Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 anledning af en lika beskaffad erinran, alt de, till följd af Kongl. Brefvet den id Februari i834, uppå anslaget för byggnader och reparationer i Landsorterna, år i838, anordnade 2,694 Rdr 7 sk., för att användas till byggnader vid Ottenby Stuteri, icke bort utgå af berörde anslag, utan af Stuteriernas stats-anslag, får Siats-Kontoret upplysa, att det var vid första organisationen af det Stuteri på Ottenby Kungsgård, som Eders Kongl. Maj:t, genom det åberopade Nådiga Brefvet, förordnade, att den till uppförande af åtskilliga byggnader vid Ottenby, enligt kostnadsförslag, erforderliga summa skulle af allmänna byggnadsanslaget för de publika busen i Landsorterna bestridas, och kostnaden, enligt gjord fördelning, utgå under åren i835, i836, 1837 och 1838 till Stuteri-Öfver-Styrelsen , emot behörig redovisning. Denna anvisning har följaktligen varit för de föregående åren synlig vid 1837 och 1839 årens Revisionsförrältningar, och Stats-Konloret förmodar alt orsakerna, hvarför någon anmärkning deremot då icke blifvit gjord, varit, att Revisorerne ansett ändamålet med Stuteri-Inrättningen vid Ottenby vara nyttigt, och att då stats-anslaget for hästafvelns förbättrande hvarken kunde blifva tillräckligt, eller var afsedt alt derjemte användas lill byggnader, det allmänna byggnads-anslaget för publika byggnader i Landsorterna rätteligen blifvit härtill anlitadt. Hvad beträffar Revisorernes anmärkning, att de under titel: Observationsoch Uppbörds-procenter, för åren i8a3 till och med i838, Stats-Verket påförda 20,551 Rdr 34 sk. 6 rst., utgörande kostnader af provision, stämpelafgift m. m., uti de ined Handelshuset Louis & Jencquel, samt sedermera Bankiren G. Jencquel i Hamburg löpande räkningar icke skolat kunna hänföras under berörde anslag, utan snarare bort drabba 2:dra Hufvudtilelns anslag för Minister-Staten samt de(
Kort efter Stanleys återkomst från Emin pascha-undsättningsexpeditionen, begaf sig en amerikanska, fru French Sheldon, af på en forskningsfärd i Afrika, kom lyckligt till baka och har nu öfver sin resa utgifvit en bok med titetn: » Från sultan till sultan ». Resan började egentligen i Zansibar, men äfventyren redan i Calais, där vid hennes afresa vännerna fulla af deltagande blickade — på den vackra fruns kvarlämnade man. Från Mombasa gick fru Sheldon till Kilimandscharo, beledsagad af 130 bärare, alla väl beväpnade. Därpå tågade hon in på den blodtörstiga Masaistammens område, men hennes kvinnliga behag fjättrade så de vilda, att hon banade sig väg, utan att behöfva aflossa ett enda skott. Höfdingen för de fruktade masai var älskvärdheten själf och gaf fru Sheldon audiens, ehuru det eljes ej var hans vana att mottaga fruntimmersbesök. Han visade henne äfven sitt välförsedda harem, och man må hoppas, att hans sträfvan att roa sin gäst, ej inbringat honom allt för många sparlakanslexor, ty första sultaninnan skall ha varit mycket » förargad och svartsjuk », emedan hon i fru Sheldon förmodade en rival. Därpå diog förskarinnan (» fotograferande och under lejonens rytande och shakalernas tjut ») rundt om Kilimandscharo och kom sedan tillbaka på tyskt område — så står det skrifvet i hennes egen bok. D U N mentens användande, särdeles anslående, men af nå- gon egentlig ursprunglighet eller helgjutenhet finner man ej mycket. Måhända bär libretton till en del skulden åtminstone till den senare bristen. På programmet står det » romantisk opera, » men det är en blandning, synes det oss, af melodram, sagospel och operaEn hel del saker, som nu åstadkomma longörer och verka störande, borJe hellre varit borta. Särskildt gäller detta om Mateos (Lundqvists) långa och tröttande melodramatiska ballad i första akten. Första akten är nog ock den i alla hänseenden svagaste.
En sådan orättvisa hafva Bancofullmägtige afstyrkt på grund af omöjligheten att controllera efterlefnaden of ett sådant stadgande. Detta oaktadt har nu ett sådant förnärmande af discontkamererarens rätt vunnit luralitetens bifall inom Utsk. Man har sökt att godtgöra det orimliga i förslaget genom att tillägga kamereraren, i utbyte mot hans enskilda commissionsrätt, ett arfvode af 5oo r:dr b:co. Möjligen kunna hans trägna göromål i aila fall påkalla en sådan lönejemnkning; men att i det föreslagna afseendet gifva honom 5oo r:dr årligen, hvaraf linn kan för sig bespara 4°°» och med återstående 100 alldeles opåtaldt hålla sig en särskild namntecknare för de enskilda commissionerna, det anser jag vara att göra det orimliga ännu orimligare, genom att ändamålslöst bortkasta Bankens medel. Detta qvacksalveri ådagalägger emedlertid vederbörande förslagsgifvares erkännande af kamererarens medborgerliga rätt i detta afseende, hvilken dock, efter min tanka, icke bör kunna honom fråntagas, utan att han densamma förverkat genom olagligt handlingssätt, och lika litet kunna utbytas emot annan förmån, utan hans eget medgif van - Den iG Februari e. m. Vande, såvida han tjensten emottagit med oafkortad frihet härutinnan. Orsaken, hvarföre endast dessa tjenstemän (kamererarne) skulle i förevar, fall beröfvas deras förtroende hos allmänheten är svårt att inse för den oinvigde, enär ganska lätt kan deduceras, huru de andra tjenstemännert inom verket kunna lika beqvämt öfva de fruktade missbruken och dervid vara svårare controllerude. Ett annat stadgande, som jag saknar bland de reglementariska förslagen , men sorn jag anser vara af icke ringa vigt, är, huru hädanefter förhållas bör med anmaningsbrefvens utfärdande. Efter Bancodiscontens nya organisation finnes numera, på anvisade ställen å sjelfva änmälningssedlarna, såväl lånesökandens som löftesmännens pecuniära ställning, både till Bancodisconten och lånecontoren i landsorterna.
Mönster skrifvare. Kompani chefer. Bataljons adjutanter. Regements väblar. Regements trumslagare. Gevärs handverkare - Andre kaptener. Förste löjtnanter. Andre löjtnanter. Under löjtnanter. Förste sergenter. Andre sergenter. Pastorer. Corps-chefer. Majorer. Fanjunkare. Furirer. Värfvade. Svea Lif-gardet Andra » Wermlands Fält-jägare Summa Indelda. Lif-regementets grenadier-eorps Första Lif-grenadier-regementet Andra » » Westgöta regemente Smålands grenadier-corps Uplands regemente Skaraborgs » Södermanlands » Kronobergs » Jönköpings » Dal » Helsinge » Elfsborgs » Westgöta-Dals » Bohusläns » . Westmanlands » Norrbottens Fält-Jägare-corps . Westerbottens » » Calmare regemente Nerikes » Wermlands » Jemtlands Fält-Jägare-corps Norra Skånska Infariteri-reg:tet Södra » » Hallands corps Wester-Norrlands corps Summa Summarum vid hela infanteriet Bil. T. Jemförelse mellan antalet af Befäl och Civilstat vid Infanteriet, enligt nuvarande och det af Kommitterade föreslagna förhållandet. (Tillhör Usta häftet och inhäftas emellan sidd. 114 och 115.) £38* eaaaa $j&s ; wsmmm lil • -■- "- iw»fl S» ■ ' . .f »sSLräi,.^ i-*. i#: Bil. U. Sammandrag af tillkomst och afgång i befiilets och civilstatens antal vid infanteriet, enligt 115 Bil. T. Regemev tso fficerare, A. Tillkomst. regements-och corps-chefer tillkommer 1 afgår 1 | ~3 — 3 3 Öfrige stabs-officerare, regements-qvartermästare tillkommer. regements-adjutanter » 1 2 1 1 — 1 2 Kompani-officerare, kompani-chefer andre kaptener förste löjtnanter andre löjtnanter underlöjtnanter tillkommer afgår . tillkommer tillkommer afgår .
Slipcndialerne vid flottan, hvilka äro 10 till antalet och motsvara pensionärerne i fril t-lä k a re-k oi pson, hafva befunnits lämpligen kunna, i likhet med de sistnämnda, uppföras till förhöjda stipendier af tre hundra R:dr för halfva antalet och fyra hundra R:dr för den andra hälften. I afseende å aflöningen för läkare-korpsen vid flottan, hafva Rikets Ständer alltså pröfval skäligt att, beräknad!, för den personal, som den uti E. K. Mils nådiga Proposition införda stat upplager, bestämma denna aflöning för andre bataljons-läkare till åtta hundra R:dr, för förste bataljons-läkare till ett tusen två hundra R:dr, för regementsläkare till två tusen R:dr och för fält-läkaren till tre tusen R:dr, med tillägg afserskilda arfvoden af tre hundra R:dr för förste och andre bataljons-läkarne i Carlskrona, förste balaljons-läkaren i Götheborg samt regemenls-läkarne i Carlskrona och Stockholm, och af fem hundra R:dr för fält-läkaren, äfvensom att bland stipendierne vid flottans läkarekorps böja 5, eller halfva antalet, kill tre hundra R:dr och den audra hälften till fyra hundra R:dr, allt Riksmynt. Hvad angår aflöningen för provincial-läkarne, hafva Rikets Ständer ansett, såsom en lämplig medelväg emellan de bestämda beloppen för mililär-läkarne, ifrågavarande aflö - 120 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Riksdagsordningen gör en derefter lämpad ändring i vissa delar af RiddarhusOrdningen nödvändig, bör en sådan ändring af RiddarhusUtskottet skynd~ sammeligen föreslås, och af Ridderskapet och Adeln, godkänd, till Konungens stadfästelse, öfverlännäs för att genast varda gällande, Friherre Cederström'. Jag får endast anmäri T 20 Den 4 Julli. ka, att de ändringar i RiddarhurQrdningen; hvilka, lili töijd af skedde förändringar i Grundlagarna, komma att inträffa, lika litet kunna genast blifva gällande, som sjelfva de Grund' lagsförändringar , hvilka dem föranleda Hant Excellens Herr Friherre of Wetterstedt : Som jag förstått ifrågavarande innev fattar den endast det stadgande, att, enär någon sådan ändring i Grundiagarne blifvit antagen , hvaraf ändring i RiddarhusOrdningen äfven blifver en nödvändig följd, sistberörde ändring i slikt fall .genast bör, i öfverensstämmelse med Grundiagarne, verkställas: och detta stadgande anser jag för min del högst nödigt, emedan annars en lika beskaffad händelse, sorn vid denna Riksdag inträffat, lätteligen kan uppkomma, att nemligen, sedan med ändring af 56 §. i Riksdagsordningen, motionstiden blifvit förkortad till en månad, d n likväl, enligt 36 §. i RiddarhusOrdningen, sorn ickeundergått någon förändring, fanns bestämd till arne Månader. Grefve Spens: Jag tror att den anmärkte tvetydigheten i denna §. är lättast undanröjd om de sista orden deruti: får att genast varda gällande, borttagas, och jag instämmer då luilkomligen med Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt i öfvertygelse om nödvändigheten af en sådan ändring i RiddarhusOrdningen. Som ändringar i Grundiagarne icke kunna blifva till efterlefnad gällande förr än vid den Riksdag, som infaller nist efter den, då X Den 4 Julii. 12! stadfästelsen meddelas, så bör enahanda stadgande äfven äga ram för ändringar i Riddarhusordningen Hans Excellmct Herr Grefven och Landt.
15 förutnämnda karla och karteritning utmärkta, lemnäs till obehindradt allmänt begagnande, dock utan något deltagande i deras underhåll å Kronans sida; c) Ofver den i 2:o b) omnämnda kanalbank af 6 alnars bredd har staden full egandeoch disposilionsrält, för begagnande hvaraf den nu skedda öfverlåtelsen af Skjutsstall-lyckan i öfrigt följaktligen icke ulgör hinder; d) Tvättning, badning och kreaturs vattnande eller annat, hvaraf orenlighet åstadkommes, må icke i kanalen ega rum“. Då, enligt hvad härvid blifvit utredt, ifrågavarande egobyte mellan Kronan och Malmö stad funnits vara för Kronan i allo fördela k tigt, men för dess verkställighet jemväl erfordrades Rikets Ständers samtycke, på sätt 77 § Regeringsformen i sådant fall stadgar, har E. K. Maj: t nu i nåder föreslagit Rikets Ständer att för deras del medgifva egoutbytet under ofvan upptagna vilkor. Efter tagen kännedom af de till denna fråga börande kartor och handlingar, hafva Rikets Ständer, med afseende å de i den nådiga Propositionen anförda förhållanden och på de vilkor, som deruti blifvit föreslagna, funnit skäligt till E. K. Maj:ls härutinnan gjorda framställning lemna bifall. Hvilket, till besvarande af den nådiga Propositionen, Rikets Ständer få hos E. K. Maj:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc. Stockholm den 14 Mars 1863. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Mars 1863.
Utskottet anser likväl, att Tull-Directionen, utan hinder af nu föreslagne anstalt, bör äga frihet, att vid förekommande serskilda omständigheter, låta confiscabelt dömdt förbudet gods ä Utrikes Ort till den mestbjudande försäljs. Fa d^t för öfrigt Tullbqtjeningcns inkomster 422 Besv. och Ekon. TJtsk Betänkanden. ej må igenom nu föreslagne försäljnings method afkorta®, får Utskottet föreslå, att den förminskning deruti, som genom en lägre försäljnings - summa kunde uppkomma, borde genom en större andel uti nämnde summa, eller i böterna, eller på något annat lämpligt sätt godtgöras; äfvensom Utskottet hemställer om icke något förskott kunde Beslagaren af TullDirectionen tilläggas, till dess Auctions-medlen för da förbrutna varorna hunnit inflyta. Slutligen har Utskottet, vid betraktande deraf, att Gårdfari - handeln i så betydlig rnon bidrager till yppighetens kringspridande, serdeles bland Allmogen, och de flera skadliga följder sorn derifrån härflyta, trott sig, i sammanhang med närvarande ämne, böra tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Maj:t förnya den underdåniga anhållan, som Riksens Ständer vid sistförflutna Riksmöte i detta hänseende redan framfört. Utskottet får dessutom tillkännagifva, att sådane frågor, som uti de remitterade Memorialerna äro upptagne och ej här besvarade, hafva redan blifvit af Utskottet serskildt eller i förening med andra Utskott handlag, de 5 Och varder för öfrigt Utskottets utlåtande, jemte flere Ledamöters i ämnet afgifne serskildta anföranden, till Riksens Höglofl. Ständers egen upplysta pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 2 April 1818. Transumt af Protocollerna, hallna uti Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Besv, och Ekon. Utsk. Betänkanden. 423 Ekonomiutskott, vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 2 och 5 April 1Ö10.
Städerne i Länet beli alfar; så befinna de sig så alldeles uti samma ställning, som för ett decennium tillbaka, att Eders Kongl. Majlis Befallningshafvande, sorg derföre vågar åberopa hvad angående dem i föregående tvänne Berättelse!’ i underdånighet blifvit anfördt, nu ansett sig endast böra underdåpigst anmärka följande: 23 Enligt i83o års Mantals-längder utgjorde Folkmängden: uti örebro: 3,975, uti, Nora: 723, uti Lindesberg: j65, och uti Askersund: 781 personer, eller uti Länets samtlige Släder tillsammans 6,244 personer af alla åldrar och kön, och således 402 flere, än år 1825. Sedan Eder Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den i3:de Maji i83o, behagat förunna Örebro Stad enahanda förhöjning uti de Staden tillkommande Bio-, Hamn-, Mätareoch Vägare-penningar, som Arboga förut i Nåder tillagd blifvit, hafva Stadens inkomster härutaf, äfvensom0af inflytande Marknads-Ståndspenningar, Städje-, Vågoch Källar-Frihets-medel samt Tomt-, Gjerningsoch Sak-Ören, årligen blifvit beräknade till omkring 2,55o R:dr Banco. — Af de Öfrige Städerne, uppbär: Nora: Källarfrilietsmedel . Gjerningsören Tomtören, Vretskatt, omkring Lindesberg: Källarfrilietsmedel Gjerningsören Vågpenningar Askersund: Källarfrilietsmedel. 4°: Brooch Hamn-penningar . 51: — ■ 138: 26. — Hvad utöfver desse inkomster erfordras till löner åt Stadens Tjenstemän, Underhåll af Allmänna byggnader och Broar m. m. uttaxeras af Borgerskapet samt Jordoch Husägare.
Herre både finner sitt egentliga nöje, och satt sin ära, i allt det som är ett upplyst välgörande: så, ehuru jag ej kan ha en skugga af någon enskild förtjenst inför M. N. Herres ögon, flyr jag dock, med lika så lifligt hopp som liflig vördnad, till denna kända karakter. – Om Kungen (och en Kung lefver, röres och har sin varelse midt uti formaliteter) skulle finna ett ohelgande af någon politisk omständighet i den nåd jag begärt: så (emedan jag engång en sådan nåd begärt, och har en alldeles besynnerlig osmak för allt afslag) var nådig att Honom underställa, att blotta professorerandet af min person med rättighet att (privat) ge föreläsningar i Philosophien, är mig tills vidare nog, och en välgerning som jag skall vörda. Men om äfven denna nåd skulle finna någon den minsta betänklighet, så – efter min hela rätt dertill ligger just i den Gifvandes friaste öfvertygelse – håll tillbaka denna supplik; och dermed annihilera den enda villfarelse jag låtit förföra mig till i Lycksökning, enligt denna platta locus communis, att man bör tjena det Allmänna i någon ordentelig väg. Då jag i min själ, af både förnuft och stolthet, skämmes att hafva begärt något som kunde synas en pur nåd, och hvartill man ändå kanske icke torde finna mig värdig: så bönfaller jag hos M. N. Herre, att af denna supplik icke göra bruk utan i en värdig stund. Litet snille – ger ingen rättighet att tvinga åt sig godhet. Jag har af Naturen fått mera än de Meste, som ändock föda sig på jorden; emedan jag till två händer ock har fått till öfvers någon skicklighet att tänka. Fattigdom! jag kallar dig derföre gudomlig, att du så innerligen förbinder oss med Menniskoslägtet. Och kanske är du både de ömma och de stora själars rätta element. – Men jag blott derföre sökte något, att kunna ha en jemn och ständig anledning att tänka något vigtigt och göra något godt; hvilket, i sanning, är dagen i vårt lif. Hans innerliga åstundan var alltså nu, att äfven såsom tjensteman gagna sitt fädernesland; och särskildt i egenskap af akademisk lärare.
Då Stats-Utskottet icke underkänt Konsistorii förklaring i anledning af den anmärkning, som gjordes af 1860 års Revision och 1861 och 1862 års Revisioner icke gjort några anmärkningar vid Konsistorii räkningar och då Utskottet icke heller uppgifvit något fall, der Konsistorium skulle hafva förbisett sitt åliggande, eller inhemtat någon Konsistorii förklaring i anledning af de stora behållningarne i 1859 och 1860 års räkenskaper; så synes mig Utskottet hafva saknat skäl till ett beslut, som åsyftar en tillrättavisning för missvårdande af allmänna medel. Att ett embetsverk fått emottaga tillrättavisning i anledning af anmärkningar, öfver hvilka del icke jutt tillfälle att förklara sig, har hittills icke varit vanligt. Måhända skulle kunna anmärkas, att Konsistorium kunnat tillse, att de kontanta medel, som icke för tillfället varit behöfliga, blifvit insatta på uppoch afskrifnings-räkning i Wermlands enskilda bank; men något bemyndigande till en sådan åtgärd (och att göra det på eget ansvar, dertill kan vä! Konsistorium icke anses hafva Bih. lill B. St. Brot. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 8 Häft. 6 42 Stats-Vtslcottels Utlåtande M 21. varit förpligtigadt) eller någon föreskrift derom har Konsistorium, så vidt jag känner, icke emottagit. Det åsyftade ändamålet, hvars vigt och angelägenhet jag icke vill bestrida, skulle, efter mitt förmenande, vinnas på ett både lämpligare och fullkomligare sätt, om Rikets Ständer inginge till Kongl. Maj:t med underdånig hemställan, huruvida Kongl. Maj:t icke skulle finna lämpligt i nåder förordna, att de kontanta medel, som innestå i embetsverks kassor, böra, såvida de icke för tillfället äro behöfliga, insättas på uppoch afskrifnings-räkning i af Kongl. Maj:t oktrojerad bankinrättning, i läll sådan på stället finnes, och der qvarstå, tills de behöfva användas eller kunna mot antaglig säkerhet utlånas.
Bekantskapen skedde under de år, Ludvig var vid Borgå gymnasium, der han bodde hos hennes far, dåvarande rektorn vid denna läroanstalt. Efter få år träffades de unga händelsevis åter i Lovisa, der flickan, nu faderlös, lefde hos en af fadrens fordna ungdomsvänner, som vid hans död upptagit henne i sin familj. Tvertemot den ädle mannens förmodan, lärde Fredrika snart känna, att nådebrödet är hårdsmält. Hemkommen från akademien, kom Ludvig på sin faders vägnar i affärer en gång till herr Müller, och återsåg der sin barndoms inklination, då sjuttonårig. Deras fordna böjelse stegrades genom det tvång, hvari flickan nu lefde; de måste förställa sig, förneka all bekantskap, för att få träffas i andras närvaro. — Utan vittnen sågo de hvarandra aldrig; — men då och då vexlades ett skriftligt ord. Ludvig insåg nog, att hans far, som endast satte värde på adel och rikedom, svårligen skulle lemna sitt bifall till en förbindelse med henne. Han ville derföre gå in vid svenska flottan, för att söka vinna oberoende af fadrens godtycke; men då äfven denna önskan strandade mot fadrens egensinnighet, reste han i tysthet till Åbo, tog der tjenst på ett handelsfartyg hemma från Lübeck, sedan han genom ett långt kärleksfullt bref, tagit afsked af Fredrika, som han tröstade med framtiden, och lofvade evig trohet. På fyra år hördes intet ord från Ludvig. Under tiden dog gamla Lurhjelm. Uppretad mot sin förstfödde, testamenterade han förut allt åt den yngre sonen Matthias, som ännu ej var fullt myndig. Enligt fadrens vilja skulle Müller vara hans förmyndare; i dennes hus skulle han bo, till dess han finge tillträda Hertola; under tiden skulle han i böcker studera landthushållningen. Snart såg Müller att hans myndling Matthias fattat tycke för Fredrika och såg det gerna. Han trodde denna förbindelse skulle göra bådas lycka, och ett år efter fadrens död hemförde den unge egendomsherrn henne som sin hustru. Och Fredrika? — När ingen kände hennes fordna förhållande till Ludvig, var det utan ändamål, tyckte hon, att nu upptäcka det.
Bankoverhel. 5 34 Banko årligen intill den 1 Juli innevarande år, hvarefter äfven sistnämnda arfvode Banken besparats. § 35. Fiån.,l>Sot ant Förlaget för lån mot pant af jern, koppar och andra vågförda effek of jern m fl. ter samt tackjern utgör enligt 153 § i Banko-Reglementet Två millioner »äg/orda effj.j,.. |)Vj|ka imellan Stockholm och Götheborg äro sålunda fördelade, alt Stockholm skall innehafva R:dr 1,400,000: och Götheborg » 000,000: S:gr H:dr 2,000,000: Af det förra anslaget, äro hänvisade till Götheborgs Låne-Kontor för förstärkning af dess andel utaf fonden, R:dr 50,000 och till Banko-DiskontVerket i Stockholm för utlåning och diskontering m. m. i och för bandel och näringar, R:dr 100,000; så alt anslaget för Stockholms låne-dislrikt blifvit förminskadt till 1,250,000 R:dr och förlaget på det hela lill 1,900,000 R:dr. Belåning af p(m på Jern, Koppar och andra vågförda effekter hafva utgått Jern, Hoppar ... , ■ och andra Ull följande a vågförda efsednare balfåi fekler. §p _ 1855 49 lån på B:ko R:dr 427,000: . 177 1) » 2,362,478: Tillsammans 226 lån på B:ko R:dr 2,789,478: Inbetalningarne hafva uppgått sednare halfåret 1855 523,788: 13. 2. år 1856 1,384,502: 26. 3. 1,908,290: 39. a. En låneförökning har alltså skett ä R:dr 881,187: 8. 7.
Revisorerne tillstyrka i anledning häraf att desse balancerade poster måtte, så snart möjligen ske kan, indrifvas, eller, derest någon ersättning för Kronan ej är att förvänta, i laga ordning till afskrifning befordras. 4:o Sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse N:o 261 den 5 Januari 1835, förklarat sig icke hafva kunnat bifalla de af Kongl. Majit för Bevärings-manskapets beklädnad äskade summor, men att Rikets Ständer, inseende vigten att undanrödja de hinder, som dittills mött för de bevärings-skyldiges vapenöfningar, hvartill, utom underhållet, äfven hörde bekostandet af Beväringens beklädnad, beslutat att de Reserv-förråder, som för de vid föregående Riksdag anvisade medel blifvit anskaffade, finge för omförmälte ändamål anlitas, samt att Kongl. Majit alltså, derest det årliga anslaget för beväringens beklädnad skulle befinnas otillräckligt, vore oförhindrad att för berörde ändamål, i mohn af behof, använda de i Reserv-förråden befintlige beklädnads-materialier, med underdånig anhållan tillika af Rikets Ständer, att Kongl. Majit måtte låta beloppet af de sålunda anordnade persedlar komma till näst derpå sammanträdande Revisorers och Rikets Ständers kännedom; — Så bar Kongl. Majit, genom Nådig skrifvelse till Kongl.