Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får på förhand förklara, alt jag icke är särdeles mån om en så vidt utsträckt rättighet; men då Utsktn velat göra öfverlägguingarna så allmänna som möjligt, så synes mig, att man bör ställa så till, alt de, som skola bevista öfverlaggningarna, hafva rum att vara der och icke behöfva sitta packade på hvarandra. Derföre har jag föreslagit kyrka eller annat lämpligt ställe. Det har blifvit sagt, att man bör hafva det förtroende lill sockennämndens ledamöter och församlingens pastor, att man icke misstror dem att på knep tillställa sockenstämma. Jag hoppas också, att man skall alltid hysa ett sådant förtroende; men det är just till befrämjande af detta förtroende, grundadt på samma förhållande, som jag föreslagit, att, när sockenstämma skall hållas efter kortare pålysnitigslid, åtminstone de personer, hvilka hafva en pligt all deltaga uti församlingens angelägenheter, må kunna komma tillstädes, och att icke beslut må fattas par surprise. Hr von Fiosen iiar föreslagit ungefärligen detsamma sorn jag mot slutet af §:n, men lärer dessutom hafva velat, att det stadgande skall intagas, att Konungens lief: hide eller domcapitlel skall förordna ordförande, då socknar från olika pastorat genom deputerade skola sammanträda. Uti slutet af mitt förslag har jag gjoil en förändring, enligt hvilken ordalagen skulle blifva följande: ''Uppkommer öfverläggning i ämnen, sorn gemensamt röra flera socknar af olika pastorat, äger hvarje socken att utse deputerade, sorn för sådan öfverlägg ning sammanträda med deputerade från öfriga socknarna å ort och ställe, samt under ledning af den ordförande, som Konungens liefth-.de eller domcapitlet förordnar.” Hr Anckarsvärd, A11 g.: Alt en discussion öfver förevar. olikartade ämnen skall blifva ganska vidlyftig, ligger i sakens natur, då indi), i stallet för att uppdraga några vissa grunddrag, går in i specialiteter uti alla dessa frågor.
Förordningen den 10 April 1810 förklaras, på sätt Hofrätten yttrat, icke hafva varit i afseende på den häktade brottslingen tillämpligt; hvarföre och då hennes vid ankomsten till länshäktet medhafde barn då redan varit mer än sex veckor gammalt, hon följaktligen bordt, enligt 3 kap. 6 § Straffbalken, utan uppehåll insättas till undergående af det henne ådömda 28 dagars fängelse vid vatten och bröd, så vida särskildt hinder derför icke mötte: och emedan genom hvad Konungens Befallningshafvande anfört och åberopat derom, att under strafftiden nödig vård om barnet afskildt från modren ej kunnat anskaffas, ett sådant hinder ej finge antagas vara ådagalagdt; ty funne Kongl. Maj:t, med ändring af Hofrättens utslag, Konungens Befallningshafvandes åtgärd, att förordna om uppskof med bestraffningen och brottslingens lösgifvande imedlertid ur häktet, ej hafva varit med lag öfverensstämmande; men berörde åtgärd innefattade likväl icke sådant tjenstefel, att ansvar derför kunde de tilltalade ådömas. Till rätta förståndet af detta nådiga Utslag hörer ofelbart att skilja imellan tjenstefel, för hvilka ansvar kan eller icke kan ådömas. Ty att tjenstefel dock verkligen här fallit de tilltalade till last, får destomindre sättas i fråga, som rigtigheten eller origtigheten af deras åtalade åtgärd ej annorlunda kommit under pröfning, än i afseende på det tjenstefel, hvilket genom samma åtgärd kunde vara begånget; och att Kongl. Maj:l:s nådiga beslut, hvarigenom sådant tjenstefel förklaras icke vara för hand, att ansvar derföre kunde ådömas, ej är liktydigt med Hofrättens yttrande, att de tilltalade icke gjort sig till någon förseelse i embetet skyldiga, visar sig äfven deruti, att Hofrättens utslag är af Kongl. Majit ändradt.
TROSELIUS. Aldeles riktig t, min söta Mamsell. Ni h ar just et genomträngande förstånd och Ni är en synvilla af skönaste art; ja, en den dråpligaste erscheinung i naturen. REGINA. Nå à propos om synvillor, Herr Magis ter, och i synnerh et om sådana synvillor, som likna Fruntimmer skulle det inte vara möjligt, i anledning af er Favori tsats, at jag är en sjutti-års Gumma, fast j ag s er ut som en sjutton-års Flicka? TROSELIUS. Nej , min täckaste Ros. När jag rätt besk ådar Er; så vil all min Philosophie försvinna. Jag börj ar tro, at kroppar verkligen äro, hvad de synas vara fö r mina ögon. J a, j ag blir s å förtjust i kro ppar ( när mar sig til henne , då hon drar sig leende tilbaka ) och känner en sådan dragningskraf t til dem, at jag aldeler glömmer mig sj elf. Ack allsmägtiga Mam 45 Mamsell ! som så kan segra öfver all visdomens s tyrka. REGINA. Nå raillerie à part, hurudan vo re väl den Hustru och Sysla, som Herr Magis tern hels t skulle önska sig? Tycker Herr Magistern mycke om Stan och Fruntimer, so m älska stasslefnan? TROSELIUS. Et indrägtigt Pastorat och en Qvinna af ärbart upförande är det jag näs t himmelen önskar mig. Och den vackra ärbarhetsdygden har j ag ju sökt inplanta hos Er. Denna min Hustru bör älska mig så högt, at hon ej en gång sniglar på Adjuncten. Hon bör flitigt läs a Qvinnospegeln, s tändi gt hålla Pigorna i tukt, brygga et välsmakande Öl och öfva alla Chris teliga dygder. Et Fruntimer, som tycker o m s tasslefnan, skyr j ag för som för pesten. Den herliga naturen på Landet och det förtroliga sällskap man där eger, fägna mig aldramäst.
Soppar. XDals.XDer?, j Sort.^abrifer, af proilfa begufom Betalai i lidmpel.afgift för pmarje tiflmetfab fortlef £rod jfiflingar; fommanbe meb fldmplingen ocp con. trollén beröfroer att förpdflad enligt fdrjfilbe föreffrifter. Srut»Bruf, af bege utgd begufom @ep jfiflingar för pmarje tiflmetfab centner d?rut, enligt attejt frdn tfongl. dfrigd.Soflegium. 14ber.<5arfu?erter, masugnar ocp anbelar beruti', proilfai tiflmerfning förfdljei, fd miba be nemligen icfe ingått i rodrbet af ben Sgenbom, proarunber bepöra. megitvgs* Bruf, (DIjeflagerter, Pappers. Bruf, PorceUatned* Bruf, Puber. ocp 0t4rfelfe. &>ito $>:to 83ictriol g. — gör tjmarje Juana 9Jöbfärg 3. — SaltXaffjnertngs» Bruf, SiUfaltericr ocb Cranfofetier, i broilfa någon rörelfe brifmeS. Ste6u?attens *,$abrder, ©oder »Bruf, ©tål • Ugnar, Stångjerns* Bruf,. 6åp • Bruf, åladjecns. CEfjuteci. ocb Bomber»Ugnar t, (Tegel. Bruf, (EoWs^abrifer ocfj Snus» (Dcwatmjr, Cobafs. pip »Bruf, Dictrio!
I förra fallet bör nämligen vara klart, att i anletets yttersta och ytligaste form, den, som för dess öfriga är den samfäldta och omfattande, – eller grund-contouren, – företer sig den sphäriska formen; i den mera innerliga, som visar sig förnämligast i fibrernas rörlighet kring ögonlocken och läpparna, och som der, genom en på engång regelbunden och regelfri föränderlighet, vexelvis tecknar dragen af löje och smärta, – den spirala; i den ännu innerligare, som, alltefter omvexlandet af själens lidelser, målar på hyn, liksom på en förlåt, lifsandarnes uppstegringar eller nedstämningar, med färgor och mellanfärgor uppkommande från blodens rörelser, – den näst-himmelska eller den öfversta naturliga, hvars beherrskare den öfver fibrer och blodkärl omedelbart rådande Sinnesjälen är; i den följande, som under dessa färgläggningar af rosens purpur, elfenbenets hvithet o. s. v. insmyger strålarne af en flamma, hvaraf hela målningen höjes och brinner i andeljusets eld, – den himmelska, öfver hvilken vår Tanksjäl och dess kärlekar herrska; slutligen i den högsta, som är just det hela anletet lifvande Ljusets egen, – den öfverhimmelska, eller Ursjälens; om hvilken vi sett, att hon är i andeverlden omedelbart hemmastadd. Likaså klart bör vara i sednare fallet, eller när vår betraktelse genast börjar vid den högsta af nyssnämnda former och derifrån stiger utföre, att den första formen (eller den öfverhimmelska) enkom uttrycker Lifvets ljus; den andra (eller himmelska) enkom dess värma; den tredje, med sina färgor, energien af det naturlif, som genom de båda förra blifvit med andelif förenadt; den fjerde, med sin teckning, det i rörligheten af denna energi tillika fasta eller fastbestående; ändteligen den femte och sista, med sin oval-rund, det samfäldta af allas öfverensstämmelser.
Det torde tvärtom kunna antagas, att det friare deltagande i borgerliga yrken, som näringslagstiftningen på sednare åren alltmer öppnat för qvinnan, — rättigheten för henne att vid viss ålder vara myndig, — den nya rigtning, som dessa förhållanden gifvit åt hennes uppfostran och bildning, samt den förändrade samhällsställning, qvinnan sålunda intagit, alltmer vidgat hennes vyer öfver det yttre lifvet och skärpt hennes blick för dess företeelser, så att, för lossande af giftomannarättens band för den till en mognare ålder hunna qvinnan, än mindre tvekan bör förefinnas nu än då Lag-komiténs förslag afgafs. Och att lossandet af detta band är af den enklaste rättvisa och billighet förestafvadt, lärer än klarare framstå vid en rätt uppfattning af hvad giftomannarätten innebär och af det odiösa i korrektivet emot dess missbruk. I förra hänseendet är den irring icke sällan spord, att giftomannens yttrande blott vöre ett råd och, såsom sådant, ofta nyttigt, aldrig tryckande. Men häruti ligger ett misstag. Ty det lärer väl ej kunna anses för blott ett råd, som man ej eger att utan vidare omständigheter följa eller förkasta. Sådant innebär något mera, och giftomannens vägran är derföre ock en befallning, ett förbud eller ett veto, — absolut i det fall att domarens mellankomst ej anlitas, men suspensivt i den händelse att process uppstår och giftomannens vägran af domaren ogillas. Men det är just detta korrektiv eller domarens mellankomst, som, ehuru anlitad icke af qvinnan sjelf, utan af den, hvilken begärt henne till äkta, likväl för den finkänsliga mön är så motbjudande och som väl ofta föranledt en dotter, att heldre uppoffra sitt lifs sällhet än att göra sig sjelf och sin fader till föremål för en rättegång, — och något annat val än emellan begge dessa ytterligheter eger hon icke enligt gällande lag.
Tulltågts upphörande af den ved ^ som införes till Halmstad; om tryckning af Landshöfdingarnes Fem års Berättelser; i anledning af väckt motion om ÅngFartygs byggande till fortsk ffande tf BåtsmänsCommenderingar; om medel till uppmuddring af Upsala Å; angående understöd till förbättrande af hamnen vid Halmstad; om trycknings-kostnaden för Committerades Förslag till Organisation af Sty, relseVerken ; rörande Allmogens arbets skyldigheter vid särskildte Kungsgårdar och Boställen; örn afgifterne till KrigsmanshusCassorne; angående föreslagen tillökning i Registratorn Berndtsson» pension; om bcsparingarnes användande och om Cours-ControlKurernes arfvoden; öfver väckte motioner om lön-förbättring för KronoBefjeningen på Gottland och i Bohus Län m. m.; Den 17 Maji /, fri. 6S9 i anledning af väckt fråga otti indragning af ProsteTunnan; om Rotehjelpeti inom Kronobergs Län ; angåenrle väckt motion otn belöning till Letter Åndersson i Domvalla för dess Curhtethod i Veneriska och andre sjukdomar; om Ved för LandsCmizlierhe och LandtRåtiterierrte; i anledning af yrkad ersättning till Allmogen i Norrbottens j^ån för anskaffade kläder åt Vargerings-manskapet Under sista kriget mot Ryssland; öfver Väckt Mötioti om en MilitairLårares anställande Vid Upsala Academie; rörande anstånd med inbetalningen af innevarande års Bevillning; om medel till bestridande af kostrtaderne för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående förmälning Och Verkställde Utrikes resa; i anledning af gjord Motion om belöning till Herrar Fullmäktige i RiksgäldsUontoiret för deras möda vid Utredningen al f. d. FilialDi.
Under denna tid voro Svenska Fartyg, som kunde erhållas för lindrigare fragt ån andras nationers, mycket efterfrågade i Americanska hamnar, och de första åren hade de en lönande fragtförtjenst. Men sedan Americanska Regeringen, efter inhämtad kännedom af hos oss gällande förbud för främmande fartyg, att införa andra ån egna produeter, vidtaget i afseende på Sverige ett reciprocitetssystem, upphörde denna lönande fragtförtjenst just i en tidpunkt, då våra rederier ägde största behofvet af den. Vid verkställigheten af prohibitivsystemets upphåfvande, anser jag det tillägg ound - 4g* Den i2 Ftbruarii, gängligt, först, att den måtta och försigtighet iakttages, som erfordras vid öfvergången från ett system till ett alldeles motsatt, och sedan att hvarje vara, som hos oss produceras, vid införsel utifrån belägges med en tull, fullt motsvarande alla de algifter, af hvad namn och beskaffenhet som hålst, hvilka den Svenske Producenten i och för denna varas production erlågger till Staten; ty i annan händelse gynnade man den utländska producenten, på den inhemskas bekostnad. Med detta tillägg tror jag, ett de af Herr Grefve von Schwerin yttrade betänkligheter blifva, åtminstone elter min Öfvertygelse, undanröjde. Herr Tham, Wollrath: (Se Bilagan N:o i3.) Herr von Hartmansdorff:'' I afseende å hvad Herr Gretve von Schverin satt i fråga, nemligen om någ m skillnad i den af mig meddelade uppgiften vore iakttagen emellan ingående och utgående tull, bör jag hafva åran upplysa, att en sådan skillnad icke blifvit gjord. För öfrigt och hvad angar frågan huru vida det vore rådiigt eller ej, att ålägga utgående tull: så beror svaret på undersökning huruvida det är köparen eller såljareri, som betalar tullen. Är varan lätt afsättlig och begärlig, så är det väl köparen som får betala afgifterne, i motsatt händelse säljaren. I förra fallet vore den ptgående tullen lika förmonlig för Riket, som Den i2 Februarii, ' 4g3 han, i omvändt förhållande skulle yara ofördelaktig.
Ad:s tid, enär förslaget väcktes den sista motionsdagen. Härvid gör jag den invändning: först, att man ej lärer kunna reservera sig en rättighet, den man icke har, ty remissen beror på Ståödets beslut, numera isynnerhet; dernäst, att motionstiden utgöres af icke blott en dag, utan en hel månad. Hr Gyllenskjöld har således långt före den sista dagen af berörde tid kunnat väcka sitt förslag med fullständigt utvecklade skäl för detsamma. De som dervid hade anmärknaoch tillägg att afgifva, hade i sådant fall kunnat dertill begagna samma tillfälle. Om dessä anmärknaej skett förrän nu, så är det icke någon annans förvållande än motionärens. Att nu remittera en del af frågan, eller endast Hr Gyllenskjölds anförande, men icke öfrige ledamöters, anser jag följaktligen ej nog opartiskt, ej fullkomligen rättvist. Nekar man det anmärkn:ne medfölja, bör man mycket snarare neka motivernes remitterande; — och sådant helt och hållet oberoende af hvarderas innehåll. För öfrigt tager jag för afgjordt, att, när förhandlingarne qvarstå i R. o. Ad:s Prot., det icke skall vara svårt att genom personlig bekantskap med LagUtsk:s ledamöter få de i ämnet yttrade tankar dem meddelade. Sjelfva de uttalade idéerna lida således ingen fara att förqväfvas, om man än, för formens iakttagande finner sig föranlåten vägra remiss derå. Ty för exemplets skull önskar jag verkligen att dessa långt efter sista stunden af motionstiden framkomne remisshandlingar ej må blifva remitterade. Det är derföre jag för min del har besvarat Hr Gr. o. Landtnäs framställda proposition med nej. Hr Ribbing: Just för exemplets skull måste jag motsätta mig Hr Frih. Cederströms anförande, ty detta exempel strider mot vår grundlag. Jag kan icke tro, att det kan vara förment någon, som behörigen väckt en motion, att såsom Hr Gyllenskjöld förmält att han sig förbehållit, få utveckla skälen för den - Den 11 Januari. 159 samma. Det har icke varit och lärer icke väl aldrig blifva praxis att, förmena Riksdagsmannen sådant.
Ilade man icke utgått derifrån, utan hållit sig dervid att tillåta dessa bolag, lill lättnad för sin lörelse, samma rättighet som t. ex. bruksägare i afseende på invisningar på banker, att få utfärda sedlar till belopp (d 20 r:dr, då hade ingen våda uppstått af att göra denna rättighet allmän och oinskränkt, och man hade kommit ifrån nödvändigheten att lala om bankbolag, sorn uppväxa likt svampar, emedan den paniska förskräckelsen för dessa bolag kommer deraf, alt dessa inskjuta i rörelsen bredvid riksmyntet. Jag har anleda, förmoda, att denna § är anlagen af de öfriga Stånden och vill derför ej vidare yltia mig härom, utan vill blott hafva anfört delta som mili tanke örn saken. Hr Den 18 Februari c. ra. 465 Hr von Rosen, Georg: Jag är af motsatt tanke med den siste talaren. Jag anser det vara af stor vigt, att föreningar till bolag bi'da sig af flera personer nied collectiv ansvarighet, icke blott för inlösen af sedlarna, utan äfven af ett skäl, sorn erfarenheten bos mig stadgat såsom talande, nemi. det, att om jag tänker mig att framdeles kunde ske hvad som hittills redan skett, alt en bank inrättades med 3 ä 4 ansvarige ledamöter, sorn alla möjligtvis kunde tillhöra ett niii ingsintresse, så underkastas den örtens penningcrörelse detta intresse. Om jag tänker mig att 2 ä 3 personer, som skötte en näring, stiftade en sådan bank och endast syftade till den af dem drifvande näringens inkräktning på de öfriga, så står resultatet temmeligen klart för en livar, som vill granska detsamma. Jag vill ej åberopa exempel på en sådan inkräktning, men nog kan den inträda, då deremot, oni 5o personer 8ro delägare i en bank, det är troligt, att ibland dessa 5o allas intressen äro mera representerade, än om delägarne blott utgöras af några få. Det är af delta skal jag tillstyrker att Utsktns betänk, må gilias i denna punkt. Hvad 2 mom. beträffar, så anser jag det äfven vara riktigt; en lag kan icke på förhand bestämma eli maximum, orternas behof böra bestämma detta.
Efter vidlyftiga undersökningar och underhandlingar, hvilka ansågos sätta utom allt tvifvel att, i af händelse fullföljd tillämpning af det primitiva kontraktets bestämmelser rörande successiv nedsättning af priset å gas, som för enskild förbrukning åtgår, den afsedda utsträckningen af gaslysning till de icke centrala församlingarne ej någonsin under hela kontraktstiden kunde komma till stånd, blef slutligen frågan emellan Lyshållnings-Administrationen och Gaslysningsaktiebolagets Direktion afgjord den 14 Maj 1856, hvarefter och sedan ej mindre Öfver-Ståthållare-Embetet och Drätselkommissionen, än äfven Gaslysnings-aktiebolaget gillat de öfverenskomne förändringarne i det primitiva kontraktet, samma förändringar definitift antogos och underskrefvos den 26 Januari 1857. Enligt det sålunda förändrade kontraktet stadgades hufvudsakligen följande. Bolagets Direktion förband sig att med all skyndsamhet utföra gasrörledningar inom Maria, Katharina, Ladugårdslands, Kungsholms, Adolf Fredriks och återstående del af Johannis församlingar till de derför, uti uppgjord plan, afsedde gränser *) De s. k. centrala, i hvilka gaslysning först infördes, voro Storkyrko-, Klara, Jakobs och en del af Johannis församlingar. Stockholms stad. Gatubelysning. 23 och att på dessa ställen senast till lysningsterminens början om hösten 1860 hafva anordnat den allmänna gatubelysningen med gas i fullständigt skick. Prisbestämningen i afseende på gas, som till enskilde förbrukare afsättes, förändrades sålunda, att, oberoende af större eller mindre gaskonsumtion, betalning finge af Direktionen debiteras efter 4 R:dr 36 sk. Banko eller 7 R:dr isl öre Runt per 1000 kubikfot för tiden från och med 1856 till och med 1870, men sedermera framgent intill kontraktstidens slut icke högre, än efter 7 R:dr Runt per 1000 kubikfot. Funne Administrationen nyttigt att, uti mera aflägsna delar af staden, dit, enligt omförmälda plan, gasrörledningen ej var afsedd att utsträckas, vissa gaslyktor ändock, i stället för Argandska lampor, blefvo inrättade och samtyckte
Allt. till Exp. Utst. den 11 Juli, 11. 4 *• mBetänkande, i anledning af väckt motion omförändring af grunderne för befordran inom Presle-Ständet. tili en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till detla Utskott remitterad , motion, har Auders Larsson frän Westerås Län anfört, alt, ehuru, vid befordran till Ordinarie beställningar, afseende endast borde fästas å de sökandes skicklighet, en sådan befordringsgrund likväl icke gjort sig gällande vid upprättandet af förslag till Prest-embeten, hvarvid skickligheten beräknades efter erhåline betyg i Prestoch Pastoral-examina, och i öfrigt endast tjenste-år toges i betragtande; att ett sådant förhållande dels vore orättvist emot den del af Presterskapet, sorn egde beräkna endast enkla tjenste-år, dels ock alstrade liknöjdhet hos det yngre Presterskapet att förvärfva vidsträcktare kunskaper, än som oundgängligen erfordrades för att ega rättighet att blifva uppförd på förslag till ett ledigt Prest-efnibele; och har motionären i anledning häraf föreslagit: att då ledighet till ett Consistorielt Gäll yppas, ansökningar såsom hittills måtte få ingifvas till Consistorierne, som, genast efter ansökningstidens slut, böra pröfva och till Protocollet utlåta sig, om de sökande ega de meriter i lärdomsväg, som, efter upprättad classification, erfordras; att Consistorium borde vara skyldigt med nästa post derefter afsända alla ansökningarne, jemte sitt utlåtande, till Contracts-Prosten, hvilken genom Kungörelser skulle låta kalla socknens röstegande invånare, för att taga del af de från Consistorium ankomne handlingarne; att socknemännen derefter skulle ega att å denna sammankomst kalla hvilken af de sökande som helst, att aflägga predikoprof; dock minst tre, om så många sig anmält, hvarefter Contracts-Prosten hade alt inberätta förloppet deraf lill Consistorium, som meddelade Prediko-missiv till de kallade; och skulle val emellan ProfPredikanterne sedermera i vanlig ordning ega rum.
I anledning häraf har, under den 27 October 1848, Statskontoret blifvit i Nåder anbefalldt att, jemte det samtlige Kongl. Majits Befallningshafvande om detta Rikets Ständers beslut borde underrättas, föranstalta att silfvermynt af de lägre valörerne framgent måtte blifva i Landtränterierna att tillgå, för att vid derstädes förekommande liqvider och vexlingar begagnas. 1*1:0 af den 8 Juli 1848, angående stämpling af spelkort och afgift en derför (126). Anmäld den 17 September 1848, och allmän Nådig kungörelse, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, utfärdad. l*2:o af den 13 Juli 1848, angående ett Byggnadslåns beviljande åt staden Christianstad i följd af derstädes inträffad eldsvåda (131). Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL SAMTLIGA RIKSSTÅNDENS PROTOKOLL VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM ÅREN 1865 OCH 1866. V TREDJE SAMLINGEN. Konstitutlons-Utskottets Wemorlaler, Komtitutiom-Utskottets Memorial M 1. 1 N:o 1. Ant. till Exp.-Utsk. den 9 Nov. 4865, kl. 12 midd. Konstitutions-Utskottets Memorial till Rikets Stander, om arf voden för en Notarie och en Kanslist. I likhet med hvad som under de föregående riksdagarna egt rum, har Konstitutions-Utskottet, för dithörande göromåls ordentliga och skyndsamma bestridande, funnit nödigt att, jemte den Kansli-personal af en Sekreterare och en Kanslist, som i 24 § 1 mom.