Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har velat tillvita Grefve Cederström, att han tillstyrkt försäljningen af Gustaf den Store, hvilket man velat anse såsom ett nytt skepp. Jag anser mig skyldig lemna några upplysningar i delta afseende. Min tjenstemannabana vid ÖrlogsFlottan är jemnårig med våra nu så kallade gamla skepp. Camilla byggdes i början af 1780-talet; den har sedermera undergått reparation, och har en gång varit förbyggd. Till Gustaf den Store, då kalladt Gustaf Adolph , sträcktes kohlen i böl jan af 1,790-talet. Det blef färdigt ett par år derefter. Vår store Byggmästare Chapman gjorde på detta fartyg försök till ändringar och förändrade dimensioner, hvilka ej lyckades efter önskan. Skeppet var således, under de flere år jag gjorde tjenst vid Flottan, verkeligen sämre än de öfrige. Sedan har det undergått en svår reparation, och blef 1824 förbyggd t. Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten på hvad det vill säga, att förbygga ett skepp. Det är detsamma som att lappa en rock. De hufvudsakliga pieserne såsom köhl, stäfver m. m. äro qvar, men af det öfriga borttages allt gammalt och odugligt och nytt sättes i stället. Det är en sanning att skep - Den 21 Julii e. m. pet de första åren kan anses lika godt sorn ett nytt, men det kan aldrig lia den varaktighet, utan är och förblifver ett gammalt skepp, likasom rocken blir en gammal rock, och ingen, som känner förhållandet, kan påstå, att det är lika godt som ett nytt. Dessa upplysningar har jag aiw sett mig böra meddela Ridderskapet och Adeln. Man har velat tillämpa 107 §. på Grefve Cederström; han är likväl redan ur StatsRådet. Då hans lifstid är nära no år, plågad af chroniska sjukdomar, hemställer jag, hvad verkan genom tillämpning af denna §. kunde väntas emot en person, som redan för 2 år sedan lemnat StatsRådet. Herr Munck af Rosensköld, Eberhard: Jag har tvekat, att uti ifrågavarande ämne uttrycka min känsla.
Ränte-kammarens hufvudbok för revisions-året undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning samt att densamma icke eller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida. Lika med föregående årets Revisorer, vilja nu församlade Revisorer äfven uttala ett erkännande af den synnerliga noggrannhet och ordning, hvarmed ej mindre nämnda hufvudbok, än ock Kongl. Stats-kontorets öfriga räkenskaper befunnits vara förda. § 2. Beträffande fortgången af det utaf Kongl. Maj.t under den 14 December 1855 i nåder anbefallda arbete med upprättande af nya formulär för de förvaltande verkens samt alla redovisande ernbetsoch tjenstemäns räkenskaper, få Revisorerne meddela, att Kamereraren i Riksboksluts-kontoret J. Th. Spongberg, som den 19 November 1858 blifvit i nåder förordnad att, efter aflidne Kammarförvandten Nerén, emot vissa bestämda aflönings-vilkor och under Kongl. Stats-kontorets inseende, verkställa ifrågavarande formulär-arbete, den 4 sistlidne Juni till bemälda embetsverk aflemnat följande räkenskaps-formulärer, nemligen: A) hufvud-redogörelsen för länet eller landsboken, som utgör en sammanfattning utaf här nedan upptagne special-redogörelser, och redovisar för alla under Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes förvaltning stående fonder och medel; B) special-redogörelser för länen, hvilka ingå uti och tillsammanstagne bilda lands boken : a) Landtränteriets special-räkning; b) special-räkning öfver krono-uppbörden uti fögderier (städer); Bilaga Lit. Å. till 1860 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid 5. Sammandrag öfver samtlige i 1858 år riks-hufvudbok ingående medel. Oebet. Ingående balans: gälds-medel. Diverse medel. i Medel, hvilka uti | riks-liufvudboken endast upptagas 1 i balanserna. Summa. (retlit. Ingående balans: Qfverlevereringar i Statsoch Riksgälds-medel. Diverse medel.
St:rs Revisorers berättelse om granskningen af de under Kongl. Komraers-Kolhm ställda fonders och medels förvaltning och räkenskaper; JYs 289, i fråga om ytterligare utbetalning utaf kreditivet för de genom post-skjuts-legans förhöjning föranledda kostnader; JVs 290, i anledn. af väckt motion om öfverflyttning till Riksgiskontoret af alla Staten tillhöriga, samt under dess omedelbara vård stående fonder och kassor; M 291, i anledn. af väckt motion om förändrade stadganden, aug:de Hypolheks-föreningarnes obligationers upköpande af Riksgis-kontoret; 246 Den 23 September f. m. 32 292, i anledn. af väckt fråga om alla Svenska Hypolheksförenings-obligationers upköpande och försäljning genom Riksg:skonloret; M 293, ang:de gjord framställning om ett kreditivs afsättande för upköp eller belåning af svensk spanmål; 32 294, i anledn. af ålerremisser å llllål. 32 189, ang:de upbörds arfvode till Skepps-Ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus, för derstädes sedan år 1848 debiterade och redovisade krono-utskylder; Stats-, samt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: 32 15, i anledn. af väckt motion om tillhandahållande, på allmän bekostnad, af eli officiell dagblad å vissa upgifna ställen; 32 16, i anledn. af återremiss å Ulsktns Betänk. M 2, ang:de väckt fråga om inrättande af ett statistiskt embetsverk samt anslag dertill; M 17, i anledn. af väckte frågor om vidtagande af åtgärder till lindring i rustningsskyldigheten; 32 18, i anledn. af väckte frågor, att rustningsoch roterings-skyidigheten i Småland måtte nedsättas eller lindring deri ega rum; "
Utskottet häri tillstyrkt godkänner jag, utom hvad angår föreskriften, sorn innefattas uti mellan meningen : “äfvensom uti an "rån sande och för handeln upplåten lokal*, hvilken föreskrift, i dess tillämpning, efter hvad jag befarar, kan leda till många orimligheter, hvadan jag anser det sagda mellanmening icke bör uti förordningen inflyta; och som man, på sätt jag vid § 37 tog mig friheten föreslå, icke vågat eller velat stadga, att viner skulle inbegripas bland de drycker, derom nämnda § handlar, så är jag bland dem inom Sammansatta Utskottet, som önskar att § 32 skall erhålla följande lydelse: “/ öppen salubod för handel med andra varor än brunvin och viner, nid brunvin. hvarken till afsalu hållas, eller utan betalning; utdelas Med hvarandras lydelse stå i nära förening §§ 32 och 37. Ett ofullständigare och mera sväfvande lagbud än det, som innefattas uti sistnämnda §, kan väl knappast finnas. Lagstiftaren har, som det vill synas, för att beqvämt komma ifrån hvad honom åligger, på lagskiparen hvälft tydningen af ett lagbud, som helt säkert vid tillämpningen blir mycket varierande. Att rent af stadga, det viner icke skola hänföras till det gifna lagbudet, har man lika litet vågat, som man velat förklara, att desamma skulle under nämnda stadgande inbegripas. Härom förefinnes alltså en säkerhet, som föga hedrar lagstiftaren. För att vinna ordning och skick, samt kunna i möjligaste måtto förebygga underslef och missbruk viii handeln af spirituösa drycker, så och för att få lag stiftningen derom förtydligad, till rättelse och säkerhet för ej mindre lagskiparen än äfven vederbörande försäljare, anser jag det försäljning af vin i minut bör i så måtto ställas i förening med försäljningen af bränvin, att rättighet till det förra, må vara beroende på att hafva förvärfvat sig rättighet till det sednare, nemligen till, såsom det i författningen heter: “minuthandel rned eller utan ut - 20 Sammans. Sevillu.-, Lags. Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskott.
Också har denna nya f ördelning af vigterna , såsom icke lämplig för handeln , alldrig varit annorlunda ciri ofullkomligt antagen, hvarföre Regeringen funnit Bihl,Lags.Allin.Besv.o.Oec,Utsk.UtI.N:ok(). 87 sig föranlåten att införa bruket af de vanliga vigter, hvarom här nedanf öre talas &c. Om denna förändring sketi efter år 1815 skulle man tilläfventyrs kunnat förmoda något annat motif än nyttan och behofvet, men att den tilldrog sig under den tid Napoleon var på höjden af sitt förvånande välde bevisar tillräckligt, att icke något annat än blotta nödvändigheten åstadkom densamma , och när inan eger denna erfarenhet, hvarföre då tillstyrka samma försök i Sverige? Min fasta öfvertygelse är, att om Rikets Ständer antaga den totala omskapning af Rikets Mått, Mål oell Vigt, hvartill Kongl. Vetenskaps-Academiens förledande vackra och genialiska uppställning gil vit anledning, så varder denna åtgärd icke beståndande längre än intill nästa Riksdag, och då blifver det alltid vida svårare att deruti tillvägabringa de billiga jemkningar , som af behofvet kunna påkallas, än att rakt återgå till det gamla. Att på försök utfärda Lagar oell Förordningar , som , efter en kort tids förlopp, måste ändras eller återkallas, ingifver hvarken förtroende lör Lagstiftarens vishet ej eller den vördnad för verkställande magtens bud och befallningar , sorn hon så väl i våra dagar • 8 Bil t.La^'S.AUm.Besv.o.Oec.Utik.Utl.N:o 46. behöfver. Och hvad det ärende angår, sora nu är i fråga , så kan man af den erfarenhet, andra länder bjuda oss, sluta till den utgång jag befarar det hos oss får. Der torde icke eller böra förbises, att om det af Kongl. Vetenskaps-Acadetnien föreslagna system blifver antaget, så bringas Rikets undersåtare, för anskaffandet af nya inålkärl och nya vigter, på en kostnad vida ölverstigsnde j00,000 R:dr.
Men, om jag ”skulle glömma hvad jag är eder skyldig, ”om jag skulle glömma mina tänkesätt och ”mina grundsatser, om j?.g en dag, berusad ”af Magtens bägare, skulle vilja våldföra eder ”Frihet, vågen då återkalla mig till mig sjelf, ”det är de Redligas pligt att tala öppet och ”oförskräckt j mitt hjerta skall alltid vara be”redt att höra eder.” — Hvilken borgen kan då vara säkrare för Friheten, än sådana ädla tänkesätt hos Fursten 5 måtte då aldrig Sanningen möta något hinder att framtränga till dess Thron ; på vår lyck-i salighet böra vi i sådant fall icke tvifla. Hére Den 7 Martil. 225 Herr Dalman, Lars Johan, hade inlem* nät ett så lydande ; Vördsamt Memorial! Då den högst vigtiga grunden för allmän och enskilt välmåga, Penningeväsendets reglerande , nu af NationalRepresentationen skall läggas, utbeder jag mig ödmjukast att få yttra ni i g nm mitt sätt att se denna sak : Jag vill ej uppehålla med företal om all den egoisme, orättvisa, ovänskap och förstöring, sorti blifvit en följd af det nu varande financiella förhållandet: För hvarje patriotiskt sinnad Representant, som lemnat sina enskilta beräkningar hemma, och här blott vill ärligt medverka till det Helas frälsning, och fördomsfritt ej undandraga sig andamålsmässiga uppoffringar, är oredan rysligt uppenbar, och den kalla Egoisten lärer föga omvändas genom Tal. Un-, der detta förutsättande synes mig första frågan Vara : Hvad år orsaken till det onda ? Derom torde omdömet ej blifva mer än ett. 1807 var BancoSedlarnes TotalSumma 9! Millioner, 1814 nära 21 Millioner, med derjemte en Riksgälds Sedelstockens ökning af omkring 2 Mil* lioner, utom Disconternes TreProcents Obligationer och Assignationer, hvilka må hända utgjort sednare åren visst en tredjedel af Rikets RörelseCapital. Denna Numeraire är i närvarande ögonblick visserligen ej förminskad.
Ha, Sigismund, är detta lönen då för all den trohet, vi emot dig visat! O! att vi aldrig känt den lumpna känsla, som svaga mödrar närt oss med som spenbarn, som drifver barnet att sin fader hylla, att såsom yngling vörda än hans svaghet i gråa hår och skydda dem för skymf; den svaga känsla, hvilken högst i dårskap dock stiger, då den böjer undersåten för kungen ned att honom dårligt dyrka som landets fader och sin äras borgen! O! att vi kväst den, såsom hertigen, som alla andra, och vår egennytta sått ner i upprorsandans feta jordmån och skördat där vid packets jubel nu; då hade vi ej öfvergifna stått med bruten lit och ensam, sviken tro! EBBA FLEMING. Ar det väl Stålarm, Stålarm, som så talar, det finska ridderskapets pelare, vår konungs stöd, Klaes Flemings vän och Finlands själfständiga och fasta svärd! STÅLARM. Tack Ebba! Jag har ej sofvit uppå tvänne nätter. Bort, bort, du svaghet; kungen kallar dig! Upp, trötta tanke, eftervärlden manar; natur jag vill besegra dig! (Till Olof Klaesson). Hur var det? Vår krigshär slagen är. Då hvilar alt på oss allén'. Dock, ännu låt oss hoppas på hjälp från Polen. (Officerare inkomma). Här befälet kommer, som hit till sista råd jag sammankallat. Tredje scenen. De förra. Officerare. Daniel Hjort. STÅLARM. Ha'n I med veteranerne besatt slottsportarna och uppstält knektarne här utanföre? (Sorl bakom scenen). FÖRSTA OFFICEREN. De er svara själfva. DANIEL HJORT (for sig) Hör, det är min orkester det, och stycket, som spelas upp, det eder dödspsalm är. ANDRA OFFICEREN. Doft växer deras knöt, med möda fick jag dem ordnade. Till hertigen har redan en del i nattens mörker öfverflytt, och af de öfrige är svårt att säga hvem är att lita på. STÅLARM. Välan, vi skola snart få rent spel i saken, och från hvetet alt ogräs själft må skilja sig!
Och torde, i afseende på inköp af persedlarne eller material dertill, contracternes afslutande, effecternes mottagning och besigtning, deras nyttjande så väl hemma i landet som under möten och fälttjenst, iståndsättande och cassation, medlens uppbörd, anordning, redovisning, granskning deraf och decharge, böra till efterrättelse lända de i detta ämne gifna Kongl. Resolutioner, dels allmänna och dels för särskilde corpser utfärdade Beklädnads-reglementer, jemförde med Kongl. Instruction för de Generalspersoner, hvilka i Nåder, förordnas att förrätta Generalmönstringar med indeldte Cavalleriregementerne, samt det till Infanteri förvandlade Cavalleriet under den 16 November 18195 och hvad som för ifrågavarande fall 'Bihang till Riks St. Prat. 1Ö23, Q-de Sami. IS-.r 35. 546 Besv. och Ekon. Vtik, Betänkanden. fean vara lämpligt af Kongl. Förordningen den 30 December 1819, angående indeldta Infanteriets beklädnad och Kongl. Instruction för Beklädnads-Directioner vid indelte Inf an ter i Re gern en ter ne den 12 Juni 1822. i2;o Högst nyttigt förmodar han det vara, om Rusthållarne, vid Cavalleri-regementerne, sinsemellan trallade det aftal, att, i män af den vanliga tiden för en Hästs duglighet, årligen till en särskild och ej med Beklädnadsfonden sammanblandad cassa, inbetala en viss summa. Härigenom skulle Directionen blifva satt i till» fälle, att, enär hästar casserades, blefvo otjenlige, eller störtade, genom träffande contract anskaffa andre, med undvikande af det prejeri, som fean ega rum, då myndigheten och förslagenheten träffa afhandlingar med beroendet och enfallden. Att Rusthållarne härigenom befrias från den totala undergång, som merendels följer flere hästars Cassering, eller förlust, efter hvarandra, lärer han ej behöfva anmärka. 13:0
2 S3anbet. 5 Sörflag till görorbnina flitflåenbe ©tämpfabe 9Japper$-'9tf9iften. ©fa((9ång, frågor Derom; ©fogö* afvittrings? mål; ©ocfenftämnto? och ^prforåDS^rotocolI od) UtDrag Derutur; ©olDater, fe Slnfofningar; ©pel i nummer, lifaleDeS; ©taDSvafter, fe SSranDroafttr; ©tiftelfer, fromma; ©ttnDhctS?beviö, forn i föfjD af ©roenflfa &uarantaine$*§örfattnin* gärtre utfärDaS; ©upp Ufer, font t Jöåre egne bänDcr aflemnaS; 5 efta men t en till tttafa od) jfplDcmän i rätt upp* od) neDfttganDe let», fpflpon od) Deras affomlingar farnt fromma ©tiftelfer, äfmenfom få? Dane teflamcntarifa
Genom 206 §. i Banko-Reglementet är Fonden för utlåning på Fördelning af namn och reverser bestämd till 8,000,000 R:dr, hvaraf 'tillhandaFoyjL™n^or ** hållas 5,300,000 R:dr Banko-Diskontverket i Stockholm, 1,800,000 namn och rcR:clr Lånekontoret i Götheborg samt 900,000 R:dr allt Banko Lånverser med om lil • srfttnm crsrntt. kontoret i Malmö; Fullmäktige* dock förbehållet, att, efter sig företeende omständigheter, kunna nämnde Summor inom de serskildta Diskontverken annorlunda fördela. I anledning häraf och sorn, vid den tid, då reglering af berörde Fond ägde rum, så väl Banko-Diskontverkejt i Stockholm som Lånekontoret i Malmö kunde undvara någon del af det belopp, sorn borde dem tillhandahållas; medgåfvo Fullmäktige, att Lånekontoret i Götheborg, hvarest brist på lånemedel förefunnes, tills vidare finge bibehålla hela den för Kontoret, likmätigt förra Reglementet, anvisade Summa af 2,000,000 R:dr; men efter det Direktionen öfver Malmö Lånekontor förmält sig vara i saknad, af tillräcklig fond för utlåning på namn och reverser; har, under hvarje vecka, från och med första utlånings veckan i Juli månad, ett belopp af 4000 R:dr blifviL från Göteborg till Malmö aflemnadt; hvadan ofvauomförmäldte fond i slutet af nästl. månad var på följande sätt fördelad, nemligen: Banko-Diskonten 5,100,000:
Sedan derefter verkligen missbruk blifvit begångna, hafva Fullmäktige gjort hvad på dem ankommit, då de dels vägrat vidare utlemna lån, dels lemnat en person särskildt updrag att närmare taga reda på förhållandet. Hr Björnstjerna, Oskar Magnus: Afven jag anser Fullmäktige hafva i detta fall vidtagit alla de åtgärder, som stått dem till buds. D. 24 Mars skedde nemi. i Malmö den första utlåningen mot endast namnsäkerhet, och redan d 1 0 April hade Fullmäktige beslutat nedskicka en sin ledamot för att granska det sätt, hvarpå utlåningen bedrefs i Malmö. Huruvida den derstädes kunde annorlunda bedrilvas, är en sak, som ännu återstår att bevisa; ty äfven, sedan Fullmäktige förständigat Kontoret att söka skaffa annan säkerhet, blef förhållandet icke bättre, emedan ingen annan säkerhet stod att finna än namn. Jag tror således, att i detta afs:de intet klander bör drabba Fullmäktige. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, blef propos. 4 bifall till Utsk.ts yttrande i denna § framståld och med ja besvarad. f>8 I) e 11 11 Januari f. m. § 4. Sedan, uppå begäran af Frih. Bonde, Knut, den af Hr RiksArkivarien Nordström vid förevarande § afgifne reservation blifvit upläst, yttrade Frih. Bonde, Knut: Jag instämmer fullkomligt i hvad D:r Nordström i denna sin reservation anfört. Det är här icke fråga derom, huruvida det beryktade 1 2-millions-lånet var af behofvet påkalladt, eller huruvida de vilkor, på hvilka det uptogs, voro för Staten fördelaktiga eller icke; men det år af vigt, att hvar och en får tillgodonjuta lika rätt, och att Staten, då den utlemnar lån emot fullgod säkerhet, för att understödja industrien och handeln, icke upträder såsom ockrare. Enl. den instruktion, som li. St:r meddelade, då beslut fattades om uptagande af det ifrågav:de lånet, hade Fullmäktige rättighet att bestämma räntan på de lån, sorn skulle al fonden utlemnas, till högst 2 proc. utöfver hvad penningarne stodo Staten sjelf till.
Propos., der, efter framställuingeö om de serskiIta stamlinie-ynas sträckning, följande ord förekomma: ”Längden af de till anläggning ifrågasatta tvenne hufvudxaklign stamlinierna, den ena från Slockholm till Götheborg, med afdrag af den från Köping lill Hult, och den andra från Slockholm lill Malmö, utgör” etc. Häraf synes således, att dessa två starnIrnier ansetts såsom de vigtigaste, ehuru man funnit den böra först företagas, hvarpå arbete redan vore nedlagdt, och hvilken på de skäl, som äfven blifvit antydde, förklarades vara den, som borde ega företrädet, och jag vågar säga det, äfven ur nationel synpunkt, försenade detta, vindicerande härvid ät mig och dem, sora hysa samma åsigt som jag, lika rätt, som Frih. Sprengtporten, har tillmätt sig, all bedöma saken ur sådan synpunkt. Vid bedömandet af en sådan fråga, som denna, bör man noga akta sig för alt låta sig vilseledas af lokal-intressen. Jag erinrar mig härvid en temligen bekant berättelse om hvad i brödrariket sig tilldragit, då för flere år sedan derstädes var fråga om alt flytta Riksbanken, och de flesta städer sannolikt gerna hade sett alt densamma förflyttades lill detta. En representant ifrån en liten stad, som heter Dröbak, begärde då slutligen ordet och framställde sin önskan, alt Banken måtte derstädes få sitt såte, anförande såsom skäl: ali ”det är en pen liten hy og der bor jeg.” Ur något vidsträcktare synpunkt bör väl en sådan fråga som denna betraktas och afgöras, och jag tror, alt för dess lyckliga lösning är det angeläget, att de skäl, som å ena och andra sidan blifvit anförda, komma under Statslltsk:s förnyade pröfning. Att, såsom Hr Bildt föreslagit, bifalla den 7:de punkten skulle, efter mitt förmenande, just vara att motarbeta det syfte, för hvilket samme talare yttrat sig, nemi. anläggning af stambanan emellan Stockholm och Götheborg.
N:o 4 anmälda, sedan sista riksdag hvilaude förslag, angrde rätt att i vissa fall förstärka LagUisk., voterar ja i den det ei vill, voterar nej; Vinner nej, blifver förenämnde förslag af R. o. Ad. förkastadf. Denna voter.propos. godkändes, och vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallil, som följer: Ja — 90. Nej — 127. Hr Stråle, Wilhelm: Emot det nu fattade beslutet får jag anhålla att till prot. få nedlägga min reservation. Jag mäste djupt beklaga, alt R. o. Ad. genom detta afslag har förkastat den enda utväg, som erbjudit sig, att åt landet förvärfva de välgörande verkningarne af ett nytt lagverk. Hr af Sillen, Wilhelm Gideon och Hr Freidenfelt, Carl Johan Casimir instämde i den af Hr Stråle afgifua reservation; hvarjemte Frih. Stjernstedt, Lars, samt Hr af Sillen, Gustaf Otto Probus, till anteckning i prot. anmälde deras reservationer emot det nu fattade beslutet. H. R. o. Ad. åtskildes kl. § till 11 på aftonen. In fidem prolocolli, Albert Munck. Onsdagen den 25 September 1844. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleniprot. för d. 21 dennes F. m. Ilr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag för vördsamt anhålla, att R, o. Ad. täcktes tillåta, att jag afsäger mig min plats i Ridd.Utsk., med tillåtelse att icke destomindre fortfarande vara ledamot af Ståndet. Mina göromål i tjensteväg hafva förökats, och jag är ledsen alt så ofta nödgas manquera Utsk. i alla fall.
Jemlikt samma protokoll, fick ombudsmannen sig uppdraget att granska då ingifna åtkomstoch eganderättsbandlingar, samt med utlåtande deröfver »ofördröjligen» till fullmäktige inkomma. Uti detta utlåtande, om hvars »skyndsamma afgifvande» ombudsmannen, enligt protokollet för den 16 derpåföljde Juli, erinrades, men hvilket först den 3 September samma år (1845) till fullmäktige inlemnades, anmälde ombudsmannen, att han, bland andra af friherre Ridderstolpes sterbhusdelegare mottagna handlingar, erhållit dels ett gravationsbevis af den 23 nästföregångna Juni, 36 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. innehållande, »att meranämnde fastighet, utom deri möjligen varande premielån, »endast häftar för den inteckning, som den 8:de November 1794 beviljats och den »21 Augusti 1843 sist förnyats, Borgerskapets Enkhusdirektion till säkerhet för »11,600 r:dr banko med ränta»; och dels ett bestyrkt transsumt utaf »en af Nicol. »Pauli och Louise Fredrique Wertmuller den 6 November 1794 utgifven förbin»delse å 11,600 r:dr specie i bankosedlar med ränta, på grund hvaraf nyssnämnda »inteckning beviljats; och hvilken förbindelse innehåller det vilkor, att kapitalet skall »i alla tider uti egendomen blifva innestående». Men för öfrigt förekommer i detta utlåtande icke ett enda ord i fråga om nu anförda vilkor uti den intecknade skuldförbindelsen, eller om någon och hvilken åtgärd i anledning deraf borde af fullmäktige vidtagas. Emedlertid hade majoren G. Odencrantz, å Bidderstolpeska sterbhusdelegarnes vägnar, uti en till Enkhusdirektionen ingifven och redan den 5 Juli 1846 föredragen skrift, anhållit, att meranämnde inteckning måtte af sterbhusdelegarne få inlösas eller ock emot annan lemnad och af direktionen godkänd inteckning öfvertagas.