Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lidköpings skola redan framför åtskilliga af de med 5 klasser försedda läroverken och då dess närbelägenhet till Skara skäligen icke bör utgöra hinder för den begärda utvidgningen, enär läroverket i sistnämnda stad, hvilket för närvarande har öfver 400 lärjungar, således icke lämpligen bör erhålla vidare tillökning, tillstyrker Utskottet, att, med bifall till motionen, för Lidköpings läroverks utvidgning till femklassigt med Rektor och 5 Kolleger, måtte beviljas en tillökning i läroverkets anslag med 5,500 Riksdaler årligen. 55:o. Uti särskilda inom Borgareoch Bonde-Stånden väckta till Utskottet remitterade motioner (N:ris 195 och 460) hafva Herr Dahlström, och Riksdagsfullmägtigen C. J. Svensén från Calmar län, hufvudsakligen anfört, hurusom det i Oscarshamn från 1858 års höst befintliga 2-klassiga elementarläroverk ingalunda uppfyllde samhällets behof uti ifrågavarande hänseende. Det kunskapsmått, som, enligt gällande skolstadga, borde vid ett sådant läroverk bibringas, vore mycket ringa i jemförelse med hvad enligt nutidens kraf måste anses höra till en fullständig elementarbildning. Föräldrar och målsmän, som för barn och myndlingar kunde bekosta en sådan, funne det vanligen bäst och ändamålsenligast att genast från början insätta dem i ett fullständigt elementarläroverk; men det stora flertalet föräldrar, som ej kunde bekosta en sådan kurs i en långt aflägse belägen stad, med hvilken de för öfrigt icke stöde i någon beröring, kunde icke vid det i staden förlagda läroverk för sina barn erhålla vidare undervisning, än den högst otillräckliga som läge inom den andra klassens lärokurs. Utan annan bildning, än den inhemtandet af denna lilla kurs medförde, utgiuge dessa i allmänhet omedelbart till något af de industriela yrkena, — ett förhållande som hvarken för dem sjelfva eller det allmänna kunde vara gagneligt. Ingen stad inom hela landet vore, enligt molionärernes Bih. till B. St.
Nu hade man således betagit sig de 2:ne möjligheter, som kunnat befordra de afsigter man så fullständigt ådagalagt sig hysa. Afsigterne måste dock honoreras, ehuru man betagit sig möjligheten till annat, än att uttrycka sin ”ledsnad” öfver sin oförmåga. Då grep man till den utväg, som Betänkandet utvisar: nemligen, att i underdånighet begära af Kongl. Mäj:t, att sådana medel måtte användas, som Rikets Höglofl. Ständer ej kunnat utfinna. Det är så beskaffade underdåniga skrifvelser, hvilka innehålla, egentligast sagdt, ingenting, emedan de ej kunna leda till något resultat, — som jag, i allmänhet, anser för olämpligt att tillstyrka. Jag af Bih. till R. St. H Allm, Besvoch Oecon.^Utsk. Betänkande N;0 1$4' styrker således äfven denna, och vågar deremot fästa Rikets Högloft. Ständers uppmärksamhet på det förslag, som Afdelningen uppgjort, hvilket torde innehålla det enda medlet att för närvarande lemna Diligeneeoch Forvags-Inrättningar något understöd, i fall man eljest är ense derom, att de böra och behöfva understödjas. Utskottet har i sitt första Betänkande, N:o 98, pag. i3, yttrat: ”det ”Utskottet antagit såsom vilkor för möjligheten af skjutsningsbesvärets upp”häfvande, att, såsom ledande till det gemensamma ändamålet, Forvagns”Inrättningar må befordras.” Utskottet har nu, utan att någon anmärkning mot denna åsigt blifvit gjord, frångått densamma, då del i den föreslagna underd. skrifvelsen bestämdt angifver entreprenaders inrättande, såsom en hufvudsak, för hvilken Diligencers befordrande måste eftersättas. Jag delar Utskottets första åsigt, och har, olika med Utskottets pluralitet, vidblifvit densamma. Huru
År 4 852 åtog sig å entreprenad-auktion f. d. kaptenen vid Norrbottens Fälljägare-korps M. U. Silfverbrand, att uppbygga Landsböldinge-residenset i Luleå för 26,830 R:dr Banko. Innan byggnaden kunde fullbordas, siego priserna, såväl å materiel sorn dagsverken lill en iörul ej anad höjd. Följden blef att enlrepreuören Motioner i B onde* Ståndet 1862. N:o é55. 731 drabbades af en förlust af 17,729 R:dr 30 sk. 6 rst. banko, hvilka, genom det omsorgsfullt uppförda residenset, sålunda kommo Staten till godo. Jag anhåller derföre: att bemälde Silfverbrand jemte hans borgesman f. d, Handlanderna Carl Strömbäck, Carl Rönnbäck och Niis Gustaf Boström måtte af Staten erhålla betalning för den summa, som sålunda åtgått utöfver det belopp kontraktet upptager. Fullständiga handlingar skola skyndsamligen företes inför det Utskott, tili hviikei denna motion blifver remitterad. Stockholm den 30 November 1862. Josef Oscar Almqvist, från Norrbottens län. Af Carl Ifvarsson från Hallands län, om postskjutsens skiljande frän jordbruket och ali antingen Rikeis Ständer mätte för detta ändamål anvisa ett ressrvations^anslag af 70,000 R:dr R:mt, eller ock brefportot förhöjas. I syftemål att skjutsningsbesvär skulle, åtminstone i någon mån kunna från jorden skiljas, beslutades vid nästlidne riksdag icke allenast att de så kallade posthemmanen skulle befrias från postföringsskyldighelen, emot upphörande af de förmåner, som dem derföre blifvit förunnade, utan äfven att 70,000 R:dr reservationsanslag skulle stå Postverket lill buds, på det skjutsen skulle kunna bestridas af enskilda entreprenörer.
Ljusa slöjor eller gazväfnader kramar och spolar man i varmt tvålvatten tills de äro rena; drager dem genom rent vatten, hvari upplösts en bit socker; slår dem genom luften, så att de fina trådarna komma i ordning och glättar dem ännu halffuktiga med ett ej allt för varmt strykjern. Guldspetsar rengöras sålunda: På strykbrädet bredes en mjuk filt och deröfver gammalt linne. Sedan fästas spetsarna med nålar. Man borstar dem med en mjuk borste, doppad i sprit, tills de äro rena och guldet erhållit sin gamla ursprungliga glans åter. Gerda. Iduns byrå och expedition hållas under sommarmånaderna öppna endast måndagar, torsdagar och fredagar kl. 10 — 1. Svärmor. Bref från tant Julie. glfn ny afhandling till de många, som tidningarne så ofta bringa om denna förlöjligade, hatade oeh — • misskända varelse, tänker du. Nej, det vågar jag mig ej på; men nog erkänner du så väl som alla andra, att de ^j [J|en första betingelsen härför är godt 16. " e-Sr^ En blandning af lika stora delar pecco Till ständiga sommarplågor hör i stånd sätförsta molnen på äktenskapets himmel ofta och souchong kan rekommenderas. Lika vigtandet af skrynkliga oeh sammankramade somframbesvärjas af en svärmors olämpligt anbragta tigt är det att hafva godt vatten, direkt hemmarkostymer. Hvad gör man t. ex. med den inblandning. Om ej, i följd af barnslig vördtadt från brunnen. Flodvatten eller mjukt här satinkostymen, som, nedskrynklad under nad å ena och moderlig kärlek å andra sidan, vatten är det bästa. Man bör hafva en vatbegagnandet och gång efter annan genomblött den första stormen blir hvarken långvarig eller tenkittel uteslutande för kokning af tövatten af regnskurar, förlorat all glans och hållning? farlig för den äktenskapliga lyckan, så är det En god kopp té. inga ofrankerade försändelser lösas. att befara, just i följd af den förlåtliga, ja — naturliga svartsjukan mellan svärmor och svärdotter och äkta mannens otacksamma uppgift att söka vara båda lika i lag, att ett nytt oväder skall komma.
Då likväl andra, tredje, fjerde och femte klasserna äfven kunna beordras, blir behofvet så mycket angelägnare. Flere lönlöse Officerare hafva blifvit anställde vid Bataillonen, hvarigenom utgifter för främmande Befäls tjenstgöring blifvit besparade; men dessa surnumerairer ledsna att tjenstgöra utan lön. Flere af dem hafva redan tagit afsked. Om motionen blir afslagen, är jag säker, att de öfriga skola följa dessas exempel. Behofvet skulle således ökas; ty Befäl måste finnas. Den summa, som jag upptagit såsom årlig utgift för främmande Befäl, blir då otillräcklig. Äfven tog jag vid denna calcul endast i beräkning det antal af Beväringen, sorn hittills årligen exercerats, eller högst 3oo man; men som Landtbeväringen, med afseende på den snart förmodade exercisen för Sjöbeväringen, kommer att betydligen tilltaga, måste denna summa än vidare ökas äfven i anseende lill detta ytterligare behof af främmande Befäl till Beväringens exercerande. Att nödigt och vant Befäl bör finnas, isynnerhet vid ovan trupp, visar det olyckliga ex - i36 Den 12 Februarii f. ni. emplet med Landtvärnet, der både Befäl och Trupp voro ovane. Ovant Befäl förorsakar ofta större luckor i lederna än fiendens kulör.-—- Bedömes min motion med oväld, hoppas jag ett lyckligt resultat. Annars måste jag trösta mig af medvetandet att hafva uppfyllt min pligt. Jag skulle felat såsom tjensteman, jag skulle felat mot mina vanlottade kamrater och mot min enskilda öfvertygelse, om jag åsidosatt uppfyllandet af denna pligt. Uppå derom gjord proposition blef Gr. Lewenhaupts motion, jemte de i anledning deraf denna dag afgifna yttranden, till StatsUtskottet remitterad. Föredrogs å nyo och remitterades till Constit.-Utsk. K. M:s den i o dennes på bordet lagda Nåd. Skrifvelse, ang:de 63 och 72 §§. af BegeringsFormen. Hr af Bobsahm, Carl Beinh., hade inlemnat följande:
Theofron, hvilken framställt angelägen hel erlaf fängelsebyggnadernas förbättring och en mera grannlaga fångvård äfven för öfrigt, samt under förutsättning, att dertill erfordras eli vidsträcktare bidrag, än del, som genom vanlig bevillnings-taxering kan åstadkommas, föreslagit till detta ändamål en serskild afgift för försäljning och förbrukning af spirituösa drycker. Inom P reste-Ståndet: af Herr Prosten Lalin, att fångar, som äro under tilltal viri Härads» Ratt, må under ransakningsliden förblifva i Härads-fängelset och icke derifrån försändas förr, än första Domen öfver dem blifvit fälld. Inom Borgare-Ståndet: af Herr IVijk, att nödigt anslag måtte anvisas till uppförande i Götheborg eller någon dervid närbelägen ort af ett Correelionshus, tillräckligt stort för denna landsorts behof. Stats-, Lag.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N\o 89. 3 af Herr Ekholm, som föreslagit: l:o att, efter en af vederbörande JCmbelsmy mlighet eller sakkunnige personer uppgjord oell af Kongl. Maj:t godkänd plan, al a Läns-fängelsér i Riket måtte undergå lämplig ombyggnad eller {brandling, sä alt alla förbrytare, hvilka der kunna komma att inrymmas, må inneslutas i serskilde rum; 2:o att likaledes serskilde ransakningshäktet! med celler må, i de större stiiderne, samt för Residensstiidorne förbindas med Läns-iängelserne, och för de mindre släderne förenas med kringliggande landsbygds ransakningshäkte, utan hinder af 26 Gap. 4 § Byggninga-Balken, som föijagtligen bör undergå lämplig förändring; 3:o att å landet det blifver inbyggare i domsaga, beslående af lieie Härader, obetaget att förena sig om gemensamt ransaknings-häkte, eiler också, der omsländigbelerne så medgifva, derom sammansätta sig med närbeläget
— Billiga, men ändock mycket goda små- bröd erhållas af följande beskrifning: 300 gr. smör, 425 gr. socker, hbO gr. mjöl arbetas tillsammans med 5 å G skedblad grädde, utkallas och tagas med mått, öfverstrykas med ägg och beströs med socker och mandel. Fru Petrée. Furst heter specialisten i Lund. En annan specialist, en af de erkändt skickligaste, är D:r Victor Lange, Nörregadc 21. KÖpenliamn. Eeseda. Vacker och originel är onekligen en hörnhyila i träsnideri (naturstil). Men då en sådan ej utan färdighet i nämnda konst kan göras, erbjuder sig undertecknad, om så skulle önskas, förfärdiga en dylik. Dagmar, adr. Fristad. Gör en stomme af tunna brädbitar, 6 eller 8 till antalet, 10 tum långa, 3 tum breda i öfre och l /: » tum i nedre kanten samt foga dem tillsammans. Sätt i den smalare ändan (botten) en längre, någorlunda tjock träkloss, hvilken nedborras i foten och fäsfes med lim. Till fot använder man en alrot, hvilken gores fri från bark. Fäst sedan medels lim på blomhuset små svampar, rötter, etc. Det hela bronseras sedan. Dagmar. Ett utmärkt medel for hårväxtens befrämjande är: » Eau de Quinin » (d. v. s. kinavatten) från Ed. Pinaud i Paris. Det köpes i Stockholm i F. Gelins parfymmagasin, adr. Låt äggen blifva 8 å] 0 dagar gamla, innan de kokas, då med all säkerhet mjölkvasslan är borta. Dagmar. I fall guipurespetsar är detsamma som filetguipure, kan Convallaria få det gjordt för billigt piis af Beda Ad — s, n:o 3 i * re st gärdsgatan n. b. (S.) Stockholm. Något sätt att » krympa ljusbruna glacéhandskar » vet jag icke. Mera praktiskt vore väl att klippa af dem rundtorn hvarje. finger en sömsmån och sedan sy om dem. Engis.
49 67 - £ g to < a hh & i « £ i gf Cg, p, P CR jg ^ e» a? g5 B5 <5 Stads-departement för Arméen eller Flottan; Men i händelse Kongl. Maj:ts Befallningshafvande finner den sökande hafva anfört giltiga skäl, må han ärendet hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla och jemväl kunna sökanden, under tiden och intill dess Kongl. Maj:ts nådiga resolution hinner ankomma, från tjenstgöringsskyldighet befria. Börande likväl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande endast vid de mest vigtiga omständigheter en dylik ansökning understödja. Söker någon befrielse från beväringspligten för att kunna till främmande land utflytta, förläres med ansökningen på sätt nu stadgadt är. Anföres såsom skäl för särskild underdånig ansökning om befrielse från beväringspligten, att den sökande är nödvändig vid något af de verk och inrättningar, hvilkas tillverkningar utgöra föremål för krigsbruk, skall Kongl. Maj:ts Befallningshafvande före ansökningens insändande noga låta undersöka, huruvida den sökande må för verkets drift vara oundgängligen behöflig samt om han i vanlig Iegotid blifvit antagen och derstädes är i stadigvarande arbete. Enahanda undersökning bör äfven ega rum angående de vid gevärsfaktorierna, samt kruteller svafvelbruken anställde, i beväringsåldern varande arbetare, hvilka enligt 7 § l:a mom. i lagen om utskrifningen och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet äro från beväringspligten undantagne; Och åligger det fördenskull Styresmännen för sådana verk att, senast en månad före mönstring med ortens beväringsmanskap, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skriftligen uppgifva de vederbörligen antagne utskrifningsskvldige arbetare, hvilka, såsom för verken behöflige, anses böra från beväringspligten fritagas. § 17.
Det var likväl inte värre, än att tåspetsen på hans bruna sko nådde ner, då han sträckte på sig riktigt. Han kunde till och med böka upp ett litet, litet grand jord med den, och det såg ut, som om just detta var målet för hans sträfvan. Vid hans energiska försök därmed kom en bred, hvit rand af det bästa hull, man kunde önska, till synes mellan hans korta, svarta sammetsbyxor och de långa tricotstrumporna. Det brydde han sig inte ett tecken om, ty han hade viktigare saker att tänka på, och den där gräfningen med tåspetsen var inte alls det viktigaste, fastän det såg så ut. På den sandade gången hördes hastiga, små- trippande steg. Leonard höjde hufvndet för att se, hvem det kunde vara, men solstrålarna silade ned mellan körsbärsträdens blomfyllda grenar, utan att hejdas af de mjälla outvecklade bladen, och bländade honom. Han knep ihop ögonen, så att de blefvo som smala strimmor, men strå- larna, listade sig mellan de långa ögonfransarna in i dem ändå. Nå ja, han cisste ju i alla fall, att det var Lilly. Det var ingen i hela huset, som trippade och dansade så där lätt som hon — inte han själf en gång! Han försjönk i tankar igen och gräfde för ombytes skull med den vänstra foten. Läget var obekvämt, och den högra behöfde hvila efter sina ansträngningar. » Lellan — Lellan! ! » Nej, Lellan satt bara med munnen i strutform och såg djupsinnig ut. » Lellan, du! Här har jag gått och letat efter dig. » En solbränd liten hand lades på hans knä på den hvita randen mellan byxorna och strumporna. Nu ändtligen hade han funderat ut så pass, att han kunde både höra och svara. En spädIemmad sexårs flicka stod framför honom, och det var mycket riktigt Lilly, hans lilla kusin, som befann sig på ett långt sommarbesök hos hans föräldrar. Han kastade krocketklubban bredvid och skyndade att dra upp strumporna.
Del är i betraktande af dessa omständigheter och efter noggrannt öfvervägande, som Utskottets - Den 3 Juni. »kottet ansett sig böra föreslå < så beskaffad grund för Landt - egendomars betalning, sorn första punkten här nedan innehåller, i förrnbdan, att derigenom Bankens nödiga' säkerhet skall närmast kunna förenas med Låntagarens billiga befrielse från öfverllödiga omvägar och kostnader. Bärande LånRättigheten för Bruks-egendomar, har Utskottet ej ansett sig böra tillstyrka någon förändring uti hvad 18I4. års författning i sådant afseende stadgar. Rå Brandförsäkrade Stenhus x Stockholm anser Utskottet jemväl, i likhet med hvad samma författning innehåller, hälften af Brandförsäkringsvärdet kunna utlånas. Beträffande åter Rikets öfriga Städer, har Utskottet funnit, att jemväl ägare af trädhus och andra slags Byggnader, å fri och egen grund, ej böra vara från Lånrättighet uteslutne; men Utskottet har förgäfves sökt utfinna någon utväg, hvarigenom Brandförsäkrade Egendomar i Städerna utom Stockholm skulle utan särskildt värdering kunna erhålla Lån i Banken; Brandförsäkringsvärderingar upptaga alla för husens byggande erforderliga materia lier, arbetslöner m. m eller den summa, för hvilken vid tiinad eldsvåda huset kan åter uppbyggas; hvarföre Banken endast vid nyssnämnde händelse är säker om full betalning, men ^ om huset genom vanvård, bristande förbättringar och ålder, förfaller, eller genom förändrade conjuncturer, i afseende på laget, erhåller ett mindre försäljningsvärde. Af J)«n 3 Juni'. M3 Af dessa skäl har Utskottet ansett någon annan grund för låns meddelande till Rikets Städer utom Stockholm ej vara lätplig, än en efter 5 §. uti 3757 års Kongl. Förordning förrättad laga värdering, grunda; på egendomens sanna beskaffenhet och leraf väntad afkastning, och som upptager ett sådant värde derå, hvartill värderingsmännen lande vilja egendomen till sig lösa; hvilken Vfdering Bankens Commissarier likväl må äga at öfverse och jemka: och hvaraf halfva summan crefter såsom Lån meddelas.
Directionens t sammankallande, draga Konungen» Befallningshafvande derom försorg, utom vid General eller andre Mönstringar, å Beklädnads-, Beväringsmed flere persedlar, då Directionens medlem'» mar ega att, utan serskild kallelse, sig å mönstrings8tället infinna. 7:0 Vid Directionens sammanträden bör Konungens Befallningshafvande föra ordet, 8:0 Inom Directionen må icke något beslut fattas, derest ej alla 4 af Rusthållarnes ombud äro tillstädes; men, i händelse någon af dem skulle vara frånvarande, må Landshöfdingen i hans ställe för tillfället tillkalla en annan nära derintill boende Rusthållare; yppas olika meningar, och finnas rösterne lika delade, galle då den mening, Ordföranden biträder. Alla Expeditioner, anvisningar eller contracter un* Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 551 dertecknas af Ordföranden och alla Ledamöteine. Sker ej detta, vare beslutet o» gilt. 9:0 Utan särskildt arfvode bör RegementsAuditören biträda Directionen med Protocollets förande, uppsättning och expedition af Directionens beslut, hvilka af honom contrasigneras; Regements-Skrifvaren eger att besörja uppbörden af Beklädnadsaiedlen under uppbördsmanna - ansvar, samt föra Directionens Räkenskaper och underteckna alla anvisningar å medel. RegementsQvartermästaren bör det åligga, att vid alla Directionens sammanträden vara tillstädes, för att meddela nödige upplysningar. jo:o Regements-Ghefen, som är Kongl. Maj:t ansvarig för truppens tjenstbarhet, tnätte ega rättighet att i tid gifva Directionen tillkänna, hvad för detta ändamål finnes af nöden, meddela ankomne befallningar om nya raonderingsmed flere persedlars anskaffande, eller de gamlas förändrande, och ensam tillse, det
2. dj) Kapital-albetalningar och räntor å Contorets skulder , 1,057,528: 46. 9- 269,925: 7. 5. ej) Kostnader för Rikets Ständers och deras Revisorers sammanträden samt aflöning för Rikets Ständers Justitieombudsman m.fl. 19,128:16.11. 248,239:25. 7. f) Förvaltningsoch uppbördskostnader jemte åtskilliga hit hänförda utgifter, såsom restitutio ner, anmärknings-arfvoden m.m. 53,497: 7- t56,o45:2t. r. S:ma R:dr 3,o54,88o: 3. — 2,579,534: 24. io. Vid jemförelse emellan Riksgälds-Contorets Inkomster och Utgifter befinnes, att de förra öfverstigit de sednare , år 1839, med . R:dr 541,93a: 22. 10. och år 1840, med i,o4i>849: 2 9* O* eller under bägge åren med tillsammans „ 1,583,782: 4. 7* Vid sådant förhållande har Riksgälds-Contoret endast under de 3:ne första månaderna af år i83g behöft anlita det till lättnad för Contorets utgifter medgifna kreditiv i Rikets Ständers Bank. För att ådagalägga de förändringar, som under ifrågavarande tielskulder sami rymd inträffat med Riksgälds-Contorets Skulder och Tillgångar, hafva fordringar Revisorerna ansett sig jemväl böra bifoga denna Berättelse en Uppgift, Tillgångar. Litt. B.j på de i Contorets Hufvudböcker vid i838 och i84° årens slut balanserade skuldposter samt fordringar och öfriga tillgångar. Häraf inhemtas, att Riksgälds-Contorets räntebärande Skuldj vid förstnämnde års slut, utgjorde R:dr 5,057,685:29.
Domaren voro så mycket vigtigare, som arfskiften utgjorde lagliga åtkomsthandlingar i fråga om ärfd fastighet, föreslagit ett lagstadgande af följande innehåll: »Alla arfskiften skola i stad inom tre månader efter deras upprättande och å landet å det ting, som näst efter tre månader från upprättandet infaller, till Rätten ingifvas i 2:ne exemplar, det ena exemplaret för att, i Rättens arkiv förvaras, det andra att till sterbhusdelegare återlemnas, sedan det med domarens bevis försedt blifvit, allt vid bot, som för bouppteckningar stadgadt är». Detta förslag har blifvit till Lag-Utskottet öfverlemnadt, tillika med de inom Hedervärda Bonde-Ståndet deröfver afgifna yttranden. De flesta af dessa yttranden t Lag-lllthoUelt IUlänkandt N:o 17. innebära val ett tillstyrkande af förslaget, men Utskottet har likväl ansett sig icke kunna understödja detsamma. Framställningar i enahanda syfte, som den förevarande, voro redan vid sistförflutna riksmöte väckta, men blefvo, på då varande Lag-Utskotts hemställan, af Rikets Ständer afslagna. De skäl, hvarpå nämn de hemställan grundades, synas jemväl Utskottet talande. Det är nemligen uppenbart, att den med ifrågasatta anordning åsyftade fördel af trygghet och säkerhet för framtiden skulle hufvudsakligen endast falla sterbhusdelegarne sjelfva till godo, — och vilja de komma i åtnjutande deraf, så är sådant dem icke enligt gällande lag förmenadt, enär det redan nu står dem fritt att, såsom icke heller så sällan sker, låta upprättade arfskiftes-instrumenter till domstolarna in gifvas. Men att föreskrifva detta såsom en skyldighet, vore ett slags förmynder skap från Statens sida, som icke synes vara af trängande behof påkalladt och hvilket i detta fall så mycket mindre torde böra ega runi, som det föranledde till kostnader och besvär, de der måhända skulle kännas betungande för månget sterbhus.
Sig icke kunna lemna bifall till denna Rikets Ständers framställning, utan pröfvar erforderligt att kavalleristyrkan ökas med SOO man, sådant måtte ske genom Smålands husar-regementes afsittning och uppsättning ånyo af Östgöta kavalleri-regemente, men att i alla händelser denna åtgärd icke måtte leda till förändring i de förfoganden af räntors och boställens indragning, som skett till följd af regementets afsittning, samt att Rikets Ständer icke eller fiona skal att till förändringens genomförande till Kongl. Maj:ts disposition ställa andra medel, som till Statsverket böra ingå, utan anhålla om nådig Proposition rörande de anslag, som för ändamålet erfordras.» Jlih. till II. St. Som voteringen utfallit med 64 Ja oell 55 Nej, har lill kontraproposition vid hufvudvoteringen antagits Preste-Ståndets beslut. 5:te Voteringen: (enligt nyssnämnda Memorial JVs 227). »Den som vill, att, i enlighet med hvad Ridderskapel och Adeln samt Borgare-Ständet beslutat, Rikets Ständer å Kongl. Maj.ts ifrägavararide nådiga Proposition meddela följande svar: »Erkännande behöfligheten af en tillökning i kavalleriets nuvarande styrka, föreställa sig Rikets Ständer att en dylik förändring bör kunna åstadkommas, utan att någon del af det redan alltför fåtaliga kavalleriet blifver till infanteri förvandladt, och kunna för sin del icke godkänna förslaget om Smålands husar-regementes afsiltande.