Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och så lossnade den hårda själsspänningen, och där i mörkret, där ingen såg hans svaghet, började han gråta i våldsamma, skakande snyft ningar. Det var nästan morgon, då hans sinne hunnit lugna sig en smula. Han såg sig omkring i rummet, liksom om han vaknat ur en svår dröm. Lampan i arbetsrummet lyste dit in och kastade en bred ljusstrimma öfver golfvet i hennes rum. Hennes rum! Det var dit hon gått, då hon velat vara ensam. Han kände det nästan som en ogrannlagenhet att sitta där utan hennes vetskap. Det var en fridlyst plats. Och det var som hade hon stått där någonstä- CONTINENTAL W:6. des i halfdunklet och sett på honom med ' den där underliga blicken, som han aldrig förstått. Detta kom honom att tänka på några fotografier af henne själf, som hon hade liggande i sin sekretär. Han tog upp dem för att söka ut det bästa. Då träffade han på botten af lådan en bok med sammetspärm. Han slog upp första sidan. Där stod: » Dagbok, sedan jag lärde känna Richard. Får läsas af honom efter min död. » Det träffade honom som en blixt, att där fanns lösningen till deras samlif. Om han skulle läsa! Han gjorde något orätt, men hellre det, än att hon skulle gå bort från honom, innan han ännu lärt känna hennes själs innersta tankar. Och han läste: » Richard är en sådan natur, att han eggas af motgången » Richard älskar mig, men huru mycket? Är det ett af hans många tycken? — » Jag har lofvat bli hans maka. Det var ett svårt steg att taga. Tänk om han skulle. — » Jag vet, att han älskar mig, varmt, innerligt! » Skall jag låta honom se i mitt hjärta? Kanske tröttnar han, när han nått målet 1 Om han öfvergifver mig, dör jag. » Jag känner mig orolig. Jag blir bestämdt sjuk. Nu borde jag kanske säga honom allt, innan det blir för sent, säga honom, huru högt jag alltid älskat honom och huru jag genom min köld alltjämt sträfvat att binda honom fastare invid mig. » Han läste som i yrsel och han kände sin själ HOTELLETS STORA FESTSAL EFTER BRANDEN. IDUN — 6 — 1899. LUTHERS MAKA.
Den 16 Augusti e. m. *13 på olilsa localer, och beror af den större eller mindre tunga, skjutsningen medför; man kan dessutom taga för afgjordt, att, äfven om hemmansägaren från skjutsningsskyldigheten befrias, han, enär han för sitt åkerbruk och annat har behof af hästar, skall i allt fall söka genom skjutsning på ett eller annat sätt vinna en biförtjenst, när tillfälle med förmån erbjuder sig dertill. Meia uppmärksamhet förtjena onekl. de skadliga följder, som i moraliskt hänseende uppkomma af skjutsningsskyldigheten genom de skjutsandes sysslolösa vistande på gästgifvaregårdarna; men det är egentligen endast genom hållskjutsen, som detta onda kan anses åstadkommas, icke synncrl. genom reservskjutsen, för hvars bestridande den skjutsande oftast icke behöfver uppehålla sig på gästgifvaregården. Bonden skall, som ofvan sagdt är, äfven om sk jutsningsskyldigheten som en pligt vore afskaffad, på ett eller annat sätt förtjena genom skjutsning, och har då tillfälle till besök på sådana ställen; och det förekommes hvarken genom diligencer, ej heller genom entreprenader, på det sätt Utsk. nu föreslagit dem. Utsk:s egentliga project till reform i vårt skjutsväsende går ut på entreprenader af skjutsen. För dessa entreprenader tillåter Utsk., utan undantag eller vilkor, begagnandet af hästar, befintliga på ställen inom i mil från gästgifvaregården. Häraf uppkommer, att dels hemmansägare, boende inom ^ mil från gästgifvaregården, kunna öfvertaga skjutsen, dels att en person kan göra det, under öfverenskommande med de förra att dertill begagna deras hästar. Detta kan, efter mitt begrepp, icke kallas en åt det af Utsk. åsyftade ändamål ledande skjutsentreprenad, enär entreprenörerna dels kunna utgöras endast af en hop jordbrukande hemmansägare, dels icke äro förbundna att på skjutsstället hålla en enda häst.
I hvad mån detta egt rum med afseende å de lärare, som blifvit till den ifrågavararande förmånen föreslagne, är icke utredt, och Utskottet föranlåtes alltså hemställa, att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. 51:o. Vidare har Kongl. Majit föreslagit, att läraren i teckning vid nya elementarskolan i Stockholm J. G. Köhler mätte varda uppflyttad från och med år 1867 i tredje lönegraden och i följd deraf elementarläroverkens anslag med 250 liidr årligen förhöjas. I afseende härå är, i ofta åberopade Statsråds-protokoll af den 12 Oktober nästlidet år, meddeladt, att Köhler, som redan år 1830 anställdes såsom lärare i teckning vid nya elementarskolan, sedermera, med undantag af åren 1832 och 1833, då han var stadd på en konstresa i utlandet, oafbrutet tjenstgjort i sådan egenskap; att denna tjenstgöring, ehuru skolans lärjungeantal i början var ringa, likväl i anseende till den vigt, som vid nya elementarskolan sedan långliga tider fästats vid undervisningen i omförmälda ämne, varit mer än vanligt trägen; att Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. 31 Köhler genom utgifna lärokurser och särskildt genom sitt undervisningssystem för frihandsteckningar utöfvat en för den sköna konstens allmännare utbredande i landet gagnande verksamhet, samt att, enär någon aflöning för lärare i teckning vid nya elementarskolan icke förr än vid 1859—1860 års riksdag blifvit å stat uppförd, Köhler, i följd deraf, oaktadt sin långvariga och synnerligen väl vitsordade lärareverksamhet, först innevarande år vore berättigad att uppflyttas i andra lönegraden med ett lönebelopp af 750 R:dr; och då, med hänseende till hvad sålunda blifvit upplyst, den för Köhler ifrågasatta förmån synes
Men sedan Rikets Ständer, som genom anordningen af desse Forsk otter ansett en af Rikets Ständer icke beviljad årlig tillökning uti Krigs-Academiens Statssumma vara beredd, i underdånig skrifvelse den 1 Mars i83o förordnat, att i den mohn och då redan antagne Fri-Kadetter af de 3 ofrälse Stånden ifrån Academien utgingo, förskotten borde minskas, samt inga nya Fri-Kadetter till underhåll af denna Fond antagas, på det allt vidare behof af förskotten mätte upphöra; så har Kongl. Maj:t, under den 7 April berörde år, i Nåder bifallit, att ifrågavarande Förskotter skola Tredje HufvudTiteln ersättas, så fort tillgångarne å .BarthelemyFonden sådant medgifva, samt emedlertid i Räkenskaperne balanceras. För år i83o, hvarefter denna utgift helt och hållet upphört, har förskottet utgått till förminskadt belopp, 5,533 R:dr 16 sk. Och utgör StatsYerkets fordran hos BarthelemyFonden för meranämnde Förskotter från och med år 1821 sammanlagdt 73,o33 R:dr 16 sk. 5:o Sedan Rikets Ständer, efter verkstäld reglering af Tredje ITuf3,-dje HufvudTiteln, i skrifvelse den 17 Mars i83o, hos Kongl. Maj:t i underrudTitdn. dånighet anmält de tillökningar, som, utöfver förra Sta ts Ansi agen, beviljats vid Lif Gardet till Häst, för UnderBefälet sammanlagdt 5,215: 11. — vid Svea LiJGardet för UnderBefälets aflöning 4,000. Mathållningskostnad 1,000. och Regementets Barnhusinrättning 590.
Sedan en del af nämnde kartor derefter återställts samt, vid anställd extra inventering, öfverskott befunnits å kartor af andra valörer, har, efter afdrag af deras sammanlagda värden, balansen blifvit fastställd till en summa af 9,669 Rdr 4 sk., hvarå, under år 1S51, ytterligare afgätt, värdet af ett antal då tillrättakomna Utlemnadt och afsändt Afskrifning Behållning till år 1852 — 19 — vexelblanketter metl 11S ltdr, så att bristen vid 1851 års slut uppgick till 9,551 Rdr 4 sk.; — oell hafva värde-beloppen af de återbekomna kartorna och vexelblanketterna ingått uti de i ofvanstående tabeller, under titel: extra uppbörd, intagna summor. Vid redogörelserna har någon anmärkning icke förekommit. Allmänna Magasinsärendena. Deska omfatta: l:o Redovisningen för statsverkets spanmål in natura; 2:o Spanmålskreditiv-fonden; och ti:o f. d. Allmänna magasinsfonden. Statsverkets spanmal in natura. I följd af Kongl. Maj:ts nådiga reskript den 19 Oktober 1850 och Kongl. Statskontorets derpå grundade kungörelse af den 11 påföljde November, har hufvudboken öfver statsverkets spanmålsrörelse, hvilken i det numera upplösta Allmänna Magasins-kontoret upprättades, från och med år 1850 upphört. Kronomagasinernas räkenskaper, af hvilka nämnde hufvudbok utgjorde en sammanfattning, äro för ifrågavarande båda år granskade i Kongl. Kammarrätten, för det förra aret utan ocb för det sednare året med anmärkningar. Dessa räkenskaper ingå uti rikshufvudhoken i en särskild generalräkning, sorn visar följande förhållande: B*e!»ct. år fS5«. år 1§51. Balans från föregående äret: Uppbörd: Balans till påföljande äret: Credit. Balans från föregående året: Lefvéreringar: Balans till ■påföljande, året: Ofvanstående behållningar och fordringar • utgjorde vid slutet af år 1850. år 1851 • Revisorerne hafva härvid icke funnit något att erinra.
Ar den tro vi bekänna sann till sitt väsende, är den grundad på ett verkligt Guds ord och är den utgången snart nog sagdt från Guds hjerta, så behöfver den i sanning ej pånyttfödas genom konflikten 428 D en 18 J uni. nied andra trosläror, utan om den behöfver få nytt lif, så liar den tillräckliga medel i och genom sig sjelf, genom Ordet och Sacramenten till detta nya lif. Har dea förlorat sin sanning och med den sin egen inneboende kraft, då kan den aldrig återuplifvas, icke en gång genom konflikter med andra trosbekännare. Den måste då dö, för att gifva rum just för sanningen sjelf. Ett annat skal, som man äfven hört framhållas, är det, att främmande makter hafva lifligt påyrkat detta förslags framläggande, ja, om man finge sätta tro till en fransysk tidnings upgift, så skulle man t. o. m. komma till den slutsats, att den helige fadern i Rom vore förste uphofsmannen till det förslag, som nu blifvit lagdt på Svenska Ständernas bord. Jag, för min del, vill icke sätta tro till en sådan upgift, ty saken vore då i sanning allt för hemsk och sorglig. Rom kan icke i Sverige ega sådana tjenare. Då jag nu omnämner denna upgift, uttalar jag tillika min öfvertygelse och den lifliga önskan, att denna upgift måtte sakna t. o. m. skenet af sanning. Ett tredje skäl har man trott sig finna i den omständighet, att antalet af schismatici inom den Svenska kyrkan skulle å sednare tider hafva så tilltagit, att Regeringen icke funnit någon annan utväg öppen att hämma och reda det onda, än att införa religionsfriheten i landet. Jag, för min del, kan ej tro något sådant, ty om antalet af schismatici i något mera betydlig och oroväckande mån tilltagit, så hade, enl. min öfvertygelse, Regeringen nog varit betänkt uppå, att genom alla de medel som kunnast stå till buds, söka motverka denna till vext. Alla sådana medel hafva emellertid, mig veterligen, icke blifvit vidtagna. Vi hafva icke allt sedan år 1593 haft något allmänt Svenskt kyrkomöte, och sakna ännu idag någon verklig kyrklig representation här i Sverige.
Maj:t emellertid en, på andra grunder uppgjord, ny reglering af Tolagens utgörande i alla rikets stapelstäder, och Rikets Ständer hafva, genom underdånig skrifvelse af den 3 Oktober 1848, bifallit att Tolagen skulle beräknas till viss procent af tullbeloppen, och att denna procent må bestämmas efter medeltalet af hvarje stads tolag s-inkomster under de sista fem åren i förhållande till tull—afgi fl erna, dock med det vilkor, att någon minskning i tolag s-inkomsterna icke må, genom tull-afgiftemas framtida nedsättning, städerna tillskyndas. Sedan således en undersökning i detta ämne för få år sedan blifvit af Ständerna begärd och på Kongl. Maj:ts befallning verkställd; sedan vidare Rikets Ständer vid sista riksdag godkänt en ny reglering af Tolagen och af sättet hvarpå den skall uppbäras, kan jag icke finna lämpligt, att Rikets Ständer skulle, vid denna riksdag, hos Kongl. Maj:t anhålla om en komité för att undersöka, med hvad rätt och för hvilka ändamål städerna uppbära inkomster af Tolag, huru dessa inkomster rätteligen böra uppbäras; samt huruvida och i hvad ordning ändring i de, sådana, städernas inkomster rörande, privilegier blifvit åstadkommen. Till bevis för yrkandet, att Tolagen blifvit använd för andra, än de dermed afsedda, ändamål, innehåller motionen hufvudsakligen uppgifter om förhållandena i Stockholms stad, hvilka uppgifter skulle styrka, att alvikelser i dessa afseenden egt rum. Granskar man dessa förhållanden, så finnér man: att de ändamål, till hvilka Tolagen i Stockholm bör användas, äro ursprungligen, enligt 5 § af Stockholms stads privilegier den 10 Mars 1636: till “aflöning, stadens byggnader och andra bördor“; enligt Kongl, brefvet den 21 Sept. 1715: till vidmakthållande af bryggor, packhus och andra nödiga byggnader, med flere omkostningar, samt att dessa ändamål sednast blifvit, genom de Kongl, brefven af den 20 April 1825, den 23 Februari 1838 och den 11 Januari 1850, närmare på det sätt, som nu iakttages, bestämda.
P CA 05 , oso —l <? pr CA 1 ‘ V | 3 o r 2. 3 —■ Slagtare 18 10 19 Snickare 15 53 7 Snörmakare 2 1 Sockerbagare ... 6 9 Svarfvare 7 15 2 Tapetserare .. j .. 1 ■ Tenngjutare 1 1 — Timmermästare 7 5 — Tunnbindare 10 20 14 Urmakare 5 12 o Vagnmakare 4 6 — Utgörande handtverksidkare, manlige ‘24*2 » » qvinlige 19 hos dem mantalsskrifne gesäller — 175 — » » lärlingar — 275 — » » andre arbetare — 77 — Idkare af handtverk såsom försörjningsmedel 122 Summa 261 527 122 1 bevillning för är 1855 päfördes de i första kolumnen upptagne handtverkare 1,71 i R:dr och de i sista kolumnen 143 R:dr Banko. Vid jemförelserne med förhållandena, enligt Berättelsen för åren 1848 —1850, inhemtas dels att, oaktadt den vid sednaste riksmöte beslutade nedsättning i bevillningsprocenten för borgerlig rörelse, beloppet af stadens borgerskaps bevillning öfverstiger den lör år 4850, dels aft fabrikernes tillverkningsvärden efter sistnämnde ar nära fördubblats. Det i ofvanstående fabriks-förteckning omförmälda bomullsväfveri är numera i verksamhet. Under anläggning är en bomullsspinneri-inrättning, grundad pä 500 aktier, hvarje å 1000 R:dr Banko. Inom handtverksklassen finnas visserligen många mindre bemedlade, men obestridligt är att välmågan bland borgerskapet och särdeles hos handelsklassen är i tilltagande. I allmänhet utmärker 51 sig borgerskapet genom idoghet och samhällskärlek. Konstskickligheten hos åtskilliga fabriksoch handtverksidkare står icke efter den i rikets öfriga städer. Stadens fastigheters bevillnings-taxeringsvärde samt bevillningen efter l:sta och 2:dra Artiklarne i Bevillningsförordningen utgjorde: Fastighets-taxeringsvärde. Iso Kyrkor.
Då jag icke kunde godkänna principen att vilja lägre beskatta husbehofsbi änningen än brännerirörelse i större scala, utgick jag från dea öfvertygelse, att det icke finnes något husbehof af brännvin i annat än medicinskt hänseende. Jag anser icke något hushåll behöfva brännvin för annat ändamål, än för detta behof, och är brännvinet af sådan orsak af nöden, så kan det köpas för några s k il lingar på apotheket). — Beträffande liknelsen mellan skor och brännvin, anser jag dessa ting ej vara jemförliga med hvarandra. Skor behöfver hvar och en, det är constateradt, men så är icke förhållandet med brännvin, som bevis hvarpå kan anföras, att fartyg seglat ut på långresor ulan att hafva haft något slag af spirituosa om bord. För öfrigt är det icke min mening att vilja hindia utförsel af brännvin; det må gerna utskeppas, men jag vill ej befordra brännvinsbränning och deraf möjligen blifvande utlranspoi terande af denna förderfliga vara, af orsak att det sorn utgör en pläga för oss sjelfva, bör man ej vilja meddela åt andra. Att låta den brännvinsförfattn., vi nu hafva, ännu fortfara en tid, har äfven varit min öfvertygelse, men jag vet och får med hvarje dag förnyad erinran 0111, att man i landsorten med spänd uppmärksamhet afvaktar underrättelse om hvad Ständerne skola göra för nykterhetens befordrande. Jag har i dag med resande från landsorten fått ytterligare bekräftelse derpå, huru man väntar att nå - 444 D c n 'j-j Juni f. in. got vid riksdagen måtte göras för den goda saken; later man di t gå som hittills, så få nykterhetsföreningarna ej något stöd. Mår måste tagas ett raskt beslut, och jag drager ej i betänkande att tillstyrka Ständerna att genast sälta den fria brännvinsbränningen i verksamhet. Hr von Hartmansdorff: En talare har yttrat sin önskan, att all försegling af brännvinsredskap skulle upphöra, i anseende till den förlust af dagsverken samt de prejerier och chikaner, som derigenom föranledas.
I sammanhang med hvad Herr Professoren Doctor Wikman nu anfördt, torde mig tillåtas, såsom en ny motion väcka Högloft. Utskottets upmärksamhet därå: at et stadgande i 5 §: af Tryckfrihets Lagen nödvändigt erfordras, som berättigar Domaren att vid vite eller annor Laga påföljd, ålägga de til utgörande af Jury kallade personer, at åt utsatt tid och ställe sig infinna. Utan et sådant stadgande, skall det nu antagne Rättegångs sättet förfela sitt åsyftade ändamål. Utskottet åtskiljdes. In fidem G: A Silverstolpe. 1 Wijkmans motion, som sålunda är fogad till prot. av den 20 juni, är, egendomligt nog, daterad Stockholm den 23 juni 1815. 2 Kjellanders motion, som av honom är undertecknad, är såsom bilaga n:o 3 fogad till protokollet. Den är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 976. Justerat Rudolf Cederström. Plenum, då alla Utskottets ledamöter voro närvarande, undantagandes Friherre Cederström, Herr Rothoff, Herr Gahn, Herr D :r Wijkman, Herr Wegelin, samt Riksdagsmännen Ericson och Anders Danielson. Uplästes et Utdrag af PresteStåndets Protocoll af den 12 Iunii, om tryckning på Riksdags kostnaden af öfversigten af de hvilande grundlags frågorna. (bilägges)1 Et Utdrag af Borgare Ståndets Protocoll af den 15 Junii, innehållande bifall til förslaget til förändringar i 37. §. Regeringsformen. (bilägges)2 Et Utdrag af PresteStåndets Protocoll af den 15 Iunii, innehållande Preste Ståndets beslut rörande en Jury i Tryckfrihetsmål. (bilägges)3 Remitterades til Utskottets beredning. 1 Vid. denna protokollsanteckning — likasom vi de följande förekommer hänvisning till motsvarande bilaga.
R:dr, allt årligen, motionären, bland annat, hvarom nu icke är fråga, yrkat, att den med Frankrike afslutade handelstraktaten, såsom oförenlig med Sveriges väl och bästa, icke måtte af Rikets Ständer godkännas. Bevillnings-Utskottet, som åt detta vigtiga ärende egnat ett sorgfälligt ompröfvande, anser den afslutade Sjöfartstraktaten innefatta väsendtliga lättnader för Sveriges skeppsfart och varuexport på Frankrike, och för såvidt den till vext i trafiken på sistnämnda land, hvilken i allmänhet och främst hvad Svenska fartyg angår redan egt rum, varit af dessa lättnader framkallad, bör Utskottet upplysningsvis i det hänseendet meddela, att, enligt officiel uppgift, drägtigheten af alla dit under hela seglationstiden år 1865 från Stockholm och Göteborg, men endast till November månads utgång från rikets öfriga orter utklarerade fartyg ökats med 28,71 procent, samt särskildt af de Svenska med 36,79, — af de Norska med 29,90 och af de Franska med 23,32 procent, äfvensom att qvantiteten af de i fartygen utförda varorna, hvilka hufvudsakligen bestått af jern och stål samt trävaror, stigit, å de förra med 11,75 procent, samt å bräder och plankor af furu eller gran med 37,60 procent, allt utöfver hvad de härifrån till Frankrike år 1864 afgångna far tygs drägtighet och innehafda last utgjort.
menar fröken Louise vet ju LOUISE. Kan jag ingenting göra hm! jag Det höres en signal från stationen. Nu gick tåget. KAMRERN. Ja. Tystnad. LOUISE söker att beherska sig. i dag? Det har väl varit mycket folk på banken 140 - KAMRERN. Ja. LOUISE. Men nu är arbetet slut för i dag? KAMRERN. eftermiddagen gud ske lof. Åh nej. Det fins arbete nog för hela LOUISE. Tycker kamrern om att arbeta? KAMRERN. är tungt. Ja. Det är det enda som hjelper, när lynnet LOUISE sakta. Jag önskar, att jag också hade ett arbete. KAMRERN. Fröken Louise's arbete borde vara att göra ett hem ljust och gladt. Åh! Kvinnans verkningskrets är hemmet. LOUISE skakar på hufvudet. arbete. Jag förstår så väl, att det kan hjelpa Jag önskar, att jag hade ett arbete, en mans mot sorger och bekymmer om man gräfver ner sig i det helt och hållet, egnar sig åt det med 141 - hvarje fiber. I tankar. Timme efter timme går, siffrorna rada sig upp framför en på papperet ... tanken släpper dem inte för en sekund ... och tiden rinner, utan att man vet, hvart den tar vägen. När man så till sist är trött till kropp och själ ... hur härligt måtte det då inte vara att lägga sig ner och sofva från alltsammans till morgondagens slit... sofva lugnt och utan drömmar ... hemta krafter KAMRERN. så ledsen. Det är någonting så hopplöst och Tala inte så, fröken Louise. Det gör mig brustet ... någonting i tonfallet och i ögonens och ansigtets uttryck, som ... Tar hennes hand. Hvarför är fröken Louise inte som förr? Hvad har händt? Hvad är det, som tynger? Har gamle vän? Kan jag ingenting göra ... det skulle vara min högsta önskan. fröken Louise inte längre förtroende för sin LOUISE. Det går nog öfver. KAMRERN. är ensam nu i sitt fordna hem, der allt påminner om de kära, som gått bort.
St:r sjelfve för den förstnämnde förut beviljat undantag från PensionsFörfattningarnes tillämpning, hvaremot, hvad Assessoren Wahlström beträffar, dess pensionerande innefattar ett nytt ämne, hvilket Utskottet ansett sig böra, enligt gällande Författningar, pröfva och R. St:rs beslut underställa. lito Adertonde Punden, om tillökning i Anslaget för Lönlöse Officerare. Inom Högh R. o. A. är anmärkt: af Hr Grefve Brahe, Matt ännu finnes ett ganska betydligt antal af fattige i Arme'en qvarstående Officerare, sorn hittills icke hunnit att komma i åtnjutande af ExpectanceArfvoden, hvilket jemte den befunne otillräckligheten af Arfvodenas belopp, utgjort änledningarne till yrkandet om tillökning i nämnde Anslag; alt Utskottet 4 B. »9 28?. Stats-Utskottets tagit för ringa kännedom af ämnet, när man besinnade dels luiru otillräcklig tillgången af 100 R:dr vore för en af flere Personer bestående Familles bergning på det aldra tarfligaste sätt samt dels huru de med ett så ringa understöd försedde Officerare kunna blifva så tjenstbara som vederborde, då de saknade medlen att kunna sig försörja och vinna förkofran i sitt yrke, hvarjemte Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., under yrkande af tillökning i förevarande Anslag, anfort: att Svenska Militaire-väsendet, likasom andre Nationers, ej kunde i fredstid bibehållas på samma fot som i krigstid fordrades, hvarföre ock i Frankrike och England en mängd Officerare voro ställde på half sold under freden, för att vid tillfälle af krig vara att tillgå; att dermed skulle kunna jemfÖras åtgärden här i Riket, att genom ExpeetanceLöner åt Officerare i fredstid kunna uppsätta nödigt befäl vid utbrytande krig och att således i Hr Grefve Brahes förslag läge grunden för en hushållsprincip. På sätt R. Stirs till K. M:t aflåtne underd.