Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von Hohenhausen har äfven i en dylikt ton som han, och med samma varma nit upptagit och besvarat mina anmärkningar, hvarföre jag icke eller tror mig mot honom behöfva ingå i någon vederläggning. Herr von Hartmansdorff'. Jag uther mig att få föreslå den proposition, sorn jag anser vara den rätta, nemligen: Att Ridderskapet och Adeln täcktes gilla Utskottens yttrande, att fast egendoms försäljning å Lotteri är skadlig, och således böra hos Kongl. Maj:t i underdåniga afstyrkas, med underdånig anhållan , att de mot Lotterispel utkomne författningar må till deras kraft och verkan återställas, samt någre annoncer i Tidningar om egendomars bortspelande å utländska Lotterier således ej eller tillåtas. Jag anhåller, att Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes för Ridderskapet och Adeln till besvarande framställa denna proposition. Herr Gref ven och Landt-Marskalken hemställde , om Ridderskapet Joch Adeln behagade bifalla Lagoch Oeconomie-Utskottens yttrande , att fast egendoms försäljning å Lotteri må anses skadlig och således böra hos Kongl. Maj:t i un. derdånighet afstyrkas, med underdånig anhållan att de mot Lotteri spel utkcmne Författningar mä till deras kraft och verkan återställas, samt någre annoncer i Tidningarne om egendomars bortsper lande å utländska Lotterier, således ej eller tillåtas. 768 Den 1S December f m. Ropades Ja och Nej. Grefve Posse : Jag instämmer med dem , som önska, att fiSgan må delas, men anhåller först om proposition å första delen af Betänkandet, med uteslutande blott af Herr von Hartmansdorffs tillägg. Herr Ribbing: Jag hemställer, om icke första propositionen kunde blifva bifall på Utskottens Betänkande, och Contra-propositionen, i händelse af votering, den af Herr von Hartmansdorg föreslagne. Herr Rosenblad: Som jag tyckte mig fatta, var Ridderskapets och Adelös svar å den af Herr Grefven och Landt Marskalken nyss framställda proposition sådant, att denna blifvit af pluraliteten med Ja besvarad.
Angående de anmärkningar, som blifvit gjorde vid 18 Capitlet 18 §. Utskottens yttrande i denna del godkändes. Angående den underdåniga skrif velse sorn Utskotten föreslagit att Rikets Ständer mätte till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna i afseende å tillämpligheten af Skiftes Stadgan. I sammanhang härmed upplästes följande från de öfrige RiksStånden i detta ämne ankomne ProtocollsUtdrag, nemligen: Från Preste-Ståndet: Af den 27 sistlidne Julii, hvaraf inhemtades, att den i Betänkandet N:o 8 föreslagne underdåniga skrifvelse ansetts böra innefatta den anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes, genom vederbörande auctoriteter, infordra säkra och fullständiga upplysningar om 2o4 Den 27 Augusti e. m. de vidare Kinder, som må kunna ligga i vägen emot SkiftesStadgans tillämplighet i Rikets alla provincer, samt uti de orter, eler dess användande pröfvas möta vigtiga Kinder, Kvilket i PresteStåndets tanka isynnerhet måste inträffa i alla större skogsbygder, samt i Nåder låta verkställigheten äfifråga O o varande Stadga hvila, och i följd deraf påbjuda de i samma orter pågående under tvist yarande Skiftens inställande. Från Borgare-Ståndet: Af den 3o sistlidne Julii, innehållande att den i Betänkandet N:o 8 föreslagne underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t blifvit af BorgareStåndet ogillad. Frän Bonde-Ståndet:
Och om en rättfärdig vänder sig ifrå sine rättfärdighet, och gör det ondt är, så skall jag låta honom stöta sig, så att han måste dö; ty efter du icke hafver förvarat honom, skall han för sina synders skull dö, och hans rättfärdighet, som han gjort hafver, skall icke ansedd varda; men hans blod skall jag äska utu dine hand. Men om du förvarar den rättfärdiga att han icke syndar, och han syndar också intet, så skall han lefva; ty han hafver tagit sig der vara före, och du hafver friat dina själ. Och dersammastäds kom Herrans hand öfver mig, och sade till mig: Statt upp, och gack ut i markena, der vill jag tala med dig. Och jag stod upp, och gick ut i markena, och si, då stod der Herrans härlighet, lika som jag henne vid älfvena Chebar sett hade; och jag föll neder uppå mitt ansigte. Och jag vardt vederqvickt, och stod upp på mina fötter; och han talade med mig, och sade till mig: Gack, och innelyck dig uti dino huse. Och du menniskobarn, si, man skall lägga hand uppå dig, och binda dig dermed, att du icke skall komma ifrå dem. Och jag skall låta dina tungo låda vid din gom, så att du skall varda en dumbe, och intet mer kunna straffa dem; ty det är ett ohörsamt folk. Men när jag talar med dig, så vill jag öppna dig munnen, att du till dem säga skall: Detta säger Herren Herren: den det hörer, han höret; den det låter, han låtet; ty det är ett ohörsamt folk. Och du menniskobarn, tag en tegelsten; den lägg för dig, och utkasta deruppå Jerusalems stad; Och gör en bestallning deromkring, och bygg ett bålverk derom, och gör en torfvall derom, och gör en här derom, och sätt krigstyg allt deromkring. Men för dig tag ena jernpanno; den låt vara för en jernmur emellan dig och staden, och ställ ditt ansigte emot honom, och belägg honom; det vare Israels huse ett tecken.
I anledn. af den siste värde talarens yttrande skall jag blott utbedja mig att få nämna, att antingen upptäckes boktryckaren eller upptäckes han icke. I sednare fället är det likgiltigt, huru stor plikten är, ty då drabbar den honom icke; men upptäckes han, så hemställer jag, huruvida det ej är tillräckligt, att han får erlägga dessa böter af 5o r:dr och dessutom stånda författareansvar, såvida han ej uppger författaren. Här är således ingen fara å färde. Ingen skada sker med dessa mildrade böter; endast tillfälle betages lagens handhafvare att kunna utöfva mannamån och störta den, som kan hafva gjort sig personligt obehaglig. Jag anser derföre vigtigt, att Utsk:s förslag antages. Dessutom, med samma skäl, som den siste värde talaren föreslagit den förändring, att man skulle tillåta boktryckaren att emot 5o r:drs böter underlåta att utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet, skulle också stadgandet ang:de utgifvande af andras bref eller ministeriella handlingar m. m. böra undergå förändring; ty der bestämmes enahanda ansvar, som nu blifvit föreslaget, och det faller af sig sjelf, att det måste stå den fritt, som vill betala böterna, att öfverträda lagen. Jag ser således intet hinder för antagande af det förslag, Utsk. framställt. Frih. Cederström, Jac.: Afsigten med Tryckfr.förordn:s stadgande, att boktryckaren skall utsätta sitt namn, årtalet och tryckningsorten å hos honom tryckta skrifter, är naturligtvis, att man må veta, hvar åtal emot skriften skall 86 Den 9 April c. m. anställas, i fall så linnes nödigt. Att det således är af slör angelägenhet för ordningen ronde tryckpressen, att såväl årtalet sorn tryckningsorten och boktryckarens namn å hvarje skrift utsattes, mätte vara ovedersägligt.
Angående förbättring af natur a-under hållet för Flottans manskap. Uti Kongl. Maj;ts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof är med anledning af Rikets Ständers Revisorers anförande derom, att mathållningen vid garnisons-regementena i hufvudstaden, ehuru till födoämnenas beskaffenhet oklanderlig, Bih. till B. St. Brot. 1862 och 1863. 11 Sami. 3 A/d. 6 42 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 24. likväl vore till deras qvantitet otillräcklig, samt att icke mer än två mål om dagen bestås manskapet vid något af berörda regementen, föreslagen en tillökning i mathållningsanslaget af 175,000 R:dr. Rikets Ständers Revisorer hafva förmodligen icke kommit att taga kännedom om och göra anmälan att samma förhållande eger rum med det Kronans manskap, som af Femte Hufvudtitelns anslag åtnjuter natura-underhåll, ty på denna titel är icke någon tillökning i mathållningsanslaget äskad. Då emellertid rättvisa och billighet synas fordra, att den sorn står på post i Carlskrona blir lika väl mättad med den som postar i Stockholm, att den som hela dagen går i släparbete på ett varf, ej får klenare föda, än den som håller vakt vid en dörr, med ett ord, att all Kronans gemenskap lika omhuldas, får jag vördsamt föreslå att samma förbättring i natura-underhåll, som Rikets Ständer kunna finna sig föranlåtne tillägga Arméns manskap, äfven måtte beviljas Flottans. Remiss till vederbörligt Utskott begäres vördsamligen. Stockholm den 19 November 1862. Gustaf Carl Witt. JW *4. Af Herr Witt:
Jag tror således, att i Motionen äro gjorda flere föga träffande jemförelser imellan denna tjenst och HofRättssamt Collegii-Råd, Assessorer elier andra Tjensler, hvaraf några äro nästan mechaniska, och sålunda icke Ridd, v. Ad Prot. IX. B. And. Afd. 5. 65 ffen 37 0*tobcr <*, m'. kunna med Riddarhus-Secreterarens befattning förliknas. Men om det år en sanning, att mer än vanlig skicklighet behöfves, för att fylla denna befattning, kan jag icke finna, hvarföre denna skicklighet skall beröfvas Staten igenom en syssla, sorn icke synes böra från den allmänna regeln undantagas. Jag icisiämmer fullkomligen i den satts, att om vi hädanefter skulle komma derhän, att ett mellanrum af fern år finge existera mellan Riksdagarne, och följaktligen den man, som rigtigt borde fylla RiddarhusSecreterare-platsen, skulle under en så lång tid tvingas att icke sysselsätta sig med annat än det Mekaniska Genea-r logiers uppgörande och så vidare, det verkligen Vore fruktansvärd!, att denne man skulle ledas långt ifrån den mennisko-kännedom och den erfarenhet, som fordras, för att kunni omgås i en så stor krets, som det Svenska Riddarhuset. Långt bättre skulle jag tro det vara att han med mera utflygt i verldslifvet bibehölle icke blott menniskokännedom, utan äfven kunskapen om hvad tjensten tillhörer. En helt annan sak vöre. om det verkeligen skulle kunna bevisas, att Husets göromål derigenom försummades. Men detta tror jag ej. I öfrigt har man sagt, att RiddarhusSecreteraren skulle äea ett betydligt inflytande å Rid* derskapet* och Adelns öfvertygelse och beslut. Jag kan åtminstone för min del icke förstå, huru detta kan ega rut», och jag skulle minst tro, att deruti låg någon compliment hvarken till Ridderskapet och Adeln, eller till Dess Ordförande.
Detta stadgande tolkas iiii mera af rissa domstolar ej sfi striingt, att icke ocksi kvinnaii f i h upptriida såsom omhnd, liksom iifven k ~ i n l i g t tc.st.aiiionitsvittiie aiisibs giltigt, oaldadt lagens föreslwjft i Ärfdabiilken o u vittne of rtvi gode iiiiin %. Andra domstolar diireiuot halla uti-iii@ 118 ordalycielseu och fordra, att ombud inför do~iistol maste vara rrrnu. För att fA enhet i riittskilminpi hade ledaiiiotcn i andra kammaren hr Olof Pei-ss09 i Ki1lebiickstoi.p id inricvarrtnde riksdag viickt förslag om &amp; dnn iiridriiig af ofvu~i citerade paragraf i Wiittegångsbalken, att intet hinder må i lagens ordalylelse finnas för att jihuviil lcvimza, som eger de i lagriiii~inet omfijrmiilih ege~isktiper, M&amp; k m n a för nwdm faln eller sz: clrn, eller att: mförcla stac1g: rnnde erhöllc följande föriindracle lydelse:, De som fiir endra iiii t d a och svara, skola vara oborylctado, iirlige, redlige och förstandige t. Lagutskottet hade emellerticl ansett, att den citerade lngparagrafen icke utgjorde ovillkorligt hinder för kvirin: i, som har dc egenskaper lagen fordrade hos ett riitteg; irigsoinl) i~ (I, att inför doinstol tala åra lag Iwgagriuiie niimligcn]); i Aero och svara, för andra. 17. stallen uttrycket » mauv, cliir detta uppenl~arligen voro likii Letydande med, person, och detta vore eidigt utskottets iilening iifven förhallandet med ihågavarande lagrum. Ctslrottet.
Trägårdh, med erinran att bland befattningar, hvilka i löneväg förtjenade att höjas till likhet med andra i betydenhet, ansvar och anseende dermed jemförlige, hörde ÖfverFältläkarons vid Kongl. Maj:ts Flotta, föreslagit att denna tjenstemans lön, som för närvarande utgjorde 3,000 R:dr, jemte ett så kalladt arfvode af 500 R:dr, måtte, med arfvodets upphörande, höjas till 4,000 R:dr, eller till lika belopp med den Kommendörkapitenerne tillagda aflöning. Då Utskottet, i saknad af all utredning i ämnet, icke är i tillfälle att bedöma, om eller i hvad mån tillökning i den för ofvanberörda tjenstebefattning bestämda aflöning kan vara af behof påkallad, får Utskottet tillstyrka, att Hr Trägårdhs ifrågavarande motion må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Flottans underhåll. I afseende å detta anslag, i nu gällande Riksstat upptaget till 631,242 R:dr 70 öre, deraf 592,888 R:dr 30 öre utgå i kontant samt återstoden 38,354 R:dr 40 öre motsvarar värdet af 19,177 kub.-fot 2 kannor oindelt spanmål, efter 2 R:dr pr kub.-fot, inhemtas af
Och dessa malsniän efterstrafva dock för sina myndlingar ingenting mera an hvad soiii i vårt land beskares gossar nara nog kostnadsfritt, en allmänbildning iitöfver det kunskapsmått, folkskolan afser att bibringa. Den alltför ojämna fördelningeii af bildningens förmåner måste också för den kvinliga iingdomen och dess målsman vara kaniibarare i samma mån som, icke minst genoin åtgärder från statens sida, områden öppnats for kviiilig verksamhet och kvinnor erliållit tillE %lleii till försörjning, hvilka förut rarit förbeliållna nian. Hvilkeii ställning man an intager till frågan om en mer vidsträckt anv#iidning af kvinnor p i alla dessa omriden, torde man dock böra medgifva, a t t det allmänna i nkgon in %n bör latta deras strafvan, som söka begagna ' sig af rättigheter, hvilka szmhället redan erbjuder dem ', Petitionen fortsätter med följande talande argument: a staten understödjer för närvarande de enskilda flickskolorna, med 100,000 kr. krligen, och dess utgifter för Högre lärarinneseminariet och den därmed förenade ofningsskolaii uppgingo 1894 till 54,250 kronor. Således belöpte sig statens utgifter för den kvinliga nndes-. visningen nlimnda år till, 254,250, kr. Jainför man denna summa med de årliga utgifterila för den manliga skol~ingdoinens undervisning, hvilka uppgå till närmare tre nzillioner kronor årligen, måste man medgifva, att den stora oliklieten emellan nämnda belopp icke står i öfverensstämnielse med det kvinliga släktets berattigade kraf på högre bildning och icke heller med den betydelse, som en högre kvinnobildning äger för Iiafdandet af nationens plats bland kulturfolken.^ Den jämförelse, som vidare anställes mellan de högre flickskolornas stallning exempelvis i vårt grannland Finland, låter ofvanberörda missförli %llanden framstå ännu bjärtare. Under det att det högsta belopp, soin utdelats åt en privat flickskola i Sverige 1893-94 utgjorde 2,000 kr. utgick i Finland för samma ändamål det högsta anslaget anda till.
När han stiftade den akademi, på hvilken han slösade så mycken ömhet och om hvilkens verksamhet han gjorde sig så stora förhoppningar, förklarade han, att han ville » upprätta ett Samhälle eller Akademi endast för Svenska språket. » På verkliga språkforskare fans då li litet som någonsin stort öfver-flöd. Johan Ihre, Sveriges största språksnille, samt Jakob Se-renius, författare till en på den tiden värderik engelsk-svensk ordbok, voro döda; och den ende svenske språkforskare af någön betydenhet, som fans 1786, var författaren till » Svenska språket i tal och skrift » med flera lärda arbeten, Anders af Botin, hvilken också af konungen fick en plats i den nya stiftelsen sig anvisad. De ord, med hvilka han vid inträdet af Ikonungen helsades, äro betecknande för den höge stiftarens ¿sigter. » På hur mycket sätt », heter det, » förtjenar icke denne ledamot sitt säte i detta samhälle, och hur mycken nytta bör man ej vänta af dess förstånd och lärdom, af honom, säger jag, som redan gjort en så vacker början till det arbete akademien nu ålägges. » Slutorden hafva afseende på Botins of vannämnda arbete, hvilket således var en hufvudanledning till Botins ledamotskap.Oaktadt bristen på män med djupare insigter i svenska språket, tyckes dock ordboksarbetet hafva under de första åren bedrifvits med ifver. Konungen visade sig synnerligen angelägen just i denna fråga och satt hela timmar som åhörare vid akademiens öfverläggningar rörande ordboken. Murberg — uppfinnaren af ordet oafbaselig — och Adlerbeth sägas hafva inlagt stor förtjenst både medelst samlingar till ordboken och förberedande åtgärder till dess utförande. Dernäst nämnas Kellgren, Stenhammar, Nordin och Sjöberg, såsom de, hvilka lemnat de rikaste bidragen. Det synes häraf att man till en början gjorde allvar med ordboksfrågan; och ingenting kan bättre * bpvisa, att man tänkte högt om ordboken än Rosensteins jämte de fleste af ledamöternas redan, vid akademiens stiftelse yttrade öfvertygelse, att författandet af en ordbok aldrig bort lemnas åt ett samfund.
Det är efter mitt förmenande från denna åsigt, som man äfven hos oss hör utgå. Det kan visserligen icke bestridas, alt den moraliska sidan af conscriptionssystemet fordrar, att alla skola lika uppoffra sig för fäderneslandet; men då denna uppoffring ofta medför sä många svårigheter vid tillämpningen, så skulle jag tro, all lega äfven framdeles bör inom Sverige tillåtas, men alt legningssummau hör fasställas, såsom jag nyss tog mig friheten nämna, temligen rundt, och att bestämmandet deraf ej må uppdra-, gas åt den personen sjelf, som vill sälta kail i sitt ställe, utan att dertill särskilda comiteer böra utses. På grund af allt detta, tager jag mig friheten anhålla, att betänk, måtte åtterremitteras, och hoppas jag, att då detsamma till Ståndet återkommer, det mätte vara något mera fullständigt utredt, än som nu är förhållandet. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Utsk. har sökt försvara det gamla systemet, dermed att det skulle vara mindre gagneligt för espriten inom armeen, om man tvingade de beväringsskyldige att i densamma ingå, än om alla vore frivilliga. Man har deremot 3 II. 21 162 Don 17 Oclober f. m. anmärkt, all det voro skadligt, att don förmögnare finge köpa sig fri från samma skyldighet; men jag tror, att ingendera har träffat linfvudsaken. Denna rörer, enligt min förmening, den mindre bemedlade näringsidkaren, ty för honom hiöl t är en sa beskaffad rättighet väsendtlig. Den rike uppoffrar sin beqvämlighet, den mindre förmögne åter sin framtida existens; ty dä hans hela ‘framtid beror af arbete, och han är nödgad uppoffra en ganska lång lid på den honom åliggande beväringsskyldigheten, så kan lätt hända, att hela hans framlida bana blifver stängd, örn han ej kan friköpa sig från denna pligt.
Af elen i,4 i samma månad, angående granskning af Stats - Verkets förvaltning och räkenskaper. 3:o Af samma dag, angående granskning af de Allmänna Magazins-Inrättningarnes räkenskaper och förvaltning. Stats-, Bancosamt Allm. Besvär so c li Ekono m i-Utskotten. Riksens Ständers Revisorers Berättelse af den 14 December 1822 , angående Förvaltningen af de till Strömrensning, m. m. anvistö medel: S. D. Remitterades till Statsoch Banco-Utskotten: Herr C. Beckmans Memorial, om ytterligare ömsättnings-rätt för Gäldenärer i de forre Filial-Discönterne. Bevillnirigssamt Allm. Herr Bjuhrs Memorial, om nedsättning af Tullen å utgående Tjära och Beck; hvaruti flere Ledamöter instämt. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon omiUtskott e 11: 1:0 Herr C. Beckmans Memorial, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposi 73* - ii 44 Riks-Ståndens tion, om en Författning, angående Vattenverk ; hvaruti Herr M. L. Ekelund instämt; och 2:0 Herr 01. Hambraei Memorial i samma ämne, samt Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottet: Herr P. Lindqvists Memorial, om sättet till reglering af marknadstiderne i Städerne och på Landet årligen; hvaruti Herr Ekelund jemväl sig förenat. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: 1:0 Nils Månsson, från Malmöhus Län, Motion, rörande tjenlige Sessions-rum för Bonde-Ståndet och Riksens Ständers Utskott, jemte flere Ledamöters yttrande i ämnet. 2:0 Börje Pehrssons, från Bohus Län, Memorial, angående nedsättning af Saltpetterafgiften. 3:o Anders Danielssons Motion, angående tryckning af Landshöfdingarnes Femårs Berättelser. Statsoch Banco-Utskotten: Johan Longbergs Memoria , om inlösen af f. d. Fidial-Disconternes ännu utlöpande Assignation er.
Ad. i afs. på i fråga vide punkt fattat sitt beslut i öfverensstämmelse med hvad Utsk. nu hemställt, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåge Utskis hemställan icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Ropades Ja. 33:dje punkten, och särskilda eller contra-anslag, Lill. A, morn. c. Utskis härom afgifne yttranden lades till handlipgarne. Föredrogs ånyo BankoUtskis den 12 o.oh 14 dennes på bordet lagda Utlåt. Nio 48, i anledn. af väckt fråga om anskaffande af ny ändamålsenlig byggnad för R. Stirs Bank. Den 26 Sep tember. Hr Geijerstam, Garl: För min del kan jag icke finna annat än att motionen, som nu för andra gången återkommit till R. St:r, har fullt skäl för sig. Visserligen är det sannt, att sedan sista Riksdagen har inom Bankens hus blifvit förändringar vidtagne, som befordra allmänhetens beqvämlighet, men för Bankens tjenstemän äro beqvärnligheterne icke större än förut, kanske mindre. Det är dessutom klart för hvar och en som vill tänka derpå, att det icke länge kan bära sig med den lokal, som Banken nu har, ty i samma mån som Bankens rörelse blir större och mera motsvarande allmänhetens anspråk på beqvämlighet och större utrymme, blir äfven denna lokal otjenligare, och sålunda är det enl. min tanke angeläget att i tid tänka på förändring. Jag vill dock icke klandra (Jtsk:s förslag, ehuru det icke varit så oriktigt om detsamma, såsom ett R. St:rs Utsk., utfunnit lokal o. s. v. och sedermera inkommit till Ständerna med förslag i denna del; och det är på denna grund som jag tror det vara lämpligast om R. St:r besluta att uppdraga åt Bankofullmäktige att till nästa Riksdag inkomma med ett förslag som kan leda till det önskade målet i framtiden; intill dess har man nytta af de påkostnader som redan skett.
Säkerligen skall man härvid anmärka, att en stor del af de ifrågavarande göromålen äro af så enkel beskaffenhet, alf deras handläggning blifver rent af mekanisk och följaktligen icke kan upptaga synnerligt lång tid, men denna anmärkning får jag bemöta med den erinran, att många bäckar små göra en stor å och att jemte de der dussmmålen, hvilka kunna på ett machinmessigt sätt affärdas, förekomma andra af den vidtomfattande och maglpåliggande art, att expedierande af ett enda sådant mål erfordrar dagars, ja stundom veckors oafbrutna arbete. Det är emellertid ingalunda min mening alt för afhjelpande af denna olägenhet, hvaraf såväl det allmänna som tjenstemannen lider, begära, vare sig löneförhöjningar eller tillökning i den vid landskanslierna anställda tjenstemannnpersonalen. En framställning i förra hänseendet skulle innebära ett väl oblygt anspråk, då landssekreterarnes aflöningsförmåner äro. såvida jag vet. på intet ställe otillräckliga, i de flesta län goda, och i några vida utöfver behofvet stora. Billigare kunde då den begäran synas, att, på de grunder Kongl. Kammar-kollegium uti ett redan den 22 Juni 1835 afgifvet underdånigt yttrande andragit, söka bereda anslag för tillökning uti den nuvarande tjenstemannapersonalens antal, då det är en känd sak att i de flesta län landssekreteraren i likhet med landskamereraren nödgas aflöna ett eller flere extra biträden.