Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län motion om statsanslag lii bildande af en remontmngsfond för Smålands Husar-regemente Som Förslärkla Stals—Ulskoliet, förliden gårdag, icke godkändt förslaget om Smålands husar-regementes förvandling tili infanteri, ehuru, vid denna frågas behandling under innevarande riksdag, Irenne Riks—Ständ erkänt hehöfligheten för rusthållarne i Småland af denna lindring, hvilken desse rättvisligen hoppats skulle komma dem tillgodo, då dessutom såväl Landtförsvars-komiléen och Kongl. Maj.t, som enskilde motionärer påyrkat denna för provinsen så vigtiga fråga; så vågar jag, på grund häraf, och då rusthållarne i Småland från indelningsverkets början burit denna tunga, hvilken hårdare än för. rusthållare i någon annan provins blifvit dem pålagd, och hvars remonteringsskyldighel ställer mången i största förlägenhet att anskaffa emellan 40 ä 50 stycken remonter årligen, hvilka ensamt medtaga utgift för provinsen af omkring 20,000 R:dr Runt, ehuru i riksdagens elfte limma, på grund af 56 § Riksdags-ordningen, vördsamt föreslå, all Rikets Stander täcktes till bildande af remonteringsfond för Smålands husar-regemente anvisa ett belopp af Etthundra tusen R:dr Runt, hvaraf räntan årligen finge användas till remonlcringshjelp på säll Rikets Ständer och Kongl. Maj:t närmare täcktes bestämma. Om remiss till Stats—Utskottet anhållcs. Stockholm den 18 November 1863. Danielsson, från Jönköpings ian. Uti detta Memorial instämmer ./. Eriksson, från Jönköpings län, Bih. till B. St. Prof. 1862 & 1863. 11 Sami å Afd. 109 STOCKHOLM, tbyokt hos N. Mabcus, 1863. A Mimmi öfver Motioner i Bonde-Ståndet vid 1862 och 1863 års Riksdag. 4. Afgäld, af afsöndrad lägenhet. Se Hemmansklyfning. Afkortning, af Kronoutskylder, om ändring i författningarna angående sådan för underåriga barn och för fattigdom.
- DEN OKÄNDE. dagens regn... men det är sant, den har ju inte varit än så dum jag är, Hm! Inte sju! Det brukar eljes regna i sju veckor efter sjusofvar AUGUST STRINDBERG LÄKAREN. enkla bylif förefalla enformigt. För Er, som är van vid stadslifvets behag, skall nog detta DEN OKÄNDE. fråga utan propos: Ha vi icke sett hvarann förut, i ungdomen? LÄKAREN. Aldrig. (Damen har satt sig vid bordet och virkar). DEN OKÄNDE. Säkert? LÄKAREN. och som jag vet min hustru sagt Er, med största intresse, så att Alldeles säkert! Jag har följt Er litterära bana från början, Åh nej, jag är lika litet hemma här som der... Förlåt en om vi kännt hvarann förr, skulle jag ha erinrat det, namnet åtmin stone. Emellertid, här ser Ni, hur en läkare på landet har det. DEN OKÄNDE. Ni ej hans afundsman. Om Ni kunde ana, hur en så kallad befriare hade det, vore - LÄKAREN. bojor. Det kanske skall så vara, efter det är så! Jag kan nog ana det, då jag sett huru menniskorna älska sina TILL DAMASKUS DEN OKÄNDE (lyssnar utåt). Det är egendomligt: hvem är det som spelar i granngården? LÄKAREN. Jag vet inte hvem det kan vara? Vet Du, Ingeborg? DAMEN. Nej! DEN OKÄNDE. vet inte, om jag har den i örat, eller... LÄKAREN. Brukar Ni ha hörselvillor? DEN OKÄNDE. synas förfölja mig... Hör inte Ni också att det spelas? LÄKAREN och DAMEN. Jo! Det spelas... Nej, inte villor, men verkliga återkommande små händelser Det är Mendelsohns sorgmarsch, som förföljer mig, och jag Till Damaskus. - DAMEN. Och det är Mendelsohn... LÄKAREN. Men den är ju också på modet DEN OKÄNDE. rätta ögonblicket... (reser sig). Ja, det vet jag, men att den spelar just på rätta stället och i AUGUST STRINDBERG LÄKAREN. verandan).
Uti det upprättade detaljerade förslaget öfver kostnaden för en jernvägsanläggning mellan Eslöf och Helsingborg hade beräkningarne uppgjorts efter det för Statens stambanor antagna system, dock med någon minskning af banvallens bredd och rulernas tyngd; upptagande nämnda förslag för en sådan bana, i längd utgörande 4 mil 40,450 fot, en kostnadssumma af R:dr 2,629,000; hvarjemte Majoren Adelsköld, på grund af approximativa beräkningar, antagit, att kostnaden för en jernbana från Bosarp öfver Stats-Utskottets Utlåtande N:o 88. 5 Sireköpinge lill Helsingborg, med cn grenbana till Landskrona, beräknad till en längd af 5,9 mil, skulle uppgå lill lLdr 3,540,000, och för en bana från förstnämnde punkt öfver Billeberga lill Landskrona med en sidobana till Helsingborg, ulgörande något mindre våglängd, eller 5,6 mil till R dr 5,560,000. Efter meddelandet af den upplysning alt, uppå derom gjorda ansökningar, bolagsordningar blifvit af Kongl. Maj:t fastslällda för särskilda aktiebolag, hvilka bildats: ett för utförandet af linien Ystad-Eslöf, ett för linien Landskrona-Eslöf och ett för gemensam jernväg Eslöf-Landskrona-Helsingborg, har Kongl. Maj:t, vid pröfning af de sålunda väckta förslagen att, genom jernvägar till en och samma punkt på södra stambanan vid Eslöfs station, sammanbinda med stambanan och med hvarandra städerna Ystad, Landskrona och Helsingborg, funnit, med afseende å den lättade förbindelse med bela det öfriga landet, som härigenom till och från dessa städer måste uppstå i den mån södra stambanan närmar sig siu fullbordan, äfven en allmännare vigt vid företagen böra fäslas.
Bref den 13 Januari innevarande år R:mt R:dr SO,000: — den 13 påföljande April 50,000: — och den 2 sistlidne Juni 40,000: — tillsammans R:mt R:dr 140,000: — dels ock till Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium, enligt nå- digt Bref af denna dag, marcheoch underhålls-kostnader för trupper, som till tjenstgöring i hufvudstaden vid kröningen varit kommenderade 32,094: 54. Summa Summarum R:mt R:dr 172,094: 54; allt emot ersättning framdeles af det anslag, som till krönings-kostnadernas be stridande kom me att anvisas. Ehuru de öfver dessa kostnader förda räkenskaper, hvilka skola för behörig Bih. Cili R. St. Skrifvelse M 118. granskning öfverlämnäs till Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt, ännu icke hunnit afslutas, har Kongl. Maj:t, enär Stats-kontoret icke utan olägenhet kan under en längre tid undvara godtgörelse för de gjorda förskotten, velat, vid ännu fortfarande riksmöte, härmed i nåder tillkännagifva ofvanberörda förhållanden, med upplysning derjemte att de till Riksmarskalks-embetets disposition ställda medel, enligt hvad hos Kongl. Maj:t blifvit i underdånighet anmäldt, förmodas lemna i öf verskott, Statsverket till godo, omkring 4,700 Riksdaler. Under sådan förutsättning komma de återstående krönings-utgifterna att uppgå, i rundt tal, till en summa af Ett Hundra Sextiosju Tusen Fyra Hundra (167,400) Riksdaler Riksmynt, till betäckande hvaraf särskilda tillgångar följaktligen torde af Rikets Ständer anvisas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stats-Utskott med all Kongl, nåd och ynnest välbevågen. År och dag, som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt.
N:o 3i. i ’ beviljandet af Eurskapsoch Fabriks-rätligheter, stidla sig till efterrättelse, livad Rikets Lagar, Ständers Beslut och öfrige lill Borgerskapets beskydd ulkomne Författningar stadga, eller ock alt pröfningen af sådane frågor må häuskjutas undyr Kongl. Svea Hof-Rätt, såsom andra rättsfrågor, på det att Städerne icke må öfverhopas med Fabrikanter och Borgare, hvilka finnas håde i yrket oskicklige, och till lefverne! mindre väl frejdade. Af Herr P. Vinbladh, som yrkat 1:0 alt Stadgandet i Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 17 Sept. 1723 § 4^ och den 1 Augusti 1727 § 13, att ringar och öron till kopparock messings-kärl höra förfärdigas af samma metall, och att koppar-kärl, som efter vigt säljas, med tillsättning af Jern, ej få på Marknad eller Torg hållas till salu vid förlust af varan, måtte varda upphäfvet — och 2:0 att uti den, genom Kongl. Resolutionerne på Städernas besvär den 7 Julii 1752 § 39, och den 2 April 1770 §2, jemte Kongl, brefvet den 4 Nov. 1768, stadgade föreskrift för Städernes Invånare, hvilka till försäljning af medfördt gods besöka marknaderna, att, utom rese-passet, vara försedde med bevis af Magistraten i den Stad, der de äro bosatte, på hvad sätt de derstädes äro till i4 Lag. samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet, N.o 32. idkande af borgerlig näring berättigade, en sådan ändring måtte meddelas, att om Passet utfärdas af Magistraten i den Stad, hvarest den trafikerande är boende, borde afsigten med resan och Passtagarnes borgerliga yrke deri utsättas, och, örn Passet åter uttages hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, borde det blifva af samma innehåll, grundadt på bevis från Magistraten, om förhållandet ej skulle af Kongl. MajHs Befallningshafvande vara kändt.
Natiovens inrretze torde fordra denna dubbla men billiga Upo string. Snart har Swensta Församlingen att wänta er», «y och önstad öswersättning af den Heliga Skrift, samt walda och förbättrade kyrkosånger. Dä Vefla böcker blifwa af en större alkmänlighet: dä genom sä dane, för den mindre bildade delen as wära Samhälle Bröder, man kunde bibringa uplysning och rättelse för bruket af watt modersmål: och dä det witzerligen werst - Den i December. 8y re utur sin ordning, att wid besia Böckers tryckning uragtläta de reglor för Språket, fom Swensta Academiens omsorg redan stänkt det samma; föresiär jag ytterligare akt Texten i bada besia anförda arbeten mät, te underkastas Academicns granskning före Tryckningen, som orvillkprligen efter Desi rättelse mätte werkställas. Af nit för Swensta SpräketS enhet och renhet, »vägar jag flutligen förestå en underdånig hemställan till Kongl. Majit, i:mo Att genom Desi nädiga ät, gärd och Befallning Lag, och Expeditions, stylén wid Rikets Werk och Collegier mätte förändras till den allmänt antagne, för att undwika den hitintills waran» be motsägelse, att Språket strifwes pä twänne sätt.
Han har i afseende derå erinrat, att denna artikel icke ifrågakomme annat än för speciella behof vid mera grannlaga byggna'ds-företag och merändels för produktiva ändamål, såsom kanaler och fabriker, och att tull-inkomsten för år 1852 deraf utgjorde endast 170 R:dr, en alltför obetydlig uppoffring i jemförelse med vinsten att till möjligast billiga pris erhålla det förträffliga sammanbindnings-ämne, sorn funnos i de bästa utländska cimenter. Tillgången derpå och en allmännare erfarenhet om fördelen af deras begagnande skulle snart väcka ökad håg att inom landet eftersöka materialier lill dylika murbruk och fullkomna de beredningssätt deraf, som nu funnos. Tullfrihet å ciment stöde ock i konseqvens med den åsigt, som bestämt en dylik frihet för de dermed beslägtade artiklarne, eldfast sten, eldfast lera m. fl. Det är bekant, att under sednare tiden särskilda inrättningar för beredande af ciment blifvit inom landet anlagde, och från de till jemförelse åberopade artiklarne, eldfast sten och lera, företer sig i afseende å ciment den väsendtliga skiljaktighet, alt då ciment utgör ett fabrikat, de öfriga artiklarne åter äro natur-produkter, som åtminstone endast undantagsvis finnas inom landet. Vid desse förhållanden anser Utskottet sig böra tillstyrka, att, utan afseende å Herr Hjertås förslag, införsels-tullen å Ciment må oförändrad bibehållas. Då Cobolt-malm och Cobolt-metall utgjorde exportarliklar, hvaraf endast för n&-Cobolt-malm. got tillfälligt behof införsel ifrågakomme, har Hr Hjerta föreslagit tullfrihet vid införsel d:o metall. 14 Bevillnings-Utskotlets Betänkande, N:o 3. för nämnde artiklar. Men då det icke synes vara skäl att endast för undantagsfall förändra de bestående, visserligen icke öfverdrifna, tullsatserne, bar Utskottet ansett sig icke böra fästa afseende å Herr Hjertås ifrågavarande förslag.
Icke eller att Friherren gör en jämförelse med Birger Jarl, Torkel Knntfm\|och Maits Kettilmundfon i afseende på läsa och skrifva, hvilket de icke kunde och voro likväl flore män, men man bör, vid denna jämförSlse, ocks! taga i beräkning olika tider, olika upplysning, olika fordringar och då torde min slutsats ej bli såsom Friherren söker missmisstyda den nemligen: ’7att 1nan ej bör hinna läfa och Jlrifva får att blifva en för man.” Såsom må hända mera träffande, motstycke skulle kunna tilläggas: att man ock/a rut för tiden icke är en Jior man, blott derföre att man kan läfa och Jlrifva. På samma sätt anmärker Friherren och namngifver Napoleon Bonaparte såsom den hvilken, äfven någorlunda skicklig Anförare, vid Krigsskolan i Brienne gjort sin uppfostran: detta exempel skulle kunna anses blott som ett någorlunda talande undantag, om man betänker den mängd af Napoleons samtida, hvilka utan att hafva bevistat någon Krigs-* Academie voro 6tora undran väckande Härförare och deribland må jag blott namngifva en enda såsom närmast oss och kärast för hvarje Svenskt hjerta, och kanske ypperst bland dem alla efter sorn han besegrat dem alla, nemligen Cart XlV Johan* Här borde jag sluta så snart jag uttalat detta namn, ty det enfamt hade varit åtminstone för So3 Den ai Maji /, m. mig nog att öfvertygas huru öfverflödig en Krigs Academi är, men jag har föresatt mig att följa den Chrzoologiska uppställningen af Friherrens anförande, och, så vidt jag förmår ha den äran att besvara detsamma. NU kommer Friherren till beräkningen af Arméeni årligen afskedtagande Officerare; sorn uppgifvas vara i medeltal 90, då ifrån KrigsAcadenilen uppgifves årligen utgå blott 20 å 25 Cadetter att intslga de afskedades ställe. Vid Flottan är missförhållandet ändå större.
Mynibestämningen och dermed gemenskap egande ämnen , stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: 1:0 Första, Andra, Tredje punkterne, Fjerde punkten, momenten a. b. c., Femte, Sjette, Sjunde, Nionde punkterne, Tolfte punkten, momenten ab., Femtonde, Sjuttonde, Adertonde, Nittonde och Tjuguforsta punkterne ansågos icke erfordra någon åtgärd; 2:o Fjerde punkten Hufvudmomentet , Åttonde, Sextonde och Tjugonde punkterne biföllos; 5:o Den i Tionde punkten omförmälda fråga om öppnande af en Deposit-räkning i Banken förklarades kunna och följaktligen höra förfalla; 4:o Uti Elfte punkten ansågs ordet: härutöfver böra utgå; 5:0 Under förblifvande vid Ridderskapets och Adelns, i afseende på Hufvud-monieiuec af Tolfte punkten, redan fattade be - Fröt. Utdrag den a5 December 182g. 107 slut, fann Ridderskapet och Adeln för godt godkänna de, rörande denna punkt, föreslagna Voteringspropositioner, samt antaga så val den af Borgare-Ståndet beslutade redactions-i förändring af punktens Hufvud-moment, som det af bemälde Stånd vid berörde punkt fogade tillägg ; 6;o De i afseende å Trettonde och Fjortonde punkterne föreslagna Voterings-propositioner blefvo af Ridderskapet och Adela godkände. Från Högvördige Preste™ Ståndet. S. D. Då nu å nyo föredrogs StatsBancooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o 38, till svar å de inom samtlige RiksStånden gjorda anmärkningar vid det af Utskotten , under N;o 16, afgifna Utlåtande, med Förslag till Lag för Rikets Ständers Bank, stannade Preste-Ståndet i följande beslut : 1 §. a£ nämnde Lag , Betänkandet N:o 28, antogs; 108 Prut. Ulil ra g den 23 December 18*9. Q §.:
Det skulle visst kunna gå för sig, men nog vore det äfventyr underkastadt, och jag hetviflar, att samtlige gästgifvare åtaga sig besväret, utan all vedergällning. 5:o Ingen anmärkning. 6:0 Nog kunde gående poster inrättas till hvarje socken, på sätt föreslaget är; men mig synes detta böra bero Den is Mars. "7 af locala anstalter; dessutom befarar jag, att klockare i allmänhet .icke utan vedergällning åtaga sig slikt besvär. 7:0 Dylika beställningar hafva redan i flera år skett, och vid den inrättade paketposten är det t. o. m. anbefaldt, att dylika förbudsedlar skola emottagas och fortskaffas emot en bestämd afgift. Den värde motionären föreslår, att maximum af ali iurikes postporto skulle fasställas till 8 sk. b:co. Dervid får jag vördsammast upplysa, att postportot blott stiger till 9 sk. b:co, om afståndet, sorn det afskickade brefvet skall belöpa, uppgår från 70 till 90 mil, och till 10 sk. h:co, när afståndet är från 90 till 110 mil: således betalas detta porto blott för bref från Gefle och norr derom till Skånska kuststäderna, eller vice versa, samt från Piteå och norr derom till Stockholm; och denna skriftvexling är högst obetydlig. Jag anhåller vörsammast, att dessa mina tankar må få åtfölja motionen till vederbör. Utskott. Ilr Rosenblad, Bernhard: I afseende på sjelfva motionen vill fjäg icke yttra mig; men då frågan blifvit väckt, anser jag mig böra tillägga, att jag tror, att man i vålt land bör besinna vårt lands läge, och då torde det vara ändamålsenligast att förbättra Postverket och utsträcka det till paket-inrättning, som saknas hos oss. Om ångbåts-turerna begagnades från Stockholm till Norrköping och Westerås samt Arboga, så skulle bref och paketer med mycket mindre kostnad kunna fortskaffas, hastigare än landvågen.
Wid bestämmandet af, Grunderne som böra följas för omvändandet eller förwaltningen af de ledige eller framdeles ledige blifwande Kongsoch Kongs-Ladugärdar, stafwa Riksens Ständer stadnat i det bestut, att desse Krono-GodS böra »ill den mästbjudandepä offentlig Auction till Skatte försäljas uti sä dan c stölpe eller mindre Hemmantal och delar, som efter ^ hwarje Egendoms särskildta beskaffenhet och loeam oinstandigheter finnas masi passande, i hwilket afseende Riksens Stander fä hos Eder Kongl. Majnj i underdLnighet anhälla om utfärdande af Nådig befallning lill Äammar-Collegium, att efter wedcrvörands Landshöfdingars hörgnde huru hwarje sädan Egendom lampeligast mä kunna stpckas, oni dess behöriga refning, uppskattande och rotering, sgmt derefter skeende borrtauctionerande i wederbörlig ordning föranstalta; kommandes jamwäl wid Krono-gedstns försäljning de till dem anslagne Krono-dagpwerkcn att titt Kongl. Maj:r och Kronan indragas och efter Markegängspris lösas. Jemte underdänig anmälan af dessa beslut till Eder Kongl. Majtts Nädiga stadfästelse fä Riksens Ständer tillika af Eders Kongl. Mast utbedja sig den Nädiga Åtgärd, som för werkstalligheten erfordras. Riksens Ständer framhärda etc. Upplästes ett frän Consiitutions Utskottet ingifwit sä lydande Wördsamt Memorial. Till Eonstitutivns-^Utsiottct har Herr dl. V/. 8tri>Ie uti ingifwit Memorial framställt ätffillige anmärkningar wid flere stadgande» uti den af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer senast antagne TrpckfeihetöFörordning.
De underdåniga besvär, som jag häröfver anfört, hafva således inskränkt sig till den preliminärfråga, hvarmed hufvudsaken blifvit afskuren, frågan nemligen, huruvida en embetsmyndighets åtgärd skall vara fritagen från ansvar derigenom, att den blifvit af högre myndighet fastställd. Hofrättens mening härom hade yppat sig genom förfrågningarna om utgången af de besvär, som Munck af Rosenschöld anfört först hos Akademiekantslersembe tet öfver Consistorii relegationsbeslut och sedan bos Kongl. Maj:t genom Ecklesiastikdepartementet öfver den af Kantslersembetet gifna fastställelse å samma beslut. Så vida nemligen häruti röjde sig Hofrättens föresats att icke förr till afgörande företaga saken, än nämnde — 78 — besvärsmål vöre afgjordt, visade sig uti detta förfärande äfven beskaffenheten af den utgång, sorn hos Hofrätten var att förvänta. Intet lagstadgande föreskrefve, att Hofrätten borde dröja med sitt beslut, tilldess besvärsmälet vore afgjordt, och intet annat skäl till ett sådant dröjsmål kunde finnas, än ett godtyckligt antagande, att frågan om ansvar för Consistorium Academicum borde blifva beroende deraf, huruvida -Consistorii beslut faststäldes eller ogillades af de högre myndigheter, under hvilka dess pröfning hörde. Vore ett sådant antagande grundadt; utan tvifvel mäste då äfven ett stadgande finnas, hvarigenom lades hinder för upptagande af ansvarstalan mot en åtgärd, som berodde af annan högre myndighets pröfning, äri den domstols, till hvilken ansvarstalan hörer. 1 brist af ett sådant stadgande, kunde det icke vara Hofrätten tillständigt att låta på en annan myndighet, under hvars förmanskap Hofrätten icke lydde, ankomma att på behaglig tid återhålla Hofrättens verksamhet; och det hade varit tillräckligt att eftersinna, hvad följd spm skulle uppstått, i händelse den myndighet, hos hvilken besvärsmålet skulle afgö,irfL3,och spm. Jika litet stöde under Hofrättens förmanskap, äfvenledes fattat '.den föresatsen,: att låta-sin pröfning hvila, till dess aktionsmålet vore afgjordt.
Hofpredikanten Wahrenberg med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, denna dag väckt motion, angående årligt anslag af 600 R:dr R:mt åt Riks—arkivet till inköp af för detsamma behöfliga böcker och tidskrifter. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. I). Enligt nu föredragen lista från Ståndets Elektorer, hade till ytterligare Suppleanter blifvit utsedde: i Stats-Utskottet: Olof Larsson från Jemtlands län, Ola Lasson från Christianstads län samt Belter Sven Ersson från Stora Kopparbergs län; i Bevillnings-Utskottet: Carl Bernhard Hydström från Calmar län och Svante Bergström från Östergötlands län, samt i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ■' Georg Nyqvist från Wermlands län, Adolf Sköldberg från Skaraborgs län samt Leonard Johan Fahlander från Westerbottens län S. D. Johan Magnus Björkman från Elfsborgs län, som på begäran fått ordet, yttrade: »Det är anledning till anmärkning emot Statsrådet och Föredraganden för Finans-ärenden, hvarom remiss begäres till Konstitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola.» Denna Björkmans anmälan remitterades till Konstitutions-Utskottet. 100 Prol.-Utdrag den 20 December 1865■ S. D. Vice Talmannen Anders Eriksson från Elfsborgs län, som på begäran fått ordet, anmälde att Riksdags!ullmägtigen Carl Gustaf Sköldberg från Nerikes län, som nu ånyo legitimerat sig såsom Riksdagsfullmägtig, blifvit, vid sammanträde med Ståndets Elektorer den 14 i denna månad, utsedd att fortfarande vara Ledamot i Bevillnings—Utskottet, hvartill han vid riksdagens början blifvit invald. Ståndet förklarade sig ej hafva något emot detta Elektorernes beslut. Den 20 December.
18b7 detta Jesu verk. Hela hennes väsen gaf sig i oändlig kärlek, i tillbedjan, i lofsång åt hennes osynlige, härlige konung, den af en själfvisk värld korsfäste. Ja, med honom ville hon lida sin stora smärta. Hennes kärlek till Erik Ivarsson var alldeles lik Jesu kärlek till hvarje människosjäl. Hon skulle ut i frälsningsarmen och tala till hvar och en, så som hon velat tala till Erik Ivarsson; ty så ville Jesus tala till hvar och en. Ja, hon skulle lämna byn nu, och den yngling hon älskade skulle aldrig få veta, hur hon längtat efter honom, bedt för honom. Var det rätt att så lämna h o n o m? Var det rätt att slå in på en lifsväg, som i händelse den ledde till hennes önskemål, blott skulle vara en lång krokväg till Selnabyn, till Erik Ivarsson. Hvarför icke gå raka vägen? Öfver det höga berget. Hon kände, att hvad hennes hjärta djupast begärde var att blifva älskad af Erik Ivarsson, att få lefva sitt lif hos honom, att med honom få tänka och bedja, med honom få arbeta för Gud. Ja, ett annat kall var henne skönare än talarinnans i frälsningsarmen. Att i det enskilda lifvets frihet från alla mänskliga myndigheters föreskrifter få lefva sitt lif till gagn för just denna kära, sköna födelseby, just för dess kära, välbekanta människor. Men till ett sådant lif till de fattigas, de sjukas, de gamlas tjänst behöfdes penningar. Om hon finge blifva Erik Ivarssons hustru, så skulle Raskt genomskådas den emellertid. Att allt är af första klassen, ser man — och hvilket surr sedan i den hallen! Alla maskiner, vare sig ånga eller elektricitet, drif ver, dunka, bullra och dundra; upp och ned i vanvettig fart rusa somliga och i lekande fart eller tungt flåsande vrida sig en del kring axlar af stål, andra kila ner i kedjornas eller remmarnes armar lydigt och i allo följande med i deras dans. En maskin arbetar nu dock blott mekaniskt, då borde ju en tänkande människas ansträngningar öfverträffa honom, men hur hon än stretar, tar i ett enda tag den liflöse lokomobilen priset.