervid får jag göra samma anmärkning, 308 fien j Julii e. m. sorn vid militaire-anslagen i allmänhet, att det bör bero af Regeringen att genom förändrad organisation så ställa till, att medlen råcka till. När Regeringen icke begärt denna förhöjning, så synes det mig icke skål att bifalla densamma, emedan det år ovisst, om Styrelsen icke har i sinnet, att organisera Cavalierierna så, att de redan beviljade anslagen förslå. Dessutom, skulle icke en sådan förhöjning väcka billiga anspråk äfven hos Officerarne vid åtskilige Infanteri-Regementer, Flottorne med flere Corpser, som åro ojemnt eller illa lönte, att äfven komma i åtnjutande af löne - förhöjning ? Hvar skulle då Riksens Ständer taga medlen dertill? Någon grundsats måste följas. Hår hafva varit frågor om löne-förbåttring för HofRåttsRåd, Häradsskrifvare rn. fl.; de hafva blifvit afstyrkta af samma skål, att man nemligen trott sig böra uppskjuta dermed, tills den nya organisationen blifvit fulländad. De partiella, sorn nu kunna ske i Militairen, skola ej heller tjena till annat, ån att aflägsna den allmänna regleringen. Af dessa ^anledningar tillstyrker jag bifall å Utskottets Betänkande, j Friherre Anckarfvärd, Carl Henric: Jag finner fullkomligen billigheten af Friherre Stjern, cronas ansökan, men förenar mig tili alla delar med hvad Herr von Hartmansdorff anfört, rörande sjelfva principen.
Äfven denna föreskrift har blifvit af den nu varande Justitie-Ombudsmannen, oaktadt bans korta förvaltning af embetet, iakttagen, dervid han hufvudsakligen afsett rättegångars skyndsammare afgörande. Erfarenheten från Justitie-Ombudsmannens embetsförvaltning synes ock derför hafva varit ett fullgiltigt skäl. Ty om man ock i allmänhet, till heder för vår embetsmanna-korps, måste medgifva, att flertalet af de åtal, Justitie-Ombudsmannen anställt, icke rört fel af svårare beskaffenhet, så kan man likväl icke undgå att anmärka - Lag-UIskottets Utlåtande JM 4. 5 märka den ej ringa mängd af åtal för dröjsmål vid åtskilliga domstolar med afgörande af tvistemål, synnerligast konkurser. Hvad Justitie-Ombudsmannen till befordrande af skyndsammare afgörande utaf sistnämnde slags mål föreslagit, vill Utskottet framdeles taga i öfvervägande, så vidt ej sådant genom antagande af ny Konkurslag, hvartill förslag på Kongl. Maj:ts befallning nyligen blifvit utarbetadt, göres öfverflödigt. Utskottet vill jemväl framdeles meddela yttrande öfver Justitie-Ombudsmannens i öfrigt gjorda framställningar, så vidt de falla inom omfånget för Utskottets verksamhet. Men Utskottet kan dock icke undgå att, i anseende till ämnenas vigt, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på Justitie-Ombudsmannens åsigt i tvänne andra frågor. Den ena rörer behofvet af verksamma åtgärder till påskyndande af måls afgörande i Konungens Högsta Domstol, i hvilket afseende Justitie-Ombudsmannen, så vida man ej kan uttänka annat sätt för ändamålets ernående, önskar framgång åt det nu hvilande förslaget till ändring i 17 och 22 §§ Regeringsformen. Den andra frågan afser jemväl ett hvilande grundlagsförslag eller det om uppskof i riksdag. Dess antagande anser Justitie-Ombudsmannen vara af en särskild vigt för lagstiftningsarbetet inom representationen.
Det är, ämnadt för att betacka omkostnaderne för Ombudens corresponr dance med HofCanzleren. De hafva visseiv ligen Fribrefs-rätt, men det har varit för skrifmaterialier m. m.; oni det varit för högt;, det .tror jag icke, och om något öfverskott derå kunnat uppstå, detta kan jag icke upplysa, men jag hoppas, att dessa arfvoden få hädanefter såsom hittills fortfara. I afseende på den ganska vigtiga frågan om MinisterStaten, säger väl Friherre Ankarsvärd, att han är ense med Statsutskottet deruti; att föreskrifter icke kunna gifj Ben 5 Julli f m, vas Kongl. om bibehållande eller indraga ning af den eller den Minister-platsen, men likväl föreslår han, att den af StatsUtskottet tillstyrkte summa skulle nedsättas till 60,000 R:dr. Jag öfverleranar till den värde Talaren samt; Ridderskapet och Adeln, om icke genom denna, nedsättning ungefärligen samma förhållande f resultatet skulle uppkomma, sorn om en föreskrift blef gifven, att blott der och der Ministrar skulle förordnas; ty då, enligt hvad jag bestämdt känner, äfven med den tillökning Utskottet föreslagit, de missioner icke kunna fyllas, sorn jag anser nödyändige, så skulle, om, anslaget minskades, en ytterligare indragning blifva följden. För att med 60,000 R:dr betacka utgifterne, skulle antingen somlige platser stå vacante, eller ock en del nedsättas ifrån en högre till en lägre diplomatisk rang, oell lönerne äfven derefter lämpas. Då återstår att pröfva, om det är politiskt nyttigt, om det Kr väl betänkt, att inskränka sig till Chargé d’Afl*iren. Jag tror, att denna fråga skulle kunna inleda oss uti mycket stora politiska betraktelser, hvartill här hvarken är tid elier ställe; men hvad jag tror mig kunna förklara, är, att om någon nytta af politiska relationer skall kunna tillvägabringas f närvarande tider, så kan det ej i någon hufyudsakelig rnon ske genom Chargé dAffairer.
Då jag redan så länge begagnat R. o. Ad:s tålamod, borde jag icke åter uppträda, synnerligen som de anmärkn:r, hvilka nu förekommit, med undanlag af den siste - Den 20 M a j f. ni. sle värde (alarens, hvilken behagade något närmare ingå i sjelfva förslaget, så litet angått sak, fatt för mig föga återstår att tillägga. Den siste talaren har erinrat, atl accorderna icke skulle motverkas, derigenom att förslag uppsattes af domaren. Det skulle de dock visserligen, ty då personer från östan och vestan, från det ena eller andra collegium eller embetsverket, kunde uppföras på förslaget, hade de ej santina tillfälle till accords-Öfverenskommelser, som de, hvilka bo i orten och nu, såsom den värde talaren medgifvit, på kronofogdens recommendation kunna vara säkre atl komma i fråga vid länsman!jenstens tillsättande. — Hr Lefren anförde, att jag sagt, det jag ej trodde, att ett så ohelvd I ig t ämne skulle uppkalla så många talare; men det var likväl icke sjelfva ämnet i sin helhet, som jag ansåg obetydligt. Det var den obetydliga del deraf, som angår, alt en domstol skulle uppsätta förslaget, jag ansåg obetydlig; och kan någon annan för detta förslags upprättande lämplig embetsmyndighet uppgifvas, så anser jag mitt pioject derom så obetydligt, i afseende på det hela, att del gerna må förfalla. Hr Lefre'11 liar vidare talat 0111 att klagomål kunde uppkomma i följd deraf, att 3 verkliga nöt blifvit uppförda på förslaget. Jag vill icke gerna fortsätta denna framställning, rncn hemställer till honom sjelf, hvar han tror den största mängden af detta slägte finnas, antingen bland dem, som genomgått academiska studier och blifvit tillsatte efter förslag, eller bland dem, som godtyckligt sättas till embeten och tjenster. I öfrigt har Frih.
I anledning af hvad Herr Cederskjöld nyss yttrat i afseende å Originalet till den utfärdade RiddarhusOrdningen, får jag äran tillkännagifva, att något Original till ifrågavarande Författning, hvarken under loppet af sistlidne Riksdag till Ridderskapet och Adeln, eller sedermera, efter Riksdagens slut, till RiddarhusDirectionen ankommit. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt: I anledning af Herr Cederskjölds anhållan, att få se Originalet till RiddarhusOrdningen, får jag upplysa, att aldrig något Original-exemplar af RiddarlmsOrdningen blifvit Lill Ridderskapet och Adeln aflemnadt, utan endast Kongl. Majrts Skrifvelse derom. Säkerheten ligger i likheten Den 18 November f. m. mellan det project, som här inom Riddarhuset finnes och det som till Kongl. Maj:t blifvit inlemnadt, hvilket sednare alltid är att tillgå i HofCanzlersExpeditionen. Herr Cederskjöld: Med den förklaring, som den sista värda talaren afgifvit, skulle jag ej tveka att åtnöjas, om det till Konungen ingifne Förslag blifvit i hela sin vidd antagit; tj då hade Ridderskapet och Adelns aflemnade Exemplar kunnat anses såsom Original. Men då nu icke så skedt, synes ingen tryckning hafva bordt kunna verkställas, utan efter ett verkligt i vanlig form underskrifvet och eontrasigneradt Original. Jag förstår ej ens huru boktryckaren eljest skulle kunna derföre stå till ansvars. Jag vet väl, att, när ändring skedt i Grundlagarne, har ej Original-Documentet blifvit förnyadt; men en sådan ändrad Grundlag behåller sin gamla titel, såsom t. ex. Kongl. Maj:t och Riksens Ständers fastställde Regeringsform; dat. Stockholm den 6 Juni 180g. Med de derefter och sist vid Riksdagen i Stockholm är 1828 af Konungen och Riksens Ständer antagne förändringar. Förhållandet med RiddarhusOrdningen är helt annorlunda. Titeln lyder der sålunda:
Fick-: med guldboctt 1 stycke 2 6 32 — andra slag 1 stycke — 32 ■— 300 Skeppschronometrar 1 stycke 15 — 4 Väggoch Studsare: af brons, tullbehandlas som metaller, sammansatta, ej specificerade, arbetade. andra slag 1 skålp. 1 40 Delar af Ur, ej specificerade Urband och Urkedjor af sammansatta eller, så- som arbetade, ej specificerade ämnen, tullbehandlas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller, derest detta icke kan med säkerhet urskiljas, efter det i dem ingående ämne, som drager högsta tullafgift. Bomulls1 skålp. 8 4 Silkes. n 1 skålp. 1 200 IVagnar och Åkdon; Tvåhjuliga, samt Trillor, Droskor och Slädar 1 stycke 25 500 öfriga slag 1 stycke 6(5 32 40 32 — (Se vidare förteckningen öfver vid införsel tullfria varor.) Wantar tullbehandlas lika med Strumpor. fUatlen, mineraleller hälso-, krusen och buteljerna inberäknade IVax: oblekt 1 kanna l skålp. — 4 3 — 1 blekt eller färgadt 1 skålp. — 8 — Urglas; se Glas. Viol-rot hanföres under Apotheksvaror. Viol-sirap; se Sirap Vitriol-olja; se Svafvelsyra. Wagnmakare-arbeten, ej specificerade; se Slöjdvaror, ej specificerade. Walnötler; se Nötter. Watten, lukt-; se Luktvatten. Wau; se Färger. Waxduk; se Wäfnader. Waxljus; se Ljus. Wed; se Trädvaror. Expeditions-Utskollets Förslag till underd. Skrifvelse, Peo i 36. 345 Tullvärde. Qvantitet för Tullberakn.
Lagra.rätterne hafva i sekler, mine herrar! utgjort en institution, och då man går tillbaka lill sjelfva grunden för dem, har man svårt att icke, eller, kau man icke annat än gifva åt den tidens lagstiftare, åt våra förfäder en uppriktig gärd af vördnad, då de stiftade lagar. De trodde, att passionerna borde lillbakahållas, icke äggas. Lagstiftaren trodde, att när åt parten tid gafs till besinning, skulle många rättegångar förfalla och i följd deraf antalet förminskas; och till hvad grad våra förfäder dömde rätt, bevises af Just.Statsministerns berättelse i fråga om antalet af vid domstolarna afgjorda mål. Man ser utaf densamma, mine herrar! alt af 100 mål, som vädjas från Häradstill Lagm.rätt, fullföljas aldrig till Hofrätterna mer än 25 proc., y.5 proc. hafva förfallit, just derföre att passionerna under tiden hunnit sakta sig. Örn nu Regeringen haft ett så dåligt skäl för Lagm.rätternas bibehållande, som det alt vilja hafva liera domareplalser ali bortgifva, då hade Ko* Den i5 Februari c. m. nungen bort antaga Ständernas beslut; ty det är ovedersägligt sannt, och erfarenheten är grunden för all klokhet, att om man tager bort Lagm.rätterna, skall Hofrättspersonalen förökas, eller också icke till hälften vara tillräcklig för målens afgörande, oberäknadt den olägenhet, att folkel liksom kittlas till rättegångar. På detta sätt skall den nuvar. Hofrätternas personal vara alltför ringa, och Konungen erhålla tillfälle att gifva bort många flera tjenstemän nu, då Lagm.- rätterne finnas. — Jag begär, att detta mitt anförande må åtfölja Hr Hjertås motion till Lag-Utskottet. Hvad angår motionen om förmyndare-kamrar, så får jag gifva vid handen, att K.