Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke heller att jag såg, huru man i fjel 1- bodarne blott tog gräddan af mjölken och sedan utkastade denna på marken, emedan man icke förstod att tillgodogöra den. Min öfvertygelse är, att boskapsskötseln är den grenaflandtbushållningen, som är vigtigast och mest passande för största delen af vårt land; ja att den i de nordliga delarne deraf nästan borde uttränga all sädesodling, som ofta är der så ovisst gifvande, samt att den ingenstädes, utan förlust, kan nekas en hufvudroll i vår hushållning; och likväl är det icke många år sedan, att jag såg ur säkra upgifter, att boskapsprodukter införskrefvos utifrån för omkring tre milhr om året: — det säkraste beviset på huru liten upmärksamhet. som förr egnades åt boskapsskötseln. — e D en 1 December. Nii har bladet, sedan ett tiotal af år, vändt sig, och man äflas offi att förbättra boskapen med — hela stammar af djur från aflägsna länder. — En kostsam äflan. Hvem har icke hört att klimat, vård och förändrade födoämnen totalt omskapa husdjurens egenskaper och former; se den Arabiska hästen och afkomman deraf nu i England; se den Hollänska kön i sitt hemland och afkomlingarne af denna race här i Sverige, så ser man att egenskaper och former urarta sig från den ursprungliga typen. Deremot hafva vi en annan säkrare utväg, nemi. att begagna kroisering; goda resultater kunna derigenom vinnas redan under en mansålder, och då beträdandet af djurförädling på denna väg icke är kostsamt men väl tacksamt för den enskildta, så beböfver icke några Statens upmuntrande tillgörande dervid. Men vi hafva boskap här i landet med många olika egenskaper och former; förvärfdes dessa blott mera konstant, så skulle vi äfven äga många olika racer: mest konstanta tror jag att sådana finnes i Jemtland och landets ännu nordligare delar, der de egendomliga naturförhållanden samt inafvel gifvit dem starkare prägel. Att Staten upmuntrade derföre den inhemska djurförädlingen, tror jag för min del åtminstone, både skulle vara nödigt och nyttigt.
Slutligen instii.de hail till filllo i f0rf.s egen Bsikt om de ovanliga s ~ h i g h e t e r, hennes amne erhjiid, sv8righeterY h r i l k ~ h3ist karakteriseras af hennes egna ord i illlec ' ini~igcii: x hrad piifvolegreppet i svensk ratt hetriffar, Bar det ickc varit fijrenibl fiir ndgon niirmare ntredning, hvuken i lag eller dolctrin. T,agen ingffr, som I~ekant, likn litet 13; best5i; mmande.t af ' dettn begreyp, solil pi5 I) cstiima~andet af tie flesta auclrn. och;) gifva~ eller. : bortgifvaoch nppstiiller ~ i s s a stadganden fiir de inecl dessa uttlyc1-i Beteckuarie trausaktiouerna, men siiger idls icke, hvatl den idlgger i c1ets: imula. ~ vet, Den forutsktter tyclligen, att detta 81. niigot so^ hvw O C en d5. dessa uttryck stiinc ' iigt - fiirelcomma i det clagliga lifret, och liimoar for ofrigt i t cioktrinen att niirmare l. ) estiimma detsamma, om s i skulle vara af nodell. k e n inom cloktrinen h w saken eluellert id icke varit foremdl for n k o n niirinare utredning.:? Ofvanstiienile citat nit 0cks8 vara nog for att gifva en fiixwstiilluing om amnet fiir den 134 sidor st.urka ufhandlinge~l::: Om hegreppet giijbn e~digt Stlell~k r t i l t r. TillSiggas bor eudast, &amp; nppgjfte~~s sviirigheter i icke ringa in6n iikats, venom deli hansyu fiirf.
Riksdaler årligen, att användas till betäckande af de årliga kostnaderna vid arreststraffets tillämpning, Krigs-kollegium i underdånighet anmält, att, med hänseende till hvad hittills vunnen erfarenhet gåfve vid handen, det kunde antagas, att, så framt icke särskilda opåräknade utgifter ifrågakomme eller den för indelta arméens förseende med arrestlokaler antagna plan förändrades, berörda anslag skulle vid utgången af innevarande statsregleringsperiod lemna behållning, så har Kongl. Maj:t nu till bestridande af kostnaden för arreststraffets tillämpning vid indelta arméen begärt för år 1867 ett förslagsanslag af 5,000 Riksdaler. Oaktadt de kostnader, för hvilkas bestridande det begärda anslaget är afsedt, visserligen icke äro af beskaffenhet, att kunna, vid bristande tillgång, undvikas eller till annan tid uppskjutas, synes det dock, med hänseende till den erfarenhet, som redan vunnits, icke vara nödigt, att för fyllande af detta behof anvisa ett förslagsanslag; och vid det upplysta förhållande, att nuvarande anslaget beräknats lemna öfverskott, torde den af Kongl. Majit föreslagna summan ändock finnas tillräcklig, helst Kongl. Majit icke lärer sakna tillgång till fyllande af mindre betydliga brister, derest sådana skulle uppstå. Utskottet hemställer alltså, att Kongl. Majits ifrågavarande förslag må på det sätt bifallas, att Rikets Ständer, för betäckande af kostnaden för arreststraffets tillämpning vid indelta arméen, anvisa för år 1867 ett belopp af 5,000 Ridr, att från Riksgälds-kontoret utgå. 46:o.
Orsakerna i öfrigt, hvarföre jag motsätter mig det ifrågaställda åläggandet för privatbankerna, äro dels, att jag skulle anse sådant innefatta en öppen krigsförklaring emot realisationen (och det skadliga inflytandet deraf skulle icke lijelpas derigenom, att skyldigheten icke koraroe att vidtagas förrän 1843), dels att jag anser yrkandet i berörde hänseende grunda sig på en fullkomligt oriktig uppfattning af hela privatbankssystemet här i landet. Jag har nemi. funnit, att de, som förfäkta ideen, hemta sin öfvertygelse från andra länders exempel; och det torde då tillåtas mig att redogöra, huru jag uppfattat det system, som härutinnan i andra länder blifvit följdt, såsom t. ex. i England. Der företer sig för det första den skillnad emot här, att inga sedlar finnas, hvilka äro legalt förklarade att gälla lika med mynt. Der finnes dessutom icke någon särskild lag för privatbanker, utan dessa äro fullkomligt lika fria som alla andra näringar. Der finnes altså icke något annat sätt att gifva nödig restriction, än att ovilkorligen ålägga dessa inrättningar att inlösa med metalliskt mynt, hvilket stadgande är så mycket naturligare, som intet sedelmynt finnes, det der såsom Rikets mynt är antaget. En af Englands största financierer ifrågasatte dock såsom nyttigt att tillskapa eif. sedelmynt, hvilket gällde lika ovilkorligt som guld och silfver; men då skulle en sådan bank ställts under en särskild lag, och Londonerbanken hade då måst reorganiseras. Det befintliga penningesystemets interesse var dock häremot för mägtigt inom lagstiftningen; men hade den erforderliga lagen kunnat åstadkommas, så hade säkerligen Engelska nationen långt för detta insett och tillämpat, hvad Richardo sagt dem, att nemi. ett sedelmynt är det bästa och fullkomligaste af alla slags penningar, såvida det står i förening med ett riktigt banksystem. Som discussionen nu flyttat sig till förhållandet i England, ber jag alt äfven få upplysa om orsaken, hvarföre en minimivalör för sedelmyntet der finnes bestämd.
Herr von Holienhausens, Michael Silvius, den 11 dennes e. m. väckta motion, angående pensioner på Indragnings-slat för afskedstagande Consistorii-Notarier, som uppnått 70 års ålder eller vid 65 års ålder af sjuklighet äro hindrade att med tjenste-utöfningen fortfara; samt 3:o Herr Ehrenhoffs, Gustaf Herman, denna dag väckta motion, att Rikets Ständer måtte i underdånighet förklara Kongl. Majit obehindrad att uti Prins Carls Inrättning för vanvårdade barn, samt uti den för samma ändamål vid Råby inrättade, inaccordera sådane barn, som redan fallit fångvården till last, mot ersättning af de medel, som för dylika barns förvarande i fängelserna utgå. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-Utskottets den 30 sistlidne November och 11 dennes på bordet lagda utlåtande, N:o 66, i anledning af väckta motioner om alla Bevillnings-medels samt öfriga Stals-medels ingående till Riksgälds-Contoret, biföll Ridderskapet och Adeln den del af berörde utlåtande, hvari Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka någon förändring, i afseende a de ordinarie Stats-inkomslernas uppbörd och leverering; hvaremot de delar af samma utlåtande, hvilka angingo Tull-, Saluaccis-, Post-, Chartoe-Sigiilataeoch Brån vins-be villnings-medlens samt en del restantiers inleverering till Riksgälds-Contoret, af Riddderskapet och Adeln afslogos, och, såsom följd deraf, Utskottets förslag om anvisande å 438 Prot.-Utdrag, den 14 December iS Piiksgälds-Conloret af ett creditiv för Kongl. Slals-Conloret samt hemställan , dels derom , ali Kiksgälds-Coutoret måtte uppdragas att. till Kongl. Stals-Contoret utbetala möjliga brister å försiags-auslagen och de Beräknade ordinarie Stals-inkomsterne, dels derom, att Rikets Ständers beslut i 1 rågan, angående de extra-ordinarie inkomsternas inleverering, måtte öfverlemnas till Kongl.
Män fastän derom öfwerlygäö, lättgk ifrätt att söka rättelse Uti en felaktig författningtaga denna willfarelse till grund för att deruti beständigt fortfaraDlistrag ärs Möjelige, och betraktade säsöm frän Menstkliga handlingar oskiljaktiga, oftast föklätlige, mett att efter bättre och säkrare öfwerlhgelft, ändä Wilja förswaka gjorda Misttag, katt icke liNvrigatS bedöMas, ätt säsom en öfwrkdrifwen egenkärlek. Den tattkatt höS swettstka folker, alt dest representant ter förändra hwaö Ve finna wara felaktigt, är säkert föröelaktigate än denätt be förfwarä och als tzrig wilja tälta stna en gäng gjorda Misttäg. Hwatz jag n« haft äran yttra, bewisar, gtt jag icke Den 28 Masi. kan antaga de grunder hwarpä Ulsikottet lipisiorj sin tillstyrkan om e» o:nffränkt panncrymds begagnande. De af Utskottets beredning förcsiagne hufwudgrnnder för en ny bränwinsbränningo författning, synes mig mer lämpad efter den sa allmänt yktrade KNsikan, alt fä bränwinv riilwerkningcrr förändrad till hwad den förr warir: en laridtmarnm rörelse, drifwen i allmänhet endast till husbehof» I den förhoppning art Ulstottek wid afgilwande af ett nytt betänkande hära mätte göra mera afseende, är min ödmjuka anhalla» gir det nn afgisne mätte återremitteras. Arr kereLvvetofs öeloratla, Larl an förde slkrifteligcn lill protccoilek följande: Walborne Herr Landt-Marfkalk! Höglofltge Ridderj^aprk och Adelnl Höglofl.
Och hvad vidare angår det anmärkta missförhållandet, att medel hopats pä ett ställe, medan på del andra insättningar till ringa belopp egt rum, så har Utskottet trott detsamma lämpligast kunna undanrödja, om postremiss-rörelsen jemväl anlitades af allmänna verk, inrättningar och myndigheter, såsom Kongl. Stats-konloret, Krigs-kollegium m. 11., hvadan dessa verk torde böra vid penninge-remisser betjena sig af sådana anvisningar, hvarom här är fråga och hvilka borde dem meddelas utan erläggande af någon afgift. Denna förmån utgör, enligt Utskottets tanke, ett nödigt vilkor för anvisningarnes begagnande af de verk, sorn kostnadsfritt med posterna försända penningar, och den obetydliga uppoffring, Banken i följd deraf finge vidkännas, blefve sannolikt åter godtgjord genom den större jemnhet rörelsen, medelst en sådan utsträckning, otvifvelaktig! komme att vinna. Med anledning häraf hemställer Utskottet vördsamt, att i Banko-reglementet följande föreskrifter måtte intagas, nemligen: Till undvikande af penninge-försändningar med posterna emellan Stockholm och de orter, hvarest Banken har Låne-kontor, ege en hvar alt i Rikets Ständers Bank samt Låne-kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby, insätta penningar att lyftas å uppgifven ort; börande härvid hufvudsakligen iakttagas: a) Ofver insättning, som får verkställas å alla summor från och med 100 R.dr Riksmynt, utfärdas anvisning, innehållande att N. N. Bank (Låne-kontor) af N. N. emotlagil 00
På grund häraf hemställer Utskottet, att kurhusafgiften jemväl under nästa statsregleringsperiod må utgå af hvar och en, som erlägger mantalspenningar, till de belopp, som blifvit af Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag bestämda och i enlighet dermed af Kongl. Maj:t genom nådig Kungörelse den 24 Februari 1860 påbjudna, äfvensom att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att i den kungörelse, som rörande detta ämne kommer att af Kongl. Majit utfärdas, måtte iakttagas, att de i 3:dje punkten af Kongl. Kungörelsen den 24 Februari 1860 omförmälda befattningar varda öfverlemnade åt Landstingen samt i städerna Stockholm och Göteborg åt Stadsfullmägtige. Stockholm den 19 Januari 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Jan. 1863, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af bevillmngen för hundar. Uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion (JV2 103) har J. Lekberg från Örebro län yrkat, att lagen om hundbeskattning må varda upphäfven; till stöd för hvilket yrkande hufvudsakligen blifvit anfördt, att man genom nämnda lag å nyo tagit ett steg på den förhatliga och derföre länge sedan öfvergifna ba.- nan att beskatta öFverflödsartiklar. 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 5. Utskottet, till hvars behandling denna motion blifvit remitterad, får i anledning af densamma erinra, att, på sätt af Bevillnings-Utskottets vid sisllidne riksdag afgifna betänkande JV3 21 inhemtas, det ingalunda, såsom motionären förmenat, var för att beskatta en öfverflödsartikel, utan hufvudsakligen af sanitära skäl, som ifrågavarande särskilda bevillning föreslogs och af Rikets Ständer antogs.
De öfriga, i 1812 års Riks Stat, upptagna utbetalnings-surnmor äro sådana, som blefvo vid I812 års Urtima Riksdag af Rikets Ständer beviljade, och till en del redan af förra arens Medel anticiperade, men borde i Riks-Staten upp. tagas , för att der blifva synliga och komma till behörig redovisning. Beträffande de uti 1812 och 1813 arens Riks-Stater upptagna och af Besparingsoch Öfverskotts-medlen anticiperade utgifter, som, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut, böra till ersättning hos Rikets Ständer vid nu instundande - Den 14. Juli. 1323 dande Riksdag anmälas, så får Stats Contoiret deröfver har nedan sig närmare i underdånighet utlåta.
Hr von Hartmansdorff har äfven upptagit mitt ganska lösliga yttrande om vår representations sammansättning och inverkan deraf på beskaltningsväsendet. Hos honom likasom hos mig talar munnen deraf hjertat fullt är. Jag nekar icke att jag under hela min parlamentariska bana, som börjar att blifva något läng, alt jag, ända från det jag började blifva bekant med förhållandet, har ansett det oformliga, del oegentliga uti vår representativa sammansättning utgöra orsaken att icke Sverige, under så i öfrigt lyckliga förhållanden, som under den förllutna tiden sedan vår sednaste statshvälfning här ägt rum, har kunnat framskrida längre i välstånd, i rättvis fördelning af skattebördor, m. m. sådant. Det var ingalunda min afsigt att jag med detta yttrande skulle, såsom här inträffat, släppa en gnista, hvilken genast tände krutet. Hr von Hartmansdorff har vid behandlingen af dessa frågor obeskrifligen mycken fördel framför mig. Han försvarar, jag förkastar vår representation såsom kast. Han har, såsom det synts och ännu vill synas, husets sympatier. Jag har aldrig varit nog lycklig alt tillvinna mig dem. Han har för sig åren, som ligga mig till last, då jag med stora steg vandrar den tidpunkt lill mötes, då ali offentlig verksamhet måste upphöra; men Hr von Hartmansdorff har här, såsom i hans tanka slående bevis emot folkets fördelar af de samfäldta valen, åberopat förhållandet i andra stater. Jag ber huset om ursågt och öfverseende för en digression, som visserligen icke hör till sjelfva frågan, men till hvilken roan snart kommer genom det yttrandet, att det är de samfäldta valen, som i andra länder hafva vållat de oerhörda skattebeloppen. Att den Holländska representationens sammansättning sker genom samfäldta val, är för mig alldeles en nyhet. Genom grundlagen af år 1815 väljas ProvincialStändernas medlemmar af 3:ne Stånd : af Riddareståndet, af stadsboar och af landlboar utom Riddareståndet. Om äfven någon förändring i detta förhållande sedermera ägt rum, så är likväl den tyngre skattebördan i Holland en följd af vida äldre förhållanden.
Huru glad skulle icke jag således bordt bli, då Axel åter inträdde i salongen. Hans illamående hade upphört; han hade icke kunnat få sömn, när andra roade sig. Derföre måste han återvända. Jag kände tydligt att jag bleknade. Han uppbjöd mig till kotiljongen. Jag hade bordt svara nej, men jag svarade ja. Jag var ju förbjuden att valsa. Redan för två år sedan, då han var hufvudet kortare än jag, var det lätt att valsa med Axel. Nu var han halfva hufvudet längre. Han både valsade och förde väl. Det gick så lätt och lustigt; jag visste icke af någon ansträngning. Redan den första gång, jag blef upptagen af en fremmande kavaljer, kände jag en stickning i bröstet och andtäppa. Jag beklagade mig deröfver. När jag andra gången skulle blifva upptagen, sade Axel: Jag ber om förlåtelse, min herre. Mamsell Värn vågar icke valsa utöfver de ordinära turerna med mig. Kavaljeren aflägsnade sig småförtretad. Axel rodnade, kanske för det han ansåg det låta egenkärt, då han sagt med mig. Jag tyckte dock om honom, för att han gifvit ett tydligt svar. Jag tackade honom derför. Sedan en och annan fått samma besked, fingo vi sitta ostörda. Då var att se, huru Axel blef sig olik. Han var glad, liflig, skämtsam, intressant. Det var ett underverk. Så upprymd hade jag aldrig sett honom i hemmet, aldrig förut. Bland annat sade han: Jag tycker mig vara en helt ny menniska. Jag ser för mig framtiden i ljus. Förklara för mig det, Celia. Säkert kommer det deraf, att Axel blifvit student. Det måste vara ett eget nöje, ett nöje, hvilket qvinnan aldrig får erfara. Ja, det är ett nöje. Verlden ligger framför mig så stor, så öppen. Den stolta tanken, att kunna verka något i verlden, tränger fram lik stjernan ur natten. Önska mig lycka, Celia! Jag önskar Axel det allra bästa på jorden. Godt nytt år! Och hvad mån' vara detta allra bästa? sade han med en ton, som sade, att skämtet redan fullkomligen utrymt platsen. Det som för jorden närmast till himlen.
Och då detta utlåtande icke kunde rubba Justilie-Ombudsmannens öfvertygelse om bristande laglig grund för domen, ansåg han annan utväg icke återstå för uppfyllande af sin embetspligt och klagandens rättmätiga anspråk, än att draga den sålunda omtvistade frågan under högsta domaremaktens afgörande. Detta vore hvad han afsett med åtalets anställande. Och då han förestälde sig, alt han medelst handlingar och åberopade lagrum lyckats ådagalägga, alt det anmärkta domslutet vore stridande ej allenast emot lagens anda utan ock emot lagens uttryckliga bokstaf, trodde han de domare, som för ett slikt beslut voro ansvarige, sakna giltiga skäl till förundran eller ovilja emot denna hans embetsfitgärd. Endast en sådan öfvertygelse, att lagens klara föreskrift blifvit åsidosatt, hade föranledt Justitie-Ombudsmannen att påkalla Kongl. Majits nådiga pröfning af saken. 3 18 Det vore således icke ett prejudikat i en tvistig rättsfråga, som han sökte vinna. Hade hos honom minsta tvekan uppstått angående rätta tolkningen af de på frågan tillämpliga lagbud, så skulle han gerna besparat sig obehaget att uppträda såsom åklagare emot allmänt högaktade domare, och i stället valt utvägen alt hos Rikets Ständer i vanlig ordning begära deras medverkan till vinnande af en lagförklaring i ämnet; men som han, efter sin uppfattning af saken, på en sådan framställning ej haft att vänta annat svar, än att nämnda lagbud, såsom klara och tydliga, icke erfordrade förklaring, kunde denna utväg icke lämpligen försökas. Den stöde likväl öppen, i händelse Justitie-Ombudsmannens uppfattning af lagens rätta grund och mening skulle befinnas felaktig.
Strömmingsoch Sillfisket uppmuntradt, I 1. s 58. åtgärder till dess befordrande, II s 696, 712 — 714. —• fisken, om förlängd arrendetid på; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1173. Ut - 289 Utskottets Utlåtande, IV 3. s 228'—23o, bif. af BondeStåndet, IX s 622, af PresteStåndet, IX s 623, af BorgareStåndet, IX s 657, af Adeln, IX s 662. Underd. Skrifvelse, X 1. s 497» 498* Strömrensningar, berättelse angående förvaltning af de till, anviste medel, II s 6g4 — 71S, remitt. till StatsUtskottet, II s 1131 , till Stats», Banco-och Ekonomiutskotten, 1141 > 1143» 1157. Utskottens Utlåtande, IV 5. s 199—■ 2i3, bif. af Adeln, IX s 1 r3g, af PresteStåndet, IX s 1147» af BondeStåndet, IX s 1 i52. Underd. Skrifvelse, X. 1. s 817 — 820. — om nödvändigheten af; Motioner, remitt. till Statsoch Ekon. Utskottens Utlåtande, IV 5. Ytterligare Utlåtande, IV 6. s 33o-— 334, bif. af Adeln, IX 3. s 289, af PresteStåndet, IX 3. s 295, af BorgareStåndet, IX 3. s 3o8. Underdån. Strömsholms och Kungsöhrs Kungsgårdar, om ändring i förvaltningen af; StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 223 — 228, bif. af PresteStåndet, IX s 623, af Bonde l9 - 2go Ståndet, IX s 628, af BorgareStändet, IX s 657.
Visshet lcunde förutse hvad kommande Ständer göra, vore det dock icke svårt att med mycken sannolikhet förutse det; men jag får erinra att man 180g med arithmetisk visshet hade bestämt tiden när en realisation skulle ske med Slpati-coUrs, nemligen när Bankens till Staten gifna förskotter på föreskrifven tid blefvo inbetalta och den hade visserligen då Varit möjlig, men ej Varit lycklig för Fäderneslandet. Af dessa skäl anser jag, att man bör hålla sig yid andra alternativet. Friherre Björnstjerna, Magnus; Då Htskottténs af Ridderkapet och Adeln redan antagne Betänkande, efter min öfvertygelse, uti cathegorien af realisationens overkställbarhet,kommer att bidraga till myntvärdets stadga, skulle jag, enär nuvarande Riksens Ständers beslut icke binda kommande Ständer, anse ganska likgiltigt, hvilketdera af de båda alternativet! Jufalles. Den 15 Julii f. rii. Jag Iean likväl icke neka, att jag tyckt rtiig öfvertygad af dé skäl Herr Stråle, Herr Lefren och Herr Tham anfört, och får således, såsom bevis på min öfvertygelse, att en medelväg bör följas, lemna mitt Votum för första alternativet.
Drabbar denna förlust icke Capitalisten och kännbarast ben förut wanivtkLdr Penninge-löntagoren, som pä sädant ^äkt werkeligen blir älagd en nog dryg Bewilining tili Götha Canalen. Skulle äter denna Summa cagas af den till Riks-Dieconten bestämda, sä förlorade, ester hwad en Ledamot i BancoUkstottet sjelf uppgiswit. Banken ärligen genom minstat revenue afD>econten, z 2,000 R.dr Kan man dä fäga att denna Canal stall ri kosta Riket något. För min del iror jag werkeligcn att hufwudalfigten med detta project är att fä en ny Diöcont-Jnrärtmng: detta är ockfä en stags Canal, mycket fvrmänstq för Actiemgarne, tygenom den kan man draga Folkers penningar ur deras och i sina fickor. Friherre Legerström, ^3cob, erindrode akt öfwer fjelfwa ämnet wore nu ej wentilation, men otk han nu allenast finge smara, akt om Friherre Stael täcktes noga genomläsa Banco-Ulstoktets Betänkande, sä finge han se alt projectek ej innebär förlust tör Banken, och ej ökar penningcstocken. För öfrigt läge saken nu pä bordel Grefwe von l^sntingsstausen Albrecht, wille blott wid Friherre Stsels yttrande anmärka, akt den föreflogne Götha Canal-inrätkningen wore utan all twifwel för Swerige nyttig, och att det som wore nyttigt för Swerige, ästven mätte wara det för betz särskildta Provincer genom Handelsrörelsens Allmänna inflytelse. Ropades att saken wore pä bordet hwilande.' Zu - Den iz Januarrk. 7ZA Justerades följande frän Erpedikions-Ulffottet -flemnade Jngrest och Slutmening till Riksdags, Ordningen. Inledning.