Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J a g sitter i den trefliga dagligstugan med sina hvitmålade möbler, klädda m e d blå- o c h hvitrutigt bomullstyg, där jag suttit så många gånger förr under den förflutna sommaren vid mina besök hos de hyggliga gamla. Det är en stormig eftermiddag i början af september, årets första höstafton. Himlen är jämnmulen, o c h regnet hotar hvarje ögonblick att brista l ö s. I hafsbukten gå vågorna höga med hvitskummiga toppar, o c h man hör deras brus ända u p p till byggnaden. J a g har k o m m i t för att säga farväl, innan jag lemnar trakten, där jag vistats öfver sommaren. Lilla Betty har bjudit mig en ångande k o p p kaffe med hembakadt småbröd, men sedan har hon gått till byn ett ärende, men lofvat återkomma för att taga afsked af m i g. Den gamle sitter vid fönstret o c h röker nu sin långa pipa. A l l t emellanåt kastar han er stråle tobakssaft från den snedvridna munnen ut öfver det renskurade golfvet, belagdt med trasmattor. Hufvudet är stort med ett yfvigt, sträft hår af den grå- o c h svartspräckliga sort, som aldrig blir hvitt. Ansiktet är fåradt o c h barkadt, ögonen små, kloka o c h plirande under buskiga ögonbryn. H a n sitter krokig o c h hopsjunken, händerna äro styfva o c h ansvällda af gikt, fötterna insvepta i tjocka yllesockor. Mor sitter bredvid mig i soffan o c h stickar oafbrutet på en strumpa. H o n är så tinhylt, så skär o c h hvit som någon gammal dam af societeten, o c h hennes vackra silfverhvita hår, slätt nedstruket öfver pannan o c h tinningarne, ger henne ett utseende af verklig nobless. Gubben har fordom varit lots, men sedan gikten alltför m y c k e t lagt beslag på hans kropp, lemnade han " sjömansyrket o c h köpte den lilla gård, där de gamla sedan några år lefvat i jämförelsevis välmåga — de och Betty.
Maj:t täckes i nåder föreslå Rikets Ständer att på Åttonde Hufvpdtitelns ordinarie stat uppföra följande anslag till Afdelningen inom Ecklesiastik Departementet för ärenden rörande folkundervisningen, nemligen till Byrå-Chefen 4,500 R:dr och till bestridande af kostnaden för behöfligt tjenstebiträde derstädes 1,800 R:dr. Sedan, till följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse angående allmänt ordAnslag till binande af presterskapets inkomster den II Juli 1862, de i Rikets samtliga län förordnade träde yidhandlöneregleringsnämnder trädt i verksamhet, äro af dem intill sistlidne Juli månads slut upprättade underdåniga förslag till ordnande af presterskapets aflöning i 512 pastorater, och tels Expedition hafva nämndernes arbeten sedermera alltjemt fortgått, så att de numera uti åtskilliga län af ärenden rönalkas sitt afslutande. Hittills hafva, efter vederbörandes hörande, ej flera än 49 af dessa rande ordnanförslag blifvit af Eders Kongl. Maj:t slutligen pröfvade, deruti icke inberäknade de, hvilka till nämnderna återförvisats för vidare behandling. Enär sålunda de ärenden af detta slag, 4 “ ster som intill närvarande tid utgjort föremål för nådig pröfning, icke uppgått till betydligare antal, har större svårighet icke förefunnits att med de i Ecklesiastik-Departementets Expedition för närvarande tillgängliga arbetskrafter kunna, utan serdeles dröjsmål eller något men för andra måls behandling, bereda omförmälda ärenden till underdånig föredragning samt uppsätta och expediera Eders Kongl. Maj:ts i dem fattade beslut; dervid dock befunnits nödigt att gifva särskildt uppdrag åt en af Expeditionens tjenstemän att vid samma ärendens handläggning biträda, hvarmed han ock i allmänhet varit fullt sysselsatt.
Fullföljes i högre rätt tvistemål, deri ett mindre brott kommit, som af tvistemålet sitt ursprung fått och dermed nära gemenskap häfver; då må brottmålet följa tvistemålet åt och för båda gälla den Rättegångsordning, som för tvistemål är stadgad; dock att, derest den ändringssökande blifvit i brottmålet till böter eller serskild ersättning dömd, honom skall åligga att fullgöra hvad om nedsättning deraf, ställande af borgen derför eller företeende af fattigdomsbevis finnes föreskrifvet. Fullföljes endast brottmålet, eller är brottet sådant, att derför med penningar ej bolås må; gånge med rättegången efter thy för brottmål i allmänhet är sagdt. Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 Juli 1851. Expeditiom-Utskottets Förslag lill und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil den 29 Juli 1851. Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 30 — -— Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förklaring af lagens stadgande om rätta orten för lysning till äktenskap. (Lag'-Utsk:s Bet., N:o 35.) S. A. K.
M:t täckts för sagde ändamål i nåder föreslå, jemte det Rikets Ständer velat medgifva sådan lindring i de härför nådigst framställda betalningsvilkor, att dessa blifva lika med de för återbetalningen af samma stads byggnadslån meddelade stadganden. Rikets Ständer hafva alltså funnit skäligt all, såsom bidrag lill betäckande utaf de af tomtregleringen efler 1849 års eldsvåda föranledda kostnader, bevilja staden Lidköping ett serskildt lån af Tretton tusen tre hundra trettiotre riksdaler 16 sk., under här nedan stadgade vilkor nemligen: l:o För denna lånesumma skall Drätsel-kommissionen, efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag, i stadens namn och å dess vägnar, afgifva sin till Riksgälds-kontoret eller ordres ställda skuldförbindelse, innefattande de af Rikets Ständer för lånets användande och återbetalning stadgade vilkor. 2:o. Hvad som utaf lånet icke blifvit hos Riksgälds-kontoret uttaget före slutet af innevarande år 1851, får derefter icke utbekommas. 3:o. Det i Riksgälds-kontoret lyftade lånebeloppet får, utan ränta och kapi tal-afbelalning, innehafvas till 1854 års slut, hvarefter, och intilldess lånet är till fulla godtgjordt, sex procent af dess ursprungliga belopp böra till Riksgälds-kontoret årligen återbetalas, deraf ränta, efter fyra för hundra, å det oguldua kapitalet först beräknas och afgår, samt öfverskoltet utgör kapital-afbetalning. 4:o. Den uti nästofvanstående punkt omförmälde årliga ränteoch kapilal inbetälning bör af Drätsel-kommissionen vid hvarje års slut verkställas; dock ina, derest denna inbetalnings belopp före den 10 Januari nästföljande år till Riksgäldskontoret inkommer, samma betalning anses vara inom behörig tid verkställd, hvadan, i sådant fall, den sedan nyssnämnda månads början å kapilal-afbetalningsbeloppet Expeditions-Utskottels Förslag till und. Skrifvelse. 247 ytterligare upplupna ränta eftergifves. Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer fa härigenom hos E. K.
Erfarenheten har lärt, att det erfordras ett jemförelsevis ringare förråd af ädla metaller för att uppehålla i värde de sedlar, hvilka representera silfver eller guld, då detta förråd är samladt på ett ställe, emedan omsättningen eller vexlingen derigenom förminskas; hvaremot, om hvarje särskildt af de många föreslagna vexlings-kontoren och samtlige enskilde banker skulle förses med erforderlig vexlings-kassa i metallisk valuta, utländsk skuldsättning måste för detta ändamål ega rum, såvida ej, hvilket Utskottet likväl nödgas betvifla, under den närmast förestående tiden, handeln med utlandet skulle, utan skuldsättning, lemna det nödiga tillskottet i nämnde valuta. Men om Utskottet ock skulle lemna å sido nu angifna olägenheter vid antagandet af motionärens förslag, förekommer deremot en anmärkning af så väsendtlig beskaffenhet, att densamma ensam för sig bör vara tillräcklig, för att förkasta förslaget, såsom det för närvarande är uppstäldt. Det torde nemligen icke kunna bestridas att de i vårt land inträffade financiela oredor, hvilka medfört myntförsämring, tillkommit, ingalunda til! följd af någon utsträckning i den lånerörelse, motionären åsyftar att få indragen, utan genom omedelbara understöd till Staten eller genom inlösen af förbindelser, som Rikets Ständer låtit genom Riksgäldskontoret utgifva. Till förekommande häraf hafva Rikets Ständer ock i sednare tider sorgfälligt sökt att undvika all så beskaffad sammanblandning emellan Bankens samt Statsoch Riksgälds verkens rörelse, sorn kunde störande inverka på Bankens förmåga att upprätthålla myntvärdet. Nu innefattar deremot det ifrågavarande förslaget, att förvandla Banken till en inrättning, som skall liqvidera Statens utgifter och för sådant ändamål ständigt hålla i beredskap erforderlig metallisk valuta. Sättet för afskaffandet af denna valuta uppgifver motionären väl i punkten 3:o af förslaget; men detta sätt är bygdt på mera tillfälliga förutsättningar och det enda verksamma blifver upptagandet af utländska lån, och om och när krediten tryter, tvingas man troligen till den förr begagnade utvägen att försämra myntets värde. Vilkoret för reformens genomförande är den af motionären föreslagna indragning af all lånerörelse i Riksbanken.
Vid denna § tager jag mig friheten fästa Den a6 Januari. 1S1 R. o. Ad:s uppmärksamhet vid ett misstag, som jag tror att sammansatta Utskm begått uti deras sätt att vilja controllera oloflig brännvinsbränning, genom att så noga beskrifva, huru en apparat skall vara construerad, hvarigenom man kommer till den följd, att redskapen måste omgöras, hvarmed man icke haft för andamål att utöfva oloflig bränning, eller sådant ens valdt möjligt. Utskm hafva grundat sin beskrifning å apparaten på den förutsättning, att man skulle kunna construera apparaten så, att pannans innehåll blefve obetydligt, men att ett betydligt quantum mäsk skulle kunna kokas i hatten. Detta är orsaken, hvarföre Utskm begått det misstaget att beskrifva pannans form och hattens storlek. Jag tror, att Utskm bort vara och äfven varit i tillfälle att inhemta technisk kunskap örn brännvinsbränningen, hvarigenom Utskm bort komma till erfarenhet derom, att hastigheten af distilleringen eller kokningen till sprit står i visst förhållande till ytan af apparaten, som af elden beröres, så att i samma mån tiilmäskningen uti kärlet är djupare eller på en mindre yta vidröres af elden, kokningen i samma mån fördröjes och försvåras, emedan en längre tid erfordras till uppvärmande af en djupare colonn af mask.
Just derföre, att hvarje dags fängelse vid vatten och bröd är svårare, ju längre straffet räcker, och följaktligen en dag af ett långvarigare sådant straff svarar mot större del af hvarje annat, alltså äfven af spöstraff, trodde jag det vara, som tariffen blifvit så inrättad, att af ett långvarigare fängelse vid vatten och bröd icke lika många dagar kunna ådömas för ett visst belopp, vare sig af böter eller spö, som för samma belopp böra ådömas, när helä strafftiden är kortare. Således hade den tilltalade Domhafvanden, när han särskildt förvandlat inbrottsstraffet nio par spö till lika många dagars vatten och bröd och tillagt dessa de tio, som för stölden särskildt belupo, icke derigenom, såsom han förmenat, endast till dess fulla belopp låtit spöstraffet motsvaras af förvandlingsstraffet, utan han hade förhöjt detta senare medelst hvarje straffdags beräknande till lägre belopp, än lagen medgifver att densamma beräkna, så att den sakfällde på detta sätt fått tre dagar längre vatten och bröd, än vederbordt. Och då någon otydlighet i lagen icke till ett sådant missförstånd af dess mening föranledt, funne jag mig böra i underdånighet yrka upphäfvande af Hofrättens utslag samt den tilltalade Domhafvandens fällande till det ansvar, som Kongl. Maj:t kunde i nåder skäligt pröfva. 1 detta mål förväntas Kongl. Maj:ts nådiga utslag. I anledning af anmärkning emot Domhafvanden i Wäne Härad om fördröjd ransakning med en för brott häktad person, har åtal efter mitt förordnande varit anställdt inför Kongl. Göta Hofrätt, som efter föregången skriftvexling genom utslag den 31 Oktober 1854 sig häröfver utlåtit, att emedan ransakning angående den ifrågavarande fången, enligt Kongl. Förordningen den 10 April 1810, bordt företagas inom tre veckor efter det
På den gamla Isländska tiden hade Norrmän och Isländare äfven kolonier på Grönlands östra kust, en kust som nu i flera sekler varit alldeles otillgänglig i anseende till de oerhörda drifismassor, som derutanlör numera hopat sig. Det må dock härmed vara hur som helst. Om ock skog ej på Island återväxer, der den en gång nedhuggits, så torde väl något sådant blott på ytterst få ställen kunna komma i fråga i vårt land. Om det ock möjligen kan vara sannolikt att skogen på vestra kusten, om den en gång blir undanröjd, i följd af hafsvindarne får svårt att växa igen, så är det väl nästan den enda trakten i vårt land, der detta kan hända? Jo! detsamma förhållandet — det är sannt —kan 834 Den 29 Maj e. m. äfven inträffa i våra fjälltrakter, der fjällvindarne — der skogen en gång är nedhuggen — få en sådan makt att skog har svårt att i sådana trakter komma sig för igen; men om man undantager dessa båda ställen, så tror jag icke man behöfver hysa någon fruktan i detta afseende hos oss. Man plägar äfven framdraga svältorna såsom exempel på trakter, gjorda för alltid odugliga genom skogens borthuggande. Härmed vill sig dock ej bättre än att man just i dessa år börjat plantera skog på flera håll på dessa svältor, och den växer förträffligt! Visserligen var det svårt i början, men nu går det, och fastän den en gång varit förödd, kan den således ganska väl komma igen, och derigenom torde ett af de största skälen till fruktan vara undanröjdt. Det kan väl äfven framdeles hända, att en landsträcka kan bli skoglös genom misshushållning; men frukta behöfver man ej, att den ej skall kunna åter förses med skog, när insigten om fördelen och nödvändigheten deraf vaknat. Men hvilken tid åtgår ej härtill, säger man? Det åtgår visserligen 120 år, innan man får fullmogen timmerskog, men endast 20—30 år till dess skogen hinner växa upp till sådana dimensioner som de nu ifrågav:de grufstolparna. Det slaget skog kan man således snart nog få igen.
St:s underd. skrifvelse till K. M., hvilka jag läst, icke angå annat än bokslutet för de förvaltande Verken, och detta är helt annat än redovisningsoch bokförings-methoden för Flottans stationer. För att med låda bevisa hvad jag säger, får jag framställa, att i detta ögonblick i832 års räkenskaper vid Stockholms station ännu icke äro inkomna frän filialcontoren till hufvudcontoret, fastän de boil inkomma för 6 månader sedan. De komma ej 56 Den io April f. m. heller in till Förvaltn. af Sjoärenderna förrän fram på nästa år, och således år efter deras afslutande i stället för i år derefter, och sådant härrör af det i högsta grad complicerade bokföringssättet. Hvad den siste talaren omnämnt, eller att ett nytt redogörelse-reglemente snart torde blifva utfärdadt, kan det föranleda till förändring i det nu anmärkta förhållandet; men om mitt minne icke bedrager mig, bestämmer samma reglemente 120 civila tjenstemän för Flottan, som endast har 220 officerare. Deraf kan man se, huru complicerad bokföringsmethoden är. Jag har sjelf åtskilliga gånger varit revisor öfver dels allmänna dels enskilda fonder och skaffat mig någon kännedom om de särskilda bokföriugsmethoder i våra publika Verk, men icke funnit någon method vara så complicerad som den, hvilken följes i Flottans räkenskaper, isynnerhet vid stationerna, och kan således icke afstå från mitt yrkande, att rättelse deri inå till vägabringas. Frih. Silfverskjöld: Jag har icke bestridt Gr. Cronhjelms framställning, att K. M:s Nåd. Bref till StatsCont. i förevarande ämne endast omnämner bokslutet; men StatsCont. har deraf icke sett sig förhindradt att sträcka sin åtgärd längre än K. M:s befallning antyder, eller dertill, att räkenskapernas förande må komma att stå i harmoni med bokslutet.
Direktionen yttrat att, då undervisningen vid skolan borde meddelas i tre afdelniugar, nämligen en för kaptener af första klassen, en för kaptener af andra klassen eller styrmän af första klassen och en för styrmän af andra klassen, vore det äf ven nödvändigt att hvar och en af dessa afdelniugar finge såväl sin särskilda lärosal, hvartill den nya skolbyggnaden lemnade mer än tillräckligt utrymme, som ock sin särskilde lärare; att antalet af de elever, som under sednast förflutna fem läsår i Göteborgs Navigationsskola åtnjutit undervisning, utgjort: under läsåret 1860—1861: 52 deraf utexaminerats 48 61- 62: 54 „ „ 48 62- 63: 51 „ „ 50 63- 64: 48 „ , 47 „ „ 64 65: 57 „ „ 49; att ehuru nämnda byggnads rymliga och beqväma beskaffenhet medgåfve, att dubbelt så många elever, som de, hvilka sålunda under do sednare åren varit i skolau inskrifne, blefve derstädes antagne, skulle man dock, i händelse den ifrågasatta tillökningen af lärarepersonalen icke komme att ega rum, nödgas inskränka elevernas antal, enär det icke vore möjligt för två lärare att på samma gång i tre särskilda afdelningar handhafva undervisningen och utöfva erforderlig tillsyn öfver nära 60 lärjungar eller derutöfver; samt att i en stad såsom Göteborg, der sjöfarten år efter år så betydligt ökades, behofvet af undervisning för en mängd ynglin gar, hvilka egnade sig åt sjömansyrket, vore i samma mån tilltagande. Uti ett öfver denna framställning afgifvet yttrande har t. f. Inspektören öfver Gkets navigationsskolor hufvudsakligen anfört att, vid jemförelse mellan Stockholms Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865.
Brefvet den 21 Juni 1831, fått sig till boställe anslaget frälsehemmanet 1/.2 mantal N:o 1 Hagebohl, gemenligen Repperda Backegård kalladt, i Alsheda socken inom Ostra härad. — Med hänsigt till den betydliga olägenheten af dessa boställsdelars läge på 21/* mils afstånd frän hvarandra, hvarigenom de icke kunde gemensamt brukas, hade Häradsskrifvaren i östra härad år 1852 sökt att mot den till skatte försålda förra boställsdelen i Kolshult, som då egdes af Bergsrådet Johan L. Aschan, få, enligt dennes erbjudande, utbyta Hagebohl, hvars egor äfven till en del ledo skada af roströken från Klefva angränsande nickelverk. Sedan, i anledning häraf, de båda hemmanen blifvit af landtmätare uppmätte och med biträde af gode män värderade, dervid egorna till ifrågavarande del af Kolshult befunnits utgöra i areal 171 tunnland 30,6 kappland, och efter uppskattning 41 tunnland 23,847 kappland, samt Hagebohls egor i areal 287 tunnland 31,8 kappland, och enligt uppskattning 42 tunnland 21,227 kappland, hvarefter liqvidation och bytesförslag blifvit uppgjordt af vederbörande förrättningsmän, hvilka dervid, med anmärkning att Bergsrådet Aschan, efter landtmäteriförrättningen vid Kolshult röjt och odlat 4 tunnland lj2 kappland till åker, ansett detta hemman vara med Hagebohl jemngodt; dock att, för Kolshults sämre åbyggnader och högre onera, dess egare borde utgifva en mellangift af 855 R:dr 40 sk. banko; — så hade Kongl. Kammar-kollegium, dit Läns-styrelsen i Jönköpings län, jemte eget utlåtande, insändt handlingarne, medelst underdånig skrifvelse den 27 Augusti 1858 till Kongl.
Till svar härå har Hans Excellens Herr Juslitie-Statsministern uti skrifvelse den 11 December 1863 meddelat, att Kongl. Majit, med anledning af berörda underdåniga framställning, och efter inhemlande af ej mindre Fängvårdsslyielsens än äfven Ölverståihäliare-embetels underdåniga utlåtande, i nåder förklarat, alt Öfverslåthållarcn åligger, i den omfattning, som beträffande länshäktena tillkommer Kongl. 78 Majis Befallningshafvande, utöfva tillsynen öfver de, i följd af Öfverslålhållare-emhetets beslut, till kronohaklena å Långholmen och Norrmalm för flyttade fångars intagning, bestraffning och frögifvande, med undantag för det fall, då fånge skall hållas till straffarbete eller undergå fängelsestraff, som ej utgör förvandling af ådömdä böter, i fråga om dessa straffarters verkställande och fångens frögifvande efter undergånget straff skolande så val derutinnan, som i alla nu icke nämnda hänseenden, dessa fängelser vara stälda, det på Långholmen under Direktören för straffoch arbetsfängelset der städes, ocir det på Norrmalm under Direktören för det der belägna straffoch arbetsfängelse, med skyldighet för bernälde Direktörer alt i den åt dem sålunda uppdragna förvaltning af kronohäktena vara underkastade enahanda ansvarighet, som för dem vid vården af straffoch arbetsfängelserna äger rum. Ej sällan läsas i den officiella tidningen utdrag ur domstolars protokoller, innefattande mer och mindre vidlyftiga testamenten, införda tre gånger. Detta antyder en allmännare spridd föreställning, att slikt kungörande medförer samma verkan, som om testamentet tiliställes vederbörande arfvingar i handom. Granskas emellertid hithörande lagens rum, skola säkerligen grundade tvifvelsmål om riktigheten af nämnda föreställning uppkomma. Arfdabalken handlar om hvad den bur iakttaga, som testamente tillgodonjuta, eller derå tala vill, och stadgar, jemfördt med Kongl. Kungörelsen den 12 Mars 1830, i i §.
Revisorernes förrberörde erinran må förfalla. § 67. (1841 års Rev. Rer. pag. 143. Förkl. 302. 1843 års Rev. Ber. pag. 254. Jemte anmälan, att af de inkomster, hvilka tillförene utom Stats-anslaget till Kongl. Fångvårds-Styrelsen influtit, numera endast återstå de sa kallade Raspoch Spinnhusmedlen, utgörande omkring 370 R:dr årligen, hafva Revisorerne yttrat den mening, att dessa sistnämnde medel syntes böra till Kongl. Stats-Contoret ingå samt Styrelsen i stället undfå ett motsvarande belopp å stat. Då den sålunda föreslagna förändring, efter Utskottets tanka, skulle leda till förenkling af uppbörden, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t till behörigt iagttagande i Nåder föreskrifva, att omförmälde Raspoch Spinnhus-medel hädanefter skola af vederbörande Uppbördsmän till Kongl. Slats-Contoret insändas och uti Stats-Verkets räkenskaper upptagas. § 68. (1841 års Rev. Ber. pag. 146. Rev. Ber. pag. 257, 259.
"Vid föredragning inom Banco-Utskottet af desse Remisser, har hos Utskottet tvekan uppstått, huruvida detta mål vore af sådan beskaffenhet, att det tillhörde Banco-Utskottels befattning; Och, enär det, genom §. 3 af nu gällande Instruction för Banco-Utskottet, är detta Utskott uttryckligen förbjudet, att omedelbart till öfverläggning upptaga något, sorn syftar till rubbning eller förändring i Banco-Inrättningens hufvudgrunder, ursprungligen intagne i Rikets Ständers Beslut och Förordning örn Banken af den 26 September 1668 samt numera bestämda genom de af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständer år i83o fastställda Lagar, angående Myntbestämningen och för Rikets Ständers Bank; och ifrågavarande förslag antyder, att denna Lag skall stiftas på sätt i Regerings-formens 87 §. stadgadt är; men denna Grundlags §. icke hänvisar en af Konungen till Rikets Ständer framställd lagfråga till annat Utskott än Lag-Utskottet, hvarföre ej heller, alltsedan 1809 års förändrade statsskick, någon i sådan ordning väckt Lagfråga blifvit till BancoUtskottet remitterad, samt härtill komjner, att den föreslagna nya Redactionen af 72 §. Regerings-formen, uppå hvilken det afgifna Nådiga Lagförslaget i flere delar sig grundar, blifvit efter Remissens afgång af 2:ne Riksstånd afsla ge 11, får Banco-Utskottet, på desse förenade skäl samt med stöd af 44 §• 3 mom. af Riksdags-Ordningen och inom den i samma §. utsatta tid, till Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet härlios vördsamt återställa Kongl. Maj:ts förberörde Nådiga Skrifvelse med Förslag till Lag för Banken, såsom, efter Banco-Utskottets omdöme, ej tillkommande detta Utskotts befattning; hvilket Utskottet ansett sig böra jemväl för öfrige tvänne Riks-Stånden anmäla. Ålskillige Ledamöters Reservationer bifogas. Reservationer: Herr Lejredj J.