Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bröllopet stod på det älskade Lannaskede, där doktor Veländer öfvertog intendentskapet efter sin berömde lärare och vän. Såsom maka till en läkare fick Velly tillfälle att fortsätta sitt arbete i den lidande mänsklighetens tjänst. Hon blef sin mans nitiske och trogne assistent. V i d hvarje mottagning var hon närvarande, hjälpte till med insprutningar i ögon eller öron, lade om förband, hade för alla en vacker blick, ett varmt leende och ett tröstande, uppmuntrande ord. Doktor Veländer med maka bosatte sig i Jönköping, där han särskildt såsom skicklig ögonläkare och ovanligt begåfvad hypnotisör förvärfvat vackert rykte och en stor praktik. Här inrättade han en privat ögonklinik, och det var hans makas största glädje att få sköta om dessa patienter och dagligdags se till dem. Tecknaren af denna enkla lefnadsskildring kom händelsevis en gång att närvara, då doktor Veländer å nämnda ögonklinik opererade en folkskollärare för gråa starren. Jag kunde ej annat än beundra doktorns kvinliga assistent vid detta tillfälle. Alla knifvaroch instrument rengjorde hon i desinficierande vätska, allt under det att hon intalade mod och kraft hos den af oro skälfvande patienten; och när läkaren, efter verkställd kokain-insprutning i ögat, öppnade detta samt med en liten L - AMMENAIS. sked slefvade ut det gråa, ogenomskinliga ämne, som hindrade ljuset att träffa synnerven, då stod den varmhjärtade kvinnan, kring hvars hvita panna det guldglänsande håret flöt i middagssolens brand som en gloria, vid patientens sida, och hennes trofasta blick göt kraft i hans sinne, och hennes mjuka händer tryckte hans, meddelande patienten liksom en fläkt af hennes egen lifsvärme. När operationen var slut, var det hennes fina, lena händer, som förband patienten. På så sätt stod hon dagligdags såsom en ljuf och kärleksfull barmhertighetssyster vid en lidandes sida. I egenskap af hypnotisör har doktor V e - länder fått emottaga flere patienter, hvilkas sjukdom fordrar en lika mycket moralisk som fysisk vård. V i erinra endast om dessa alkoholismens olyckliga offer, som i den hypnotiska behandlingen funnit en kraftig hjälp i striden mot ett olyckligt begär.
Fartygens lästetal kan icke uppgifvas, emedan de icke undergå mätning. Af ofvanskrifne 686 passerade och repasserade fartyg voro 524 lastade samt 162 olastade. Hufvud-redarena till förenämnde 39 kanalfartyg voro alla innevånare på landet, nemligen -12 boende i detta Län och 27 stycken i Stora Kopparbergs Län. De 524 lastade fartygen innehade följande efFekter och varor, nemligen: Stål Skö 344f Manufaktur & Stångjern 20,68()i Diverse gjutgods 1^51 Tackjern 34,823 * Jernmalm 819A B. "W Skepp. 56,8431. Jernlinor st. 2. Femårs-Berättelse för Westmanlands Län. 5 34 Bly Gjuten jernkakelugn Blyhartz Spanmål, malen eller omalen af alla slag Bröd-tunnor, fjerdingar och lårar Salt, salt fisk, kött, fläsk, smör och talg , Talgljus Ost Diverse tonfisk Humla Gräs och linfrö Jordoch trädgårds-frukter Hvitkål Buskär och trän Lin, hampa och blår Tågvirke Tjära, heckoch stenkolsolja Skälspäck Timmer Plank och bräder Bulldanssäckar Hudar och skinn Diverse papperssorter Lim Diverse kramoch speceri-varor Mineral-vatten, krus och buteljer Medicinalier, tunnor, lådor, paketer .. Tobak & snus, kistor, lådor, fjerdingar Glas och porcellin, tunnor, fjerdingar, lårar och ludor Fönsterglas Vin, arrac, bränvin, ättika, sirap, olja och tran Diverse husgerådssaker Brandsprutor med slang Musikaliska instrumenter Lerkärl, tunnor, lårar och lådor Tröskverksoch hackelse-machiner. Kör och åkerredskap Lisp. 12. st. 1. Rödfärg tunnor 15. Tomma fat och tunnor st. 44- Diverse porphyrpjeser, lårar och lådor st. 19. Hö och halm Lisp. 116.
Afsigten kan icke vara, att Banken skall lida någon förlust, utan tvärtom att söka åstadkomma den största säkerhet; och jag är öfvertygad, att, med iakttagande af nödig försigtighet hos en upplyst BancoStyrelse, lån på varor till halfva värdet skola vara lika säkra, som alla andra lån. Herr Ribbing: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalkens gjorda framställning blifvit med ja hesvarad, och vi sålunda fått frågan om spanmålsbelåningen undantagen från förevarande ämne för öfverläggningen, synes åtminstone för närvarande den farhågan håfven, att Magistraterne skulle blifva Magasins-Directioner i smått; för min del fruktar jag, att de blott skulle dela lika ledsamt öde med den större. Men då vi nu, jag vet icke huru, kommit så långt in på ett ämne, som icke enligt Utskottets Utlåtande följer i ordningen för föredragningen, och då jag för min del anser flere varor af samma beskaffenhet, som spannemål, i afseende på belåning, så önskade jag att Utskottets Utlåtande, i hvad det rörer detta ämne, åtminstone mätte blifva uppläst, på det Utskottets skäl må kunna tagas i betraktande. Herr von Hartmansdorff: Utan att ingå i vidare betraktande af frågan om varubelåningen, anhåller jag blott att få upp5a H. 16 Den 7 December f. m. läsa några få ord ur Utskottets senare Utlåtande pag. iro och 112: spannemäl och socker äro varor, hvilka för ingen del kunna anses säkra mot förskämning och förstöring. Äfven under den sorgfulligaste vård och skötsel jppas ofta ansenlig skada af mask och råttor på torkad säd; och socker upplöses och förderf vas ganska snart och i betydlig mon, genom fukt och väta. Det är ibland annat, med afseende härå, som Utskottet ansett dessa artiklar ej vara till hypothek för Bankens utlåningar antaglige. Och måste (Utskottet), vid slikt förhållande afstyrka, det Bankens medel skulle för så tillfälliga och obestämda f öremål anordnas.
SeDantot bifallit. §. 103. vgjäraDéffrifwaren åligger, wiD anfwar, fåfom för tjenjtefel, att, feDan £aperingö* od) ^röfning&Committeerneö förrättningar blifwit fullänDaDe, en* ligt UppbörDfcbofen, öfwer ali Den Q3ewillning, font bltfwit påförD, författa D.ebet*feDlar, få ffpnDfamt, att De fpra wecfor förr än UppbörD&tiDett infaller, funna afbemtaé b°3 någon inom ©ccfnett boenDe, broilfen ont utDelningen be* fö t jer, och hvarom ^ungörelfe {fall till weDerböranDeé unDerrättelfe tttfärDaö. Sänöntän, $jerDingé* od> @epmän, font inom Socftten bo, ware owilforligett pligtige, att, på *£)äraDöjfrifwarenö.begäran, Defe fcDlar emottaga, od) till en l>war, font fig anmäler, utDela. 3cegimentö*{frifware eller UppbörDéman wiD SRegimentet bör äfwen inom närnnDe tiD till €befö*£mbetet, i od) för behörigt DelgifwanDe, aflemna Sebet*feblar öfwer S3eroillningen af €mbetö* och 5jern {temännené Sötter, och i frigöttD {fola De tillftällaé Den bemmawaranDe 0)efö* ©ppebitionen få tiDigt, att weberböranDeö ombuD må, efter Deraö erl>ållanDe, få tillgoDonjuta laga befwäréttD. §. 104.
Riksdagömanna rätt och aktningen för närwarande omständigheters fordringar, syne» föreskriswa, och fär nu sä wäl drt ena som der andra till Rik - 46 Den r8 Aug. Riksens Högloft. Ständers upplysta pröfning wördsanrligen hemställa, öerbro den i8 Äng. 1810. Pa det särffildta UkffottetS wäanar 6. ^körner. jsok. s^ult. s. ^88^ ^näers Iansson, frän Westmanland. O. .^ut. iLoclr. Kongl. Mai:t Mdiga Proposition till Riksens Ständer, rörande Wal af en Efterträdare till Sweriges Krona Gifwen Orebro Slott den r8 Augusti »8lo. §88id den tidpunkt, dä Sveriges Rikes Ständer, efiec ett längwarigt Riksmöte, för mer än nenne mänader sedan äistkildes, öppnades för hwarje redlig Swensk Mn den mest tillfredsställande utsigt för framtiden. Efter stora olyckor, efter waldsamma sikakningar, synleS Riket hafwa wunnir ett länge ef»erlängtadt lugn. Trenne Fredsafhandlingar hade befäftat Desi» beklagligen» genom kriget inskränkte gränsort trygghet; En ädel Furste wid Thronens sida? skänkt af Freden och Borgen för desi waraktighet, lofwade en nytt stöd ät den Samhälls.ordning, som Konung och Ständer gemensamt hade upprest; Den gäsning, en Regements»förändring altid efterlemuar i Allmänhetens sinnen, hade gifwit rum ät en ömsesidig räftan att medverka till Fäderneslandet» gemensamma wäl; Skora uppoffringar, dem Riketö Sfrvergängna olyckor kräfde, blefwo med beredvillig e mghet - Den i8 Äug. 47 Mghek Medgifne, med allmänt erkännande af deras ^lödwändighet emottggne; Allt lofwade den rättsinnade Medborgaren en säker ersättning i en ljusnande framtid. Kongl. Maju delade detta hopp och öfwerlöt Md förtroende siik hjerta ät denna bedrägliga sällhet.
Vetenskaps-Academien, af hvilken det sedermera må bero att förordna angående medlens fördelning och användande för det åsyftade ändamålet. Slockholm den 1 Juni 1840. Ank. till Exj>. Utsk. den a Juni, kl. ii f. ra. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om ersättning till Pensions-Inrättningen för Skånska Städernes Embetsoch Tjenstemätis Enkor och Earn för en å nämnde Inrättning öfverlälen fordran hos Kongl, Mahl och Kronan. (U. A.) Vice Talmannen Halling har inom Vällofl. Borgare-Ståndet, uti en till Stats-Utskoltels behandling remitterad motion, framställt det förslag, att den fordran, hvilken numera aflidne Ekonomi-Directeuren P. O. Tauson i lifstiden, såsom arrendator af Uranienborgs Kungsgård, vid den mellan Kongl. Majit och Kronan, å ena, samt bemälde Tauson, å andra sidan, uppgjorda liqvid, enligt Kongl. Kammar-Collegii och Kongl. Stats-Contorets till Landshöfdingen i Malmöhus Län den 18 Augusti 1818 aflåtne skrifvelse, egt tillgodo för 168/y'pdels byggnadsår, alt utgå med ett årligt belopp af 29 R:dr 8 sk. och af hvilken fordran Pensions-inrältningen för Skånska städernes - Stats Utskottets Utlåtande, JST:o 156. 5 ires Enibelsoch Tjenstemäns enkor och barn genom transport blifvit innehafvare, finge, nied Rikets Ständers begifvande, af nämnde Pensionsinrättning på en gång, antingen genom Statsel ier Riksgälds-Conloren, uppbäras med en rund summa af 583 R:dr 16 sk.
Men oaktadt en lika så låg procent, sorn den tid Danmark med flera länder voro i fred med England och kunde erbjuda samma Nederlagsfrihet, af Engelsmännen betaltes, blefvo ändå dessa varor lika så otroligt lågt värderade , ty de värderades efter vår ofta mångdubbelt för låga tulltaxa, utfärdad 1799, och kan hända äfven ofta under den, så att man utan öfverdrift kan antaga, att varorna ej värderades till hälften , ja kanske ibland icke öfver en fjerdedel af sitt värde, hvaraf följer, att den afgift, sorn hette en fjerdedels procent af varornas värde, i sig sjelf ej utgjorde en åttondedel, ja kanske icke en sextondedels procent af verkliga värdet, och att således recognitionsafgiften, under denna ovanligt förmånliga conjuncture, i sjelfva verket erlades långt mindre än förut. Detta torde ock hafva föranlåtit Herr StatsSecreteraren Baron Wirsén att föreslå en förhöjning, från en half till två procent, för till införsel i Sverige tillåtna och ända till 4 procent, för de dertill icke tillåtna varor, eller ända till 8 gånger större afgift för sistnämnda varor, än förr; och ändå kunde klagas öfver varornas alltför ringa värdering. Detta förslag var så mycket billigare, som Engelsmännen hade kanske hellre betalt nästan hvad afgift som helst, än förlorat den enda ännu återstående debouché för deras varors öfverförande till Continenten. Det tyckes väl, sorn vi mot Engelsmännen bort vara msr - Den 29 Mars. ra liberale, då de betalte så hederliga subsidier. Men Staten i England betalte subsidierna, köpmännen sjelfve i fråga varande afgifter, och de hade råd dertill, samt dessutom försummade ej att taga afgifterna igen af köparne på Continenten, ja till någon del af oss sjelfva. Utom dess betalte de, från Maj i8°9 till, om jag icke bedrager mig, i8i3> inga subsidier.
Ordningen, blef detta Memorial, på grund af anmärkning, som förklarats utgöra Ståndets gemensamma tanka, till Constitutions Utskott tet återremitteradt, Fröt. Utdrag ilen 11 Maji i8ag. $3 S. D. Vid furnyad föredragning fann Bonde-Ståndet för godt bifalla Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottets Utlåtanden ; N:o 90, i anledning af väckt fråga, att Krigs-Academien på Carlberg måtte, såsom Elementar-Läroanstalt, upplösas ; och N:o g3; i anledning af väckta Motioner, dels om Orgelbyggeriets befrämjande, och dels om upprättande af ett Institut, e? gentligen för Kyrkosång. S. D. A hyo föredrogs och lades till Handlingarna Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande, N:o 92, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 5a , i anledning af väckt fråga om] skyldighet för Ordinarie Domare, att af egna medel ersätta alla de resekostnader j hans Vicarius, i och för sitt förordnande får vidkännas utom Domsagans gränser. S. D. Efter förnyad föredragning lades till Handlingarne Stats-Utskottets Utlåtande i Nio 109, i fråga om utbetalningen af det utaf Rikets Ständer beviljade förskott af 100,000 Riksdaler Banco till Götha Canal-byggnads fortsättande. 54 prat. Ulärit g den 11 Maji r§ag, S. P. Upplästes oph lades till Handlin-i garne Constitutions-Utskotiets Memorial: N:q 23 , rörande Grefve C. f. Horns. anledning till anmärkning mot Konungen?
Allmännas rättmätiga fordran ä ena sidan, samt Ämbetens och Tjensters anseende ä den andra, icke kunna medgifwas nägon jemkning uti osman föresiagne älder. Det andra skälet anser jag innefatta en lika billighet, enär det har för afsigt at inom Ämbets - 14 Den Z Julik. Ämbets? och Tjenstcmanna-Corpftrne grunda en naturlig säkerhet' och tilbakahälla de allt för hastiga framsteg, hwarigenom ester erfarenhetens wusopd, ynglingen gansta osta, dock icke alltid med kunskapens och duglighetens anspräk, intagit en plats och dermed förenade löningswilker, som den äldre, den mera mogne, och efta, den mera skicklige Mannen pä läng tid icke uphinncr. Jag lemnar t detta afseende anwisning pä tilstandet inom Milrtaire-Ämbetcn, och det kan icke nekas, at testa ofta innchafwits och innehafwas af werkliga barn, sädana som fiere äx ännu icke hinna blifwa dugliga at pä egen hand bestrida sina kall, och det händer alltsä, at en sädan Ämbetseller Tjensteman wid den tid dä han först bordt hörja, redan genomgått flere grader af befordringar och blifwer således i anseende til-tour och befordrings-rätt alltid föredragen dem, hwilka icke djerfts förr än ester profwad egen förmäga söka inträde. Jag wägax hoppas, at Sländet wid eftersinnande af desta följder, torde sinna hwatz wi föreslagit äga billig anledning. konas gönsson. billsson Hullin, fran Södermanland. Efter upläsandet häraf instämde hela Ständer deruti, sä at Ständet för dest del wid 28 § af den förslagna Regerings-Formen önstade tillägg af de orden: Ej mä någon till ordinaire Ämbete Den 8 Jfulir. ig Ämbete och Beställning utnämnas eller pä forsing hertil uppföras, än mindre njuta lön, som ej upnätt en älder af Aderton är. Ule suxra.
N:o 7, i anledning af serskilde motioner, dels om beredandet af medel för en Lection vid Rikets Gymnasier uti natur-liistorien, förmedelst den Theologiska Lectionens förenande med den Philosophiska, dels om medel till aflöning åt L°ctorer vid Gymnasierne i moderna språken. Bifölls. 422 Prot. Vtdr. d. t Aug. 184°• S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning af JBevillnings-Utskottets Betänkande N:o 21, angående Tull-bevillningen, blef samma Betänkande, p& grund af dervid gjorda anmäi kningar, återremitteradt. Från H e d e rv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och återremitterades sedan den 11 sistlidne Juli på bordet hvilande Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden: N:o 1, angående städernes, utom Stockholm, inqvarterings-besvär; och N:o 2, angående förslag till ny inqvarterings-ordning för Stockholms stad. S. D. Ånyo förekom till handläggning Stats-Utskottets, sedan den 18 sistlidne Juli, på hordet hvilande Utlåtande N:o 203, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 53, angående regleringen af Riks-Statens 4:e HufvudTitel, i sammanhang hvarmed Betänkandet N:o 53 jemväl föredrogs. Ståndet fattade följande beslut angående a) I fråga om planen för sjö-fors varets ordnande. b) Om tillökning i anslaget för flottans exercis. c) Angående förhöjning i anslaget för fyroch båk-väsendet. d) Angående löne-staterne. e) Angående anslag till flottans nybyggnad m. m. f) Angående beklädnadshjelp och förhöjd inqvartering för flottans Underofficerare. Dessa punkter biföllos, med det i Utlåtandet N:o 203 gjorde tillägg vid Litt. A. g) Hemställan, angående rotefrihets-afgifterne.
Det är icke mitt, det är den motsatta meningens fel, om jag tvingas fråga; är det då alldeles likgiltigt, om man förstår, Den 1 December f, m. 39 eller platt intet förstår de årender, man är tillsatt att föredraga ? Den axiomatiska natuRen af inin motsatta tanka bildar sannerligen den enda svårigheten vid dess bevisning , och torde berättiga mig att summariter behandla denna.' Kastom ögonen på alla andra regelmässiga Regeringars Styrelseformer ! Jag vill härmed ingalunda hafva påstått , att hvad andra göra , bör vara en absolut regel för oss, men blott att då vi under enahanda förhållanden handla helt olika mot alla andra, dä är prssumtion åtminstone emot oss , och då åfigger bevisningen den , som yrkar sådan egenhet. Men finnes väl i Europa en enda Stat , der man nånsin trott sig äga den man, som i sig förenar en Krigs-Ministers och en Sjö-Ministers capacitet? — och hade vi denna man, så vöre det ända ej nog. Vi borde hafva anledning hålla oss försäkrade om en hel Ministerlängd af denna beskaffenhet. Att Storherren låtit Capudan Pascha äfven leda Landtförsvaret, har händt, men detta enda Europeiska efterdöme torde ej vara det vi böra följa. Jag vet, atr i en äldre tid höga Embetsmän ansetts böra vara lika förståndige till lands och till sjöss. Vare långt ifrån mig , att glömma eller förringa förfäders höga bedrifter af denna tid. Men hvad var då Krigsvetenskapen till lands ? synnerligen hvad var den till sjöss? modet var detsamma som nu, men vi golflade Östersjön med våra vrak. Man har yrkat det nödiga sambandet emellan Landoch Sjöförsvaret. Ja det är nödigt, men så visst sambandet emellan hvarderas personella och materiella organisa - 4° Den 1 December f ni. tion bör efter min tanka finnas i Ministerns hand, som kan , bör och måste förstå håda , så visst hör sambandet emellan båda vapnens förvaltning (hvars Jeta i I ler icke kunna af en och samma Embetsman förstås), så visst, säger jag, hörer detta högre samband till en högre region, ja till den högsta. Det är hos Konungen allena det kan finnas.
Jag vill blott med några få ord fästa upmärksamlieten derpå, att om E. o. Ad. antoge Hr Ekströmers förslag, så hade Ståndet visserligen gjort full rättvisa åt Carolinska Institutet, men på samma gång begått en orättvisa emot Universiteten, ty den, som undergått medicinae licentiat-examen, har ieke rätt att blifva befordrad i Statens tjenst förrän han tagit ehirurgiae magister-examen, då deremot, enligt Hr Ekströmers förslag, en ehirurgiae magister skulle ega denna befordringsrätt utan att vara medicinae licentiat. Jag för min del anser, att de medicinska fakulteterna och det Carolinska Institutet böra åtnjuta lika rättigheter samt att all olikhet i befordringsväg emellan fakulteternas och Institutets alumner bör uphöra. Gr. Björnstjerna: Jag erkänner fullkomligt billigheten uti såväl Utsk:s som Hr Ekströmers förslag, men anser mig böra bästa upmärksamlieten vid ett formelt hinder mot antagandet af vare sig det ursprungliga förslaget eller dess amendement. Så vidt jag vet, är icke någon motion i detta särskildta ämne väckt. Härom torde någon af Utsk:s närv.de ledamöter behaga lemna närmare uplysning. Då Ekon.Utsk. icke eger någon motionsrätt hemställer jag till Hr Gr. o. Landtm., huruvida denna punkt kan bifallas eller Hr Ekströmers förslag i dess nuv:de form antagas. Skulle Hr Ekströmer deremot vilja väcka en motion i ämnet, får jag på förhand förklara, att jag kommer att blifva en af dess varmaste anhängare. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Med ani. af Gr. Björnstjerna förfrågan får jag nämna, att någon motion i samma syftning som Utsk:s förslag icke blifvit afgifven. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det är visserligen sannt, att Ekon.Utsk. icke har någon motionsrätt, men ett Utsk. måtte väl vara befogadt att, med ani. af en väckt och till Utsk:s handläggning remitterad motion, föreslå hvad Utsk. finner vara nyttigt och ändamålsenligt, om än detta icke skulle alldeles öfverensstämma med motionärens yrkande.
Lider ej denna aktning och helgd, genom utdelarens ringhet, understundom genom hans dålighet? Jag åtminstone är derom öfverlygad. Det har visserligen anmärkts, alt man någon gång får mottaga natlvarden af prester, hvilka man icke anser vara värdiga att honom utdela. Om det nu sker, månne det icke hädanefter skall oftare blifva händelsen, i fall denna förrättning anförtros åt andra personer, än prester? Man har derjemte erinrat, att händelser kunna inträffa, då nådemedlen behöfvh uldelas äfven af andra personer, än prester, emedan sådana för tillfället saknas. Vår kyrkolag medgifver nöddop. Man torde således kunna medgifva, alt altarets sakrament äfven finge vid vissa tillfällen utdelas af andia än prester. Lagen medgifver det icke, men om så skedde, månne det vore värre, än att vigsel någon gång t. ex. på Barthelemy förrättas af öns militär-guvernör, derföre ali man icke har någon prest. Men allt sådant är undantag och bestämmer icke regeln. Jag för min del hyser således den tanken, att dessa förrättningar fortfarande böra vara pesterskapet förbehållna, dock med vissa undantag. Då lagen emedlertid icke medgifver något sådant, så har, på sätt Gr. Sparre erinrat, Högsta Domstolen ansett sig böra bestraffa dem, som anklagas för nattvardens utdelande, ehuru det skett ulan afsigt att gäckas dermed. Hvarföre har man så förfarit, då lagens ord icke äro uttryckliga? Utan tvifvel derföre, att man ansett utdelandet vara ett missbruk; men månne det är riktigt att tillämpa en §, sorn icke egentligen afser den förseelse, som skall bestraffas? Visserligen icke. 2:dra §:n 1 Kap. Missg.B:n lyder sålunda: ”Gjör någor gäckeri med Gudstjensten, Guds ord och Sacramenten, af lättsinnighet, bote femtijo daler.” Altså säger lagen, att gäckeri med sakramenten eller deras utdelande af lättsinnighet, skall bestraffas. Men detta är en helt annan sak, än då man på fullt ullvar och under andakt utdelar nådemedlen.
Jag måste förklara, att jag hvarken sjelf kan äga en sådan öfvertygelse, eller tror, alt den hyses af någon, som gifver sig tid att granska de factiska förhållanderne, men väl att den yttras af sådane, som vilja gifva saken ett helt annat utseende, hvilket jag hemställer, huruvida det är det rätta. För att för öfrigt visa, huru det i andra länder står till med beräkningen af den allmänna nyttan vid företag af ifrågavarande beskaffenhet, torde jag få citera en beräkning af Languedockska Canalen, som anses gifva en inkomst af 800,000 livres, men hvaraf landet, genom besparade dagsverken, anses vinna 5,100,000. Sedan jag af Kongl. KammarCollegium erhållit aulhentik uppgift på allt hvad som från Slaten åtgått till jordersättningar för Götha Ca - 28 Den 26 Mars f. ra. ml och deröfver uppgjort en ordentlig liqvid, har jag sökt en dylik beräkning Öfver landets vinst i besparade dagsverken. JDå man härvid följer det förut uppgifne förhållandet blir resultatet: På Götha Canal bar varutransporten, såsom förut är nämndt, år 1828 utgjort i vigt 47,121 Skepprd, hvilka, beräknade för Landtransport å 3 Skepprd på parlasset, på 8 mils väg (från Jönköping till Götheborg är i6£ mil landväg), med 4 dagars tid förresan fram och åter, erfordra 128,000 bästoch 64,000 karl-dagsverken. 4oo fartyg, som under året verkställt denna transport å Canalen, erfordra för i medeltal räknade högst 4 mil fram och åter, på derföre åtgående aine dagar, 800 hästoch lika många mans-dagsverken för fartygens framdragande, men medtaga derjemte till fartygens besättningar, i medeltal tagne till 2 man och i5 dagar för hela resan, 12,000 mans-dagsverken.