Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer under denna Rikdag beslutit utdelning af Bihanget till Riks-Ståndens Protoeoll vid sista Riksdag likväl endast tillrLedamöterne i Riksens Ständers samtelige Utskott, emedan de qvarvarande exemplaren skulle blifvit otillräcklige till utdelning bland Riks-Stånden, och någre exempar borde bibehållas för framtiden; Så har Statsutskottet, som funnit, att af Bihanget till Riks-Ståndens Protoeoll vid i8i5 års Riksdag, hvaraf upplades 5oo exemplar tili och med N:o 3i, men sedermera i,ooo exemplar, ännu finnas hos Riksgälds-Contoiret 182 Completta exemplar men 685 exemplar från och med N:o 3s till upplagans slut, ansett sig till Riksens Högloft. Ständers bifall vördsamligen böra hemställa, om icke, då nu mera någon försäljning däraf ej är att hoppasj Stats-Utskotlets Betankanden. 309 utan upplagan endast borttager rum, hvaraf Riksgälds-Contoiret för de vid denna Riksdag Tryckte Protocoller och Bihang kan behöfva sig begagna, de befintlige complette exemplaren, med undantag af någre som för framtiden böra bibehållas, måga, så långt tillgång gifves, få utdelas bland Ledaiuöterne inom Riksens Ständers Utskott. Stockholm den ät November 1820. Ankom elen a? Noy. i8a3. R. H. SStatsoch Bevillningsutskotts Utlåtande, i anledning af Herr Winbergs Motion , angående upphåfvande af Låstafgiften för Fartyg som segla på Norrige, samt om jemnkning af öfrige Convoijafgifter. XJti ett till Statsoch Bevillnings-Utskottens gemensamma åtgärd af Vällofl. Borgare-Ståndet remitteradt Memorial, har H:r J. U. Winberg anfört, huruledes de genom Kongl. Förordningarne af den 3io StatsUt skotte t s Beta» handen. 3o Mars xSoa och den 19 April r8o3, samt Kongl.
Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ansett nödigt att behandla ofvannämnde motion gemensamt med Stats-utskottet, hafva Utskotten tagit densamma t öfvervägande; och få vid afgifvandet af sitt -yttrande i frågan meddela, att Kongl. Majlis och Rikets Kammar-1 ollegium uti ett den 27 December 1850 till Kongl. Maj:l afgifvet betänkande, i underdånighet hemställt, att till handhafvande af en mera noggrann tillsyn öfver krono-skogaine inom Vester-JNqirlands, Vesterbottens, Norrbottens och Jemtlands län än som genom kronobetjeningen kunde åstadkommas, särskilde uppsyningsman måtte anställas med rätt att beifra å kono-skogar skeende åverkan, dock så, att kronobetjeningen ej alldeles skiljdes från åliggandet att söka förekoriima så beskaffädt brott, och att nämnde uppsyningsman indrages i den mån afvittring, af kronans marker kunde hinna försiggå ; att, i anledning häraf Kongl. Maj:t under den 8 Maj 1852 förständigat Dess Befallningshafvande i nämnde län, med undantag af Jemtland, der afvillringsverket blifvit afslntaclt, och der, vid sådant förhållande, Kongl. Majit ansett tillsättande af särskilda uppsyningsman ej ifrågakomma, bland annat, alt livar för sitt län inkomma med fullständigt förslag, ej mindre å antalet af de uppsyningsman, som kunde blifva i länet nödiga under a f v i L tiangelis fortgång, än äfven till erforderliga reglementariska föreskrifter; att sedan dessa förslag inkommit och Kongl.
Betänkandetu. hvila, anser Herr Ehinger sig 1 nye böra väcka denna motion samt anhålla, att Riksens Höglofl, Ständer måtte till Kongl. Majit ingå med förnyad underdånig önskan* att, till komligt förfall iråkade handel, p.orto franco måtte med möjligaste första Gothland bevill jas. Då man sett, huru, till lättande af conior unication en vissa provincer imellan, dyrbara canalarbeten blifvit beslutne och utförde med kostnad för staten af rnillionerj huru till hamnars anläggning vid vissa städer betydande summor bevilljats; huru Götheborgs aftagande handel vackt Regeringa och Ständers uppmärksamhet; huru, nied betydlig statsuppoffriag, strömrensningar på flera orter blifvit företagne, ro. m.; så bör man äfven kunna hoppas, att Gothland, som utgör en införlifvad del af Svenska staten, och med ds öfriga delarna har en lika rätt till styrelsens omtanka, upphjelpes och desa au förfallna, mea fordom så blomstrande, handel af Konnng och Ständer behjerta». Det begär icke till sin uppkomst n^gra uppoffringar af staten; det önskar blott, att med full frihet i handebväg få begagna sig af de förmåner, dess local sä otvunget erbjuder, och att återfå de rättigheter, det af ålder egt samt på intet sätt förverkat, eller, likt Marstrand, sig någonsin afsagt. Under förhoppning, att Riksens Höglofl. Ständer fästa uppmärksamhet vid flen in - Besv. och Ekon, Utsk. Beldnkanden. 1033 gifne motionen, bifogar författaren ett förslag till de reglementariska föreskrifter, hvilka för den önskade porto franco inrättningen kunna komma att utfärdas. Till slut upptagas äfven här de i Pierr Carpelans Memorial anförda tvänne inkast enrot Gothlands porto franco, hvartill fogas ännu det tredje, att, till begagnande af en sådan frihet, fordras en vida större penaingstyrka och mer utbredda förbindelser, än dem handelscorpsen i Wisby för närvarande eger.
Härmed förenade sig Herr Iliam, kebr, Herr Klingspor, OerUt, och Friherre 8tael von hollstein, hwilken sistnämnde anfag wore nog, allenast de sturne LontraÄ^rne höllvs i helgd. Herr Lergbman, m b r osin 8 LFNU8, nplaste följande DiÄLmsn: Wid Allmänna Beswarsoch Oeconomi^-Utssottets afgifne Betänkande, i anledning af Herr Ofwerste-Lieutengmen Baron ^nncl^ KiomoiialLr, rörande wista mitzbruk wid Jndelnings-Werker, utbeder jag mig fa göra någre anmärkningar, dem jag öfwerlemnar til Herr Grefwens och Landtmarssalkens samt Högloft. Ridderssapets och Adelns uplysta granssning. Om man ock wil medgifwa, at de rid efter annan med Lavalleris-Negementerne ssedde förändringar kunnat warit högst nödwandiga; följer icke deraf, at de bordt falla Rusthailarne til last. Dä vesta, efter Lön - Den ZO Mars. 1425 contraÄerns, upsatt karle» och haft-munderingar, bewärings-persedlar m. m. hade sädane icke bordt c-r88ei-38 eller lil bruk afskaffas, innan de funnits försiitne eller obrukbare, och i fall en alholm nödwändighet fordrat deras förändrande, hade kostnaden derwid bordt bestridas af Staten och aldeles icke blifwa Rusthällarnes. Af sa wäl den anled» ning Herr Baron l?'uncks lVlemorial som den nog allmänna klagan gifwir, tror jag Utskottet kunnat förestå en Författning härom för det tilkommande, som frikallade Rustande fran flike oskälige kostnader, och jag anhaller, at sadant blifwer Utskottet updragit.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på hvad jag, till vederläggning deraf, Den 6 J u I i i f. m. af, trott mig böra vid detta tillfälle yttra. Man har uti desse Reservationer velat bestrida nödvändigheten, nyttan och möjligheten af myntbestämning och Realisation. Hvad först beträffar nödvändigheten, så synes mig de värde Reservanterne hafva förgätit, att det gifves en nödvändighet, sora. kallas den moraliska, att det gifves en rättspligt, lika ovilkorligt bjudande för hela samhällen som för'enskildta personer, för magtägande som för underlydande; att ibland Statens första och heligaste förbindelser är den alt betrygga äganderätten; är den att uti sine egne inrättningar förelysa med efterdömet af ära och trq; att åtminstone icke tillstädja hvad som dermed är mindre förenligt; och alt om något .sådant i följd af olyckor och misstag uppkommit, detsamma så fort som möjligt afhjelpa och rätta.
Jag har väl icke haft tillfälle att af denna beskrifning inhemta, om det deri antecknade förhållandet, angående Kyrkors och Prestera tagna befattning med Kyrkohemmans bortstädjande, egt rum med andra än sådane, öfver hvilka Dominium finnes i Landaboken vara för Clereciet bestämdt, och å hvilka hemman i6g7 års Kyrkoräkenskaper, Kongl. Instructionen för Kyrko-Inspectoren af den 30 Augusti samma år, och Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär af den 39 November 1756, §. 79, hafva afseende; men derest Beskrifningen utvisar, att berörde åtgärd varit utsträckt till de Kyrkohemman, öfver hvilka Kongl. Maj:t och Kronan eger Dominium; så finnes orsaken dertill, ibland annat, i Provincens tillstånd U *. St, Just, Omb. Emb. Ber', d. 4 Nov. 18 * 8* under den då nyligen förflutna tiden af Konung Carl XII:s Regering, då många hemman legat öde och Kronofogdarne icke bordt hindra Clereciet, att åboer derå skaffa. Genom allt detta tror jag mig hafva upplyst, att många kyrkohemman i Halland, såsom rätteligen hörande Kongl, Majit och Kronan till , skola lagligen kunna försvaras , derest den speciela Lagstiftningen derom varder återförd till likställighet med allmän lag och rättegångsordning. För sådant ändamål får jag vördsamligen hemställa , att Rikets Högloflige (Ständer måtte uppdraga åt vederbörliga Utskott, att, efter företagen Revision af Kongl. Brefven under den aa Maji 1810 och den ag Martii 1S25, derå föreslå de ändringar, som kunna finnas nö-i dige och i detta ämne utarbeta ny stadga, sorn , efter granskning af Rikets Högloflige Ständer, lomma till Kongl. Majlis Nådiga pröfning att öfverlemnas.
I en bostad för människor får öfver hufvud taget hvarje mer genomgripande ombyggnad, som icke har ett direkt praktiskt syfte för några dess invånare, ett drag af förkonstling. I sitt nuvarande skick bli de nya Vasarummen icke ett minne af våra dagars lif eller historia utan af 1900-talets vetenskapliga uppfattning af 1500-talets smak. Nå väl, Gripsholm har godt om rum, och nu har samtiden gjort denna insats. Det väsentligaste är och förblir att restaurerandet stannar vid det skedda och icke fortgår vidare som en brand utefter murar och torn. Om restauratorer anade den herostratiska ryktbarhet som väntar dem på hvart blad i vår byggnadshistoria, skulle de kasta sitt ritbräde och afsäga sig sitt namn för att framlefva sina återstående dagar under ett fingeradt och okändt. Restaurerandets goda afsikt är obestridd, men välmeningen kan gå vilse. Riddarsalens nya messingskronor äro ej märkvärdigare här än om de hängde på hotell Phœnix, och spisen ber oss blunda. Ett kapell i Vasastil skulle saklöst alltid kunna hållas stängdt, ty det förmådde ej stämma oss allvarligare än hvilken som helst nydekorerad trappuppgång på Östermalm. Det är en materialistisk uppfattning, att ett materielt efterbildande är till fyllest. Först om så många äkta föremål inrymdes i kapellet, att dessa blefvo hufvudsak och själfva rummet bisak, vore ett sådant företag någorlunda motiveradt. Dess berömligare är öfverflyttandet från det förstörda operahuset af det kabinett, i hvilket maskeradens dödskjutne konung nedsjönk blödande. Med glädje återfinnes trappuppgången bevarad, och borttagandet af det tegel som inmurats i de gamla skyttegluggarne kan försvara sig samt ökar den yttre prydligheten och skärper karaktären af fäste utan att något nytt behöft ditsmugglas. Harmligare är den modärna utställningssalen på vinden, som armbågat sig in midt emellan fängelsen och skyttegångar. Samlandet i en sal af allt för många olika och motsägande bilder gör alltid ett intryck, som påminner om det virriga surret när en orkester stämmer sina instrument, och museernas förvaringsmagasin äro endast ett oundgängligt ondt, men i människoboningen Gripsholm äro taflorna till för rummens skull.
Att författaren har spänt bågen farligt högt, andra! » En gammal historia. •• " Mattor, Möbeltyger, Gardiner, Portierer Och så blef det. Hvar dag efter middagen hade Cordelia alltid särskildt mycket att göra; då kunde Anne-Sophie bäst slippa bort för att kasta sig öfver sin hemliga brefväxling, och Tony gick då upp med sin luta för att fördrifva de långa skymningstimmarne för grefven. Han väntade henne med en spänning, som han hade svårt att behärska. Om hon endast kom ett par minuter senare än hon brukade, var han alldeles blek, och hans ögon hade ett olyckligt smärtsamt uttryck. Han räckte då händerna mot henne och sade: » Jag trodde, ni hade öfvergifvit m i g! Hvarför låter ni mig vänta så länge? » Tony såg häri den otålighet, som en sjuk lätt kan få, hvilken icke kan röra sig ur stället och är fullkomligt beroende af de små uppmuntringar, hans omgifning vill bestå honom. Hon räckte honom leende handen och satte sig vid hans sida för att stämma sin luta. Dessa » stämningar » varade ofta länge. Grefve Magnus började ibland berätta om sig själf, och då kunde han ofta fortsätta att tala, medan Tony blott satt och knäppte på strängarne o c h följde hvart o c h ett af hans ord med sina förvånade, drömmande ögon. Han hade tidigt mistat sin mor och hade sedan endast uppfostrats af sin far; efter hans död af en förmyndare. Han hade tidigt kommit ut i stora världen o c h tidigt kommit till utlandet, så att han redan vid aderton år var en man. Nu var han tjugusex. » Det är inte lyckligt att bli man så tidigt, » sade han; » man får tid att samla allt för många synder på sitt samvete, » o c h så suckade han så djupt, som om han icke tålde vid att tänka på sitt förflutna lif. Tony såg på honom o c h kunde icke tänka sig att en, som hade så härliga ögon som han o c h en sådan mild och mjuk röst, någonsin skulle kunnat ha gjort något ondt, men när hon ville trösta h o n o m med att säga detta, svarade han blott: » Det förstår ni inte; ni, s o m är en ängel frän himmelen!
Då man emedlertid står för dörren af den förändrade organisationen och omöjligen kan gå tillbaka, då den ena Statsmakten beslutat och den andra förklarat sig vilja sanctionera densamma ; så finner jag icke något billigt skäl tala för det egentligen estetiska skäl, som inom StatsUtsk. gör sig gällande, för att förneka de anslag, som blifvit begärda, och hvartil tillgångar finnas äfven utöfver det begärda. Således, när betänk, till Utsk. återkommer, är det att förvänta, att de ifrågavar. önskningarna från Regeringens sida blifva uppfyllda; och man 6 H 28 Den 5 Maj f. m. *4 bör väl icke föreställa sig, att det enskildta omdömet lägger hinder i vägen för den allmänna nyttan, ulan alt derföre ett förändradt betänk, med förslag lill beviljande af de anslag, som landet utan ökad beskattning kan åstadkomma , blifver frukten af ålerremissen. Hr Lagerhjelm: Jag bade önskat kunna undgå alt ytterligare upplaga R. o. Ad:s tid med framställningar vid delta betänk., hvilket jag önskade redan se till Utsk. återremitteradt; men då 3:ne af Utskrs ledamöter vid den discussjon, som häröfver ägt rum, gjort sina anmärkn:r, och förklarat sig öfver det sätt, hvarpå de anse Utsk. äga åliggande att behandla sådana mål, sorn de ifrågnvar., finner jag mig nödsakad att för en stund begära R. o. Ad:s uppmärksamhet. — Frågan är nemi. den rent conslifutiva: huru långt sträcker sig Ulsk:s åliggande och dess derpå grundade rätt? Skulle man vilja följa den grundsats, som tyckes hafva legat till grund för StatsUtskrs förslag; så skulle man komma derhän, att flera af de öfriga Utsk:n skulle göras obehöfiiga. Detta måtte dock icke varit grundlagssliftarnes mening. Då man läser 58, 59 och 62 §§:na Reg.F:n och 3o samt 37 §:n Riksd.Ordn., tror jag, att man skall finna en bestämd verkningskrets för StalsUtsk., utan alt detta Utsk. dervid har någon rätt eller något åliggande att inträda på de andra Utsk:ns gebit.
BrandförsäkringS-medel under reglerings-tiden af Directionen disponeras till utläningor, en fortfarande gemenskap med allmänna Brandförsäkrings,Werket endast ssuste för Riksgälds - tLvmoiret medföra beswär, enär Contviret ffulle läka besörja uppbörden och hälla penningar i beredskap till Brandskadors ersättande, utan all deremot fä nyttja mera af Fonden än de obetydli, ga summor, hwilka framdeles kunde inflyta; sä har Stats-Ulikottet ansett sig böra hemställa, om icke Directionen af allmänna Brand örsäkringsFonden genast bör tillkännagifwas, att förhällandet emellan Riksgälds-Conloirel och Allmänna Brand» försäkrings-Wrrket, pä sätt 1782 ärs Reglemente utstakar, icke sär äterställas, utan med det yktryc» keliga willtor och förbehäll, art de nu uti Riks, gä>ds-Conkoiret innestäende samt widare inflytande Brandförsäkrings-medlen till större eller mindre belopp icke af Directionen uttagas till priwake Län. Hwilket allt af Stats »Utskottet kill Riksens Hög, lofl. Ständers ompröfwande »vördsammeligen un, derställesÄr och dag lvm förr skrifwit stär. Pä Befallning kröäelius. Lades pä Bordel. Stats-Utffvttet hade inlemnat ett Memorial hwilket upplästes, !ä lydande: Utom de Kongs - och Konas - Ladugärdar hwaröswer S^ats, Ulssottet till Riksens Höglofl. Ständer afglswit dest Berättelse och Utlätande, haft Den ro Ianuarit. 529 hofwa äfwen andra Krono-Lägenheter bliswit ifrän Kongl.
Afdelningens Hufvudbok för Sr e841 ulbalanserar följande tillgångar, nemligen: a) Kontant behållning i Rikets Ständers Bank 20,684: 3o. 2. i Kongl. Krigs-Kollegii Kassa . 5o©: „ „ „ 21,184: 3o. 2. b') Fordringar, hos Stals-Verket , 146,383:33. 5. „ andra Verk med flera . 41 »265: 3g. 6. 187,629: a4- 11. samt c) Förskottsmedel 76,292: 6. 9. Uti detta totalbelopp inbegripas nedannämnde, till en del af föregående Revisorer omlörmälda poster, nemligen: 1:0. Kongl. Spanska Regeringens skold, 9,909 R:dr 26 sk. 50 rst., för år 18r4 lemnade utredningspersedlar tili ett 1 Götheborg varande Spanskt Detachement. Enligt en från Kongl. Majlis Charge d Affaires i Madrid ankommen, den 10 Februari 1842 daterad, skrifvelse, är denna skuld erkänd, men tillgångar till densammas lkjviderande skola ännu saknas. 2:0 En hos Fabrikören Fougts Enka, för ofullgjord leverans af kläde, uppkommen fordran, sora, efter det 5 R:dr 10 sk. 2 rst. blifvit under år 1841 afbelalda, balanseras med 3.963 R:dr 6 sk.; och beror denna fråga fortfarande på Kongl. Svea Hof-Rätts pröfning. 3:o Förskjutna reseoch traktaments-kostnader till Ledamöterna i en uti Hernösand hållen Krigs-Rätt, 434 R:dr 3 sk. 10 rst., beroende af den handläggning, som Krigs-Ilol-Rätten hos Svea Hof-Rätt äskat. 4:o Af General-Adjutanten m. m.
Hvad angår betalningsvilkoren för det nu tillstyrkta låneunderstödet, anser Utskottet dessa böra blifva lika med dem, som vid föregående riksdagar föreskrifvits för beviljade lån till såväl Linköpings som Westerås och Skara domkyrkor, hvadan Ut skottet tillika hemställen att de särskilda lånebelopp, hvilka under ofvannämnde tid komma alt årligen utgå och för hvilka sådana skuldförbindelser böra afgifvas, som af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret godkännas och antagas, måtte, sedan hvartdera af dem fått räntefritt innehafvas under trenne års tid, derefter åter - Stat.s-Utskottets Utlåtande N:o 105. betalas genom erläggande årligen af (i procent utaf hela den lyftade lånesumman, hvarvid räntan kommer att godtgöras efter fyra för hundra årligen samt det öfriga utgör afbetalning å kapitalet. Skulle den sålunda stadgade inbetalningen icke varda inom bestämd tid fullgjord, skall dessutom, intilldess densamma verkställes, fem procent årlig ränta å det till liqvid förfallna oguldna beloppet erläggas. Stockholm den 15 Maj 1860. Reservationer: af Herr Friherre Åkerhielm, Herr Bildt, D. G., Herr Montgommerie Cederhielm, Herr Fåhreeus, O, 1., Biskop Annerstedt, Doktor Nordström samt Prostarne Wåhlander, Arrhenius.
LIV. B. 164. A. 257. om i8a5 verkställd granskning af 86 StatsVerkets och åtskillige andre af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. I. 4°’ R3g i. P.U. 463. XIV. B. 141. XV. Å. 164. XVI. 3. XLIX. U. 281. L. 280. Berättelse, Rikets Ständers Revisorers, om 1825 verkställd granskning af MagazinsInrättningens förvaltning. I. 41- B3g2. P.U. 464. XXXVI. B. 3o 1. XXXVill. i65. XXXIX. Å. 33. XLVI. U. 112. XLVIII. E. 181. XLIX. A. io3. om 1825 verkställd granskning af de under CommerceCollegium ställde Fonder och Medel. I. 41. R. 392. P.U. 464. XXXIV. B. 167. XXXVII. A. 227. om 1827 verkställd granskning af BankoVerkets förvaltning, i. R. 3g3. P.U. 465. XV. B. i55. XVI. B. io5. Å. 112. B. 286. A. 293. XVII. LIV. A. in. A. 119. E. i54. oin 1827 verkställd granskning af RiksgäldsVerket, GeneralAssistanceContoret samt Götha CanalBolags och Malmö f. d. U. 217. XXIX. A. 149. 87 Berättelse, Rikets Ständers Revisorers, om 1827 verkställd granskning af StatsVerkets samt andre af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. I. 45» 46. R. 3q2. B. no. XXIV. 56. LVI. B. 86. LVU. A. 266. A. 3o9. LVIII.
Af dessa skäl har Utsk. ansett lämpligt att då förvandling af hufvudräntepersedel ifrågakom, förvandla densamma, hälften till spanmål och hälften till smör. Pä ett och annat ställe har raan visserligen härifrån gjort undantag, men sådant har då skett till följd af länets deputerades serskildta framställning och derför framlagda skäl, hvarå afseende ansetts böra fästas. Jag fortfar att tillstyrka bifall till punkten i dess helhet. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Man har såsom skäl emot smörets bibehållande sorn hufvudräntepersedel för Upsala län anfört, att detta län i allmänhet icke skulle vara smörproducerande. fren 20 M a j e. m. Detta skäl skulle vara giltigt, om man förordnade, alt räntepersedlarne skulle utgöras in natura eller att jordbrukaren medelst sin egen jords produkters aflemnande till Kronan skulle kunna afbörda sig skatten. Men sådant är icke förhållandet. Meningen med ifrågavar:de räntepersedels åsättande är att få en värdemätare, enl. hvilken bestämmes det penningebelopp, sorn af räntegifvaren skall erläggas. I detta afseende synes mig smör vara en ganska lämplig räntepersedel. Öar ock densamma icke till någon större myckenhet produceras i Upland, kan man likväl icke förneka, att smör är en vara, som i denna, likasom i alla andra provinser, har ett ganska fast och bestämdt pris, hvilket naturligtvis måste så vara, emedan smör är en nödvändighetsartikel, hvilken öfverallt konsumeras, och dess pris är följaktligen öfver hela landet kändt. Erfarenheten har äfven vid markegångssältningarne nogsamt visat, att under det man ganska ofta kommer i strid ang:de det verkliga priset å spanmålssorterne, så är man merändels temligen ense om det pris, som å smöret skall sättas. Farhågan att antaga smör såsom räntepersedel härleder sig derifrån, att denna artikel under de sednare åren hetydligt stigit, men man förbiser härvid den tillfälliga anledn., sorn förorsakat denna prisstegring. För omkring 10 år sedan uphäfdes den s. k.
Eder det sammanstött , hwilket kil upfyllande af Eder ZaranUe, såsom konä för Erellu-Sedlarnas realilation är nödigt och päräknadt bliswit, och derjämte ären föranllätne tilöka den hittils utgångna Bewillningssumman, kunde sädant för mänga blifwa känbart, och Mit hjerta derigenom sakna den Mfredsstälielse det alltid känner , dä Edra skyldigheters upfyllande emot Mig och Riket icke falla swärt eller tryckande. Edre Medbröder i Hemliga Utskottet, hwilke ägt tilfälle inhämta kännedom om Statswerkets tilstand, hasina derwid erfarit, huru knappa tilgangarna äro emot bade ständiga och kilfälliga behof, samt at Len försigtigaste onitanka fordras vin Staten stall kunna bära sig. Likwäl, och dä Mit upsal är oryggeligt, at oafbrutet fortsätta den sparsamma hushållning med Rikets medel, som Jag redan börjat; dä Jag förmodar, at innan korrt se eL godt och stadigt mynt wara L rörelsen äterställdt och uti Statswerkets Imraäer inflyta; och da Jag hoppas, at deffa Iner».- rätteligen efter författningarna beräknade, hewakade och upbnrna, hwaröfwer Jag icke underläter at handhälla, samt för detta ändamål nödiga författningar widtaga, skola kunna förkofras, har Jag welat lemna Eder et ytterligare wedermäle as Min ömhet för Eder, af Min omsorg för Riket och Min föresatts, at uti allt hivad pä Mig ankomma kan, underlätta den högst oumgängeliga Realisation, samt fortgången af den förestagna Plan, dä Jag härigenom förklarar, at sä wida Riksens Ständer denna Plan med hwad bertil hörer antaga och gilla , afstär Jag för Riksgälds-Werkets behof, til Riksens Ständers nästa sammankomst, den andel af Bewillningen, som Statswerket njutit, och tilegnar samma andel Riksgälds-Werket, at frän och med nästa är fa. disponera.