Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Värderika och noggranna uppgifter meddelades af många, ehuru de funnos, som iakttogo en viss förbehållsam!»*!, och andra, som väl lemnade upplysningar, men dervid gjorde till förbehåll att icke personligen bli namngifna. En viss ovana vid dylika, i andra länder oltare förekommande förhör och måhända äfven förlägenhet för yrkesbröder vållade sådane förbehåll. Kommitterade sammanställde de icke alltid sins emellan öfverensstämmande uppgifterna och sökte ur dem frandeta verkliga förhållandena. Icke dessa speciella undersökningar, men de resultat, som derur framgingo, framställdes i koinmitterades underdåniga betänkanden, hvilka till trycket befordrades och blifvit till R. Sl:r öfverlemnade. Huruvida det är ett fel, att dessa betänkande» icke gifvits vidlyftigheten af flere volymer, torde kunna hetviflas. Visst är emellertid att komilén efter siri förmåga sökt torskälla sig alla tillgängliga och erforderliga upplysningar, och att äfven den sammandragna form, under hvilken komilén framlagt resultaten af sitt arbete, ändock synes hafva lörekommit åtskilliga traktatens motståndare alltför vidi'ftig, att sluta af åtskilliga speciella anmärkningar, till hvilka jag beder att nn få öfvergå. 1 detta hänseende har en talare, som skall hafva egnat icke mindre än 15 års studier åt hithörande frågor, klandrat komiténs förslag att under en gemensam rubrik och tullsats sammanföra till värde och beskaffenhet mycket skiljaktiga slag ylleväfnader, genom hvilket, enligt den värde talarens påstående, »orimliga» förfarande mycket grofva, tunga och hilliga ylleväfnader komma att draga lika tull pr fk, som de finaste och dyrbaraste.
Hvad åter vidkommer Befälet, kan jag ej nedgå till den tankan att det verkar det ringaste till saken, om det har lön i jord eller icke. Friherre Cederström, Jacob: Då förenämnde Betänkande återremitteras, anser jag öfverflödigt, att närmare utveckla grunderna för min reservation. I afseende åter på det af Stats-Utskottets Afdelning särskildt uppgjorda förslag, får jag fästa uppmärksamheten på det felaktiga i värderingen. Det är naturligt, att då man skall betala tretio års arrende på förhand, såsom städja, arrendeafgiften mäste blifva mindre, än om den successive afbetalas. Jag tror derföre enklaste utvägen vara, att så förändra i8o5 års författning, att Arrendatorn ålägges anskaffa säkerhet för hela arrendetiden på en gång. Detta lär ej blifva omöjligt, om inteckning lemnäs i motsvarande egendom. Det hopp, Herr Hjerta äger, att Arrendatorer med capitaler skulle utgöra en särskild Medborgareklass, tror jag vara helt och hållet förfeladt. Förhållandet blef helt enkelt, Deri 6 November f m. 107 att personer, som ägde capitaler, utgåfvo dem i städja, och voro sedermera lika medellösa som de öfrige. Kronan fick derefter öfvertaga arrenden, gifva indelningshafvare ersättning och ånyo utarrendera det förstörda Bostället för en ringare summa. Den säkerhet man ansett af denna anstalt skola uppkomma, blef inskränkt till en städjesumma, tillräcklig att betäcka Arrendatorn. Om man nu föreställer sig, att ett Boställe blifvit rigtigt värderadt och följaktligen till ett lågt arrende på auction utbjudet, följer deraf att städjesumman skulle blifva ringa eller ingen. I händelse åter af ’ett motsatt förhållande, och om värderingen skedde vårdslöst, blef väl städjesumman ganska dryg, proportionaliter lill det belopp, hvarje speculant kunde disponera, men dock ej svarande emot hvad man fått, om summan blifvit fördelad på trettio år.
Jag ämnar alldeles icke beträda den bana, alt såsom Ståndets gemensamma tanka förklara ett förslag, som icke blifvit väckt inom Utsk. och der pröfvadt, utan har jag blott velat yttra dessa ord, för att visa huru lätt det för Utsk. hade varit att ställa de båda §§ i öfverensstämmelse med hvarandra, utan att för öfrigt rubba nu gällande stadganden i vår grundlag. Då nu öfverläggningen om Hr von Hartmansdorffs förslag till gemensam tanke förklarades vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle, att delta förslag blefve såsom Ståndets gemensamma tanke hänvisadt till Const.Utsk. Ropades starka ja och nej, hvarjemte begärdes votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voter.propos.: Den som bifaller, att, i fråga om Const.Utsk:s uti mern. N:o 33 afgifna förslag lill ändringar och tillägg i 56 och 81 §§ Reg.F. samt 29, 49 och 73 §§ Riksd.Ordn., lill Const.Utsk. hänvisas, såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke, det af Hr von Hartmansdorff dertill afgifna förslag, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, förklaras icke Ilr von Hartmansdorffs berörde förslag' utgöra 11. o. Ad:s gemensamma tanke. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 65. Nej — 36. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då jag under discussionen icke varit i tillfälle att i denna fråga yttra min mening, får jag mig nu vördsamt emot R. o. Ad:s beslut reservera. Gr. von Platen, Baltzar:
Men om än rättvisa och billighet påkalla för hyresgästen ett skydd i omförmälda hänseende, kun likväl detta skydd ej utsträckas till lika tid, som i fråga om arrende af jord å landet. Jordbruket är nemligen alltid att betrakta såsom brukarens näringsfång, hvartill begagnandet af ett byrdt hus i stad ej kan hänföras, och dessutom skulle alltför långa hyres-aftal om hus och gård i stad kunna motverka de förbättringar och bygguadslöretag, hvilka omständigheterna tilläfventyrs kräfva. Ej heller synes det lämpligt att hyres-aftal må ställas på hvad tid som helst, men hyresgästen endast berättigas att för kortare tid lå aftalet genom inteckning betryggadt, emedan lagen ej bör tillåta andra aftal, än sådana, hvilka den kan och bör skydda, hvadan tidsbestämmelserna för aftalet och skyddet böra sig emellan öfverensstämma. I följd häraf och med afseende å de på frågan för öfrigt inverkande förhållanden, hafva Rikets Ständer ansett att afhandling om nyttjande-rätt till hus och gård i stad ej må gälla utöfver tio år, ändock den för längre lid blifvit ställd. Och är dervid ej lemnadt obemärkt att, då lagen för närvarande uti 10 § af Jorda-Balkens 16 kap. berättigar konlrahenterne att bestämma den tid för lega, hvarom de åsämjas, detta berättigande likväl är förenadt med föreskriften alt köp bryter lego-stämma; att således någon säkerhet för lego-aftalels bestånd ej förefinnes ; samt att denna osäkerhet gjort behofvet af en tidsbestämmelse i förevarande hänseende öfverflödigt. Hvad angående tiden för nyltjande-rätts-aftal nu blifvit i underdånighet yttrad t, har dock ej afseende på sådan stadsjord, som ej hörer till tomt, utan utgör en särskild besittning. Densamma är i denna del hänförlig till jord å landet, då nemligen på båda ställen jordbruk är hufvudsak; och synes derföre enahanda lagstiftning härutinnan böra gälla lör nvttjande-rätt af nyssnämnda stadsjord och af landt-egendom.
Jag finner således alt grundlagens både anda, mening och bokstaf bestämma, att voteringarne inom förstärkt Ulsk. böra fortgå, oaktadt någon ledamot skulle derifrån vara borta, och att det icke må kunna bero på en enskild ledamots vilja eller nyck att paralysera bela riksdagens verksamhet. Denna fråga är af ganska stor vigt just nu, emedan vi hafva en mängd saker att afgöra inom det förstärkta StatsUtsk., och om det skulle ankomma på en enda ledamot att förhindra votering genom sitt uleblifvande, sfi skulle vi kunna blifva uppehållne här i evighet utan alt få någonting afgjordt. För min del önskar jag derföre, att R. o. Ad. mätte förklara den ifrågavar. voteringen vara grundlagsenlig! tillkommen. Frih. F r e d r.: Den fråga, som nu kommit under R. o, Ad:s öfverläggning, är af en ganska kinkig beskaffenhet. Här ur fråga om att tolka en § i grundlagen. I allmänhet skulle jag tro att det icke tillhör Stånden alt tolka grundlags-§§, men efter det frågan en gång blifvit framställd inom detta rum, så kan jag icke annat än derom yttra min öfvertygelse. Jag tror, och har stadgat min öfvertygelse genom den praxis hvilken alltsedan år i8oq blifvit följd, att om äfven den 69 §:n Reg.F:n icke vore så fullkomligen tydlig i delta fall, så har det likväl vid alla riksdagar blifvit ansedt såsom gifvet, att ingen votering i förstärkt StatsUtsk. kan äga rum, om icke 170 personer äro närvar, och i densamma deltaga. Det finnes många §§ i grundlagen, hvilka kunna ganska olika lydas. Jag tror att, då man icke är ense 0111 rätta förståndet af en sådan §, är det riktigast alt man tager praxis till sin efterrättelse. Jag ber herrarne betänka hvatt det skulle leda, örn man skulle tillåta ett mindre antal än 120 personer afgöra inom det förstärkta StatsUtsk. Vid denna riksdag har RondeSt. högtidligen förklarat, att det icke vilie deltaga i voteringarna uti det förstärkta SfatsUlsk.
Handelshuset R. Siemsen & men deremot minskad: l:o. genom influten afbetalning å protesterade vexlar 9,154: 17. 2:o. „ dessa vexlars afföring från vexelräkningen till då återstående belopp af . 20,803: 3. 8:0. „ godtgjord stämpel, porto och provision i Hamburg 1,037: 16]. 36,994: 36]. till "T 1 '. Silfver R:dr 844,155: 44- Denna vid 1859 års slut befintliga behållning af Silfver R:dr 844,155: 44. har under innevarande år sålunda förändrats, att, sedan följande poster dertill ingått, nemligen: l:o. köpta vexlar å 2,448,007: 30. 2:o. ränteoch kapital-afbetalning å obligationer i utländskt mynt 8,595: 16. 3:0. ränta å beliållningarne på utrikes ort 5,516: 29. 4:o. öfverförda Statslånefonds-behåll ningar 80,976: 42. 2,543,096: 21- S:gr R:dr Silfver 3,387,252: 17" samt nedanuppräknade derifrån afdragits, nemligen: l:o. remitterade medel för afbetalning å Statslånet 443,655: 13. 2:o. indraget silfver 551,277: 13. Stämpel, porto och provision i Hamburg 1,057: 39, 998,855: ic. behållningen, den 8 nästlidne Sept. utgjorde R:dr Silfver 2,388,397: 1. som redovisades sålunda: Innestående hos:
Då det hvarken vore rättvist eller lämpligt att med fastighets-bevillning beskatta dylika hus och onyttiga tvister böra, så vidt möjligt är, genom tydlig lagstiftning på förhand undanrödjas, föreslås för ofvanberörde undantags-sladgande följande lydelse: Frän ofvanstående bevillning befrias Statens egendomar, samt följande byggnader, så vida hvarken hyresmedel eller annan inkomst deraf tillfaller enskild skattskyldig eller menighet, nemi.: t:o Byggnader, sorn tillhöra större eller mindre menighet, till allmänt bruk enligt gällande författningar uppförda. 2:o Byggnader tillhörande Akademi, vetenskapligt samfund, allmänt undervisningsverk eller skola. 3:o Tillhörande barmhertighets-inrättning. § 7. Åliggandet för »näringsidkare, sorn under ett år gjort sådana förluster att någon behållning å rörelsen icke uppkommit,» att likväl erlägga bevillning, beräknad efter hvad en dylik rörelse i allmänhet kan anses afkasta, är så påtagliaey orättvist att jag deri ser en stor våda för bela författningens efterlefnad. En hvar, som drifver en så beskaffad rörelse, att den någon gång kan utfalla med betydlig förlust, skall troligen af detta stadgande hemta anledning att under de goda åren. sa vidt han kan, eller sjelf anser nödigt, undandraga sig den bevillning han rättvisligen borde erlägga, för att kunna betacka den förlust, som genom bevillning för ingen inkomst drabbar honom under ett olyckligt år. Och hvilken beskatt - Bevillnings-Utskottets Betänkande M 20. 57 beskaltnings-kommitté skulle kunna med godt samvete ålägga honom denna sed nare utan all ersättning. Uthärdar han en sådan orättvis beskattning jemte de förluster han på rörelsen lidit, så mäste han förut hafva samlat ett kapital, hvaraf förlusterna betäckas. Jag önskade derföre åt denria punkt gifva följande än drade lydelse: Har näringsidkare under året, näst före det, för hvilket bevillning påföres, gjort sådana förluster, att någon behållning å rörelsen icke uppkommit, afräknas dessa förluster från hans kapital-förmögenhet, men för rörelsen erlägges bevillning, beräknad efter den inkomst, som deraf under medelmåttigt gynnsamma omständigheter kunnat erhållas.
Stals-Utffottel har ansett att all förestrift om Höets lefioerande in natura stulls medföra mänga olägenheter, och iemwäl mycken kostnad för StatsMerlet, samt äfwen eit mindre Arrende, än efter Utstottets förslag more att förwänka. Dä Kongl. Hof-Stallets hela Höbehcf, icke lärer kunna pä en gäng emottagas, utan te^wenringen deraf mäste ste esler hand, äfweusom as de Ängar, hwarifrän Sjötransport är, icke kan päraknas ett sä stort qvantum, som Den 26 Zebruakli. rZrr som öehofivet fordrar; sä mäste Höet Ml pä stallet warande Lador a de öfrige Ängar emotkagas och förwaras tills det pä kjenligt winterföre kan hitföras. Skall detta ske för Kronans rakning fä fär Kronan »vidkännas dryga kostnader till Ladornas underhallande, till aflöning för nödig Be sening ivid tillsyn af Höets leswererande och säkra sörwarande, samt en dryg lransporl-kostnad; flulle Arrendatorerne äter wara förbundne, att lefwerera sitt Arrendehö pä egen risque och kostnad ivid Kongl. Hof-Stallet härstädes; sä skulle della onus werka en betydlig minskning i det Arrende man annars kunnat påräkna. Dä Ängarna delas i smärre-Lotter, blefwe en sädan lefwerants in natura förenad med de största olägenheter för de blifwande manga serskildta Arrendatorer, sa framt Höet icke finge lefwereras uti pä stället warande Lador och dä skulle, utom all annan kostnad, Kronan jemwäl stadna i den risque, att Höet under Sjb-irausporten genom infallande regn kunde skadas.
M. och fosterlandet äga på dem sora åtnjuta hedern att kallas rikets första Stånd •— en heder den R. o. Ad. värderar, derföre att den är förvärfvad genom förtjenster mot fäderneslandet, och endast genom sådana kan bibehållas. Allernådigste Konung! Värdes emottaga R. o. Ad:s högtidliga försäkran, att de vigtiga frågor, som tillhöra R, St-s 22 Den 23 Juli. behandling, skola af R. o. Ad. samvetsgrant, sjelfständigt och fördomsfritt pröfvas och afgöras, så att besluten må vittna, att Sveriges Riddersman icke eftergifva sina förfäder i nit och kärlek för Konung och fosterland. Skönare var aldrig målet för R. o. Ad:s sträfvande och äregirighet, än det nu förelagda; att härigenom vinna, jemte egen tillfredsställelse, E. K. M:s och Medständers bifall. R. o. Ad. anhåller i underdånighet, att fortfarande få vara i E. K. M:s nåd och ynnest inneslutet. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, behagade föreslå R. o. Ad., alt det tal, hvarmed Konungen å Rikssalen d. 20 dennes helsade R. St., måtte i vårt protocoll intagas, såsom ett dyrbart minne af den dag, då Konung Oscar I för första gången såg Sveriges Ständer samlade omkring sin ärfda thron. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde i anledning häraf, om R. o. Ad. åstundade, alt II. Konungens på Rikssalen hållna nåd. tal nu blefve uppläst för att sedan i prot. intagas. Ropades ja. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: I sammanhang med uppläsningen af de nu ifrågasatte talen, hemställer jag vördsamt, huruvida ej för fullständigheten skull Hr Gr. o. Landtm, äfven täcktes låta uppläsa de tal, som af Hr Gr. o. Landtm, höllos, då R. o. Ad:s deputation uppvaktade H. M. Konungen och de öfrige K.
Skulle Stats , Rads 'Ledamot eller Konungens Radgitlvare i Commandomäl, tillstyrka Konungen att wwcaga sadant steg, hwilket uppenbarligen ar stridande emoc R grrings,Formens bokstafliga föreskrift mi 57 § rörande RcksnS Ständers beskattningsrätt; mi 6o Z. kill iörhöjande af den Bewillning Riksens Sränder sig atagik, eller af sadane arkiclar, hwilka 1 den samma till bewillning räknas: allt sadant till förökande af Kronans inkomster; dock härunder icke begrepne ladane, i denna 60 §. ej omnamde afqifter, hwilkaS föremal äro inättninqar till enskildras gemensamma nytta och beqwämlighet, såsom Bak, Bro, Färg och andra afgifter af dyljk beskaffenhet; uik 7; §. rörande päbjudande, uppbärande eller fordrande af nya pälagor, u skrisningar af Manskap , penningar eller wahror , utan Ständers samtycke, uti 66, 6z vch 72 §. §- rörande Riksens Sränders befattning med Banco och RiksgäldSwerken, samt uti' 78 §.; att någon del of Riket icke ma kunna derifrån assöndros, eller underlåter han att, emot sadant Lagstri. digr steg göra föreställning, eller det walkar och be« främjar, gensm upsaceliqk vch bewisljgk fördöljande af näzen uplyöning, miste ämbetet och warde ej widare nyttjad t Rikets tjenst. r4 Den z Januarii §- 4. Stats-Räds Ledamot eller den i Commandomäl Konungen rådgifvande, hwiiken tillstyrker emot wärk. ställiqheken af den, af Konung och Ständer faststälda Tryckfrihciö Lag, stuvande steg, elier underlåter att deremor göra föreställning, miste Embelet. §. 5- Underlåter Stats - Räos Ledamot ester Konungens Radgisivare i Commandomäl, att pä sätt 6; §. förmäler, till Prorocollet göra föreställningar emot anwsndandct of Rlkets ordinarie Stats medel, eller ätagen Bewillning, annorlunda än fastställt bstfwit, eller försummar han ack i sadant fall till Protokollet anföra hwad Riksens Ständer t den def förordnat; eiler tillstyrker sadan Embetsman något, som uppenbarligen är stridande emot Regerings.Formenö bokstafliga förestrist uti usta Momentet af 74 §, rörande Gärds fordrande wid Trouppers tåg och marcher, till utförande af ett uppkommit Krig; uti 76 Z. angående Rikets fördjupande i stuld och upptagande af Län; uti 77:de §. rörande disposition af Kronans domaincr, sa midt sadant angar den Riksens Stander i samma § förbrhallne rätt; uti 79 §. om mynkwasendet och uti tzo §. om JndelningSwerket, eller underlåter han emot sadant Lagstridigt steg göra föreställning ,
Jag har förut under denna Riksdag visat, att Rikets Ständer i detta fall äro allena Lagstiftare; och att de ej allenast äga rättigheten att uppgöra instructioner för sina Revisorer, utan äfven att sjelfva utfärda den, likasom de utfärda sin Bevillningsförordning. Men det är ej värdt att vidare orda härom, då denna rättighet redan år t8f2 blef efterskänkt Jag skall derföre blott genomgå några ställen af den här föreslagna Instruction, för att visa vådan af dess antagande. Jag bör likväl först göra en jemförelse emellan hvad Kongl. Maj:t föreslagit och hvad Utskottet tillstyrkt. Jag finner då en väsendtlig skillnad uti 2 §, der Utskottet gjort ett tillägg af stor vigt, och för hvilket jag uppriktigt håller Utskottet räkning. I Kongl. D e tii5 Jan u a lii f. 111. Majrts Förslag står att dessa räkenskaper utan undantag innefatta den allmänna redovisningen för StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning. Men till dessa Räkenskaper har Utskottet tillagt dertill hörande Kongl. Bref, Protocoller och Handlingar, hvarförutan ingen egentlig Revision kunnat äga rum. Tyvärr linnas likväl liera andra ställen, hvarest jag ej kan instämma med Utskottet. Sålunda har t. ex. i 9 §. Kongl. Maj:t uti sitt Förslag uppräknat alla nuvarande Cassör, sorn skulle lä granskas, samt tillagt samma granskningsrätt för alia de Cassör, som framdeles kunna af allmänna medel hildas. Om Utskottet hade i Specificationen tillagt PassevolanceCassan, hade §:n helt visst blifvit vida fullständigare och ändamålsenligare, än genom de allmänna ordalag, som Utskottet föreslagit, genom hvilka vi komma alt stå precist på samma punkt som hittills. I 12 §. har Kongl. Maj:t föreslagit: att en Embetsman i StatsContoiret skulle förordnas att vid hvarje Revision tillhandagå med de upplysningar som äskades. Utskottet har icke nöjt sig härmed, utan tillagt honom rättigheten, att till RevisorernasProtocoll lemna alla de upplysningar, som han sjelf kunde anse erforderliga.
I anledning af meddelad remiss, den 24 och 29 nästförlidne Mars, u en af Stals-utskoltet anmäld anmärkningsanledning mot ledamöterne af den år 1843 tillförordnade kongl., regering, och SLats-utskottets uti protokolls-utdrag af den 14 i samma tjttånad gillia närmare utredning af anmärkningens föremål, har Konstitutions-ulskottel till åtgärd förehaft delta ärende, och af handlingarne inhemta!; att, sedan Rikets Ständers år 1847 församlade revisorer uti afgifven och till Stats-ulskottet remitterad berättelse om stats-verkets m. m. tillstånd, styrelse och förvaltning, anmärkt, att tillförordnade sekreteraren i Juslilie-kanslers-expeditionen, genom Kongl, brefvet af den 4 September 1845, blifvit förklarad berättigad att med månaden nästefter förordnandet tillgodonjuta sekreterare-lönen, ehuru civil-slatens pensions-kassa, enligt Kongl, reglementet af den 2l Februari 1844, uti ett fall, sådant som det anmärkta, der företrädaren tagit afsked, bordt undfå Irenne månaders lön såsom vakansbesparing; men revisorerne likväl; då räkenskaperna för revisions-åren ej utvisade, det stats-verket, genom nämnda disposition, tillskyndats någon förlust, emedan vakans-besparingen under den tiden Lill pensions-kassan ej utgått, endast ansett sig böra förhållandet anmäla, så hade Stats-ulskottet, vid ytterligare granskning af ärendet, funnit, alt protokolls-sekreteraren C. P. Laurin, i egenskap af tillförordnad sekreterare i Juslilie-kanslers-expeditionen efter expedilions-sekreteraren C. IV.
Hvad ser du nu för märkvärdigt? HERR X. Jag ser i spegeln, att du är en tjuf en simpel, vanlig tjuf! Nyss när du satt i hvita skjortan, märkte jag bara att det var något i olag på min bokhylla, men jag kunde inte fatta hvad, ty jag skulle höra på dig, och observera dig. Nu sedan du blef mig antipatisk, skärptes min blick, och sedan du fick din svarta rock på dig som färgmotsättning mot den röda bokryggen, som förr inte syntes mot dina röda hängslen, så ser jag, att du varit och läst öfver din förfalskningshistoria i Bernheims afhandling om ingifvelser och ställt tillbaks boken upp och ner. Du stal alltså den historien också! På grund af detta anser jag mig ha rätt att sluta, det du begått ditt brott af nöd eller njutningslystnad! HERR Y. Af nöd! Om du visste HERR X. Om du visste, i hvilken nöd jag lefvat och lefver! Men det hör inte hit! Vidare! Att du suttit inne det är nästan säkert; men det var i Amerika, ty det var amerikanskt fängelselif du skildrade; ett annat är nästan lika säkert, att du inte suttit af ditt straff här. HERR Y. Hur kan du säga det? PARIA. 131 HERR X. Vänta till länsman kommer, får du veta det! HERR Y. (reser sig). HERR X. Ser du det! Första gången jag nämnde länsman i sammanhang med åskslaget, så ville du också springa! Och när en person suttit i ett fängelse, vill han aldrig gå till en kvarnbacke hvar dag och titta på det, eller ställa sig bakom en fönsterruta Med ett ord: du är både en straffad och en ostraffad! Och det var därför du var så ovanligt svår att komma på! (Paus.) HERR Y. (fullständigt slagen). Får jag gå nu? HERR X. Brottslingarne TILL LÄSAREN. Korrt före den tid då murarna restes till Nya Theatern i Stockholm, emottog den läsande verlden en ny och färgrik skapelse från Fru Emelie Carléns lockande penna, i romanen: ”Rosen på Tistel-Ön”.
Godtyckliga tolkningar i detta afseende vore farliga, och ingen majoritet, huru stor densamma än vore, borde kunna tvinga ens en enda vägrande ledamot, i fall kommunen sjelf icke kunde tvingas. Huru de utgifter, natura-prestationer och arbeten, som kommunen åligga, skola utgöras, berodde af kommunens beslut, så vida detta holle sig inom lagliga gränser samt deråt gåfves former och verkställighetssätt, dem lagen i allmänhet erkänner. Bidrag i arbete, varor eller penningar kunde åläggas efter af lagen bestämd fördelningsgrund, men alltid direkte till ändamålets vinnande, aldrig på omvägar eller i form af spekulationer på en vinst, hvarmed man hoppades kunna betäcka kostnaderna. Detta hopp kunde bedraga; och derföre hade lagen i några fall välbetänkt och uttryckligen fritagit kommun-ledamot ifrån delaktighet i företag, som voro egentliga industri-företag, de der kunna lyckas, men ock misslyckas. Denna i lagen rådande princip tycktes dock icke alltid få göra sig gällande; och ehuru det torde hafva sina svårigheter, att en gång för alla och i allmänhet uttala densamma i ett lagbud, så vore dock, enligt motionärens åsigt, angeläget, att det på något sätt skedde; och förmodade motionären, att i Byggninga-Balken skulle kunna inflyta »alla de allmänna grundsatserna och vilkoren för fullgörande af samfällighetens onera och för den kommunala beskattningen. Men då motionären icke tilltrodde sig att föreslå ordalydelsen till den eller de lagparagrafer, som för ändamålets vinnande kunde vara lämplige, yrkade motionären, att sådant borde af Utskottet fullgöras. Denna motion, såsom innefattande ett allmänna hushållningen rörande ämne, har förekommit till pröfning hos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet.