Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefwe öe 1r Osrllis föreflog i afseende pä pannerymden för Städerna, art dä i afgstttn Tott Personer beräknade, säsom svarande emot ett helt Hemman, borde äfwen en panncrymv af 50 ksnnor för dem bestämmas, hwilket uppä derom of Herr Grefwen och Landtmarskaiken gjord proposition Bifölls. Sluteljgen yttrades, dels den önskan att en vtika afasti ,ör Skotrffa pannor mätte jvrestäs dets att man ät Regeringen, mätte lemna räkughet att wid infalla,de mitzwäxt inställa Bräirwinebränningen, liMilka frägor ester en torr öfweriäggning, allvetes försöilo. Upp - Dm 29 Januari!. 125; Upplästes följande: Urdrag af protokollet hällic hos Bonde - Ständer dm 27 Januari» ijjio S. D. Med bifall till Högloft. Stats-Ukstottets uti Memorial den 25 innewarande mänad gjsrde hemställning, bestutade Bonde-Ständet akt under loppet af nästföljande irenne weckok vägra plena un Ständer icke ssulle ut ättas, som kunna hindra Utffottet, alt ulan afbrott assiuta uks arbetnlngar af dr göromäl, som vä dest handläggning ännu dero, somt art i händelse näaot plenum under tiden icke kan undwikos, det mä bero pä Herr LandtMarstaiken ock Talemänn-n att öfverenskomma om dagen som för Stadens sammankomst kan »vara mäst lämpestz. Dä Bonde - Ständet pä detta sätt uppfy^dk Högloft. Utstortrks önffan, gör Ständct sig förwitzadk, att snart fä den Åtgärd fullkomnad, som fordras för att bringa dr äterstäende hufwudfakliga Riksdags göromälen till stut.
I a g s c apital, utgör en summa, stor 8,000,000 r:dr, må årligen, fr. o. m. år i835, 200,000 r:dr, motsvarande 2^ proc. af liela lånförlaget, öfver flyttas till cassacreditiv åt hypotheksföreningar, i händelse dylika inrättningar uppstå och tili cassacreditiv sig anmäla, under de vilkor, här nedanföre upptagas; att sjelfva discontrörelsen för öfrigt må fortgå utan annan förändring, än att Bancostyrelsen, såvida förberörde medel skulle kunna öfver flyttas till cassacreditiv åt hypoth eksföreningar, må, då fråga är 0111 nytt låns utbekommande, efter eget omp rofvan de, och i mån af fondens användande i sistnämnde låneväg, ^unna nedsätta det högsta belopp, hvarför en person såsom låntagare får häfta, först till 5ooo r: d r och ytterligare till 4°°° r: d r ; men att, i händelse åter berörde medel från Bancodiscontens låneförslag ej skulle kunna till cassacreditiv åt hypoth eksföreningar användas, samma medel skola i discontväg hädanefter såsom hittills utlånas. 348 Den 3o Juli f. m. Underteckn. II i d d. Sec re t.: PresteSt. har bifallit ifrågavar. BorgareSt. har ogillat förslaget uti densamma om indragning af 200,000 r:dr årligen å Bancodiscontens 1111 ägande låneförlag af Banken, och liar Ståndet ansett discontfonden böra bibehållas sådan den nu är, med enahanda maximibelopp af lån, sorn för närvar, äger rum. BondeSt har bifallit punkten med förändring af årtalet i835 till i83G.
Ad. skall bifalla Borgare-St:ts uti prot.-utdraget N:o 321 gjorda inbjudning, rörande användandet af den upplupna bankovinsten, och lägga Preste-St:ts i samma ämne allåtna inbjudning till handlingarne, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. båda inbjudningarne och lägger de derom aflåtna prot.-utdragen till handlingarne.» Sedermera företogs voter:n, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 33. Nej — 19. Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts d. 30 sisth Maj och 13 d:s på bordet lagde Utlåt. N:o 105, i ani. af K. Propos. ang:de i vissa afseenden förändrade föreskrifter i fråga om sättet för utarrendering af kronans egendomar. Den 17 Juni e. m. Hr Charpentier, Gustaf Reinhold: Det förslag till förändring i K. M:s Propos., som Utsk:t uti förevide Utlåt, framställt, måste jag motsätta mig. Utsk:t har nemi. föreslagit, att, vid utarrendering af kronofisken, sakkunnig person borde tillkallas, samt för öfrigt i tillämpliga delar förhållas på sätt om jordlastighet vore stadgadt. Först och främst framställer sig då den frågan, hvilken person i berörde hänseende må kunna anses för »sakkunnig.» Har Utsk:t kanske dermed afsett någon medlem af Vetenskapsakademien? Men om en sådan person, hvilken är berättigad till dagtraktamente och skjuts för 2 hästar, skall sändas norrut till Kengisforss eller söderut till Mörrum, kommer det att blifva kostsamt nog. Eller har Utsk:t menat fiskeri-idkare i orten? Erfarenheten gifver likväl vid handen att dessa, om än sakkunniga, dock ingalunda kunna betraktas såsom opartiska. De afse oftast mera stundens vinst, än framtidens fördel, och nyttiga förslag från det hållet äro knappt att vänta. Men om ock för ändamålet lämpliga personer skulle kunna erhållas, hvad skulle de väl uträtta?
Följaktligen är omloppsbruket å nämnde utsträckning, långt ifrån okändt, här sedan länge antaget, ehuru, hvad växtodlingen i allmänhet beträffar, mycket återstår att vinna i brukningssättet, dels medelst en bättre dikning, — hvilket äfven gäller orri odaljorden, — dels medelst val och sådd af verkligen beredda och rena frösorter i stället för sjelfsådd eller på sin höjd utsäde af orena affallet efter i öfvervägande mån ogräsblandadt hö, dels ock medelst god gödseltillgång i sammanhang med en högst behöflig förbättring i ladugårdsstillningen.» »Att i siffror uttrycka förhållandet mellan brukningssättens olikhet efter areal, är under ofvanantydde förhållanden så osäkert, att man måste afstå från ett försök dertill, enär sådant, icke ens i antaglig mån, kunde medföra en tillförlitlig uppgift; man torde i detta afseende dock våga uttrycka, att tvåskiftesbruket utöfvas på den jemförelsevis minsta delen; att ett rent vexelbruk förekommer allenast undantagsvis vid en och annan gård, som disponeras af ståndspersoner, hvilka öfvertygat sig om ett ordnadt, all brukad jord omfattande, vexelbruks fördelar; och att den allra största delen är att hänföra till koppelbruk, hvaruti, såsom redan är anfördt, den närmast belägna odalåkern användes till cirkulation mellan 4-årigt sädesomlopp, men vreteller svaljorden upplöjes för 3-årigt sädesomlopp, hvilket efterträdes af mångårig gräsvall.» »I afseende å årligt utsäde per tunnland af hvete, råg, korn, hafre, blandsäd, trindsäd och rotfrukter, åberopas Tabellen N:o 2, hvarest uppgift lemnäs derom, på grund af insamlade primär-uppgifter från HushållsGillena, jemkade efter 1859 års uppgift till Finans-Komitén och andra upplysningar, som stått att erhålla.» »Hvad beträffar hufvudsädet, så torde för Gestrikland råg och korn i temligen lika mån få anses intaga de främsta rummen, och för Helsingland till öfvervägande del kornet. Blandsäd, mestadels utgörande 1 ä i korn och | a | hafre, odlas äfven öfver allt.
Från hemmet låter jag ej skrämma mig, då jag så väl behöfs här." Nu steg fru Metta hastigt opp och sade: "Nå, här sitter jag och hör på eder, och ställer ej ens för att en så kär gäst, som J ären i edert eget hus, må få sig något till lifs." Innan kort hade äfven Enevald Fincke återkommit, och snart var en aftonkost framställd, som var både ymnig och god. "Det må jag tro att du kan trolla", yttrade herr Erik förnöjd. "Aldrig brister välfägnad, der du är värdinna. Och öl tillochmed! Visst skulle det varit litet svårt att sakna sådant, men huru du nu hunnit få bryggt, förstår jag icke." "Åh, fru Elin på Kalfnäs hade lånat af mig en tunna öl, till dess hennes malt skulle hinna bli mältadt, och som hon nu just fått det färdigt och hunnit brygga, så återsände hon lånet, när hon hörde huru här gått våld öfver oss." De storas, de mäktigas strider, hvad röra de väl en ringa landtflickas öde? Må hon sitta vid sin spinnrock, må hon sköta sitt kök, sina blommor, sin grannlåt och se till blott att hemmet är dammfritt, och lemna åt männen, de som makt och kraft hafva, att deltaga i lifvets stora skiften! Och dock sönderslås hennes spinnrock, härjas hennes blomsterland, förstöres eller fläckas hennes sirliga drägt och förödes hennes hem af dessa samma stormar, som skaka throner och förstöra länder. Vi vilja derföre lyssna till ett samtal emellan herr Erik Liljeholm och unge herr Enevald, för att derigenom kunna kasta en blick på den tid, hvari den unga lefver, och af hvars stormar äfven hennes öde skakas. Vid den skummande ölbägaren satt herr Erik glad i sitt hem, der han så sällan hade tillfälle att vistas. Midt emot honom satt Enevald Fincke, lyssnande till den äldre riddarens berättelser om ställningar och förhållanden, dem Enevald, som under loppet af flere år vistats utrikes, icke så noga hade reda på. Fru Metta deltog ock stundom i samtalet, Sigrid satt tyst, men uppmärksamt lyssnande. "Man säger att herr Klas afrådde salig konung
Sednaste riksdags Bevillningsutskott föreslog visserligen i sitt första betänkande i ämnet (N:o 20) att, såsomen anvisning om hvilka dessa kostnader vore, i Stadgans 7:de § skulle införas, att afdrag finge ske för a) ränta å det för rörelses bedrifvande upplänade kapital; b) arrende elier hyra för de i och för rörelses bedrifvande arrenderade eller hyrda lägenheter, fabriksoch magasinsbyggnader samt öfriga lokaler; r) driftoch underhållskostnader för gående verk eller begagnade machiner; d) aflöningar och öfriga kostnader för de i och för rörelsens bedrifvande använda biträden och arbetare. Men vid förnyad behandling af bevillningsfrågorna länn Utskottet pä här ofvan upptagna skäl samtlige dessa stadganden öfverflödiga och denna åsigt blef ock-öi af Rikets Ständer godkänd. Efter det nu anförda och dä rättmätigheten af den direkta beskattningen af kapital icke på andra skäl blifvit bestridd och ej heller lärer kunna bestridas, hemställer Utskottet, dels att Herr Friherre Sprengtporten ofvanberörda anmärkning icke må till någon åtgärd föranleda; dels och att Herr Grefve Hamiltons yrkande, att den direkta bevillningen af kapitaler skall upphöra att vidare utgöras, icke hiä bifallas. Hos Ridderskapet och Adeln har uti väckt motion (N:o 263) Herr Friherre Creutz, S., under åberopande af en annan utaf honom särskildt väckt motion om ”grundräntans efterskänkande af Staten och dess inkomsters uppfyllande genom bevillning”, föreslagit att, i händelse Rikets Ständer härtill lemnade bifall, ”bevillningen ”ä person må, i mån af innehafvande fast egendom eller kapital, höjas till det belopp ”Rikets Ständer finna billigt, och hvad som sedan brister i nuvarande grundskatte”belopp, fyllas genom förändring i Tullagstiftningen medelst högre tull ä lyxartiklar och utrikes varor till det belopp Rikets Ständer finna skäligt.” Då emellertid denna motion är till sitt innehåll alltför obestämd och ofullständigt utvecklad samt dessutom tillkommit under en oviss förutsättning, har Utskottet bort hemställa, att å densamma icke nu fästes något afseende.
Dansk lag, för exekution erfordras, samt derjemte: i Iråga om utmätning på grund af domstols beslut, alt detsamma blifvit af Domstol inom Konungariket Danmark meddeladt; i fråga om utmätning på grund af förlikning, att förlikningen är vorden inför Dansk Förliknings-Commission eller Domstol alslutad; och i fråga om utmätning på grund af beslut, meddeladt af Dansk Amtman eller Öfver-Presidenten i Köpenhamn, alt beslutet, enligt Dansk lag, medförer exekution. § 3. Å dom eller utslag, meddeladt af Danmarks Högsta Domstol (Höiesteret) eiler af Dansk Amtman eller Öfver-Presidenten i Köpenhamn, må utmätning genast beviljas och fullbordas. Ar heslutet af annan Domstol, än Höiesteret, meddeladt, må utmätning ej ske förr, än tre månader förflutit från den dag, domen eller utslaget gäldenären kungjordes (forkyndles). Kan denne då ej visa, att han uttagit stämning till högre Rätt om ändring af samma dom eller utslag, gånge utmätningen för sig. Visar han sedermera, att han inom eller efter nämnde tid sådan stämning uttagit, förblifve utmätningen, så vidt den verkställd är, ståndande till dess saken i den högre Rätten afdömd varder. Tappar den, som utmätningen sökte, gånge det utmätta åter. Vinner han, och är domen icke meddelad af Höiesteret, förblifve utmätningen ytterligare slåndande till dess tre månader förflutit från den dag, Öfver-Rättens dom gäldenären kungjordes. Förmår denne då ej visa, att han saken till Höiesteret instämt, gånge utmätningen utan uppehåll till fullbordan, der sökanden företett Öfver-Rättens dom, så styrkt, som i § 2 sägs. § *• Å förlik ning må, der gäldenären ej visar, att han till Dansk Rätt uttagit stämning om förlikningens upphäfvande, utmätning genast ske; dock må godsets försäljning, eller, derest detsamma enligt förlikningen bort sökanden tillställas, utlemnandet deraf till sökanden ej utan gäldenärens medgifvande verkställas förr, än 8 Kongl. Maj:ls Nåd.
Om jag icke alltför mycket missrninner mig, så står det i grundlagen, att om de, som äro öfverröstade, och öfverröstade äro de ej förrän Landtm, förklarat huru han upfaltat Ståndets svar, icke nöja sig med Landtm:s upfattning af svaret på en framställd propos., ega de att begära votering. Således kan icke votering ega rum, såvida icke Hr Frih. o. Landtm, förklarat hur han upfattat svaret. Följaktligen var min anhållan icke obefogad, hvilket jag blott för min egen skuld vill hafva sagt. Uplästes till justering och godkändes följande voter:spropos. Den, som bifaller att Gr. Lagerbjelkes motion om allålande af en underd. skrifvelse till K. M., ang:de meddelandet af Svensk Den 17 Maj. 43 medborgarrätt ät utländsk raan, remitteras (ill Allra. Bcsv.- o. Ekon.Utsk. voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. remiss af berörde motion. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer Ja — 28. Nej — 49. Hr Cederschiöld: Emot det fattade beslutet, får jag vördsamt lill prot. anmäla min reservation, och dervid tillika anmärka, att då förra gången fråga var om att bifalla Consl.Utsk.-s betänk. det anfördes å andra sidan, alt det var emot formen. Man motsatte sig beslutet, men hänvisade då att väcka särskild motion lill behandling af Ekon.Utsk. Nu åter då fråga upstår om den väckta motionens remitterande till detta Utsk. bestrides sådant såsom stridande mot grundlagen. Detta bör vara en lärorik varning för hvar och en att hädanefter tillvägagu med den största varsamhet, och icke sätta lit lill några förespeglingar alt på annan väg vinna hvad raan önskar. Frih. Cederström: Oaktadt jag, under diskussionen haft tillfälle att utförligare uttrycka min mening, vill jag, i anseende lill ämnets vigt, icke underlåta att, sammanfallande min åsigt inom några få ord, reservera mig emot det beslut, R. o. Ad. nyss fattat.
Beträffande § 20 har Ridderskapet och Adeln bifallit lista momentet, afslagit det 2:dra och antagit det 3:dje, med följande lydelse: »i afseende å kontrollen af »al! gåfvo-, testamentsoch arfs-bevillnings vederbörliga beräkning, erläggande »och redovisning, kommer att iakttagas hvad i derom särskildt utfärdad författning är stadgadt.» Vidkommande åter § 21 har nämnde Riks-Stånd bifallit densamma med den förändring, att orden: v fyra för hundra» blifvit utbytte mot orden: ven för hundra»; och har slutligen § 24 blifvit af Ridderskapet och Adeln oförändrad bifallen. Af Borgare-Ståndet, som gillat § 21 i förslaget till Bevillnings-stadga, hafva §§ 18, 19, 20 och 24 i samma förslag, äfvensom Utskottets, sidan 30 i Betänkandet N:o 20 samt i slutet af sidan 6 och början af sidan 7 i Betänkandet N:o 22, afgifna yttranden blifvit återremitterade-. Presteoch Bonde-Stånden hafva deremot, med gillande af Utskottets å sidan 30 i Betänkandet N:o 20 afgifna yttrande, godkänt §§ 18, 19, 20, 21 och 24 uti förslaget till Bevillnings-stadga samt bifallit hvad Utskottet i slutet af sidan 6 och början af sidan 7 uti Betänkandet N:o 22 föreslagit. Då sålunda, dels i fråga om upphörande af stämpelpappers-afgiften för testamenten och fideikommiss-bref, dels beträffande det belopp, hvarmed bevillningen i ofvan omlörmälda fall bör utgå, Utskottets förslag blifvit af två Stånd gilla dt, får Utskottet, med hufvudsakligt vidblifvande af samma förslag, hemställa, att Riks-Ständen mätte besluta, l:o att testamenten och fideikommiss-bref skola från ali stämpel-afgift befrias och de derom uti nu gällande
1 afseende åter på sättet för understödets meddelande har Utskottet dock icke kunnat i allo biträda motionärens derom gjorda framställning, utan anser, i likhet med hvad uti likartade frågor förut iakttagits, att af det föreslagna statsbidraget icke mer än * del bör beviljas såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet och återstående §delar såsom lån. I följd häraf tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer må, till sänkning och aftappning af sjön Möckeln i Kronobergs län, anvisa 28,000 R:dr att från Riksgälds-konteret utgå, * del utan återbetalnings-skyldighet och Slats-Uts/cotlets Utlåtande, A: o 163. 23 1 delar såsom Ian 5 mot de vilkor och iakttaganden som i öfrigt för dylika statsbidrag blifva af Rikets Ständer föreskrifne. 31:0. Ltskottct bar jemväl till pröfning förebaft en af Riksdagsfullmäktigen Olaus Eriksson från Götheborgs och Bobus län inom Bonde-ståndet väckt motion, uti hvilken Arfv. Arfridsson och A. Eriksson från Elfsborgs län samt A. Kiliander och P. Pehrsson från Wermlands län instämt och hvilken motion dessutom blifvit understödd af flera bland hedervärda ståndets ledamöter, hvaruti blifvit föreslagit, att det af Rikets Ständer vid 1844 och 1845 arens riksmöte för utdikningen och a ['tappningen af sanka trakter och sjöar samt till beredande af odlingsföretag beviljade anslag 150,000 R:dr måtte, såsom för ändamålet icke tillräckligt, förhöjas till 300,000 R:dr B:ko; men då Utskottet anser stals-verkets till stor. del redan i anspråk tagna tillgångar icke medgifva någon ytterligare förhöjning utöfver det här ofvan af Utskottet för dylika föremål redan tillstyrkte belopp ("100,000 R:dr) hemställer Utskottet att förenämnda motion må få förfalla. 32:o.
Jag har icke märkt något hot, och gör således derpå intet afseende; och dä jag egentligen icke finner några skäl här vara anförda, som kunna jemföras med det af billighet och rätt, så får jag på det högsta tillstyrka 11. o. Ad. alt antaga den föreslagna förändringen. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag kan icke afhälla mig ifrån alt börja med en lyckönskan till Ståndet, alt vi ömkligen, om jag icke misstager mig, och med undantag af de få uppskjutna punkterna, hunnit till det sisla af de snartsagdt oräkneliga förslag till grundlagsändringar, sorn af förra riksdagens Const..- Utsk. blifvit ät våra öfverläggningar förbehållne. Del sista är likväl icke det minst vigliga, och jag anhåller, alt äfven ä min sida, utan anspråk att inverka på andras omdöme, likväl inför 11. o. Ad. fä uttala mitt. Jag tror nemi., att della förslag icke bör antagas, och skall anföra mina skäl, ehuru de lill en del redan blifvit IVamlagde af de talare, som före mig uppträdt. Det skäl, som anföres flir detta förslag lill borttagande af elt stadgande, som från början tillkommit till ofrälse Ståndets fördel, lärer hufvudsakligen vara den nödvändighet, hvari Regeringen skall stundom hafva varit försatt, att inom en för trångt begränsad krets inskränka silt val, vid återbesättande af lediga platser i Högsta Domstolen. För alt med full sakkännedom kunna bestämma min åsigt af denna fråga, skulle jag behöfva att upplysas, om denna svårighet mött endast vid tillsättningen af frälse ledamöter? Jag skulle annars tro, att förra Const.Utsk. tilläfventyrs misstagit sig om rätta orsakerne till bristen pä candidater till dessa embeten.
Landskapets menighet samlades på tinget, för att rådslå om Bih. till l{. St. Skrifvelse N:o 211. gemensamma angelägenheter; och den mening, soini uppfattades såsom menighetens, gjordes af lagmannen tiil lag. När allmogen hade att hos Konungen" andraga en önskan eller ett klagomål, skedde det genom lagmannen, hvars framstående samhällsställning gaf en personlig vigt deråt. Det är bekant, ali landskapen under medeltiden hade sina egna lagar; och möten med de särskilda landskapens ständer för beviljande af allmänna skatter och gärder höllos så sent, som efter medlet af sjuttonde århundradet. Utan att vara genom lag ordnade, blefvo ännu under hela adertonde århundradet mölen icke sällan af Landshöfdingen hållna, än med borgerskapel i en stad, än med invånarne i hela länet eller vissa delar deraf, hvarvid tillfälle lemnades menigheterna, alt med Landshöfdingen rådslå om gemensamma hushållnings-angelägenheter och till Läns-styrelsen frambära sina önskningar. Dylika läns-mölen, kallade Lunds/ing, höllos esomoftast i de norra länen, och ännu i delta år har i Jemtlands län ett dylikt ting hållits, dervid bidrag till en för länet vigtig kommunikations-anläggning blifvit af sockne-otnbuden beslutade. Men ju mer dviikf» tillfälliga sammanträden med länens menigheter kommit ur bruk, desto tydligare liar behofvet deraf framstått, och detta behof har lid efter annan under de sista 30 åren gifvit sig tillkänna uti vid nästan hvarje riksdag återkommande motioner om inrättande af municipal-styrelser, dels häradsvis, dels lögderivis, dels länsvis, hvilka motioner till en del åtföljts af utarbetade lagförslag. Redan vid 1823 års riksdag föreslog eli särskildt tillsatt utskott, uti afgifvet betänkande, angående styrelse-verkens reglering, inrättande af inenighels-styrelse, ”på det alt cmbetsmännens åtgärd endast mätte tillkallas i de fall, att folket icke vore i tillfälle alt sjelft besluta om sina närmaste angelägenheter.”
19 måtte uppföras ett nytt hospitalshus för omkring 150 sinnessjuka, till planen uppfyllande alla de fordringar, man nu för tiden gör sig af en ändamålsenlig byggnad för sådane sjukes vård och behandlings och har kostnaden härtill, enligt uppgjord ritning, blifvit af kommitterade förslagsvis beräknad till 118,851 R:dr 37 sk. 4 r:st, af Öfver-intendents-embetet deremot till 127,568 R:dr 5 sk. 4 r:st. Malmö hospital uppgifves vara illa lottadt i afseende på läge och utrymme. Såsom beläget midt i staden och i en sumpig trakt deraf, på alla sidor omgifvet af trånga gator och icke ens egande till sin disposition ett genom dessa afskiljdt qvarter, utan till en icke ringa del närmast omslutet af enskildta boningshus, anses det hafva det mest otjcnliga läge, som för en sådan inrättning kunnat väljas; hvadan kommitterade, i betraktande jemväl deraf, att rummen äro låga, fuktiga och osunda, vidhållit en förut yttrad åsigt om omöjligheten, att af den nuvarande hospitals-egendomen i Malmö kunna bilda en enligt nutidens fordringar mot ändamålet svarande inrättning för sinnessjukas behandling och vård, serdeles af den storlek, sorn här vore behöflig. Till följe af dessa förhållanden, och under förutsättning, att en genomgripande förbättring af hospitalen nu skulle komma att genomföras, hafva kommitterade i underdånighet föreslagit