Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då sakerna under tiden erhållit ett annat skick, då samhällets behof blifvit utvecklade samt hvarje representant inom de olika Stånden måste anses kunna inse nödvändigheten deraf, att Statens billiga fordringar på dess medlemmars bidrag äfven bifallas, måste det vara klart, att det gamla stadgandet numera icke är beliöfligt, utan att samma personer, som föreslå bevillningarne, äfven böra i förstärkt Bevill.Utsk. bringa frågorna] derom till ett önskligt slut. Jag finner således intet hinder upstå för ett bifall till detta förslag, hvarom jag äfven hos R. o. Ad. anhåller. Hr Cederschiöld: Det eger visserligen sin riktighet, att frågor bäst bedömmas af personer, som deri ega den största insigt, men härvid måste äfven en annan omständighet tagas i betraktande, nemi: den, att en fråga bör afgöras af sådana personer, som deri äro mest ojäfviga. Huruvida detta sednare blifver förhållandet med de personer, som skulle komma att utgöra förstärkt Bevilln.Utsk., vare sig att dessa personer äro fri-handelsmän eller bränvinsbrännare, lcmnar jag derhän, men anser misstroendet till sådana personers oväld i beskattnings-frågor kunna vara ursäktlig. Dessutom bör man icke förbise den omständigheten, att de personer, hvilka uti förstärkt Utsk. skola afgöra frågorna, icke uteslutande äro sådana, som i deras föreg:de behandling deltagit, utan att dessa sednare deremot utgöra minoriteten. Det ursprungliga Utsk. förstärkes sålunda, att det kommer att bestå af 30 ledamöter från hvarje Stånd eller så att de nyinvalde utgöra ett större antal än Utsk:s ordinarie ledamöter. Man bör icke heller förgäta, att bevillnings-ffågorna, likasom alla andra allmänna frågor, behandlas och afgöras af alla 4 Stånden och att således alla representanterna ega tillfälle alt öfvervara och deltaga i öfverläggningar ronde dessa frågor och deruti stadga deras omdömen. Alt just det Utsk. hvars i en fråga afgifna förslag möjligen blifvit af ett eller 2:ne Riks-Stånd ogilladt, företrädesvis skall vara detsamma som med Ständernas rätt frågan slutligen afgör, deruti kan jag icke finna någon serdeles konseqvens.
Utdr. den 8 Juni 184 r • 523 Från Hedervärda Bonde-Ståmdet. S. D. Föredrogs ånyo Conslitutions-Utskottets Memorial : N.'o ii7, med förslag, rörande lydelsen af den i Memorialet N:o 68, upptagne 85 §. Regering6-formen, till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga beslut om den at Rikets Ständer antagne ändring af Regeringsformens G° Ståndet antog förslaget att bvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o ii8, med anledning af Riks-Slåndens yttranden, rörande Memorialet N:o 87, om ändring af Riks-Rältens organisation. Ståndet vidhlef sitt förra beslut ocb godkände den föreslagna voterings-propositionen. S. D. Ånyo föredrogs Stats-Utskottets Memorial N:o 876, med ytterligare förslag till en voterings-proposition, rörande extra Stats-regleringen. Den föreslagna voterings-propositionen godkändes. S. D. Föredrogs ocb bifölls Banco-Ulskottets Memorial N:o 190, med förslag till åtskilige förändrade stadganden uti 6 Art. 3j 4 oc^ 5 Aldelningaine af Banco-Reglemenlet under den 26 Maj 1835. S. D. Föredrogs och lades lill handlingarne Expeditions-Ulskottets Memorial N:o 5o, angående förslag till underdånig skrifvelse om iagttagelser vid befordran till högre civila embeten rn. rn. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts i dag ankomne Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Nummer-lotteriinrättningens upphörande och de dermed sammanhang egande ämnen. S. D. Föredrogs och återremitterades Expeditions-Utskottels förslag N:o.38, lill Riksdagsbeslutet, angående tiden för nästa Lagtima Riksdag. Den 8 Juni 1 8 4 i* Från Höglofliga Ridderskapet och Adeln.' S. D.
Af halfmogna vindrufvor, hvaraf det blir godt om då september och oktober äro njugga på sol och värme, brukade min mor koka sur saft, som var utmärkt god till krämer, soppor och såser. Drufbären kokades först möra i vatten, ty eljes gifva de för litet saft. Det hela pressades genom hårsikt; nästa dag afhäldes den klara saften, som fick koka ntan socker omkring / timme, hvarefter den fyldes på buteljer, korkades, hartsades och förvarades i källaren. (Jfr Falsk vindrufsaft. Iduns II årgång pag._217.) Vill man vinna ättika af omogna vindrufvor, så tillsätter man något litet socker till den utpressade saften, ställer krukan i värmen till att jäsa och låter den äfven en tid efter jäsningens slut stå kvar i varmt rum. Om hemgjordt vin af drufvor ej vill jäsa ordentligt, hjälper det att uppvärma en del af saften och hälla den varm tillbaka i fatet. Stenia. l a Toaletten. För att bevara håret glänsande, mjukt och jämnt i färgen bör man hvarje morgon och afton grundligt kamma det och sedan i några minuter borsta det med en mjuk borste. Mycken borstning ger håret en utmärkt vacker glans. Bakning ". Grahambröd. Det mellaDgroft siktade hvetemjölet röres i ljumt vatten, knådas duktigt och får sedan stå på en varm plats, bäst i närheten af het spis, att själfjasa så länge, tills den öfre skorpan börjar bli sprickig. Degen delas nu i stycken på 425 grams vikt, som formas till runda eller aflånga bröd och ofvanpå stickas här och där med en gaffel. Efter en kvarts timmes jäsning gräddas bröden i varm ugn 1$ timma. Hvad man först och främst måste iakttaga är, att ugnen är väl varm, och att man väntar med brö- dens inskjutning i ugnen, tills de af jäsningen börja spricka. Källaren. Emot sniglar i källare är salt ett godt medel. Det strös på golfvet och väggarne bestänkas med saltvatten. Djuren skola snart helt och hållet försvinna. För stora ocl små, gam a l och inga. Huskurer.
Att veterinär-väsendet i Sverige icke är så ordnadt, sora det borde vara, lärer icke kunna betvilias. Det är således icke i afseende på det slut, hvari Utsk:t stannat, som jag har någon anmärkning att framställa, utan blott emot redaktionen. Utsk:t har sagt, att en komité varit, nedsatt år 1850, för att utlåta sig rörde veterinär-väsendets ordnande, och af sådan anledning nu hemställt, att R. St:r måtte i und. skrifvelse till K. M. anhålla, att K. M. täcktes, låta genom vederb:de utarbeta och för R. St:r framlägga ett förslag, hvarigenom, i öfverensstämmelse med tidens fordringar och landets behof, ej mindre undervisningen i veterinär-kunskapen måtte höjas och utvidgas, än äfven djurläkarnes antal lörökas och deras vilkor förbättras. Ordet »vederb:de» uttrycker, efter min åsigt, icke hvad man menar; ty vederb:de skulle här vara chefen för Ecklesiastik-departementet. Men frågan befinner sig icke i det utredda skick, att ett sådant förslag kan inom De - 20 Den 7 Januari. partementet omedelbart utarbetas, utan dervid torde erfordras biträde af sakkunniga personer. Jag vågar derföre föreslå, att R. o. Ad., med förkastande af hvad Utsk:t yttrat rör:de obehöfligbeten af en komités tillsättande, måtte i skrifvelse till K. M. anhålla, det K. M. ville genom en komité, eller på hvad sätt K. M. pröfvar tjenligt, låta uppgöra förslag till reglering af veterinär-väsendet i riket. Hr Huss, Magnus: Jag anhåller att få framställa några anmärkningar vid ifrågav:de förslag. Utslct har först och främst uppdragit en kort historik öfver veterinär-väsendets utveckling i vårt land. Då denna historik är grundad på ett helt nyligen i ämnet af Sundhets-Collegium afgifvet betänk., är den med verkliga förhållandet öfverensstämmande. Sedermera kommer Utsk:t till framställningen rör:de nedsättande af en komité för frågans behandling, hvilken komité Utsk:t afstyrker.
EFzdizu har hun det, siger jeg: thi san vist som jeg trrir, at denne Satur er erhvervet ved Aarhuiidreders Optugtelse, saa vist tror jeg, den kan sattes till igjeii og forandres - ikke i en Fart, men lidt efter lidt, ganske langsomt og det til ubodelig Ulykke for Slixgten. Att en sådan förändring k m inträda om vi icke äro p2 vår post, det anser ni Pyrrhussegrar bevisa, och ni tillägger att ni tror den vara » som enkelt Skildrings, i d a t t icke så f2 fall sann,. Det ar alltså som varningsoch skrackniedel, ni vill använda den. Vi deremot anse sådana medel Iingt mera farliga an gagnande, och vi tro, att de kunna på mången qvinnas veka, alltför mottagliga natur verka alldeles motsatt, smittande hennes fantasi och grumlande hennes känslolif tills hon slutligen tyor sig erfara detsamma som de qvinnor, on1 hvilka hon last. Härmed vilja vi visst icke hafva sagt, att ju ej kampen mot vår lägre natur kan göras till föremål afven för diktens skildringar och derigenom tjelia oss till ledning i stället för, sasom i Pyrrhussegrar, till missvisning, men det skall då ske p2 ett helt annat satt, med en finkansla, en öm grannlagenhet, om hvilken Stella Cleve aldrig drömt. Att döma af eder framställning, har faran kanske hos eder redan tagit större dimensioner an hos oss. Dock ar det fara nog, att en qvinlig förf., om ocksä blott en enda, gjort sig så att säga, till okyskhetens sprikrör. Har s h a l som i Norge predikas den fria kärleken öppet af manliga diktare och kritici, och helt nyss har i Finlands hufvudstad en svensk föreläsare öfver samma alskningsamne offentligen ådragit sig valförtjenta tillrattavisningar af en behjertad qvinna. Faran är densamma öfverallt; den följer med den &gt;moderna lifsåskädiiingen&gt; hvarlielst denna fattas s k o m en köttets frigörelse. Det ar alltså hög tid att börja kampen.
Landtm., att i afseende å förev:de förslag endast blifvit yrkadt detsarnmas antagande med den förändring, att ledamöternes i det särskildta Utsk:t antal skulle bestämmas till fyra i stället för tre; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på bifall till förslaget med ofvanberörde förändring. Ropades ja. Sedan ett prot.-utdrag rörande R. o. Ad:s sednast fattade beslut blifvit uppläst och godkändt; åtskiljdes Ståndet kl. 7 e. m. In fidem, 0. Brakel. H. lil. 4 so Den 7 Mare. Lördagen den 7 Mars 1863. Plenum kl. 1 e. m. Justerades 5 prot»-utdr. för den 4 dennes e. m., samt pleniprot. för den 10 sist). Januari. Upplästes ett utaf Hr Munck, Carl, inlemnadt Mern. af följande lydelse: Med anledning af min afresa från hufvudstaden får jag härmed afsäga mig min befattning såsom Bänkman, under anhållan om bibehållandet af min riksdagsmannarätt. Till denna anhållan lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos., sitt bifall. Föredrogs ett från Vällofl. Borgare-St. ankommet prot.-utdrag N:o 218, för den 4 dennes, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti Borgare-St:s beslut, rörande Exped.-Utsk:ts förslag till R. St:rs underd. skrifvelse N:o 41, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de statspension åt Öfversten m. m. Frih. Nils Ericson. Begärdes på bordet. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 25 sisth Februari och 4 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 90, i ani. af väckt motion om upphörande af den i Stockholm utgående s. k. raspoch spinnhus-afgiften för testamenten.
Då öfverläggningen härmed förklarades vara fulländad, framställde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, alt under densamma 4 olika propos:r blifvit begärde, nemi. en till bifall å Utsk:s utlåt., den andra till afslag derå, den tredje, att den väckta motionen måtte anses icke föranleda till någon R. St:s åtgärd, samt den fjerde, att R. o. Ad. mätte bifalla hvad Hr Hesselgren uti sin Utsk:s utlåt, bifogade reservation tillstyrkt; och finge derföre 11. Ex. nn först hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s förevar, utlåt. n:o 59. 174 Den 29 Mars f. m. Denna propos. basvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå II. Ex. förklarade det lian ansåg ja hafva varit öfvervägande. Gr. Wrangel begärde votering saint anhöll att dervid afslag å Utskis utlåt, matte blifva conlrapropos. Sedan denna conlrapropos. uppå derom af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, gjord hemställan blifvit af R. o. Ad. antagen, uplästes till justering och godkändes följande voter:s propos. Den, som bifaller Allm. Besv. o. Ekon.Utskis utlåt. n:o 59, i anledn. af väckt motion om nedsättande af en komité för utredande af förhållandet med städernes privilegier och förmoner, voterar Ja j den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, varder Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskis förenämnde utlåt, af R. o. Ad. afslaget. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda : Ja — 103. Nej — 17. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Ånyo föredrogs Allm, Besv.- o.
På samma sätt kan icke heller här kronobetjeningen behöfva belastas med detta bestyr, utan kan det bäst och lämpligast anförtros åt socknarna. Jag instämmer i anhållan om återremiss. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag förenar mig helt och hållet med Hr von Hartmansdorff. Jag tror att proejudicatet skulle vara obeskrifligen farligt, att på detta sätt öfverlemna uteslutande åt socknarna sjelfva, att bestämma eftergiften. Detta skulle, åtminstone om det sträcktes utom landskaperna Norroch Westerbotten, som lidit stora olyckor, och der jag derför tror det vore bättre att rent af efterskänka alltsammans, innebära en bestraffning för de län, som haft den betänksamhet, alt icke vilja ligga Slaten och det allmänna till last. Jag får härvid erinra om det förtjenstfulla under de förflutna 3o åren hos den dåvar. länsstyrelsen, en numera afliden landshöfding i ett af de fattigare länen i Sverige, nemi. Jönköpings, som viinjde sin allmoge att icke hafva tillit till sådana understöd af Staten, som hade den stora förtjensten att bespara den skuldsättning och Staten förluster, samt hade den ännu större förtjensten att afhålla länets innevånare från den lättja, som tior sig icke behöfva egna ansträngningar, egen sparsamhet, som tror sig icke behöfva arbeta, utan anser sig kunna kasta sig handlöst på det allmänna; under det att tvertom ett angränsande af naturen mycket rikare lotladt län förorsakade för Staten stora förluster. I de norra länen kunna möjligen 10 års missvexler tala för ett annat handlingssätt, 556 D e n' j9 September e. m. men för de södra länen skulle IItsk:s förslag vara en belöning för lättja och brist på omtanke samt ett straff för dem, hvilka icke velat falla Slaten till last. Jag instämmer i Hr von Hartmansdorff^ begäran om återremiss. Frih Sprengtporten, Jac. Willi.: Sättet att freda Staten för förluster i följd af undsättningar under missvextår, torde hufvudsakligen vara alt tillvägagå med mycken försigtighet vid undsättnjngarnes meddelande.
På de sednast förflutne fem åren har antalet arbetare vid klädestillverkningen ökat sig med 1,162 personer; hvarförutan närmare 200 qvinnor på Korrektionsinrättningen varit sysselsatte med till sådan tillverkning hörande arbeten, hvilket är 1843 inbringade Korrektionsinrättningen en inkomst af 9,167 R:dr 27 sk. 9 rrst., äfvensom mycken arbetsförtjenst i och för klädestillverkningen tillskyndats stadens fattigarbetshus och de håda i staden varande machinverksläder med deras «4o arbetare och 5o,ooo R:drs årliga tillverkning. Arbetarnes klädsel och lefnadssätt vittna i allmänhet om god bergning, och äro, likasom den mängd insatser de äga uti stadens sparbank, en motsatts mot det utomlands öfverklagade tillståndet uti fabriksorter. Hufvudgrunden till detta bättre tillstånd måste sökas deruti, att, då den utländska större fabrikanten arbetar för att undersälja sina medtäflare på verldsmarknaden och derföre måste nedtvinga arbetslönerna i möjligaste måtto, så arbetar den Svenske klädesfabrikanten för blott inhemsk förbrukning, skyddad af förbudet mot utländsk import, och kan derföre bestämma sina arbetares lön efter deras nödtorftiga behof och bergning lika mycket eller mera än efter sitt eget behof att nedsätta tillverkningskostnaden. Att föda och underhåll icke brister för det här i sta - 33 staden uppväxande slägtet, derom vittnar jemväl förhållandet vid de årliga beväringsmönstringarne, hvarvid kassationen bland beväringsskyldige från Norrköping är långt ringare än uti Länets öfrige delar. Klädestillverkningen har likväl ock många svårigheter att bekämpa. Den för tillfället svåraste och mest nedslående var år (84» fruktan för tillåten införsel af utländska kläden; hvilken fruktan bringade många fabrikanter att minska tillverk-* ningen, att förafskeda arbetare och bereda sig lill nedläggande af rörelsen.
N:o 128. doman, så måste han undergå en pröfning, som utvisar hans kännedom ai landets lagar, och företrädesvis af den civila och kriminela lagstiftningen samt rättegångsordningen; men om han vill egna sig åt den administrativa embetsmannabanan och söka inträde i Konungens Kansli eller i något af de förvaltande verken, så behöfver han icke känna något af den lagstiftning, han blir kallad att tillämpa. Den så kallade Kansliexamen, hvilken gifver rättighet att anställas inom alla grenar af den egentliga statsförvaltningen, är endast en pröfning i vissa allmänt humanistiska kunskapsämnen. Denna examen, hvilken i förra århundradet inrättades, egentligen för att utgöra en pröfning för inträdet på den diplomatiska banan fordrar ingen kännedom af lagstiftningen, hvarken den borgerliga eller den ekonomiska. De kunskapsämnen, den omtattar, utgöra — så att säga — en humanistisk förberedelse till den embetsexamen, som vore af behofvet påkallad; men de kunna ingalunda vara hufvudämnen för denna, embetsexamen sjelf. Ty kännedomen af rikets administrativa och ekonomiska lagstiftning i dess särskilda grenar är utan tvifvel så väsendtlig för en embetsman, att han bör hafva förvärf vat denna kännedom, innan han begynner utöfningen af sin verksamhet. Kunskapen om nationalekonomiens grundsanningar — om de läror, som gifva upplysning i de stora frågorna om rätta grundvalarne för ett folks välstånd —• en kunskap, hos oss på långt när icke så allmänt spridd som önskligt och behörigt vore —- borde väl ock vara af synnerligt gagn för dem, som äro kallade att hafva inflytande på landets ekonomiska förhållanden och deras utveckling. Och en allmän juridisk bildning — en uppöfvad förmåga att uppfatta och urskilja rättsbegrepp lärer slutligen knappast kunna umbäras af en embetsman äfven på den administrativa banan. Att Staten sålunda sörjt för en lämplig embetsmannabildning i en gren af offentlig verksamhet, men alldeles icke i en annan, kan ej annat än medföra ganska menliga följder.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Riddarh.Sekretm Albert Munck, uti en till H. Exc. aflemnad vidlyftigare skrifvelse, hvars upläsning icke nu torde erfordras, anhållit att, i anseende till sin nuvar:de sinnesstämning och för återvinnande af krafter efter öfverstånden sjukdom, erhålla tjenstledighet antingen tills vidare eller på bestämd tid; i ani. hvaraf och då H. Exc. förmodade, att det förhållande, som föranledt den sålunda gjorda ansökningen, vore för R. o. Ad. bekant, H. Exc. hemställde, att R. o Ad. behagade bifalla ltiddarh.Sekretms anhållan att tills vidare erhålla ledighet från denna befattning. Ropades ja. Härefter yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, enligt 61 § uti Instruktionen för Riddarh.Direktm och Riddarhusets Tjenstemän, det ålåge Förste Riddarh.Kanslisten att, i händelse af laga förfall för Riddarh.Sekretm, föra R. o. Adrns protokoll, så framt R. o. Ad. ej annorlunda derom förordnade; men att Förste Riddarh. Kanslisten W. E. Dalman hos H. Exc. anmält sin önskan att f. n. varda befriad ifrån detta åliggande; till följd hvaraf H. Exc. ansåg sig böra hemställa, huruvida R. o. Ad. ville till Dalmans berörde anhållan lemna sitt samtycke. Sedan jemväl denna hemställan blifvit af R. o. Ad. med ja besvarad, föreslog H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att undertecknad måtte erhålla förordnande att t. v. och intill dess R. o. Ad. funne för godt att annorledes besluta, förrätta Riddarh.Sekret.-tjensten; hvilket af R. o. Ad. bifölls. Efter det undertecknad häruppå intagit den för Riddarh.Sekretrn bestämda plats vid Landtm:sbordet, anmälde sig och yttrade Gr. Lewenhaupt, Erik August:
Den 29 April f. m. 579 Hr Hjärne: Det vore visserligen ett lämpligt sätt, att möjligen helt och hållet undanskjuta Utsk:s förslag, om man antoge det af Hr Frih. Raab framställda, nemi. att propos. skulle göras på bifall till Utsk:s förslag, och att Ståndet sedan skulle pröfva de serskilda förslag till ändringar och tillägg, som här blifvit gjorda: men jag förenar mig i detta hänseende med hvad Gr. Lagerbjelke yttrat. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt sedan nu delning af propos. blifvit begärd, Frih. Raab torde finna, att propos. borde framställas såsom Hr Gr. o. Landtm, först nämnt, samt hemstälde derjemte om R. o. Ad. med förbehåll, att sedan fä pröfva nu föreslagna tillägg, behagade bifalla ifrågavar:de 20:de §. Härvid ropades Ja och Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. ansåge de emot denna § gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, samt efter denna propos:ns besvarande med starka Ja, blandade med Nej, förklarade att han härvid funnit Dessa §§ blefvo af R. o. Ad. bifallne. § 27. Gr. Posse: Enl. nu gällande Bränvins-Förordn. hafva justerare samma inkomster som nu åro föreslagna för hvarje justerad redskap, men vederbörule Landtmätare, som varit skyldiga att åstadkomma justeringen, ansågo aflöningen icke tillräcklig. Såsom bevis härpå må jag nämna, att nuvar.-de Ofver-Direktören för Landtmäteriet hade, under den tiden han var Commissions-Landtmätare i Malmöhus län, fått sig updraget att vara justerare öfver mått, mål och vigt, och för den ringa ersättningen skull afsade han sig förtroendet, men på grund af då gällande bränvinsförfattning blef han ålagd att detsamma sig åtaga. Enl. 14:de §:n i 1834 års Landtmäteri-stadga tillkom honom i dagtraktamente 2 R:dr 12 sk., samt skjutsersättning för 3:ne hästar.
R:dr, eller med 500: — c) att lönen för den fogaten till biträde anställda kanslist ökas från 600 R:dr till 1,000 R:dr, eller med 400: — d) att till Ofverståthållare-embetets disposition för befrämjande af ärendenas gång inom sekreterare-expeditionen i staten uppföres ett belopp af 1,000: — e) att till arvode åt en tjensteman, som under benämning Exsecutionskommissarie eller Stadsfogde skulle biträda såsom underexsecutor, måtte anvisas 3,000: — /) att till arvode för ett tjenstebiträde åt bemälde tjensteman måtte anslås 1,000: — g) att på Ofverståthållare-embetets stat må uppföras såsom hyresersättning för Ofverståthållareembetets kanslis embetslokal enahanda belopp, som hitintills utgått från indragningsstaten, med 1,500: — g ggQ. 5:o Landstaterna i länen. Då frågan om beräknandet af den afkastning, hvartill landsstatstjenstemännens boställen, jemlikt Rikets Ständers vid senaste riksdag fat Transport R:mt R:dr 15,8 5 4 : 99. Bih. till R. St. Vrot. 18 ti b—1866. l:a Sami. l:a Afd. ^ 34 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865.
Mast med en sädan underdänig anhällan julle beswäras, dä blott en kort tid sedan sista Riksdag fran», flutit, och Utjottet desiutom har sig bekant, att Kongl. Mast i Räder anbefallt en jyndsam reglering af de för »verkställigheten af ifräga. »varande Rotering nödige förberedelse-anstallter. 3:0 Att Utjottet icke kan annat än afstyr. ka Hans Hanssons Förslag, att Förstärk, nings, manjapets antal julle ä hwarje ort be stärn. 68 Den ir Oktober. stämma-, icke efter folkmängden, utan efter Be. willnings. Summan, hwilket Förslag är rakt stridande emot den i Occonomie-UtstottelS förra Betänkande stadgade allmänna grundsattS, att skyldigheten till Fäderneslandets förswar är o. willkorlig för hwar och en Medborgare, som har krafter att dertill bidraga, likasom stylvig, heten att deltaga i underhälls, kostnaden, för veste Fäderneslandets Förswarare är owillkorlig för dem, som äga förmögenhet 4:0 Att Utskottet finner billigheten deraf, att de orter, som enligt Bewillnings-Förord, ningen, antingen äro helt och hället befriade ifrän Bewillnings erläggande eller ock deruti njuta större eller mindre eftergift, men för ka skyldigheten, att efter fin folkmängd utgöra Förstärknings, manskap, likwäl är gifweu, äf. wen böra bidraga till nämde Manskaps underhäll, utan afseende pä berörde, dem bewilijade befrielse eller lindring; samt att Utskottet af sädan grund tillstyrker, att deras bidrag till denna underhälls, kostnad, skulle utrönas genom provisionela Taxeringar, efter de i Bewillnings. Förordningen stadgade grunder.