Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad angår AlunBruk, Ankar» smiden, Bergsinanshamrar, Bleckoch Plåthamrar, BleckBrulc, Masugnar med andra redan i IJL Art. uppräknade Verk, Fabriquer, Manufäctucier och med deln jemnförliga inrättningar, Sågverk, samt ValleStampoch andra Qvarnar, så skola de upptagas till deras verkliga, i orten gångbara värde, samt med tillämpning af de grunder sorn för värdering af Hemman, Bruk och Bergverk äro föreskrifrie, uppskattas efter den afkomst de kunna och böra gifva åt sina egare; skolande Beviilningsafgiften derföre, alltid påföras Verket, yi6 Bevillningsutskottets Bttdnkanden, och utgå i den ort, der det är beläget, ehvad en eller flere deruti hafva del. 27 Mom. Vid dessa Verks värdering lä oder till efterrättelse, hvad i denna §'s 17 Morn,1 blifvit stadgadt, med iakttagande, att sådana inrättningar, sorn ingen del af året blifvit begagnade. endast till värdet af lius och byggnader uppskattas; hvaremot alla dfrige, äfven för sina privilegier, förlag, rörelsefond, och den i jemnförelse dermed caleulerade afkastning, skola betraktas, så ätt de Verk, hvars åbyggnader ega ett ringa värde, .likväl för den rörelse som drifves, och den inkomst som der^f hemtas, varda taxerade emedan här, likasom vid handel och annan rörelse, det är årliga afkomsten, som bör be» skattas. 28 Mom. Skulle, efter föregången noga granskning af Mantalslängderne, samt de så väl vid Mantals-skrifningen, som vid längdens uppläsande i Sockenstämman, gjorde anmärkningar derå, anledning förekomma, att någon utan laga skäl blifvit från skatt utesluten, böra utskylderne honom ovilkorligen påföras.
Vi iiro förvissade om, a t t den skail blifva en god van till barnen i vira sveiiska hem. 1 den iippsjö af öfversattningslitteratur, som i Ur kommit oss till del, ar det eii glädje att kunna pipeka en god barnbok, shifven p i svenska. Meii bokeii gr ej blott skrifveii pk svenskt tuiigonii " i1, den ar svensk alltigeuoin: skval d i den skildrar lifvet i hemmet, soiii i skolaii. Sarskildt phpek: i vi den första berattelsen, dXädje~is blomster *. Xan blir varm 0111 hjäftat, då ma.n laser en shdan beriittelse; det Hr hide H t gammal och ung lille Finar. bjuder nkgot af sitt lilla barnahjaitas skatter. Vi anbefalla den a t barn frin 10 till 12 år. Pris 2 kr. II vil.~~brytningeai, teckniiigar lir barnelis v&amp;sld af Jlnthilda. Roos. Pris kart. Den kända förks ilaiiiii i titelbladet ar ju i och för sig en rekoniineiidation. ; \ Ian k m vara viss om titt finna. iidla, goda tanknr i ett fint, r %rdadt spr8k. Bokens srnk handlande personligbeter, 8-10-åringar, komna nog att inför sina uuga lasttre sta lefvande och kamatlika ined sina barilsliga ' fröjder ocli sorger, fel och förtjiinster. S % blifver kanske icke förhallandet med de väl iilycket idealiserade, smekande Diiiaminorna *, Iivilka aldrig tyckas veta hvad otalighet vid bristande tid eller retlighet i allinänhet vill saga, och nigra stränga, ordkarga &gt;pappors förekoiiiiun ej heller. Intrycket ' af det hela skulle hafva varit obetiiigadt godt, om förf. ; ifstått f r h i it att.
Hufvudman är stainfadren och efter honom äldste ättemnnnen af den ättegren, som i hvarje led varit äldre, än någon af de öfrige lefvande grenarne af ätten. 8 Riddarhus-Utskottets Betänkande N:o 8. Motsv. § r> Rhs-O. d:o § : Rhs-O. Äldre ättemän är den, som förr, och yngre ättemän den, som sednare kan ärfva liufvudmannarätten. § 6. Ridderskapet och Adeln skall sammanträda å Riddarhuset hvart tredje år den 15 Februari eller, om helgedag då inträffar, nästföljande söcknedag till allmän Sammankomst för att angående sina gemensamma angelägenheter öfverlägga och besluta. Skidle Ridderskapet och Adelns sammanträdande å annan tid, än nu sagdt är, af Konungen påkallas eller af Riddarhus-Directionen anses nödvändigt för afgörande af något ärende, som ej tål upskof, skall särskild Sammankomst ega rum å dag, som i förra fallet af Konungen och i sednare af Directionen bestämmes samt i den officiella tidningen sist tretio dagar före den utsatta dagen kungöres; dervid tillika bör upgifvas det eller de ärenden, som föranledt Ridderskapet och Adelns sammankallande. § 7. Vid nämnda Sammankomster eger hufvudman, som sig vid de i §§ 19 och 13 omförmälda anteckningar anmäler, rätt att säte och stämma för ätlen intaga och, der hufvudman sig icke infinner, ättemän med företräde för den, bland flere, som är hufvudmannarätten närmast. Har icke eller ättemän sig anmält, må säte för ätten intagas af den, som dertill af hufvudman eller den hans rätt, på sätt här nedan förordnas, utöfvar, befullmäktigad är. Under loppet af Sammankomsterna vare hufvudman, ättemän eller fullmäktig, som sig först anmäler, berättigad att säte för ätten intaga, och, der de sig på en gång anmäla, hufvudman framför ättemän, äldre ättemän framför yngre samt ättemän framför fullmäktig.
Riksdagens längd bekomma en jemförelsevis större vedergällning än de öfrige som få arfvoden, dessa arfvoden äfven, för att blifva svarande mpt en kortare eller längre tid för Riksdagen, beräknas efter månad; föreslåendes Utskottet tillika sjelfva arfvodes och tractaments fördelningen för de vid Riksdagen tjenstgörande Tjenstemän. Lades på bordet. Den 24 April. 619 Upplästes ett Memorial från StatsUtskottet, af den 22 dennes, i anledning af Konungens Nådiga Proposition, angående eftergift af den uti framlidne PostDirecteuren Sterbhus yppade balance; och har Utskottet, uppå anförda skäl, ansett sig böra tillstyrka, att i frågavarande balance måtte eftergifvas och i Räkenskaperna få afskrifvas, samt Lirf uns k a Sterbhuset decharge derföre meddelas. Lades på bordet. Ytterligare upplästes ett Memorial från StafsUtskotiet af den 22 dennes, i anledning af RiksdagsFullmägtiges för Malmö och Christianstads Län anhållan om befrielse från utskrifningspenningars erläggande; och yttiar sig Utskottet, att sedan både Kongl. Majrt och Riksens Ständer i detta ämne redan år 1812 vidtagit det beslut, att några utskrifningspenningar ifrån Skåne och Halland, efter den fastställda förändringen i utskrifningssättet af FörstärkningsManskapet, icke mera borde i Staten påräknas; har det funnit några utskrifningspenningar nu mera icke äga rum, och att derföre hos Kongl. Maj.t i underdånighet bör anhållas, att om någre sådane för i8r2 och den tid som sedermera förflutit blifvit vederbörande affordrade, desamma kunde varda återställde, och befrielse från Utskrifningspenningars erläggande meddelas, så länge nuvarande Författningar om utskrifningssättet 620 Den 24 April. gälla, eller intill dess Riksens Ständer annorlunda besluta, samt att Kongl. KammarCollegium om verkställigheten häraf må undfå nö dip" hpfollnif" dig befallning. Lades på bordet.
Min mellersta son, Antonio Carlos, har erhållit Doctorsgraden i Juridiken och Philosophien, samt lefver nu i Olinda; min yngsta son, Martino Francesco, är Doctor i Mathematiken och innehafver en syssla vid bergverken i San Paolo. En ganska lärd slägt, i sanning! anmärkte drottningen. Men säg mig, senhor, månne all denna öfversvängliga lärdom är nödvändig för detta land; månne den icke snarare i Brasilien är en ren barlast, en verklig lux, som här gör mera skada och gagn, om jag undantager de kunskaper, som kunna lända till bergverkens förbättrande? Dom Ignazio! låt oss tala öppet med hvarandra: jag känner er, jag är äfven bättre underrättad om edra söner än ni tror: det är icke blott åt vettenskaperna de egnat sig, de hysa äfven djerfva, vidsträckta planer. Er ena son, Dom Antonio, har invecklat sig i demagogiska stämplingar i Olinda, men blifvit häktad af stadens öfverhet: jag erhöll för få timmar sedan underrättelsen derom, hvilken ännu torde vara obekant för er sjelf. Säg mig nu upprigtigt: hvad är meningen med edra sträfvanden; hvad är det egentligen som J åsyften; ty jag förutsätter, att en så bildad familj har något bestämdt, allvarsamt mål; och att verkliga patrioter, som J, viljen något annat än samhällsupplösning och borgerlig oreda? Välan, tala, Andrada! Hvad önsken J: kanhända kan en sammanjemnkning ske emellan våra ömsesidiga fördelar. Låt höra hvilka äro edra önskningar? Lika politiska rättigheter, för Brasilien som Portugal, svarade Andrada med en fast ton. Brasilien bör icke mer behandlas som en omyndig coloni, utan som en fullvuxen dotter, helst som den i makt och rikedom betydligt öfverträffar sin moder. Men J härstammen ju alla från Portugal, J ären ju alla Hans Allratrognaste Majestäts undersåtare, och sörjer icke Konungen för eder alla på ett lika ömt sätt? J hafven ju dessutom fått på dessa sednare åren så många nya, hittills för eder främmande rättigheter, fri handel och så mycket annat? Kan icke detta allt tillfredsställa eder! Skola ökade rättigheter endast föda af sig ökade anspråk?
Silfverstolpe ej mindre uti dess anmärknings-memorial, än ock uti en serskild till Stats-Utskottet sedermera ingifven Promemoria anfört, huruledes behörig räkning vörö gjord för hvad genom dess befattning sista Riksdagen trycktes af Bihanget; sarnt att någon brist uti exemplaren ej skall finnas, när allt blifver utaf vederbörande afiemnadt; derjemte Herr Cantzlie-Rådet yttradt den önskan att antingen Stats-Utskottet, Kongl, Stats-Confoiret eller Rikspälds-Contoiret måtte genom sin åtgärd bringa frågan till slut' samt meddela honom decharge. Och då Stats-Utskottet, i dess förra yttrande i detta hänseende föreslagit dea utväg som fanns lämplig för ändamålet samt detta förslag äfven utaf de 3!ne öfrige respective Riks Stånden är bifallit; så lärer dervid komma att förblifva. Beträffande åter dispositionen af de öfverblefne exemplaren utaf Bihanget till förra Riksdagens Protocoller; så enär utdelningen deraf,1 på sätt Högvördige Präste-Standet samt Hedervärda Bonde-Ståndet för godt funnit, likväl sy \ < '■ i 5 §8 Siats-Utskottets Betänk ani eril ftes bero på den närmare utredning af tillgån» gen, som af Herrar Fullrnägtige 1 RiksgäldsContoiret skulle ombesörjas efter emottagandet af redovisningen för desse exemplar; har Stais-* Utskottet trodt sig böra hemställa, att till en början endast må böra titdelas nödige exemplar för Herr I.andtmarskalken och Herrar Talmännen samt Stånds-Cantzlierne, ett hvardera till Herrar Fullrnägtige i Riksens Höglofl. Ständers Bank Och Riksgalds-Contoir 2:ne Exemplar Vid. hvardera Verket samt för öfrigt åt Academieoch Gymnasii-Bibliotekerne hvardera ett exem* plar.
M:t, efter del Dess och Rikets Kammar-kollegium och Slats-konlor upplyst, att ifrågavarande boställe, såsom helt bestående af mantal, deraf ^ mantal, enligt kontrakt af den 4 Mars 1847, redan vore för Stats-verkets räkning utarrenderadt till den 14 Mars 1871, blifvit lill kronan indraget icke för alltid, utan endast på en lid af 25 år, räknade från 1846 års början till 1870 års slut, då, i händelse af Westgötha regementes organisation lill kavalleri, hemmanet i sin helhet kunde komma att för sådant ändamål såsom boställe erfordras, enligt Nådigt Bref af den 26 Oktober 1855, vid nämnda förhållande funnit E. K. Mits Befallningshafvandes framställning icke kunna till någon åtgärd föranleda; så har E. K. M:t, uli en den 27 nästlidne Mars atlålen proposition, täckts, jemte tillkännagifvaude häraf, i Nåder meddela Rikets Ständer, hurusom E. K. Mits Befallningshafvande sedermera, under förlidna året, med förmenande att en möjligen inträffande ny organisation af Westgötha regemente såsom kavalleri icke skulle kunna inverka på dis - 422 Expeditions-Utskottets Förslog till underd. Skrifvelse N:o i45. positionen af samma boställe, alternativt i underdånighet hemställt, antingen att E. K. M:t, som förklarat sig vilja (ill Rikets Ständer göra Nådig proposition om anvisande af lön för en särskild Länsman inom vestra distriktet af Gudhems härad, måtte täckas i nåder föreslå, att ofvannämnda hemman må, mot förminskning i Länsmannens lön, motsvarande den årsafkastning, hvartill hemmannet blifvit uppskaltadl, lill boställe åt samme Länsman anvisas, eller ock, alt, derest bostället skulle anses blifva föremål för användande vid Westgötha regemente, i händelse af regementets möjligen inträffande uppsättning till kavalleri, E. K.
Utskottet, som saknar all utredning af de förhållanden, hvilka skulle ligga till grund för bedömandet af frågan om den föreslagna lönetillökningens behöflighet, anser sig i följd häraf böra hemställa, att motionen må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 9:o. Indelta Arméens vapenöfningar. Enär det vid förra riksdagen för detta ändamål bestämda anslag af 650,000 R:dr visat sig vara otillräckligt för de stadgade vapenöfningarne med indelta arméens regementen och korpser, har Kongl. Maj:t, som ansett dessa vapenöfningar icke kunna inskränkas, så framt indelta arméen, såsom stam för en i förhållande till dess numerär talrik beväring, skulle kunna upptaga beväringsmanskap i sina leder till så stor del, som erfordrades för att uppbringa hären till vederbörlig styrka vid en mobilisering, alltså äskat förhöjning i det årliga anslaget för indelta arméens vapenöfningar med ett derför nödigt belopp af 175,000 R:dr. Sedan Rikets sednast församlade Ständer beslutat alt under reservations-titel lill ett förhöjdt belopp uppföra ifrågavarande anslag, hvilket under statsregleringsperioden 1858—1860 upptagits såsom förslagsanslag till 596,000 R:dr, har, enligt hvad af det den Kongl. Propositionen vidfogade Stats-Råds—protokoll inhemtas, den vidtagna förändringen af anslagets natur, vid det förhållande att förhöjningen icke motsvarat den kostnad, hvartill vapenöfningarne skolat uppgå, om de ordnats i full öfverensstämmelse med den af Kongl. Maj:t föreslagna och af Rikets Ständer år 1858 gillade plan, verkat derhän att de i Kongl. Reglementet, angående indelta arméens och beväringsmanskapets marcher, möten och mönstringar, den 14 September 1858 föreskrifna vapenöfningar med regementenas och korpsernas gamla stam måst under åren 1861 och 1862 inskränkas till kortare tider, än som i berörda reglemente finnas-utstakade. Uti ett i Ronde-Ståndet afgifvet memorial angående statsregleringen, innefattande anmärkningar vid den Kongl.
Vid Fullmägtiges sammankomst den 11 April föredrogs ett ytterligare telegram från Riksarkivarien Nordström, med tillkännagifvande att låneöfvertagarne fortsatte sitt yrkande om vexlarne i så måtto, som de fordrade att penningarnes indragning medelst tre månaders vexlar skulle få ega rum icke allenast för den fixa fjerdedelen, utan jemväl för alla inbetalningar deröfver, som kunde komma att anmälas inom fjorton dagar efter kontraktets underskrifvande; hvarjemte från Riksarkivarien ankommit en till Fullmägtiges ordförande ställd skrifvelse om hvad, vid underhandlingarne i Frankfurt arn Main och Paris, dittills i lånefrågan förekommit. Vid yrkandet om lånemedlens indragning genom tre månaders vexlar höllö sig låneöfvertagarne — enligt denna skrifvelse — lifligt fast. Då, enligt Englands sed, lånekontraktet måste deponeras och hållas för en hvar tillgängligt, hade å låneöfvertagarnes sida betänklighet yttrats mot kodicillen, den man derföre yrkade antingen måtte förfalla eller ock erhålla en sådan uppställning, att Riksgälds-kontoret egde mot emissionspriset i London öfvertaga obligationer för 250,000 Pund Sterling. Vidare upplyste Riksarkivarien, att för alla obligationer tillhörande utländska lån, som i England af slutas, Stats-Utskottets Utlåtande J[° 29. 17 slutas, måste erläggas en stämpelafgift af '/8 procent, äfvensom att denna afgift torde blifva Riksgäld s-kontoret påförd, äfven om något stadgande derom icke varder i kontraktet intaget.
Till de föregående beskrifningarne om denna stad, torde, efter den plan jag följer i närvarande berättelse, vara nog tillägga något om samhällets utveckling och förkofran, under de sednast förflutna fem åren. En sådan förkofran är ganska märkbar och sträcker sig ej allenast till de näringsfång, hvarpå staden isynnerhet grundar sitt bestånd, nämligen handel, sjöfart, handtverk och fabriker, utan äfven till stadens institutioner, hvilka, med nya uppoffringar å samhällets sida, blifvit ej allenast uppehållne, utan förbättrade och utvidgade; vittnande det hela om invånarnes kloka begagnande af de fördelar stadens läge erbjuder, deras företagsamhet och goda medborgerliga anda. Handelns och rörelsens tillväxt befordras genom stadens goda hamn och de ökade kommunikationerne med hufvudstaden samt Götheborg; och är, i följd af allt detta, stadens fördelaktiga inflytande på den omgifvande landsortens kultur och välstånd i tilltagande. Några specialiteter böra anföras till stöd för ofvananförda totalomdöme. Folkmängden uppgick, enligt 1847 års mantalslängd, till 3,242 själar, och har således under sista quinquennium ökats med 743 personer, deraf 600 inflyttat Flertalet af dessa sednare hafva visserligen varit tjenstehjon och arbetsfolk, men också många tillhört ståndspersonsklassen, hvilket, i förening med ökade bosättningar, föranledt en förut okänd brist på hyreslägenheter, oaktadt de byggnadsföretag, som. inom stadens särskildta delar årligen äga rum. 20 Lär dom st kolan åtnjuter ett stigande förtroende i följd af lärarnes skicklighet och nit, så att lärjungarnes antal under de sista fem åren ökats från 104 till i 64, deraf en del från andra stift. Apologistsholan, hvarest undervisningen besörjes af en Rektor och två apologister, jemte en lärare i den för båda skolorne gemensamma förberedande klassen, har tillvunnit sig ett ökadt antal elever, i den mån, att en duplikant funnits nödig lör undervisningens jemna gång.
Grefwe ve l-, Oaräia instämde häri, och erinrade tillika, akt i ande» Werk kunde Tjenstemän haswa flere befattningar, hwilket i Banque» ej worr tillätit, äfw'» som audre Ti"nstemän haswa den utsigt att af Reg ringen till hällre sntzlor kunna befordras, hwilket i anseende till Banco-Vekjeningens ifrån andra Werk sä skiljaktig» göromäl, sällan eller aldrig kan miräffa. Ätskillige hördcS härefter önska proposition p» Banco Utskotlcls förflag. Herr Grefwen och Län dt - Marskalken gjor - Des 28 Decembcr. -jorde derefter punktewis proposition kill bifall a de sarjWdte mäl, hwilka Vanco Utsl'otlit, i Drft Protocolle Utdrag, til! Riksens Ständers afgörande hade hemställt och tillstyrkt; hwilken proposition med ett allmänt Ja beswaradeS. Höredrogs följande: Utdrag af Protokollet, hällit uti Rik, sens Högloft. Ständers Bewill, vings s,N!t Allmänna Brswärsoch Occonomje-UisVokts Plenum tvid Riksdagen i Stockholm dea 27 December 1809. S. D. Sedan sä »val frän Högloft. Ridderssapet och Adel» äiffillige Memorialer, iimesattuids an« märkningar j ficre delar af Utskottens gemensamt asgifnr betänkande och projecr rörande Bränwins bran, ningen, blifwlt med äteknadL remitzer eill BcwiliningS samt Allmänna Veswsrs och O conomie-UrffoitenS åtgärd ytterligare förwifte, som ock ProlvcollsUtdrag frän de öfrige Respeetive Sranden om Deras beftut, i förenämnde ämne, hit anken mit, sä hade Utskog ten nu sammanträd!, ait rega detta ärende under öfwerläggning ochcherom afläinna det utlärande, hwar, till beskafsenhelcn kunde föranleda.
Och jag tillåter mig att för det ändamålet gifva ett lika enkelt som praktiskt råd. Vi skola se upp, när vi köpa böcker och prenumerera på tidningar och tidskrifter. Vi skola akta oss för att kasta bort våra penningar på litterärt skräp, äfven om någon »äkta perla» skulle kunna uppletas bland soporna. Vi skola icke låta lura oss, hvarken af gamla traditioner eller af en lockande utstyrsel med målade eller omålade »gubbar». Den af hr Bonnier förlagda och af det unga Sverige redigerade gamla julkalendern »Svea» t. ex är icke numera hvad den varit, men mången tanklös köpare litar på de gamla traditionerna. »Ny illustrerad Tidning», »Julrosor», »Norden» kunna sägas höra till samma kategori. Ett bildadt hem kan mer än väl undvara detta slags »skönlitteratur». Och sådana tidningar, som tjena denna litterära liga och af den inspireras, skola vi icke heller hålla oss. Iakttoges detta, skulle det vara en början till det bättre. Men mera måste göras. Jag är visserligen ingen vän af föreningar. I våra dagar spelar emellertid föreningsväsendet en icke obetydlig roll. Jag vore derför färdig att föreslå bildandet af en förening mot osedlig litteratur, en förening, som skulle sträcka sig öfver hela landet och omfatta medlemmar af alla samhällsklasser. Afgift skulle betalas, men endast af dem, som hade råd att betala; derigenom skulle en nyttig förlagsverksamhet kunna komma till stånd. Och skulle åtskilliga förläggare och bokhandlare gå in i föreningen, hvilket väl vore att hoppas, skulle derigenom icke litet kunna uträttas. Bildade män och qvinnor med hjerta för vårt land och vår ungdom och med tid att disponera öfver kunde blifva företagets »verkställande direktörer». Vilja sedan »de andra» bilda en förening för spridandet af osedlig litteratur, d. v. s. för »yttrandefriheten» eller något dylikt, såsom det förstås kommer att heta, så kan det icke alls skada. Men framför allt måste en sådan opinion hafva en inre, en djupare grund. Den måste vara en opinion i hela tänkeoch lefnadssättet, en opinion i tanke och handling. Vi måste erkänna och bekänna, bekänna i handling, att den litteratur, vi vilja bekämpa, har sin styrka i framhållandet af sociala missförhållanden och synder, som verkligen existera.
N:o 5, ang:de väckt fråga om bevärings-manskapets uttagande lill vapenöfning och annan tjenstgöring; N:o 25, i anledn. af väckt fråga om en viss del af indelta arméens och båtsmanshållets ställande på vakans; IN: o 26, i anledn. af väckt fråga om förändrade grunder för roteringsskyldighetens utgörande vid Uplands och Westmanlands regementen; N:o 27, i anledn. af väckte frågor, dels om lindring i rostoch roteringsbesväret, dels om stående arméens och båtsmanshållets indragning eller förminskning; N:o 28, i anledn. af väckt fråga om befrielse från eller lin dring uti roteringsbesväret för komministerbostället Kåreslätt i Wexiö stift; N:o 29, i anledn. af väckta motioner om Smålands hussar regementes afsittande emot erläggande af häst-vakans-spanmål; N:o 30, i anledn. af väckt motion om veckodags hemmanens i Bohus Län befriande från rotering; N:o 31, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St:r, med öfverlemnande af roteringsverken för den tillökade ordinarie bätsmansroteringen ; Bevillnings-Utskottet: N:o 21, i fråga om anvisande af medel för godtgörande af de lån, som R. St:r beslutat upptaga lill bestridande af rustningskostnader ; N:o 22, ang:de återlemnande utaf riksdagsfullmäktigen Tobias Linds motion om verkställighet af 1810 års riksdagsbeslut, i afseende på krigsgärds utgörande af pastorer. H. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 11 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 3:ne prot.utdr. för d. 17 dennes samt pleniprot. för d. 31 sistl. Maj, e. m. Öppnades Hrr Bänkmäns lista vid val af 4 Electorer, efter N:o 131, Gr. De Geer, Carl; N:o 255, Frih.
Med undantag allena af 8:de punkten litt. a) af delta utlåtande, som återremitterades med den förklaring, att Ståndet ansåg det af Kongl. Maj:t till understöd för Trädgårds-föreningens elev-skola och till spridande af fruktträd och andra nyttiga vexter äskade anslag 1,333 R:dr 16 sk. böra beviljas samt H;te punkten, rörande undervisningsanstalter för Handel och Sjöfart, hvilken punkt, på grund af gjorde anmärkningar, äfven återremitterades, blef utlåtandet för öfrigt i alia dess serskilda punkter och momenter gilladt och godkändt. Från Vällofl. Borgare-Standet. S. D. Upplästes de hos Rikets Ständers valde Electorer den 28 i denna månad hållna protocoll, hvaraf inhemtadas, att bemälde Electorer utsett Herr Hof-Rätts-Rådet och Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-Orden Carl Ludvig Landin alt vara Rikets Ständers Justili;e-Oinbudsman, och Magistrats-Secreteraren i Stockholm, Herr Lagmannen och Riddaren af Kongl. Maj:ls Nordstjerne-Orden, Juris Utriusque Doctorn Eduard Gabriel Runeberg till Justitiae-Ombudsmannens efterträdare, i fall Justitiae-Ombudsmannen skulle, innan nästkommande Riksdag, med döden afgå; och beslöt Ståndet att öfverlemna berörde protocoll, för behörig expedition, till Rikets Ständers Expeditions-Utskott. S. D. Fortsattes föredragning af Stats-Utskottets utlåtande, N:o 37, angående reglering af utgifterna å Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel. Härvid förekommo: l:o Tillstyrkandet af ett anslag, stort 80,000 R:dr, lill bestyckning af Carlstens fästning: Denna punkt återremitterades, med förklarande, att Ståndet anser berörde anslag böra tili 40,000 R:dr bestämmas; 2:o Tillstyrkandet, att Rikets Ständer måtte, för Carlsborgs fästnings - Bih. Ull R. St.