Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett Tj ,g ä DD‘ En Tunna Salt Lax. Ett st. Rökt Lax om 7 d. En Tunna Salt Strömming. Ett JM Torr td. Ett JU T Sik. >rr Ett JM Salt Sik. Litt. I. En 1 Skäls omi i unna päck 2 JMEtt Hårdvr om 4< bass lls-liö J&. En Kärfve Halin om 2 XHEtt st. S stock. En Tolft Enkla, finbladiga, 7 alnars Furubräder. En Tolft Enkla, grofbladiga, 6 alnars Furubräder. En Tunna Tjära. Ett ÖkeDagsverke. En Tnnna Korn. Ett m Smör. En Tunna Salt Lax. Ett st. Neijonögou. En Tunna Salt Strömming. Ett Salt Sik. Ett Hi Torr Sik. Ett Torild.! Ett JM Torra Gäddor. Ett XU Aboi Torra rar. Ett £ Lö # Salta jor. Ett Bra » Salt xen. Ett M Kramsill. En Tunna Skälspäck om 12 £té. En Tolft så- gadekSkeppsplankor. En Tolft Enkla, 7 alnars Furubrätler, finbladiga. Ed Tolft Enkla, 6 alnars Furubräder, grofbladiga. — 31 - — 31 - — 35 - 26 30 — 8 7 - 1 5 - — 38 — litt. K. Sammandrag utvisande, enligt bifogade uträkningar, för ett mantal i hvarje Län, dels nuvarande Ordinarie Räntan med förvandling, der sådan ifrågakommer, efter medium af markegången för åren 1824—1843, dels föreslagen Ny Ränta, efter enahanda förvandlings-grund, äfvensom skiljaktigheterne dem emellan. Litt. K. (i) Nu varande Ränta. & Förvandling. D O Persedlars ÖS5 Penningar. förvandSumma. lings-värde. Persedel -ränta med förvandlings-värde. *"5 G“ SS o: OJ Qj a ja* et » j. et *- 3 ^ £ -Il Span mål. Smör. B C CT (Sj Summa Ny ränta. G
Till Bevillnings-utskottet remitterades ett nu föredraget, af Johan Peter Samuelsson från Calmar län ingifvet och med Kongl. Maj:ls nådiga proposition om förslag till förändrad tull-taxa sammanhang egande skriftligt anförande. S. D. Efter skedd föredragning af Lag-utskottets Utlåtande N:o y, med återlemnande af herr Friherre Ascel Duvalls hos Ridderskapet och Adeln väckta och derifrån till berörde Utskott remitterade motion, angående skatts erläggande för rättigheten att utöfva jagt, biföll Ståndet Utlåtandet och remitterade motionen till Bevillnings-utskottet. S. D. Efter förnyad föredragning af Banko-utskottets sedan den 12 dennes på bordet hvilande memorial N:o 3, med hemställan, dels angående inköp af 100 exemplar utaf skriften: ”anteckningar om Rikets Ständers bank och allmänna lånerörelsen i Sverige”, samt dels om utgifvande till berörde skrifts författare af bankens jubel-medalj i guld, blef samme memorial till Banko-utskottet återremitteradt, jemte under diskussionen derom afgifne yttranden. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-utskottets memorial N’o //, om arfvoden för ökad kansli-personal. S. D. Föredrogs protokolls-utdrag från Högvörd. Preste-ståndet N:o ypj med delgifvande af komminister Schagerbergs hos beinäldte Riksstånd väckta och till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterade motion, angånede delning af rikets större pastorater; och blef samma motion jemte de af komminister Schagerberg gjorde skriftliga erinringar vid de mot motionen framställde anmärkningar., jemväl af Ståndet till berörde Utskott remitterad. S. D. Föredrogos dels Revi/lnings-utskottets memorial
Att så icke skett, derom har den allmänna meningen i de båda rikena länge varit ense, ehuru den, i fråga om hvad som närmast vore att, förbättra, synes hafva tagit en olika riktning, i det att i Sverige önskningar mera uttalats för åstadkommande af en närmare gemenskap medan de båda folken, i Norge åter sträfvandet gått ut pä att, snarare afvärjande än befordrande allt som kunde leda till gemenskap folken emellan för Norge förverkliga den ställning inora föreningen, som man ansett sig ega att grunda på åsigten, alt unionens hu vudprincip vore fullkomlig jemlikhet melian de båda förenade rikena. Den historiska framställning af förhållandena som här ofvan blifvit gjord, visar bniu Norges Storihing, sedan det, efter Konung Oscars anträde till regeringen, fått uppfyllda nästan alla sina förut framställda önskningar i detta hänseende, sådant oaktadt, icke upphört att fortgå i sitt nyssnämnda sträfvande, ulan åter upptagit detsamma i försöken att borttaga Ståthållare embetet, till hvilket äfven Svensk man kan nämnas, under det samtidigt härmed de af Konungen framlagda och af den allmänna meningen i Sverige enstämmigt gillade förslagen om bättre ordnande af handelsförhållandena mellan de båda länderna och om domars exekutiva kraft i gods, ehuru uppgjorde af Svenske och Norake män gemensamt och uppenbart åsyftande båda rikenas bästa, af samma Storthmg förkastades. Om, såsom Utskottet amager, allt delia otvetydigt visar bebofvei af ett bättre ordnande af förenings-förhållandena mellan de båda länderna, derest föreningen skall kunna lill båda folkens bästa, fortfara, torde det ej vara ur vägen alt undersöka i hvad mån den frän Norges sida yrkade hufvudprincip i unionen eiler de båda Staternas fullkomliga likställighet, redan verkligen flones erkänd samt huruvida den vid revision och fullstäudigande af förenings-stadgandena må kunna läggas til! grund och städse vinna tillämpning. Uti intetdera af de båda förenings-fördragen, Norges Grundlag och Riks akten, finnes den ifrågavarande principen för föreningen med tydliga ord stadgad. Väl äro åtskilliga bestämmelser i den sednare grundade på och öfverensstämmande med den i Svenska Konstitutions
Man har ansett, att det ej vore nyttigt, att de unga Oflicerarne fingo sjelfva disponera sine boställen, derföre att bågen för tjensten deraf skulle minskas, och den militaira hållningen gå förlorad, hvaremot erfarenheten under sednare tider skall vitsordat en tilltagande håg för studier, förmodligen då endast hos dem, som varit utan boställen, eller till och med kanske utan lön. I fråga om militaira inrättningar står det militaira interesset främst, men vinuer Den g Februarii e. m. ingalunda på, det man ensidigt eller uteslutande söker att främja en eller annan idee. Vigten och värdet för Oflicerarne af den så kallade militaira hållningen, detta ord må då innebära hvad som helst, mäste dock emolsvaras af en hela truppens bättre hållning, sorn ofelbart skall befrämjas deraf, att Oflicerarne ständigt bo ibland manskapet, och hålla hand öfver deras uppförande så i, som utom, tjensten. Ofta har man nu bortarrenderat de boställen, som för Oflicerarne och Expeditionsförandet toro de tjenligaste att bebo. De, sorn äro af den tanka, att boställen icke böra bibehållas åt den yngre militairen, att af dem sjelfve bebos eller utarrenderas, kunna dock icke neka, att det felas dem sysselsättning. Väl har Herr GeneralAdjutanten sjelf här yttrat, alt det är nog, när hvar och en gör sin tjenst, men den består för LandtOflicerare, som vi veta, uti mötet och några månaders så kallad Expeditions-föring. Huru litet an detta är, hindrar det ändå, efter närvarande rörliga tjenste-inrättning, från någon stadigare och nyttigare sysselsättning, och se här utläggningen öfver mitt klandrade yttrande, att de hindras af tjensten, att företaga sig någon annan stadig sysselsättning eller function. Sådan är tjensten nu. I Carl den XI:s tid hörde äfven dit, att sköta bostället, och derföre blefvo till controll oecouomiska besigtningar och syner föreskrifne.
Uaj:ts Olädiga sirösning, kuruvi,la ieke kelo^et as Oö>ingen korde keiäkiias esteten jemförelse emellan 1^3 ärs in^ntvärde velt det nuvaraiide, eller ätminstone emellan dä- oell nuvarande lull-asgilter; att alia de öfrige >5 /^k-setm/re/vre instämt i tillstyrkande al Lummitteiuides löisliig om utkörande as det omedelkara utketalaiiilet as den sa kallade Odlingen till sjömännen sjelsve, doek nied den olikket, att tvänue, nemligen de i velt utan aumäikning instämt i Lommitterades lurslag i dess liela vidd; att .j, nemi. cle i 6e/?e^ dv/m/, //^er^cvr>//c oell till stvrkt, att denlra ersättning, som för Odlingen komme att utgå, mätte tilldelas 8jömansliusen, lÖr att oka deras lunder söigratia! oell unilerstöd, utan att doek dessa Oireetioner yttrat sig om sättet att denna ersättning emellan 8jömansliusen fördela; att 8jömans,liu8-Oireetionen i Äoo^/ro/z/r söikiarat sig Oels.t skolat kafva önskat, att en anstalt kunnat ästadkommus. TVarÄ^^r lV.'c> 6ö. 7 !l vrnÖZenrnn 8^ömgnnen 1-lilvit tillvrmcl gtt, uniler LIN 5,181ig oell ve,liSgMINN älrler, 8jell ^ör» en pmn Ile8pg!ii>A köi' lionnnrnnle lieliol, vrne 8i^ r,l DöiiuAen eller eAng mä,!grj8livror, livillien lle8pgrinA
Det förhållande, som särdeles med de Norra tillförene mindre befolkade delarne af Meilan-Sysslets Fögderi, i detta afseende inträffar, bar så mycket heldre fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på angelägenheten af den föreslagne ytterligare fördelningen af detta Fögderi, som, om än detsamma icke kan sägas för närvarande vara till folkmängd och hemmantal större än flere Fögderier i andra Län, berörde Fögderi likväl, i anseende till dess betydliga vidd och särdeles dess ovanliga längd af nära 3o mil, måste för Krono-betjeningen vid deras förrättningar vara till den grad besvärligt, att göromålen, hvarken i afseende på Krono-Utskyldernas behöriga indrifvande, eller hvad tillsynen inom Fögderiet, samt den handräkning och det biträde Innevånarne kunna fordra och behöfva, i öfrigt angår, med behörig skyndsamhet och pålitlighet kunna skötas; och vid en ytterligare tilltagande odling och befolkning inom detta vidsträckta Fögderi, der nya vägar Slats-Utskoltets Betänkcinden. 3i blifvit i sednare tiden öppnade och rörelsen utvidgad, skall möjligheten för Kronobetjeningen att sina åligganden fullgöra ännu mera aflägnas. Med afseende på vigten så väl för Styrelsen, som Innevånarne af en efter göromålen och localen i möjligaste måtto afpassad fördelning af Districten för Krono-betjeningars verksamhet, anser Kongl. Majit således för sin del angelägenheten fordra, att Mellanoch Vester - Sysslets Fögderier vidare fördelas på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppgifvit, så att af dessa tvenne Fögderier uppkomma ett tredje under namn af Norr-Sysslets Fögderi; och Kongl. Maj:t öfverlemnar derföre till Riksens Ständers Stats-Utskott, att hos Riksens Ständer föreslå, att, med bifall till inrättande af berörde nya Fögderi, för de af Kongl. Majlis
Jag har visserligen icke låtit undfalla mig den höfliga vink, som inom detta Stånds rum blifvit gifven åt personer utom skrået, att icke befatta sig med öf\erläggningarna örn ämnen, hvilka, såsom orden folio, ’’ligga utom omdömesförmågan,” då bär yttrades, att insigterna uti militära frågor inom vår Representation förhålla sig såsom ett till fyra; och jag medgifver gerna, alt det ifrån en sådan synpunkt ina tydas som förmätenhet, alt inom en så lysande samling af höga och fräjdade militär-auetoriteter våga yttra någon mening, som icke öfverensslänimer med de stora mili tärnö t abi I i te ter ii es odelade opinionsyttring; men representantkallets fordringar ålägga öfvertygelsens uttalande, äfven utan afseende på det förödmjukande missödet att genom det högre vetandets oemotståndliga bevisning ådagalägga en okunnighetens enfulldiga välmening. Da jag sålunda af skyldig aktning för Husets starka och oöfveibevisliga majoritet iakttagit tystnad under sjelfva debatten, anser jag mig likväl i reservalionsväg böra begagna min rätt att framlägga de åsigter, som grundlägga min reservation emot de flesta af majoritetens beslut. Den välde talaren, som visat sig vara den förnämsta ledaren af debatten om tredje hufvudtiteln, medgifver dock, att det gifve* ett, som beherrskar samtliga åsig - 6 De ti 13 Augusti. terna i dessa mål, och att detta är förmågan, med hvilket ord han likväl här icke menar den positiva omöjligheten att skatta, hvilket icke heller af den sidans talare, till hvilken jag hörer, lärer hafva varit menadt, då tvisten om förmåga snart torde blifva afgjord, ifall man genom ohejdad fart skulle i sådant hänseende någon gång upphinna missförhållandets högsta potens.
Men S:t Petrus medy ifver dem icke allenast rätt till, utan rent af befaller dem att förkunna Guds dråpliga verk, hvilket sannerligen icke vill säga något annat, än att predika Guds ord. Lät dem nu komma fram, alla de som hafva upfunnit ett dubbelt prestadöme, nemi. dels ett andeligt och allmänt, och dels ett utvärtes och särskildt, och som föregifva att S:t Petrus här talar om det första af dessa. Hvari består dd deras utvärtes och särskildta prestadöme? Och skall detta då icke förkunna Guds herrlighet? Här gifver Petrus just det andeliga och allmänna presterskapet befallning derom. Detsamma bestyrka också Christi egna ord hos Mattheus, Marcus oall Lucas, når han säger till dem alla vid den sista aftonmåltiden: »görer detta till min åminnelse!» Detta ho han icke blott sagt till de plättrakade och smorda, ty annars skulle ju inga andra ån de anamma Christi lekamen och blod. Men nu består åminnelsen alldeles icke i något annat, ån just ordets förkunnande, såsom Paulus också utlägger det, når han säger: ty så ofta J äten af detta bröd och dricken af denna kalk, skolén J förkunna Herrans död, till dess han kommer. Men att förkunna Herrans död vill icke såga något annat, ån just detta, att förkunna den Herres »dygd, som häfver kallat oss från mörkret till sitt underliga ljus.» Derföre är det ett dumt snack af dem att såga, att apostelens ord blott angå presteständet eller de personer, som åro prestvigda genom deras narruptåg, oaktadt apostelen hår ålägger och förpligtar alla och enhvar till samma ords tjenst.» »Härmed hafva vi då tillräckligen bevisat hvad dessa Skriftställen pä det starkaste och klaraste sätt äfven bevittna: nemi. att Guds ords Den 18 J u ni. tjenst, som är kyrkans vigtigaste embete, alltid tillhörer alla kristna gemensamt, ja, är icke blott deras rätt, utan äfven deras pligt..
För alia Ecclesiastike Embétsoch Tjenstemän beräknas taxeringsåret Irån den 1 Maj det är, taxeringen sker, till samma lid påföljande år. § 6* Boställen och på lön anslagne Annex-, Mensaloch Stomhemman, samt de under EcclesiastikCiviloch Militär boställen lydande hemman och lägenheter skola, lika med andra hemman, till deras värden uppskattas och den deraf till fyra procent beräknade inkomst tilläggas innehafvarens öfriga lönings-förmoner, och Bevillning efter redan stadgad grund påföras, med iagttagande att, då Bevillningen utgått af boställs värdet, den indeldta boställsräntan från löneberäkningen försvinner. För militice-boställen, hvilkas afkomst ingär till gemensam löflingsfondj utgår be villning pä sätt uti 84 § stadgas. §7. Patroni Eeclesiarum i Skåne, Halland och Bohus Län, sorn njuta spanmål af Kronoeller Kyrkotionde, betala Fem procent af spanmålens värde, uträknadt efter den för orten, der spanmålen utgår, näst före taxeringen satte markegång. Lika afgift erlägges ock af den kyrkorna x dessa orter tillhörande tionde, som ej är på lön eller till andra bestämda ordinarie utgifter anslagen, och uträknas väixlet på nyssnämnde sätt; äfvensom al Domkyrkorna i Riket, för deras inkomster i spanmål eller lxemmansräntor, sedan derifrån blifvit afräknade endast sådane, efter serskild Stat utgående löner, för hvilka inuehafvärne, efter denna Artikels ofvanstående §§, till det belopp förut stadgadt är, bevillning erlägga. Bevillning af Släderne. § 8.
Här går så mången ibland oss och bär på bördan af ett förfeladt, ja, förspilldt lif, som hade kunnat räddas med en jämförelsevis liten summa, om den blott stått till buds i rätta stunden. Och nog borde det väl vara mera tilltalande att få resa sig en minnesvård i något af en själf planlagdt och grundadt företag i människokärlekens tjänst än att understödja något, som andra redan satt i gång. Uppgifter sat-nas ej. Vi ha ju den ännu olösta bostadsfrågan, barmippfostringsoch med den i närmaste samband stående fosterbarnsfrågan, för att nu endast taga fram några få af de allra betydelsefullaste. En idé att taga vara på vore äfven hvilohem för öfveransträngda, ännu arbetande män och kvinnor, själssom kroppsarbetare, där de riktigt kunde få hvila ut, utan oro för framtiden, för att med spänstiga nerver, klarnad tanke och förnyadt blod åter göra sin insats i lifvet. Att gifva endast genom donationer, det är som att kasta ut en sådd, som man aldrig skall se gro eller växa, l å D g t mindre få skörda, eller som att lämna en skatt efter sig, som man aldrig kommer att afhämta. Du, som fått mycket, unna dig den oskattbara glädjen att gifva mycket — medan du lefver! Steffen. Qr skuggornas värld. Några minnesblad för Idun af Wilhelm Bäckman. Två storgubbar. 2 unisolen log med varma strålar öfver Stockholm och dess sköna omgifningar den dag år 1851, då prinsessen Lovisa af Nederländerna landsteg vid Waldemarsudden för att blifva den svenske kronprinsen Karls maka. Alla, som icke af tvingande skäl höllos kvar i hufvudstaden, vallfärdade till Djurgården och den plats där landstigningen skulle ske. Dalkullornas vefslupar och roddarmadamernas klumpiga båtar — de enda den tidens sjölägenheter till Djurgården — voro öfverfyllda med passagerare; likaså trängdes man om plats i omnibusar; alla hyrkuskekipager och åkardroskor voro upptagna; med dessa blandade sig de förnämes och rikes eleganta landåer | samt en och annan finare chäs med ägaKedjor. Nålar, Begär prisuppgift innan uppköp göres på annat håll.
StatsUtskottet föreställer sig, det ett sådant Förslags upgörande ej skall uptaga så lång tid, att det icke snart må kunna Riksens Höglofl. Ständers pröfning underställas, häldst Utskottet förmodar, att ifrågavarande Minnesvård, som skall vittna om saknaden af en älskad Kronprins, hvars minne i Svenska hjertan altid bibehålles, ej behöfver låna sitt värde af den yttre pragt och kostnad, som derå möjligen kunde nedläggas, utan att fasthäldre, i likhet med denne Furstes enkla och okonstlade sätt att vara, skulle uti ett af Svensk Granit eller Porphyr upsatt Monument, med tjenlig Inscription, som värdigt tolkar Svenska Nationens gjorde förlust, utmärkas den gärd af vördnad, tacksamhet och tillgifvenhet, som, af hvarje Svensk Man lifligt känd, endast på detta enkla sätt synes kunna och böra uttryckas. Stockholm den 17 Januarii 1818. N:r 28- Riksens Höglofl. Ständers StatsUtskotts Utlåtande angående Herr Professoren Forssells Memorial om kostnadens bestridande för tryckningen af LandshöfdingeEmbetenas Kungörelser. Genpm till StatsUtskottet aflåtet ProtocollsUt - StatsUtsk. Betänkandem '«S drag a£ den gite i denna månad, har Högvördige PrästeStändet öfverlemnat Herr Professorens Olof Hansson Forssells Memorial, hvaruti hemställes, att då något anslag på Stat ej funnes för bestridande af tryckningskostnaden för EandshöfdingeEmbetenas Kungörelser innom Eänen, utan denne kostnad måste godtgöras genom sammanskott af Kronofogdarne, om de vilja undvika besväret att taga Afskrifter utaf dessa Kungörelser för hvarje Kyrka i Fögderiet; det matte, enär berörde
Jag kan blott ansvara för hvad jag sjelf gör; meri jag skulle önska, att hvar och en af oss måtte utmärka sig för tankeförmåga. Jag ämnar för öfrigt icke ingå i hufvudfrågan, hvarom jag förut yttrat mig, och jag skulle anse för bristande grannlagenhet att ånyo upprepa en åsigt, som Ståndet redan förklarat icke vara dess tanka; men jag skall dock icke låta tvinga mig att tänka annat, hvartill jag ock hade trott, att man i våra liberala tider icke skolat framkomma med försök. Helt annorlunda hafva Hrr v. Troil och Cederschjöld tillvägagått, då de föreslagit ett sätt att komma ifrån saken. Derom vill jag icke yttra mig, men får dock upplysa, att Hr Cederschjölds förslag redan varit under öfverläggning inom Utsk. Jag slutar med uppmaning till den ledamot, som så strängt yttrat sig öfver Utsk., om det sednare i hans yttrande upphäfver det förra, eller om han verkligen anser någon af Utsk:s ledamöter hafva förverkat sitt Stånds förtroende. Jag underkastar mig i detta, afseende Ståndets pröfning, och hg™ gär dess yttrande deröfver. Den 12 Februari f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum Lomme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Gr. Frölich: Jag har funnit mig uppmanad att återtaga det åläggande, jag hade gjort mig sjelf att icke vidare yttra mig i denna fråga. Hr Cederschjöld måste jag nemi. upplysa derom, att lian missförstått mig, då han trott, att j.ag begärt ett löfte of Konungens rådgifvare om en K propos:n. Jag har icke begärt något sådant, som måhända ej kunde uppfyllas, utan jag har blott begärt rådgifvarnes medverkan att skaffa oss bort med indragningsmagten. En annan talare har förebrått mig, det jag söker skaka känslorna. Med mig förhåller det sig så, alt jag väl sjelf ofta kan finna mig uppskakad; men om jag skakat andras, så är det fullkomligen medvetslöst. Jag har emedlertid verkligen funnit milt förnuft skakadt af Frih.
Ingen bör hellre se oss förminska vårt Försvar än våra Grannar, och mera glädja sig öfver den Esprit hos oss, att vi hafva ett så förträffligt läge, så vårt Land bör vara utan allt slags Intresse för andra Magter, att vi anse oss för svaga göra något motstånd. Vi böra således ej oroas: — Låt den ton bli i jemn tillväxt, hoppas jag vi ej länge skola få skörda Fredens lugn utan Krigets bloss bli tändt; och de Åkerfält man odlar, de Näringar man sköter, de Ilandelsspeculationer man uppgör, de Finan* cielia förmåner man vinner, då Fiendtliga Armeer rusa in i Landet och sköfla detsamma, lära lätt vara beräknade. Måtte ! aldrig derföre, uti något Svenskt bröst, vare i Tiggarens Koja eller i Palatsen, den känsla om vår svag1 het födas, att vi ej äro i stånd försvara vår Frihet, vår Sjelfständighet.— Nej! begreppen om våra egna Krafter, förenadt med begäret alt segra öfver dem, som vilja förtrycka oss, skola göra Fiendens företag, om ej alltid frugtlösa , dock mycket dyrköpta. För öfrigt får jag äran tillägga, attingen hellre än jag skall med varm känsla, se en Försvarsplan uppgjord af någon, der man med mindre kostnad och med mindre krafter, kan 86 Den if) Januarii. åstadkomma större verkan, än den vi af våra ägande bör kunna hoppas. — Denne man! skall säkerligen bli, för den nytta han gör sitt Fosterland, evigt belönt med Nationens tacksamhet och dess förtjenster aldrig försvinna ur så väl Statsmannens, som uslingens minnen. Herr Stjernschantz anhöll, att dess Anförande måtte till StatsIJtskottet remitteras. Friherre Koskullj Gustaf Adolph> uppläste följande:
Stadgandena i 8 § 2 mom. af högstberörde förslag, att den, som i de derstädes åsyftade fall utfärdar vigtiga betyg skall vara underkastad ”lagligt ansvar” och i 42 § angående laga försvar, hafva blifvit såsom öfverflödiga uteslutne. Likaså har den uti förslagets 36 § förekommande och enligt Rikets Ständers tanke i en lag icke lämpliga uppmaning till rikets innevånare att genom enskilda sammanskott bilda invalideller pensions-kassor blifvit utelemnad. Hvad redaktionen af ifrågavarande lagförslag angår, hafva Rikets Ständer funnit sig föranlåtne att deruti vidtaga åtskilliga förändringar, hvarigenom omflyttning af paragraf-följden i berörda förslag äfven varit nödvändig. 452 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 445. På grund af hvad sålunda är vordet anfördt, få Rikets Ständer, med förklarande, att E. K. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition ej kunnat oförändrad bifallas, underdånigst tillkännagifva, alt Rikets Ständer för sin del beslutit en författning angående den allmänna beväringen, så lydande, som härhos bifogade förslag, med dertill hörande 2:ne bilagor Litt. A och B, utvisar. Härförutan hafva Rikets Ständer funnit godt att, i öfverensstämmelse med hvad E. K. Maj:t i förevarande nådiga Proposition äfven hemställt, bifalla, det mölesunderhållet och beklädnadskostnaden för bevärings-eliterna, med undantag af beväringsunderofficerare, må bestridas, det förra af anslaget på Fjerde Hufvudliteln till beväringsmanskapets vapenöfningar, och den sednare utaf de för anskaffning och underhåll af beväringsmanskapets beklädnad i allmänhet afsedda medel.