Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit vidare äskat dels i3o,20O r:dr, att under tre års tid med en tredjedel årligen utgå till arbetslöner för munderingarnes förfärdigande samt anskaffning af hufvudbonader och tält åt samma manskap, dels r 35,000 r:dr att, med 45,000 r:dr för året, användas till en derefter nödig blifvande förstärkning af berörde reserv-förråd, dervid likväl bevärings-manskapets nuvarande munderingar, i den mån de finnas brukbara, komine alt, under tiden för nyas anskaffande och jemväl sedermera såsom släpmunderingar, till minskande af de nj^as slitning, begagnas. Den af Kongl. Majit uti Dess nådiga proposition om förändrade grunder för beväringens vapenöfningar m. m. uttalade åsigt rörande lämpligheten deraf, att bevärings-manskapet blefve på stamtruppen fördeladt, har af Rikets Ständer, vid föredragning af Stats»arnt Allmänna Besvärsooh Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 253. 7 Ekonomi-utskottens betänkande n:o 5, blifvit godkänd. Då följaktligen, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut, beväringsmanskapet kommer att, under den med stamtrupperne gemensamma vapenöfningen, med desse sistnämnde införlifvas, hvilket tvifvelsutan måste medföra behofvet af vissa förändringar i nuvarande sättet för beväringens beklädnad och utredning, så att fullkomlig likhet i dessa hänseenden beredes emellan stammen och det dermed förenade bevärings-manskapet, torde alltså för nämnde ändamål det af Kongl. Maj:t ifrågaställde anlitandet utaf reserv-förrådet blifva af omständigheterne påkaliadt. Vid sådant förhållande och då Utskottet icke kunnat förbise den synnerliga vigten af nämnde reserv-förråds bibehållande i fullständigt skick samt de betänkliga följder, som saknaden deraf i behofvets stund skulle kunna medföra, anser sig Utskottet ega giltigt skäl att tillstyrka anvisandet af stats-bidrag till fyllande af de brister, hvilka genom förrådets nu ifrågaställde användande komme att deruti uppstå.
Nämndemäns reseoch traktamentsersättning vid omförmälda tillfällen finge utgå från förslags-anslaget å 5:te HufvudTiteln till reseoch traktaments-kostnader; hvarvid Förvaltningen tillika upj>- lyst, att, dä öfriga för Sjöförsvarets räkning förefallande syner, besigtningar och inventeringar i allmänhet försigginge i de städer, som äro stationer för flottan, biträde af Nämndemän vid dessa förrättningar sällan påkallades. Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, har Kongl. Maj:t, som ansett Nämndemän skäligen böra tillkomma förmånen, att vid sådana boställsoch torj)-syner samt andra extra förrättningar, för hvilka de efter nu gällande 8 Stals-Utikolleta Ullålande, N:o 10-1. Författningar icko voro berättigade till någon godtgörelse, få, enligt bestämmelserna i gällande Rese-reglemente, tillgodonjuta dagtraktamente, och sådant i allmänhet lika med hvad för Magistrats-personer och Borgare redan blifvit beviljadt, jemväl i det fall, att kortare tid än en hel dag till förrättningen åtginge; men deremot, då Nämndemän, hvilka i och för dessa sina befattningar vore i åtnjutande af skjutsnings-frihct och vissa andra fördelar, skäligen kunde anses böra utan särskild skjutsnings-ersättning inställa sig vid förrättningar, som hölles inom kortare afstånd från deras hem. funnit rättighet till den i Rese-reglementet stadgade skjuts-ersättning för ifrågavarande syner och förrättningar böra, i likhet med hvad i vissa fall vore för vittnens godtgörande af allmänna medel bestämdt.
Med underdånig anhållan att Riksens Ständers beslut, angående CapitationsFyllnadsosli Öfverflöds-afgifterne, måtte genast kungöras. I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om en årlig Pension till f. d. ^Landshöfdingen m. m. Hans Järta. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå RiksdagsFullmäktigens för Hernösands Stad underdåniga ansökning, angående Landshöfdinge-ResidenceHuset derstädes. I anledning af Kongl. Majlts Nådiga Remiss uppå Befälhafvarens för Konungens Eifoch HusTroupper underdåniga Memorial, rörande anslag till reparationskostnad å Kongl. Svea LilGardets Cassern. I anledning af verkställd granskning af Wadstena KrigsmanshugCassas Räkenskaper. 256 Den 23 October e, m. N;o 254. I anledning af den vid inneva* rande Riksdag verkställde granskning af Allmänna Magazinslnrättningens Förvaltning. Föredrogs å nyo Bevillningssamt Allmän* na Besvärsoch OeconomieUtskottem den 8 den» nes under N;o 45 afgifne , samt den 17 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändring i nu gällande prohibitiva Författningar, samt om antagande af ett friare Handels-systeme. Herr Lefrén, Johan Pehr : Jag har ansett min pligt, såsom medborgare, att, så ofta tillfälle dertill yppat sig, höja min obetydeliga röst, för att motverka ett förslag till ändring uti Svenska NäringsFörfattningarne af den genomgripande natur, att det häfver grundvalen för dem alla. Jag har gjort det flere gånger, och jag fruktar, att jag ofta tröttat Ridderskapet och Adeln med min ihärdighet, att försvara hvad jag tror vara rätt, men detta kan ej afskräcka mig den. na gång. Jag har äfven förklarat, och gör det ännu, att min oryggeliga grundsatts är, att icke söka upprifva beslut, som redan äro fattade, elier att göra uppehåll uti en sak, som så ofta varit före.
Det vore nemi. endast departementernas antal och benämning, som i grundlagen skulle inflyta. Den skulle således innehålla en anvisning för fördelningens uppgörande af Regeringen; men denna anvisning skulle ej gå så långt i småaktighet, att den verkställande magten funne sina händer så bundna, att icke fördelningen kunde uppgöras, såsom omständigheterna påkallade. Att någon oreda och villervalla kunde uppstå i fråga om hvilket departement ett eller annat mål skulle tillhöra, anser jag ej vara tänkbart; ty om det är en promulgerad grundlag eller en af Konungen promulgerad allmän kungörelse, som bestämmer til! hvilket departement ett slägs mål skall höra, måste lika så mycken reda finnas. Det är gifvet, att ehuru Konungen äger att uppgöra denna fördelning, kan Häri likväl icke, sedan en allmän kungörelse derom blifvit utfärdad, tillåta densammas öfverträdande, innan den genom en ny kungörelse blifvit ändrad och uppliäfveri. Hr Hjerta: Då Hr Gr. o. Landtm, behagat låta dis - Den 6 O et ober f. ra. cussionen fortgå till närmare bestämmande af Just.ministerns functioner, ber jag att få tillkännagifva, det jag nödgas skilja mig fran de åsigter, som i detta afseeude af Grtna Horn och Frölich samt Hr Dalman blifvit framställda. Dessa värda ledamöter hafva ansett, att en våda för förföljelser mot embetsmän ktlnde uppstå deraf, att Just.ministern innehade allm. åklagarémagten. Denna våda förtjenar visserligen allt afseende, och om jag trodde, att den skulle minskas derigenom, att åklagaremagten fråntoges Just.ministern, skulle jag instämma i ett sådant yrkande; men vådan ligger, enligt min tanke, icke deruti, att Just.ministern har åklagaremagten, utan i sjelfva domaremagtens organisation, och jag hemställer till dessa
alt den föreslagne voter:s-propos:n icke utvisade huruvida R. o. Ad. vid sisla riksdag beslutat val af suppleanter, hvarom Hr Grefven ansåg densamma böra innefatta upplysning, och blefvo, i anledn. af detina anmärkn. orden ”i fråga om suppleanters inväljande” utbytte mot orden, ”alt suppleanter i R. S(:s Ulsk. skola inväljas och huru dervid förfaras bör”, hvarefter den sålunda förändrade voter:s-propos:n af R. o. Ad. godkändes. Efter Voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer: Ja — 144. Till följe af det sålunda fattade beslutet, blefvo Hrr Electorer af llr Gr. o. Landtm, anmodade att i deras nästa sammanträde utse suppleanter i Utskm. Gr. Spens, Jacob Melcher: Emot det af R. o. Ad:s pluralitet nu fattade beslut får jag vördsammast anmäla min reservation, samt dervid anhålla alt blifva antecknad såsom tillika instämmande uti den af Hr Frill. Cederström, Jakob, på förhand afgifne protest emot lagligheten af frågans handläggning. Jag kan icke föreställa mig exemplet att vid genomdrifvande af frågor, hvilka man vet förut äga allmännare sympatier, det kan gå an ali dagtinga med lagligheten, såsom bådande något godt. Upplästes följande af Hr Hammarhjelm, Carl Gustaf, inlemnade motioner: 1. 0 mitt fädernesland! Der nu den urgamla Svenska redbarheten och förtroendet man emellan står uti fara att gå förlorad; der på framtiden en öfvervägande skadlig makt genom meddelad oktroj börjar att bilda sig till en oberäknelig tillväxt och förmåga; jag menar härmed den störtllod och vanvärde af mynt, som detta är bildat sig genom förnyandet af oktrojers än mera ut - Den 8 December.
Drätselverket vid nämnde års slut var skyldigt, men icke då betalt och följaktligen såsom skuld balanserat, såsom hamnoch brobyggnads-fondens. inqvarterings-kommissionens och allmänna barnhusets återstående tolagsandelar för året, samt å den andra stadskassans tillgångar ej allenast reverserade och med ränta löpande, utan äfven andra fordringar, såsom hos uppbördsmän, hvilkas slutliga uppbörd icke kunnat vara vid årets slut levererad, behållning å räkning i banken m. m., fastigheterne dock undantagne. Till upplysning om förhållandet med stadens räntebärande skuld är följande beräkning meddelad: Stadskassans skuld utgjorde vid 1851 års början tillsammans, enligt förra berättelsen Vid 1855 års slut var stadskassans så beskaffade skuld, enligt obligationer, löpande med fem procent ränta och utan rätt till uppsägning å Iångifvarens sida 5,000: Dito dito 4'/> procent dito dito 102,8.33: 16. Dito dito 5 procent och uppsägningsrätt 105,000: — Dito dito 4 '/> procent dito 421,433: 16. Holm, mot 4 procent . 83,333: 16. — Af Mälareprovinsernas Hypotheks-förening mot dito 6,066: 32. — Återstod af lån till fängelse-direktören Sunnerdahl å 5 procent 3,412: 37. 5. Dito af G. 0. Bäckström för inrättande af gästgifveri å 4'/2 procent 8,765: Dito af entreprenören för allmänna afträdesrenhållningen för uppköp af inventarier, mot 5 procent' 69,893: 34. 9.
Om denna prisstegrings betydenhet erhölls genast vid arbetets begynnelse en praktisk erfarenhet, och det visade sig snart, att kostnads-förslaget måste omarbetas, så vida beloppet af de utgifter, hvartill bolaget måste bereda sig, skulle på förhand kunna med någon tillförlitlighet beräknas. Under 1856 års vinter blef fördenskull, på grund af dessförinnan vunnen närmare detalj-kännedom och då gällande priser, ett nytt kostnadsförslag uppgjordt. Härvid befanns, att den år 1850 till 3,600,000 R:dr R:mt beräknade koslnads-summan komme att uppgå till ej mindre än 5,200,000 Rrdr samma mynt. Då nu priserna och synnerligen arbetslönerna, efter denna sednare kostnads-beräkningens uppgörande, ytterligare stigit, kunde alltså antagas, att anläggnings-kostnaden för den 8% mil långa jernvägen komme att uppgå till minst 5V2 millioner R:dr R:mt; hvilken kostnad dock, i förhållande till miltalet, ej skulle utgöra mer än 650,000 R:dr för hvarje mil, oaktadt ifrågavarande jernväg erhölle Slats-Utskottels Utlåtande M 174. samma spårvidd som statsbanorna. Men fastän aktie-egarne visserligen vore beredde att, i stället för halfva, inbetala hela det tecknade aktie-kapitalet, eller 2.400.000 R:dr, och ehuru således, med tillägg af det till samma summa uppgående statsbidraget, de tillgångar, som för detta företag vore disponibla, utgjorde 4.800.000 R:dr, hade likväl en brist af 700,000 R:dr R:mt uppstått. Till betäckande deraf hade bolaget varit betänkt att genom upplåning i enskild väg anskaffa den erforderliga summan, och denna upplåning skulle utan tvifvel äfven på drägliga vilkor kunnat verkställas, så vida icke den bekanta förändringen i allmänna penninge-ställningen både inom och utom riket mellankommit.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, livad siffertalen anginge å åldern på dem som böra i mantal skatlskrifvas eller antecknas till erläggande af skyddsafgift, R. o. Ad. torde finna att siffran vore beroende af de beslut, som i dessa frågor redan af Ståndet eller R. St. äro eller blifva fattade. Frih. Nauckhoff, Joli. Otto: En värd ledamot har gjort en annan anmärkn., som i det af Hr Printzensköld afgifna project ej blifvit observerad , nemi. om obehöfligheten af Konungens Bef:h:des ombuds närvaro vid ifrågavar. förrättning. Då jag är af alldeles samma tanke, som den värde unmärkureu i detta afseende uttalat, så måste jag yrka, Oen 10 October f. ra. 183 att denna fråga måtte blifva föremål för pröfning, innan ett ovillkorligt antagande af Hr Printzensköids project kan komma i fråga, hvilket jag i alla öfriga fall är färdig att antaga, såsom ägande företräde framför den gamla redactionen. Jag tror, att någon måste vara i spetsen för förrättningen, och det torde kanske vara betänkligt att öfverlåta detta åt häradsskrifvarén, då man kommer ihåg, att någon contractsprost å embetets vägnar kan vara närvar, och icke gerna bör ställas under häradsskrifvaren, eller någon annan honom underordnad person i det allmänna lifvet. För att föi lika dessa båda åsigter, tror jag man kunde göra ett utbyte af ord, som äfven skulle hafva ganska vigtigt inflytande i sak, nemi. om man i stället för Konungens Befthtdes ombud begagnade uttrycket: "den person, som Ko"nungens Bef:h:de uppdrager att förrättningen fullgöra.” Derigenom har man äfven uttryckt, att en person skall finnas, som leder förrättningen, och att den icke helt och hållet lemnäs beroende af häradsskrifvaren.
Hamilton-, Hugo: Jag är nästan rädd att upptaga tiden, meri då jag i dag har den för mig sällsynta lyckan att tillhöra det konservativa partiet, så torde det tillåtas mig säga några ord. Hvad man här strider om, synes mig mindre vara grekiska språkets större eller mindre värde sorn bildningsmedel, utan lästmera om man genom en allt för långt utsträckt valfrihet skall alldeles uttränga det ur våra skolor. Deli 17 Mars f. m. 425 De sorn påyrka en sådan valfrihet, säga, att de stränga vilkor, sorn K. Maj:ts stadga i detta läll innehåller, äro sådana, att de tillintetgöra all sådan frihet. Jag får dä hänvisa till hvad Hr Bergman i sin reservation derom anfört: om en yngling i följd al svag syn, svagt bröst, eller svagare helsa i allmänhet, befinnes icke utan alltför stor svårighet kunna följa undervisningen i liniens alla ämnen; — är det väl för honom förödmjukande att tillstå detta? Hvad åter beträffar den omständigheten att undervisningen i detta språk skulle gagna till föga, enär gossen ändå aldrig i skolan uppnår någon större färdighet i de döda språken, så torde detta efter min förmening till en ej så ringa del bero på det sätt, hvarpå de klassiska studierna hos oss bedrilves, helt olika det i andra länder. Här fäster man sig nemligen dervid nästan uteslutande vid det grammatikaliska, vid språkets yttre form, som är föga lockande för den unge lärjungen, då han ej tillika lär sig känna det härliga innehållet af de på dessa språk författade skrilter. Att så skett med latinet, helst den tiden då dess grammatika var den enda som lades lill grund, snart sagdt, för all språkundervisning, kunde till en viss mån försvaras, men då man på samma döda sätt velat behandla det sköna och poetiska grekiska språket, har man gjort det förbrukligt för vår ungdom, i stället för att det i Tyskland och andra länder, der undervisningen deri meddelas på ett mera lefvande sätt, af de flesta bland ynglingarne med förkärlek omfattas. Om detta exempel löljdes äfven vid våra skolor, tror jag helt visst, att man snart skulle ej behöfva klaga öfver, att ungdomen ej hade något gagn deraf.
Man har såsom skäl för nödvändigheten af att i RiksAkten införa något stadgande med afseende på föredragningssättet, anfört, att det är en himmelsvid skillnad mellan en Interims-regering och den Regering, som tillsättes enligt 43:dje § Reg.Frn; ty säger Utsk.. förhållandet är helt olika när Konungen varder utrikes mot när han genom sjukdom är hindrad alt föra Regeringen. Jag får då flista uppmärksamheten på att 43:djc g Reg.Frn innehåller ännu ett fall. nemi. när Konungen går i fält i spetsen för sin armé. hvarc sig inom eller utom landet, och detta fall måtte väl i vigt kunna jemföras med de tillfällen, då en Interims-regering eger att sammanträda. Då nu under de 48 år som vår grundlag varit gällande intet Coust.- Utsk. ansett det vara af nöden att till R. St. inkomma mod förslag om ett närmare bestämmande af hvilka föredragande, som ega att fungera i de fall då en Regering tillsättes enligt 43:de §, så anser jag icke heller att något sådant nu är behöfligt. På de skäl jag tagit mig friheten framställa anhåller jag vörsamt hos Hr Gr. och Landlm:n om propos. på bifall af åtminstone 2:dra §. då jag antar att lista och 3:dje §§ icke kunna annat än eventuelt bifallas. Hr Cederschiöld. Rob. Theophron: Det torde icke kunna bestridas att det för Brödrarikena är af största vigt att de lagar, som bestämma huru en Regering skall föras vid de tillfällen då Konungen är derfrån förhindrad, att dessa lagar, siiger jag, icke allenast öfverensstämma sins emellan, utan äfven äro så tydliga, att de icke kunna missförstås eller gifva anledning till någon tvekan vid tillämpningen. För närvarande är Den 18 Februari e. m. 479 likväl förhållandet icke sådant: RiksAkten stadgar nemi. alt när Konungen är hindrad att föra Regeringen, en sammansatt Interims-rcgering skall föra styrelsen. Vår Svenska Regeringsform känner deremot icke till någon sådan Interims-regering, utan stadgar att Regeringen i så fall skall föras af SlatsRådet.
Förvaltningen trodde sig emedlertid hafva all anledn. alt med det snaraste förvänta dessa handlingar, äfvensom den förestående utbetalningen af erforderliga förskott å enlreprenadsumman, och ansåg fördensknld försigtigheten fordra, all de dertill erforderliga medlen så tidigt reqvirerades, alt saknaden af desamma icke lade hinder i vägen för skyndsamt afslutande af kontrakten om rnachinernas förfärdigande och fartygens byggnad, helst ovisst vore, huruvida dessa medel kunde snart erhållas, Den anmärkta lyftningen af återstoden utaf anslaget till förändring och anskaffande af gevär för Flottans behof föranleddes af förväntade reqvisilioncr från stationerna för derstädes under vintermånaderna verkställda gevärsförändringar och reparationer; varande också en sådan reqvisition i början af April månad sisth år från Carlskrona station lill Förvallningarne insänd." Af det nu upläsla syues, att dä de omnämnde penningarne lyftades, var icke något ångfartyg byggt, samt ritning och kostnadsförslag upgjorde för ett enda ångfartyg, och derföre lyftades det anslag, som till 3:ue sådana fartyg var afsedt, och under återstoden af det öfriga året hann icke ens ritningar inbckominas på de öfriga 2me fartygen. Det tyckes vara en nog långt drifven försigtighet, att anse sig, innan man har fått ritning ens upgjord, än mindre fastställd, behöfva reqvirera medlen, helst det icke är Förvaltningen obekant, att penningar i Riksg:s-kont. erhållas inom få dagar, vanligen inom 3 dagar, se - 518 Den 1 *J April. dan reqvisilionen dit ankommit. Den förklaring, som jag nu upläst, är af Förvaltningen afgifven innevarande år såsom svar å de anmärkmr StatsUtsk. framställt. Uer lalas ieke ett ord om den Bålsmansbeklädnad, hvarom Hr Printzensköld har ordat.
Då för öfrigt ingen skada derigenom sker, tycker jag att det är mer öfverensstämmande med det rätta att bifalla hvad StatsUtsk. tillstyrkt. Hr Brakel: För min del kan jag icke finna att det vilkor StatsUtsk. föreslagit för beviljande af detta anslag är på något sätt bindande för K. M., ithy att det icke står det en del af detta anslag skall användas till exercis med Skärgårds-fartyg, utan endast med större fartyg och det således kan mycket väl användas såväl till exercis med fregatter och korvetter, som .ångfartyg. Men i likhet med Frih. Ugglas och Gr. Puke anser jag att bestämmandet af en sådan fördelning utmärker ett misstroende mot K. M. och vår Sjöminister att de icke skulle ega förmåga att bedöma hvad som erfordras för den ena eller andra Flottans exercis. På denna grund får jag förena mig i Frih. Ugglas’ yrkande att detta anslag utan inskränkning måtte beviljas. Hr Liljehök, Carl Berthild: Åberopande min reservation får jag instämma i Frih. Ugglas’ yrkande och vill endast tillägga att man kan grunda sitt beslut i detta afseende på den erfarenhet som man vunnit de sista 12 åren rörande exercisen med Skärgårdsfartyg. Jag tror att den föreslagna fördelningen är obehöflig hvarjemte den medför olägenheten af särskilda räkenskaper, enär, för att B. St:r skola blifva i tillfälle att bestämma hvad som för större eller mindre fartyg är nödigt, detaljerade redogörelser borde till dem öfverlemnas. Gr. von Platen: Man har såsom invändning mot Utsk:s förslag yttrat att det skulle föranleda trassel, enär det skulle vara svårt att bestämma hvad slags betydelse man fäster vid större eller mindre fartyg. Jag har likväl svårt att fatta huruledes trassel deraf skall upstå att man på förhand bestämmer huru stor del af anslaget som bör användas för den ena eller andra klassen; snarare tror jag att trassel och olika åsigter om rätta användandet af medlen skulle upkomma, om detta icke vore på förhand afgjordt. Emellertid skulle jag tro att det är alldeles tillräckligt svängrum lemnadt åt
Wrangel: I anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, ber jag att, till hvad jag redan yttrat, få lägga, att beträffande det mål han omförmälde, hafva ej mindre Stuteri-tjenstemännen vid Ottenby, än ock en mängd ståndspersoner och allmoge på Oland förenat sig om den åsigten, att öpnandet af en ny färjeplats för öfverfarten deremellan och fasta landet vore nödig; men rättsfrågan måste alltid först afgöras, huruvida de privilegier, (som roan påstår åtminstone) vara meddelade de nu befintlige färjeplatsernes innehafvare, lägga hinder i vägen för anläggningen af en ny. Det är den frågan, säger jag, som alltid först måste pröfvas i den tvist, som härom förefinnes. Således, hvartill skulle det väl tjena, att nu besvära Konungen med en skrifvelse i ett ämne, för hvars afgörande, resultatet af den pröfning måste afvaktas, som bör föregå i afseende på privilegiernas fortfarande kraft och verkan. Jag fortfar derföre i den öfvertygelsen, att det är för tidigt för Ständerna, att nu till Konungen hänskjuta frågan i det skick, hvari den befinnes och förnyar nain anhållan om afslag. Frih. Raab: Hr Bråkenhjelm har upstållt en jemförelse mellan förhållanden, som med hvarandra icke gerna äro jemförliga, eller att färdas till sjös och lill lands, och sagt, att det icke är möjligt att åstadkomma så goda inrättningar i hvilket hänseende som helst, att icke alltid något vore öfrigt att önska; och det förhåller sig i sanning med denna jemförelse, som med mången annan, att den hallar. Man kan alltför väl fara på landsvägen i sin egen goda vagn, men det går icke så lätt att, om jag t. ex. vill resa till eller ifrån Ottenby stuteri på Öland, på åkdonet medföra en slup, tillräcklig för öfverfarten af sundet mellan Calmar och nämnde ö, utan en färja, eller, med ett ord, en rodd-anstalt måste finnas, så att man med säkerhet må kunna färdas deremellan.