Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullmägti^rn ^ncttess ?elleesion frän Skarborgs Län, Afwa föranlcdt Ulffottelö ätgärd t detta amne.^ Till gru»d lör sill yrkande om BytesConloiretSaljkaff-riide hur ?ecler§. ion ansörl: art allmänna säkerheten i ägande rät. ten lider genom längre tid efterät ypp-de bylespretentioner och nya skattläggningar ä Zord, som för 100 a t 20 är tillbaka biikwit i utbyten ofsädd; och med åberopande af 1688 ärs ByteSsörsattnlng, som stadgar, att pä de Hemman, hwilka lill Koagi. Majk och Kronan Mädde, sedermera bltiwil Indelt?, iiägvn ny Skattläggning jck§ ager rum, alstäae han den i Kongl. Förordningen under den iz Zunli 1800, Utsatte tld af tio är, uwm hwilken fordring-r emellan ensklldte äro gällande och den genom Kongl. Förklaringen as den 14 Mait >505 bestämde tjugo ärs rid för kiander ä Fast Egendom, jemma! böra t afseende pä allmänna fordringar och pretentioner biinva gällande, somt att alia oafgiorde eller under Räklcgäng »varande Bvteemäl mätte atffrlstvaö; ä^, nensom Herr Landshö dtngen Grefwe leiner uti dcs; Memorial adragit, huru mycken osäkerhet t ägande rätten förordiakas genom de ännu oafgjordBytesmedlen,; dek lidande, som sämcdeist dra Den 27 Ianuarlt. 1095 drabbrk perjoner af alla Stand, hwilka innehafva Frälsejord; hwariöre yckas, det lädane Utwä.zar under »nnewaraiide Riksmöte mätte widlagas, derigenom Jordägaren kvmme i ostördt ätnjutanbe as hwad han lagligen sörwärfwadt.
Krigs-kollegium, sorn blifvit i frågan hördt, hade uti afgifvet underdånigt utlåtande sig yttrat och enär, på sätt Chefs-embetet antydt, under sednare åren omständigheter inträffat, hvilka oafvisligen påkallade ett större utrymme för 12 Stals-Vlskoltets tillåtande N:o 76. vapenöfningarne å Polacksbacken, samt vid det förhållande att, efter afräkning af den plats, som upptoges af lägret, den egentliga exercisplatsen utgjorde blott 33 tunnland 14 kappland, hvilket område ingalunda kunde anses tillräckligt för en styrka af iner än 2,000 nian, som nu mera på en gång underginge vapenöfning, ansett fullt skäl vara för handen att, då ett tillfälle nu yppade sig att ytterligare få Polacksbacken, utan särskild kostnad för Kronan, utvidgad med den af Chefs-embetet föreslagna, Kongl. Majit och Kronan genom laga skifte tillförsäkrade, vid norra gränsen mötesfältet tillstötande jordrymd af 39 tunnland, icke lemna ett sådant tillfälle obegagnadt, hvadan Kollegium tillstyrkt nådigt bifall till Chefs-embetets härutinnan gjorda underdåniga framställning. Härefter hade jemväl Kongl.
Föredrogos ä nyo och biföllos Banco-Utskottets nedannämnde Memorial: N:o gg, roed förslag, angående grunderna för liqvid, då ett emot återbetal nings-sky 1- dighet i silfver erhållet Bancolån kommer, före utsatt termin, att till sitt återstående be» lopp på en gång gäldas; N:o 100, med förslag till reglementarisk» föreskrifter, i sammanhang med Rikets Ständers beslut om lans meddelande från Banken emot pant af tackjern; N:o 101, angående revision öfver BancoDiscont-Verkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riks-Discont-Verkets fortsatta utredning för år 1829, och sedermera intill nästa Riksdag. S. D. A nyo föredrogos Bevillning®» Utskottets: Betänkande, N:o 62 , med förslag till reglementarisk» föreskrifter, i afseende på brännvinsskatts utgörande efter tillverkningen, ,144 Prat. Utilrng den ag Januarii 1800* återremitterades , pä grund af de der-; Vid gjorda anmärkningar; Utlåtande, N:o 5% J i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet , N:o 4g, angående Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition om moderation j porto för bref, som väga öfver 8 lod, lades till Handlingarne : och Memorial, N:o 64, med förslag till Voterings-propositioner, i fråga om Städernas Salu ; accis : Ståndet vidblef dess fattade beslut och godkände de föreslagna Yoterings-propositio^ perna. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. Uppå derom af Anders Danielsson från Elfsborgs Län vackt fråga, fann BondeStåndet för godt att, genom Utdrag af Protoi collet, vänligen inbjuda Högvordige PresteStåndet att med Bonde-Ståndet förena sig uti dess, vid pröfningen af Banco-Utskotteis Be - »* Prot.
S. D. Vid föredragning af Erpeditions-Utskotlets förslag, N:o 67, till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående befrielse för åtskil liga stapelstäder från skyldigheten att hålla ständigt upplag af salt, heslöf PresteStåndet återremittera detta förslag samt i sammanhang dermed förelägga Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet att inkomma med Utlåtande i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut viii pröfning af Utskottets Betänkande N:o 25, öfver väckt motion om befrielse för rikets stapelstäder från åliggandet att årligen inlöra och på ståndigt upplag hålla vissa qvantileter salt. S. I). Eller föredragning af Expeditions-Utskotlets förslag N:o 13, till slut paragrafen i Riksdagsbeslutet, blef berörda förslag af Preste-Ståndet godkändt, med den ändring, att orden: ”under loppet, af nästföregående Juli månad verkställas" utbyttes emot orden: ”under loppet af nästföregående Juni eller Juli månad verkställas och skulle de öfriga Riks-Slånden vördsamt och vänligen inbjudas alt i detta beslut med Preste-Ståndet sig förena. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Vid (örnyad föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 6, i anledning af dels Kongl. Maj is nådiga Skrifvelse, med del af Kommitterade afgifna underdåniga Betänkande och Förslag, angående skjulsningsbesvårcls ordnande, dels ock väckta motioner i samma ämne, blef berörda Utlåtande äterremilleradt. S. I).
Den andre brödren, Frih. Jakob Cederström, sorn köpt egendomarne, vet också ganska väl, att, om han säljer dem och derför upbär köpeskilling, så kan hans brorsson, den förenämnde Frih. Anders Cederström d. y., återtaga dem för intet när han för godt finner. Likväl säljer han bemälde egendomar och upbär med god smak betalningen, ehuru han för visso vet, att de skola förr eller sednare fråntagas en köpare utan ringaste ersättning.» »Detta inträffar också i laga ordning. Fadren, Frih. Anders Cederström d. ä., dör och lemnar åt sina barn i arf, bland annat, äfven den köpeskilling lian upburit för de omtvistade egendomarne. betta hindrar naturligtvis icke en af dessa arfvingar, den oftanämnde sonen, Frih. Anders Cederström d. y., att sätta sig i besittning af samma egendomar, utan att betala någon köpeskilling till Herrme Skotte och jungfru Blom, hvilka genom testamente deraf kommit i åtnjutande. När härtill kommer, att Frih Anders Cederströms d. y. farbroder, den förutnämnde Frih. Jakob Cederström, med mycken klokhet satt både sin egendom och sin person i fullkomlig säkerhet, så att han icke kan åtkommas af några anspråk på hemulskyldighet, så har man här, när allt tages tillsammans, af män på samhällets höjder en sådan bragd, hvars namn jag icke vill nämna.» Allt detta, säger Hr Docttn med positiv visshet, och likväl förhåller sig saken annorlunda. Huru man än må betrakta min framlidne faders och min farbroders tillgörande i denna sak, något svekfullt eller bedrägligt fanns ej deri. Förhållandet med försäljningen var nemi. i full enlighet med hvad i BankoUtskis Betänk, finnes relateradt, men dertill kommer, att K.
Ja, men i min förvirring viste jag inte hvad jag skulle säga nog tykte jag de sjöngo både rent och med schwung. Jag för min del kan inte njuta af annat än fin, musikalisk sång. Sådana där sträfva, oöfvade röster skära formligen i mina öron. Hvad kunde jag svara därtill? Visserligen kände jag mig sårad af hennes kalla likgiltighet och det ringaktande sätt på hvilket hon kritiserade alt, men å andra sidan tänkte jag att det skedde af helt naturliga orsaker. Hon var van att se och höra så mycket bättre saker att ingenting här uthärdade en jämförelse därmed. Nog kunde hon ju det oaktadt älska sitt fädernesland och sina landsmän hvarför skulle hon eljes kommit hit? Herrarna, med hvilka jag först sett Agnes samtala, hade stannat på något afstånd, antagligen för att vi skulle få prata ostördt. Men jag förstod att de med saknad väntade på att åter få rå om henne. Jag tog därför farväl, synnerligast som det äfven eljes var tid för mig att gå hem, beskref hvar jag bodde och påminte henne ännu till sist att inte glömma sitt löfte. När jag kom hem, var min tjänarinna redan i full färd med att tillaga middagen. Jag tog skyndsamt af mig festdräkten och klädde mig i hvardagskläder, innan jag tog vård om barnen. Jag hinner nog ännu byta om till kvällen, tänkte jag, ty i denna litet urblekta, gamla bomullstygsklädning skulle jag dock ej velat visa mig för Agnes. På eftermiddagen var det Maris tur att gå till festen. Jag hoppades att hon skulle hinna hem därifrån, innan Agnes kom. Men det tog tid innan hon dukat af bordet, diskat kärlen, sopat köket och klädt sig. Jag såg alt emellanåt på klockan och började redan bli ängslig, ty jag misstänkte att hon på detta sätt skulle komma att blifva borta hela kvällen, och huru skulle jag då reda mig? Agnes skulle naturligtvis blifva alldeles förfärad, om hon fann mig sålunda bunden. Slutligen gick dock Mari, och jag blef ensam hemma med barnen. Jag fick sköta dem alla tre på en gång, men det hade jag gjort många gånger förut och var således icke synnerligen bekymrad däröfver, fastän Lyyli med sin kinkighet på alt sätt pröfvade mitt tålamod. Jag förstod ej hvad som gick åt barnet.
R:dr 893,491: 25. d:o „ Götheborgs Låne-Kontor . , 2,662,974: 54. d:o „ Malmö d:o . „ 1,792,447: 13. d:o „ Wisby . , d:o . „ S9,855: 56. d:o „ Stockholms Enskilda Bank „ 1,536,047: 84. fe:mt 6,974,816: 32. jrån och med den 20 Mars, då den nya postvexel rörelsen vidtog, till den 1 September: Post-vexlar af Rikets Ständers Bank R:dr 4,196,058: 67. d:o „ Götheborgs Låne-Kontor 8,679,793: 28. d:o , Malmö d:o 2,940,649: 41. d:o „ Wisby d:o 246,762: 70. 16,063,264: 06. R:dr 23,0"38,080:^38. 38 Kassa-behållningarne den 1 September utgjorde: R:dr i Banken på räkningen: på Post-vexelräkningen vid Götheborgs Låne-Kontor . Runt 5,253,813: o«. § 34. Uti af gift er för Depositioushvalfvets begagnande har nästlidne - ? XJ61 Q T)./-la» Ärp Af gifter för Depositionso hvalf veu bsar ingått 918 R:dr 53 öre. gagnande. § 35.
M e n ej en rad från hennes hand b o r d e få falla i händerna på någon man, s o m hennes föräldrar ej känna, o c h ej heller i en ung, ogift herres ägo, äfven om denne umgås i hennes h e m, för så vidt han ej är en lekkamrat från barnaåren eller en mångårig vän till hennes bror. E t t b r e f från en ung flicka till en herre har ungefär samma betydelse som en b l o m m a hon ger h o n o m, j a, en långt större. M e n innan man bevisar en person en sådan utmärkelse, bör man först känna h o n o m så noga, att man vet hur utmärkelsen blir upptagen, o c h att den ej k o m m e r att misstydas eller rent af missbrukas. O m en dylik försiktighet är på- bjuden för en fru, så är den ännu nödvändigare för en ung flicka, ty man b ö r lägga noga märke till, att ett fruntimmersbref ofta tolkas lika skarpt o c h grundligt som en antik handskrift, ja, att månget oskyldigt nedskrifvet ord kan få en betydelse, som varit långt från brefvets författa] inna. Till o c h m e d tilltalet » käre herr X » e t c, s o m i ett samtal väl knappast väcker anstöt, kan missbrukas, när det står där svart på hvitt, o c h kan i bästa fall u p p - tagas som en opassande intimitet. I frågan om d a m b r e f heter d e t: » c ' est le ton qiti fatt la musiqueT (» d e t är tonen, som gör musiken »). M e n då det alltid öfverlämnas åt emottagaren af brefvet att lägga in den ton som behagar h o n o m bäst, b o r d e ett fruntimmersbref alltid vara affattadt så att äfven o m det läses m e d optimistisk betoning, det aldrig väcker ogrundade förhoppningar eller eggar till en förtrolighet, som författarinnan aldrig tänkt på. Att en fru har större frihet i sin korrespondens än en ung flicka, faller af sig själft, men likväl finnas äfven för henne utstakade gränser, som ej få öfverskridas.
Om den sättsen skulle gälla, beklagar jag dem, sora känna författningarne, och äro Jurister; de skulle då få orätt, och de okunniga hafva den oförtjenta fördelen, att till belöning för deras okunnighet få rätt. En Ledamot har erinrat mig om, hura jag vid andra tillfällen tillstyrkt höga löner, då han satt sig deremot och velat spara. Jag tror likväl, att Rikets Ständer samlas för att reglera Staten åt Rikets Embetsman, men icke för att utdela juhlegåfvor åt fattiga. Man har här velat uppdrifva ersättningen till 16,000 R:dr. Egendomen Dea 28 December e. m. 79 köptes af Herr Adlerstam sjelf för 8950 R:dr; man vill således gifva dubbelt. Tror man sig, genom dylika uppslag hos Ridderskapet och Adeln, förmå de öfrige Stånden att gifva mera, så fruktar jag att det verkar motsattsen. Det hade varit mest passande, om. Ridderskapet och Adeln uppskjutit afgörandet af denna nådefråga för en af dess egna Ledamöter; men efter man vill först genomdrifva saken hos oss, så borde man åtminstone icke uppdrifva summan högre än Utskottet föreslagit, ty det medförer troligen någon nedsättning hos de andra Stånden. Det är icke heller godtyckligt, som Utskottet utsatt 465o R:dr; de utgöra skillnaden emellan hvad Herr Adlerstam betalte för egendomen, då han inköpte den, och hvad han lick, då han sålde den. Herr Munck af Rosenschöld: Redan vid förra Riksdagen anmärkte jag emot den siste Talaren, alt Iian, för att kunna vederlägga något, påförde andra Ledamöter, och mig särdeles, hvad man ej sagt. Jag har ej sagt, att Herr Adlerstams sak har två sidor, utan att författningen har två sidor, och det är fullkomligen visadt då tvenne instancer sett den olika nied den Domstol, som fällt det slutliga utslaget. Jag har icke försvarat den principen, att okunnighet om Lagen skulle gifva anledning till ersättningi Här har ingen påstått, att Herr Adlerstam varit okunnig om författningen.
Det hade varit skäl att förslagets förfaltare, när de ändock sett sig så många saker till godo ur 1847 års reformkomités förslag, äfven hade derur upptagit stadgandet om att en viss proc. af kamrarnes och utskottens ledamöter skulle vara närv:de för att göra dem beslutmässiga; men detta betryggande vilkor finnes icke i det Kongl, förslaget. Om vi nu gå vidare lill de §§, öfver hvilka jag egentligast önskar få yttra mig, så finna vi, bland annat, i 14:de §:n anledning till en behjertansvärd 'anmärkning öfver ett förhållande, som jag åtminstone anser vara särdeles orättvist och för H. o. Ad. af högsta vigt att det rättas. Enligt denna och den 9:de §m skall man nemi. för valrätt »ega eller med stadgad åborätt innehafva» jord af ett visst taxeringsvärde. Men, Mina Hrr! i vårt land finnas 189 majorater, hvilka omfatta tusende hemman, och dessas innehafvare hafva enligt det nya förslaget ingen representationsrätt, ty det är ej detsamma att ega eller med stadgad åborätt innehafva jord, som att besitta den under fideikommissrätt. Jag tror således att dessa 189 majorategare äro de läcto berölvade en billig rätt att deltaga i representationen, under det att deras arrendatorer, torpare, ja tjenstefolk ega densamma. Hvad tjenstefolk beträffar, så har det ej tillräckligt klart framhållits, att denna klass af medborgare eger röstoch valrätt. De borde dock, enär de enligt legostadgan ej få aflägsna sig ur sina husbönders tjenst eller utan deras tillstånd lemna sina sysslor, och således ej kunna anses råda öfver sig sjelfva, vara uteslutne från valrätt, och detta välgrundade undantag är äfven iakttaget så väl i 1847 års reform-komités betänkande som i vilkoren för valrätt till nuv:de Borgare-St.
Disconters tillgångar blifvit till Concourä Stats-Utskotlets Betänkanden. 'lil iippgifne, hade Fordrinsegarne skolat, med iakttagande af de uti Concours-Lagen stadgade formaliteter, inom Sex månader anmälas Och bevakas; Och då Fordringsegarne icke möjligen kunnat hos Concours-Domstolen uppgifvas till namn och vistelseorter samt någre kallelse-Bref följaktligen icke kunnat till hvarje Fordringsegare från Domstolen utfärdas, så hade det endast varit uti officiella Tidningsbladet som Fordringsegarne kunnat inhämta underrättelse om Inställelse-dagen och hvad i öfrigt till Fordringarnes bevakande borde iakttaga*. I anseende till Götheborgs-Discont, hvar* Öctroy tilländagick den q 6 October 1818* så hade* i händelse denna Discont kommit att ordentligen upplösas, med afseende på befunna tillståndet af dess Skulder och Tillgångar, hos vederbörande Domstol skolat begäras antingen års-Ståmmning eller ock Cession* då, i förra fallet fördringarne skolat anmälas inom is månader och i det senare inom sex månader 5 och visar sig således äfven häraf att* genom den utfärdade Kongl. Kungörelsen* ej allenast en rymligare tid varit utsatt för fordringarnes bevakande ärt i laglig våg kunnat äga rum, utan ock fordringsegarne befriade ifrån sådane formliteter sorni vid en laglig bevakning ovilkorligen skplarä iakttagas. 1748 Stats-Utskottets Betänkandett. Utskotten hafva nrt sökt undanrödja gro liderne för de anspråk som med åberopande af Lag synas kunna i nu förevarande fråga våckas. Och ehuru Utskotten i öfrigt icke med liknöjdhet ansett det enskilda lidande som genom vågrad inlösen af Kilial-Disconternes annu utelöpande skuldförbindelser skulle drabba så vål dem som före piasscriptionstidens utgång redan varit och annu åro Innehafvare af sådane till Liquid icke anmälde Skuldförbindelser, sorn ock dem hvilka under tiden på god tro möjligen desamma såsom gångbart mynt emottagit; Så hafva likväl
Bäst är den oxhare, som skares ur rostbiffen, men äfven den från biffsteken duger, om den får hänga 5 till 6 dagar och därpå bultas försiktigt. Fläsk med päron. Fläsket (icke för fett) skares i stora tärningar och hackas; päronen skäras likaså och kokas med buljong (helst af kalf), hvarefter båda delarna uppläggas att afrinna; stufvas sedan tillsammans med peppar, muskott och litet buljong, hvari päronen kokt, tills det är färdigt; serveras med stekt bröd. O. II. 413 väl igen h o n o m, s o m stode han nu framför mig och ej ni. Det svarta skägget, ögonen, ärret — allt. * » Galenskaper! Säg, säg, ni begriper ju, att det måste vara en villa! Hvar såg ni då denna syn? » » Det var blott ett ögonblick, men det var med en skärpa, som hade jag stirrat därpå i flere minuter. Jag mötte h o n o m i folkträngseln på Norrbro. I ett huj var han om mig. När jag något hämtat mig, vände jag och försökte hinna h o n o m, finna h o n o m åter. Men det var omöjligt. Och nu ville jag blott i tid varna er. » Käthe stod tyst en stund efter dessa ord. Hon var spöklikt blek, men till det yttre lugn, med hårdt sammanpressade läppar, med sänkta ögonlock. Till sist sade h o n: » Nåväl, tack för er goda mening, jag uppskattar den. Men jag behöfver naturligtvis ej upprepa för er, att ni måste ha sett en annan person. De döde spöka e j. Gå nu genast hem. Jag kan ej dröja här längre, o c h ingen mer bör se er. Helsa Rose och sof bort edra griller. » Hon sköt henne sakta ut ur rummet. Men när hon blef ensam tryckte hon händerna hårdt för sina tinningar, lutade sitt hufvud bakut och stönade i ångest: » Om. om det skulle vara m ö j l i g t. » Så hör hon sin mans steg nalkas öfver den mellanliggande salongen, rycker sig lös ur förstämningens trollmakt, får ett leende på sina läppar, godt mod i sin blick — allt på ett ögonblick, ett jätteprof af mänsklig själfbeherskning.
Jag tror med skäl, att detta ämne bör utgöra elt föremål för Utskottens åtgärd vid den återremiss, hvarom jag anhåller. Yi lära snart hafva att förvänta ett Betänkande angående spannmålshandel», och som nära nog lärer innehålla motsatsen af detta Betänkande, ty der säges, att Tractaten med Finland och Finska handeln helt och hållit hindrar allt etablerande af en ändamålsenlig tull på spannmål. Jag tror derföre, alt vi ej höra afgöra det nu förevarande Betänkandet, förrän SpannmålsBetänkandet inkommit, ty i annat fall skulle sannolikt ett sådant afgörande åberopas mot oss, såsom hinder för en ändamålsenlig behandling af SpannmålsBetänkandet. Jag vågar derföre anhålla om återremiss, på det Ständerna icke måtte stänga vägen för sig i en annan ännu vigtigare fråga, och emedan de upplysningar, som begäras, visserligen icke medföra något vidlyftigt besvär för Utskot - Den 14 September e. m. ten, men kunna vara af ganska mycken nytta för Rikets Ständer» Herr Munck af Rosensköld: Den Ledamot, som talat för Betänkandet, har gjort sig mödan att bevisa skadligheten af att tillstyrka några afgifter på Finska handeln, och att afvänja Finnarne härifrån» Derom har, efter min tanka, alldeles icke varit fråga, utan blott, att underkasta Finska, det vill säga Ryska, varor, samma tull, som andra nationers. Herr af Billbergh har påbordat mig det yttrande, att det land skulle hafva fördelen, som påförde ett annat land de mesta varorne. Jag har sagt, attreciprociteten af införselstullens nedsättning medför mesta fördelen för den nation, som tillför en annan mesta varorna, och tvärtom» Således om Finland har mera varor att påföra oss, än vi dem, så är reciprociteten mera till fördel för Ryssland, än för oss. Man har sagt, att den sista Tractaten är mindre ofördelaktig, än den föregående; detta måste åtminstone innefatta ett indirect klander å den föregående.
Orsaken hvarföre Utsk. tillstyrkt, att tolagen skall utgå med en viss proc. af tullupbörden, har varit, att då tolagen och tullupbörden är olika i olika städer, gå icke införskrifna varor till den ort, hvarest de behöfvas och stå i högsta pris, utan till andra platser, der de mindre behöfvas, hvarigenom priset på varorna än ytterligare höjes för konsumenterna Det är visserligen mycket mera jag skulle hafva att tillägga i anledn. af Hr Printzenskölds anförande; men jag hoppas att R. o. Ad. i allmänhet icke kommer att fästa något afseende å hans argumenter, och derföre vill jag icke uptaga tiden längre, utan anhåller om bifall till den föredragna punkten. Frih. af Ugglas, Curt Gust.: Jag inlåter mig icke i tvi sten om fördelarne af det proliibitiva eller friare tullsystemet; ty enl. min åsigt tjenar det till intet att tvista om grundsatser. K. M:s Propos. vid denna Riksdag är endast en närmare ut - 1) en 22 Juli f. m. 455 veckling af R. St:rs vid sista Riksdagen uttalade åsigter i ämnet. Den är stödd på den grundsats, att, såvidt möjligt är, göra lifsmedel fria från tull, att underlätta fabrikationen genom att bereda tullfrihet för råvaror, som ingå i denna fabrikation. Riktigheten af dessa grundsatser lia under sednare tider allt mer och mer blifvit erkänd, och jag tror, att man bör fortgå på denna bana. Att den för Sverige ieke varit olycksbringände, anhåller jag att med några siffror få närmare, än den siste talaren, utveckla. Han har tagit tiden från år 1846 till 1855, men om han gått till de offentliga berättelser, som äro tillgängliga, skulle han hafva funnit, att vår industri bragts framåt på ett föruudransvärdt sätt, och intet land står i det hänseendet framför oss. Af KommerseCollegii berättelser finner man nemi., att då fabrikationen i sin helhet år 1845 lemnat arbeten till ett värde af 17 mill. Rdr, upgick värdet af 1855 års tillverkning till 35,000,000 Rdr.