Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sen nu pä dessa öfverflödiga! De stjäla uppfinnarnes verk och de vises skatter: bildning kalla de sin stöld — • och allt blir dem till sjukdom och obehag! Sen nu på dessa öfverflödiga! Sjuka äro de alltid, de kasta upp sin galla och kalla den tidning. De uppsluka hvarandra utan att ens kanna smälta hvad de uppsluka. Sen nu på dessa öfverflödiga! Rikedomar förvärfva de och blifva blott fattigare. Makt vilja de och främst maktens brftck-jern, mycket penningar — dessa förmögna! Se, de klättra, dessa viga apor! De klättra öfver hvarandra och draga hvarandra så ned i dy och slam. Hän till tronen vilja de alla; det är deras vansinne — som om lyckan sute på tronen! Ofta sitter dy på tronen — och ofta också tronen på dy. Vansinniga synas de mig och klättrande apor och feberbeta. Illa luktar deras afgud, det kalla odjuret; illa lukta de allesamman, dessa afgudadyrkare.Mina bröder, viljen I då kväfvas i i mm an frän deras käftar och brunst! S1&amp; då hellre ut fönstret ooh hoppa at i det fria! Gå då ur vägen for stanken! Gå bort från de öfverflödigas afgudatjenst. Gå då ur vägen för stanken! Gå bort från röken af dessa menniskooffer. Fri står ju ännu jorden för stora själar. Tomma äro ännu många platser för ensamma och två samman, omsusade af stilla tafsdofit. Fritt står ännu för stora själar ett fritt lif. Sannerligen, den föga eger skall ega ännu mindre: prisadt vare likt armod! Der staten upphör, der först börjar den menniska, som ioke är öfverflödig: der börjar den nödvändiges sång, den enastående, oersättliga melodien. Der, hvarest stater upphör — så skåden ut, mina bröder! Sen I den icke, regnbågen, bron till öfvermenniskan? Så talade Zarathustra.Kvinnofrågan efter allra nyaste upptäckter,
Den behandlar tiden före och iinder grefvefäjden - ett tidsrum i Danniarks historia, som icke plägar aflocka vår ungdom något sarskildt intresse. Vi anbefalla boken som en mycket god läsning för bide iiug och gammal. För barn iinder 14 ii. torde den ej passa. Jalianaus ARiilliiaga~. Historisk roman af Felix lin71u. Ofrersättning från tyskan. Pris +o. Det ar en poetisk och tilltalande bild af Jdiaiius, ~f %llirig~ii som Felix Dahn tecknat i nu föreliggande arbete. Kanske ar den till och med alltför tilltalande för att vara fullt träFande, ty de fel och brister, som, att döma efter äldre historieskrifvares vittnesbörd, vidlådde den siste hedniske kejsaren, äro liar vidrörda med iiigcket latt hand. 8 % liar t. ex. hans beryktade fiifaiiga erhallit eri sådan pragel af älskvärd iiaivitet, att den nästan ökar 1i.isitreiis sympati för. den kejserlige .filosofen. Neii om au författareu nggot förmildrat sin hjiiltes fel, liar han dock ej gjort honom till n5got dygdelniinster. Felix Dahns Julianus är en storslagen personlighet, inom livilken stora fel, eller kanske rättare sagdt, stora svagheter kampa med dc adlaste egenskaper om herraväldet ocli lika ofta afgå med segerii som de senare. Det är Julianus * 4postatas liela utvecklingshistoria, hela hans på växlingar s&amp; rika lif, som Felix Dahn skildrat. Med det 1iPligaste intresse följer nian i första delen bokens hjälte frkn klostret, dar han erhållit sin första iippfostran, till Aten, dar han af grekiske l1rde undervisas i den helleniska litteraturen och filosofien, och diii. den blifvande världshärskaren håller föreläsningar, livillza mycket beundras. Genoni sin genialitet och den sjiilfnllhet, livilkeir ' liksom förklarar hela hans väsen, ' vinner den unge föreläsaren, oaktadt sitt oansenliga yttxe, mer än en högättad jiingfrns kärlek.
Discont hypothiseradt, bor hafva uttryckligen iklädt sig att ansvara för denna högre ränta och utsöknings-provision, så vida betalnings-skyldighet deraf skall kunna honom åläggas, helst annan olikhet ej finnes mellan vanliga löpande reverser och de, hvilka kunna användas såsom hypotek för lån i ManufacturDisconten, än att dessa senare böra innehålla, att valuta derföre bekommits i Svenska Manufactur-varor; ett vilkor, sora åsyftar j att styrka innehafvarens lånerätt, men hvilket ingalunda kan gifvas den tydning, att derigenom Utgifva?- ren för infriandet iklädt sig andra förbindelser, än de i Allmänna Lagen föreskrifne. Att i anmaningsbrefven, på sätt Utskotten föreslagit, införa underrättelse om påföljden af uteblifven betalning å förfallodagen, anser jag hvarken lämpligt eller svarande mot det ändamål, som åsyftas, dels emedan de förbindelser, som reversen medför, böra, vid utgifvandet deraf, vara bestämde och kände, dels derföre, att, enligt g §. i Kgh Reglementet den 12 Januarii 1817, uteblifyande af anmaningsbref icke får verka än - [BU.t.Lag s. Allm,Bisv.o.Oic.Utsl'.Utl.N:a a6. a5 dring eller ens upppehåll i betalnings-skyldiglieten. På dessa skäl reserverar jag mig mot Utskottens afgifna Betänkande, och föreslår i stället den ändring uti Kongl. Instructionen den 12 Februarii 1817, att 4 §. deraf måtte erhålla följande lydelse: De Reverser och accepterade anvisningar , som anmälas till Discontering, skola vara utgifne får Svenska Manufadur varor, ställde till viss man eller Ordres, på minst En och högst Rio mannder, samt innehålla åtagande af TJtgifvaren eller Acceptanten, att, i händelse reversen eller anvisningen Ellfver i Manuf adur Disconten pantsatt, underkasta sig hvad, angående Lån ur nämnde Discont, finnes foreskrifvet.
Berättelse af Banco-Fullmäktige. 45 På anmälan af Professoren Almroth, hafva Fullmäktige den 6 Junit i833 beslutat, att till bemälde Professor finge aflemnas smärre partier af vid pass 1 skålp. utaf Bankens förråd i flerfaldig» äldre myntsorter, för att genom försök utröna, huruvida någon fördel vore att, enligt de nyare procedurer, hvilka utrikes skola vara till begagnande antagne, ifrån sådane äldre silfvermynt utdraga den qvantitet guld, som uti dem vanligen finnes inblandad. Till Fullmägtiges protocoll för den 7 November 1833 inberättade Professoren om resultatet af sina första försök i detta hänseende, som med. piastrerne utfallit förmonligast; af hvilken anledning Professoren erhöll tillåtelse att uttaga ett parti piastrer om circa 10 skålp., för att i något större scala dermed ytterligare fortsätta. Koppar-skit'jemy nts-präglingen. I i832 års Revisions-berättelse är omförmäldt (pag. 42)> att, sedan Stats-verket låtit, genom Kongl. Myntet i Stockholm, tid efter annan, besörja prägling af koppar-skiljemynt, hvilken förut varit förrättad vid Avestad, och ett parti £:dels-skillingsstycken af ny form och prägel, i likhet med hvad uti Kongl.
Då hädanefter, i händelse de af Kommitén vid besvarandet af denna punkt framställda förslag skulle vinna tillämpning, det icke bör ligga i någon utskrifningsskyldigs intresse att undanhålla sig från mönstring och öfningsmöte, samt det dessutom bör blifva förenadt med de största svårigheter att i flera år lyckas hålla sig undan, har Kommitén trott, att icke allenast de uti 10 § af Kongl. Kungörelsen den 27 October 1812 intagna kontrollstadganden, utan ock de i 7 § 2 momentet Kongl. Förordningen den 13 Februari 1849 gifna föreskrifter om så kallade eftermönstringars anställande, kunna från beväringsförfattningarningarne utan olägenhet uteslutas. Endast för den händelse att en beväringsskyldig, som utan laga förfall uteblifvit från mönstring, lätteligen och innan mönstringarne inom bevärings-området äro afslutade, kan anträffas och till någon sednare mönstring derstädes inställas, torde föreskrift om hans hemtande till sådan mönstring böra bibehållas; och får Kommitén fördenskull i underdånighet föreslå: att de stadganden, som återfinnas uti 10 § af nu gällande bevärings lag, skola upphäfvas; samt alt, i stället för föreskriften om eftermönstringars anställande, skall stadgas åliggande för Konungens Befallningshafvande att, der så ske kan, föranstalta 50 derom, att från vederbörlig mönstring uteblifven beväringsskyldig, genom hemtning på egen bekostnad, inställes till besigtning och mönstring vid någon sednare mönstrings-förrättning inom det Regementes eller Corps’ bevärings-område, till hvilket den tredskande hörer. I många af de fall, der den af Kommitén nu föreslagna hemtningspåföljd kommer att verkställas, torde det inträffa, att den hemtade saknar tillgång till gäldande af de med hemtningen förenade kostnader, till hvilkas bestridande Kronobetjeningen således skulle nödsakas förskjuta erforderliga medel.
R:dr hvardera, mäste härtill verksamt bidraga, samt billigheten, äfven hvad stipendiaterne angår, fordrar ali de för dem anslagna 30 stipendier af högst 112 R:dr 50 öre och lägst. 75 R:dr, i någon man höjas, hafva Rikets Ständer ansett ifrågavarande pensioner och stipendier böra, hvardera fördelade i 2:ne klasser, bestämmas, de förra lill 300 R:dr för 9 och till 400 R:dr för 8 af pensionärerne, samt de sednare lill 100 R.-dr ExpeditionsUtskottets Förslug till underd. Skrifvelse, N:o 228. 119 för 15, eller halfva nnlalct af slipendiaternc, och lill 150 R:dr, allt Riksmynt, för den andra hälften 1 öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit yllradt angående fält-läkare-korpsens aflöning, hafva Rikets Ständer funnit skäligt besluta, att, med undantag af regements-läkaren vid lif-bevärings-regemenlet och de å staten lör Gottlands nalional-heväriug uppförde 2:ne läkare samt med iakttagande af den förändring af lönegraden för förste balaljons-läkaren vid ingeniör-korpsens sappör-lrupp, hvilken här ofvan omförmäles, aflöningen för läkarne vid så väl den värfvade som indelta arméens regementen och korpser skall utgå, för andre balaljons-läkarc med åtta hundra R:dr, för förste bataljons-läkare med ett lusen två hundra R:dr och för regements-läkare med två tusen R:dr, med tillägg af serskilda arfvoden, å tre hundra R:dr, för bataljons-läkare i bägge graderne vid Kronprinsens hussar-regemente samt Götha och Vendes artilleri-regementer, och af 225
Directioneos i körrberöröe matto gjorde "ankällan, keist Likets 8tänöer vid 1823 ars Riksdag "för öe öä lemnaöe bidragen körbekällit ersättning ak "kanalock 8Iussverkets inkomster först sedan .^ctie"Lgarne ätnjutit 5 procents räntebetalning ä deras in"satte kapital, ock öet i öfrigt är ak vigt att viö Regleringen ak Rikets penningeverk icke beräkna kor"öringstillgängar, kvilka sannolikt ej ens uti en alläg"sen framtid kunna inll^ta." Hvilken iVäöiga 8krikvelse blifvit krän K. Lonöe8tänöet beledsagad ak öet anförande Riksdagsfullmäktig Kars Kricsson krän Ketleborgs Län, i anledning deraf, inom 8tänöet algikvit, innefattande de snmärkningar; att öet vore kögst orimligt, att först begära län ock sedan att öet mätte afskrifva;; att olikbeten dessutom vore kör stor, om en 8tad skulle erkälla ett sä betydligt understöd, öä kela Län icke kä något; att öet likväl vore kanölmannen, som lick vidkännas tyngderna ak säöane arbeten som öet ifrågavarande; att öe dertill commenderaöe 8olöater utslita de kläder rotarne bestä ock återkomma kem ofta förlorade till käisa ock krakter, om icke, som stundom kändt, de öö unöer arbetet, ock att det öä sluteligen kleive kandtmannens lott, att icke allenast uppställa n^a 8oldater, i öe odugliges ställe, utan ock, till räga pä lidandet, uvöerkälla de gamla; kvarköre kars Ericsson ^rkat, ^66 8tatsveti Lanco-kltskottens att mecl beviljandet ak afskrifningen mätte uppskjuta, intill cless sig visat bvacl uocierstöll i lika väg snöra orter kunna erbälla.
Då 1808 års krig utbröt emot Ryssland, kommenderades då v:de Löjtnant Lemke tiil Finland samt bevistade hela detta blodiga krig och dess åtföljande mödor och försakelser. Vexelvis anställd som IngeniörOfficer och Adjutant hos Generalerna Adlercreutz, von Döbeln och Gripenberg, deltog han i striderna vid Sarvika, Mangijärfvi, Kauhava, Lappo och Alavo, om hvilket sistnrda tillfälle Adlercreutz’s rapport till Konungen innehåller, »att Löjtnant Lemke med distinction uträttat de värf och updrag, hvartill han blifvit befalld.» Sedermera tjenstgjorde äfven Lemke under krigen i Tyskland och Norrige samt utförde åtskilliga maktpåliggande updrag. Ehuru med den största sparsamhet, kunde dock ej Öfverste Lemke med de knappa löne-förmåner, han åtnjöt, lemna så mycket efter sig till sin efterlemnade 60-åriga Enka, Öfverstinnan Christina Charlotta Lemke, född Reenstjerna, att hon, synnerligast som hon genom uraktlåtna insättningar, gått miste om understöd från Arméens enskilda Enkeoch Pupill-kassa, med lugn kan motse sina återstående dagar. Det är ej värdigt, att den frejdade krigarens Enka lemnäs utan anständig bergning; och jag får derföre vördsamt föreslå, det R. St:r måtte bevilja henne en årlig summa af 300 R:dr b:ko såsom pension. Jag får anhålla om motionens remitterande till StatsUtsk., äfvensom att det måtte tillåtas mig framdeles till Utsk. inlemna de handlingar, som kunna bestyrka uti motionen gifna upgifter. 7:o En af Hr Olivecrona, Carl Adolf, inlemnad så lydande motion: Uti det K. M:s Nåd. Propos., ang:de Statsverkets tillstånd och behof, åtföljande prot. rörande 5:te HufvudTiteln eller Sjöförsv:sDepart. har Föredraganden, Hr StatsRädet
Genom särskildta Kongl. Bref af den 4 Maji 1827 och den 27 Maji 1828 är i Nåder tillåtet: dels att Götheborgs Brefven på Norrige må med det Norska Ångfartjrget afsändas och dervid uppbäras samma Portobelopp eller 6 sk. Banco lodet, sorn beräknas för desse bref, då de afgå öfver Strömstad till samma Land, dels att vederbörande Correspondenter i Götheborg må med det Norrska Ångfartyg, som går deremellan och Köpenhamn, afsända bref till Dannemark på så sätt, att de inlemnas på PostContoiret i Götheborg, som uppbär det stadgade Porto samt Brefven behörigen charterar och vidare i förseglad väska till Ångfartyget aflemnar, hvaremot såsom ersättning för Postens fortskaffande de skeppsumgälder, Lotsoch Båk-penningar, som för samma fartyg böra i Svensk hamn erläggas, skola af Postmedlen godtgöras. Dessa umgälder hafva för åren 1827 och 1828 graverat Postverkets Extra Utgiftsräkning med en summa af 2,782 R:dr 2 sk. 8 r:st. Banco. ( >»8 ) Sedan Kongl. Maj:t redan år 1818 i Nåder bifallit, att en Postgång linge öppnas emellan Haparanda och Alten i Norrige, på det sätt, att Posten emellan desse Orter skulle gå öfver Svenska Finnmarken 6 gånger hvarje vinter; så har Kongl. Majit den 5 Julii 1827 jemväl authoriserat ÖfverPostDirecteurs-Embetet, att med Norrska Regeringens Handelsoch Finance-Departement Öfverenskomma om de vilkor, på hvilka en sådan Postgång äfven Sommartiden hvar fjerde vecka kunde äga rum; till följd hvaraf beting om Postens fortskaffande med enskilde blifvit uppgjorde, och denna Post-inrättning, hvilken icke tillskyndar Svenska PostCassan någon utgift utan bekostas af den Norrska, kan af Svenska innevånare i åtskilliga orter, der Posten framgår, begagnas.
Hvad slutligen Fältförvaltningsreglementet och Reglementet för ordnandet af den militära sjukvården beträffar, så hafva vi under det Finska kriget haft en bitter erfarenhet utaf de olyckliga följder, hvartill bristen på sådana reglementen föranleder vid tillfällen då Den 1 Mars f. ra. 31 arméen skall ställas på krigsfot. Dessa reglementen, som utgöra ett af de mest nödvändiga vilkoren för en arméns tjenstbarhet uti fält, Iror jag hade väl förtjenat att utgöra föremål för U(sk:s upmärksamhet. Slutligen säger Utsk.: ”all Ii. M., susom arméens högste befälhafvare, är bäst i tillfälle alt bedöma dessa frågor och när tiden må vara inne all utfärda sådana nya sladganden för arméen, sorn motionären åsyftar.” Konungen eger äfven den ekonomiska lagstiftningen, men jag tror icke alt någon derföre kommit på den tanken alt R. St. skulle derigenom vara förhindrade att till Kongl. Maj:t ingå med petitioner i sådana frågor. Att för öfrigt Konungen sjelf funnit de Författn:r jag omnämnt vara bristfälliga, bevisas just utaf min molion, deruti det uplyses, alt år 1828 en komité utaf Konungen förordnades att utarbeta nya Krigsartiklar, år 1836 nedsaltes en komité för att omarbeta Tjenstgöringsreglementet, och äfven upgörandet af ett nytt Fältförvallningsreglenrente har länge varit anbefalldt. Då likväl 3 Stånd gillat Betänk., vore således med yrkande om återremiss ingenting att vinna, och jag afslår således derifrån; men frågan är nu emellertid en gång väckt och jag anser mig böra hysa det förtroende för den närvarande Chefen för Landsförsvars-Deparl:t, att han icke såsom hittills skett, lägger saken å sido, utan vidtager de åtgärder ämnets vigt kräfva. Jag anhåller dock att R. o. Ad. matte med ogillande lägga Betänk, till handliugarnc. Hr. Silfverstolpe, Fredr.
Men nu ställa Ställa vi nu främst fordringarna pä anlag sig många svårigheter för dess inlärande, ty och lust, så kommer i andra hand god, grundlektionerna häruti betinga flerdubbelt pris emot lig undervisning, och detta meddelas sannerde i vanlig pianomusik, och om ej flere slå ligen ej af hvarje musiklärarinha; det kan ju sig till hopa om en timme, tycker ingen sig rimligtvis icke heller så vara, ty den fattiga kunna taga dylik undervisning. Blott i och lärarinnan har ei sjelf haft råd att åtnjuta dyför examina tagas i allmänhet lektioner uti harmonilära. Och dock blir genom detta stulikt företräde. Äro guvernanterna legio, så äro musikläradiums försummande mycket bundet i en murinnorna i alla åldrar, stånd och förmögenhetssikalisk själ, som eljes kunde fått form och vilkor det ännu mer, ty hvem undervisar ej i uttryck. musik, — för utkomstens, för nöjes, för vänEi för tidigt, men ej heller för sent borde skaps skull etc.? musik bibringas. Någon viss ålder kan knapt Tänka vi oss nu dessa tvänne vilkor fylda, föreskrifvas, ty barnens utveckling är ju så anlag och god undervisning, så är dock icke olika. Om undervisningen fortsattes jemt och bedrifves med allvar, så skall den snart vuxna saken slut dermed. Mödrar och uppfostrare måste i hemmen flickan hafva hunnit så pass långt i framsteg, kontrollera, att barnen rätt begagna sin underatt nödig tid till att deltaga i för henne lämpvisning. Främst måste hemarbetet, d. v. s. liga hushållsoch hemsysslor mycket väl kan öfverspelningen, strängt tillhällas och, livad mera beredas. Ty allt efter som flickan framskrider är, noga kontrolleras, ty barn äro barn, och, mot ungmötiden, ställas allt flere kraf på henne, oaktadt lust och anlag finnas hos barnet, kunna d. v. s. böra ställas, och hennes tid, om den ej fordras den vuxnes allvar och ihärdighet; förståndigt indelas, behöfver alldeles icke utehär måste modern leda och kan det godt, vare slutande egnas åt det hemarbete, som skolan och musiken kräfva. sig hon sjelf är musikalisk eller ej.
För »Hattar, andra slag.» 8) Äfvensom för »monterade fruntimmershattar i allmänhet.» XI Fr. o. m. 1842 Fr. o. m. 1846 Fr. o. m. 1849 Fr. o. m. 1852 Fr. o. m. 1855 Fr. o. m. 1858 Er. o. m. 1861 t. o. m 1845. t. o. m. 1848. t. o. in 1851. t. o. m 1854. t. o. m. 1857. t. o. m. 1860. t. o. m. 1863. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. 50 1 a 2: 25 i a 2: 25 i a 2: 25 i a 1: 12* | 1 a 75 öre 1 U 75 öre ,s) 10 % '*) 10 % '*) 10 % ’•) i a 50 öre 15) i a 50 öre ) 9) I rubriken tillkom: »utom felb-, samt i allmänhet monterade fruntimmershattar.» ,0) Voro knapparne af genombrutet arbete, drogo de 6 R:dr pr H i tull. n) I rubriken tillkom: »och som ej äro hänförliga till Redskap och Maskinerier, eller delar deraf.» 12) d:o d:o »och obestrukna.» ,3) d:o d:o »eller bestrukna.» ,4) I Taxan ej specificerade. 15) Efter särskildt tillstånd af Kommerskollegium. XII Fr. o. m. 1825 Fr. o. m, d. V61826 Fr. o. m1831 Fr. o. m. 1836 t. den V6 1826. t. Q, m. 1830. t. o. m. 1835. t, o. ra, 1841. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Hudar och Skinn, ej pelsverk: beredda: 1 15?
Jag befarar nemi. att, om rikets undervisningsanstalter lyckliggjordes med en sådan öfverstyrelse, så skulle deraf uppkomma samma verkan, som angifves i det svar, som en person, tillfrågad om den verksamhet Bergs-Coll. hos oss utöfvat, lemnade, att man, om man ville sätta bergverken tillbaka, borde skaffa dem ett BergsColl. på halsen. Att tillsynen öfver läroverken kan ordnas bättre och fullständigare, än som nu är händelsen, erkänner äfven jag, och skulle jag säga min tanke om sättet huru detta borde ske, så hyser jag den tro att intet kunde vara lämpligare, än att upptaga det af K. M. vid en föreg:de riksdag framställda, men af R. St:r då afslagna förslag, att inrätta ett nytt Stats-Dep., och till detsamma öfverflytta åtskilliga med hvarandra sammanhang egande ärenden, som nu tillkomma dels Civil-, dels EcklesiastikI)ep:t, och sålunda befria sistnämnda Dep. från sådana ärenden, som icke egentligen höra dit, och som nu vålla att l)ep:ts-chefen måste på alltför många olikartade ämnen rigta sin uppmärksamhet. Genom ett sådant frånskiljande af främmande ämnen skulle mora vinnas för undervisningsväsendets kraftfulla och omsorgsfulla vård, än genom en kollegial öfverstyrelses inrättande här i hufvudstaden. Jag kan icke förmoda, att icke erkebiskopen och de 12 öfriga biskoparne, åt hvilka närmaste tillsynen öfver undervisningen för närv:de är anförtrodd, och som alla äro väl aflönade, skola åt densamma egna lika mycken omsorg, som den all aflöning saknande chefen för stuterierna, med hvilken den siste värde talaren behagat jemföra dem, kan egna de åt bans vård anförtrodda häst-uppfostringsanstalter. Jag kan likväl icke undgå att anse det vara en heder för sistnämnde person, att man hos honom funnit ett sådant nit, att man anser att undervisningen vid rikets elementarskolor skulle vinna mera på att dessa finge en sådan oafiönad chef, än om de fortfarande stå under de med stora löner försedda embetsmän, hvilka nu hafva tillsynen öfver läroverken sig uppdragen.
Banco pr kanna. Högre afgift kunde locka till försnillning, hvilket så låg icke rimligen bör göra. Af conjac och rumm hafva vi, såsom af utländske helsovatten, äfven artificiela inhemska. Äro de icke olielsosamme, bör ingen missunna denna industri; men till undvikande af underslef och uppehåll med undersökning af qnalitet, torde afgiften böra blifva lika. Vidare torde böra begäras, alt vid uppbörden den föreskrift blefve gällande, att factura eller forsedel skulle antagas giltig, med mindre Tull-Uppsyningsmannen, om han ansåg sig böra fordra mätning, genast ställde en borgessumma, svarande emot sista börspris, för den fastage eller de fastager, å hvilka han äskade en sådan undersökning, och att denna summa tillföll importeuren, om Tulltjenstemannen utan skäl orsakat denne tidsutdrägt, hvarvid, till ytterligare säkerhet emot chican, en kanna på hvarje i5:de borde räknas importeuren till faveur vid denna mätning. Med sådana bestämmelser synes mig, att ingen redligt sinnad importeur af bränvin till staden skulle få vidkännas det minsta hinder i sin trafik, och tidsutdrägten för afgiftens erläggande ej blifva större, än nu fordras för varans uppskrifvande. Jag har fullständigt bordt framställa detta ämne, då jag, i motsatts emot pluralitetens inom Utskottet åsigt, tillstyrker bifall till motionen, och sökt närmare bestämma föreskrifterne, men är ledsen, att detta hindrat mig från att rara kort. Af Herr Bevillning!- Utskottets Betänkande N:o /f.. J7 Af Herr Conlracts-Prosten, Professor Grenander: Lilia mycket, sorn någon annan, är jag emot livad som skulle bidraga till allmänna skatters ojemna fördelning och emot det, som skulle kunna inleda lill ett skattesystems förhållande, som hos oss borde anses oförenligt med fordringar, hvilka med rättvisa och i öfverensstämmelse med bestående och fortgående rättsförhållande och allmän välgång göras i det borgerliga samhället.