Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta Betänkande, som af Hederv. BondeStåndet bifallits, har af de trenne öfrige respective Riks-Stånden blifvit till Utskottet återförvist. Utskottet har tagit de gjorda anmärkningarne i öfvervägande; och dervid, hvad beträffar inrättandet af serskilde fångvagnar, funnit sig, med afseende å kostnaden B csnoch Oecon. Utsk. Utl.-de. N.-o 11g. 35 vid desammas anskaffande, svårigheten vid deras förvaring, samt flere olägenheter, som skulle åtfölja ett allmännare bruk deraf, böra sin i berörde hänseende gjorda tillstyrkan återtaga, då dessutom, enligt hvad jemväl en Ledamot inom Högv. PresteStåndet anmärkt, någon erinran hos Kongl. Maj:t härutinnan icke torde behöfvas, enär flere Kongl. Maj:ts Befallningshafvande redan inkommit med förslag till en sådan anstalt, hvilka icke böra kunna sakna verkställighet, i den nion de finnas svara mot ändamålet. Beträffande åter frågan om fångars transporterande till fots, hafva väl flere Ledamöter, med åberopande af de fördelar denna inrättning medfört i andra länder, sökt ådagalägga, att den äfven här i Riket på flera orter skulle lämpligen kunna begagnas, och derföre yrkat, att försök dermed måtte göras; mefi som Utskottet anser de hinder och betänkligheter, som emot ett sådant fångföringssätts införande i Sverige möta, och uti Utskottets förra Betänkande äro upptagne, innefatta tillräckliga skäl emot en sådan anstalts vidtagande för närvarande, finnér Utskottet sig, af de i denna del gjorda anmärkningar, icke föranlåtet att sitt förut afgifna yttrande i ämnet frångå, utan får detsamma 36 Besv. och Oecon. Ut sk. Vthele. N.-o 11g. vördsamligen vidhålla; äfvensom Utskottet, emot hvad i öfrigt blifvit anmärkt, endast åberopar hvad i dess förra Betänkande innehålles. Stockholm den i3 Maji i8ag. STOCKHOLM, P, A. Korstedt & "Allm.
Jag tror icke att delta skulle vara så svårt, ehuru jag här icke anser mig böra göra ett försök derutinnan, synnerligen som skillnaden emellan de båda ordens betydelse torde vara temligen klar för den allmänna uppfattningen. Dessutom tror jag att samma tillit, som grundlags-stiftarne hade till de män, som skulle behandla ifrågavrde mål, att nemi. de äfven skulle kunna begränsa begreppen emellan de olika kategorierna af förbund och afhandling, samma tillit böra jemväl vi hafva. Hvad beträffar påståendet, att det skulle vara lämpligt att i R. F. intaga ett tillägg derom, att det skulle vara K. M. obetaget att höra Stats-Rådet i dylika frågor, så tror jag, att ett sådant stadgande kunde vara obehöfligt, emedan jag icke har mig bekant något grundlagsbud, som förhindrar Konungen att inhemta råd af sitt Stats-Råd. Af dessa skäl och då jag anser den föreslagna förändringen vara riktig, samt med grundlagens anda fullt öfverensstämmande, hoppas jag att R. o. Ad. dertill måtte lemna bifall. 336 Den 6 December f. m. Frih. Sprengtporten, Jak. Willi.: Emot antagandet af ifrågav:de förslag till förändring i 12:te §:n R. F. har hos mig den betänklighet uppstått, att da, enligt 14:de §:n i samma lag, Konungen eger högsta befälet öfver rikets krigsmakt tili lands och sjös, skulle det icke leda till förmån för krigförandet, om Konungen, då han går i fält, skulle vara pligtig att medföra sitt Stats-Råd, för att vid alla förekommande tillfällen i fråga om förbund, afhandlingar eller aftal med främmande makter, hvartill krigshändelserna gifva anledning, höra detsamma. Konungen måste äfven i fält hafva de diplomatiska ärendena i sin hand. Det är sålunda sannolikt, att han under sådana förhållanden låter sig åtföljas af Utrikes Stats-Ministern och derjemte på sin höjd af ett Statsråd, sorn är militär, men någon Regering i vanlig mening kommer väl icke i fråga, så länge Konungen sjelf i spetsen för sin armé leder kriget.
Då de skogstrakter, som under namn af socken-allmänningar egas och disponeras af de socknar, inom hvilkas områden de äro belägne, enl. gällande författmr i allmänhet icke äro med någon särskild skatt eller ränta till Staten belastade, tvifvelsutan af det skäl, att desse skogar, afsedde till nödig lättnad och understöd för skoglösa eller eljest svaga hemmans skattebördor, blifvit vid sjelfva hemmanens primitiva skattläggning i dessas egen skatt inberäknade; men det likväl i sednare tider inträffat, att någre få dylika allmänningar af misstag kommit att från den för socken-allmänningar i öfrigt behörigen iakttagna skattefriheten utgöra högst obilliga undantag, härledde deraf att verklige jordegarnes rätt till nämnde allmänningar råkat i förgätenhet, och K. M. och Kronan, som vid sådant förhållande förment sig vara egare, på grund af detta oriktiga förmenande, till åtskillige nybyggare uplåtit deraf större eller mindre delar, emot derföre åsatt skatt och ränta, utan att rätta jordegarne, sedan de, efter anställde rättegångar, från Kronan återvunnit omförraälde allmänningar och dem sig emellan skiftat, ändock lyckats vinna befrielse från den sålunda oriktigt och utan deras hörande åsatte skatt, så får, till undanrödjande af denna orättvisa olikhet i afs:de på skatteförhållandet, och då alla socken-allmänningar rättvisligen böra få åtnjuta enahanda skattefrihet, jag vördsamt yrka att, enär den särskilda skattläggning af vissa under namn af odlingslägenheter eller intägter uplåtne delar af ifrågav:de allmänningar, till förfång för vederb:de sockenintressenter, obestridligen utgör en ny, högst obillig tillökning i hemmanens grundskatt, vid hvars bestämmande naturligtvis beräknats hemmanens alla tillhörigheter, och följaktligen jemväl sockenmarkerne, det måtte således i Dea 1 December e. m. 101 aila de fall, der ofvanomförmälda förhållanden liro för handen, K. M:s och Kronans anspråk på den i sednare tider, utan K. St:rs hörande, sålunda tillkomna skatt å socken-allmänningar utaf R.
Gifvet är då, att penningebristen mera härleder sig derifrån att en större del af numerairen, ej kan irtlemnas, i saknad af säkra händer att förtro den till; och bör hela nationen vinna dervid, den rikare och mindre bemedlade medborgaren bägge favoriseras, om det förlorade förtroendet återställes i sitt urgamla skick, samt Samhällslagarna, ålägga hvar och en, ett samvetsgrant uppfyllande af pligter och ingångne förbindelser; myntet återföres härigenom till sin bestämmelse som varumätare, upphör att vara en handelsvara fal för åcker, och uppdrifne olaglige intressen. Der den enskildta crediten genom lagenliga föreskrifter, och ett tvunget iagttagande deraf, uppnått höjden af ett allmänt erkändt förtroende, finner man ofia penningen utbjudas, mot ringare vilkor än sjelfva L.gen tillåter. För näringsidkaren, är detta af väsendtlig nytta, då räntorna ej uppäta den förtjenst han af ett sådant biträde kan draga; han sättes äfven härigenom i tillstånd, att alltid kunna vara precis återbetalare, och Capitalisten hvilken i synlig måtto, på ett sådant förhållande tyckes förlora, gör det likväl mindre då han på dagen kan -påräkna sina penningar och i Speculativ väg få ersättning, för hvad han tillfälligtvis, måst sakna. Säkert är att hvarje omtänksam menniska häldre anförtror sin egendom, f ast eller lös, i säkra händer mot billig inkomst, än i osäkra mot en ölverdrifven afgift} dessa sednare försöken äro ock så stridande mot all samhällsordning, att de oftast, få vidkännas en sträng vedergällningsrätt, som på sin nästas undergång, vill bygga sin egen förkofran; en väl känd PrivatBanks association, blifver således välgörande och'nyttig för capitalister, för köpare, säljare och producenter, samt i denna egenskap, aldrig i saknad af tillgångar, att uppfylla sin bestämmelse) beskyddad och bevarad för förluster genom lagen.
Hvad jag i detta ämne anfört, har alldeles icke blifvit föranledt af enskildte intressen; kanske hafva sådane oftare verkat hos den värde Ledamoten, som antydt detta, än hos mig. Åtskillige yttrade härvid deras missnöje genom stampningar. Friherre Boije: Jag anhåller att få förklara mina ord. Min afsigt var ej att förolämpa Herr Hjerta; jag ville Mott värja 36 Den 23 Februarii f. m. mig mot lians obehöriga anfall. Jag bar ej läst någon af de Författares skrifter han åberopat; och jag vill slippa beskyllning för reactions-begär, 'då jag blott anhåller, att min mening måtte få ett rum i Protocollet, utan att bry rnig om, huruvida den nu antages, eller ej; men alltid viss att den dag varder kommande, då den antages. Herr Cederschjöld: En värd Talare härstädes har anmärkt, att ej något förslag till förändrad redaction af io4 §• RegeringsFormen, i afseende på OpinionsNämndens uphörande, blifvit af ConstitutionsUtskottet vid sistlidne Riksdag upgjordt. För att afleda detta klander från nämnde ConstitulionsUtskott, torde det tillåtas mig att upläsa de sista orden af Kongl. Maj:ts Proposition om ifrågavarande Grundlagsförändring. De lyda sålunda : ”vill Kongl. ”Maj:t härmed i Nåder föreslå Rikets Stän”der, att berörde io3 §. i RegeringsFormen ”samt, i följe deraf, äfven 64 §. i Riksdagsordningen, må till hela deras innehåll ”kraft och verkan uphäfvas, samt 104 <§• ”RegeringsFormen i afseende på hvad der”uti förekommer om öfverläggning i Nämn”den undergå en lämplig omarbetning konstitutionsutskottet har således i sitt Utlåtande återgifvit orden, sådane de finnas i Kongl. Mayts Proposition; och så mycket mindre trott sig böra upgöra något förslag till Den 23 Februarii f. m. 37 ny redaction, sorn det afstyrkt hela propositionen. Friherre Boije, Fredrik:
St:r godkända yttrandejinnehåller, nemligen att, då ifrågavarande Skatt tillkommit i stället för den, jordbrukaren af ålder åliggande skyldighet, att, vid SaltpeterSjudningens verkställande för Kronans räkning, tillsläppa den dertill tjenliga jord under Ladugårds-husen tillika med nödig ved, samt för öfrigt vidkännas de dermed förknippade olägenheterne, och desse besvär och kostnader, genom utgörandet af en mot 2o8 Stats-Utskottets indamålet svarande gärd af Saltpeter, på sätt af K. M:t och R. St.T blifvit stadgadt, äfven linnas jemnare fördelade å dem, hvilka skyldigheterne ålegat och förut varit ganska olika deraf betungade, någon rubbning i de sålunda fastställda grunder för SaitpeterSkattens erläggande, såsom oundgänglig för Rikets försvar, hvarken kunna eller böra ega rum. Bil. D. Utlåtande öfver väckt motion om nedsättning utaf ControllStämpelAfgiften å GuldSilfveroell Tenn-arbeten. Hos Vällofl. BorgareStåndet bar af Herr P. J. Mattsson fråga blifvit väckt om nedsättning i den Contro!!- StämpelTaxa som för GuldSilfver och Tenn-arbeten är gällande; och har Motionären till stöd för denna framställning andragit, att Guldsmeder och Tenngjutare, å hvilkas arbeten afsältningen är ringa, redan äro nog betungade genom dryga utskylder til! Kronan och Städerna; att deras belägenhet likväl blifvit betydligen försämrad genom den förhöjning till femdubbelt belopp emotjhvad 1752 års ControllStadga bestämmer, som i ControllStämpel-afgiften från och med år iSrg vidtagit samt att till en sådan förhöjning vore så mycket mindre skäl, som åtskilliga andra metall-arbetare, t. ex.
Ber inträffabe elBöwåBa blifwit fajtftällB 13,333: 16. — 7:o ©åforn biBrag till gälBanBe af Be FoflnaBer, hroilfa blifwit föranleB&a af Ben npa tomtregleringen i SiBföping efter elBöwåBan åt 1849 13,333: 16. — 8:o göt uppbpgganBe af Ben npjjberörBa år neBbrun* na Belen af nämnBe flaB 66,666: 32. — 9:o göt fuHborBanBet af pågåenBe utwtbgningS och reparationsarbeten å Bomfptfan i ‘2Bcpiö 20,000: lO:o 'göt uppbpggan&e af en np fprfa t StBFöping . 16,000: 9lifédagS*58eflut 1851. 15 ll:o §ör uppförande af en np fprfa i knäreds för# famling af fallands \iän . 16,000: 12:o £ill underjlöd för ©tora £3arnf)ufet i ©tocf'[)o(m 50,000: ^illfammanö $8.fo £X:dr 461,333: 16. — varande fålunda, inberäfnadt ofvanupptagna anjlagöbelopp 3,465,980: 44.
gång deras vidmakthållande fordrar mycken Ja, hvad tycken I? Dock, hvad underligt häri? möda och tålamod. Och just denna senare Säkert har detta färgval varit godt. Därpå dygd tages framdeles i anspråk af så många har man till och med haft » svart på hvitt ». andra viktigare göromål. Hur besvärligt är Och amerikanskorna äro icke dumma eller utan då ej att stryka och krusa de många brosmak. Till och med parisiskan har redan derade remsorna och ryschen, att stå och erkänt detta. Alltnog! Svart har varit säsonpeta ut de dyrbara spetsarne, att sy på de gens hufvudfärg åtminstone beträffande badoräkneliga kulörta rosetterna. En mor och dräkterna. husmor med mycket att styra om och mycHelst har man begagnat sidentyger eller ket att lägga hand vid kan därvid bli bjärtimitationer af sådana. Tunna, smidiga sidenängslig, i synnerhet om hon måste tillstå för tyger hafva haft företräde, dels för att sådana sig själf, att hon kunnat göra allt så myctorka så fort, dels, och säkert här det förket billigare, enklare och mera praktiskt. nämsta skälet, emedan dylika tyger så väl kunna Och detta är på långt när icke det värsta, framhålla bystens linier, när de väl blifva gety bland alla dessa grannlåter saknas till nomdränkta af hafsvattnet. sist ofta det nödvändigaste; ingenting är då Hvad kostymen består af? Jo, se här en färdigt, och tjänstflickorna ha fått dåliga införteckning! struktioner. Den unga frun bör därför i Först och främst höga, svarta silkesstrumrätt tid instruera sin jungfru eller den perpor å la tricot. son, åt hvilken hon tänker anförtro uppsikHvad? Strumpor i badet! ten i huset. För att sedan under den kriJo, jo men! Så vilja amerikanskorna nu prompt tiska tiden kunna vara fri från all oro i ha det. Ingen kan tro, hvad de stora Newden vägen, upptecknar hon allt det nödvänYork-magasinen denna sommar haft afgång på diga i en liten annotationsbok, som hon andylika strumpor. Man skulle kunna kalla en förtror åt sin ställföreträdarinna.
De efterträdande Sveriges Konungar hafva försett det -med årskiilige förmaner, som skall visas af da varande Kammar Collegii Bref och Resolutioner af den 1 Ocioher 1591, den 24 Juli 1619, den 6 Martil 1627 och n .November 1629, hvarigenom Hospitalet den tiden skall hafva haft en lilliäckelig Fond till de fattiges underhåll; men b räjtas, att igenom andre tirnade händelser, såsom Krig, Myntetecknens devalvation, missväxt och dyr tid, ska 1 detta Hospital vara råkadt uti ett utblottad» tillstånd och mistning af manga Allmosor ifrån Landet och Städerne; men emellan Magistraten och Ostindiska Compagniet träffad öfverenskommelse af den 8 Juni 1737 skall hafva varit till Hospitalets bestånd ett hjelpeinedel, hvarigenom Hospitalet för hvart och ett ifrån Ostindien lyc.keligen hemkommande Skepp, skall undfå 500 D:r Srrj, emot en sådan för. bindelse, att uti Hospitalet, om så skulle behöfvas, 2:ne Personer af Cornpagniets Folk, som det omtränga, för hvarje 500 D;r S:mt blifva uti Fribröd intagne. Hospitalets inkomster bestå förnemligast uti någre Hemmans-Räntor och Krono Tionde, och upptages uti ett på 1754 årsinkomster ingi fvet Förslag följande: 164 T:r Krono-Tionde. 46 T:r 8 k:pr Afrads-Spannen.ål af Hospitalets Gårdsbruk, 72 T:r 2 k:pr annor Spannemäl igenom Allmosor ifrån Landet influtit efter en särskild Räkning. Stats-Utskottets Fetänkanden. 1661 j 82 T:r 16 fj-r Spannernål. Penninge Inkomst: Räntan af 2 Mantal och en Quarn, samt Arrende-Penningar för Torp och Hagar .127 D.r 94 ör. Pungpenningar - 3o8; 6, Centonal af Götheborgs Stads Aflöning 221: 17.
Vill gifvaren lemna Testamentet i Rättens förvar; håfve ock der lof till. §• 7* Nu är af gifvaren så förfaret, som i 6 §. sägs, och dö eller blifva jäfvjge de, Den 28 November e. m. 635 som Testamentet bevittnat, så att tvänne ojäfvige vittnen ej qvar äro; då vare Testamentet ogildt, der ej gifvaren Jåtit det å nyo bevittnas af två eller flera, som på en gång tillstädes varit. Var jäfvet eller dödsfallet gifvaren okändt., eller dö vittnen vid samma lid, som gifvaren, eller efter honom, innan de vid Rätten vittnesmål aflagt; stånde Testamentet fast, der riktigheten af ett vittne intygas, eller, i fall ej något vittne höras kan, vittnes-påskiiften å Testamentet så beskaffad är, som i 1 eller 2 §§. sägs, och omständigheter ej förekomma, som Testamentets trovärdighet förringa. 2 och 3 §§. uti 16 Cap. ÄrfdaBalken af nu gällande Lag torde kunna bibehållas, men böra erhålla en förändrad Numer, så alt den 2 §. blifver den 8:de och den 3:clje den q:de i ordningen. Den rättighet 1734 års Lag uti 1 §. 16 Cap. ÄrfdaBalken medgifver man eller qvinna, att utan inskränkning till tid och tillfälle, genom muntligt Testamente förordna 0111 sådan egendom, som genom Testamente kan bortgifvas, synes mig vara för allmän säkerhet ganska vådlig. Samma §. innehåller väl såsom ett villkor för giltigheten af ett sådant Testamente, alt 2:ne gode män skola vittna, att det är gjordt med sundt och fullt förstånd samt af fri vilja, men då man icke kan vara 636 D e ti 28 !NT o ve ra b e r e. m. förvissad derom, att de som afgifva vittnesmål om mundtliga Testamenten, alltid äro redlige personer* ehuru emot dem icke kunna anföras de skäl tili jäf, sorn 7 §. 17 Cap.
Ofver förment lidande vid befordringar eller andra Bankens embetsoch tjenstemän rörande, af Fullmäktige vidtagna åtgärder och beslut äro besvär hos Revisorerne ej anförda; och Revisorerne hafva ej heller haft anledning begagna den i 3 § litt. g af Instruktionen dem lemnade rättighet, att, äfven utan anförda klagomål, göra erinringar vid åtgärder och beslut, som, i frågor, rörande befordringar samt tillökningar i sysslor, löner eller pensioner, blifvit af vederbörande Styrelser vidtagna. § 6. I den angående verkställd revision af Rikets Ständers Riksgälds-Kontors förvaltning afgifna berättelse är framställning gjord derom, att de för Fullmägtige i nämnde Kontor nu utgående ljuspenningar måtte indragas. Under åberopande af de derför anförda skäl, hvilka jemväl här äro tillämpliga, få Revisorerne hos Rikets Högloft. Ständer hemställa, att ljuspenningar hädanefter ej må utgifvas till Fullmägtige i Rikets Ständers Bank. § 7. Jemlikt föreskrifterna i 5 § af Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830 och 25 § i Reglementet, äro för hvarje halft år, inom en månad efter förloppet deraf, upprättade, tryckta och med allmänna tidningarne utdelade uppgifter öfver förhållandet imellan Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och depositions-skuld jemte obegagnade andelar af kreditivoch låneförlag, af hvilka uppgifter för sednare hälften af 1859 och förra 9 hälften af detta år inhemtas, att Bankens metalliska kassa, hvilken den 30 nästlidne Juni utgjorde i Ruut 19,863,427, 87. och den 30 December 1859 16,557,137, 64. under första hälften af detta år stigit med Runt 3,306,290, 23. ehuru Banken i liqviden af andra afbetalningen å Statslånet, på sätt här nedan närmare utredes, deltagit med 1,000,000 mark Hamb. Banko eller 1,333,333* R:dr R:mt.
För hvarje 5-tal abortnenter, s o m s a m l a s, och f ö r hvilka afglften Insändes till Redaktionen af visst kan den unga flickan i skolan, om hon icke af oförståndiga föräldrar eller af lika oförståndig egen s. k. ambition drifves att arbeta på höga betyg, genom ordning och flit sköta sina studier, så att hon har gagn af dem, utan att derför helt och hållet förstöra sin helsa. Det är ganska vanligt, att unga flickor uppresa sig mot en mängd förbud och befallningar i skolan, som af dem rubriceras såsom » fåniga » — eller hvilket slagord, som för tillfället är på modet — och mot hvilka de både öppet och i tysthet knota. Stundom äro nog dessa regler pedantiska och svåra, men de unga borde komma ihåg, att lifvet pålägger oss ofta bud och förbud, som äro ännu svårare och ännu omöjligare att undkomma och att det är godt att i tid vänja sig att med tålamod underkasta sig allt så- dant. D e unga flickor, som skola utbildas till lärarinnor eller till andra utvägar för sjelfförsörjning, måste, lika mycket som alla andra, anse skolan såsom blott grundläggande. Ingen må tro, att hon, då hon utträder ur skolan, låt vara med vackra betyg, genast är kompetent att inträda i praktisk verksamhet. Den blifvande lärarinnan gör rätt i att vid t. ex. folkskollärareseminarium genomgå en kurs i pedagogi och praktiskt studera undervisningen, liksom lärare gå sina profår. För inträde i telegrafoch postverken, i - banken och på kontor, fordras också särskilda kurser. Följaktligen måste äfven för alla dessa arbetet i skolan vara framför allt en säker grund att bygga vidare uppå. Detta sista kan icke för ofta eller icke för noga inskärpas, ty man glömmer det beständigt, och man går i skolan, icke för att förvärfva medel till sin utbildning, utan för att vinna den, och man tror sig, när man vid 16 — 18 års ålder » slutat skolan », vara fix och färdig, fullflugen i all ting, duglig till allting, med ett kunskapsförråd, så omätligt, att det ger rättighet till öfversitteri på alla håll och kanter. Men, mina unga damer, det är icke så en småsak att träda ur skolan och i lifvet!
Till följd af nådig Remiss den r6 sistlidne Januari å den af Rikets Ständers sednast församlade Revisorer afgifna Berättelse pin verkställd granskning af Stats-Verkets, jemte tillhörande fonders, tillstånd» styrelse och förvaltning åren i84° oc^ 184 •» i hvad den rörer Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, får Styrelsen, jemte Remisshandlingarnes återställande, underdånigst anföra, att då Revisorernes framställning af zifferförbållandet i Styrelsens räkenskaper for dessa år samt af andra ur handlingarna hem tade underrättelser ej påkalla några rättelser, och Revisorerne ej eller, i anledning af hvad de sålunda anfört, gjort några anmärkningar eller dragit slutsatser, som behöfva upplysas eller vederläggas, mer än i en enda omständighet, har Styrelsen egentligen endast dervid att afgifva Utlåtande. Denna omständighet är Revisorernes uppgift, ”att Styrelsen i enskildt hus hyrt lokal för sina sammanträden och samlingar för 45t> R:dr om året, och deras förmodan, att denna utgift skulle kunna undvikas och behöfligt utrymme för delta Verk beredas uti något af Statens hus här i Stockholm.” Sannt är visserligen, att Styrelsen hyrt rum i omförmälda ändamål för 45o R:drs årlig hyra, men samma räkenskaper och handlingar, som Revisorerne i detta afseende åberopa, visa först och främst, att hyran, som Styrelsen verkligen betalar, sedan ett rum blifvit uthyrd t, utgjort och utgör hlott 4°o R:dr om året, och sedermera alt Styrelsen till denna utgift erhållit nådigt tillstånd i Kongl. Brefvet den g November *84o, först efter det undersökning i officiel väg föregått, huruvida några tjenliga lägenheter i Kronans hus för ändamålet voro att tillgå, och upplyst blifvit att så icke vöre förbållandet. Stockholm den 29 Februari 1844. A A. E. von SYDOW. M. F. Aberg. — 115 — Direktionens öfver Allmänna Barnhus-Inrättningen lindert!. Ullätande, i anledning af i843 års Revisorers Berättelse om granskningen af tiämndr Inrättnings räkenskaper. Stormäktigste Alle må di g ste Konung!
N:o 102* i anledning af gjorda hemställanden om förminskad afgift af Rotehållare vid Indelta Infanterie-Regementena till Soldatens beklädnad; N:o 103* i anledning af gjord hemställan om Snefringe Härads Invånares befrielse från Hjelpedagsverkens utgörande till Strömsholms Kungsgård5 N:o 104, 1 anledning af väckt fråga om sättet för bevakandet af Rusthållares rätt vid Mönstringar rn, rn.; och N:o 105, med anledning af vackt fråga om förändring i sättet för uppbärandet af Rotehållares bidrag till Indelta Infanteristens beklädande. Bi/i. till R.-St. Prat, r8aS »oh 1829 ySaml.Z Band. usta Häjc. , ij l3o Vrot. Utdrag deri 27 No v. 18 29- S. D. Vid förnyad föredragning af Bevill» ningsLagoch Oeconomie-Utskottens Merno* rial, N:o a 7, med förslag till sammanjemkning äf Riks-Ståndens beslut, i fråga oui l^rannvins.- bränningsrättighet, samt till Voterings-propositioner i afseende på grunderne för nämnde rättighets beskattning, fann Preste-Ståndet för godt att, för sin del, bifalla allt hvad Utskotten härutinnan hemätällt, med undantag af Utskottens hemställan, rörande Ståndets beslut örn brännvinsbränningsbeskattningen efter tillverknings» beloppet, hvilken afslogs; och förblef PresteStåndet vid sitt härutinnan fattade beslut och godkände de af Utskotten föreslagna Voterings* propositioner.