Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwad ater Regements-Qwartermästärne bewässar; sa synes det wara billigt, at de, lika med de öfrige Subaltern-Oliicer.arne, mage undfå Löne-förbättring i samma proportion, som för desse blifwit föreslagen. 4:0. Har Herr polian blencke von Vicken förefta sit, IOZ2 Den 2Z Mars. e. m. git, at Under-Oflicerame Ivid Swea HrlilleriRegemence och öfrige warfwade Regemenrer med deras ^vederlikar mätte undfå zz xroLem Löne-tiiökning, i stället för de 25 proLent, som för dem förut blifwit prcsteAeraös; eller ork om Statens tilgängar nu icke sädant medgifwa, at de för Otiicerorne föreflagne ZZ s xroLent matte nedsättas til 25, och Under-0kficer-rrne således i det stället undfä de zz^ xroLents tilökning/ som han hemstält. Men som detta innefattar en ändring och rubbning uti den af Riksens Högloft. Ständer redan fastställde Stars-ke^Ienngen; sä kan Statsckltskottet icke frcngä detz förra utlärande; men sär i öfrigt åberopa hwad här ofwan ansördt är, angäenDe Herr 8cburer von lVsIclboim8 hemställan. 5:0. Haswa Herr Friherre )nbgn I.ÄZerbseIKe, Herr 8cbuc2LrciLiit2 samt Herr Friherre rik ?uke hemstalt: at Ofwerste, Öfwerste-Lieutenant!? och b/litsors - Lönerne wid Flottorns mätte hädanefter fä i Stat upföras til lika belopp med Lönerne för samma grader wid wanliga wärfwade Intamyri-Regemenrer i /lnneen, samt at Flaggmans-Lönerne mätte i lämpeligt förhällande deremot erhälla nägon tilökning.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att en Lista uppå de personer, hvilka, enligt 41 §• RegeringsFormen, icke få till Ledamöter i Utskott inväljas, varit sistförflutne Riksdag i RiddarhusCancelliet uppgjord, hvilken Lista Hans Excellence uppläste, under tillkännagifvande, att en lika beskaffad Lista äfven nu lomme att i RiddarhusCancelliet upprättas, och sedermera lill efterrättelse i RiddarhusSalen anslås. Hvad åter beträffar den af Herr Tham väckte fråga, huruvida Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer skulle kunna uti Förstärkta StatsUtskottet inväljas, så enär 22 §. i RiddarhusOrdningen innehöll: Harder Élector till Utskotts Ledamot vald, upphöre han att vara Elector, och böra genast Bänkmännen sammanträda, och en annan utvälja; ansåg Hans Excellence häraf tydligen följa, att Herrar Electorer icke kunde med Electorsbefattningen förena den, att vara Ledamöter i Förstärkta StatsUtskottet. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: O111 allt i Grundlagen ovilkorligen skall Den 12 Junii e. m. 61 förklaras efter ordalydelsen, så utesluter visserligen den af Herr Grefven och LandtMarskalken åberopade §. Ridderskapets och Adelns Electorer från att väljas till Ledamöter i Förstärkta StatsUtskottet. Men ser man derpå, att, i stället för att ett vanligt Utskott endast har att reda och utlåta sig öfver ärenderne, ett Förstärkt Statsutskott deremot beslutar i Rikets Ständers namn; så synas Electorerne icke böra vara derifrån uteslutne, enär deras befattning intet annat föremål äger, än att med Ja eller Nej besvara framställda frågor, en rättighet den de, ehuru Electorer, inom Stånden utöfva. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det han ansåg sig böra följa ordalydelsen, hvilken Hans Excellence uppläst, och som, efter Hans Exceliences omdöme, vore fullkomligt tydlig.
» Vädret är dåligt och jag är dålig och jag vill icke utsätta min lotusblomma för dessa hiskliga, råa dimmor. Ack! hur gerna gåfve jag dig icke en af de glansfulla dagar, som man upplefver på Ganges’ stränder och som egentligen borde komma en lotusblomma till del. Kom snart! — men ännu en gång: icke i dag. —» »Jag känner mig degraderad », smålog hon, då han första gången använde smeknamnet lotusblomma. »Flugan har sjunkit från djurriket ner i växtriket.» Han smålog också, men så sträckte han ut sin hand och fångade hennes, som han smekte medan han talade: »I min ungdom drömde jag om Indiens land. Jag gick i fantasien längs med den heliga flodens stränder, hörde brusandet af dess vågor och såg de små gazellerna släcka sin törst i dess vatten Stora, röda blommor doftade och glödde vid stigens kant, en och annan kopparblank ödla slingrade sig fram mellan gräset, himlen var blå, luften het och vid min sida gick hon, som jag älskade. Hon var en flicka, blåögd och gullhårig som du. För hennes skull har jag gråtit många heta tårar och skrifvit många dåliga vers. Hon var drottningen i min längtans land — min ungdoms första lotusblomma. Du är mitt lifs sista. Ironien och vemodet brottades i hans ord som två lekande barn — vemodet segrade till sist: »Alltid har jag i mitt förhållande till dessa min längtans drottningar fått nöja mig med de kärlekens tiggarsmulor, som kallas för kyssar och smekningar Ord, tankar, fantasier ingenting mer!» Han tystnade, och vemodet lägrade sig helt öfver hans ansigte. — Hon visste hvarför. November månad var inne. En sensträckning i fotleden tvang Margot att hålla sig hemma någon tid. Han kallade henne i bref på bref; men hon kunde icke komma. Sjelf led hon af en pinande längtan, som växte för hvarje dag och eggades af hvarje litet bref. Hon svarade honom — i samma lätta ton, som han sjelf alltid använde, när han talade om sina lidanden — att hon icke kunde stå på benen, men att hon hoppades snart vara frisk. Hans nästa biljett var ett lakoniskt meddelande om, att han nu icke kunde mottaga henne.
Å denna skrifvelse hade jag ej fått emottaga svar förr, än den 3 Mars 1862, då Ofverståthållare-embetet, uti skrifvelse af den 1 i samma månad, till mig öfverlemnade dåvarande Herr Polismästarens förklaring, af hvilken skulle inhemtas, att åtgärder blifvit vidtagne till förekommande för framtiden af dröjsmål med expedierandet af Poliskammarens remisser; förmälande Herr Polismästaren i sin berörda förklaring, bland annat, att ändring uti anmärkta hänseendena blifvit anbefald, så att för framtiden ett liknande obehörigt dröjsmål med remisshandlingarnas afsändning ej lcomme att äga rum, samt att, om så skulle med något vidlyftigare mål inträffa, anteckning om orsaken komme att göras i de till Justitie-Ombudsmans-embetet ingående förteckningar öfver polisarrestanter. I ytterligare skrifvelse till Ofverståthållare-embetet den 22 Augusti 1862 hade jag erinrat, bland annat, att, ehuru Öfverståthållare-embetets skrifvelse, som innehöll nyss omförmälda förklaring, gifvit mig anledning förvänta, att dröjsmål af den anmärkta beskaffenheten ej vidare skulle förekomma, utan remisserna till domstol blifva expedierade inom den tid, jag såsom maximum föreslagit, granskningen af förteckningarne öfver polisarrestanter i Stockholm för första hälften af år 1862 icke destomindre ådagalagt ett motsatt förhållande, hvarföre jag låtit sammanföra de fall, i hvilka, — dock först efter den 1 Mars, då Öfverståthållare-embetets förutnämnda skrifvelse till mig afläts, — mer än åtta dagars expeditionstid blifvit vid remisser till domstolarne begagnad. Dessa fall hade varit följande nemligen: ett fall, i hvilket dröjsmålet utgjort 17 dagar ett » » »16 » sex » » »15 » sju » » » 14 » sex » » » 13 » två » » »12 » fjorton » » »11 » åtta » » » 10 » åtta » » » 9 » och hade vid Juni månads slut sju remisser ej ännu blifvit öfverlemnade; 55 varande ingenstädes i dessa månaders listor anteckning gjord om anledningen till tidsutdrägten vid expedierandet.
De frodiga, gröna alarne skugga stränderna af en bäck, som – forsande ifrån den lilla sjön bredvid – hoppar sjungande öfver kiselstenarne mellan de höga åbräddarne, som med sin fina, sammetslena grönska sänka sig brådstörtadt emot vattnet dernere. En liten trädgård omger det rödmålade boningshuset, och höga hvitstammiga björkar flägta i vinden sina elastiska grenar och skymta så ljusa fram mellan granarne på det mossiga berget i hagen ofvanför. Den lilla gröna gården med sina sandgångar och sitt gungbräde, de snöhvita och brokiga dufvorna, som spatsera omkring trappan, de hvita gardinerna i fensterna, – allt vittnar om ordning och trefnad. Det är afton, solen skymtar röd och dunkel mellan träden i hagen, ännu några minuter och den är nedgången för innevånarne på Krösarp, ty de höga bergen rundt omkring förkorta betydligt deras dag. På det grönmålade gungbrädet, skuggadt af en yfvig fläderbuske, sitter en gammal gumma med en nystvinna framför sig, sysselsatt att nysta garn; på hennes enkla, snygga drägt, och hennes fromma, vänliga ansigte, är det alldeles icke svårt att igenkänna mamsell Lovisas matmor, ehuru hennes hår nu är grått, och skrynklorna på hennes panna blifvit djupare och bestämdare, – det är också icke underligt, ty sjutton vintrar hafva samlat sina drifvor mellan bergen omkring henne, och lika många somrar ha blommat sedan den märkvärdiga resan, den enda i hennes lefnad, som så oförmodadt slutat vid Skillingaryds gästgifvaregård, och den hemlighetsfulla natten der. Sjutton år synas oss nu, vid början af vår lefnad, som en omätlig tid, de äro så betydelsefulla – de innebära så mycket de första sjutton åren – och sedan, vid slutet af vårt lif synes oss sjutton år som en helt liten episod deraf.
Riksstat af aflöningen för en del vid fångvården anställda embetsoch tjenstemän, yttrat sig anse nödigt, för vinnande af en bestämd kännedom om aflöningarnes belopp, att de förmåner af ved och ljus, boställsrum eller hyresersättning, planteringsland och servismedel, som vissa af långvårdens embetsoch tjenstemän samt betjente tillkomme, bleive efter det penningevärde, hvartill de kunde uppskattas, i aflöningsstat uppförde, hvarföre Rikets Ständer anhållit, att Kongl. Majit ville, efter ärendets behöriga utredning, angående en sådan komplettering af ifrågavarande aflöningsstat till Rikets näst sammanträdande Ständer göra nådig framställning, så har, enligt hvad det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokollet gifvetvid handen, Pångvårds-styreisen, till följd af nådig befallning att med underdånigt förslag i de sålunda af Rikets Ständer omförmälda hänseenden till Kongl. Majit inkomma, med underdånig skrifvelse den 1 April nästlidet år insändt dels instrumenten öfver verkställd uppskattning och värdering af ifrågavarande löneförmåner, dels ock ett af Styrelsen uppgjordt, i åtskilliga delar från nämnda värderingsinstrument skiljaktigt, förslag till dessa förmåners uppskattning, dervid Styrelsen yttrat, bland annat, att en sådan åtgärd, som den ifrågasatta, att nemligen i ordinarie aflöningsstat uppföra nämnda löneförmåner, syntes Styrelsen hvarken lämplig eller med Kronans fördel öfverensstämmande, enär derigenom, Stats-Utskottets Utlåtande N:o '26. 5 hvad de väsendtligaste af dessa förmåner, nemligen boställsrum och planteringsland, vidkomme, hinder skulle möta dels att efter sig företeende förhållanden vidtaga lämpliga förändringar i afseende på boställslokalernas fördelning, dels ook att, då behof deraf uppstode, för fångvårdens räkning använda den fängelserna tillhöriga jord, som tjensteinnehafvarne för närvarande endast tillsvidare egde disponera, hvarförutan, i fråga om längre tjenstledighet, svårigheter skulle uppstå vid tillämpningen af gifna föreskrifter rörande afstående af en del utaf löneförmånerna; i anseende hvartill Styrelsen i underdånighet afslyrkt den af Rikets Ständer i detta hänseende ifrågasatta förändring; och har, vid underdånig anmälan af detta ärende, Kongl.
Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen hafva i anseende till den mängd olika slags hattar, som i sednare tid tillkommit och utgjorde föremål för införsel, ansett en förändrad och mera förtydligad redaktion af nuvarande taxebestämmelser af nöden och i sådant hänseende hemställt, att hela taxe-rubriken måtte erhålla följande förändrade lydelse: Hattar: af siden eller halfsiden eller äfven af annat tyg eller ämne, då de äro monterade med blommor, plymer eller spetsar o. s. v 1 st. 4 R:dr. Anm. Jtevillnings-Vitkoll,Hs Betänkande N:o 8. 25 Anm. Utgöres monteringen ensamt af band, hänföras de till nästföljande bestämmelse, af ali, hår, filt eller felb, färdiga eller halffärdiga, med band eller tyg, monterade hattar, som ej äro af helcher halfsiden, samt s. k. mekanikeller klapphattar med eller utan fodral , 1 st. 2: — af halm eller strå, s. k. panamahattar samt helt och hållet omonterade fruntimmersoch barnhattar af andra ämnen än heleller halfsiden 1 st. 1: 50; andra slag, såsom af spån, rötter eller blad, vaxduks-, vaxtaftsoch oljade hattar, eller s. k. sydvester med flera 1 st. 40 öre; Anin. äro hattarna sammansatta af flera materialier, förtullas de efter det ämne, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Och tillstyrker Utskottet, att embetsverkens ofvannämnda förslag måtte af Rikets Ständer bifallas. För de, enligt nu gällande bestämmelser, med införselsafgifter belagda slag Hudar och af oberedda hudar och skinn hafva hos Ridderskapet och Adeln Friherre Raab skam. (N:o 66) och inom Borgare-Ståndet Herr Rydin (N:o 193) yrkat tullfrihet.
Fullkomlig belåtenhet garanteras hvarje köpare. L ä k a r e r å d. OBS. Påbörjad månad räknas för hel. Skriftliga anmälningar till den 3 jan., muntliga den 3 och 4 jan. Mottagningstid: ons30 Malmskilnadsgatan dagar och lördagar kl. l,so — ' 2,20 e. m. 2S291] Stockltolni, Brunnsgatan n-.r 28, 2 tr. Ett tillfälle alt t i p så återkommer aldrig. 30,000 meter l:ma Halfylle som kostat grå 70 öre, röd 88 hvit 84 öre, bortslumpas till öre, röd 61 öre och hvit 61 öre lillifl Musik för Hemmet, Flanell öre och grå ö l metern. som efter endast ett kvartals tillvaro vunnit mycket stor spridning, anmäles till ny prenumeration och vill, såsom dess namn angifver, ät hemmen regelbundet bereda omvexlande oah värdefull musik, äfven af lättfattligare innehåll än hvad hittills varit fallet. utkommer hvarje helgfri lördag i häften om minst tre sidor musik, utom då större kompositioner införas, då två veckohäften sammanslås till ett dubbelhäfte. förses med ett prydligt omslag, som kommer alt innehålla den följande veckans program å Stockholms teatrar, nyheter från musikvärlden, annonser m. m. kostar kr. 6:60 för heltår, kr. 1: 70 för kvartal, lösnummer 15 öre, postarvodet inberäknadt. Prenumeration i landsorten å alla postanstalter, i Stockholm å Bedaktionens byrå, Vestmannagatan 7, Allm. telefon 57 00, samt å alla boklådor och större tidningskontor. oktober — december-kvartal, 13 nummer, erhålles portofritt emot insändande af kr. Prenumeration torde ske fortast möjligt för att kunna bestämma upplagans storlek. Stockholm i december 1889. [1336] Redaktionen för » Musik för Hemmet. » A. Williamson, Stockholm. Vesterlånggatan 57, 1 tr. upp. F. D u f v a, Drottninggatan 41, i de större parfymbodarna, m. fl. m. fl. ställen.
Som samma ordning förmodeligen stall iagttagas wid en Riksdags afstutande som dest öpnande, efter de orden; Gtänderne pä Rikssalen nykalla, böra tilläggas: hwarwid förhälles säsom wid Riksdagens öpnande. Wid 81 §. gjordes ingen anmärkning. Grefwe körner, Läran, upläst til Protocollet följande: Det 1Z64 Den 29 Augusti. Det lärer utan twifwel blifwa för Con. siitutions-Utstottct et äfwen sä angeläget som uplpsande företag at begagna, jämka eller benvara de atstillige anmärkningar som nu emot Niksdags.Ordningen blifwit anförde. Det kan säledes icke blifwa mitt ändamäl at för det närwarande ingä i nägon detalj derom. Men dä bland den mängd noggranna anmärkningar som blifwit gjorda, jag saknar en som under loppet af denna Riksdag ofta wäckt min upmärksamhet, torde det tillätas mig at tilde öfrige äfwen bifoga denna. Den angär frägan om remisier af enskilde Ledamöters gjorda motioner. Consiitutions Stadgande i desi S6 §. och i följe deraf Riksdags-Ordningen i desi 44 och 49 §. §. innehäller, at sädane frägor ej mä af Ständen afgöras innan de til Utskotten blifwit remitterade. Men innefattar wäl detta Stadgande at alla Motioner de mä wara af hwad egenskap som häldst, endast de ej innehälla nägot Lagstridigt, stola ovilkorligen til nägot Utstött remitteras? Antingen är en remisi af ett Memorial el. ler Dictamen ifrän ett Ständ, en blott formalitet och Ständets bifall bertil ett blott medgifvande at den wäckta Motionen ej inncbällcr nägot uppenbarligen Lagstridigt, eller är detta bifall, tillika ä Ständets sida ett erkännande at saken är wärd upmärksamhet och förtjenar undersökning. Det är häröfwer jag ön. stade at i Grund-Lagen finna nägon bestämd förklaring. Om Den 29 Augusti.
Presterne eftersträfva framför allt inflytande på den verldsliga styrelsen; och deras Öfverhufvud innehar en makt, fruktansvärd för regenter och folk. Korteligen: historien vet, hvad denna makt förehaft, hvad hon uträttat, hvarföre man i särskilda länder afskuddat sig henne. Svårligen torde väl kunna uppgifvas en anledning, hvarföre hon hädanefter skulle blifva annorlunda begagnad, än hon i fordna dagar blifvit. Tidernes betryck har utan tvifvel nedsatt hennes djerfhet. Men om läran återvinner sitt välde öfver verlden, och hennes kurkas lugn åter tryggas; så skall visserligen också den hierarkiska makten stadga sig och börja å nyo samma handlingssätt, som denna makt i sin fordna lugna tid följde. Att åter införa ett sådant religionssystem, der det ej mera finnes, kunde ju icke vara välbetänkt. Men bedrager jag mig icke alltför mycket i de tankar, jag redan yttrat; så uteblifver icke dess inträde, endast religionsfrihet beviljas och utsträckes äfven lill katholska kyrkan. Det iir sannt, att hennes anhängare skulle kalla det ofördragsamt att fiir henne särskildt göra ett undantag. Men det är också ofördragsamt att icke tåla enväldet, eller slafhandeln, eller sjelfva den socialistiska-kommunistiska republiken. Så vidt katholska religionen består i lära och tänkesätt, njuter hon samma allmänna samvetsfrihet, som hos oss kommer alla främmande religioner till godo, och som innefattar all den för religionen i sjelfva verket nödiga frihet. Sträcker katholiken sitt anspråk derutöfver och vill, att i fördragsarnhetens namn må lemnäs fritt fält åt ett presterskaps verksamhet, sorn strälvar att utrota vår egen kyrka, och med henne vår politiska frihet, och åt utöfningen af en lära, hvilken angifver sig såsom den enda saliggörande, således förkättrar alla andra, och icke dröjer att göra sig ensam rådande, den stund hon finner sig i tillfälle att utestänga alla de öfriga; då begär katholiken ögonskenligen mer, än hvad tillbörligt är att medgifva; och det kan icke beviljas, utan att indirekt beröfva vår egen kyrka samma lärofrihet, sorn i stället åt en annan inrymmes.
Rid beräknat hvad sorn, erfordras fpr dp skulder och utbetalningar i Tyskland samt förbindelser, hvilka, i följd, af traktaten, öm Pommern och Rugen ägt rum; så förmodar Utskottet, att tillgången 2j750,000 Rid blifver tillräcklig afven för ILiquiderandet af förra Kongl, Famillens nu \ fråga varande Summa. Utskottet får dprföre. tillstyrka RiksensHÖglofl. Ständer, att, vid besvarandet af denna. Kongl, lyfajns. Nådiga framställning i underdånighet anhålla, det täcktes, Kongl. Majit i Nåder l|ta utaf de-inflytande 2,000,000 Preussiskt Courant, först liquidera förra Kongl. PamiUens fordran, ej mindre af dess här i Riket innestående förmögenhet 68.1 >4? 9: R;d. O.ck arfvet efter Högstsalig Hennes Majit Rnke-, Drottningen,tillsammans, utgörande 581,419 Rid 13 sk. ii r.;. samt derefter i den mån de Preussiske medlen ingå, jämväl i Nåder låta godtgöra Krigsskqjderna inom den reda,n bestämde tid af tre år; hvaryid Kongl. Majit, i händelse tillgången antingen skulle genom förändring i Courssen förrnindskas., eller inbetalningen fördröjas, i Nåder torde täckas låta anstå med ersättningen af Stats-Verkets förskott, då det belopp, sorn egentligen, lomme att betalas med oftaberörde 3,000,000 Preussiskt Courant pller 2,750,000 Rid Den 5 Augusti 71 Rict Svenskt Banco skulle kunna inskränkas till 2 481,4 19. 1 3- 11. eller uti rund.Summa2,500,00<J R:d sistnämnde mynt.
Hon drömde dag och natt om ett barn, som hon kunde vagga på sitt knä, som hon fick älska moderligt och varmt, som hon skulle se växa upp, och som hon fick skänka all den ömhet, hvilken hon trånade efter att skänka. Hon var så underlig denna kvinna, att hon ville vara mor, utan att älska, och hon plägade tillbringa dagar med att på de allmänna promenaderna betrakta de barn, som gingo omkring, ledda af mor eller sköterska. Men hon lekte aldrig med andras barn, tilltalade dem icke ens. Hon var skygg inför dem, som en god kvinna kan vara skygg för att stjäla en annan kvinnas älskade. Hon gick dem förbi med sina drömmar. Å, hvad hon måtte hafva drömt denna kvinna, och hur djupt hon måtte ha lidit. Ty så mycket kvinna var hon, att hon ville icke taga en annans barn, innan hon visste, om naturen nekat henne möjligheten att få ett eget. Hon hade nog tänkt på, att taga en annans barn och göra det till sitt eget, men alltid hade hon stött den tanken ifrån sig, som om den inneburit något vämjeligt, något så ringa och fattigt, att det gjorde hennes dröm till en fåfäng lek med tomma känslor. Det var för henne, har jag trott, nästan som att begå något onaturligt. Och så blef denna kvinna plötsligt rik. Hon fick ärfva en aflägsen släkting, och hela hennes lif bytte färg, som väl alltid blir fallet, när rikedomen plötsligt lyfter en fattig människa upp till frihet och oberoende. I och med detsamma blef hon firad och eftersökt. Hennes släktingar började erinra sig, att de städse visat henne välvilja, och männen upptäckte, att hon ägde kvinnliga behag och säkert skulle blifva en utmärkt hustru. Då fick hon hat till sin omgifning, hat till sitt eget lif, och det blef henne naturligt att förakta hvarje känsla som drog en man till en kvinna. Hon hatade allt detta så våldsamt, att hon ville blifva det kvitt, till hvad pris som helst. Hon ville göra ett dåd, som skulle ställa henne utanför all den falska ömhet, hvilken hon kände bjuda sig Judaskyssar. Hon ville undgå sin släkt och hålla männen på afstånd. Hon reste till Paris för att få lugn, och där mognade hennes plan.
N:o 127, i anledning af väckta frågor om ändringar och tillägg i Allmänna Lagens och serskilda Författningars stadganden, angående Bysättning, bifölls; N:o 128, i anledning af väckta frågor om stadgande af skyldighet för Gäldenär, att, i brist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld, afslogs; j:o Stcits-Utskottets: N:o 310, i anledning af återremiss utaf Betänkandet, N:o 189» angående anslag af medel för tryckning af Landhöfdingarnes EmbetsKungörelser, lades till Handlingarne; N:o 314, i anledning af skiljaktiga beslut inom Riks-Stånden, i frågan om Utskylders utgörande till Staden Nyköping af Landshöfdinge-Residence-huset derstädes, äfvensom afgifter till Städerne i allmänhet för Kronans deri varande Egendomar : Ståndet förenade sig med Högvördige Preste-Ståndet i dess beslut, i anledning af Utskottets Utlåtande, N:o a 13, och ansåg således en enda votering ega rum, hvarvid Propositionen blifver ställd å Utskottets Förslag, och Contra-Propositionen kommer att omfatta Preste-Ståndets beslut i denna fråga. S. D. Högloflige Ridderskapets och Adelus, uti Piotocolls-Utdrag, af den 6 dennes, Trot. Utdrag den 16 Nov. i So.q. §7 som nu a nyo föredrogs, meddelade inbjudning till deltagande i 4 punkten af Ridclerskapets ocli Adelns beslut, i anledning af Stats-Utskottets Betänkande, N:o 10r, och Utlåtande, N:o aig, angående försäljningen af 5 styck. Kronan tillhöriga Krigsskepp, blef af Borgare-Ståndet bifallen. S. D. Föredrogs a nyo och bifölls StatsUtskottets Utlåtande, N:o 32g, angående Landsliöfdinge-Residence-huset i Hernösand ; och skulle de öfrige respective Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta beslut deltaga.