Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fröken Key vill icke neka kvinnan a t t deltaga i det yttre kul turarbetet, men dels vill hoii, a t t hon skall sträfva för vissa, såsoni kvinliga litpekade syften, dels skall hon arbeta på ett sätt, som ar .alldeles olika mannens. Kvinnorna få ej); snegla på ett manligt arbetsideal)), ej » rada iipp sig soni nollor bak651 en manlig siffra&gt;, iitan de skola &gt;göra revolt » genom a t t i arbetet satta in dels inoderligheten, dels den af Laura nlï ' arliolin upptäckta B kvinliga vildlieten)). Hvad som meiias med vildl lie te ii^ kan inan inöjligen med litet god vilja första - det ä r allt det oberäkneliga, skiftande, hänsynslösa i kvinnonatiiren - men livad inan däremot platt icke kan förstå as fröken Keys sträfvande antt göra instinkten till ett reson1ieniar.g och regellösheten till regel. Meningen tycks vara den, a t t kvinnoarbetet skall grundas p i 7cvilmoinsti~z7ctw, på sådana, so~il aleka med systemen ocli progrpmen, logiken ocli formerna&gt;, ocli a t t det skall gå i opposition till det manliga kultiirarbetet. Man frågar sig med förvåning: hvart har nu mannens öfverlägsenliet tagit vagen? Det ar ju lian, som ä r » ska.pareii af de iiya idéernas. Jo, enligt .fröken Keys mening ä r kvinnan in ycket. diiininare an inaniien, nar Iion vill. understå sig a t t b r ~ k a lians vapen, logiken; men mycket, nipcket kvickare, liar hon lhter bli a t t tanka och låter leda sig af s i ~ i a instinkter. Mycket farliga instinkter för resten, ty de Iiiiidra henne a t t antaga P den gif ila kultiirens resultat so111 fös sig förbindande)).
Vi hafva sett det dramatiska sinnet hos folket utan att afmattas bibehålla sig sekler igenom, alltjemt sugande näring af tilldragelserna och stundom framträdande med icke obetydlig styrka. Ovilkorligen påtvingar sig oss då frågan, hvarföre har ej ur denna folklek en folkkomedi i likhet med Italienarnas Comedia del Arte utbildat sig? Hvarföre har det dramatiska anlaget ”knutit sig i växten och stannat vid den första graden af slumrande kraft, der man blott ger löften, men ingen uppfyllelse, stannat vid ett utkast, — ofta intressant, ofta sinnrikt, ofta öfverraskande, dock blott ett utkast?”46. Svaret på denna fråga tro vi ligga i bristen af ett offentligt folklif. I ett glestbefolkadt land med hårdt klimat, der invånarne ej stå i synnerligt liflig beröring med hvarandra, blifva äfven förlustelserna af mera enskilt natur. Man roar sig inom familjen, slägten eller i närmaste grannlaget. Kampen mot naturen gifver dessutom föga tid till nöjen; det är endast vid vissa högtidliga tillfällen, endast några gånger om året, man kan slå sig lös och gifva luft åt behofvet att låta hvilan vexla med arbetet, leken med allvaret. Och detta sker då alltid inom den förtroliga kretsen. Våra folklekar och folkdansar äro stugans barn, födda och fostrade inom fyra väggar, och deraf bibehålla de alltjemt karakteren. Från gård till gård hafva de gått, de hafva öfverflyttats från gille till gille, men för all större offentlighet hafva de skyggat. För dem var hvarje öfvergång från det enskilta lifvets krets till det offentliga afskuren, och då ett konstdrama hos oss infördes, fanns emellan detta och folkleken inga beröringspunkter; båda voro för hvarandra så främmande, att det väl då knappast ens föll någon in att frön till ett drama lågo dolda i folkleken47. En norsk författare yttrar om vårt svenska drama: ”medens det mellemeuropeiske Theater har sit Udspring fra Kirken og det christlige Skuespil, har det nordiske Theater, navnlig da det svenske, sin Rod paa et ganske andet Sted:
Lagsamt Allm. Besil.- och Ekon.-Utsliottens Memorial, N:o 34. 13 Slutligen och hvad angår frågan om föreskrifters meddelande i afseende å hvad iagltagas bör vid anläggning af qvarnar och andra verk, sorn med ångkraft bedrifvas, äfvensom grunderna för desammas beskattning; så, och då det torde få antagas, att, genom inrättande af dylika verk, egare af redan skattlagda qvarnar kunna tillskyndas vida större skada och intrång uti deras mäld-rättighet, än som, genom byggande af ny valten| eller väderqvarn, kan uppkomma, belst förmalnings-processen i de förra är vida hastigare och dessa verk gemenligen äro af en större omfattning; i följd hvaraf äfven de föreskrifter, som uti 20 kap. 4 § Byggningabalken, i fråga om inrättande af vattenoch väderqvarnar, äro gifne, efter Utskottens tanka böra, vid anläggning af verk utaf förenämnde beskaffenhet, tillämpas; men något bestämdt stadgande ej mindre härom, än ock hvad angår grunderna för dylika verks beskattning, för så vidt Utskotten hafva sig bekant, icke finnes meddeladt, hafva Utskotten, som likväl hvarken af motionen eller eljest egt någon ledning för bedömande af de grunder, som för beskattning af dylika inrättningar må anses lämpliga, ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t läcktes, genom utfärdad författning, i nåder stadga, att, i fråga om inrättande af qvarfi eller såg af ofvan omför mälda beskaffenhet, så vidt densamma skall till andras betjenande emot tull bedrifvas, iagttagas bör hvad uti 20 kap. 4 <$* Byggninga-balken, rörande anläggning af vatteneller väderqvarn finnes stadgadt; samt att dylika, till bedrifvande med ångkraft inrättade verk, jemväl må skattläggas efter de grunder, som för sådant ändamål kunna i vederbörlig ordning varda fastställda. Stockholm den 29 Juli 1848.
Pä Wällofl. Borgare-Stäud. Pä Hederw. Bonde-Ständ. Ledamöters magnarLedamöters magnar. Litrl kr. L-anckberZ. ^okan Lricslon. Ist. kröäolius. Lades pä bordets Äfwem Den 22 November"33 Äfwenledcs uplastes ett sa lydande ifrän Stats» Utskottet ingifwit: Wördsamt Memorial! Herr Friherre A. knäbeck har uti ett till Högloft.
Men månne man noga besinnat hvad det vill säga att sålunda sätta äganderätten på spel, att låta Kronan i detta fall framträda med anspråk till fördel för 3:dje man, som icke sjelf har någon rätt, utan måste krypa bakom Kronan för att kunna åtkomma en flera hundra år gammal rätt. Detta skulle väl kunna synas vara af mindre betydenhet för dessa kyrkor, som för öfrigt hafva goda inkomster, men följden deraf skulle efter all sannolikhet blifva den, att dylika anspråk på andra håll äfven uppstodo. Ty med lika, ofta med bättre skäl, skulle hvilken frälsehemmansåbo eller hvilken annan hemmansinnehafvare som helst kunna framträda och yrka, att Kronan måtte åtaga sig käromålet för dess förmenta anspråk. Detta fruktar jag skulle så mycket lättare kunna inträffa, som jag här med den största förvåning hört en ledamot af det verk, som har att handhafva ärenden, af beskaffenhet sådant som det ifrågavar., framställa den sats, att Kronans och frälsemäns rätt att tillsätta åboer efter godtfinnande utgjorde en inkräktning, och alt den rättighet, som genom 1789 års författning tillerkändes BondeSt. att köpa åboende kronohemman till skatte, innebar i sig en återgång lill det ursprungliga rättstillståndet. Men om denna sats anlages såsom sann, skulle hvilken brukare som helst af ett hemman kunna framkomma med yrkande om undersökning. Det finnes verkligen i delta afseende förhållanden, der en undersökning skulle hafva mycket mera skäl för sig än här. De s. k. Schlegelska godsen i Halland, hvilka under Drottning Christinas regering försåldes, innan Sverige ännu ägde full besittning af Halland, och hvilka nu till en stor del lyda under Sperlingsholm och andra gods, tillhöra samma cathegori. Bönderne å dessa hemman kunde då yrka alt Kronan skulle instämma och utföra deras talan vid domstol. Det kunde ju blifva rätt intressant för åboen att förvärfva en sådan äganderätt. Det finnes tusende dylika exempel att åberopa.
Kungörelse om förmälda fall, dä beslut om sammanbyggnad må komma ifråga, sådant beslut äfven kunde fattas saint förslag af Löncreglerings-nämnden framställas under de förutsättningar motionären i 2:dra punkten af sitt förslag angifvit, eller att endera kyrkan är förfallen, och den andra så belägen, att genom dess begagnande af båda församlingarne, kyrkovägen ej förlänges mer än en half mil för någon by, hvartill Utskottet i anseende, till den obestämda betydelsen af ordet by, anses böra fogas det tillägg bär nedan i Utskottets förslag finnes upptaget. I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt föreslår Utskottet, med anledning af lista och 2:dra punkterna af motionärens framställning: att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om sådana tillägg i Kongl. Kungörelsen den 11) Juni 1830, hvarigenom blefve stadgadt dels att den Nämnd, som får sig uppdraget att verkställa reglering af Presterskapets löner, jemväl mä åläggas att framställa förslag om kyrkors sammanbyggnad, och dels att sådant förslag mä väckas också i det läll, att endera kyrkan är förfallen och den andra .sä belägen, att, vid gemensamt begagnande af båda församlingarne, kyrkovägen ej förlänges mer än en half mil för någon by, eiler under särskild nummer i jordaboken upptagen gård. Deremot anser Utskottet hvad angår 3:dje punkten af motionärens förslag, densamma afse en verkställighetsåtgärd, som torde ifrågakomma endast i jemförelsevis fä fall och icke böra göras till föremål för särskild lagstiftning, hvarföre Utskottet hemställer: att hvad motionären härutinnan föreslagit, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Växter och djur passerade revy, deras egendomligheter diskuterades, de enklaste lifsfenomenen förklarades, lärorika besök gjordes i menagerier. Äfven sedan läsning af blindskrift och skrifning snart inlärts och böckerna blifvit Helens vänner, fortsattes år efter år denna » åskådningsundervisning », hvarvid allt som möter Helen blir föremål för lifliga skildringar och intresserade samtal. » Jag önskar veta mycket om allting » är ett af Helens stående uttryck under barnaåren, och en gång nedskref hon på sintafla bland annat den rörande bönen till lärarinnan: » Var god och berätta för er lilla elev många saker, när ni har god tid. » » Jag talade, » säger miss Sullivan, » med Helen medels fingrarna lika fort, som jag skulle ha gjort det muntligt, om hon varit ett normalt barn. Den enda skillnaden bestod däri, att jag nog talade mycket mera med henne, eftersom hon helt och hållet i alla afseenden " berodde af mig. » Och genom alla dessa samtal näres och utvecklas hos Helen den henne måhända redan i ovanligt hög grad medfödda sympatin för allt som finnes i » denna sköna värld », där hon gärna skulle vilja lefva » i sexton hundra å r ». Få små flickor ha som hon reda på alla blommor, med deras former och färger, och hufvudet fullt af sagans och mytens sinnrika fantasier om dem. Djuren äro hennes särskilda favoriter; med sin hund, sin åsna och sin ponny underhåller hon sig som med vänner, » muntligt » och skriftligt. Äfven den minsta mask tar hon gärna i försvar. Men framför allt är det människan hon älskar: sina föräldrar; sin kära lilla syster Mildred, » ljuf som en sommarmorgon »; sin elfva år yngre » baby brother », o m hvilken hon kort efter hans födelse uttalar den förhoppningen, att han skall växa upp » god och vis och kärleksfull » som den person, hvars namn han bär; T o m m y Stringer, till förmån för hvilken hon afböjer den insamling, som erbjudits henne i syfte att ersätta förlusten af hennes favorithund: » Jag älskar stora, trogna hundar, sådana som Lioness, men jag älskar små gossar och flickor ännu mera. » Hennes tillgifvenhet för miss Sullivan är lika sällsynt som lättförklarlig.
Följer GUSTAF ADOLFPS eget brev om denna åtgärd. Genom brännvinsbränningen åtgår för mycket säd och sädesförbrukningen försvagar Riket, då man måste införa säd från andra länder. Därför beslöts att brännvinsbränningen tillåts endast under 3 månader och att en avgift på säden utgår och tillfaller Statsverket. Den 18 mars var vi samlade i Rikssalen och konungen meddelade tre lagändringar. Angående vad jordabalken stadgar, att köp bryter legostämma. Om lagfartens förkortande. Förkortande av den tid fordringar mellan enskilda gäller. Då meddelades tre propositioner med ekonomiska mål nämligen: Förbättrad tjänstehjonsstadga. Förbättring angående författningen om stängselskyldigheten. Förbättrad gästgivareordning. Konungen önskade inhämta våra trogna råd. Bondeståndet har rättighet att ha ledamöter i bancoverket. De stora kostnaderna vid Gustaf III: s begravning och Gustaf Adolphs kröning belastar Statsverket hårt. Beslutades att den s k Bröllopsgärden som hittills utgått skall förlängas med 6 år och att en gåva på 150.000 riksdaler till Drottningen och lika mycket till Kronprinsen skall tas ur den fonden. Beslöts också att de ämbetsoch tjänstemän som fått sin skatt nedsatt efter 1789 års bevillningsplakat får skatten jämkad samt att vi nedsatt skatten för den arbetande klassen Undertecknat av alla personer i de olika stånden. För Håbo och Bro Jan Bengtsson. Stadga och förordning på vad sätt med tillverkning, transport och försäljning av brännvin kommer att förhållas ifrån och med år 1801, Norrköpings slott den 15 juni 1800. För att bringa stadga och säkerhet i Rikets myntväsende, som utgjort ett huvudsakligt ämne för Riksdagen har vi även översett författningar för att vidta åtgärder mot det missbruk som den tillåtna brännvinsbränningen varit orsak till. Det sedefördärv som omåttligt brukande av brännvin för med sig och den förlust som stor spannmålsåtgång orsakar och den orättvisa detta system medför måste åtgärdas. Det är de stora inköpen av utländsk säd som är orsak till handelns undervikt. Landets innebyggare bör äga bröd av egen säd, och efterkommande skall inte behöva drabbas av svaghet på grund av överflödigt bruk av brännvin. Därför önskar vi nya villkor för brännvinstillverkningen i landet.
Lönerne för JustiticeRdden. Emot Utskottets utlåtande derom hafva reserverat sig H:rr Amiral von Schantz; Öfvers te-Lieu ten an ten von Betänkan den, N:o 237. 83 Heyne och Lagman Noréus, hvilka ansett desse löner böra bestämmas till 5ooo R.-dr för hvar och en. 4-de Punden.- Lönen för RevisionsSecreterare. H:rr Lagerhjelm, Noreus och Santesson hafva ansell berörde lön böra bestämmas till det belopp K. M:t föreslagit eller 1800 R:dr. S. te Puncten .■ Äng:ela K. HofRätterne. Emot Utskottets i samma Punct upptagne yttrande rörande Presidenlernes löner, har H:r Lagman Noréus såsom Reservation åberopat dess vid behandlingen af Utlåtandet N:o 128 hos Vällofl. BorgareStåndet gjorde yrkande om 5oo R:drs högre löneanslag årligen för Presidenten i K. Svea HofRätt än för Presidenterne i öfrige HofRätterne, hvarigenom den förres lön skulle komma att uppgå till 5oooR:dr; hvarvid H:r Lagmannen, såsom skäl för samma yrkande, anfört: att redan vid 1810 års Riksdag stadgades taffelpenningar för Presidenten i K. Svea HofRätt till ett belopp af 1000 R:dr årligen; att den då afgifne K. Propositionen upptager såsom skäl, att denna K. HofRätt, verkande i samma ort, som Regeringen, oftare an de öfrige HofRätterne, får en tillökning uti de vanliga göromålen, genom Ärender, som röra Rikets säkerhet; att Ordförandeskapet i RiksRätt åtföljer detta PresidentsEmbete; att de fleste Tryckfrihetsmål, hvilka i besvärsväg inkomma, tillböra denna K. HofRätt; att utom dessa alltid fortfarande skäl, HofRätlens göromål i sednare tider fått en ny tillökning derigenom, att vissa inål, sorn uti besvärsväg förut be - 84 Stats-Utskottets handlats af K.
Den 2 October. n» ; dok i benna sak funnit den i Banco - Utskottet fbrcfallne skiljaktighet icke wara af den beskaffenhet , att ben bör lägga hinder i wägen för samma Utskott, ait öfwer den hufwubfräga, hwarom twistighet uppftätt, sig utläta, och densamma i behörig ordning af, göra, efter skedd wederbörlig justering af en sädan Proposition, som icke motsäger nägot föregäende Beslut; -Hwilkct genom Utdrag af Protocollet skulle de Respective Med, Ständen samt Banco-Utjkottet wördsamt och lvänkigHr meddelar, supra. Lx krotocoilo 17. ^lm^uist. S. O. Som Riksens Högloft. StänderStat-, Utskott uti nu förctcdt Protocoll Utdrag af den 2o:de dennctl anmält, att det icke anser stg inom den korta tid, hwilkcn, enligt Regering Formens 109 § ännu äterstär af innewarande Riksdag möjeligen kunna medhinna alla de göromäl, hwilka Utskottet ällgga, bestöt aFtändet, att jemnlikt ofwanberörde Z sädant hos HanS Kongl. Majit i undcrdänighet anmäla, med lika un, d-"-dänig anhällan, att af sädan orsak Riksdagen mä fä fortfara högst en mänad efter den urte instundande Q^sber; Hwarom de Respecffve Med-Ständen samt Skats-Utsko-ktet skulle wördsamt och wänligen underrättas. 17t luprg. ' n klx ?rotocoIlo 7- 17. ^Imcpiist. S. D.
Varandes jag öfvertygad, att de flesta financiella ympar, på den gamla lagstiftningsstammen, onödigtvis såra trädet, och att man dervid lått kan öfverse, om ympen verkligen är ägta, samt att frugten säkrast blir god och ymnig, om man låter stammen få fröda sig i fred. Hvilka anmärkningar jag anhåller må få åtfölja Utskottens Betänkande vid återremissen, om den beslutes. Bilagor till Pleni-Protocollet för elen i Augusti, eftermiddagen. Herr af Uhr, Carl David: Då den hos Riksens Ständer gjorde ansök - jDen t Augusti c. m, 19 ning om ytterligare understöd för Skånska Stenkolsverket, remitterades till HÖglofl, StatsUtskottet, tog jag mig friheten anhålla, ett åtskilige upplysningar, rörande hushållningen derstädes och Verkets närvarande ställning, af Bolaget borde infordras till ledning för sä väl Utskottets eget Utlåtande i ämnet,-som det beslut Riksens Ständer på grund deraf skulle komma att fatta. Jag ansåg då liksom nu, att bifall eller afslag å denna begäran, för att motsvara Riksens Ständers värdighet, borde grundas på tillförlitliga upplysningar, om orsakerne till Verkets närvarande förlägenhet, samt de anledningar till ett föråndradt skick, som igenom det önskade biträdet, till både enskilt och allmänt gagn för framtiden vore att förvänta. Då likväl StatsUtskottet uti dess afgifna Betänkande, i vissa delar understödjande motionen , icke vidrördt eller närmare utredt de af mig äskade upplysningar, till ledning för Riksens Ständers beslut, i detta vigtiga ämne, hvaraf inhämtas kan, huruvida Stenkolsverket verkligen är af egenskap att det förtjenar ytterligare omvårdnad och understöd, då en fullständig pröfning af Verkets närvarande ställning, förutsätter en föregående kännedom, af de flere dertill bidragande orsaker, och då med ett ord, man i allmänhet tror, att Skånska Stenkolsverket, som hittills utan särdeles framgång medtagit enskildtes förmögenhet, icke eller förtjenar vidare uppoffringar, utbeder jag mig af dessa skäl, att till StatsUtskottets Betänkande få tillägga några upplysningar, dertill föranledd, af 20 Den I Augusti e. m.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, orri Ridderskapet och Adeln instämde i Herr von Scliulzenheims vid samma mom. gjorda anmärkning i afseende på tiden för tillStåndsbevisets begagnande, Ropades Nej. § 5, 4:o Den i första momentet föreskrif - 262 Den af) Januari! e. m. na borgen, som till vederhäftigheten och namnteckningen bestyrkes, för Sökande i Stockholm af ÖfverStåthållaren, och i orterna af Konungens Befallningshafvande , skall innefatta Löftesmannens uttryckliga förbindelse alt ansvara för erläggandet af de böter, hvartill Sökanden, för öfverträdelset af denna Lag, kunde skyldig kännas , och till hvilkas gäldande tillgång hos Sökanden skulle saknas; Löftesmannen obetaget att inskränka sin borgensförbindelse till viss summa, hvilken likväl aldrig må understiga ett års prenumerations-afgift för Ett Hundrade Femtio Exemplar af den till ingifvande anmälda Periodiska Skriften. Ar prenumeration icke tagen, eller uppgår den ej å nämnde antal exemplar till Tre Hundrade Riksdaler, utgöre detta belopp minsta antagliga borgens-summan. 5:o Vill Sökanden, heldre än att ställa borgen, nersätta reda penningar, svarande mot det, i ena och andra fallet, bestämda lägsta bor gens-beloppet, vare sådant honom öppet lemnadt; och bör då, i stället för borgen, till HofCantzlern ingifvas attest öfver summans deposition, antingen i Banken, eller i LandtRänteriet, på Sökandens namn, och till Hof Cantzler ns disposition för ofvansagde ändamål. 6:0 Böter, ädömda i och för Periodisk Skrift, skola, om borgen är ställd, Den ag J a n u a r i i e. m. 263 uttagas först af den ansvarige Utgif varens egendom, och derefter bristen hos Löftesmannen; men om deposition ägt rum, utmätes först den deponerade summan, och sedan bristen af utgifvarens egendom. Kunna de ådömda böterna icke pä detta sätt fullt utgå, bör återstoden deraf förvandlas likmätigt föreskriften i 28 § 1 morn. j:o
Efter hvad upplyst blifvit, skall dock påföljde års myntning i detta afseende lemnat ett fördelaktigare resultat, emedan utgifterne, i följd deraf att tillverkningen fått i större scala oafbrutet fortgå och varit 1,000,000 R:dr SilfverSpecie uti 4>8oo,ooo serskilta penningar, då icke fullt motsvarat 1 ^ procent af tillverkningens värde. Med Kongl. Maj:ts Nådiga bifall hafva försök till Kopparmyntning vid härvarande MyntVerk jemväl ägt rum, till utrönande, huruvida Kopparskiljenrynts-präglingen kan från Awesta ditflyttas; på det att, genom Verkets jemna och oafbrutna gång, i framtiden förekommande prägling äfven af ett mindre antal Silfvermynt måtte kunna ske, utan så betydlig skillnad uti kostnaden. ( 102 ) Kongl. Controll-Verkets Räkenskaper, sorn af Kongl. KammarRätten förut blifvit granskade, upptaga Debet. Credit. Afkortning 11.10. Utgående B al ance: Då omkostnaderne för ControllVerket bestridas af RiksStatens anslag på K. CommerceCollegii Stat, bafva Controllstämpel-Medlen oafkortade ingått, hvarigenom, utöfver den af Rikets Ständer beräknade årliga Inkomstsumma 8000 R:dr, influtit för år 1829 „ 1,209: 1. 7. Kongl. Simdhets-Collegium, hvars Räkenskaper för åren 1829 och i83o blifvit i Kongl. KammarRätten reviderade, utan anmärkning, har för Inkomster och Utgifter under berörde tid redovisat sålunda: Debet: Inkomst: Utgifter: Af Kongl. StatsContoret utbetaldte . 58,252: 27. 9- 44,075: 3g. g. Af Kongl. SundhetsCollegium D:o: Lönetillökning åt Collegii Kamererare 505: 24. Till Svenska Läkare-Sällskapet 800. — 500.
Att hvarje Husbonde och Matmoder borde, antingen sjelfvé, eller genom Läkare, noga tillse och efterspana, örn deras TjensteFolk äro fria från Veneriska åkommor, samt, vid afflyttning utur Tje -sten, anteckna deras Hälso-tillstånd uti Orlofssedel; hvarförutan den, sorn derefter emottager dem, borde, innan 24 timmar sedan de kommit i Tjenste», visitera ejler låta visitera dem. Skulle någon Husbonde, Fabrikant. Bruksägare, eller annan person, sorn har Tjenstefolk, eller arbetare, underlåta förenämnde försigtigjhets-mått, och det befinna , att någon af Folket är med Venerisk Smitta behäftad så borde Husbonden sjelf betala ali den kostnad, sorn kan åtgå, icke allenast till den sitt* bas botande, utan ock för andra personer, sorn han under tiden kai hafva smittat. 350 Att bland Arbets-klasserna FabriksArbetare, Tjenstefolk, Sjöfarande och gemenskapen vid Miiitairen ingen borde få inga äktenskap, innan Sundhetsbevis blifvit hos Kyrkoherden i Församlingen förstedt; och 4:o Att å Åuctioner inga Linne-., Gångeller Sängkläder, sorn tillhört döda personer, borde få säljas förr än dylika persedlar först blifvit rentvättade, emedan det i annat fall lätteligen kunde hända, att smitta och sjukdom utspriddes. Då detta Memorial den 9 sistl. Januari å nyo blifvit föredraget hos Välloll. Borga - Besv. och Ekon. Utsk. Eetänkanden. ' 375 reStåndet, hade Herr Falchnnn deremot gjort den anmärkning, att, utom det den af Herr Ebel fores!agne visitation å Tjenstefolk icke skulle medföra någon nytta, om den. gjordes af någon annan än en Läkare, vore en sådan undersökning inom de 2/j. timmarne, efter det Tjenstehjonet kommit i Tjensten, icke verkställbar, knappt uti Stockholm, hvarest likväl är god tillgång på Läkare, och nästan omöjlig uti de öfriga Städerna och i synnerhet på Landet.