Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ofta händer att en fattig bonde styckar sill hemman i små delar och säljer det, för att komma ur sin skuld, åt personer, som ej kunna betala, men som på förmånliga betalningsvillkor Jofvat honom full betalning, och följden blir att han får spela bankrut. Det är icke möjligt att i vårt land förtjena så mycket på en liten hemmansdel, att man kan slå sig ut. Om hem manskly fningen ej blir inskränkt, så fruktar jag all vi kunde få ännu större fattigdom, än som nu finnes. Jag får för min del förklara, alt jag anser hemmansklyfningen ej böra utsträckas för mycket, och att, på sätt Utsk. föreslagit, någon utväg bör vidtagas, som bestämmer huru mycket man bör äga för besuttenhet, i hvilket afseende jag får instämma uti det förslag, som Hr von llosen afgifvit. Hr Coyet: K. förordnm af den 19 Dec. 1827, rör:de hemmansklyfningar och söndringar af jord, liar allmänneligen blifvit öfverklagad, mindre till följe af deri fastställda grunder för besultenhet och rättighet till jordafsöndring, utan fastmer af skäl, att deri upptagna stadganden icke blifvit efterlefda, enär hittills någon control! ej funnits, som kunnat leda derhän, att klyfningarne och af-.öndringarne skett i enlighet med författningens anda och föreskrift.
— • Nej, mera! — Ändå mera. Så mycket hade det inte varit förut på hela sommaren. » Klara helsade henne gladt godmorgon vid det dukade frukostbordet på verandan, der ampelopsisrankorna med sina stora blanka blad och de vajande, hvita gardinerna gåfvo en behaglig skugga utan att dock någondera helt stänga den vackra utsigten öfver fjärden, som, vimlande af ångare och seglare, glittrade i middagsljuset. i denna idylliska vrå af verlden, skulle törhända till och med Ruth för en stund kunna förgäta sitt hjertas sorger! » Har du sofvit godt? Men nej, jag behöfver inte fråga. Jag ser det, på dina ögon, på hela ditt ansigte. Du är som en ny menniska, min kära Ruth. Och nu skall du också börja lefva ett nytt lif. » » Ja, ack att jag det endast kunde — och finge. » » Kan och får — det skola väl dina vänbli män för. Men nu — inga resonnemanger; dertill ha vi ej ännu tid, ty både kaffet och äggen kallna. De äro ur mit eget hönshus, må du tro, och jag är ej heller litet stolt öfver dem! » (Forts.) Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. O, bland dessa lyckliga, sorglösa menniskor, ingen för den, som fått det. Eller gif någon fattig gumma en bit tyg till en kofta, då roffeltyget blir färdigt, sticka ett eller några par strumpor af garnet till någon fattig eller behöfvande nästa, och nyttan blir sjufaldt större, än om allt utan urskiljning bortskänkts till den förstkomne. Ännu ett ord, och vi skola återkomma dit, hvarifrån vi utgingo. Gif helst aldrig bort ett söndrigt plagg, om någotskall bortgifvas. Lappa det, innan det undanhänges, om det är afsedt att bortskänkas! Har det ej blifvit gjordt, så gif då åtminstone, hvad som behöfves dertill, ty den, som får det, har kanske ej en lapp eller en ända garn. Man bör lägga helylle samt stickylle för sig, bomullssamt halfyllelappar på en annan plats.
Månad befunnit sig i saknad af nödiga medel, dels tili aflöt:inaar för deri vid Kanalen qvarstannade dels af Arbetskotnmenderingen, för det derstädes tills vidare bibehållna Pionier Kompaniet, samt för KanalVerkets nödvändigaste Tjensteman, dels ock till oundvikliga förberedelser för arbetets fortsättande, Eder Kongl. Majit till en början under den 5 November beviljat Direktionen ett lån-biträde af TioTusen Rid: utaf besparingarne på Statsverket» inkomster vid 1815 års slut emot återbetalning så fort tillgångar kunde erhållas och sist inom fyra månader, samt att sedermera, och efter det Direktionen i underdånighet uppgifvit behofvet under nu förflutne Vinter vara till Ordinarie Aflöningen för Verkets Tjenstemän och Arbetare i månaden 8,264 Rrd 24 sk., till upphandlingar under vintern, nödvändiga fös innevarande års arbete, 11,505 Rid. 32 sk., till arbets-förrättningar under Vintern 700 Rid och för godtgörande af oguhlne skulder till Kongl. Ifnderdäniga Skrif velter. JVlajit oell Kronan, till enskilde och till Verkets Engeiske Mästare 29,800 R:d, Eder Kongl, Maj:t i Häder tillagt Direktionen ett ytterligare förskott af TioTusen R:ci emot lika vilkor af återbetalning, under förmodan att Riksens Stan* der finna sig öfvertygade om angelägenhet ten af Kanal-arbetets underlättande cali främjande efter de betydliga framsteg, det redan gjortVid öfvervägande häraf, hafva Riksens Ständer funnit de ofvan upptagne utgifter vara af sådan baskaffenhet, att de icke utan olägenhet , skulle kunna uppskjutas; och Riksens ötander hafva alltså beslutit, att den dertill erforderliga Summa, enligt Kanal-Direktionen* uppgift utgörande omkring ÅttatioTusen (80,odo) Riksdaler rpå för denna gång, i afräkning på det årliga Byggnadsbiträde, sorn jemlikt 1815 års Riksdags Beslut tillkommer Kanal-Bolaget för innevarande år, från Banken förskottsvis genast utbetalas.
Detta förslag antogs af Borgareoch BondeStm, men återremitterades af R. o. Ad. samt PresteSt:t. Härvid förklarade R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke att 13:de §:n R.O. borde undergå en sådan förändring, att de ordinarie lärare vid Elementarläroverken, som ega presterlig befordringsrätt, komme att gemensamt med Kyrkoherdarne välja riksdagsmän inom PresteSt:t. PresteSt:t förklarade i sin återremiss att såväl Elementarlärare sora Läkare skulle, ehuru klassvis, kunna välja representanter i PresteSt:t. Utsk:t har nu inbjudit R. o. Ad. samt PresteStit att ingå på det af Borgareoch BondeStm fattade beslutet; men jag hemställer huruvida icke R. o. Ad. borde vidblifva sitt förut fattade beslut. (Jtsk:t, som anser sig icke tillkomma att afgifva förslag till de redaktionsförändringar i R.O., som må kunna blifva en följd af PresteSt:ts gemensamma tanka, lår derjemte, för den händelse att denna inbjudning icke antages samt frågan således komme i det skick, att dess afgörande blifver beroende på omröstning i förstärkt Konst.Utsk., vördsamligen till R. o. Ad. samt PresteSt:t hemställa, om icke de, hvar för sig, täcktes verkställa en sådan redaktion af sina särskilda meningar, att dessa måtte kunna oförändrade intagas uti de blifvande voter.-propos:na. Jag har då ansett mig böra framställa de i 13:de §:n R.O. erforderlige förändringar. Valberättigade Kyrkoherdar inom PresteSt:t utgöra 1,370 och de nu till inträde i PresteSt:t föreslagne Elementarlärare 511. Således torde det vara nödvändigt att i synnerhet i de stift, der Elementarlärare finnas, antalet representanter ökas. Enl. mitt förmenande borde en sådan tillökning ske inom Lunds stift, som f. n. har ett mindre antal representanter, med 2:ne, inom Stockholms stad med 2:ne, inom Upsala, Linköpings, Skara, Strengnäs, Wexiö, Götheborgs och Hernösands med 1 inom hvardera stiftet.
Om det skulle hän - Den 7 April. hända, alt på den förteckning, sorn åtföljer till Utsk. å de dagar, då prot. blifvit hållna, något prot. för en eller flera dagar saknades, så blir det Utsk:s fel , om ej sådant genast nnmärkes och de felande prol:n infordras, och kominer det att ligga della Utsk. till last, sorn ej håltre eftersett alt alla prot. äro behörigen tillstädes. Detta är Utsk:s ensak och Sländerne hafva dermed ingenting att skaffa; det är Utslcs enskildta tillgörande. Const.Utsk är en grnndlagsenligeri tillsatt myndighet, som på sidan om Ständerna beslutar laga åtal inför riksrätt, som på sidan af dessa samma Ständer beslutar, huruvida anmälan i afseende på Konungens rådgifvare skall göras efter 107 §:n, och då först inträder Ständernes rättighet att pröfva huruvida Rikets väl klöfver att begära de anmälde rådgifvarnes entledigande. Om Const.Utsk. icke följer sin pligt, icke granskar Statsrådsprotm, lemnar oanmäikta och opälnlda veikliga lagöfverträdelser, stridande så väl mot grundlag som allmän lag, så är sådant ganska illa handladt af Const.Utsk., men kail ej hjelpas; ty lagen har en gång gjort detta Const.Utsk. till en alldeles enskildt beslutande myndighet, från hvars beslut ingen appell äger rum. Ständeroe få då, sedan de erfarit att ett sådant förhållande, som jag nu nämnt, inträffat, tillse att förnuftigare ledamöter till detta Utsk. väljas för en annan gång , och dermed är processen slut. Att borttaga denna 11 § skulle medföra ingenting mer och ingenting mindre, än att Const.Utsk. skulle få rättighet att i evighet granska StatsrådsproCn allt ifrån införandet af vårt nya statsskick och framgent. Jag frågar ödmjukligen huru detta skulle komma att se ut? Frågor skulle kunna väckas om redan långt för detta afslulade mål, frågor skulle kunna väckas 0111 rådgifvare, om Konungar, som längesedan voro döda och begrafna. Jag frågar, hvad detta är för historier. Jag ber att Gr.
Jag grundar på denna framställning icke någon anmärkning, jag har endast velat fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på nödvändigheten af att denna vigtiga konstitutionella fråga en gång blir klarligen utredd, ty ovedersägligt är det, att beskattningsrätten är folkfrihetens säkraste palladium. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Den föregående talaren har erinrat om den djupa betydelsen af den förevarande frågan, i så måtto som den berör Svenska folkets beskattningsrätt och sålunda grundprinciperna lör vårt statsskick. Men fastän så är, söker man icke dess mindre förgäfves i Utsk. ts Betänk, efter någon klar utredning af densamma. Hvad jag deremot har trott mig upptäcka i Utsktts tankegång-, har varit eri återspegling af de välvilliga och försonliga tänkesätt, som representationsfrågans lösning framkallat inom landet, jemte ett tyst erkännande, att R. St:r sjelfve och deras Utsk. icke kunna frånkänna sig all delaktighet i det beklagliga missför - Den 4 April f, m. 25 stånd, sorn uppstått, beträdande betydelsen af en bland de rättigheter, sora Svenska folket måste räkna till sina dyrbaraste. Och må det vid denna tolkning förblifva. Men bort, Mine Hrrt med den tanken att H. St:r, som en följd af det beslut, hvartill deras Konst.-Utsk. kommit i denna fråga, skulle, som ett alskedsord till Svenska folket, hafva bortskänkt det ringaste af den rättighet att sig allena beskatta, som utgör dess trygghet och ära. Så länge riksdagarna endast sammanträdde hvart femte och senast hvart tredje år, saknades det icke anledning för Ii. St:r, att, med öfverlåtelse till någon del af deras egen makt, medgifva Regeringen att emellan riksdagarna, vid tillämpningen af tulltaxan, inom vissa gränser kunna jemka tullsatserna, och tilläfventyrs hade man på denna väg snarare kunnat komma till reciprocitetsförhållanden med främmande makter, än genom traktatsbestämmelser, som gjorts bindande för en lång följd af år. Men då riksdagarna hädanefter återkomma hvarje år, och Regeringens inflytande på ärendenas behandling vunnit en ökad utsträckning genom den rättighet, som tillerkänts
Staten godhetsfullt använder och utsliter samt sedan skickar hem till kom - 240 Den 13 Jani f. tö. munen, som om de*i få draga försorg. Staten bör väl tillse, att de icke förfalla i fattigdom; men så är icke förhållandet nu, utan man använder arbetaren vid jernvägarne, och då de kalla dagarne komma, hemsändas de till kommunerne, som om dem måste draga försorg, och man bör väl så ordna arbetet, att tungan af arbelarnes underhåll icke drabbar kommunerne eller enskilde. Det är visserligen sagt, att Staten skall draga försorg om religionsvården, och detta är så mycket mera af nöden, som han hittills lemnats fullkomligt åt sig sjelf. Hans familj lefver ensam för sig och han förnöter sin tid utan att tänka på sin inre menniska. Denna fråga får således icke så ytligt behandlas som vanligen sker, och derföre tror jag, att man bör öfverlemna saken till K. M., och om han finner nödigt att värfva särskilda arbetstrupper, och att nuv:de förhållanden åstadkomma förfång för kommunen, bör K. M. äga att låta anställa en sådan värfning. Jag yrkar återremiss. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne: Jag anhåller om bifall till denna punkt, desto heldre som jag tror, att sedan första året tilländagått, man kan minska antalet arbetare af Arméen. Jag grundar denna förhoppning derpå, att man för högt bestämt behöfliga antalet arbetare på en svensk mil. I England beräknar man 50 man på hvarje engelsk mil, hvilket i rundt tal utgör 300 man på en svensk mil. Antager man nu, att den engelska arbetaren åstadkommer 5 0 proc. mera arbete än den svenska, så erfordras på hvarje svensk mil 45 0 man. Men det är med detta som med mycket annat, att erfarenheten är den bästa läromästaren. Yi hafva redan någon erfarenhet, och den som ytterligare erfordras skall säkerligen vinnas inom ett eller två år. Man har talat om behofvet af att man lemnar arbetarne religionsvård.
Detta är en helt enkel polisordning; om lagen kan säga, att den som besitter jord skall niantalsski ifvås der han bor och vistas, så mäste lagen med ännu mycket mera skäl kunna säga, att den som icke äger några tillgångar och således långt snarare än den förre kan blifva föremål för fattigförsörjning, lian skall ock manlalsskrifvas derhän vistas, med full frihet likväl att kunna förflytta sin person hvarthän han behagar. Hvad som är anmärkt i afseende på den ålder, som ett tjenstehjon bor hafva för att kunna fritt flytta med rättighet till mantalsskrifning från den ena församlingen till den andra, sä skulle jag tro, då det tyckes vara rätt i princip, både alt befordra stadighet hos tjenstehjonen att qvarblifva bos samma husbonde, sorn ock alt icke underlätta alltför täta flyttningar, alt detta stadgande är ganska lämpligt ; ty då ett tjenstehjon uppnått 55 års ålder och kan presumeras icke äga någon enskild förmögenhet och vanligen ringa arbetsförmåga, så faller han ock snart fattigvården till last. Ett sådant tjenstehjon må dock äga rätt att antaga tjenst i annan församling, men bör likväl fortfarande manlalsskrifvas i den ort, dit lian hörer. Att borttaga all slags polisordning i detta fall, låter sig icke verkställa, så snart man vill bibehålla principen att hvarje församling skall vårda sina fattiga; ty om man upplnifver ali slags rättighet för församlingarna att freda sig ifrån inflyttning af redan kända fattighjon, eller ifrån sådana personer, som stå på gränsen att blifva fattighjon; så dödar man hos dessa församlingar allt slags intresse för deras fattigvård, emedan allt hvad de genom flit och omtanka för detta ändamål kunnat samla, blir då en lockmat för andra församlingar att uppmuntra utflyttningar, för att sjelfva befrias eller åtnjuta lindring i egen fattigvårdstunga genom minskning i sina fattiges antal. Så - D e 11 15 Mars e. m. 549 Indes måste en polisordning finnas i detta fall; men jag erkänner tillika, att det är fullkomligen ändamålsenligt, att denna ordning så uppställes, att den ej må gifva anlcdn. till missbruk, eller kunna tolkas så, alt någon person derigenom inskränkes utöfver behofvet i sin verksamhet.
Intresse-medel, bestående af ränta å Lappmarks Ecclesiastikverks fond, hafva, under åren 1844—1848 uppgått lill 3,359 r:dr årligen, utom för år 1846, då de utgjort 3,383 r:dr; hvadan desamma lära till oförändradt belopp här bibehållas med 3,300: Restan lier, beräknade vid sista stats-regleringen till 155,000 r:dr, hafva utgjort: för är 1844 287,410: « « 1845 176,396: « « 1846 288,527: . Transport R:dr 4,562,580: Stals-Uttkottets Utlåtande, N:o 51. 19 Transport R:dr 4,562,580: för ar 1847 315,056: « . 1848 189,838: eller i medeltal 251,445 r:dr; men i anseende till obestämdheten af denna inkomst, deruti för några af ofvannämnde år ingått arrendemedel, som, i följd af inträffad missvext, icke å utsatt lid influtit, torde denna inkomsttitel, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, icke kunna beräknas högre än till 180,000: Summa ordinarie inkomster och restantier 4,742,580: Extra ordinarie Inkomster. i Sorn det tillkommer Bevillnings-Utskottet att uppgöra och till Rikets Ständer afgifva förslag rörande beräkning af dessa inkomster, men sådant ännu icke kunnat ske, är Stats-Utskottet ej i tillfälle att, i sammanhang med beräknandet af Stats-verkets ordinarie intrader, uppgifva beloppet af de medel, hvilka under benämning af extra ordinarie inkomster äro att påräkna j utan får i afseende å dem endast meddela underrättelse om de serskilda belopp, hvartill desamma blifvit, vid sednaste statsreglering, beräknade och för åren ifrån och med 1844 till och med 1848 erlagde, jemte medium deraf, samt af Kongl. Maj:t, enligt
Döderhults samt det andra Mönsterås och Ålems socknar, hvarigenom Länsmännens antal i detta fögderi ökats till sex; 4) Södra Möre härads fögderi, med en areal af 15,ina qvadratmil och fem länsmansdistrikter, nemligen: «) Madesjö socken; b) Ljungby, Hossmo, S:t Sigfrids, Mortorps och Oskars socknar; c) Arby, Hagby, Halltorp och Woxtorp; cl) Söderåkra och Thorsås; samt e) Wissefjerda socken; 5) ölands Norra Mots fögderi, med en areal af 5,783 qvadratmil samt följande tre länsmansdistrikter: fl) Böda, Högby, Källa, Persnäs och Föra socknar; b) Löts, Alböke, Köpings, Egby och Bredsättra socknar samt Borgholms stad; och c) Gärdslösa, Långlöts, Repplinge och Högsrums socknar, jemte större delen af Runstens socken; och 6) < Ilands Södra Mots fögderi, med en areal af 5,982 qvadratmil och likaledes tre länsmansdistrikter, nemligen: «) Norra Möckleby, Sandby, Gårdby, Hulterstads och Stenåsa socknar, jemte Runstens sockens södra och mindre del; b) Glömminge, Algutsrums, Thorslunda, Wickleby, Resmo och Mörbylånga socknar; och c) Kast o lösa, Smedby, Södra Möckleby, As, Wentlinge, Gräsgårds och Segerstads socknar. Hvartdera af de sex länsmansdistrikterne på Öland har i mycket aflägsna tider utgjort ett särskildt härad eller tingslag, nemligen i Norra Mötet a) Åkerbo, b) Slättbo och c) Runstens, samt i Södra Mötet a) Möckleby, b) Algutsrums och c) Gräsgårds härad; men af denna härads-indelning återstår nu föga mera än benämningen. Länets städer voro vid periodens början fyra, nemligen: 1) Stapelstaden Calmar utmed kusten vid den smalare delen af Calmar sund, omgifven af Calmar socken i Norra Möre härad.
Aktie-Bolag, om stiftande af Lag derför .99. Ansvarighetslagen löv Stats-Rådets Ledamöter, om ändring deri 18, 86. Ansökningar, se Besvär sskrifter. Arf om oäkta barns rätt dertill efter moder ...IT, 58. Arfsrätt, se Giftorätt. Arfvode, om 2 Notarii* arf voden ... 4. B. Barn, oäkta, om deras Arfsrätt, se Arf. Bergs-Tings-Rälter, om deras indragning 65. Besvär sskrifter, om förklaring af Kongl. Kungörelsen d. i Oktober 1812, i afseende derå 30, 64. Bouppteckning, angående förklaring af lagens stadgande om sättet , för upprättande deraf J 115. Bygqninga-Balken, om ändring af 1 § i 26 Kap. deraf 41, 78. Bysättning, angående upphäfvande af 3 och 4 §§ i Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841 . 60, 95, 116. „ angående förklaring af 1 § i samma Kongl. Förordning .. 1 ... . 59. Böter, om deras förvandling 80. C. Compromissarier, om lag för dem, se Gode Män. Concur slag stiftning en, om ändringar och tillägg deri 87, 122. a Consistorium, om upphörande af dess domsrätt . > .118. Criminallag, se Strafflag. om sättet för behandlingen af förslaget dertill .121. D. Dom, Under-Rätts, om dess fullgörande, såsom vilkor för rättighet till fullföljd af talan deiemot 53. Dombok^ -Under-Rätts, om renovation deraf . 40. „ om en allmän organisation deraf, se Kämners-Dätten. Dulgadråp, angående upphäfvande af lagens stadgande derom . .' . 57. F. Äganderätt, enskild, om dess vikande för allmänna ändamål . 56, 103. F.
Och slutligen skulle efter detta förslag den 1 Januari 1850 också utbetalas 954,000 r:dr, hvartill den under 1849 ingångna vinsten 754,000 r:dr och derjemte obligationer för 200,000 r:dr skola användas, hvarigenom ett års ränta för dessa sistnämnda går för banken förlorad, utgörande 8,000 r:dr. Gen om den föreslagna förändringen uti betalningstiderna kommer alltså under de 2:ne kommande åren alt tillskyndas Banke# en sammanräknad rönteförlust på 55,700 r:dr. Denna förlust skall blifva ännu större, i den händelse alt den behållna bankovinst, som påräknas alt inflyta under åren 1848 och 1849 skulle blifva betydligen mindre, än den roan antagit för år 1847. Och en sådan minskning är mycket sannolik, ty de kringgi ipande enskilda penninge-associationerna draga till sig mer och mer den vinstgifvande lånerörelsen, och i samma mån som deras räntevinst ökas, lärer väl Riksbankens minskas. Riksbankens vinst för år 1846 var 972,100: och för år 1847 är den upptagen till 755,400: och således en minskning af 216,700: ■ Skulle en dylik minskning inträffa, så blifva tydligen ränteförlusterna större, ty då måste banken afhända sig en ännu större mängd räntebärande obligationer för alt kunna liqvidera Riksgäldskontoret på de förändrade betalningstider, som nu blifvit foreslagne. Banko-Uiskottels Memorial, N.o 3j. 7 Dessutom skulle Banken genom detta förslag under innevarande och nästkommande år icke hafva den minsta räntevinst att disponera, hvarken till arfvoden för vexelköp eller till bestridande af kostnaderna för silfveriadragning, så vida något sådant vidare blir möjligt, ej eller någon den minsta tillgång att köpa några nya obligationer, — således ingen utväg till förstärkning; utan den måste i dess ställe försvagas genom försäljning af eu mängd räntebärande obligationer, som den nu eger.
Det är bekant, att de hypotheser, som för 30 eller 40 år sedan gjorde sig gällande hos några statslärare, angide den positiva nyttan af ett statsskuldssystem, härledde sig från den tid, då de styrande statsmännen i flera af Europas länder behöfde på hvad sätt som helst åtkomma penningar för krigen, och sålunda, för att på ett mindre motbjudande sätt kunna erhålla ofantliga summor och medel till räntor och ammorteringar, sökte etablera en positiv grundsats, alt stalsskuldssystemet vore i och för sig sjelf något godt. Det är äfven kändt, att de utmärktaste statsekonomer och statistici på sednare tider fördömt detta system, och deraf har äfven den tanken upstått att det på något sätt borde lindras. I England har del, oaktadt det der varit lill stor nytta, dock hufvudsakligen bidragit dertill, att landet nedsänkts i dessa svårigheter, hvarmed det f. n. laborerar, och den ära, som sednare lidens Engelska statsmän skördat, har upkommit deraf, att de sökt förminska statsskulden. Men jag vill icke förlänga diskussionen med npräknande af exempel från andra länder, utan ber att få återkomma till sjelfva hufvudfrågan. De Hrr ledamöter af StatsUtsk, som hittills yttrat sig, hafva med ganska stor värme försäkrat R. o. Ad., att det alldeles icke varit Utskis mening att försvara slatsskuldssystemet såsom någonting i och för sig sjelf positivt godt. En af dessa talare har hänvisat till lista punkten i Utskis förslag och den mellanmening, som der förekommer, nemi. att uplåning skall ske för alt anskaffa de medel, som ”utöfver befintliga och disponibla lillgån - 88 Den 20 September, f. m. gar erfordras för bekostande eller understödjande af jernvägsanläggningar eller andra, rikets framlida gagn företrädesvis afseende större företag” etc. Men i sjelfva ingressen till Betänk, förekommer pag. 2 yttranden af Hr von Troil och synnerligen af Biskop Heurlin, som visa, alt dessa Hrr verkligen anse sjelfva fondsystemet vara något i och för sig godt.