Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fragan om wilkoren för Krouojordens ffattläqg/ »ing och försäljning blir en annan omständighet som med 1098 Den r6 December. med klokhet utförd, kan ännu widare förekomma Starens forester, men den omfattar också sä mycket de.« miller att jag ivarligen skulle linnia försöka, an för dek närw rand: inga i nägon frillständig nnveckllng d?rcs. Au a il ränta bör lättås i werer och sä mycke: wöjrlm i spannuial sunes kunna tagas för asgjcrSr. D-t är och dur enda tältet för Slam: att wara för, säkcc^d al! Dess i ikon:sier ej skola försämras, att de skola bibehålla e i nödig jämwstt emot Utgifterne. Pä dektti sätt kror jag äfwen oti Slättu i der närmaste sörhr häller sig samma förmåner som igenom arrende rml ykcn funna förwäntas. Mm det blir eu au-wu s.män-e fräga ali afgöra. Om de således salde Krom'-L«gcuhrter sto a bibehålla samma siihrrrr som hi!« tills om de stola formera ett särskildt stag st^tlchcman eller om de med alla andra skola blilwa as euayanda beska isen het ? I det förra fallet bör räncan genom aucliclis upbud bestämmas och staltcköpcr esker räntan. I det sednare fallet bör det wara köpestilungen som bör gä pä auction och stattläggningen ste ester ivanliga grunder. Dä man antager alt Staren tvid uplarandet af sin jord tili enskilda icke mera nu än förr b.chösde Le steustbarheter såsom rotering, kronoskjuts :c. hwilka icke hittills deraf urgätt, är det ostridigt det bästa sätt r wid KronojordenS skattläggning och försäljning blir att bestämma en witz ränta i spannmål under bwiikcn den ej sär gä och sedan lala räntan ga pä Auction till den mästbjudande, hwiiken da ken blifwit faststäld emot 6 ärs ränta finge lösa till stakke.
Jag måste genomgå hela 1734 års lag och taga reda på alla sådana brott, för alt sedermera upräkna dem i författnm och säga: »i dessa brott ingår väl något svikiigt förfarande, men de höra dock ej till denna författn., utan derom är särskilt i lag stadgadt. Ett sådant upräknande torde vara både otjenligt och obehöfligt, hvarföre jag ånyo anhåller om R. o. Ad:ns bifall till §:n. De nu först till bifall och sedan till återremiss å förev:de § framstälde proposme besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå förstnämnde propos. förnyades, och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. § SS. Hr von Koch: Denna § motsvarar 1 mom. af 39 §:n i K. M:s förslag, men Utsk. har ansett sig böra utesluta sednare mom. af sistnämnde <§, som lyder sålunda: »Sker det af lättsinne och har ej skada tirnat; vare straffet böter från och med 50 till och med 500 Rdr.» Denna uteslutning grundar Utsk. derpå, att det tilltag, som i sednare delen af §:n omförmäles, icke skulle höra till det slag af brott som i denna författn. afses. Om jag än skulle vilja medgifva, att Utsk. ursträngt formalistisk synpunkt härutinnan har rätt, så måste jag dock erinra, att man vid lagstiftning icke får alltför mycket strängt eller småaktigt hålla sig vid en dylik form, ty då man naturligtvis bör söka att ordna den lag man stiflar under vissa allmänna rubriker, skulle dessa rubriker blifva alltför mänga, om de icke finge omfatta något enda fall, som, strängt taget, icke egentligen hörde dit. Om man ansåge sig böra så förfara, skulle man ju ofta nödgas göra en särskild rubrik för en §, enär det finnes en mängd lagstridiga handlingar, hvilka ligga så på gränsen af de vanliga klasserna af förbrytelser att det är nästan omöjligt att säga, till hvilken klass den ena eiler den andra egentligen hörer.
Vand från barndomen att vörda min Konung, om också då endast derför, att han är min Konung, har jag dock sedan under mesta tiden af min mannaålder haft den lyckan att stå Konungen nära, och då jag sett huru denne Konung olfrat tid och möda för att befrämja fäderneslandets lycka och välgång, då jag sett huru det, som från honom utgick, alltid hade ett godt och ädelt syfte, är det ju helt naturligt, att jag skulle finna mig af känsla och böjelse manad att obetingadt lemna mitt bifall till ett af Konungen framlagdt förslag. Men pligten bjöd att granska hvad jag hade att bifalla eller förkasta. Denna pligt har jag efter bästa förmåga samvetsgrant^ uppfyllt. Jag har verksställt granskningen och sökt att tillgodogöra mig allt, som i tal och skrift blifvit anfördt för och emot förslaget, och på grund häraf, samt till följe af de betänkligheter, som de fleste af förslagets försvarare uttalat deremot, har jag kommit till den öfvertygelse, att om jag nu till eder, Mina Hrr! framställde den frågan: Gillen J detta förslag? så skulle flertalet med mig svara: nej. »Men», sägen J, »hvartill tjenar ett afslag, då vi derigenom endast vinna ett kort uppskof, enär K. M:t kommer att snarligen ånyo framlägga det förkastade förslaget oförändradt, och vi således slutligen tvingas emot vår vilja antaga det?» Det kan måhända blifva en möjlighet. Jag förmår ej blicka in i framtiden, men jag tror det ej, jag vill ej tro det, jag får ej tro det, så länge Sverige ännu eger nuv:de grundlag, besvuren af Konung och folk, och en Konung, som ej bryter sin ed, utan bevarar hvar och en af sina undersåter vid dess grundlagsenliga rättigheter. Det må nu tillåtas mig att framdraga ett yttrande, som afgafs af vår hädangångne store Konung Carl XIV, då han upplöste Riksdagen år 1835, och dymedelst visa, huru en representationsförändring för 30 år tillbaka bedömdes ifrån tronen af honom. »Flera förslag till förändring af vår representation», säger Konungen, »hafva varit i omlopp.
—- att biträda Ridderskapets och Adelns beslut öfver Stats Utskottets Utlåtande N:o 121. i anledning af väckta motioner i fråga om grundräntornas kapitalisering: V. 350, A. 350. — till Preste-Ståndet, att förena sig i Borgare-Ståndets, afRidderskapet och Adeln antagna inbjudning att biträda BorgareStåndets i afseende å 44:de och 45:te punkterna af BankoUtskottets Betänkande N:o 35 fattade beslut rörande upplupen Banko-vinst: V. 302, 353, 358, A. 360. — till Borgare-Ståndet, att förena sig i Ridderskapets och Adelns, vid behandling af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Utlåtande N:o 122, fattade beslut, att, med afslag å Utskottets i fråga om 58:de §:n i Kongl. Förordningen om Kommunal-Styrelse på landet den 21 Mars 1862 gjorda inbjudning, vidblifva sitt derom förut fattade beslut: V. 577, A. 577.
v 40 b. y 40 å. y 40 b. y 40 Bi änvins-bevillningen^ om användande af de Öfver4 1 70 3-7 a. y 40 b. y 40 a. V 40 b. y 40 skott, som derå kunna uppkomma ,,,, 4 Bränvins-bränning; om grunderne för förändrade föreskrifter för utöfningen deraf , , Jjvar på återremiss , Sammanjemkniiigs-förslag och Vo5 5 13,14 b. y 40 b. V 40 b. y 40 terings-propositioner >?,»>» 5 7 2 7 b. y 40 Svar pä återremiss 5 8 — 34 4 b. y 40 b. y 40 b. y 40 b. t 40 Ytterligare i ämnet ,,,, 5 Voterings-resultat ,,,, 1* oaj reglemenlariska föreskrifter för den4 135 44-47 7 1 å. H 40 b. « 40 b* tV 40 b. t’v 40 sammas utöfning samt om hvad vid 7 1 173 1,2 a. a. y 41 a. a. y 41 a. a. y 41 a. a.
Till förekommande af dels de tvifvel, som, rörande kommunernas och myndigheternas rättigheter i detta afseende, lätt uppkomma, dels ock de svårigheter, som vid beskattningsbeslutens verkställande inträffa, tager jag mig frihet föreslå, att kommunernas beslut i berörda afseenden alltid böra underställas Konungens Befallningshafvandes pröfning, och att, om de af Konungens Befallningshafvande godkännas, besluten få i afseende å de hundar, som egas af andra kommuners innevånare, tillämpas äfven om ordningsföreskrifterna (för verkställighet af besluten) innehålla, att hund, för hvilken skatt icke inom viss tid erlägges, får dödas. Stockholm den 15 November 1865. L. V. Henschen. tf:o 176. Af Herr M6HSCh6H, L. V., angående personers rätt att ombyta namn och kontroller dervid. Då egaren till ett hemman önskar att det måtte erhålla annat namn, måste han afvakta Kammar-kollegii beslut derom, och, om hans önskan bifalles, låta beslutet antecknas i jordeböckerna uti nämnda Kollegium samt å vederbörande Landsoch Häradsskrifvare-kontor. En god ordning kräfver alla dessa åtgärder, ehuru naturligtvis någon förvexling af fastigheter icke kunde, äfven om sådana åtgärder ej vidtoges, uppkomma, enär fastigheter ej gerna kunna förblandas med hvarandra. Vida värre är, då personer, sorn länge haft. och äro kände under ett namn, taga ett annat, låta skrifva det i husförhörsoch mantalslängder, derefter taga ett tredje eller fjerde namn samt derjemte flytta från en ort till annan, och derunder fortsätta med namnets ombytande, detta må nu ske af. blott lättsinne eller af än sämre bevekelsegrunder. Jag har erfarit, hurusom vid arfskiften och andra affärer, der rättigheter berott på slägtledningar, de Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 419 största svårigheter att utleta sanningen, uppkommit genom sådana namnombyten.
DiscontPapperen redan länge tillhört RörelseCapitalet, samt att alla Varupriser redan, som man säger, satt sig efter RörelseCapitalets så beskaffade storlek ; så finner man , derest man med allmänna ordet Myntvärde menar PappersMyntets förhållande till Varupriserne , att detta värde icke minskas derföre, att Treprocents Sedelstocken ombytes till RiksgäldsSedlar ; ty då RörelseCapitalet icke derföre blir en Skilling större, än det länge varit, 6a kunna V irupriserne icke af ombytet stegras. Priserne hafva icke fallit sedan DiscontPapperen suspenderadesj och på 78 Dea 17 Martil, j. m. dem skall DiscohtPapperens återställande icke verka skadligt. Jag har nu med en vidlyftighet, som varit svår att undvika, men tor hvilken jag begär tillgift, redovisat mina'tänkesätt oeh mitt ändamål: Och jag föreslår alltså : 1:0 Att FilialDiscönterne upphöra, hvarvid dock Götha CanalBolags rätt sålunda godtgöres, att den vinst, sorn, enligt uppgift till 1815 års Ständer, varit påräknad af 120,000 R:dr Banco årligen, skulle till Bolaget af RiksgäldsContoiret, i RiksgäldsSedlar, efter. Realisationsgrunden, erläggas till Octroyens slut. RiksgäldsContoiret dock förbehållit att derå årligen afdraga de afbetalningsposter å Canalens skuld till Barquen, samt blifvande skuld till RiksgäldsContoiret, som Canalföretagets forU gång kunde medgifva. 2:0 Att FilialPisconternas fordringar och skulder må af RiksgäldsContoiret, icke af Bätiquen , öfvertaga® 3:0 Att genom aFmän Kungörelse alla Disconspapper förklaras för Statspapper, att inlösas af RiksgäldsContoiret, till Capital och full ränta, intill Kungörels ns dag, samti allmänna Kronouppbörden emottagas.
Från denna Collegii mening har, enligt det handlingarne vidfogade Protocolls-Utdrag, en skiljaktig mening blifvit anförd, af innehåll: att då Kefvinge hemman med dertill hörande utjord år 1626 köptes från Kronan af Kongl. Rådet Sv. Baner, men i6g5 åter indrogs och, genom Kongl Brefvet den 3 Sept. samma år, underlacles Säteriet Ulricsdal, förr kalladt Jacobsdal, innan nämnde Säteri, med dertill lydande hemman, och deribland Kefvinge, hemföll till Kronan och för Kungsgård förklarades, borde äfven detta hemman i sådan egenskap, efter gällande Författningar, lika med sjelfva Kungsgården, räknas bland Kronans omisteliga gods, hvilket ytterligare bekräftades deraf, dels att Kefvinge, jemte Ulricsdals Kungsgård och gods» medelst Kongl. Bref af den 9 April 1810 blifvit öfverlemnadt till Rikets Ständers disposition, dels att Kongl. Majit i Nådigt bref den 21 Maji 1810 förklarat det icke vara med 77 §. Regeringsformen öfverensstämmande, att för beständigt från Kronan afsöndra Kungsoch Kungsladugårdarne, emedan derigenom den förhöjda afkastningen, som för dessa egendomar i framtiden vore att påräkna, måste för det allmänna gå förlorad, och Rikets Ständers förvaltningsrätt i detta fall följaktligen skulle komma att upphöra. Stats-Vlskottets Utlåtande Nio 201 >9
Be - Register. 2 och OcconomieUtskottets Memorial, angående rättighet för Hallands Allmoge, att å egna ägor få skära torf af tufvor och ljungbevuxen mark, lil. 362. angående vite för försummadt Uppbördsmöte, lil. 365. angående skyldighet för Bruk och Qvarnar» att deltaga i väghållning, lil. 376. angående understöd för Soldater, hvilka genom Vacancer vid Compagnierna komma att afgå, III. 378. ang. fern Helgedagars indragning, lil. 381, angäende Invånarnes i Norrvikens Fögderi anhållan, att få lemna Afraden och Kronobonden i Strömstad, lil. 384. angäende Stapelstads frihet för Köpingen Döderhultsvik, lil. 38f. ängRiksdags-Relationers infordrande, 11I.J39Ö, angäende Fördelningen af de Soldat-rotarne beviljade vacancer, lil. 430. angående en Fonds samlande till underhallande af vintervägen imellan Elfvedahlen öfver Särna till Norriges Rå, lil429. angående en beqvämligare Postinrättning ä Landet, lil. 433. angäende upphandlingar för Kongl. Majtts och Kronans räkning, I1T. 435’* angående Garnizons-RegementernaS LöningsSpannemåi m. m., lil. 440, angående ändring uti författningarna om Hemmans-klyfning, lil. 667. angående Allmänna Skogshushållningen i Riket m. m-, IV. 46. angående Postföringen öfver Ålands haf nu m., IV. 167. angåendé Götha Canal-Bolags förpligtande^ att, enär någon Rotesoldat uti dess arbete blifver oduglig till Krigstjenst, ersätta kostraden till annan karls anskaffande i stället, IV, 169. Se* 4 Register.
Sedan låg jag länge bemma och rökte, men gick mot aftonen ut och spatserade i det vackraste månsken och den mildaste luft. Högtiden till prydnad drack jag i afton åter thé. Det var lika dåligt som julaftonen, men smöret som jag hade dertill, var ypperligt, ehuru alldeles hvitt. I dag hade man för de fyra första bönstunderna afskjutit dugtiga kanonskott från fyra särskilda batterier, men för den sista salutu-l-asr (eftermiddagsbön) hörde jag ej något sådant, ehuru man sagt mig att då skulle skjutas. Alla lustbarheterna och stället der de höllos kallas suqel'id (solennitets torg). Bland leksaker för barn och andra var isynnerhet ett slags tympaner, gjorda af lera i krukmakare-arbete. De sågo ut som en afslagen hals af en större bredhalsig kruka, nertills beklädda med spändt fastklibbadt skinn och upp tills, d.v.s. sjelfva öppningen af halsen, tillbrukade utan någon öppning. De kallas nuqareh och nästan hvar och en af de yngre skulle ha en sådan, på hvilken de bultade vid det de gingo omkring. Flöjterna eller de så kallade nai voro högst simpla, af det hos oss äfven vanliga rörträdet, med (tror jag) blott 4 fingerhål uppå; men bredvid det egentliga spelröret var ännu ett rör utan hål. Flöjten accompagnerades alltid af en tympan eller tambour. Mot aftonen, då jag förbi Attarin moskén gick hemåt, stannade jag och såg på en dans af blott kopter, karlar och qvinnor. Deras rörelser både i kropp och fötter voro mycket makliga och utan särdeles behag. Melodin, efter hvilken de dansade och som speltes på någon pipa, accompagnerad af en stor tympan, äfvensom de dansandes sång, var högst enkel och entonig.
Till undrens land den reste långt från den gröna vrå, där drömmande vi låste en kväll Manon Lescaut. Vi låste och vi logo i sommarkvällens tills alla tvifoel ur våra drömmars Och när af slån ro, drogo bo. och kummer strök mättad kvällens vind, du lutade i slummer emot min arm din kind. Detta arbetsområde har, s o m bekant, helt nyligen af h e n n e tagits i besittning, o c h antalet af unga kvinnor, anställda s o m apotekselever, är ännu m y c k e t obetydligt. Det första villkoret för att en ung flicka skall kunna välja den ifrågavarande lefnadsbanan är, att hon skall vara fullkomligt frisk o c h äga en kraftig fysik. I synnerhet är det viktigt att hafva starkt bröst, d å det är detta, s o m mest frestas u n d e r arbetet s o m apotekselev. Mer än en manlig elev m e d svagt b r ö s t har n o g härvid dukat u n d e r för lungsot, o c h för en kvinnlig ligger väl faran d å minst lika nära till hands. » Bland annat får man icke vara rädd o m sina händer, ty att tvätta, skölja o c h plaska i vatten h ö r till o r d n i n g e n för dagen. Men är m a n frisk o c h stark o c h har lust för detta y r k e, saknar det visst icke heller sitt intresse. Detta p a s s a r n o g för de kvinnliga biträdena minst lika b r a s o m för de manliga, då de förra vanligtvis äro m e r a händiga o c h vana vid praktiska göromål. Arbetstiden vid ett apotek är ganska lång. I större städer har m a n börjat att stänga apoteken liksom andra affärer kl. 8 på aftonen o c h öppna först kl. 8 på m o r g o n e n, m e n vid de flesta apotek ö p p n a s det kl. 7 o c h stänges kl. half 9, alltså öfver 1 3 t i m m a r s arbetsdag, hvilket j u är ganska respektabelt.
Således tror jag, att man på ganska enkelt sätt kan komma till de båda ändamål Herr Lefren söker, utan alt försämra myntet, skada Banken, och ådraga Staten onödiga myntningskostnader. Friherre Cederström: Det har blifvit bestridt af någre Ledamöter, alt inberäkna slagskatten i myntet. En har till och med trott, att det skulle innebära ett upprifvanda af beslutet om myntfoten. Men detta beslut innehåller icke annat, än bestämmande af Bankosedelns värde relatift till 1664 års myntfot. En annan har trott, att då Banken har vinst af lånerörelsen, borde en del af denna vinst uppoffras för myntningskostnaden , som icke borde drabba den enskildte. Den värde Ledamoten har helt och hållet förglömt, att LäneBankens functioner äro helt och ballet främmande för VexelBanken. Om man hopblandar dessa, så slutar man med att förstöra den sedna - Den 31 Octo ber f. rn. 133 re. Frågan är helt enkelt: bör Svenska folket i massa deltaga i myntningskostnaden, eller bör den, som vill hafva myntet, äfven vidkännas kostnaden att få det mynladt. Om det måste tillkomma den, sorn behöfver en vara, attbelala den, och icke den, sorn ej behöfver denna vara, så måste det vara myntet, icke Banken, som skall bära den tillverkningskostnad, hvilken erfordras. Om det på en annan sida måste vara vigtigt för samhället att icke bereda främande folkslag tillfälle, att vinna myntningskostnaden, som i längden skulle kunna medtaga våra capitaler, genom export eller nedsmältning af vårt mynt, så skulle jag tro, att det är angeläget, att man inlägger slagskatt i sjelfva myntet. Af Herr Lefren har blifvit yrkadt, att slagskatten skulle vara tillräcklig med |:dels procent. Herr yon Hartmansdorff Ater har påstått, att kostnaden uppgår ända till 2 procent. Ingendera har upplyst, hvarken om i procent äro tillräckliga i Sverige, eller om 2 procent verkligen äro behöfliga i andra länder. Det är ingen fråga om, att denna myntning skulle lemna någon Statsinkomst; men på andra sidan bör man ock undvika Statsförlust deraf.
Upplästes och lades på bo*rdet BancoUt* skottets den 6 dennes allåtne Memorial , med hemställan att återstoden af det till Götha Ca* nalArbetets fortsättning anslagne Byggnadsbiträ* de för innevarande år, utgörande 220,000 R:dr, må, i mohn af förefallande behof, enligt derom fiån CanalDirectionen skeende anmälan, till behörig Disposition frän Banquen anordnas. justerades följande: Utdrag af Protocöllet, hållit hos Höglofiige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 8 Maji 1818. S D. Föredrogs å nyo och gillades Allmänna Besvärsoch OeconomiasUtskottets dea Den 8 Majit e. m. 223 ig sistledne Januarii aflåtne samt den 4 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, i anledning af Herr Doctor Stenhammars till Utskottet remitterade anförande, angående sak.; nåd eller fördröjd verkställighet af Kongl. Maj;ts och Riksens Ständers beslut. Ut supra. S. D, Vid förnyad föredragning af C011- StitutionsUtskottets den 28 sistledne April aflåtne samt den 4 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, rörande tryckning af ConstitutionsUtskottets Protocoller och Handlingar i Anmärkningsmålet, angående det af Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorne, AID manna MagazinsDirectionen meddelte Avertis*» Sement om utspisning af mjukt bröd åt Garnizonsoch ArbetsManskapet i Carlskrona m. m fann Ridderskapet och Adolh , att samma Memorial endast borde läggas till handlingarne. Ut supra.
Härmed vare dock icke sagdt att landstigningar på vår vidsträckta kust kan, af hvad slags flotta som helst, bestämt förhindras, just genom det lugnvatten sorn på en stor del af densamma råder och som på så många ställen dertill erbjuder gynnsamma tillfällen; men det är att laga i betraktande att, om landstigning skulle t. o. m. vara fullbordad före ankomsten af egen flotta, den landstignes transporter, så snart denna ankomst inträffat, komme alt afskäras samt dess armée, genom landsättning af trupper, att tagas i flank eller rygg, under det den försvarande hufvudarméen anfölle dess front. En stor fördel uppstår nemi. deraf, att man på skärgårdsflottan, i synnerhet med tillhjelp af bogserande ångfartyg, kan, på lemligen bestämda tider komma fram till hvilka ställen på kusten som behofvet för tillfället kräfver, medförande uti besättningarne en liten armée eller, om tillgång på särskilda trupper finnes, en mer eller mindre betydlig transport. Hvad jag häraf drager för slutföljder äro: att Svenska skärgårdsflottan, sorn ändock, efter min förmening, slutligen blifver hvad man måste, hvad man blifver nödsakad gripa till för att kunna försvara skärgarden och derigenom hufvudsakligen landet i det hela, icke allenast emot flendtliga seglande och ångfartyg utan äfven skärgårdsfartyg, och som dessutom har den fördelen att, genom nybyggnader på cnskildta varf, under krigets lopp kunna underhållas, till lidna förlusters ersättande, under fredens lugn bör, till så stor styrka sorn våra tillgångar medgifva, anskaffas, organiseras och med tillhörande öfvad stam för befäl och besättningar förses samt såsom fäderneslandets hufvudsakligaste värn på sjön anses.
Cederström föreslagit skall kunna åstadkomma ersättning i inkomsterne. Erfarenheten skall bäst visa om man missräknat sig ehler icke. Jag anser att man bör taga Utskottets första Betänkande till grund , emedan det ar väl betänkt, man hade då hört vinhandl re här, innan man uppgjorde det. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhardt Jag förena? mig med deni som yrka nedsattning af den uti Utskottets sista Betänkande föreslagne tull på vin, och det ar flere skäl. i;o kommer en hög tull ej att öka inkomsterne, utan snarare att minska dem; 2:0 ökar den lurendräjeri och tullförsnillning; och 3:0 ökar den beskattningen på vissa folkklasser, ehuru den ej erlägges till Staten , utan mest till lurendräjaren, tullförsnillaren, deras medhjelpare , Den 22 Augusti f, ni. r&, och dérn som gora Beslag. Fräg&n åt egenteligen om dessa personer 6köla tillgodonjuta vinsten af det prohibitiva systemet, eller massan af Hationen , samt de ärlige Köp-; männen få tillgodonjuta upphäfvaodet af införselförbuden och af tullens nedsättning. Defc Vore visserligen väl, om consumtioäen kunds minskas genom hög tull» men det ges ett anhat sätt att minska den , nemligen att använda en behörig uppsigt af den medicinska policen , hvarigenom matt förekomme införande Och försäljande af skämde eller förfalskade viner. I Köpenhamn är det nästan lika sällsynt att få dåliga viner, som här att få goda. i SO i blelvo vid införseln af vin till Paris flere hundrade åmar confiskerade , såsonl förfalskade, och condemnersde till ättika. Sådant exempel har man ej här , ehuru vin i allmänhet ej är så godt här. Idet enda skäl j*g hört som kunde förtjena något afseende* är Herr af Wirtgårds yttrande rörande reciprociteten med Frankrike, men jag fruktar att vederbörande i Frankrike nog lära erhålla underrättelse att tullen har ej erlägges , otti den är så hög , och att de således ej skulle Vid en förhöjning af tullen å viner fästa särdeles afseende.