Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är icke af fruktan derför, att ej, dådet v är fråga om utskylder, medlemmarne af stadskommun skola tillräckligt bevaka sina intressen, utan derför att de möjligen skola 128 Deri 9 Oktober. försöka att bevaka dem alldeles för väl, sorn jag framställt mitt förslag. Det låter nemligen ganska väl tänka sig, att då det icke behöfves mer än halfva antalet af de röstande, för att afgöra saken, den ena hälften häraf, eller y4:del af hela antalet röstberättigade, kan vara intresserad pf att licenser beviljas, och således afgör saken till sin fördel. Det är detta, som jag icke anser vara rätt ändamålsenligt och hvilket föranledt mig att föreslå att i §:n måtte stadgas, att till en dylik befrielses beslutande skall erfordras minst V3:delar af de närvarandes röster. Sedan öfveriäggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till §:n utan någon förändring och dels bifall till densamma med tillägg af ett 3:dje mom. af följande lydelse: »För bifall till väckt fråga om sådan befrielse eller nedsättning, som i l:sta mom:t omnämnes, erfordras att */g af närvide fullmäktige äro derom ense»; framställde H. Exc. propos. på bifall till §:n, med It. o. Ad. förbehållen rätt att särskildt pröfva det föreslagna tillägget, hvilken propos. med ja besvarades; hvarefter gjordes propos. på antagande af ofvanberörde tillägg, och då dervid svarades flera ja och några nej, förklarades ja haft öfvervigten. § 83. Tillkännagafs, att PresteSt:t antagit §:n, men att BorgareSt:t uteslutit densamma såsom obehöflig. Hr von Koch: I likhet med BorgareSt:t, anser äfven jag att denna g bör utgå. Den kan ej heller i sin nuv:de form antagas, med den upstälining, som Bevilln.Stadgan erhållit. Gr. Mörner: Då Utsk:t föreslog denna §, i likhet med komiterades förslag, var Bevilln.Stadgan icke af 11.
Något sårande kan jag icke heller finna deruti, att staten åtager sig omsorgen om soldatens transporterande, och med fångskjuts lärer det väl icke komma att ske; dertill finnes också icke ringaste antydning i Utslcts Betänk., hvartill jag anhåller om bifall. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till, dels återremiss af och dels afslag å Utsk:ts förevarande tillstyrkande, framställde Hr Gr. o. Landtm, först pro - Den 14 Februari e. m. pos. på bifall till detsamma, hvartill svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej, och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Utsk:ts två sednare hemställanden. Biföllos. Föredrogos ånyo och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 7 och 11 dennes på bordet lagde Betänkm: N:o 67, i ani. af väckt motion om inrättande af ett OfverConsistoritim; och N:o 68, i ani. af väckt motion om ändring i K. Förordn. den 12 Januari 1855, ang:de Svenska jerneffekters stämpling. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 7 och 11 dennes bordlagda Betänk. N:o 70, i ani. af väckt motion i fråga om utfärdande af en författning ang:de försäljning af maltdrycker, kaffe och thé samt andra icke sprithaltiga drycker. Hr von Ehrenheim, Per: Hvad Ekon.-Utsk:t här föreslagit, synes mig i hög grad betänkligt. Den makt, som derigenom skulle läggas i kommunal-styrelsens hand, att, när inträffande oordningar dertill föranleda, indraga s. k. ölstugor, kunde lätt missbrukas derhän, att den oskyldige komme att lida i stället för den skyldige.
Hedervärda Bonde-ståndets ledamöter: C. A. LARSSON. G. JOHANSSON. OLOF NILSSON. P. BYSTRÖM. Cr. Hegardt, Kapital-slut olver Manufaktur-diskont-fonden för år 1861. Debet. Balans från år 1860. Skuld: Till Rikets Ständers Bank. Kongl. Kommerse-kollegii kreditiv till Manufaktur-diskonten, emot 3 procents årlig ränta å det begagnade kapitalet 2,250,000: — Obetald ränta vid 1860 års slut 31,841: 21. 2,281.84121 Riksmynt. Afskrifning, enligt Kongl. Kommerse-kollegii utslag den 11 Juni 1861, 2,518 55 Transport: R:dr ! 2,284,359j76 Riksmynt. ('red it. Balans från år 1860. Tillgån g: l:o Behållning i Rikets Ständers Bank å räkningen N:o 5 med Hippes lån 1,419: 59. upplupen ränta derå 422: 40, dito dito å Rosenborg & Vinstoch förlust-konto. Inkomster: Transport: R:dr 2,284,35976 Balans till år 1862.
Förledet blir efter Utsk:ts förslag, att den, som känner sin gäldenär så val att han vet att denna icke kommer att under tiden sälja sin egendom, han lemnar ut sina penningar sedan inteekningsdagen är förliden. Min motståndares anmärkningar gå ut derpå, att derföre att ett bedrägeri möjligen skulle uti detta fall kunna utföras — derföre skulle man ock behålla status quo med alla sina olägenheter. Ett sådant resonnomang kan jag icke rätt fatta. Vill man erkänna denna princip, är den riktig, — så inser jag icke något skäl, hvarföre vi icke, då vi nu hålla på med denna förmånsrättsordning, skola erhålla den sådan, som den bör vara, på det att vi måtte undvika ännu en förändring samt att genast vid nästa riksdag få omarbeta den lag, vi vid detta riksmöte antagit. Efter antagande af detta förslag står det deremot vederb:de öppet att väcka förut omtalte motion rörande lagfarten. Hr v. Ehrenheim har yttrat, att om lagen stadgade, att förmånsrätt beräknas från den dag, då inteckningen medgåfves, skulle man lätt kunna blifva förledd att förbise, att stadgandet i 11: 2 J.B. qvarstår. Jag fattar icke rätt vigten af denna invändning. Inom Utsk:t väcktes fråga om att göra en förändring i 11: 2 J.B.; men Utsk:t vilie icke i detta hänseende vidtaga alltför stora reformer med hänsigt dertill att många hålla på den säkerhet, som detta lagrum medför för den, som säljer sin egendom. För den omarbetning af lagen om lagfart och inteckning, som otvifvelaktigt förestår, anser jag vara af stor vigt, att Regeringen erfar R. St:rs åsigt. Om R. St:r nu i detta förslag hylla en grundsats, som qvarstått från gamla tider, att nemi. inteckningar skola beräknas från ting, — en grundsats, hvilken endast kunde bestå uti en föregående tid, då omsättningar och rörelsen i allmänhet icke kräfds sä stor lätthet och hastighet som nu, så kan Regeringen möjligtvis med skäl vara oviss, huruvida icke R. St:r vilja fortfarande bibehålla denna föråldrade grundsats. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik:
Det tillkommer icke Utsk., sager Friherren, alt ingå i någon slags grundlagslolkning: jag känner, alt sådant är förhållandet; men jag hemställer till Friherren , huruvida icke' skälet, hvarföre StatsUtsk. trott sig föranlåtet att ingå i val-' sonnement öfver grundlagens mening, har sitt ursprung ifrån den mindre vanliga omständigheten, att R. o. Ad. sjelft ingått i en sådan grundlagslolkning, då nemi, R. o. Ad. af-» 3u Den ii November f. m. gjort såsom icke grundlagsenligt att gilla de voter:s-propos:r, som StatsUtsk. framställt, grundade på de öfriga Ståndens beslut. Det är visserligen ett ämne af mycken vigt och myckel förtjent att begrunda, huruvida denna fråga kan behandlas i förstärkt StatsUtsk., äfven under förutsättning att Stånden icke äro ense om vOterts-proposilionerna. Jag anhåller derföre att få fasta uppmärksamheten på sjelfva 3ö §:n 3 mom. Riksd.Ordn., hvarigenom lagstiftaren velat, som mig synes, förekomma möjligheten af att sådana frågor, som enl. Reg.Ftn måste slutligen afgöras, skulle komma alt icke blifva afgjorda. Nämnda § lyder sålunda: I händelse * —- föreskrifter. — Då StatsUtsk. handlägger ett sådant ärende, så handlar det med Ständernes rätt, och då vore det verkligen en egen syn att finna R. Sits delegerade i ett Utsk. dragas inför rätta, derföre att de icke i fråga om grundlagarnes förstånd dela samma mening, som den elt eller annat RiksSt. bifallit. Slutligen får jag erinra Frih. Cederström, att då jag åberopat R. Sirs beslut angtde Jemtlands rotering, har jag alldeles icke yttrat mig om det nyttiga eller icke nyttiga deruti, hvarom jag för närvar, suspenderar milt omdöme, utan att jag endast framdrog den frågan som ett exempel att villkor förut blifvit af Ständerna fästade vid meddelade anslag.
Jag anser således denna fråga vara af så grannlaga beskaffenhet, att man icke bör obetingadt bifalla förslaget, utan önskar alt densamma måtte till StatsUtsk. återremitteras, på det icke delta Stånd måtte blottställa sig att fatta ett beslut, som i sjelfva verket innebär en inkräktning på eganderättens helgade gebiet. Mom. litt. c innehåller en föreskrift, som i sin verkställighet torde blifva ganska svår att efterlefva. Der stadgas nemi. ”att alla räntegifvares nuvarande rättighet att upsäga räntorna och tionden till lefverering in natura må, så snart den i mom. litt. a omförmälda förändring träder i verkställighet, inskränkas endast till spanmål och till de år, då årets markegång är lägre, än det för lösen af spanmålen bestämda medelpris, med skyldighet likväl för räntegifvarne att, vid spanmåls lefverering in natura, erlägga skillnaden emellan spanmälens värde efter årets markegång och det högre medelpriset.” Hvem skall emottaga upsägningen af räntegifvaren i sådant fall? Ar det räntetagaren, som skall mottaga den? Är det denne, som sedan skall upgöra liqviden med upbördsmannen? Hvilken är den vederbörande upbördsmannen, som skall godkänna upsägningen? Hvem skall kontrollera att denna i behörig tid och ordning blifvit verkställd? Om allt detta är ingenting föreslaget och det är således för mig, ännu åtminstone, icke möjligt att kunna begripa, huru med denna upsägningsåtgärd skall tillgå. Hvem skall debitera och upbära prisskillnaden af räntegifvaren ? Skall detta ske af räntetagaren sjelf eller någon annan, som sedan skall lefverera beloppet till räntetagaren? med ett ord detta stadgande är upställdt i så obestämda ordalag och leder till så mycket trassel i verkställigheten, att man stannar i största ovisshet huru och på hvad sätt dervid skall tillgå. Det förefaller mig också, som skulle man icke hafva tillvägabragt den jemnlikhet i mellan Kronans behållna och icke behållna räntegifvare, som påstås vara åsyftad med det ifrågavarande förslaget.
Influtit på smotikrifne undeiftöd „ ; ^ Balance till år t 813. Kronobergs UteRående uti Länet! Enligt Räkningen med Landshöfdingen m. m. Grefve Mörner Erhållit underfiöd detta år} nemligen : Från Wexiö Renter! Contant Från Carlshamns Magazin; 2182 T;r 30 K:pr Råg 2173 . 28 . Korn Från Calame Magazin: 187 T;r n K;pr R.åg . 9 Korn Från Carlscrona Magazin: 3205 T:r Råg _ . Från Halmftads Magazin; 487 T;r 9 K,-pr Råg . 486 . 9 . Korn . Malmöhus Erhållit år 18 12. Uteftående uti Länet: Enligt Landshöfdingen no. m. Nerikes i Balance från år r-gi r. Utefiående uti Länet: Norrbottens 'Balance från år 18 n. Ut efta ende uti Länet: Enligt Räkningen med Landshöfdingen m. m. Korn Skaraborgs Balance från år 18 (T, Uteftående uti Länet: Vid Marieftads Magazin . .. På. emotlkrifne underflöd af betalt 16191 21 JO 360,14 8 Sunarna På emotlkrifne underflöd betalt . i Balanee till år 1813- Uteflående uti Länet: * Enligt Räkningen med. Landshöfdingen m, m Ekorn; Balanee till år 1813. Uteflående i Länet Vid Örebro Magazin .. Enligt Räkningen med Landshöfdingen m„ au.Bäron Löwtenlköld Summa Län. På emotftående underflöd betalt ; . « Balanee till år 1 S13- Uteflående uti Länet: Södermanlands JB-ilance fran år i8it, Uteftående uti Länet: Enligt Nyköpings Magazins Räkning1 . Räkning med Landshöfdingen m. m. Ulfsparre Erhållit år 1312.
Emot denna öfverflyttning möter likväl den, i Utskottets tanke, väsendtliga anmärkning, att Landstinget sammanträder först i September månad eller vid samma tid som Pröfningskomitéerna, och då dessa komité ers ledamöter derförinnan böra vara utsedda och om det erhållna uppdraget underrättade, skulle Landstingets befattning med berörda angelägenhet måhända komma att medföra ett menligt dröjsmål med taxeringarnes slutliga pröfning. Hufvudsakligen af detta skäl finner Utskottet sig icke kunna ifrågavarande förslag tillstyrka. § G4. Med erinran att stadgandet i § 64 om tiden för besvärs anförande öfver Taxeringskomité.? beslut icke vore lämpligt för Svenska diplomater och konsuler i utlandet, har Hr Ditzinger i sin motion föreslagit, att till efterrättelse för dessa personer i thy fall borde upplifvas föreskriften i Kongl, brefvet den 14 April 1837, hvarigenom dem medgifves att anföra sina besvär hos öfverståthållare-embetetjnom två månader efter det debetsedlarne genom Herr Stats-Ministerns för Utrikes Ärendena försorg kommit vederbörande tillhanda. Enligt de i gällande Bevillnings-förordning förändrade beskattningsgrunder kunna emellertid de ifrågavarande ernbetsoch tjenstemännnen numera vara pligtige att, utom för löneinkomst, tillika erlägga bevillning för egande kapital. Under sådana förhållanden torde det vara mindre lämpligt att åt en embetsmyndighet öfverlemnas pröfningen af beskattningsfrågor i en instans, der dylika frågor eljest behandlas af de skattskyldiges egna ombud. Då de ifrågavarande ernbetsoch tjenstemännen, enligt gällande mantalsskrifnings-förordning, hädanefter skattskrifvas inom S:t Nikolai församling i hufvudstaden, torde, utan särdeles svårighet, ett utdrag af taxeringslängden genom Utrikes-departementets försorg kunna komma dem tillhanda så tidigt, att de, i händelse af befogenhet, hinna anföra sina besvär inom derderför i allmänhet stadgade tid. Pä grund af hvad sålunda blifvit anfördt. hemställer Utskottet att Herr Ditzingers berörda förslag icke må bifallas. §§ 69 och 71.
J\s 36, i anledning af vackt motion om ändring af Kongl. Kungörelserna den 20 November 1845 och den 23 Mars 1858, rörande ersättning till vittnen, som i brottmål åberopas af allmän åklagare. Bifölls. JVs 57, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ersättning lill domare och målsegande i de fall, då flera härad hafva gemensam tingsstad i brottmål. Bifölls med ändring af det tillstyrkta anslagsbeloppet, 16,022 R;dr 50 öre, till 16,000 R:dr. M 38, i anledning af väckt motion om stiftande af en lag, rörande afske dande af Statens embetsoch tjenstemän, som i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatte att deras tjenster bestrida. Bifölls. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Bevillnings-Utskottets Memorial: JVs 19, i anledning af verkställda omröstningar, angående ifrågaslällda för ändringar i föreskrifterna örn lullbevillningen; JYs 20, rörande verkställda omröstningar, i anledning af Riks-Ståndens beslut angående stämpelpappersafgiften; och J\s 21, angående verkställda oairöstningar, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i frågor rörande allmänna bevillningen. 550 Prof-Utdrag den 29 Augusti 1863. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid nu förnyad föredragning af Stats-Utskottets Memorial, JVs 143, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till statsregleringen hörande frågor, bl ef samma memorial lagdt till handlingarne. S. D. Föredrogos Sammansatta Statsoch Lag-Utskctfets Betäniunden: JV° 35, i anledning af motioner om förändrad organisation af Domkapitlen. Bifölls.
Credit icke behofver genom någon dess grundförfattningar mot-' stridande utväg starkast att den föreslagna vors i sådant fall både otillräcklig^ och icke ledande till ändamålet; att högsta' magten icke kan Salt»! na nödiga underrättelser när de äskås; att i anseende till Riksgälds.Contoirets och detta Verka olika befattningar, icke kan slutas, att hvad som är nyttigt och tjenligt för det ena skall äfvert' gagna det addia; hvilket sannolikt äfven torde kunna lämnas till jemförelsen emellan EnglancE och vårt Fädernesland, så finnér Banco-Utskottet för dess del ej någon anledning att bifalla mindre tillstyrka en uppgift, som skulle kullkasta de principer, hvarefter Banco-Vérket ifrån dess grundläggning varit styrdt, genom hvilkas oafbrutna efterlefnad detsamma förmått vid så många tillfällen meddela Riket ett kraftigt understöd, [och hvilka, orri de bibehållas orubbade, säkerligen äfven hädanefter lemna styrka för dylika, orri behofvet så påfordrar. Banco-Utskottet anser sig härvid ej böra underlåta att vördsamt fästa sina principalers uppmärksamhet p å Banco-Utskottets obehagliga belägenhet att gång eftes 4'.de B. Den ig Juni. eftér annan vid Biksdagarne få emottaga och böra besvara dylika frågor. För Banco-Utskottets Ledamöter kan det ej vara obekant, att den utaf Herr Förste Archiater!! von Schultzenheim önskade upplysning om Vev el-Banco-Skuld ens belopp, är uti redan tryckta handlingar så nära synbar, sorn det kan låta sig göra vid ett Verk, der inkomster Och utgifter dagligen ombyta förhållandet. Banco-Utskottet har.hvarken trott sig böra bejaka eller bestrida de upplysningar deraf kunna hämtas, utan egenteligen haft sitt afseende på de äskade fortfarande authentique uppgifter, hvilka Utskottet ej kunnat annorlunda anse, an såsom onödiga för Bankens credit och viii mångfatldiga möjliga händelser menliga både för Banken och Riket.
Tiil följd af delta innerliga samband emelian de särskilda lagstiftnings-grenarne, löpa de stundom in i hvarandra; hvadan det i allmänhet är svårt, om ej omöjligt, att emellan dem uppdraga och i alla detaljer genomföra en noggrann gräns, och om man än till vissa delar skulle lyckas i ett slikt bemödande, skulle dock alltid återstå en eller annan del, om hvars rätta plats inom lagstiftningens system ovisshet skulle ega rum, och som alltså fortfarande skulle gifva anledning till de menings-slrider, man genom nämnda försök velat undanrödja. Det var också utan tvifvel ur nu angifna synpunkt, som Konungen och Rikets Ständer betraktade frågan om Privatbanks-lagstiftningen, då de genom B § i lagen för Rikets Ständers Rank af den 1 Mars 1830, bestämde, att såsom lag för enskilda Bankbolag skulle, jemte Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824, gälla hvad »Konungen och Rikets Ständer framdeles beslutade<>, genom hvilket stadgande frågan således äfven i den positiva lagen fått sin lösning. Man har anmärkt, alt, derest lagstiftningen för enskilda Banker vore af civil-lags natur, den, i likhet med annan sådan lag, borde beredas af Lag-Utskottet ensamt; och man har af den omständigheten, att så ej skett, velat sluta dertill, att nämnda lagstiftning ej vore af civil-lags beskaffenhet. Men denna anmärkning torde lika litet kunna godkännas, som det påståendet, ali frågan icke vore af ekonomisk natur derför, att den ej blifvit handlagd af Ekonomi-Utskottet. Att Banko-Utskottet vid föregående Riksmöten deltagit, ocb jemväl vid det innevarande deltager, i beredningen af ifrågavarande lagstiftning, har naturligtvis sin grund endast deruti, alt Privat-bankerna utöfva inflytande på penninge-cirkulationen inom landet, och att, i följd deraf, lagstiftningen för dessa Banker bör sättas i harmoni med lagstiftningen för Rikets Ständers Bauk. Ett ärende förändrar ej sin egendomliga natur derför, att det Utskott, som har att samma Bankooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o /.
Lagerbjelke trott blifva erforderligt, eller att man skulle behöfva särskildt gå öfver hvarje egendom och hvarje jordstycke af densamma, kan ingalunda vara af nöden, just derföre att, såsom Gr:n sjelf anmärkt, hvarje egendom i allmänhet består af en blandning af bättre och sämre jord. Hr von Koch har sagt, att icke arealen ensam bör läggas till grund; detta har icke heller varit min mening, utan blott att arealen skulle utgöra den hufvudsakliga grunden. Hvar och en, som hört Gr. Lagerbjelke utveckla alla de olika omständigheter, som enligt TJtsk:ts förslag kunna föranleda en högre eller lägre uppskattning af en jordegendom, måste vara öfvertygad om nödvändigheten att för denna uppskattning lägga en säkrare och mera allmänt giltig grund, än den som innefattas i denna 3 §, såvida man vill undvika, att de enskilda intressena skola alltför mycket kunna göra sig gällande. — Hr von Koch har åberopat den stora förhöjning af egendomsvärdet i stad, som på sednare tider egt rum. Jag tror dock, att anledningen härtill ligger mycket deruti, att i städerna finnes en mängd kommunala afgifter, som utgå efter 2:dra artikelns bevillning, och derföre är det i beskattningsmännens intresse att i städerna höja fastigheternas värde så mycket som möjligt, icke för Statens skull, utan för att fylla behofvet för kommunens egna utgifter. Man har äfven på landsbygden ett talande bevis på att enahanda förhållanden leda till samma påföljd, i den höjd, hvartill bränvinsminuteringsafgiften nu mera i allmänhet blifvit updrifven. Så länge denna afgift ingick till Staten, kunde det icke falla någon menniska in att taxera en krögare till flera 1000 r:drs skatt, men, sedan denna afgift anslagits till kommunerna sjelfva, är dock detta ej utan exempel. Jag tror också, att om det hinder för en grundligare revision af jordtaxeringsvärdena, som ligger i de s. k. minimitarifferna för länen, icke förefunnits, så hade redan för längesedan en jemkning af dessa värden egt rum, och önskar jag derföre dessas borttagande såsom ett icke ovigtigt medel att komma till något bättre. Jag fortfar i mitt yrkande o m återremis. Hr Beutersvärd, Patrik:
Krigs-CoUegii ofvannärnnde underdåniga berättelse, erhållit Nådig Remiss å Chefens för Helsinge Regimente ur. derdåniga anmälan om Regiinentets behof af förbättrade beklädnads-vilkor samt deröfver uti dess åberopade Betänkande jemväl sig ulåtit, finnér Utskottet Johan Dongbergs yrkande om brub, badt bibehållande af 1681 års Kneckte contracter för Rotehållarne under Helsinge Regemente alltså nu icke eller föranleda till något särskildt yttrande; och beträffande Uongbergs [tillika gjorda framställning om tillstånd för Rotehållarne, att med vadmal få bekläda Soldaten, får Stats-Uf skottet yttra, att som Kongl. Krigs-Collegium, uti dess, underd. Berättelse, bland annat anfört, att det förändrade bekladnadssättet älven uppmuntra, de Allmogens och Soldatens arbetsbit, derigenom att Vadmal, Bov och mindre Munderings-persed, lar fages af Uandtmannens tillverkningar och deri 6 o Me tillåtelsen sålunda redan är gifven, Stats, Utskottet icke kan tillstyrka R. H. Ständer, att med förnvad hemställan i detta hänseende till KonglMaj :t ingå. Till hvad Stats-Utskottet således P yttrat [får Ekonomi-Utskottet för dess del endast tillägga, att Utskottet i dess afgifne Betänkande N:o 99, 9® Directionev till Arméens bekläd - Stats-Utskottets Betänkande ti - na. d redan tillstyrkt: ”det heldst vadmal eller sådant kjäde, sorn i Provinsen blifvit tillverka dt linge vid [Soldatens beklädnad användas,” och art någon ytterligare åtgärd i detta afseende nu icke behöfver fd;eslås. Till B. H. Ständers bepröfvande hemstäl-. les detta vördsammeligen. Ankom den t8 Augusti iSiJ, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande angående den i Hufvudstaden anlagde Veterinair-Inråttning.
Att, å ena sidan, förluster å panten vore att befara, enär försäljningspriset ofta understiger tionde-priset, och sådant någon gång i den mon, att de förhållit sig som 8 till io; samt, å den andra, att en lånetid af nio månader vore för korrt, enär omsättning ej är medgifven. (Herr Alund?) Herrar von Hartmansdorff\ Monthanj Croniusj HelsingiuSj Noreus och Langenberg hafva tillstyrkt bifall å Utskottets Be - BancoUt s koItc ts Utlåtande N.o 6~j. 5 tänkande, och närmare utvecklat grunderna för detsamma. Banco-Utskotlet tror, för dess del, att, sedan begagnandet af Tackjern till hvarjehanda betydligare gjutnings-arbeten blifvit till den grad ökadt och utvidgadt, sorn. under senare åren skett, och sedan en fri handel med denna vara är i allmänhet inom landet medgifven, densamma icke vidare lärer kunna betraktas såsom blott rudimaterie för Stångjerns-tillverkningen, och behofvel och förbrukningen deraf ensamt beroende på denna handtering. Sådant hade likväl förhållandet förut i det närmaste varit, och Utskottets gifna yttrande, att de vid förra Riksdagar anförda skäl mot Tackjerns-belånirig icke nu kunde i allo tillämpas, stödjer sig egentligen på denna ■märkliga olikhet. I fall en medgifven lånrättighet å Tackjern skulle kunna verka till en större production, än som med varans bibehållande vid jemnt pris låter sig förena, så tyckes, utål samma lånrättighet, ej tillika kunna befaras prisets öfverdrifna höjande, lill olägenhet för Stångjerns-tillverkningen; utan synes det troligast, att belånings-utvägen, i förening med Tackjerns-tillverkarnes omtanka för egen fördel, just lomme att innebära en motvigt mot båda dessa ytterligheter.