Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dess makter, stora som små, rusta för att vara beredda, då utbrottet sker; blott Sverige gör ett undantag och står oberedt, följande exemplet af grekerna under le Bas Empire, eller liksom om det fått försynens löfte, att ingen skall störa vår fred, tills en gång i tidernas längd vi hunnit blifva fardiga. Gifve Gud, att en så bedröflig kortsynthet icke tager en ända med förskräckelse! Också åt utvandrare-frågan m. fl. af våra angelägenheter egnade Crusenstolpe äfven vid sin långt framskridna - ålder ett lifligt intresse, ådagaläggande det, ännu så sent som 1880, genom hemsända maningar, afsedda att införas i pressen; särskildt ifrade han i detta afseende mot utvan-drare-agenternas ofog, hvilket han önskade se stäfjadt genom lagstadganden. — Vi återgå emellertid nu till redogörelsen för hans befordringsbana. Sedan Grusenstolpe 1847 blifvit nämd till t. f. konsul i Algier, befordrades han 1858 till generalkonsul dersamma-städes. Politiken var det egentliga fält, der han med fördel opererade, och i hvilken taktik han genöm ett beständigt vistande i olika länder haft tillfälle att grundligt studera och inhösta erfarenhet. Hans ressonnemanger i sådana frågor voro både skarpsinniga och klara, samt kunde äfven i många hänseenden blifvit af större nytta, i fall han varit i tillfälle att komma au courant med sådana affärer, som haft mera direkt inflytande på Sveriges intressen. Ekonomi och pe-ku niära saker lågo deremot alldeles icke för hans håg, och ehuru han i en så beskaffad befattning hvarken i sin mannaålders kraft eller i höstskymningen af en lång lefnad försummade sin pligt, var hela hans rigtning, håg och mål det, att endast vara diplomat pur. Sin tjenstebefattning i Algier innehade Grusenstolpe i tretton år. Efter februarirevolutionen 1848 erhöll marskalk Ur Dagens krönika. 10Randon ledningen af de algieriska angelägenheterna i krigsministeriet. Och efter statskuppen 1851 utnämndes han till generalguvernör öfver Algeriet.
Såsom tillgångar för supplerande af Privat-banker, har man beräknat till Filial-banker 2,500,000 Rdr banko, eller samma belopp, som uti 215 § 2 mom. af gällande Bankoreglemente äro medgifne, och härvid är ingen anmärkning att göra, men för bildande af andre Fibal-banker,oberoende af förut existerande Privat-banker, har man kalkylerat 1,500,000 Rdr banko, sålunda, att af denna summa 500,000 Rdr banko vöre att tillgå, motsvarande ett lika belopp, som af Rikets Ständer blifvit redan bestämdt skulle indragas af förut Banko-Utskottets Betänkande, N:o 43. 27 beviljad); berättigande till belåning af publika papper, och vöre således denna tillgång att säkert disponera, hvaremot den återstående till oftanämnde ändamål beräknade 1,000,000 Rdr banko skulle fyllas, dels med 400,000 Rdr banko af återstående sedelutgifningsrättighet, såvida icke denna vid den tid, då medlen skulle utgå, vore begagnad, dels med 600,000 lidr banko genom anticipation af redan befintelige och blifvande bankovinsl. Efter min mening kunna endast de 500,000 Rdr banko, hvilka, genom indragning å belåning af allmänna papper, äro tillgänglige, ifrågakomma, så mycket heldre, som meningen ju icke är att egentligen öka rörelsekapitalet, och 3:ne millioner äro fullt tillräcklige att ersätta den minskning i rörelse-kapital, som uppstode, äfven om 3:ne Privatbanker inom tiden för Rikets Ständers nästa sammanträde skulle inställa sin verksamhet, hvilket är föga troligt, så mycket mindre, som Privat-bankernes oktroyer först med 1857 tilländalöpa.
Svenska arméen är, som vi alla veta, sammansatt af en utaf frivilliga bildad stam i förening med konskriptionsskyldige, vår beväring.. Uland dessa beväringsskyldige är legning tilläten; derigenom har man gjort det möjligt för en yngling, som behöfver egna sin ungdomstid till alfvarsamma och förberedande studier, yrket må nu vara af hvad beskaffenhet sora helst, att kunna sälta en annan karl i sitt ställe. Det har blifvit sagdt alt man derigenom har förstört en af de bästa medborgerliga rättigheter, den, att kunna betala blodskatten åt fäderneslandet. Men om man rätt ser pä saken, så finnér man likväl att man härigenom endast gifvit åt den medborgerliga skyldigheten att ingå i krigstjenst och en större frihet, ty det är naturligt att bland en mängd medborgare finnas flera sorn med lätthet och med håg för yrket utan olägenhet kunna utgöra sin krigstjenst, då deremot andra genom sin verksamhet icke skulle kunna tjena ulan alt få sin lefnadsbana afbruten, måhända förstörd, och andra icke skulle kunna uthärda soldallifvets hårda pröfningar. Nu tillåtes genom legningsrätlen ett byte mellan dess olika lottade samhällsmedlemmar — är icke detta rättvist och billigt? Hvad skulle man säga om en lag, som förbjöd att en af de medborgare., som tillhörde någon af de senare kathegorierna, att då bredvid honom står en annan medborgare, som Den 23 December e. m. 53 liar lust att deltaga i kriget, ej med honom få byta — jag säger byta, ty legningsrälten är ingenting annat än ett byte dem emellan. Man klagar nu när man ifrågasätter legningsrättens nphörande ali man år 1812, då beväringssladgan infördes, förbisåg olägenheterna af denna räll. Tror då den värde motionären eller tror någon af detta Stånds medlemmar, alt denna fråga icke varit under öfverläggning, då denna författning först upgjordes?
Detta föranledde mig att år 1806 utgifva en Afhandling, som utredde förhållandet med dessa planer. Jag blef derefter af f. d. Konung Gustaf Adolph anbefalld att företaga ny undersökning för planernes utförande. Jag har gjort detta och dervid följt Thunberg. Jag skaffade mig äfven biträde af en för utmärkt skicklighet känd Engelsman, och äfven han erkände, att han följt Thunberg, och hyllade denna inländske mans förtjenst. Resultatet af denna undersökning framlades för 1809 års Ständer, och här träde vi tiden närmare. Det var ingen förbudet att framlemna sina planer; men för mig, som af högsta Makten emottagit ett uppdrag, var det en ovilkorlig pligt att framlägga resultatet deraf. Den plan jag framlade, föranledde mångfaldiga öfverläggningar och beslut hos Rikets Ständer; men jag frågar, hvartill af allt delta är jag skuld? Deri visar sig blott ett Folkets och Regentens sträfvande till ett för det hela nyttigt ändamål; men ingalunda framstår företaget såsom enskildt. Orsaken, hvarföre man nu söker gifva det en sLämpel, som skulle göra det lill enskildt, ligger endast deri, att Den 26 Mars f. m. 1809 års Ständer, dåde väl funno, att företaget var af vigt, men att allmänna medel dertill fattades, sökte genom utlofvade fördelar bilda ett Bolag, som dels med sitt Capital och dels med sin omvårdnad skulle medverka till utförandet. Fördelarne blefvo kungjorde, privilegier utfärdade, samt Konungs och Ständers beslut tagne, innan något Bolag ännu var bildadt. Men följden af dessa privilegier, der bland annat Bolaget lofvades få draga räntevinst af en serskild Discont-inrättning, var, att teckningen gick för sig. Jag får här tillika erinra om en annan omständighet, som tilläfventyrs fallit ur minnet, nemligen att Disconterne den tiden sällan inrättades för allmän nytta. Visserligen erhöll Banken understundom del i vinsten, men större delen gick till de enskilde Actieägarne, och det var ej sällsynt, att enskilde personer för blotta teckningen fingo en årlig utdelning af 10, i5 ända till 18 procent.
— Ja, hur dä bar te, så vart dom sams, å så skulle dom gå te prästen å ta ut lysninga me desamma, för Petronella tyckte, att dä int’ då va’ någe att dröje me’ – å dä va int’ fritt att Johannis tyckte dä samme. Surt dricka ligg’ int’ te sej, dä visste han då ’utan’. Nu gick dom på gärde å hälsa på Docka. Så nöp han i sängklära, som nog aldri’ sett nå’n fjäder – å syna märke på sölfre’, som va’ tunt som ett löf. Men Docka, hon va’ nu då riktig som hon skulle, som väl va’. När dom så kom in igen tebakars, så ba’ Petronella, att han skulle hålle igen yga, me’ns hon ömse kjol, för att gå till prästen, å dä gjorde’n å så regalt, att hon mått’ nypa’n i armen, för att få’n att titte upp igen. – Men den lede har då så många sätt att fördärfve folk. Ätter en stunn, när dom skulle öfver en stätta, kunde’n inte hålle sej, utan skulle ’sta å titte bara en endaste smul på bena hennes, men se’n gick han, som om dä gällt att gå i grafva. Dä hvarken halp att läsa Fader vår eller välsignelsen invärtes. Till sist tog han i hop me’ bordsbönerna, men int’ vart’n nå gladare för dä. »Ja, anden ä’ villi’ men kötte’ ä’ svagt», sa han högt som för att styrke sig. »Amen», sa Petronella å neg. Hon trodde, att han hatt en betraktelsestund, å dä hadde’n å hatt, fast just inte en åf de vackra. När dom kom halfvägs, så mötte dom Sven Erik Svensson i Skärhult, som körde i åktyg å hadde en blomkvast i knapphåle’. »Hvart gäll’ kosan så tidt?» frägte han. »Te prästen för att ta ut lysning», svarte Petronella. »Kan dä int’ göres om?» frägte Sven Erik.
Mäskberedning för bränvinstillverkning fär företagas högst fem dagar före den dag, då dylik tillverkning, enligt gjord anmälan, skall taga sin början. Mäskberedning eller bränvinstillverkning vare likväl ej medgifven från klockan tio om aftonen näst före söneller helgedag till kl. tio om aftonen å sådan dag. Ar den dag, då termin, enligt hvad ofvan stadgadt år, skulle börjas, söneller helgedag, må bränvinstillverkning icke företagas förr än å nästa söcknedag klockan 42 på dagen. Infaller termins slutdag å söneller helgedag, upphöre rättigheten att till verka bränvin å nästföregående söcknedag klockan 42 på dagen. % 3- För bränvinstillverkning får begagnas redskap af hvilken storlek och beskaffenhet sorn helst, med de inskränkningar allenast, som för kontrollens handhafvande fnnas i denna författning stadgade. % *■ Den högsta tillverkning på dygn, för hvilken anmälan får ske, vare 4,000 kannor, och den minsta, då rättigheten att idka bränvinstillverkning grundar sig på tillverkarens behörighet, att idka fabriksrörelse, 500 kannor samt, då nämnda rättighet grundar sig på egandet eller innehafvandet af i mantal salt eller särskildt skattlagd yord, 400 kannor, det tillverkade bränvinet beräknadt efter 50 procents styrka vid 45 graders värme efter Celsii thermometer, allt i medeltal under termin räknadt. § ä På samma egendom å landet, eller gård eller lägenhet å stads område, får bränvin icke samtidigt tillverkas i flera än ett bränneri, ej heller i samma bränneri Hera än en redskap finnas. Med egendom å landet förstås bär hemman, hemmansdel eller lägenhet, försedd med egen ladugård, der utfodring sker. § 6. Bränvinstillverkning, hvartill jord berättigar, må ej annorstädes än å samma jord utöfvas. Bil. till Bevillningsm. fl. Den, som vill tillverka bränvin, utan att genom jords innehafvande vara dertill behörig, gore derom ansökning, om han å landet bor, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet och, om han i stad är boende, hos Magistraten.
Föredrogs meddeladt Utdrag af Hegvördige Preste-Ståndets Protocoll den ig dennes, innehållande, att, sedan upplyst blifvit, att i de fleste Utskotten, göromålen blifvit betydligen minskade, och i någua Utskott ganska få ärenden återstodo att förbereda, hade Preste-Ståndet beslutat, att anmoda samtliga Utskotten att, lill minskning i de dryga Riksdagskoslnaderna, så fort sig göra lät, af deras Cancellip-personal afskeda så många, sorn, utan hinder för de återstående målens ordentliga expedierande, möjligen kunna umbäras; och voro Med-Stånden inbjudne hih lill il. jSt, Trot, 1834 ochp8'i5. 9 Sami. a.v/r» Anndel, . § ‘ 4-de Häftet. Troi. Vtdr. d. 53 F*tr. i»3«. att i detta beslut med Preste-Ståndét sig förena: denna inbjudning blef af Borgare-Ståndet antagen. S. D. Föredrogs å nyo oell lades tili handlingarne Banco-Utskottets Memorial, N: o iot, med öfverlemnande af uppgift på det ärenden, k vilka ätma återstå till Banco-Ut skottets behandling. Från Hed er värd» Bonde-Stamdet. S. D. Vid förnyad föredragning sif Bevillnings-Utskottcti Memorial, If:o 53, i anledning af Rtks-Ståndens olika beslut, angående föreslagna förändringar i 3:dje och 4;de Artiklarne af Bevillnings-Förordningen, förklarade. Bonde-Ståndet sig icke kunna antaga de gjorda inbjudniogarne, att frångå vissa af Ståndet fattade beslut, men gillade de föreslagne voteringä-propositionerne, jemte hvad Utskottet för öfrigt tillstyrkt.
Med stöd af de skäl, som för nu omförmälda ansökningar blifvit andragna, och då behofvet och nyttan af nu ifrågasatta Läroverks inrättande synas vara till fullo ådagalagda, får jag i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer göra framställning om anvisande af anslag för två-klassiga Läroverk i Trelleborg och Wernamo med rektor och en kollega vid hvartdera, allt under förutsättning att vederbörande kommuner bekosta såväl byggnad och underhåll af lärohus som bostad åt rektor; kommande det erforderliga anslagsbeloppet för hvardera af dessa skolor att enligt vanliga grunder uppgå till 3000 rdr. I sammanhang härmed får jag i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Majit, under förutsättning att anslag varda beviljade till nu omförmälda nya skolor, måtte, för aflönande af nödiga öfningslärare vid dem, hvartill erfordras, efter fastställda grunder, vid ett femklassigt Läroverk till gymnastiklärare 500 R:dr samt till lärare i musik och teckning 175 R:dr för hvardera eller tillsammans 850 R:dr, för ett treklassigt Läroverk til! gymnastiklärare 300 R:dr, för lärare i musik och teckning 125 R:dr för hvardera, eller tillsammans 550 R:dr, samt för de tvåklassiga Läroverken, till gymnastiklärare 300 R:dr och till musiklärare 100 R:dr, för hvartdera Läroverket 400 R:dr, eller för två sådana 800 R:dr, måtte höja det för gymnastiklärares aflöning vid de lägre läroverken anvisade anslag med 1,700 R:dr samt nuvarande anslag för lärare i musik och sång äfvensom i teckning vid de lägre Elementar-Läroverken med 1,050 R:dr.
Ut, Den 9 Julli. 1477 Utdrag af prstocollet, hållet i Riksens Högloft, ständers Allmänna Befwärsoch Ekonomie-Utskotr den 8 Julii »812. S. D. Inlemnade Herr Borgmästaren Kjellander ett sa lydande Memorial: Jag har, hindrad af sammanträde i Högloft. Lag-Utstottet, icke haft tillfälle öfwerwara öfwerlaggningarne och beflutet, rörande Saltbitter-lefwereringen in natura m. m«, hwarom nu till justering uppläste Betänkande innefattar, och anser mig nu pligtig till Protokollet förklara, att jag icke kan godkänna, hwad Utstorlet förestagit: att Städerne till lefwerering af Saltbitter, owilkorligcn stola förpliktas. Det borde öswerwägas, att, pa sätt Kongl. Förordningen den 26 Oct. 1801 innehåller, och Riksens Ständer wid 1802 ars Riksdag medgifwit, en dylik ssyldighet endast aligger Hemmansägare. Det hade äfwen bort inses, att Städerne emot deras och Borgerskapets Priwilegier, icke utan kränkning häraf, kunde aläggaS ett onus, hwari de aldrig deltagit, och hwarifran de, likasom andre Hemman aiföljande ssyldigheter, äro befriade. Och yttermera i anledning häraf, hade det efter min förmodan icke tillhört annat, än det till jemnkning af Priwilegier tillsätta serstildte Urstott, att ett salunda wäckt staga företaga och utreda.
Detta är emellertid otillräckligt, synnerligast vid infanteriet, som på krigsfot skall med sig förena en talrik beväring och der stammen således skulle helt och hållet förfela sin bestämmelse, om han icke inom sig hade tillgång på ett stort antal underbefäls ämnen. Då för krigsfoten blifvit antaget att flertalet af infanteriets underofficerare borde kunna påräknas för en tjenstgöring, som eljest bestrides af subaiternofficerare, måste de icke allenast dertill danas, utan äfven kunna i de flesta af sina åligganden ersättas af korpraler, och dessa i sin ordning af manskap ur ledet. Det har vidare blifvit antaget att en stambataljon borde på krigsfot uppställa l£ fältbataljon och 1 depötkompani. Med beräkning af 6 korpraler och 6 vicekorpraler på hvarje kompani och 4 kompanier på bataljon, erfordras således för 1\ fältbataljon: korpraler och vice korpraler 72, för 1 depötkompani » » 12, i reserv för att ersätta dem som förordnas att göra underofficerstjenst, äfvensom för annan afgång minst \ 28, tillsammans 112 man på en stambataljon eller 28 till 50 man på ett stamkompani, deri inberäknade ordinarie korpraler och vice korpraler, som kunna påräknas till lägre befälstjenstgöring och hvaraf en del äfven bör kunna göra underofficerstjenst. För att vinna detta, äro de vanliga mötena vid indelda stammen otillräckliga. Visserligen böra öfningarna derunder, mera än hittills i allmänhet varit förhållandet, ledas i riktning att utbilda ett talrikt och användbart befäl. Men dessa möten äro för korta och tiden derunder tages för mycket i anspråk för truppernes öfningar på det hela, för att den nödvändiga grunden för underbefälsbildningen skall derunder på ett tillfredsställande sätt kunna läggas. Dertill fordras särskild undervisning och särskilda öfningar. En början dertill är gjord genom de nuvarande korpralsskolorna. Det är på denna väg man bör fortsätta.
Deremot har Adliga ätten N:o 1151, Meijerhelm, srm, på den grund att å dess stamtafla icke fanns upptagen någon under de sistförflutna 100 åren född mansperson, varit afförd från de lefvandes antal, åter blifvit deribland uptagen, sedan numera en ännu lefvande gren af denna ätt genom behörigt prestbevis styrkt sin tillvaro. De lefvande ätternas antal, som i sista Riksdags-berättelsen beräknades till 1046, kan följaktligen nu antagas utgöra. Riddersoch Adelsmän 779. Inom Höglofl. Ridd. och Adelns Herrar Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Kontoret samt Direktörer vid Låne-Kontoren och deras Suppleanter, har icke någon annan förändring inträffat, än att, 7 i följd af Presidenten m. m. C. D. Skogmans död, förste suppleanten Kapitainen och Riddaren Friherre Jacob Theodor Stjernstedt inträdt såsom fullmäktig i Banken, och alt, sedan Direktörs-Suppleanten vid Lånekontoret i Malmö, Majoren Friherre Otto Thott afsagt sig denna befattning, Ridd. och Adelns Herrar fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret jemte Riddarhus-Direktionen till suppleant efter henom utsett Ryttmästaren och Riddaren Friherre Wilhelm Bennet. Bland de till deltagande uti 1855 års Revision af Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning af Ridd. och Adeln valde ledamöter hafva såväl numera aflidne Landshöfdingen Grefve K. A. Posse som Kammarherren Nils Tersmeden afsagt sig det dem lemnade updrag, och har Riddarhus-Direktionen i följd deraf till Revisorer i deras ställe utsett Kapitainen Friherre Johan Wilhelm Stjernstedt och f. d. Stats-Ilådet Grefve Baltzar von Platen samt sedermera, i stället för den sistnämnde, som anmälde sig hindrad att förtroendet emottaga, Majoren Didrik Gillis Bildt. Jemlikt 7 § af den för Riddarhus-Direktionen utfärdade Instruktion har Direktionen dessutom utsett Till Revisorer och Suppleanter i Ranko-Diskonten : Är 1855.
Utlåtanden borde läggas till liandlingarne. Ånyo föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 11 sistlidne September under N:ris 14^ och 146 48 H. 228 Den 4 November. afgifne, och den 21 i samina månad eftermiddagen på hordet lagde, Förslag till jemkning uti RiksStåndens skiljaktige beslut, i anledning af Utskottets nedannämnde Betänkanden: N:o 72. Angående vissa dagars undantagande från Auctionsförrättningar; N:o 76. I fråga om Kronoflemmans och Nyhygges Åboers i de Norra Provincerne rättighet, att till tjärubränning använda stubbar, rötter, m. m. Vid förnyad föredragning af Förstärkta StatsUtskottets den 29 sisth October under N:o 3i6 afgifne, och den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående verkställd votering i åtskillige frågor, rörande Stats-regleringen; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till StatsUtskottet öfverlemnas. Företogs till pröfning Statssamt All-, manna Besvärsoch EkonomiUtskottens den i5 sisth September under N:o 70 afgifne, och den 25 i samma månad eftermiddagen på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Directionens för Dykerioch BergningsCompagniet uppgifne vilkor för vidare fortsättning af dess befattning med Dykerioch Bergningsanstalterne i Riket. Den 4 November. 229 Friherre von Stedingk, Carl Adam Bogislaus Styrbjörn: Sammansatta Utskotten hafva afslagit
Boskapsskötseln: åt denna hufvudnäring lemnäs visserligen mera uppmärksamhet än förr i så måtto, som åtgärder vidtagas till racens förbättrande, genom anskaffande af utländska racedjur och påläggning af kalfvar, som bär födes efter sådane djur, samt racedjurens croisering med de inhemska racerna. Emedlertid verkar samma orsak, som uppmuntrat till jordens uppodling, eller de höga priserne och den lätta afsättningen på spanmål, att i allmänhet en allt för ringa del af den jord, som tagits under plog, användes för foderväxter, hvarigenom den genom odiingar minskade ängen och betesmarken kunde åtminstone ersättas. Rotfrukter begagnas också ännu allt för litet vid kreaturs utfodring; dock synes man alltmera inse fördelen af att hålla ett inskränktare antal väl fodrade kreatur framför det fordna bruket att knappt lifnära flera sådana; allmogen fäster emedlertid större vigt vid underhållet af oxar, för jordbruksarbetet eller till försäljning, än vid ladugården och dess afkastning i öfrigt. Hästafveln synes fortgå till förbättring dels medelst en omsorgsfullare skötsel af kreaturen och dels medelst de i orterne stationerade sqvadronshingstar af bättre race; inom Östra härad har ett bolag för nämnde ändamål bildat sig och anskaffat en norrsk hingst, efter hvilken fallit 156 föl, alla starkt byggda och såsom arbetshästar eftersökta; samma bolag har ock anskaffat tvänne fullblods Ayershire-tjurar.
Den siste värde talarens egen anmärkning tyckes mig ådagalägga behofvet af en redaclionsförändring; ty han har medgifvit, att det, som inflyter i afbetalningar på fastighetslånen, äfvensom det, som indrages från discontrörelsen, skall användas i creditivväg, Men det ar just för att kunna använda dessa medel i denna väg, i händelse silfvercassan ej uppgår till ^:delar af sedelstocken, som det är nödigt att vidtaga denna förändring, eller kanhända att helt och hållet borttaga och afslå denna punkt; ty jag vet icke rätt, hvartill den tjenar, Hr von Troil: R. o. Ad. fattade vid loide punkten af detta betänk, ett beslut, som i det närmaste voterades omkull vid afgörandet af n:te punkten. Skulle nu förevar, morn. blifva oförändradt, skulle det kunna tolkas såsom ett npphäfvande af 1 1 'te punkten. Jag ifrar icke för sjelfva saken, men emot en oriktig form; ty om ej en redactjonsförändring här beslutes, blefve det åtminstone otydligt, huruvida tillgångarna för dessa cassacreditiv skola vara inskränkta lill bancovinsten, de från disconteu öfverflyttade Ben 3o Juli c. ra. medlen och afbetalningarna på fastighets!ånen, eller om man skulle kunna tyda mom. så, att denna lånerörelse kunde utsträckas utan afseende på hvad som på dessa vägar influtit, så snart metalliska cassan öfverskjuter frdelar af sedelstocken. En annan följd af morats antagande blefve, att i händelse silfverfonden skulle sjunka under |.:delar af sedelstocken, skulle, såsom Hr Cedersohjöld anmärkt, Bancostyrelsen finna sig hindrad att ånyo utlåna alla de medel, som ingått frän discontrörelsen och i afbetalning uppå fastighetslånen. Jag kan således ej finna annat, än att en omredigering är nödvändig, och anhåller om propos. å det redactionsförslag, jag uppgifvit, så mycket mera, som jag tror, att Hr Cederschjöld godkänt detsamma, Hr von Hartmansdorff!