Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan ger han henne två ungerska gyllen och ber henne ytterligare bespeja det förälskade paret; sjelf vill han omtala saken för sin herre och skaffa vakt vid Tisbes fönster. — Sc. 6. Sanga, centurionen, kommer med vakten till Traso, ”custos arcis;” han klagar öfver, att soldaterna dricka och svärma, så att knappt ¼ äro tillstädes, samt befaller skrifvaren Liscus att uppteckna de försumliga; sedan utposteras vakten: två skola hålla vakt hos fursten, två hos furstinnan och fyra hos Tisbe, två vid dörren och två utanför fönstret, dit ingen får komma. Sedan han förmanat vakten att ej sofva, bjuder Sanga Traso att hos honom jemte 4 höfvitsmän och 5 kaptener dricka Rostockeröl. Han går med vakten, under det trumslagaren slår. - Sc. 7. Soldaterna Trasimachus och Titius stå på vakt vid Tisbes fönster. Bonaventura kommer och gifver dem 2 daler mot det att de skola slå ihjäl den förste, som närmar sig fönstret, hvilket de lofva. B. går till krogen, der glädjeflickor vänta honom. Femte akten. Bonaventura kommer rusig för att se, om vakten gör sin skyldighet; soldaterna öfverfalla honom och slå honom ihjäl. Då de sedan igenkänna honom, besluta de att sänka hans kropp i en brunn och sedan gömma sig undan. De gå med liket. — Sc. 2. Tisbe kommer till fönstret och klagar öfver Pyrami dröjsmål. Trots mörkret ser hon blod på marken och märker vakten vara borta; hon tror Pyramus mördad och vill just döda sig med sin knif, då älskaren kommer. Tisbe förebrår honom hans dröjsmål, och han tackar i de underdånigaste ordalag för hennes nåd att så kärligt med ord undfägna honom. Tisbe kallar honom sin yppersta skatt, sitt lif, sin välfärd; han kallar henne Eders Nåde, och först, då hon förbjudit honom att begagna denna titel, benämner han henne sitt lif, sin tröst i all hans nöd.
Af nuvarande räntepersedlarne bibehållas smör och dagsverken, utan annan förändring än den, som kan blifva en följd af i allmänhet gifna föreskrifter; spanmålen förvandlas till sådan, som utgöres till hälften af råg och till hälften af korn; oxe och får förvandlas lill kött och tilläggas gamla persedelräntan kött. Halm förvandlas tillhö samt tillägges gamla höräntan; skattejern, fatläns-, öfvervigtsoch hytteeller osmundsjern, äfvensom stångjern förvandlas till tackjern efter Thorsåkersoch Ofvansjö-tackjernets medelpris för åren 1832 till och med 1881. 5:0 Alla öfriga nuvarande uti jordeboks-och hemmantals-eller ordinarie räntan inbegripne persedlar lörvandlas till bestämd penningeränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skattetiteln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Hvad Helsinglands båda fögderier beträlTar, finner Kongl. Majit det af deputerade, gjorda förslag till sina grunder både enkelt, redigt och verkställbart; men då summan al de för hvarje hemman utaf deputerade föreslagna persedlar icke fullt motsvarar summan af dem, hvilka af Kongl. Majit ansetts böra såsom räntepersedlar bibehållas, så måste någon härtill ledande jemkning i beloppet ega rum. Till följe häraf vill Kongl. Majit nu föreslå Rikets Ständer, att: lio Såsom liufvud-räntepersedlar inom Helsinglands båda fögderier bestämmas: spanmål, smör, kött, hö, dagsverken; 2:o Af dessa hufvudpersedlar utgöras på hvarje helt mantal: 2 tunnor spanmål, bestående till en fjerdedel af råg, trefjerdedelar af korn, 1 h££. 12 £1. smör; 2 L££. 8 £/. kött; 24 L£(. hö, samt 8 mansdagsverken, samt i förhållande derefter på mindre hemmantal; hvaremot de för närvarande hemmanen åliggande persedelräntor af spanmål, smör, kött, oxar, får, strömming, lax, jern, hö och dagsverken försvinna och upphöra.
Nurnbergerkram; och har, på grund häraf, Riksdags-fullmägtigen Haraldsson föreslagit, att på Statens bekostnad några få skicklige arbetare måtte införskaffas, för att undervisa den inom trakten kring Borås och Ulricehamn boende allmoge uti tillverkningen af dylike handarbeten, genom hvilken åtgärd en icke obetydlig vinst ansetts skola för Staten uppstå; äfvensom motionären hemställt, att de medel, som i sådant afseende komme att anslås, kunde öfverlemnas till Elfsborgs Läns Hushållnings-Sällskap, hvars Filial-Afdelning i Borås redan för öfver ett år sedan skall hafva genom Konungens Befallningshafvande i Länet hos Kongl. Majit i underdånighet begärt anslag för enahanda ändamål , utan att hafva på sin begäran ännu erhållit svar. Detta, äfvensom hvad i anledning af de väckta motionerne blifvit ytlradt och anfördt, hafva Utskotten, som ansett sig böra gemensamt behandla förevarande motioner, tagit i öfvervägande. Utskotten hafva dervid icke förbisett, att folket inom flere orter i Sverige, synnerligast der jordmånens ofruktbarhet eller climatets hårdhet nödga allmogen att söka annan utväg för sin bergning, an den, brukningen af jorden erbjuder, eger en serdeles fallenhet för handaslöjd»', genom hvilka det ock under svårare år varit i tillfälle att till en del bereda sig bergning. Uppmuntrandet af dessa slöjder och af husfliten i allmänhet anse Utskotten vara af högsta vigt, serdeles om derigenom kunde motverkas införandet af utländskt kram, som, ehuru det lika väl här i Sverige som utrikes borde kunna tillverkas, likväl till landet inkommer, till betydligt värde; men Utskotten kunna dock icke obetingadt antaga, att en sådan uppmuntran bör beredas på den väg, motionärerne föreslagit^ sättet derför torde Kongl. Majit bäst kunna och böra i Nåder bestämma.
Detta jemförelsevis starkt befolkade landskap, som i sanning förtjena!' något mera upmärksamhet, jin man hittills till följd af dess aflägsna läge skänkt detsamma, är af naturen deladt i 2:ne stora hufvuddelar, den södra emellan Wenern och Bohus län belägna, ett stort slättland med den bördigaste jordmån, men tillbakasatt dels af -ofvan antydda förhållanden, dels i sednare tider genom fleråriga missvexter, svårare just derföre, att jordbruket här ej nått den högre fullkomning, hvarigenom inflytandet af en ogynsam väderlek något förmildras; samt den norra emot Norige angränsande delen, mera bergbunden och skogbärande, samt i följd deraf bergbruksidkande, genomskuren af flera större och mindre sjöar och vattendrag, som ungefär vid midten af landet flyta ut i Wenern vid den s. k. Köpmannabro, hvarest jemväl en god, men liten hamn vid Hattefura erbjuder skydd åt de af Wenerns stormar hotade seglarena. Denna punkt, som således af naturen sjelf anvisats till mötesplats för det bergsbruksidkande Dalsland och den sädesproducerande delen deraf, samt tillika för de flera till Wenern angränsande landskap, hvilka ega dels spanmål dels malmer eller tackjern att erbjuda det skogrika, men på malmer fattiga Norra Dalsland, har likviil ej blifvit, hvad den borde vara, genom försummelse att bi behålla vattendraget vid erforderligt djup, som till följd af det låga vattenståndet i Wenern alltmera förminskats. Ofvanför Köpmannabro finnas flera efter hvarandra liggande, genom mer eller mindre branta fall sammanbundna och ända till 12 mil in i landet sig sträckande sjöar benämnda Höljen, Bogvarpen, Aklången, Laxsjön, Lelången och Stora Lée, hvilken sistnämnde till en del utgör gränsen mot Norrige.
B:co för hvarje fulla 100 lödige marker, hvarmed Silfvertillverkningen öfverskjuter beloppet af 2,000 lödige Marker, och hvilka årliga afsättningar till Fonden utgå i Silfver efter de senare årens Medelcurs, så att, vid en tillverkning af 2,5oo lödige Marker, årliga tillskotten utgöras med i85 Specie SilfverRiksdaler, samt för fulla 100 lödige Marker derutöfver, med 37 Specie SilfverRiksdaler, och dessa medel sedan i gångbart mynt förvandlas efter medelvärdet af Bergslagets för året gjorda Silfverförsäljningar; kunnande ifrån skyldigheten till sådane afsättningar till Fonden ingen befrielse Bergslaget medgifvas, utom vid sådane serdeles olyckshändelser, som 8 §• i I741 års Transport omnämner, då Bergslaget, efter nödig pröfning af sakens vigt, har att förvänta skälig lindring; att berörde Fond icke allenast genom de årliga tillskotten, utan ock genom den ränta, jExp. Utsh Förslag till und. Slrifp. 319 som af medlens ändamålsenliga fruktbargörande liärflyter, skall bildas, och Fondens tillgångar, så fort sådant efter hand ske kan, nedläggas uti jordegendom, som emot viss Spannmålsränta utarrenderas; samt att, när på detta sätt en så stoi' Fond hunnit samlas, att årliga afkastningen deraf utgör eller motsvarar 1,100 Tunnor Spannmål, hälften Råg och hälften Korn, Silfververkets afsättningar till Fondens förökande komma att upphöra; hvaremot Bergslaget då skall, ifrån samma tid, antingen till Statsverket betala de genom Contractet arrenderade räntorne till fulla värdet efter årliga Markegången, med bibehållande af Contractet i allt öfrigt, eller ock kommer det att då genast upphöra samt räntorne att till Statsverket öfverlemnas, allt eftersom sådant vid den tidpunkten kan befinnas vara för Staten eller Silfververket lämpligast; men den samlade Fonden skall, jemte dess afkastning, i alla fall blifva med Silfververket orubbligen förenad; dock alt afkastningen årligen användes till samma ändamål, som om behållningen af räntorna stadgadt är.
Denna stjutSlegaS förhöjning kan ej sivara emot DaZSwerkrn, MarkegängSTaxorS uphöjande och tyckes för mig härtil lägga § unden, afu-ensom flere Ledamöter i wart Stan» öro belägne at u göra detta fwära och tryckande onus, bjuda alltid til pä allt mdjeligt sätt at undflrppa detta onus. Denna stjutsförhöjning kan sL ^ mycket mindre anses sivär, som den Resande är vbetaget at nyttja egna hästar, hwartil alltid pL G stgifwarcgärdarna stall finnas tilräckeligt foder, med mera. g:o At skjutsande mätte af de resande erhSlla någon lega för desi stjutS-redstap, nämligen för wagn til twänne hästar med selar och beqwämliga sälen ät den resande bör betalas med z si. milen; för kärra eller fläda med sela och .begrvämligt säte 2 si. milen, för en sadel i si. och för en sele, som nyttjas för de Resandes äkedon, sex r:st. Denna lega är sä liten, at den knappast kan betala smörjan som Stgär; och kan pä intet sätt anses som betalning, men kunde nägot bidraga til wära förluster; ty sädana stjutsrcdstap kosta gansta mycket i min hemort. Denna lilla lega för stjutsredstapen hoppas jag kan sa mycket mindre räknas, som den Resande äger alltid rättighet at nyttja eget äledon.- 4:0
» Åh, tala icke om penningar! Jag är ruinerad flera gånger om i vinter, men nu skickar jag bara alla räkningar direkte till pappa, det är det enklaste och billigaste sättet. Men, flickor, klockan är snart fyra! Sätt på dig kappan, Karin, nu få vi allt lof att gå. Adjö Ebba! » » Adjö — adjö! » Kap. V. » Det blir visst aldrig kväll i dag! » utbrast Eva och dansade otåligt pas de quatre på salongsgolvet. » Lugna dig, » sade Boj, som satt och profvade ett par nya handskar. » Ah, hvad du ibland låter gammal och förståndig, liksom du inte skulle längta lika mycket som jag! Det är alltid vådligt roligt hos farbror Edvards, och kusinerna äro utmärkta värdar. Och kavaljererna sedan! Bara löjtnanter! » Hon dansade ändå fortare. » Fredrik, » sade Boj, » glöm nu icke bort att bjuda upp Karin till första vals, supé och kottiljong. » Doktorn lade ned tidningen och såg på systern. » Jag vet icke, om jag går dit alls, » sade han lugnt. » Men Fredrik, så ohöflig kan du icke vara mot farbror! Och tänk på Karin sen! » » Ja, jag vet icke heller hvad hon har där att göra! » ' Karin ryckte förskräckt till och såg på sin fästman, utan att säga ett ord. Hon hade haft balfeber hela dagen och var matt och nervös. Skulle hon nu icke få gå? » Du är helt enkelt tarflig! » sade Eva med eftertryck och stannade framför brodern. » Välj dina uttryck! » svarade denne förargad. » Nu är ju ingenting att göra åt saken, men Karin vet att jag icke dansar, och då borde hon inte ha gått. » Karin började snyfta. » Du är en despot! » sade Boj häftigt. » Hvad skall mamma säga, om du icke kommer med? » » Hur dags börjar supén? » » Klockan älfva. Kom då! » » Ja, jag är väl tvungen. Men det säger jag ifrån, jag tjänstgör icke som vaktmästare. » » Ja, har du hjärta att låta Karin vara utan mat, då Nu ringer det. Det är hårfrisörskan. Kom flickor! » Systrarna skyndade ut, men Karin gick fram till sin fästman.
Ja, detta är i sanning den allmännaste orsaken till bruket. Gif blott obemärkt akt på en kavaljer, som håller lorgnetten 1, 2 à 3 tum från ögat, och ni skall till er förvåning finna, huru hans öga, medan lorgnetten är riktad på det ljufva föremål, han borde betrakta, bakom glaset sneglar på en skön granne till höger eller venster, eller ned på hans egen bröstnål eller hans nya nätta stöflar. Ja, redan en half tums afstånd kan vara nog för ett sådant bedrägeri. En ung dam, som vill vara säker på sin celadons verkliga tänkesätt, skall derföre aldrig underlåta att genom en pålitlig väninna utforska, huru nära till ögat han håller lorgnetten. En sådan kommission är kinkig, och väninnan bör vara serdeles pålitlig, ty hon skulle lätt kunna sjelf låta muta sig af kavaljerens sneglande blickar bakom glaset. Skulle ännu efter detta prof i den unga damens veka hjerta någon tvekan finnas, antingen hon då misstänker sin väninnas skicklighet eller goda vilja – så är det snart sagdt omöjligt att häfva den. Men å andra sidan är det henne lika så svårt att förblifva ogift – om eljest partiet konvenerar, d. v. s. om utsigter finnas till arf, befordringar, titulaturer o. s. v. Då återstår henne blott ett enda medel att förvissa sig om arten och graden af kavaljerens tillgifvenhet. Men hon bör, förrän hon tillgriper det, besinna, att det är bättre att nöja sig med half visshet om en sak, som man gerna önskar, än att blottställa sig för att förlora äfven de förhoppningar, man redan eger. Är hon likväl djerf nog att sätta allt på ett kort, så må hon någon gång i kavaljerens närvaro låta undfalla sig, att hennes smak hyllar randiga inexpressibles, nb. om enfärgade äro på modet, eller tvärtom, om de förra äro moderna. Jag har sagt det, försöket är vådligt, och jag tvår mina händer för utgången; profvet är det hårdaste, fordrar en sjelfförsakelse, som sällan blef menniskan gifven, och en kavaljer måste dock på sätt och vis anses för en menniska.
Ty om man öfverväger resultatet af den tull Herr af Wingård föreslagit, och derifrån afräknar hälften för Finland, skallman finna, att ganska betydliga afgifter äfven för Finsk Spanmål återstå. Under de hos oss mäst gängse priser på Råg t. ex. skall tullen på den Finska variera mellan 3, 2, i och i R:dr, hvilket tillsammans med öfrige omkostnader bör vara en tillräcklig skyddstull, serdeles då 16 Den i Junii. vi på (lenna sidan om Sundtet hafva flere sädesrika Provincer, hvilka kunna förse hufvudstaden med dess hellof, utan att behöfva erlägga Sundska tullen. Jag ser således intet, hinder för förslaget med en så hög tull, som Herr af Wingård uppställt. Men jag anhåller vidare, att få fästa Utskottets uppmärksamhet på ett förhållande, som så naturligt erbjuder sig, ifall Utskottet ej skulle vilja frångå sin rädsla för verkningarne af Ryska conventionen, det nemligen att på sätt Herr af Wingård i sin reservation yrkat, skilja Rikets vestra Provinser ifrån de östra. Detta skulle äfven kunna föranleda Styrelsen, att antaga ett sådant Handelssystem i allmänhet, hvaraf resultatet efter min tanka skulle blifva ganska stort. Det torde ej vara olämpligt, att i detta afseende börja med Spanmålshandeln, för att sedermera småningom utvidga principens tillämpning till andra handelsgrenar. Ty det har hittils alltid varit ett fel i vårt Handelssystem, att man tvingat hela Riket under samma princip. Om derföre förslaget antogs för de vestra Provinserne, äfven i det fall, att conventionen med Ryssland ansågs för närvarande hindra dess antagande för de östra delarne af Riket, skulle en möjlighet bereda speculationen, att i hast vid uppkommande behof undsätta England med Hvete och Hafre, och ett nytt tidehvarf skulle uppstå för Westergöthland, hvars jord PS Den i J n n i i. >7 jag isynnerhet anser tjenlig för Hvete-production. Säkerligen skall denna production ock komma att drifvas der till en vida större höjd, om varan kan förvandlas till en handels-artikel, och Landtmannen kan påräkna, att den köpes af andra än Bagare till Thehröd.
Man säger ofta om en ung flicka, som gift sig: » Ja, förr i världen hade hon de och de talangerna, och kunde det och det; nu går hon alldeles upp i att vara husmor! » Om de kvinnor, som gifta sig, verkligen ville gå upp i att vara husmödrar, skulle de icke förlora någon förmåga eller talang de förr haft; — de skulle förstå, att alla talanger, all begåfning, alla studier, — ju mer, dess bättre, — behöfvas för att bli en god och klok husmor, för att bli den styrande regentinnan i en stat i staten, men dess värre fäster man vid benämningen » husmor » snarare föreställningen om en köksa, som delar sig mellan en smöroch en såpfjärding, än ett väsen, som är satt till att skapa arbetsamhet och lycka i ett själfständigt organiseradt helt. Hemmet är en värld för sig, och det representerar i smått allt, som försiggår i den stora världen utanför. Det finns egentligen ingen förmåga, hvaraf icke husmodern kan ha användning, och ingen förmåga, hon icke skulle försöka bibringa sig. Man har ofta sagt, att, för att herska, må- ste man kunna tjäna. Alldeles riktigt! — För att kunna vara rättvis i allt, som man fordrar af andra, och för att vara tacksam för de tjänster, som bevisas en, måste man själf ha försökt, hvilken tid och hvilka krafter, som fordras till det arbete man pålägger audra, men det fordras icke, att man oupphörligt skall gå och göra alla detaljer själf. Arbetets fördelning är lika nödvändig i hushållet som i staten. En hel mängd husmödrar ha den föreställningen eller den vanan att oupphörligt sysselsätta sig med allt, som tillfälligtvis kommer i deras väg, och att därpå släppa det, om de händelsevis f l ögonen på något nytt. Däraf få de själfva detta oroliga, utslitna, som så tidigt tar glädjen ifrån dem, och de göra just icke heller andra glada. En tjänare intresserar sig mest för ett arbete, som är honom betrodt, och som han i lugn får fullända och så slutligen får sitt tack för, men han blir hvarken en duktig eller pålitlig medarbetare genom att beständigt afbrytas eller vara under uppsikt.
Den 15 Julii. 301 hvaraf Riksens Ständer i underdånighet anhala lit om Nådig befallning till KrigsCollegium, att, vid inträffande Revisioner öfver StatsVerkets öfrige Räkenskaper och Förvaltning, jemväl uppvisa redogörelsen för Krigsmanshus-, Militiae Boställsoch Mötes-Passevolance-Cas* sornes tillgångar, på sätt och i den ordning Riksdagsordningen samt Instructionen för Revisorerne af den 10 Junii 1812 stadga och förmå. I anledning häraf har Hans Maj:t i nåder behagat förklara, att som 30 och 68 § §. af Riksdagsordningen icke innehålla, att Wadstena Krigsmanshus, Militiae—Boställs och Pas-i sevolanceCassornes tillstånd, Styrelse och förvaltning skola af Riksens Ständer eller deras Revisorer öfverses och granskas, samt 83 §. i RegeringsFormen uttryckeligen stadgar, det Grundlagarne skola , efter deras ordalydelse , i hvarje särskildt fall tillämpas, så fann Kongl. Maj t icke skäl, att till den af Riksens Ständer nu gjorda underdåniga anhållan nådigt bifall lemna. Hvilket allt jag, på nådigste befattning härmedelst får anmoda Hans Excellence Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken, att Högloflige Ridderskapet och Adela meddela. Stockholm den 14 Julii i8>St G. af Wetterstedt. Enligt Tillförordnade StatsSecreteraren för 5ongl. EcclesiastiqueExpediiioDen till mig af - Den 15 Julli. låtne anmälan, har Kongl.
Skrifvelse, JVs 30. intilldess sådana kunnat komma i ordning, i stället föreskrifva nämnde personers förvarande för någon viss tid i fängelse, en åtgärd, som hufvudsakligen är att anse såsom öfvergående, enär den icke kan nog kraftigt verka till det åsyftade ändamålet, deras återförande till ordning och arbetsamhet. För inrättande af arbetsanstalter af ifrågavarande beskaffenhet, vid hvilka, så vidt ske kan, bör finnas jord för arbetshjonens sysselsättande med landtbruk, trädgårdsarbeten samt andra göromål i fria luften, så länge årstiden det medgilver, erfordras likväl icke obetydliga kostnader, såsom lör byggnader af flera slag, inköp af inventarier och redskap samt förlag lill arbetens bedrifvande. Med afseende derå, att anskaffandet på eu gång af härtill, erforderliga medel möjligen skulle för de särskilda orternas innevånare blifva ganska kännbart, och då Kongl. Majit förväntar att under tiden intill nästa riksdag afgilten för rättigheten att tillverka bränvin kommer, att, i enlighet med derom framställd särskild nådig proposition, så ordnas att densamma skall lemna mera betydliga öfverskott, anser Kongl. Majit, att någon tiel deraf bör öfverlåtas till Stockholms stads och rikets samtliga län såsom understöd vid upprättandet af dessa arbetsanstalter, eller, der sådana redan finnas, deras utvidgande, äfvensom för underhållet deraf, och detta, med desto större skäl, sorn behofvet af nämnde anstalter torde vara att i större mån härleda just ifrån missbruket af rusgifvande drycker. Såsom följd häraf finner Kongl. Majit sig böra föreslå flikets Ständer att beslutas måtte : l:o
Härvid stanna åtgärderne i afseende på inlösta sedlars granskning efter stycketalet. Banco-UtskottetS Utlåtande N:o 38. 16:0 l6;o Chefen för Sedel-Contoret Den Commissarie, som inom Sedel-Conloret innehafver Chefska pet har att gifvä 2. q g Bankons högre Em hetsman ^exempelvis Revisionsoch Conlrol-Coro missa rieme) tillkänna då inlöste sedlar och, i sammanhang dermed, maculaturer a) af utbytt obrukbart papper i Sedelpappers-Magasinet, af utbytte oanvändbara blanquelter i Blanquett-Magasinet skola genom brännings-anstalter förstöras. Han öfverlemnar då till dem specinceradt inventarium att, vid inläggning i ugnen, följas; och 3 samma document bevittna dessa båda Commissarier den i enlighet dermed förrättade bränning. Detta document utgör verification för Sedel-Contorets Magasinsbok. i7:o 17:0 Chefen för Sedel-Contoret Den Commissarie, som inom Sedel-Contoret innehafver Chefskapet förordnar om afleverering efter hand utaf inbundna sedlar af öfver 10 Rrdrs valeur, äfvensom af Banco-lransporlsedlar, från Sedel-Contoret, till Bankens allmänna Räkenskaps-Archiv. Levereringarne åtföljas af reversalet in duplo, af hvilka det ena, försedt med Archi v-förvaltarens qvitto, verificerar Sedel-Contorets Magasinsbok. 18:0 18:0 Chefen för Sedel-Conloret har Utom den Commissarie, som till sitt biträde inom Contoret: inom Sedel-Contoret innehafver Chefskapet, tjenstgöra derstädes: Två Commissarier, hvilka jemte honom controlera sedelpappers-tillverkningen vid Tumba, deltaga i sedel-fabricatipnen, hålla ordning på uppräkningar och annulleringar af ingångne försl i tne sedlar, och hafva nyckelvård vid Sedel-Contorets