Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi skola äfven förstå, att urskilja imellan den yttre och inre Styrelsens åtgärder dessa sednare 5 är, ehuru Herr Baron Wirsén säger, ”att ”Riks-administrationen denna tid icke har varit delad i tu, utan oafbrutet varit en.” HofCancelleren Herr Baron Wetterstedt har tydligen ådagalagt, att Nederlags-friheten var försäkrad af Tractater med England. Jag tror äfven, att den fean försvaras af Rikets sanna interesse, och att, om den ej uppfyllt sitt nyttiga ändamål, låg skulden icke i sjelfva friheten, utan i sättet att verkställa den, hvilket jag förmodar, att England icke i Tractaten föreskrifvit. Jag kan icke tro, och det har icke heller Herr Baronen påstått, att England betingat sig en lägre Nederlags-Afgift, än som varit tillräcklig till bestridande a£ Tull-Bevakningen, eller beräknandet härvid af Varornas värde icke i Hamburger Banco, utan efter deras nominala belopp i Banco-Sedlar, enligt 1799 års Taxa; icke heller kan jag tro, att England förbehållit 448 Den 1 Juli e. ni. sig den tillatna importen af deras Bomulls» Manufactur-Varor. Jag vågar tvifla härpå så mycket mer, som Nederlags-Afgiftett jast förhöjdes strax efter vi i Mars i8tg slutat Subsidie-Tractaten med England, och sedan den Conjunctur Var förbi, un» der hvilken England nödsakades, att nästan till hvad pris sorn heldst, söka debou» ché för sina varor till Conlinenten genom Sverige, och tillåtelsen för Engelska manufacturvarorna blef, i anledning af Riksens Ständers beslut 1812, ju gifven innan vi afslutat någon Sobsidie-Tractat med England, och den blef upphäfven j början af detta år, utan att det goda förhållandet med Tengland blifvit rubbadt. Det må nu tillåtas mig, att särskildt erinra nå§ot vid Herr Grefve Mörners Yttrande. Herr Grefven säger:
Berörde skuld har, hvarken af 1839 års Stats-Revisorer eller i Kongl. Majlis till nästlidne — 23 Riksdag aflålna Nådiga Proposition om Slats-Verkels tillstånd och behof, Blifvit om förmäld, samt kommer, efter hittills begagnade amortissements sätt, att först om io å n år vara gulden; hvaraf skulle följa, att anslaget till Kongl. Slottets reparation, till och med i85o, blefve belastadt med en utgift, sorn föranledde de betydligaste förluster och de största uppoffringar i en framtid, enär tillbakasättandet af det Kongl. Slottets underhåll, i följd af minskade tillgångar, kunde förorsaka skador, . hvilkas iståndsättande erfordrade oberäkneliga kostnader. På sätt i83f) års Revisorer omförmält, förekomma jemväl under' de år, som nu äro föremål för granskning, utgifter af g:de Hufvudtrtelns medel för Stohållningen i Skåne,- förande i Provinserne af hingstar från Strömsholms Stuteri, 4,000 Rdr; men dessa utgifter äro vid näsilidne Riksdag flyttade till den flufvudtitel i Riks-Slaten, som innnefaltar anslagen för Åkerbruket och Näringarne, hvadan Revisorerne anse någon erinran emot förenämde dispositioner nu ej höra äga rum. S 15. Utöfver det årliga1 anslag, 5,ooo Rdr, Rikets Ständer vid i834“—35 årens Riksdag beviljat, under påföljda 5 år, för Landtbruks-Institutet å Degeberg, har Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 3o Mars 1838, af <!):de Hufvudtitelns tillgångar, anvisat åt Föreståndaren vid nämde Institut 1,000 Rdr för hvartdera af åren 1838 och 183p, emot det alt han, utom det fastställda antalet af tolf frilärlingar, vid Institutet, på egen bekostnad, underhöll år 1838 en och sedan två frilärlingar om året.
Vid 17 punkten: »Jag får anmäla min reservation dels deremot att de under särskilda rubriker, nemligen till Exercitie-sqvadrouernas underhåll, till fouragering vid Indelta Kavalleriet, till mötes-kostnader och till ersättning för dagporlioner vid Indelta .Arméens marcher till och från möten, hitintills utgående fyra anslag blifvit sammanförda till ett enda, dels ock samJ. isynnerhet deremot att Stats-Utskottet tillstyrkt detta nya anslags upptagande i stat såsom ett förslags-anslag, ehuru bland de nuvarande /yra ofvannämnda anslagen tre äro reservations-anslag och blott ett enda till belopp af 33,940 R:dr B:ko innehar egenskapen af förslags-anslag.» Vid 22 punkten: »I öfverensstämmelse med Utgifts-afdeluingens förslag till utlåtande, anser jag Wermlands Fältjägare-regemente, sorn tillkommit under förhållanden, hvilka numera icke förefinnas, böra indragas, i den mån ledigheter inom befälet uppstå och manskapet uttjent sin kapitulationstid. Enligt min tanke är det icke i principen riktigt, att ett värfvadt regemente hålles, hvars tjenstgöring är inskränkt till ett kort möte ärligen. Dertill kommer väl åliggandet att exercera det på regementet indelade bevärings-manskapet, men denna exercis torde kunna verkställas af härtill kommenderadt befäl från Wermlands Infanteriregemente, hvilket synes desto mera lämpiigt, som del sätt, hvarpå det förra regementet rekryteras, måste göra det mindre tjenligt att med detsamma införlifva beväring. Under sådant förhållande anser jag några tillökningar uti ifrågavarande regementes anslag icke böra anvisas samt föreslår derföre, alt Rikets Ständer icke må bevilja de äskade anslags-tillökningarne Ulan i underdånig skrifvelse anhålla att Kongl. Majit läcktes vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom ifrågavarande regemente kunde komma att successive indragas.» Vid 28 punkten: »Då det för mathållningen åt manskapet vid Garnisons regementena erforderliga fyllnads-belopp blifvit i den Kongl. Propositionen angående
Dih. lill R. St. Ånk. till Exp. Utsk. den 28 April i84*> kl» 10 f. m. Utlåtande öfver Herr Ros enblad s, B ernhardj motion om understöd och ersättning för de fabriks-anläggningar, som till följd af införsel-förbuds upphörande eller tullnedsättningar hunna anses lidande. Höglofl. Ridderskapet och Adelö har lill Bevillning.»?- och BnncoUtskotten remitterat en af Herr Rosenblad, Bernhard, väckt motion, innefattande det förslag, att En million Riksdaler af den vid i84o års ingång tjpplupne Banco-vinsten måtte på så sätt disponeras, att, under hvarje af åran i8ji1845, i 2:ne terminer, den 3o Juni och den 3r December, utbetalas hvardera terminen 100,000 R:dr till Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium, att, på sätt serskildt bestämmes, användas till understöd och ersättning för de fabriks-anläggningar, som genom bestående införselförbuds upphörande eller tullnedsättningar kunna anses lidande» Af anledning, att denna motion blifvit till Bevillningsoell BancoUtskottens handläggning remitterad, hade förstnämnde Utskott, uti till Rikets Ständer aflåtet Memorial, förklarat sig icke kunna ifrågavarande motion till hufvudsaklig pröfning upptaga; och som denna åsigt, enligt BancoUtskottet tillhandakomne Protocolls-utdrag, af Rikets Ständer godkändes , skulle handläggningen af samma motion tillhöra ensamt Banco-Utskottet; men enär alla, till så väl Statsoch Banco-Ulskolten gemensamt, som sistberörde Utskott allenast öfvei lemnade motioner, innefattande förslag till disposition af den intill 1840 års början reserverade Banco-vinst, blifvit för behandling i ett sammanhang af Höglofl.
Jag yttrade då, det jag trodde, att med det försigtighetsmått, som BancoUtsk. i detta betänk. N:o 6 pag. 17 föreslog: ”att R. St:s Bank, till betryggande af ett genom förra tiders misstag skakadt förtroende, borde hålla snarare större än mindre cassa jemnförel”sevis med hvad inom väl styrda banker är vanligt;” jag trodde, säger jag, att genom denna generella regel, Jemnad åt Bancostyrelsen, skulle alla försigtighetsmått vara iakttagna. Men måhända skulle en Bancostyi else hellre önska något fixt stadgande för dess handlingssätt, samt de mindre upplysta blifva mera tryggade derigenom, att de visste, att en bestämd fond skall finnas uti Banken. Jag tror derföre, att man bör välja emellan en fix proportion och en bestämd minimisumma, och af dessa tvenne ting anser jag vida bättre att, 8o Den 24 Juli f. m. på sätt flera värda talare yttrat, bestämma ett visst minimum, hvarvid jag tror, att detsamma lämpligast kan utsättas till 2 millioner specie efter 1664 års myntfot. Det är i min tanka nödigt att bestämma denna summa i sagde myntsort, dels emedan vi icke kunna vara säkra om den myntenhet, vi kunna få, och dels emedan icke en gång namnet på denna enhet är bestämdt. Jag tror för öfrigt, att det är genom valet af Bancofullmägtige samt genom sådana garantier, som göra sedelemissioner omöjliga, som förtroendet till Banken hufvudsakligen skall vinnas, och att således ganska liten m«gt ligger uppå, huruvida cassan är något större eller mindre. Jag antager således helst den summa, som jag hört de flesta talare föreslå, och tillstyrker, att, med förändring af Utsk:s förslag i dess sednare utlåt., metalliska cassan måtte bestämmas till ett minimum af 2 millioner r:dr silfver specie, såvida R. o. Ad. icke vill bibehålla den i Utsk:s förra betänk, föreslagna generella föreskrift, att metalliska cassan bör hållas snarare större än mindre, jemnförelsevis med hvad inom väl styrda banker är vanligt. Jag anhåller, att någondera af dessa förändringar uti förevar, punkt måtte blifva beslutad. Frih.
Vägen låg så tydlig och klar, som den ännu ligger framför mig, belyst af en vemodig stråle från något, som kan vara sol eller måne, men kanske endast är min egen förhoppning, som lefver – trots allt. Och dock tog jag miste. Det behöfdes blott ett litet förrädiskt skimmer, som lockade mig på sidan om min väg, endast ett litet irrbloss, som förde mig ut på gungflyn. Det var kanske ingenting annat, än att jag gick till höger om ett tätt snår, i stället att jag borde ha gått till vänster. Och genast svek mig instinkten. Jag gick och gick, besynnerligt nog hela tiden med den vissa förnimmelsen, att min väg var den rätta, och att jag aldrig gått säkrare fram. Är jag svagare än andra människor? Eller äro alla människor lika svaga som jag? Nu står jag åter på samma ställe, där jag då stod. Nu lyser som ett kallt, klart ljus öfver den plats, där jag först steg miste. Det lyser som fosfor eller elektricitet och detta ljus är kanske ingenting annat än mitt eget jag, som vaknat upp och blifvit herre öfver sig själf. Hvilka onyttiga fjät, hvilken lång, gagnlös möda, hvilken tyngd och hvilken förtviflan! Hvilken dödens trötthet i känslan att behöfva börja å nyo, hvilken dödens ångest, hvilken blygsel i själfva ångern, hvilket vanvett blott i den tanken: Allt som har varit är sken. Allt som händt var en villa. Allt som skall hända är pina, skam och fattigdom. Och åter går den tanken som en skärande blixt genom min själ. Du har gått vilse och icke ens vetat det. Du skall vända tillbaka, och den väg du finner skall vara en annan, än den du en gång trodde vara din. Jag tycker, på samma gång, att jag gått vilse icke blott nu. Hela lifvet tycker jag, att jag irrat omkring mig själf. Jag står och ser in i, hvad som varit, med samma förnimmelse, som stirrade jag in i en djup svart, kokande hvirfvel, hvilken snurrat mitt lif rundt, och ur hvilken jag på ett underbart sätt blifvit räddad. Jag hör den brusa, känner ännu hur den vill rycka mig nedåt, ser dess böljor, hvilka tyckas i evighet gripa och släppa hvarandra.
Nådiga beslut, elever genomgå förberedande kursen fritt; — men om .“TJettdera af de andra Artilleri-regementenas läroverk skall kunna bevistas, måste elevens målsmän ansvara för bestridandet af de kostnader, som i följd deraf kunna uppstå. 7 inträdes-cxamen till Marieberg; sedan utgångs-examen derstädes blifvit aflagd, måste eleven ytterligare praktiskt tjenstgöra vid arbetens utlörande eller undersökningars verkställande minst ett år, så att betyg kan på grund deraf företes om färdighet i de olika göromålen och fallenhet för ingeniörs-yrket, — och först derefter kan aspiranten uppföras på underd. förslag, att blifva till Officer ä Vägoch Vattenbyggnads-Corpsen i Nåder utnämnd. 1 anseende till denna långa förberedelsetid har Kongl. Maj:t också pröfvat skäligt stadga, att ingen Under-Löjtnants-grad vid Corpsen finnes, hvadan aspiranten genast erhåller Löjtnants fullmakt, hvilket, bland annat, har den stora förde], att icke ynglingar, utan stadgade och i viss mån praktiskt bildade unge män, ingå på Corpsen. Anslag till resor, undersökningar och expenser för allmänna arbeten. Enligt § 131 af Rikets Ständers Reglemente för Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret, blefvo vid Senast förflutne Riksdagen anvisade 25,000 R:dr Runt årligen till ifrågavarande ändamål för åren 1861, 1862 och 1863, eller tillsammans under denna statsregleringsperiod 75,000 R:dr Ruut. Enär blott något mera än halfva den tid, som är afsedd för dessa medels användande, hittills förflutit, så kan naturligtvis icke detaljerad uppgift ännu lemnäs angående de utgifter, som med ifrågavarande tillgångar blifva bestridda.
Han skulle med tiden, när han förtjent bra med pengar på jagt, fiske och annat, köpa sig en häst, eller heldre ett sto, som kunde få «fölongar», ty för dessa hade han en verklig medfödd passion. Och i hans många ljusa framtidstaflor stod ofta bilden af denna Elin, som kom hem och helsade på sina syskon öfver «en vacker pingstahelg» eller «en munter julahelg». I förra fallet skulle han roa henne med att fara ut på sjön i ekstocken, i det sednare skulle han göra henne ett «betsadt och poleradt syskrin», för det hade han lärt sig en gång när mamsell Sara hade ute «stadssnickaren». Äfven fanns en annan bild på dessa taflor, som började allt mer och mer framstå, samt få ett visst behag för Gunnar. Han älskade nemligen mycket barn, och när han såg trädgårdsmästarens lilla vackra sjuåriga pilt, tänkte han nu ofta: «Om sju år och några månader kan jag sjelf hafva en tocken.» Besynnerligt nog att sjelfva denna Lena, som han visst ej kunde lära sig att älska, knappt nog att fördraga, dock icke med sin person stod särdeles i vägen på dessa taflor. Tvärtom: hon var en beskedlig, flitig och arbetsam hustru, som han väl obetydligt såg, men som – då han kom hem och in i stugan, höll den ren och städad, hade god mat färdig åt honom, och satt dessimellan vid sin spinnrock eller i sin väfstol, hvilka surrade och bullrade, så att han slapp samspråka med henne så mycket, ty dertill kände han sig ändå obetydligt benägen, ehuru Lena jemt sökte detta, på samma gång som han likväl var ganska vänlig och beskedlig mot henne. Lena, å sin sida var mycket kärvänlig mot Gunnar, samt temligen god och beskedlig. Någon gång hade hon väl sin bestämda egna mening i frågor om anskaffandet af deras husgeråd och bohag, men Gunnar kunde dertill ej ha något att invända, ty dels var Lenas mening alltid rätt klok, dels bestod hon en stor del af de kontanta utgifterne, ty – förunderligt nog! – oaktadt
Lag-Committeens förslag till allmän Civillag afhandlar i 10 Cap. ArfdaBalken testamentsfriheten, och detta förslag viclröres i Betänkandet på ett sätt, som låter förmoda, att Utskottet icke ogillar förslagets syftning, utan 22 Lag-Ulskottets Betänkande, N\o 82. tvärtom anser en öfvergång till föreslagna stadgandena i framtiden lämplig. Skillnad emellan ärfd och förvärfd egendom igenfinnes emedlertid icke^i lagförslaget, som medgifver fri dispositionsrätt öfver all egendom, när bröstat 1 vinge ej äi till, i hvilken händelse endast hälften af qvarlåtenskapen må bortgifvas. Delta lagbud anser jag för städerne, der för närvarande både aifsoch giftorätt för ofrälse män och Prester är lika, utan afseende pa egendomens natur af ärfd eller förvärfd, fast eller lös, kunna och böra träda i verksamhet, helst någon rubbning derigenom i nu bestående egendomsförhållanden icke är att befara. Det är dock anmärkningsvärdt, att Utskottet, med hänsigt till framtida införande af sistnämnde allmänna giund för testamentsrätt, funnit skäligt tillstyrka antagande af arfvejordssystemet i stad, enär Civillagförslaget, på sätt här ofvan är anfördt, i förevarande fall alldeles utesluter skillnaden emellan arfveoch aflingefaslighet äfven å landet, och man genom godkännande af Utskottets framställning alltså skulle än vidare utsträcka ett system, det man sedermera ville alldeles frånträda.
Den ifrågavarande befattningen har icke existerat länge, men har under denna tid varit temligen ambulatorisk, och Utsk:t har icke ens kunnat få reda på, huruvida för det närvarande någon antiqvitetsintendent finnes. Jag yrkar bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Alströmer, Oscar: På det att R. o. Ad:s sista beslut på f. m, må stå i öfverensstämmelse med det första på e. m., får jag yrka, att lön för en antiqvitetsintendent måtte uppföras på ordinarie stat. Det skäl, som af Utsk:t åberopats för ifrågavarande Iöns uppförande å extra stat, torde väl i ännu högre grad gälla i afseende å den veterinärlärarelön, som uppfördes på ordinarie stat. Frih. Cederström, Rudolf: Det är klart, att en person kan antagas med långt större ifver och nit egna sig åt ifrågavarande befattning, om han har fast lön, än om hans existens icke är betryggad för mer än ett år i sender. Jag vill nu icke ingå i någon utveckling af alla de qvalificationer, sorn en antiqvitets-intendent bör ega, men vill dock framhålla, att man icke bör lägga så mycken vigt på orörlighet» hos individen, utan hufvud - Den 28 April e. ro. 63* sakligen lasta afseende derå. att han eger djupa insigter i sitt ämne. I enlighet nied hvad Hr Olivecrona och Frih. Alströmer yrkat, får jag anhålla, alt R, o Ad:n ville bifalla K. Mits Propos. i dess helhet. Hr Rosensvärd, Johan Henrik: Jag får erkänna, att jag icke rigtigt fattat, hvarföre Utskit tillstyrkt att uppföra ifrå gavarande belopp å Riksgäldskontoret. Jag gillar i hufvudsaken den tankegång, som ledt Utskit, att icke anslå fast lön för en antiqvitetsintendent, och samma tankegång måtte äfven hafva varit gällande hos K. Mit, ty R. Mit har icke äskat lön åt bemälde tjensteman, utan endast arfvode.
Ständer härvid i underdånighet förnya det i deras underdåniga Skrifvelse den 15 Maji 1812 yttrade förbehåll, att Svenska Stats-Verket icke må belastas med någre utgifter i och för det serskildta Departementets eller Tjensternännens underhall, som tillhöra ifragavarande Colonies Styrelse. Hvilket allt vördsamligen underställes Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm den 23 Juni 1818. N:r 319J Riksens Högloft. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsooh Ekonomi -Utskotts gemensamma Utlåtande 5 i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse om bidrag från Allmänna Magazins - In. rättningens Fonder till förekommande af stegring i priset å groft bröd för Hufvudstadens obemedlade Folkclasser. Samtelige Respective Riks-Stånden hafva till Stats-Utskottets samt Högvördige Präste Ståndec och Hedervärda Bonde-Ståndet jemväl till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets yttrande remitterat, Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 3 i denna månad - af följande innehåll j (Denna Nådiga Skrifvelse uteslutes här och finnes tryckt under N:r 27 i lista Sami. till ds,tta Bihang sid, 337.) 19 jo Stutsoch BesvärsUtskottens Betänkändttnl . Vid öfvervägande häraf, hafva Utskotten funnit, att närvarande tidpunkt val bevisar nödvändigheten af en Allmän Magaäins-Inrätming, gersom hvars l-igtiga och ändamålsenliga åtgärder Landets behöfvande Inbyggare måga kunna tryggas för brist och hungersnöd; men lika nöd. Vändigt det syo^s Vara, att af Ilandets egna sä» déstillgångar kunna i behofvets stund bisprin* ga tlen nödlidande» lika vigtigt är det ock, att icke genom för långt utsträckta underhalls-omsorger förminska den arbetshåg och Omtanka, hvarje Enskild bör använda för sin bergning.
Det är nemi. gifvet, att vid valen till Elektorer böra företrädesvis ifrågakomma personer, som genom klarhet i åsigter, bestämdhet i syften, kännedom af personer och erfarenhet om Ståndets tänkesätt äro fullständigast i tillfälle att åt Utskotts-tillsättningen egna en uplyst och omfattande pröfning, samt vid valförrättningen uttrycka Ståndets öfvervägande mening i detta hänseende. Jag förmodar att, Den 20 December. 717 enär Elektorer i allmänhet befunnits erforderlige för valens bättre verkställande, de måtte vara desto mera nödige, ju mera inveckIadt, ju mera grannlaga, bedömandet af valfrågan är. Hr Brakel har vidare trott att medan de öfriga Utsk:n tillkomma att bereda dit remitterade mål, skulle deremot Heml. Utsk. icke äga en, i någon mån härmed jemförlig, beredande verksamhet. Jag kan dock icke föreställa mig, att Heml. Utsk:s enda göromål skall vara att från Regeringen emottaga meddelanden. Det måste äga att å R. St:rs vägnar meddela K. M. de åsigter och uplysningar, som för K. M. kunna till frågornas utredning vara nödiga och nyttiga. Sådant måtte väl innefatta en beredande verksamhet; hvadan Hr Brakel äfven i det afseendet synes hafva misstagit sig. Det finnes dessutom en annan omständighet, som Dtsk. väl icke berört, men som enl. min åsigt bör lända till samma slut, hvartill Utsk. kommit. Heml. Utsk:s sammanträden hafva nemi. under sista Riksdagen, såväl som under flere föreg:de, visat sig äga rum, då fråga varit om anslag till betydliga belopp i och för lietryggandet af Rikets politiska ståndpunkt, dess försvar, dess ställning till utrikes makter o. s. v. Såsom vi känna, tillkommer det dock i allmänhet StatsUtsk. att bereda anslags-frågor och att tilleller afstyrka RiksStms bifall till dem.
Vid usta puncten: af Ridderskapet och Adeln, att denna punct bör sättas i öfverensstämmelse med Ståndets ofvannåmnde beslut; af PresteStåndet, att denna punct godkännes, med iagttagande såväl af hvad Ståndet beslutat, rörande Stockholm och Götheborg, som ock alt ordet "Län’7 utbytes mot ”Curhus-district”; samt af Borgare-Ståndet, att denna punct antogs, med det tillägg, att för Stockholms stad gäller, hvad 0111 Curhusmedlen derstädes serskildt blifvit beslutadt. Vid 2lära puncten: af Preste-Ståndet, att denna punct gillades, med iagttagande af hvad senast anmärktes, att i stället, för Län inaåltes Curhus-district; samt af Borgare-Ståndet, att a:dra puncten antogs, med den förändring i början af denna punct, att orden inom hvarje Lån utgå, och att i stället införas dessa: inom hvarje Curhus-district. Vid jule puncten: af Preste-Ståndet, att denna punct bifölls; dock med iagttagande, att Curhus-district insättes i stället för Län, samt att, i afseende på meddelandet af den tryckta revisions-berättelsen, detta sträcker sig endast till hvarje kyrka inom districtet, hvilka två senare ord sålunda tilläggas; samt af Borgare-Ståndet, att 4:de puncten antogs, med den förändring, att början af denna punct kommer att lyda sålunda: ”De ifrån Hospitalsoch Lazaretts-fonderna skiljda Curhus-medleft användas af en inom hvarje Curhus-district, jemlikt Kongl. Maj:fs Nådiga Instruction för Curhusoch Lazaretts-Inråttningarne af den 17 Dec. 1817, tillförordnad Direclion ooh etc.5'
Cederström Prot. tit dr. d. ig Maji x 8 l S511 som, titan iakttagande af jäfsskyldighet öfverva* rit Beslut i Mål, om hans judiciaira förvaltning af Öfver-Ståthållare-Embetet, och någon gang i sådane, der lian sjelf varit klagande Part, fana Ståndet böra förfalla. 2, Med erkännande af Utskottets grannlaga Uppmärksamhet till bevarande af det Allmännas och hvarje enskild Mans säkerhet, har Ståndet ofvervägat hvad som emot dåvarande tillförordnade Stats-Sekreteraren Qviding och Expeditions-Sekreteraren JSergström förekommit; men finner de upp* tagne anmärknings - målen ej vara af den beskaf* fenhet, att de för denna gången till någon Kongl. Majus åtgärd behöfva vidare anmälas, utan blott att den underdåniga önskan må framföras, det Kongl. Majit i Nåder täcktes tillse, att de härigenom lidande varda med full ersättning ihåg» komne på den felagtiges bekostnad. För öfrigt har Bonde-Ståndet ej något dervid, att påminna, att Stats-Rådets och Föredragandes ansvarighet för deras rådslag och för utöfningen af deras Embeten, intill den dag då detta, nu snart öfverståndna Riksmöte börjades , må fullkomligen upphöra; under hvilken frikallelse Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Armé* en böra inbegripas ; Äfvensom Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorne, utom hvad angar den fråga, som beror pa den redan nedsatte Riks-Rättens rättvisa bedömmande. Vidare anser Ståndet nödigt godkänna Utskottets omtanka, att till Kongl. Majit ingå med gemensamma underdåniga önskningar, dels om befrielse för Nationen från deltagande i enskilde Penninge-verks från oriktig förvaltning härröran» 512 Prof.