Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inträffar jäf, som i Rättegångs-Balken för domare sägs, för så många ledamöter i Domkapitlet, att det förthy ej domförl är eller beslut fatta kan, eller finnes det nödigt, att förordna annan ledamot, i stället för den, som laga förfall fått, må Kapitlets ojäfvige eller förlällolöse ledamöter, som när äro, bland stiftets Kyrkoherdar eller Lektorer vid läroverket i stifts-staden tillkalla så många, som erfordras att föreskrifvet antal fylla. § *■ Domkapitlet sammanträde så ofta ärendena det fordra och minst en gång hvarannan vecka. § s. Alla från Domkapitlet utgående expeditioner skola underskrifvas af Ordföranden och kontrasigneras af Notarien. S 6. Hvad i 2, 4 och 5 §§ stadgas, gälle ock, i hvad tillämpligt är, för Konsistorierna i Stockholm, i afseende på hvilka i öfrigt förblifver vid hvad redan föreskrifvet finnes. § 7. Denna författning skall lända till efterrättelse från den —, dock så att stadgandet i 1 § endast må tillämpas i mån af nuvarande Domkapitel-ledamöters afgång.» Herr Prosten Sondén åter har fästat uppmärksamheten derå, att Kongl. Maj:t, såsom skäl för sin vägran att meddela sanktion å Rikets sednast församlade Ständers beslut om en förändring i Domkapitlens organisation, anfört, att den af Ständerna beslutade organisationen icke i högre grad än den nuvarande medförde säkerhet derom, att Domkapitlen endast kommo att bestå af sådana ledamöter, som hvar för sig voro skicklige att deltaga i alla de olikartade göromål, som nu tillhörde Domkapitlens 4 Lag-Utskottet* Betänkande N:o 47. handläggning; i följd hvaraf motionären ansåge hufvudfrågan vara, huru denna af Kongl. Maj:t med rätta fordrade större säkerhet skulle genom en förändrad organisation befrämjas, och att i jemförelse dermed alla öfriga frågor, såsom om ledamöternas antal och sättet för deras utnämnande, vore af underordnad vigt.
Hos Stats-kontoret 20,000: » Riksgälds-kontoret S:r 1,800,013: 30. 8. 100,000: 20,304: 6. 6. 1,819,698: 9. IL 130,000: Summa 1,070 44. 81 2,030,013 2,031,084 30| 81 27 41 Utom ofvanberörde för stads-häktena upptagna kostnad, 20,304 R:dr 6 sk. 6 rst., har, jemlikt Kongl, brefvet den 16 Oktober 1855, såsom bidrag till reparation ä stadsfängelset i Arboga från Riksgälds-kontoret blifvit reqvireradt och af Statskontoret utbetaldt ett belopp af 2,100 R:dr, hvadan återstoden af anslaget för ifrågavarande fängelser rätteligen utgör endast 107,595 R:dr 41 sk. 6 rst., deraf vid årets slut i Riksgälds-kontoret funno* innestående 107.551 R:dr 46 sk. 6 rst. — 129 — B) Anslagen till ceilftingelse-bygynatler. Redogörelserna för dessa anslag, omfattande såväl länsoch häradssom stadsfängelserna utom Stockholm, äro för revisions-året utan anmärkning granskade i Kongl. Kammar-rätten och utvisa följande förhållanden: (Se vidfogade tabell.) Af den utaf Chefen för Fångvårds-styrelsens byggnads-kontor afgifna berättelse öfver arbeten, som under året blifvit utförde ej mindre vid de nya läns-fängelserna, än ock vid straffoch arbets-fängelserna i riket, inhemtas, bland annat, att de nya länsfängelserna i Göteborg och Westerås blifvit fullbordade, så att fångar kunnat deruti inflyttas; att i Halmstad fängelset blifvit inredt och färdigt till fångars emottagning, så att blott utvändig afrappning af byggnaden erfordrades; att
Nadja hade berättat i det hus, der hon bott i S:t Petersburg, att det var någon kejserlig opera hon skulle till, men madamen i porten menade, att en sådan trasvarg som Sergeiewna egentligen vore för dålig till och med för cirkus. »Sällskapet» gjorde konster på lina för det mesta Nadja hade redan en tid sjungit på samma ställe som de dansat ... och nu skulle de försöka sin lycka i Moskwa. Samuli, som för längesedan lärt sig något ryska, förstod likväl icke mycket af portvaktarmadamens berättelse, men hufvudsaken begrep han. Polisen hjelpte honom på trafven, och nu var han på väg efter henne. Det var icke kärlek, som dref honom. Det var hämd. Han visste ej hvad han ville, blott straffa. Den långa resan öfver den hundra mil långa steppen föreföll honom oändlig. De breda floderna, som vältrade sina vattenmassor från öster till vester, från norr till söder liknade kolossala ormar, som slingrade fram genom öknen, städerna med sitt bullrande lif liknade i hans tycke små obehagliga oaser, mot hvilka sjelfva ödemarken var tilldragande och angenäm. Men ändtligen kom han fram. Han tog sig rum i zigenarqvarteret borta vid Ukrainii pereolok i närheten af det hus, der han genom polisen fått veta att Nadja bodde. Det dröjde, innan han kunde orientera sig så mycket, att han förmådde söka upp henne. Luften i det värdshus, der han logerade, plågade honom, bemängd som den var med osunda dunster; maten, tillagad med stinkande bomolja, qväljde honom, och rummen, låga och illaluktande, voro så smutsiga, att han med sina nya kläder fruktade att sätta sig ned. Kocken i detta hus var honom en gåta, fin och hvitklädd stod han halfva dagen i porten och paraderade. Köket såg ut som en svinstia, det var inte troligt, att kocken någonsin var der. Och så gatorna. De slingrade som labyrinter utan utgångar åt samma håll, förvillande och farliga. Mörka, låga hus i hela denna stadsdel med omöjliga gårdar och märkvärdiga trappor. Öfverallt kyrkor och kapell, öppna hela dagen.
St. I sammankomsterne skola föredragas och behandlas alla för verkställighet, beredning eller slutligt afgörande Under-styrelsens samfälda åtgärd tillhöriga ärenden, som ega gemenskap med Bankens allmänna angelägenheter och inre förvaltning. 2:o. Remiss lill vederbörande såväl i afseeude på ett måls nödvändiga utredning på förhand, som ock i och för omedelbar verkställighet af sådant, hvaröfver någon pröfnings-åtgärd hos Understyrelsen icke påkallas eller eger rum, får besörjas jemväl emellan sammankomsterne af Under-styrelsens sekreterare. § B. Beslut uti lill Under-styrelsens behandling hörande ärender må fattas då fyra ledamöter uti sammankomsten deltaga, så framt tre af dem om beslutet ense äro; men I annat fall tillkallas den femte ledamoten. § 9- Ordföranden har att utöfva den allmänna tillsynen öfver göromålen inom Under-styrelsens expedition; att, i samråd med sekreteraren, bestämma om remisser, som anses behöfva afgå emellan sammankomsterne; alt utsätta dagar och lider för dessa; att på förhand genomse de handlingar, som komma att föredragas och icke särskildt angå någon bland de under annan ordinarie eller tillförordnad chef eller behörig föredragande ställda afdelningar samt att enligt diarium målen till föredragning uppropa. § io. Uti befordringsmål och alia andra ärenden, som af ordföranden föredragas, ege han att meddela dertill hörande upplysningar; men i händelse, efter föregången öfverläggning, skiljaktiga meningar yppas, yttre sig först yngste ledamoten och de öfrige hvar i sin ordning samt ordföranden sist. I mål, som af annan ledamot i Understyrelsen föredragas, sage han sin mening först. Vid lika röstantal vare ordförandens röst afgörande, utom i frågor, som angå ansvar för tjenstefel eller andra förseelser, då den lindrigaste meningen bIifver gällande. Ledamot, som vid fattande af ett föregående beslut, icke delat pluralitetens åsigt eller varit hindrad att detsamma öfvervara, må ej, på sådan grund, undandraga sig att deltaga i de öfverläggningar, som vidare i följd af samma beslut kunna uppstå.
Papper till erforderlig myckenhet alldrig mä saknas i Landsorten, stall LandsContoiret anmäla och Landshöfdingen hos KammarCollegium sä tidigt requirexa ytterligare förräd deraf, att tjenligt tillfälle till Papperets afsändande frän Chane-Sigillme-Contoir» mä kunna nyttja-, eme - »9*8 Den i8 Augusti. rian lägenhet bör pä Kronoskjuts. rifsändningen utan uppchäll genom Charle, Slgriiate-Cottloiretö anstalt werkställas. Chane - SigillateCommifiarien besörjer defie afsändningar samt författar Twenne Reversaler!, deruti Stämplade Pappers-sotterne specificeras. Af defie Neversaler förblifwer det ena wid Rantcriet till verification wid ars-rakningen och det andra quitteradt och i Lands-Contoircc annvteradt, insändes till Kammar-Collegium för att tillställas Charle, Sig>llate - Commifiarien. §« 28- Kammar-Collegium ttllhör att besörja om Charle-Sigillate-afgiftcnS riktiga indrifwande och redogörelsen derföre, samt genom witen och andre lampelige utwagar forma sörsumlige Redogörare till stna siyldigheterö uppfyllandeDe infiutne Medlen disponeras af wederbörande Werk pä lika sätt, som annan Kronans Uppbörd - §. 29. Brott emot denna Förordning pröfwas och af, demas i den Ratt eller det Werk, der greningen gjord Fler uoptäckt är. ^ Ager Werket eller Embetsmannen icke Domsrätt, förwises Malek till Härads-Rätt a Landet och i Staden till Kamners-Rätt eller RädstufwuRätt der Kainners-Rätt ej finnesKonungens Be - Den i8 Augusti. dan afsändningen bör ste med tjenlig lägenhet land, eller stdwäg, utan att dermed beswära Kongl. Majus och Kronans rost. Chane-Sigillate-Commifiarien besörjer
Riksdags-ordningen, ansett det vara, genom 3:ne RiksSlånds sammanstämmande mening, afgjordt, att Bankens mei berörde sedlar endast lill och med år 1841 få utgifvas; hvilket Utskottet dock, med afseende å Mögvördige Preste-Ståndets, i anledning af Utskottets, i Utlåtandena N:ris 21 celi 6S, gjorda, lika beskaffade hemställan, under den 29 nästlidne Maj och 5) i denna månad, fattade skiljägtiga beslut, trott sig böra för Högvördige Ståndet tillkännagifva, innan Utskotlet till Rikets StänderS-; stadfästelse öfverlémnar dem reglementariska föreskrift, sorn härleder sig af; ofvan berörde, utaf 3:ne Riks-Stårid gifn >, beslut.. Stockholm den 28 September 1840. Reserva t i 0 m af Herr Professor Bolméer: ”Jag har icke, lika med Utskottet', kunnat' anse det vara genom< trenne Stånds, sammanstämmande mening., af gjordt att Bankens sedlar å 10 och r4 skillingar kopparmynt endast lill och med år 1841 må. utgifvas, ty då det i. allmänhet gäller, att ett senare beslut, der man eger rätt att ett sådant fatta, upplfäfver ett äldre, så hade, efter mitt förmenande, endast Pfeste-Ståndets senare beslut', rörande fötrberörde sedlar, bordt tagas i: beräkning.. Preste-Ståndets rätt att ändra siit under den 29 Maj i samma fråga fattade beslut synes mig, utan att-derföre åberopa andra skäl, vara tillräckligen grundad uti den af tvänne Stånd beslutade återremissen af Betänkandet J\:o 21.”’ Uti denna reservation hafva instämt Herr af ZellénHerr Doctor Hvasser och Hörr Kongl.. Höfpredikanten Tunelius.. 3anco-UIskoltels Betänkande, N.o iot. 3 N:o 101. Ank. till Exp. Utsk. den 9 October, kl. ’u midd.
Skrifvelse, X 2. 1. s 34<>, 34!• a56 RiksdagsBeslutet, §. 44* Rustningsskyldigheten, angående jemnkning i; Motion, remilt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1245. Utskottens Utlåtande, IV 3. s i8g, igo, bif. af PresteStåndel, ix S 58a, af BorgareStåndet, IX s 584, BondeStåndet, IX s 5q5 , af Adeln, IX s 63g. om lindring i, för södra delen af BohusLnn; Statsocli Ekon. Utskottens Betänkande, IV s 85 — 87, bif. af PresteStåudet, j\ s 742, afBorgareStåndet, Ix s 807, af BondeStåndet, TX s 833. — —• öm utgörande af, under .Krigstid; Statsoch Ekon. Underd. RiksdagsBeslutet, §§. 25, 26. — skyldigheter, genom Konungs och Ständers beslut faststälda, föreslagna till ändring, lil s 127, 14*. Rydaholm. Se FriMarknad. Rydings, HäradsSkrifvaren, anhållan om utbekommande af innehållen Mantalsskrif__ ningsProvision ; StatsUlskottets Betänkande, IV 2. s g65—C)"jO, bif. af Adeln, IX s 282, af PresteStåndet, IX s 288, af BorgareSlåndet, IX s 2go.‘ Underd. Skrifvelse, X 1. s 554— Råd - Rådgifvare, Konungens, i Commandomål, anledning till anmärkning mot, III s 248, 252. Rådmäns och Kämnärers befrielse etc., om. Se Domböcker.
I anledning af den hos Wädtle Häradsrätt förelupne felaktighet, att genom beslut den 23 December 1847 blifvit förordnadt, det en för skogsåverkan till 61 riksd. 16 sk. samt till vitesoch ensaksböter 10 riksd. 32 sk. sakfälld person skulle, i saknad af tillgång, undergå tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd samt fjorton dagars enkelt fängelse, oaktadt vid detta förhållande all fråga om förvandling af vitesböterna bordt förfalla, har jag förordnat åtal emot den tillförordnade Domhafvande, som med Häradsrätten meddelat detta beslut; och har, efter utförande af sådant åtal, Kongl. Göta Hofrätt genom utslag den 28 Juni 1852 sig utlåtit, att enär jemlikt 1 lite punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 all fråga om förvandling af ensaksoch vitesböterna bordt förfalla, då den sakfällde tillika i stället för åverkansböterna blifvit till högsta kroppsplikt fälld, samt Häradsrättens i fråga varande beslut följaktligen varit stridande mot innehållet af klar och tydlig lag, Kongl. Hofrätten pröfvade rättvist att, i förmågo af 1 kap. 12 § Rätteg.balken, döma tillf. Domhafvanden att för sin såmedelst ådagalagde vårdslöshet i domareembetets utöfning plikta sexton riksd. 32 sk. till treskiftes samt att med En riksd. 23 sk. 7 rst. banco ersätta Kronan kostnaden för den sakfälldes underhåll i häktet, längre än som vederbordt, och derjemte godtgöra honom för hans lidande efter 24 sk. för hvarje dag, han oförskyldt suttit häktad, med 7 riksd. samma mynt. Detta utslag har oöfverklagadt vunnit laga kraft. l)e till Edsbergs oell Lekebergs härader hörande arkifver å tingsstället Edsbergs Sanna hafva vid anställd undersökning på stället år 1849 befunnits vara i så oordnadt skiek, att någon tillförlitlig kännedom om graden af deras fullständighet då icke kunnat vinnas; hvarföre jag anmodat ortens
stort när jag bara får magt. Du skall få se, Lisa, att jag skall göra något LISA. PER. Hvarför något stort! Något godt är förmer! Men du skall alltid vara vid min sida! Lisa, LISA. PER. hvad var det fogeln sjöng i skogen? Det skall jag säga dig, härnäst! Nej nu! Han sade: jag älskar dig! LISA. PER. Vill icke du älska mig, Lisa? Jo, när du älskar mig, en gång! LISA. Det gör jag! PER. LISA. sjelf! Ut igen, Per, och lär dig! Du har icke många önskningar qvar! Den största, men farligaste står dig åter! Magten, det är det högsta, en svag menär jordens största brottsling, ty han gör en vrång dig! Nej, det gör du icke; ännu älskar du blott dig niska kan få, men ve den, som missbrukar den! Den bild af vår Herre! Farväl, kung, din krona väntar (Försvinner.) Och min drottning! PER. Ridå. Fjerde akten. STIL. DET INRE AF ETT PALATS I ORIENTALISK Till höger tronen; ett bord framför densamma med regalierna; till venster en divan och kuddar på golfvet i en halfcirkel rundt omkring. HOFMARSKALKEN och RIKSHERALDIKERN. RIKSHERALDIKERN (ligger på golfvet och skrifver på en pappersHOFMARSKALKEN (in). RIKSHERALDIKERN. HOFMARSKALKEN. rulle). Är detta den unge kalifens stamtafla? Ja, herr hofmarskalk! honom till stamfader? Den ser ganska ståtlig ut! Hvem har ni gifvit Kalifen Omar, naturligtvis! RIKSHERALDIKERN. HOFMARSKALKEN. bättre. Jag tycker, att Harun el Raschid hade varit populär, men då hade inte vår nådige herre blifvit beslägtad med det gamla huset. HOFMARSKALKEN. Det är visserligen sant, att denne var mera RIKSHERALDIKERN. vänta honom hvarje ögonblick. Det är mycket rätt!
Vid valen frågar man alltid först: ”hvad har lian för nummer?” — och då måste man stundom utesluta den mest passande person, som af naturen verkligen bar fallenhet att varn ordför., emedan en annan, som har äldre nummer, redan finnes i Utsk. Jag tillstyrker således bifall til! Utsk:s betänkande. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag hemställer, om det icke hörer till sakens fullständiga framställning, att Gr. Hamiltons i mitt omdöme särdeles väl författade reservation, deruti Gr. Sandels sig förenat, och som angår denna punkt, må varda det Högh Ståndet föredragen. Gr. Hamiltons reservation upplästes Frih. Gederström, Thure Fredr. Theodor: Jag får på det högsta tillstyrka antagandet af 22 §:n Ridd.Ordn., sådan den nu af Ridd.Utsk. blifvit redigerad. Mig synes, att Frih. Boye på ett ganska klart och tydligt sätt för R. o. Ad. har utvecklat, att electorerne i sjelfva verket redan tillsätta ordför. i Utsk., emedan de hafva rättighet att till utsk:sledamöter välja hvilken de vilja; och det beror således på deni att till ordför. i Utsk. insätta de personer, de dertill önska. Men jag tror, alt, såsom denna § af Ridd.Ordn. nu lyder, att nemi. äldsta nummern på Riddarhuset alltid skall bestämma ordförandeskapet, det måste möta betydliga svårigheter vid valet af ledamöter och ordför. i Utsk.; och att sådana svårigheter icke äro så sällsynta, det torde företeelserna inom denna riksdag nogsamt gifva vid handen, då det, såsom bekant är, mötte icke ringa svårigheter att linna en ordför. för Lagutskottet. Hvad den af Gr. Hamilton vid Utsk:s betänk, vidfogade reservation vidkommer, erfordras endast erinra, att den härleder sig från ett missförstånd, det nemi. att Gr.
Men jag längtar förfärligt att återse en stygg bror och syster, som blifvit fullkomligt oumbärliga för mitt lif. Jag kan icke resa härifrån förrän den 5 juli, jag kommer således icke till Kristiania till naturforskarmötets början.7 Kan du vänta mig (i Kjöbenhavn) för att göra resan tillsammans. Svara genast. Jag har burit din bok8 till Jonas Lie. Han talar om dig med mycken vänskap. Han har besvarat min visit men hade då ännu icke läst din bok. Han tycker också, att du har mer talang för romanen än för dramat. Jag skall se Jonas Lie ännu en gång före min afresa. Jag omfamnar dig ömt. Jag längtar efter att återse dig min kära, kära Ann-Charlotte. Tout à toi Sonja.» Som vanligt kunde hon ej lösslita sig från Paris förrän i sista ögonblicket, så att hon ej anlände till Kristiania förrän på naturforskarmötets sista dag. Jag var van vid starka omslag i hennes stämningar, men denna gång var dock kontrasten särdeles påfallande mellan hennes sinnesstämning nu och den som behärskat henne hela året och särskildt våren i Stockholm. Hon hade varit tillsammans med Poincaré och andra stora matematici i Paris och hade under samtal med dessa åter känt hågen vakna att riktigt på allvar sysselsätta sig med det problem, hvars lösning skulle skapa hennes största ryktbarhet och förskaffa henne franska vetenskapsakademiens stora pris. Och nu fanns det ingenting i världen värdt att lefva för annat än vetenskapen; allt annat, personlig lycka, kärlek, natursvärmeri, drömlif, var bara nonsens, sökandet efter vetenskapliga sanningar i och för sig det skönaste tänkbara lifsmål och utbyte af idéer med andliga jämlikar utan spår af personliga band det härligaste som fanns. Skapandets glädje var öfver henne, och hon hade åter en af sina glänsande perioder, då hon var vacker, snillrik, gnistrande af liffullhet och infall. Hon anlände till Kristiania på natten efter tre dagars sjöresa från Hâvre. Hon hade varit mycket sjösjuk hela tiden, men fullkomligt outtröttlig som hon var, när hon var i god stämning, hindrade detta henne icke att följande morgon efter få timmars sömn taga del i en utflykt och fest, som varade långt in på följande natt.
Det är en hög, smärt figur, iklädd en sval hvit flanellskostym och med hatten tillbakaskjuten i nacken, han har ett solbrändt ansikte med vackra, regelbundna drag. Efter ett par minuters läsning synes dock den för resten rätt naturliga tanken falla honom in, att boken måste tillhöra någon, och att den således, på ett eller aunat sätt, hamnat på denna plats. Han ser efter på titelbladet om något namn står skrifvet, men förgäfves. Boken har troligen blifvit tappad af någon, som möjligen ej är så långt borta, hvarpå han ser sig spejande omkring, tills ett sakta prassel leder hans blickar till de.t rätta stället. Han går fram, artigt helsande, och återlemnar boken, sägande: » Jag antager, det är er tillhörighet, min fröken. » Han dröjer en sekund vid titeln, men som han tyckes vara en man med observationsförmåga, har han med berömvärd snabbhet låtit sina blickar fara öfver hennes obehandskade händer och besluter sig. då han ej där funnit den ominösa släta guldringen, för ofvannämnda tilltalsord. » Jag tackar er, det är verkligen min bok, » svaras honom nu, matt och likgiltigt. » Den låg i solskenet, som sig bör, uti sitt rätta element, » fortsatte främlingen, hvilken ej tycktes vara obenägen att konversera. » Hm! » säger fröken, » jag kastade dit den! » » Kastade! » Han ser frågande på henne. » Just så, den retade mig med sitt solsken och sin glädje, och så förpassade jag den bort, ut i den mörka, sorgliga världen, där må den se till, huruledes den reder sig med sina teorier, » förklarar fröken med en anstryk' ning af lifssmärtä. Främlingen skrattar muntert. Sommaridyll. För af D o l l y Idun Roon. i^Sörolen glittrar på vattenytan och bränner m glödhett på klipporna, men här till denna vrå, under de skyddande hängbjörkarna, hafva de heta strålarne ännu ej mäktat att framtränga. En ung dam sitter på den mjuka mossan med en bok i handen, men allting tyder på att denna ej fängslat hennes intresse, ty hon blickar, hälft drömmande och hälft otåligt, ut på den solbelysta taflan.
Att med bibehållande af veto borttaga initiativet från en riksdag, som i alla fall har siri rätt att till Konungen framställa önskningar om alla föremål för menskligt vetande, vore dessutom af föga verkan; och att, då ingen lag kan påtvingas kyrkan utan hennes eget samtycke på kyrkomöte, riksdagens-initiativ, vare sig i form af förslag eller beslut för riksdagens del, skulle »försätta kyrkan i ett förnedrande träldomstillstånd,» är för mig ofattligt. Den 18 Mårt f. tn. 219 Reservanterne beklaga, att på kyrkolagens förhanden varande sammanblandning med civil lags stadganden blifvit lagd så mycken vigt, att den ensam ansetts tills vidare omöjliggöra tillämpningen af den riktiga grundsatsen, att öfverlemna den kyrkliga lagstiftningen åt Konungen och kyrkomötet, med riksdagens uteslutande. Jag vill med reservanterne gerna tro, att det icke är någon oöfvervinnelig svårighet att uppdraga den allmänna gränsskilnaden emellan civillag och kyrkolag, utan alt på samma gång jemväl skilja staten från kyrkan, men visst är att uppdragandet af denna gräns dock möter stora svårigheter, och mig synes i kyrkans intresse öriskligt, att sådant icke företages förr än kyrkan kan föra sin talan genom en bättre representation än R. St:r. Om ett kyrkomöte organiseras, möter dessutom intet hinder att från början låta det, med riksdagens förbigående, behandla alla sådana kyrkliga frågor, som icke äro af kyrkolags natur; och till dessa torde måhända kyrkans aldra vigtigaste frågor kunna räknas. Af det föreslagna machineriet för kyrkolagsfrågors behandling förutse reservanterne stora olägenheter; hvilka dock i sjelfva verket inskränka sig dertill, att riksdagens initiativ kan i någon mån försvåras. Dessa svårigheter äro dock af föga vigt. Oin nemi. riksdagen väcker ett kyrkolags-förslag å sådan tid, att kyrkomötes lagtima sammanträde ej löre nästa riksdag infaller, så kan Konungen, om han gillar riksdagens beslut och finner frågan vara af stor och trängande vigt, sammankalla ett urtima kyrkomöte. I annat fall förfaller riksdagens beslut, men detta hindrar icke Konungen att framlägga det såsom sitt förslag till nästa kyrkomöte, och om det der antages, begära riksdagens förnyade godkännande.