Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ll8 Den 4 October. ma ämne, samt med hemställan dels att besparingarne pä Fansta Erpectance fonden mätte fä onwändas tili att utaf de här i Landet qwar. stadnade Finska Soldater, omkring 150 Man, formera ett eller 2.ne Compaqnier till Gräns. wakter »vid Griflehaiun och Torneä; Dels ock att de Officerare af det ännu här »varande Finska Befälet, svin till Accords ersättningar kunna wara berättigade, hwaraf de som kunna komma i fräga att taga afsked utgöra ett obe. tydligt antal mätte fä njuta lika rätt med Sivensta Officerare, att wid afskedstagandet ge. nast utbekomma sine Accords ärsättningar pä del af Riksens Ständer föreffrefne sätt. Beträffande forst den föreflagne förhöjnin. gen i Erpectance Lönerne till Stabs Capitainer och Subaltern Off cerare af f. d. Finska Ar» nreen, bär Stats Utskottet inhämtat att, dä enligt Riksens Ständers beslut wid sista Riksdag, till Kongl. Maj t blifwit i undcrdänigbct öfwer, lemnat att efter Nädig pröfning, till Erpectance Löner fördela den till f. d. Finska Armeens Of. ficerare. Unde» Officerare och Soldater bestämde Summa, hwilkcn endast med 40000 9kd. blif. rvrt pä Allmänna Iadragnings-Staten uppförd, emedan Ve öfriga 24,505 N:d. icke förr än wid Pomersta Regementernes afgäng, ffulle pä berörde Stat upptagas; Sä har, med Nädlgt afseende sä wäl pä Befälets förut innehafde Löirings förmvner, som pä tillgängarne af berörde 40.000 R.d., Ko,»gl.
Fiolerna pepo som kattungar, hvilka i misshugg trampats på tassarne, kornetter och basuner läto retade som argsinta embetsmän, när man vänder sig till orätt person, flöjtdrillarne ljödo falska, sluddriga, som vatten i strupen på en, som gurglar sig. Så brummade trumman helt plötsligt till ett tag, som en familjefar, som får punga ut en tia för en fruntimmershatt, och hela tiden fortfor en basfiol att snarka, som samma hedersgubbe under sin middagssiesta. Det blef allt lifligare i salongen. Några gamla kompositörer intogo med värdigt allvar sina platser högt upp på parkett. Närsynta letade efter sina nummer. Förlofvade par utstälde sig till beskådan på första raden närmast kungliga logen. På andra visade familjer likheterna mellan sina ansigten, på tredje stucko Mazérgubbarne fram sina slätrakade kinder och sina stela skjortkragar, men der högt uppe från fjerde kastade framtidens unga musici kritiska blickar på celebriteterna der nere ... Kurt, som eljes var en ifrig fjerderadist, hade i qväll gjort sällskap med familjen. Och nu satt han bak på första raden vid sidan af Hedvig. De talade sakta samman med lågmälda röster, nästan försagdt. Det var som om de, hvilka dock första tiden Hedvig vistades i Stockholm, kunnat resonera så länge och så mycket om allting, nu icke längre hade mer att säga hvarandra. Förhållandet var det, att det var ett enda ämne, som båda ville tala om, en enda bekännelse, som beständigt sväfvade på bådas läppar. Hvar morgon Hedvig slog upp ögonen, frågade hon sig sjelf med bäfvande hjerta, »skall han säga det i dag?» Och hvar gång Kurt råkade henne, väntade han, att något hos henne, om också blott en blick, skulle tillhviska honom: »nu är tillfället lägligt!» De ordade ofta förblommeradt, med halfva ord, underförstådda meningar, men ännu hade intet af dessa ögonblick erbjudit sig, som med omotståndlig magt tvinga själen att bikta sig och hänsynslöst lägga på läppen alla dessa hemligheter, som man sorgfälligt gömt i sitt bröst ...
Hans Lxcsllsncs Herr Grefwen och L a nd t - Marska l ken. Ä-skiUlga tilläggningar äro begärda. Grefwe 8rrvmle!r har pmopmnorgr, ak Niidderskaper och Adeln ej marce sammankomma pä LaudS-Lancellisr, Utan wäija inom Häradet. Sädank torde blifwa ganssa swart, och det syneS mig ej bork mycket beswara Lands, höfdingarna, atf se Riddcrskapet och Adeln församlad en gang om aret. Frägan ar ej har om beswarer för Landöhöfvingarna, utan omkostnaden för Nidderstchpeis och Adelns Ledamöter. Herr Grefwen och Landt - Marffalkei, xroponeraäa bifall kil 2. Z. med tilläggning, at de cAmmilleraäe böra wara bofaste och jordägare. Härtil swaradcs Ja; men Herr von Lagstrom, ^onas, yrkade tilläggningcn af anfwarighet för dem lika fou: för andra Taxeringsman. HZL Herr ^otenlljerna, d) i13 , bestridde den, na tilläggning: sedan anfwarigheren blijwit sa ivid. sträckt, som den hitlils warit, har erfarenheten wjsat, at Landshöfdingarne haft ganska sivärt ac fä Taxeringsmän. Grefwe kk-rmilror!. Desiuiom har ju den, som kror sig äga skäl til klagan, wägen oxen at brswära sig Ho6 Kongl. Maj:t. Anfwarjgheten torde wara mindre nödig, när Taxeringsman kväljas efter bästa öfwenygelfe. Pre five Ika milton. Någre begära, at i stäket för til och med 50 Mantal matte i sättas under ZO Mantal. Herr ak kkoräin föreslog, at utkrncket matte, för tydlighetens skull, bliswa 50 Mantal och derunder.
Gyldenstolpe till den 8 Okto-0^c^.^mÄa ber 1852 oell derefter af Herr Rådmannen C. C. Hörnstein. §. 86. Fullmäktige, som under den 30 September näsllidet ar till TryckeriTillsättning föreståndare i Banken anställt förre Förvaltaren vid Tumba Bruk, ProfespsrvaUaresoren J. Bagge, samt under vakansen förordnat Grefve P. A. Sparre att befattningen. Förvaltare-befattningen utöfva, hafva den 28 nästlidne Juli antagit och förordnat Akademie-Docenten, Magister J. Larsson Samzelius att tills vidare vara Förvaltare af Tumba Bruk; Och har han den 1 påföljde September i nämnde befattning inträdt. Förråden vid Tumba äro inventerade vid såväl Professoren Bagges, som Grefve Sparres afgång från förvaltningen. §. 87. 1 enlighet med 232 §. i Banko-Reglementet, hafva Fullmäktige den Besigtning ä 24 Juli 1852 och den 20 Juni detta år, genom Deputerade, på Tumba Bruket' Bruk tagit kännedom af förvaltningen samt tillsett byggnaders och machineriers tillstånd. §. 88. Sedan Banko-Fullmäktige, med anledning deraf att machineriet uti Reparation af det så kallade Nedra Verkhuset vid Tumba befunnits så bristfälligt, att7Ve^“s^erA' Revisorernes Bertill, ang. Bankoverket. 9 66 detsamma, enligt hvad Fullmäktige för Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorer omförmäit, dåmera svårligen kunde begagnas, utan erfordrade en total ombyggnad, oell enär det kunde leda till oberäkneliga svårigheter om Bruket blefve urståndsatt att tillhandahålla sådant papper, som endast derstädes åstadkommes, den 5 September 1850 förständigat dåvarande Bruksförvaltaren, Professoren Bagge att inkomma med kostnadsförslag ej mindre å anskaffandet af ett nytt valsverk i Nedra Verkhuset, än äfven å Mjölqvarnens flyttning till annat ställe, hade Fullmäktige till Höglofl.
Det skulle se löjligt ut, men hans knän äro gamla och darra af trötthet. Det fins emellertid ingen der hvarken att hjelpa honom eller göra narr, och i alla fall skulle han icke brytt sig stort om det. Han småsvärjer ett tag, knycker i kärran, som om hon vore en ostyrig häst, får slutligen bugt med henne och paltar fram åt vägen i sakta mak. Han hinner alltid hem innan gröten är kokt. — Skall det vara en julbild! Hvad ha vi med gubben och hans kärra att göra? — Fattigmans jul är så underlig ibland. — Men en sådan idé! Nej, ljus skall det vara — mycket ljus! Det är julafton. Husets invånare göra toalett. Salongen står tom. Ljusskenet kommer från lampan på bordet, från kronan i taket, från armstakar på svarta pelare. Det strömmar ut från alla sidor så obarmhertigt klart, att de stackars skuggorna icke veta hvar de skola göra af sig, utan kasta sig kors och tvärs, öfver och under hvarandra, för att så bli liggande helt stilla midt i allt detta ljus — tunna, genomskinliga — föga mer än antydningar af skuggor. — Så skall det vara! Granen, som glänser af stjernor och guldpynt, är icke tänd ännu, den står undanskjuten i ett hörn och väntar sin triumf att bli aftonens glanspunkt. Dess mörkgröna barr suger girigt in ljuset och sänder i utbyte sin kådiga skogslukt kring rummet. Den säger tydligare än ord, att nu är det jul. På borddukens hvita damast glänsa fruktkorgar med vaxgula äpplen och brunskaliga nötter. Ljusstrålar brytas i karaffernas skarpa facetter, medan tunna små vinglas stå kring dem i ring, klara som dagg, bräckliga som lyckan. Allt står i väntan. Der ute i köket är det också varmt och ljust. I grytan puttrar en gås, och Lina står högtidsklädd och rör i gröten. Hon har ett näpet ansigte och ser snarare ut som en fröken än som en piga. Det synes på minen att hon sjelf vet om det, ja det synes på sjelfva den prydlighet, hvarmed hon håller i slefven. Men så är hon också städerska i ett fint hus, och det ger en viss air.
Dessa sedet att efter några enstaka fruktlösa ansträngpå ett muntert sätt hänsyftade på förhållannare vinna ofta till den grad öfverhand at ni t ngar förblifva vid det gamla. Och först den inom klubben, slog lifligt an. En prolog, äfven författad af en med e l m, framhöll hela folket går under. Så har den ena ci se - dan man nedsat de materiel a njutningarna vilisationen efter den andra dukat under. till ett minimum, kan en högre, ädlare anda på ett vackert och stämningsful t sätt föreningens ideela syften. Från Nyköping anDet är de bildade klassernas exempel, s t o räda m in i umgängeslifvet. för ett folk framåt eller bakåt, och vilja vi Talaren föreslog till den ändan, att en lände under aftonen ett bälsningstelegram från klubbens nyss afgångna ordförande fru Sofi af förbundet Sveriges framtid » icke nu kraftigt föregå med goda exempel, • » familjefilial så Boström. Vid sammanträdet e l ddes förhandskulle bildas efter bestämda regler, i hvilken skall äfven vår civilisation dela de föregåendes öde. Därför må de bildade klasserna han hoppas att hufvudstadens tongifvande lingarna af vice ordföranden, fröken Sofia &lt;iuägna noggrann eftertanke åt samhällslifvet oc fami h ljer skola ingå. Dessa skola sedan gifva nuclius, genom hvars vänliga förmedling Idun ej som nu låta arbetet på ekonom s i kt välett moraliskt stöd åt andra öfver hela vårt nu ock är i tillfälle att medde a l ett utdrag stånd «å uteslutande upptaga sin tid. De la t nd. För att ej sätta gränserna för snäft, ur den nämnda prologen: är ingen öfverdrift att påstå, att våra framutan ä l mna de mest olika kretsar til fälle att stående och dugliga män äro penningproverka för detta mål, har man tänkt sig denna dueerande arbetsmyror, hvilka för att tillfamiljefilial indelad i fyra olika grupper, i Vi kvinnor ofta lefva skilda vidt, fredsstäl a de ökade fordringarna på materi hvi el lka hvarje familj kan inträda allt efter som till rummet ej, men väl af andra hinder, en ständigt stökar inom hemmet » Ut, njutning ej ha tid att sysselsätta sig med d si e n t passar henne bäst.
Öfverskottet afsättes till närmaste skoglösa orter. Åhs härad äger, utom i Rångedala socken, skog för eget behof och till någon försäljning på Borås, Alingsås samt vid Vestra stambanan från Toarps, Fenneslunda, Grofvareds och Möne socknar. Af Redvägs härad sakna Åsarps, Kölaby och Smula socknar egna skogstillgångar, som deremot finnas motsvarande behofvet i den öfriga delen af häradet oell äfven medgifva försäljning från Solberga, Wist, Brunn och Gullered. Gäseneds härad saknar skog till eget behof utom Odh, Öra, Alboga, Molla och Nor unga socknar, hvilka äfven hafva något skogseffekter till afsalu i grannskapet. Kullings härad är nästan skoglöst utom Långareds, Alingsås, Bälinge och Ödenäs socknar, hvilka äga skog till husbehof och något deröfver. Wädtle härad äger skogstillgång för socknarnes eget behof i Kilanda och Angered, brist derpå i Nödinge och Lundby, men något öfverskott, som åtgår inom orten uti Östads, Skallsjö och Lerums församlingar. Af Ale härad lida S:t Pehrs och Starrkärrs socknar brist på skogsförnödenheter, men de öfriga äga tillgång, dels för eget behof, dels något till afsalu. Flundre härad afyttrar några hundra famnar ved på Göteborg. Bjärke härad äger skog till eget behof. Wäne härad säljer ved och något bräder från Wassända, Naglums och södra Ryrs socknar, hvaremot de öfriga erfordra tillförsel. Afsättningen sker på Göteborg och Wenersborg, men tillförseln från Wermland och Dalsland. Priserna i förestående härader äro något högre än i Marks härad, särdeles närmare Göta eif, hvarest ved gäller 8 å 10 R:dr, timmer 24 R:dr och plankor 18 ä 20 Rdr pr tolft enligt meddelade uppgifter. Sundals härad saknar i allmänhet skog; dock kunna Frändefors och Ryrs socknar aflåta något ved, timmer och bräder tili sina grannar. Resten af behofvet fylles från den öfre skogsbygden.
Skrifvelse, N:o 40. anslag för vigtiga behof, som ej tåla uppskof, och kan man väl under sådana förhållanden hoppas eller ens begära, alt Regeringen skall begagna sitt veto? Hade Banken vid ett sådant tillfälle enskilde aktie-egare, komme de, genom räntan af den förökade sedelmassan, att erhålla större inkomst af sina aktier, och är det väl då att vänta eller ens begära, att de skulle sätta sig i strid på en gång mot Regering, Ständer och sin egen fördel? Exemplet af Engelska Banken tror jag härvidlag vara"upplysande. Den eges och förvaltas af aktie-egare, enligt af Regeringen och båda Parlamentshusen fastställd charta. Under de stora krigen på 1790:lalet lemnade Banken Regeringen betydliga försträckningar, hvaraf följden blef, att Regering, Parlament och Bankstyrelse år 1797 be• slöto, att Banken skulle, hvad man hos oss kallar, slänga sin lucka, och den förblel stängd nära ett fjerdedels sekel. Då denna åtgärd mäste vidtagas, hade Banken, enligt hvad af en nedsatt Parlaments-Komité utreddes, en behållning utöfver aila sina skulder af 15|- millioner Pund St. (186 millioner Sv. B:ko), hvilket i förbigående må anmärkas för dem, som tro att Rikets Ständers Bank kunde öka sin sedelutgifning, om ? den ej till Statsbehof aflepinade sin behållna räntevinst, utan i dess ställe immerfort förökade sin grundfond. Denna fond är nyttig, för att betrygga det hvarje fordringsegare vid slutlig utredning skall erhålla full betalning, men ingen grundfond, vore deri ock större än hela sammanräknade sedeloch depositions-skulden, kan gifva en Bank förmåga att, med fortgående invexling, hålla i omlopp ett större belopp sedlar, än att dessa genom rörelsens behof bibehålla sitt värde. Försökes sådant, utbetalas sedlar mot silfver, som utföres.
Kollegium, Ecklesiastik-, om in— 4 1 511 — b. 15 Aug. b. 15 Aug. b. 15 Aug. b. 13 Aug. rättande deraf — 8 89 — b. 21 Maj b. 14 Maj b. 17 Maj b, 14 Maj Kollektoch Slamboks-medel, om förändradt uppbörds-sätt deraf — 8 — 35 — b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 12 Febr. — 4S — 2. W 5 f § 03 a - CD M & £3 PT 3 pr Cl Cl CD CD "* CD —• * 03 K CD cT Ridd. o. PresteBorgareBonde• N:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. j Ståndet. Ståndet. N:o T Eolskalter i Stora Kopparbergs län, upphörande af skyldig-' heten, att dera in natura leverera — 4 1 208 — b. 9 Juli b. 9 Juli b. 12 Juli å. 12 Juli Svar på återremiss — 4 1 268 — a. a. 50 Juli a. a. 2 Aug. a. a. 2 Aug. a. a. 50 Juli Komité för ordnande af Rikets Of» Tuni Finans-väsende — 6 1 45 — b. 21 Juni b. 28 Juni i isi Juni, i 12 Juli iU JUIli 9 Juli I anledning af skiljaktiga beslut — 6 1 61 — a. a. 21 Juli a. a. 26 Juli a. a. 25 Juli a. a. 24 Juli Kommers-Kollegii fonder, verkställd granskning af — 4 1 69 — b. 15 Mars b. 12 Mars b. 15 Mars b. 19 Mars 45 Komministers-boställen, befrielse från rotering — 4 2 4 — b. 14 Juni b. 4 Juni b. 28 Maj b. 28 Maj 85 Komministrar, om deras befriande från skyldigheten att deltaga i vissa byggnader — 7 2 12 — b. 17 Maj b. 14 Maj b. 17 Maj b. 10
Jag frågar då, hvad menar motionären med den första undervisningen? Huru långt sträcker den sig? Om Ekon Utskrt icke har annat att göra än att pröfva dit remitterade motioner, så tror jag också att Utskrt med skäl kunnat komma till det slut, vid hvilket det stannat. Jag har verkligen ytterligare ett skäl, hvarför jag, under sådane omständigheter, anser att frågan icke bör uprifvas, nemi. att inom det religiösa gebielet så mycken rörelse för närvide eger rum, att man för någon tid gerna kan lemna denna fråga i fred. Det är fara värd t att åtminstone hos de mindre uplvste af allmogen, då de höra talas om ny handbok, nya predikolexter och en utsträckt religionsfrihet i allmänhet, någon förvillelse kan upkomma om hvad sorn verkligen är å färde. -— Det är, som sagdt är, ett ytterligare skäl för mig att nu icke yrka något annat resultat, än det, hvartill Utskit kommit. Då likväl, genom den omfattning, diskussionen tagit, fråga verkligen upstått om utarbetande af en ny undervisningsbok i kristendomen uti annan riktning, är här blifvit föreslaget, så anhåller jag att, lör den händelse R. o. Ad. skulle vilja återremittera Betänkrt, och säl. de olika meningarne skola komma till Utsk:ts kännedom, jag i detta hänseende får säga några ord. Det. synes mig som om hela den ovilja, hvilken nu upstått mot katekesutauläsningen, egentligen måste hafva sin grund mindre deri, att barnen få lära sig katekesen utantill, än i det förvända, att vid undervisningen läraren ansett denna utanlexa såsom det väseudtiiga och upfattningen såsom något oväsendtligt, samt att sål. lärarne för de äldre barnen, som kunnat svara annat än utantill, hafva fordrat ett noggrannt uprepande af katekessvaren, äfven om de tillfrågade annars kunde visa att de ega ett riktigt begrepp om det, hvarom frågan gäller. Här har en tal. framkastat den frågan, huruvida det finnes någon af K. o. Ad., som, oaktadt han har kunnat sin katekes, nu skulle vilja underkasta sig att vid ett husförhör besvara frågor efter den stora katekesen.
Stir måtte, med bifall till ifrågavide anslags utgående till enahanda belopp, som tinder innevide statsreglering, uttrycka den underd. önskan, att Den 16 No yern ber f. m. fyllnadspensionerna skola tillgodonjutas af alla arméens pensionärer, hvilka tagit afsked före 1858, och ifrån 18:de åldersåret tjenat Staten 30 år. Hr Nordenfelt, Enar: Då ingen begärt den nu väckta motionen på bordet, och den således sannolikt kommer att remitteras, har jag icke velat låta den gå förbi, utan att tillägga några tillstyrkande ord dertill. I första rummet får jag då tacka motionären för det sätt, på hvilket lian framställt sin motion; den utredning lian deri gjort, har lör mig varit af mycken intresse, då den visar möjligheten af en sak, sorn, enl. min öfvertygelse, är både rättvis och billig. Det förvånade mig vid sista Riksdagen, att resultatet af denna fråga kunde blifva sådant det biet. Så långt mitt minne sträcker sig, har det nemi. förut varit vanligt, att då någon ny pensionsstat upgjorts inom arméens pensionskassa, har den i lika mån gällt dem, som varit afskedade, som dem, hvilka efter den nya regleringen komma att taga afsked, och detta utan att kassan hade några särskilda anslag af statsmedel. Då det emellertid nu, till följd af Statens mellankomst, blifvit en möjlighet att. erhålla förhöjd pension, synes det väl vara billigt, att icke de, som långt för detta tagit afsked, blifva lott lösa. Ty i allmänhet hafva de, som erhållit afsked före 1858, större meriter än de, som efter denna tid lemnnt tjensten; många bland de förra hafva nemi. deltagit i fäderneslandets krig och slitit verkligt ondt i tjensten, hvaremot de sednare icke haft tillfälle att göra egentlig krigstjenst.
N:o 52, ang:de förändring i tiden för krououppbördsstämmorne. l:sta punkten, ang-.de uppbördens fördelning i flere terminer. Lades till handlingarne. 2:dra punkten, ang-.de framflyttning af tiden för kronouppbördsstämmorne. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då R. o. Ad. i detta ämne fattat sitt beslut, förmodar jag att Ståndet icke nu frångår detsamma, bifallande Utsk:ns nu afgifna utlåt., hvilket visserligen i någon obetydlig mån skiljer sig ifrån det Först afgifna, men icke medför någon förbättring i det nuvarande förhållandet. Skillnaden meitan det förra och nu sednast afgifna förslaget visar också det vacklande och grundlösa i den opinion, som inom Utsk:n dicterat beslutet. Frih. Cederström, Jacob: Jag har svårt att finna hu ru det varit möjligt inom de förenade Utsk:n komma till det besynnerliga resultat, att uppbördsstämniorna skulle utsättas ifrån 344 Den 29 April. medlet af Februari till medlet af följande April månad, under bibehållande af föreskriften rörde tiden för de summariska räkuingarnes afgifvande till den 30 April. Sådant låter ej verkställa sig, celi jag anhåller, alt R. o. Ad. malte vidblifva sitt beslut. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., som, vid pröfningen af betänk. N:o 52, afslagit Utskms tillstyrkande om framflyttning af tiden för kronouppbörden och uppbördsmänneus redogörelse, funne för godt att äfven afslå den förändring i tiden för kronouppbördsstämmorne, som uti förevarande puukt af utlåt. N:o 110 blifvit tillstyrkt. Ropades ja. 3:dje punkten, ang:de tillen för kronouppbördenpd Gottland. Lades till handlingarne. Vidare föredrogs Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 26 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
I sammanhang härmed bör Utskottet anmäla, alt underdåniga ansökningar i nämnde afseende af kapell-predikanterne i Bogens och Lekvattnets församlingar till Kongl. Maj;l inkommit, men att, efter underdånig föredragning af handlingarne i denna fråga, Departements-chefen, till följd af Nådig befallning, till Stats-Utskoltet öfverlemnat handlingarne för att vid frågans pröfning härstädes vara tillgängliga. Af dessa handlingar inhemtas att nyssnämnde kapell-predikanter i underdånighet anhållit dels om er - 8 Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 148. sättning för de uppoffringar de, till följd af deras nu innehafvande ringa löner, måst under de förflutna åren vidkännas, deis om lönernas förhöjande till 1,200 R:dr för hvardera; att Konsistorium i Karlstads Stift, uti ämnet hördt, tillstyrkt beviljande såväl af den ifrågasatta ersättningen, efter uppgift uppgående för predikanten i Bogens församling till 5,806 och för predikanten i Lekvattnets församling till 3,042 R:dr 50 öre, räknadt för tiden efter beställningarnes tillträdande eller för 7 år för den förre och 5 år för den sednare, samt alt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande vid ansökningsbandlingarnes öfverlemnande till Kongl. Majit förordat, utom en skälig ersättning för de gjorda uppoffringarne, lönernas höjande till ofvannämnda belopp af 1,200 R:dr för hvardera predikanten. Efter tagen kännedom af samtlige denna fråga rörande handlingar, får Utskottet, jemte upplysning, att, utom nödige medel tili inköp al boställen, vid 1828—1830 års riksdag ett anslag af 333 H:dr 16 sk. banko beviljades till årlig aflöning åt en predikant i Norra och Södra Finnskoga kapellag, samt vid 1840 och 18-41 års
Verkt i förening med trygghet får rättsökande till bevarande af Fatalier, och rådrum att hinna få kännedom om en Dom eller Utslag j innan de voro för* pligtade att deri söka ändrings att delfåen - 7^8S 4 LagUtskottets BetHnkanden, det af Dom ellez Utslag i stallet för /inslag skulle, genom ett allmänt stadgande ^ blifva tiden ihan hvilken Fatalier borde beräknas j samt att således då delfåendet bestämmer Fat alie tiden hos Landshöfdingen och Hammar Colle ginm, det ock måtte lå bestämma Fatdlietiden i Under Rätt erne och HojRätten j hade Herr Grefven förmodat, att Utskottet skulle derom gjort en framställning, och de>öfver meddelat ett Motiveradt yttrande» hvarföre icke samma Fatalie*beräkning vöre lämplig i Rättsfrågor i lika Instantier i Administrativ väg, sorn i den Judiciela eller vid Domstolarne. Herr Grefven anmärker vidare; att dess Motioner dels äro i vissa afseenden obesvarade, dela en annan tydning deiåt gifven, än med ordalydelsen synes vara förenlig: att Utskottets hänvisning till ilCap. 1$ Rättegångs* Balken icke besvaiar yrkandet, att kärande Part kunde vid UnderDomstol saklöst vara frånvarande under rättegångens loppj att Utskottet gått alldeles förbi yrkandet, i afseende på föreskrifven inställelse vid vitén i 27 Cap. t och 2 §. RättegångsBalken, samt icke besvarat Kerr Giefvens hufvudsakliga y rkande, att delfående men icke anslag skulle blifva grund för Fat alte beräkningen till ändrings sökande i HofRätts