Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna skyldighet kan icke upphöra utan i följd af ett utaf T.agstiftande magten, det viii säga, Konung och Ständer vidtagit sammanstämmande beslut. Om Riksens Ständer vilia utgifva sedlar, utan att ega medel ett inlösa desamma, så beror likväl möjligheten af verkställigheten på Konungens samtycke, att låta Banquen upphöra att inlösa sina sedlar med silfver. Om detta samtycke å Konungens sida vägras, är Domare-makten obehindrad att, så snart påstående derom af någon göres, ålägga Banquen, att till fullo betala sin skuld, och huru kati man föreställa sig, att med förutseende af ett sådant förhållande Riksens Ständer skulle våga en emis. sion af sedlar, sorn skulle störta Banquen, och derigenom medföra alla enskildes lidande. Vådan är således icke så stor, som man framvisar densamma. Förhållandet kan väl synas annorlunda nu, sedan inställandet af Banquens utvexling af silfver blifvit af Konungen kungjord; jrnen jag fruktar icke möjligheten af den händelse, att, emot Konungens vilja, ett beslut förnärmande ali. män och enskild rätt, af Ständer skulle kunna fattas. Sanningen är alltid mägtig, då den klart framställe?, och ännu starkare är. den, då den utgörer en ; Konungs språk till sitt folk. Vid tredje puncten i Utskottets Betänkande skulle jag, för min del, vilja hafva yttrat min. tanka bestämdt vara, att uppgifter af Banquen* l 84 Banco Utskottets Betänk anden. ställning afven flir framtiden böra ega rum; men då man först, efter verkställd finance - reglering kati bestämma vidden af de uppgifter, som böra meddelas, och vil koren derföre, och frågan således i alla fall eger sammanhang med den alimanna Finance frågan, har jag trott det vara nitali något verkligt ändamål , att häruti skilja mig ifrån pluraliteterTs mening/' Uti hvad Herr Revisions Secvefcraren Stråle anfört instämde Herr GeneralMajoren Gahn af Colquhoun samt Flans Michelsson från Gefleborgs Län och Eric "Ericsson från Carlstads Län.
Stataoch Banko-Ulskottcts Utlåtande M 24 5 Under anförande slutligen deraf att, enär den större fastighets-lånerörelsen i landet salunda skulle komma att hufvudsakligen förenas hos den blifvande llvpotheks-banken, det onekligen vore föga följdriktigt att i bredd härmed bibehålla den rörelse af enahanda slag, som varit af Rikets Ständers Bank bedrifven redan förr än tanken på särskilda Hypotheks-inrättningar någorstädes vunnit tillämpning och som i Riks-banken ännu fortfar, men för dess egentliga och bankmessiga verksamhet, enligt en allt mera stadgad åsigt, måste anses främmande och i viss män hinderlig, har Kongl. Maj.t förklarat att, då den af Kommitterade i anledning häraf väckta fråga om öfverflyttning lill Uypotheks-banken af den i Riks-banken lill utlåning mot pant af fastigheter på landet nu anvisade fond af 7,500,000 R:dr emot det att Hypolheks-banken till Riks-Banken aflemnade sina obligationer, löpande med samma ränta som för fastighets-lånen utgöres, stöde i oskiljaktigt sammanhang med de på Rikets Ständer allena ankommande beslut rörande Riksbankens förvaltning, samt dä jemväl åtskilliga andra delar af förevarande ämne, hvaribland särskildt må nämnas grundfondens anvisande, voro af beskaffenhet att påkalla Rikets Ständers medverkan, Kongl. Maj:t, som för sin del funnit Kommitterades afgifna förslag vara i allmänhet ändamålsenliga, velat berörde förslag till Rikets Stunders pröfning öfverlemna.
På sätt Kongl. Maj:ts förslag innehåller torde införseltullen å »delar af ur» böra nedsättas från 2 till 1 R:dr skålpundet, rubriken »visitkort» uteslutas ur taxan och i noten hänvisas till papper; färgadt, prässadt tryckt, figureradt, försilfradt eller förgyldt; hufvudrubriken »vadd» utgå och bomullsvadd med till 6 sk. per skålpund nedsatt införseltull upptagas under bokstafven B, samt silkesvadd i noten hänvisas till taxans sista rubrik; »vekar, lampoch ljus-» sammanfattas i en rubrik med 20 sk. införseltull per skålpund; och införseltullen å »verktyg, ej specificerade», nedsättas från 20 till 13 procent af värdet. Uti gällande bestämmelser angående artikeln vin, har utskottet icke eller ansett sig böra föreslå någon förändring. I stället för gällande förtullningssätt efter kannlal för bränvin och sprit samt vin, har inom utskottet blifvit föreslaget, att dessa varor skulle förtullas efter vigt på sätt tullkammaren i Norrköping uti afgifvet utlåtande närmare utredt. Beräknin gen af 3% buteljer per kanna för spirituosa, som inkomma på buteljer, kunde väl, säger tullkammaren, i allmänhet antagas vara riktig, men vore dock i flere fall osäker och i vissa oanvändbar. Den föreskrifna rojningen af vin och spirituosa på fastager skulle, långt ifrån att gifva exakt begrepp om kärlens verkliga rymd, tvertom Bevillnings-Utskotlets Utlåtande, N:o 13. 61 för de flesta fall lemna elt för afgiftsberäkningen högst ofördelaktigt resultat, hvarom ock närmare på vetenskaplig grund gjord utredning funnes i en från trycket nyligen utgifven afhandling »om rnätkäppen lör utrönande af våtvarukärls rymd.»
Bevilin.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtatide, N:o 3. 9 §• 2G Utskottens förslag till denna §. har blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitterad!; men sorn det är af de tre öfriga Riks-ståndcn bifallet, lärer deri någon förändring i sak nu icke kunna ega rum; dock tillstyrka Utskotten, i anledning af anmärkning, framställd hos Ridderskapet och Adeln, att, till redaktionens förtydligande, varder i 2 momentet, näst efter orden: ”med ledning af de” tillagdt det i Utskottens förslag uteslutna ordet dem, så alt början af samma moment kommer att lyda sålunda: Om försegling å landet ege Konungens Befallningshafvande att antyda vederbörande Kr ono betjente, eller andra af Konungens Befallningshafvande dertill förordnade välkände personer, hvilka del, i följd deraf, skall åligga att, ulan föregången anmälan af panneegaren, med ledning af de till dem från vederbörande mantalsskrifvare insända förteckningar etc. §. 28.
M. för ändamålets vinnande redan vidtagna åtgärder, &c. Jag har så nyss erhållit detta betänk., att jag icke hunnit göra mig underrättad, huruvida K. M. låtit till Ständernas kunskap komma, att några åtgärder blifvit vidtagna till afskaffande af accorder vid landshöfdinge-embeten. För min del minnes jag icke, om vi derom erhållit officiel kännedom, eller om tillvaron af dylika accorder, och skulle derföre tro, såvida någon bättre underrättelse af någon annan ledamot icke kan meddelas, att det ej går an att gifva den uuderd. skrifvelsen till K. M. den form, Utsk. tillstyrkt, utan att, med uteslutande af tacksägelsen, man blott bör frambära den underd. önskan , att K. M. för nedsättning och afskaffande af accorder vid landshöfdinge-embeten täcktes vidtaga de mått och steg, som i nåder kunna lämpliga finnas. Gr. Posse, Arvid: Den första anmärkningen, som den siste talaren behagat göra, synes mig af ringa betydenhet och ganska lätt besvarad. Hela betänk, afser löneaccorder vid landshöfdinge-embeten, och någon otydlighet kan icke uppkomma af det i beslutet nyttjade ordet: fråga va ran de,” helst man blott behöfver gå till rubriken af betänk. för att finna, hvad berörde ord afser. Men saken är i allt fall af så ringa betydenhet, att det är mig likgiltigt, hvilkendera formen redactionen i detta fall erhåller. Hvad åter den andra anmärkningen beträffar, eller att ur den underd. skrifvelsen till K. M. skulle uteslutas förklarandet af R. St:s underd. tacksamhet för de af K. M. för accordernas afskalfande redan vidtagna åtgärder, så har det synts talaren, att man icke bör frambära tacksamhet, då man icke vet, hvarför man tackar.
Det är endast eli sätt alt uttrycka sitt misshag med dessa inrättningar. Jag måste erkänna, alt hvad mig angår, och jag förmodar många öfriga af R. o. Ad:s ledamöter, finnér jag intet obehag i privatbankerna. De hafva uppkommit nödtvunget derföre, att riksbanken icke ordnade sina penningeangelägenheler på ett sätt att allmänheten dermed var belåten. Derföre måste privatbanker småningom uppkomma i provinserna, allt eftersom behofvet deraf för allmänna rörelsen uppstod; och i alla fall kan jag icke pä något sätt inse, att bestämmandet af en särskild högre bevillms-grund Den S April e. m. 95 för privat-bankerna kan af någonting rättfärdigas eller rättvisas, då en lägre bevilln:s-grund för andra bolag är gällande. Vi hafva t. ex. ångfartygsbolag, som säkerligen åtnjuta lika niyeken vinst af sina i rörelsen nedlagda kapitaler, som privatbankerna. Så är äfven förhållandet, såsom jag tror, med Trollhälle-kanalbolag, som väl hafva större vinst, än den vauliga af 5 eller 6 procent, men för dem är icke någon särskild högre hevilla, stadgad; hvaremot för privat-bankerna är föreslaget, att såvida vinsten öfverstiger 6 procent, skall 15 procent å det öfverskjulande beloppet af vinsten erläggas såsom bevilln. Jag har ingenting emot detta om det stadgas, alt alla bolag, hvilkas vinst öfverstiger 6 procent, skola af den öfverskjutande vinsten såsom bevilln. erlägga 15 procent. Om Staten behöfver penningar, så är detta ett sätt att skaffa sig inkomst, som kan vara ganska bra; men att stadga, att ett slags bolag skola erlägga en bevilln., som de andra icke vidkännas, det är orättvist, hvilket i min tanka svårligen lärer kunna bestridas. Således yrkar jag bifall till Utsk:s utlåtande i afseende pä bevilln. af den del af vinsten, som icke öfverstiger 6 för hundradel, men yrkar tillika, att den öfriga vinsten icke skall beskattas högre än för andra bolag, utan bevillmn derå må utgå efter enahanda grunder, som för andra bolag äro gällande.
Prop. beräknade 49,M6: 3a. - ifrån dess nu varande Summa 14,270: 44*I0* inberäknade Presid. Taffelpgr 1000 Rd. i stället för de i den K. Prop. beräknade 20,786: 32. - till 20,091: 24. - så att m§d 7185 R:dr 24 sk. mindre årligen, än K. M:ts förslag innehåller, den i fråga komne löneregleringen kan gå i verkställighet. Och är den tillökning i Tingsgästningspenningarne för Justitiestaten, som, enligt Memorialet N:o 54, För Svea. - För Ho/Rätten i Christianstad: 76 Stats-Utskottets Pnncten, angtde inkomsternes beräkning, Utskottet an-» sett böra å Stat uppföras med 1000 R.'dr, fördelad, såsom den bifogade Tableauen utvisar Herr Gezelii E. J., från Vällofl. BorgareStåndet remitterade, Motion, angtde förhöjning i Jönerne för Svea HofRätt med 1000 R:dr mera för Presidenten derstädes än för de öfrige IIofRättsPresidenterne samt till 2000 R:dr för hvarje HofRättsRåd och i5oo R:dr för h varje Assessor, anser Utskottet vara genom hvad ofvan anfordt är besvarad. 6to K. M:t har föreslagit R. St:r, att den brist, som, efter fulländad reglering af StatsContoirets Stat på ett för ändamålet lämpligt sätt, i nu varande anslag på RiksStaten uppkommit, och hvilken hittils utgått dels af 2:dra HufvudTitelns besparingar, dels, hvad RiksBokslutsContoiret beträffar, af Öfverskotterne på inkomsterne, måtte på 2ta HufvudTiteln uppföras; utgörande, med under lönerne inbegripne 354 Ttr Spannemål R:dr 3,817: 35. 2. R.
Att förslag lill väg-förbältring eller ny väg-rödjning (inge göras, antingen af Civil-Ingeniören eller någon af bestyrelsens ledamöter. Civil-Ingeniören borde deröfver afgifva yttrande och motiveradt kostnadsförslag, hvilket skulle först granskas af Läns-bestyrelsen och sedan med dess bifogade yttrande ölversändas lill Cenlral-bestyrelsen för allmänna vägoch vatten-byggnader för att underställas dess granskning; och finge intet vägbyggnads-företag, al ofvan anförde beskaffenhet, påbörjas ulan alt Cen(ral-bestyrelsen dertill lemnal bifall; 6:0. Alt krono-landsvägar borde underhållas länsvis, sålunda: a) att inom hvarje län jordbruket malte betala en bestämd årlig afgift per mantal, —jord af säteri-natur icke frilagen, — hvilken afgift skulle med krono-skatten utgå. Denna afgift borde länsvis bestämmas efter det medel-belopp, hvartill sednare årens vägunderhållnads-skyldighet kunde anses per manta! hafva uppgått, neli den sålunda beräknade summan efter de tio sista årens riksmarkegängs-medelpris förvandlas i säd, att årligen lösas och utgå efter samma grunder som krono-räntorna; b) alt den fyllnads-summn, som kunde komma ali erfordras, skulle af Länsbestyrelsen uttaxeras medelst en taxa på hvarje brukbar häst inom länet, sålunda, att balflaxa sattes å ridhästar, heltaxa å jordbrukshästar samt dubbeltaxa för transporthästar, vagnshästar och stadsinnevånarnes hästar samt fyrdubbel taxa på skjulsoch diligence-hästar; 7:o. Alt, på enahanda grunder, häradsvägar borde häradsvis och socknevägar socknevis underhållas. Deremot skulle utfartsoch byvägar, som vore gemensamma för flere skifteslag inom en och samma socken, rödjas och underhållas enligt redan stadgad lag 0111 byvägar; 8:0. Att alla vägarbeten måtte utföras medelst entreprenad och att tiden för entreprenaden, hvad underhållet beträffade, bestämdes på vissa är; 9:0.
Det var tor att afhjelpa båda dessa olägenheter, som år 1824, då ett ungefärligen likarladt förhållande med det nuvarande bade inträdt, en så kallad indragningsstat bildades, å hvilken, ibland andra, 79 officerare öfverfördes från ordinarie staten, med ett anslag af 48,260 r:dr banko, samt derunder inbegripne 1,660 tunnor spanmål. I mån af afgång skulle dock de derigenom besparade medlen återgå till anslaget för flottans materiel, från hvilket de, till förlust för denna beståndsdel af sjöförsvaret, då togos och ännu till deras återstående belopp måste tagas. För tillfället vanns väl ändamålet, ehuru, såsom alltid måste blifva tallet, dä ett länge samladt ondt på en gång skall afhjelpas, med en jemförelsevis för tillfället ganska betydlig kostnad; men vida verksammare hade inflytelsen af denna åtgärd visat sig, om anslaget blifvit något minskadt, men deremot permanent, så att, i mon af afgång på denna stat, vakanserna fått fyllas genom öfveråriga från den aktiva staten. På detta sätt, samt med en årligen utgående summa af r:dr J3:co 33,333: 16 sk. att för detta ändamål användas, skulle det hafva lyckats att, med beräkning af den mortalitet och afgång, som under dessa 25 år egt rum, oaflåtligen och nöjaktigt uti aktivt skick hålla flottans befälsoch underbefäls-personal, med det biträde härvid, som pensionskassan lemnat. Indragningsstaten har dock nu per medium årligen kostat staten under samma tid r:dr banko 33,452: och 82 tunnor spanmål in natura. Genom det system som blifvit följdt och här redan anmärkts, för användandet af dessa medel, har man dock nu kommit Lill just samma resultat, som då indragnings-staten bildades, — eller behofvet att åter förnya samma åtgärd. I ekonomiskt afseende vinnes således icke något på detta sätt, hvaremot genom den af mig föreslagna åtgärden vinsten för tjensten och det allmänna, såsom lätt inses, blir ganska betydlig.
Låtom oss, såsom ett exempel på, huru de materiella intressena strida med de s. k. högre intressena och derunder representeras af olika samhällsclasser, anföra den nyligen af RiksSt:n behandlade frågan om ett anslag till uppbyggande af ett nationalmuseum. K. M. begärde detta anslag. Inom detta Stånd fans icke en enda röst, som höjde sig annat än till bifall af den K. propos. Inom PresteSt. åter fans der väl icke någon röst, som höjde sig för afslag, ehuru man emot ett ovillkorligt antagande hyste åtskilliga betänkligheter, hvilka så när hade föranledt frågans återremitterande. Men när den K. propos. kom till BorgareSt., så ville väl de fleste densamma afslå, men åtskilliga yrkade dock att saken skulle till Utsk. återförvisas, hvaremot slutligen inom BondeSt. ingen enda ledamot fans, som ens på det blott villkorliga sättet af en begärd ålerremiss, i någon mån förordade den K. propos. Detta synes mig väl skildra de olika samhällsclassernes ställning och uppfattning af samma ämne. Men lika angeläget, som det för ett samhälle måste vara att befrämja de högre intressena, som innefattas i de nödvändiga omkostnaderne för den inre och yttre säkerhetens upprätthållande, för främjande af konst och vetenskap m. m., lika angeläget måste det äfven vara, alt, genom iakttagande af klok hushållning och sparsamhet med Statens medel, gifva skydd åt de materiella intressena och deras representanter de industriidkande classerne, som fordra att icke blifva allför hård t Den 13 Mars f. rn. 2C5 hardt betungade med tryckande pälagor. Men om man skulle inrätta en nationalrepresentation, på sätt Const.Utsk. nu föreslagit, så kan man nästan taga för gifvet, att denna representation skulle blifva så beskaffad, att de s. k. högre intressena finge en betydlig öfvervigt och således något återhåll icke komma att finnas för alt beskattningen icke skulle småningom kunna blifva uppdrifven till alltför skadlig höjd.
Hon fördröjdes till dess Utsk:s svar på återremissen ankommit, då det beror på R. o. Ad., samt de andra Stånden, att i frågan fatta hvilket beslut - Den 29 Juni f. m. 529 slut de behaga, antingen i öfverensstämmelse med mitt, eller Frih. Raabs förslag, eller hvad annat de kunna finna lämpligt. Hr von Troil har sagt det vara alldeles öfverflödigt att, vid anslaget fästa det vilkor jag påyrkat, dels derföre att Konungen tillförene förordat anslaget, dels ock emedan R. o, Ad. genom bifall till SlatsUlskis Betänk. JVs 157 redan bestämt sådana vilkor, som betrygga Staten mot hvarje misstag i förevar:de hänseende. Härvid får jag först anmärka, att hvad som är sagdt för flere Riksdagar sedan, kan svårligen läggas till grund för ett beslut vid den innevande; isynnerhet då man vet att arbetet, till följd af upkommen oenighet mellan den verkställande Direktionens ledamöter, blifvit fördröjdt. Detta bevisar emedlertid huru nödigt det är, att en arbetsplan, från första början upgöres, och af Konungen godkännes, som sedermera icke kan omintetgöras genom den ena eller andra Direktörens större inflytande. Vidkommande derefter de ifrågavande vilkoren, så lärer man i det af Hr von Troil åberopade lista moni.: ”För hvarje företag måste en arbetsplan, uptagande tiden när det sednast skall börjas, och när det kan anses böra blifva fullbordadt, hafva vunnit K. M:s Nåd. fastställelse.” Detta angår endast tiden, på det att densamma icke mätte kunna allt för långt utdragas, men rörer icke sjelfva saken. I början af 4:de mom. heter deli ”Då ett arbetes utförande öfverlemnas lill stad, menighet, bolag eller enskilde, bör alltid kontraktet derom vara i vederbörlig ordning afsluladt, samt af K. M. i Nåder godkänd!.” Att godkänna ett kontrakt om ett arbetes utförande, är något helt annat, än att godkänna sjelfva arbetets nytta eller nödvändighet.
Deremot finner Bergs-Collegium betänkligt, att ändra rotfrukters mätning med rund tunna om 48 kannor, emedan det skulle göra mycken oreda i de vanliga prisen på dessa varor, ”utom det att åtskilliga lösa fruktsorfer, orri de oskadade skola komma köpare tillhanda, måste uti sådana kärl, som förut blifvit för packtunnor krönte, inläggas och ej vid hamnar och torg undergå mätning.” Häremot torde friid skäl kunna anföras au säljaren , som Väl måste Veta med hvad slags tunna han mäter, bestämmer sitt pris derefter och upplyser köparen ganska säkert derom att målet är efter den större tunnan. Hvad deremot den sednare omständigheten , rörande trädfrukter, beträffar, så har Bergs-Collegium här förvexlat krönta förvaringskärl ined målkärl, hvilka sistnämnda hafva för ändamål att afmäta den portion af en vara köparen åslundar att bekomma. Tunnans utvidgning till 64 kannor afstyrkes, Bergs-Collegium medger att Uppstadsvigten är alldeles öfverflödig och kan umbäras. Hvad åter de öfrige vigterne beträffar , anser Bergs-Collegium dem böra oförändrade bibehållas, på den grund att ehuru det väl är otvifvelakligt, att mångfaldighet i Vägningssätt med olika slags vigter medföra svårigheter, hvilka hos den mindre kunnige, icke allenast ofta uppväcka villrådighet, vid uträkning af den ena vigtens reducering och förändring till en annan, Utan ock någon gång ovisshet i hvad vigtsort jern-effecter böra levereras, så kan dock å de« andra sidan, dessa vigter icke anses angå den a88 Betänkande om Matt, Mai och Vigt'. allmänna rörelsen i landetutan endast bergs-» handteringen, inom hvilka flera oeconomiska anstad ter äro derpå grundade som numera utan stor olägenhet och oreda, ej skulle kunna rättas, emedan hammarskatt, smedslöner, kolåtgång, forlöner, samt afgifter till Kronan och Jern-Contoiret efter bergsvigten determineras.
En begåfvad ande, med det mest intensiva behof att få dela med af sin redan tidigt utpräglade personlighet likasom att själf få del af den omgif vande världen, och skenbart dömd att i okunnighet framlefva den blindas och döfvas mörka och tysta lif, men som med dunkla hågkomster af solljus, blommor, fågelsång, kärleksfulla blickar och röster famlar efter att slippa ut ur sitt fängelse och, när en hjälpande hand räckes, begärligt omfattar den, med dess bistånd söker arbeta sig ut ur de stängsel, som hindra, och jublande steg för steg lyckas däri — sådana äro hufvuddragen i Helen Kellers historia. Den är i själfva verket underbar ända därhän, att riktigheten af de fakta, som därur framträngt till offentligheten, betviflats, tills de af öfvertygade tvifiare själfva slutligen bekräftats. På samma gång vi skänka Helen Keller vårt deltagande och vår sympati i hennes förtröstansfulla kamp och glada segrar, ägna vi vår beundran åt miss Anne M. Sullivans hängifna, klarsynta ledning, hvilken i Guds hand varit medlet till den enastående framgången. SofboMr. ll; te årg. Ann onsprls: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga plalser » 25 öre för hvarje påfcörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Utgifningstid: hvarje fredag. Keller. Helen Keller är född den 27 juni 1880 i Tuscumbia, en liten stad i nordvästra Alabama. Hon är äldsta dottern till för något år sedan aflidne major Arthur Keller, hvars släkt härstammar från Schweiz. Moderns familjenamn Adams bär Helen tillika med sin fars. Amerikanerna fästa, som kändt, med en ung nations relativa fattigdom på historiska minnen, stort afseende vid hvad som efter deras begrepp är aristokratisk börd, och med tydlig tillfredsställelse framhålla de amerikanska tidskrifterna, att Helen på fädernet härstammar från kolonien Virginiens förste guvernör, Alexander Spets Wood, samt är besläktad med familjerna Lee m.
Majit hafwa Rikets Ständer an-> hällit, om en förändrad Författning i fräsan om »värdering af Fastighet pä Landet, som för Gäld utmätes, samt om sättet och ställer till förrättande af Auction ä sadan egendom, hwaröfwec Kongl. Majit i de twänne förre omständigheterne, fig serskildt utlätit, och derjemte meddelt Rikets Ständer de orsaker, hwarföre Kongl. Majit ansett sig ej kunna bifalla det stadgande om stället till Auction» förrättande Rikets Ständer i underdänighet föreslagit. iZ?6 Den 28 Februari». gil, och will Kongl. Main i retz ställe i Näder färesta Rikets Ständer det stadgas mätte: cnt i händelse Borgenär ock) Gäldenär ej kunna öfwer» enskomma om stallet till den Ukmäkte Fastighetens försäljande, ber mä ankomma pä Gäldcnären, art bestämma om Auctionen likall förränas pä L-indsCaMjliet eller a Tingsstället « det Härad eller Tingslag, der egendomen är belägen; bärande stället kill Auktions förrättande chwad Borgenär ock) Gäldenär derom öftverenskomma eller dek af Gal, denären Utsäties wid utmätningen tillkännagiiwas förrättningsmanne» , pä det knngörelserne om Auction mä kunna derefter rättas. De Protokoll som i detta ämne blifwit hällne i Sraio-Radet och Högste Domstolen bifogas. Och sörblifwcr Kon.ck. Mant samtelige R keks Ständer med all Kong!, Näd och Piinest wälbewagen. c ^ k u 1. 6. 'rurckhnN. Utdrag af Protokollet öfwer Justitia:» ören» der, halln uppå Stockholms Slott den 8 Februarii 1810. inför Hans NcmglNaj:t derwid HanS Longs. Höghet Lron-prinsen roar tillstädes.