Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag fattade ej rätt om Hr Gr. o. Landtmis mening var, att framställa frågan lill öfverläggning; eller frågan endast angick de olika rubrikernas sammanförande under en enda; hvarföre jag får vördsamt derom förfråga mig. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att hans mening var, att då B. o. Ad. icke förbehållit sig att serskildt besluta i afseende på artiklarne läder och pelsverk, Utskis förslag till tullbestämmel ser för dessa artiklar numera icke kunde komma under pröfning, men att deremot R. o. Adis föregide beslut icke utgjorde hinder för pröfning af Utskis förslag att under hufvudrubriken hudar och skin sammanföra artiklarne läder och pelsverk. Hr Printzensköld! Då R. o. Ad. vid ett föregide tillfälle fattat det beslut, att man skulle vidblifva 1845 års taxa i allt öfrigt, utom de artiklar, som äro undantagna till serskild pröfning, och då ”läder och pelsverk” innefattas i den del af 1845 års tulltaxa, som af R. o. Ad. redan blifvit godkänd; så ser jag för min del ej, huru det skulle blifva möjligt att nu till öfverläggning upptaga dessa båda serskilda artiklar. 1 anledn. af detta Hr Printzenskölds yttrande, erinrade Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad., bland de artiklar, som ansetts böra blifva föremål för serskild pröfning, undantagit den i Utskis betänk, förekommande artikeln hudar oell skin, och att denna artikel, hvilken förut i en redan föredragen del af betänk, förekommit och då, såvidt det i denna del framstäldta förslaget beträffade, blifvit pröfvadt, åter förekomme sid. 32, med afseende på förslaget att under rubriken hudar och skin sammanföra artiklarne läder och pelsverk.
Eller ock skulle det med samma skäl, äfven för Rikets Ständer, då de hänskjuta detta sistnämnde ärende till Konungens pröfning, vara omöjligt, att på förhand besluta om Tull-afgifterna, Jag har trott, att Bevillnings-Utskottet, huru mycket det än må känna sig hågfälldt och nitälskande för ämnet, likväl icke, emot tydliga Grundlags-stadganden och emot Riks-Ståndens derpå grundade Remisser, bordt anse sig tillständigt att draga under detta Utskott pröfningen och Betänkandet i en sak, som iaörer annat Utskott till; och derföre har jag ej eller kunnat dela den förmenta rätt Utskottet tillegnat sig, då det nu, ensamt, Utan samrådande med Oeconomie-Uskottet, gått detta senare Utskott i förväg med förslag till Rikets Ständer, huru inoch utförsel-friheten, under förbehåll af Konungens höga beslutande-rätt, eller med andra ord, såsom ett önsknings-mål, hädanefter må böra anses och bestämmas. Herrar äf Geijerstam och Cron förenade sig uti detta Hr af Rotens anförande, 5:o Herr Doctor Fellenius: Ehuru Utgkottet, bland andra grunder för den blif* lo8 Bil. till Bévillnings-Utskollets Bet. M-o ■35V vande Tullbevillningen, äfven föreslagitden: att de varu-artiklar som i Sverige kunna produceras ock tillverkas _, men hvarken i erforderlig mängd eller till den godhet som andra länders industri dem framkallat , beläggas med en mindre Tull; men dack icke sä lag, att den förhindrar möjligheten af inhemsk täflan med utländning gen; så synes mig denna princip, hvars rigtighel ej med skäl lärer kunna betviflas, vid tillämpningen i afseende på tullen å utländskt Kläde och flera andra artiklar, af Utskottet vara förbisedd.
St:r vid 182a års Riksdag beviljat Iggeström 7000 R:dr, såsom missräknings penningar, för att å Balancen afskrifva?; och den ena hälften häraf, eller 35oo R:dr, vore inbegripen uti den summa af R:dr i6,Sq4: '9- 6., hvarå den inlöste Förskrifuingen vore utgifven och ränta betald, Hr GeneralMajoren matte återbekomma den å nämnde 35oo R:dr beräknade och erlagde ränta intill den i November 1823, då dessa 35oo R:dr på Capitalet blefvo afskrifne. I aaledning hvaraf de, Ar 1825, församlade R. Sttrs Hrr Revisorer, till hvilka denna Restilutionsfråga blifvit af Hrr Fullmäktige hemsfälld, yttrat sig; att, enär förrberörde 7000 R:dr blifvit Iggeström beviljade, såsom missräkningspenningar eller lönförbättring, det med R. H. St:rs afsigt syntes vara närmast öfverensstämmande, att Cassabristen ansåges redan åri8i8, då Iggeströms befattning vid Discont Verket upphörde, vara förminskad med 7000 Rtdr; och på hvilken grund Hrr Revisorer tillstyrkt Hrr Fullmäktige, att till Hr GeneralMajoren von Utfall låta restituera den å merberörde 35oo Rtdr ifrån Förskrifningens utgifningsdag och till den 1 Nov. 1823 godtgjorde ränta; i följd hvaraf samma ränta under d. 7 Dee. 1825 blifvit med 583 Rtdr 16 sk. utassignerad, så att beloppet af den ränta, som Hr GeneralMajoren von Utfall betalt och kommit Disconten till godo, utgör Rtdr 2992: 2. 7. Btco. — Och som uti Liquidationen med Malms ConcoursMassa ränta blifvit intill den 1 November 1828 beräknad å den andra Betänka n den, Nho ag5.
Han säger sig älska legenden om Kristus gående på hafvet, emedan den var den skönaste symbol för hvad människan förmår genom en modig tro på sig själf, ett mod hvars verkan han själf pröfvat otaliga gånger i sitt lif. Obekymrad om att han kallades »en folkets fiende» uttalade han sin mening att »allt stort och vist endast existerar i minoritet; att det aldrig kan bli flertalsbeslut, ty förnuftet blir aldrig populärt, såsom lidelser och känslor bli» Goethes ståndpunkt var den aristokratiska: att en hvar bäst främjar det hela, som stegrar sin egen personlighets innehåll, och att »friheten egentligen intet annat är än möjligheten att under alla förhållanden kunna göra det förnuftiga». Men han medgaf det berättigade i en djupgående folkrörelse och ansåg att revolutioner alltid äro de maktägandes fel, emedan dessa tålt eller öfvat orättrådighet, ehuru Goethe icke väntar något af revolutioner. »Allt som sker våldsamt och språngvis är mig emot», säger han, evolutionisten, i full enlighet med sin lifsåskådning. Men på framsteget tror han. Det är med siarblick öfver nästa sekels nydaningar han säger att de nuvarande samhällsförhållandena äro allt för konstiga och komplicerade; att alla lefnadsvilkor – näring, sociala vanor, med mera – nu sakna en rätt natur, en ren enfald; att samlifvet är utan välvilja och att ingen har mod att vara sig själf! Goethes art af aristokratism uttryckes med orden: »en idé kan icke vara liberal: en idé måste vara fast, kraftig, samlad. Den enda sanna liberalismen är zu anerkennen och denna liberalism hör samman med vårt sinnelag, vårt gemüth, men ej med våra tänkesätt » Erkännandets liberalism hade Goethe i hög grad, och äfven när han ej förstod, afskydde han allt hvad polemik hette, framför allt den litterära. »Till och med om Rafaël målat och Shakespeare dramatiserat en pennfejd» hade den för honom varit onjutbar. Denne själsaristokrat var emellertid till sin innersta natur demokrat, det vill säga ägde en djup känsla af människovärdet. Han behandlade en hvar, med hvilken han kom i beröring, med den vänliga hänsynsfullhet, som gjorde honom afgudad af socialt underordnade.
Om nu denna summa förräntades till 4 procent, ock räntan, årligen tillagd kapitalet, jemväl gjordes fruktbärande, så uppkomme, efter 20 år, ett belopp af 175,290 r.dr, och, med 5 procent, 212,264 r:dr, hvaraf räntan sedermera, i mån af behof vore att använda till årlig utdelning. I hvad rnåu denna tillgång allt framgent komme att motsvara behofvet, kunde väl nu på förhand icke med säkerhet bedömas, men det följde af sig sjelf, att beloppen af de blifvande understöden måste bestämmas med afseende å då befintliga tillgångar, äfvensom någon förhoppning om dessa tillgångars framtida förkofran, utan statsverkets vidare betungande, torde kunna grundas på den af Rikets Ständer yttrade förmodan, att frivilliga bidrag från församlingarne kunde i visst fall vara att för ändamålet påräkna. I öfverensstämmelse med dessa åsigter har Kongl. Majit alltså hos Rikets Ständer föreslagit, att den summa, som vid innevarande års slut finnes besparad StatsUtskottets Utlåtande, H:o 274. 7 : af anslagen till folkskolelärares aflöning, måtte under Riksgälds-kontorets vård och förvaltning afsättas till en fond, i ändamål att, på sätt förut blifvit nämndt, bereda medel till understöd åt sådane folkskolelärare som, till följd af ålderdom eller sjuklighet från lärarebefattningen erhållit afsked; hvarjemte Kongl. Maj:t i nåder förklarat sig vilja i samråd med Rikets Ständer, beträffande detta ämne meddela närmare föreskrifter. Ilvad Kongl. Maj;t sålunda i nåder täckts föreslå har Utskottet tagit i noga öfvervägande; och ehuru Utskottet erkänner vigten och behofvet deraf att anstalter vidtagas, hvarigenom af ålderdom eller sjuklighet orkeslösa folkskolelärare kunna pensioneras och dymedelst påräkna ett nödtorftigt uppehälle, kan Utskottet likväl icke instämma i de af Kongl. Maj:t uti Dess högslberörda skrifvelse framställda åsigter, angående sättet för dylika pensionsinrättningars åvägabringande.
Utskottets tillstyrkanden, sid. 15 och 18, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det legan så väl för den vid landtgästgifverierne utgående skjuts, hvilken icke är på entreprenad upplåten, som för Kungsoch Kronoskjuts, må varda bestämd till 20 skillingar banko, afslogos, hvaremot öfrige delar af Utlåtandet biföllos. N:o 122, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 61, i fråga om inskränkning af den genom Kongl. Förordningen den 22 December 1846 beviljade frihet att å landet idka handel m. m.; bifölls. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 212, i anledning af väckt motion om Wisby Hospitals ölverskottsmedels ingående till samma Hospital, i stället för till allmänna Hospitals-fonden. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Memorial N:o 261, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande estra statsanslag till föremål, tillhörande 4:de, 5:te, 6:te och 7:de Hufvudtitlarne, vidblef Preste-Ståndet sina i 8, 9 och 10 punkterna omförmälda beslut och godhunde samtlige uti detta Memorial föreslagna voterings-propositioner' Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos Banko-Utskottets Memorialer: N:o 61, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Utlåtandet N:o 45; lades till handlingarne. N:o 62, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o48; lades till handlingarne. 420 Pro t.-Utdrag den 85 Juli 1851.
Tillika torde Utskottet få fästa uppmärksamheten å den 1111 vidtagna förändring, att i stället för den förra indelningen, att hvarje artikel varit afdelad i §§. och Mom. med sin serskilda Numer-ordning, hela Förordningen blifvit uppställd i en fortgående följd af §§:r, hvarigenom Bevillning*- Utskottets Betänkande IV:o Sj. 11 Utskottet tror mycken énkelliet och redighet skola vinnas; och har Utskottet, med anledning häraf, vid citationer i detta Betänkande, ur nu gällande Förordning, till undvikande af irringar, åberopat endast Pag. i samma Förordning, äfvensom Utskottet, dels för att göra föreslagna tillägg och förändringar mera i ögonen fallande, och dels för att bespara tid och trycknings-kostnad , har ansett lämpligast alt, likasom vid afgifvandet af förslaget till TullTaxan samt Författningarna angående stämpladt papper och husbehofs-brännvins-bränningen blifvit iakttaget, lill hvartdera af respeclive Riks-Slånden aflemna ett interfolieradt exemplar af 1823 års Författning, hvaruti de nu föreslagna tillägg och ändringar blifvit införda. Sedan uti en af Herr Grefve Spens väckt motion, bland annat, anmärkt blifvit, alt sjelfva Titelbladet lill nu gällande Bevillnings-förordning innefattade en origtighet genom det derå nyttjade uttrycket: ”Bevillning för år 1824 och de påföljande åren” intill slutet af dr 1828; sä vi - 12 BevillningUtskottets Betänkande N.o S7. da ej inom denna tid urtima Riksdag infallerj' ”så bar ordalydelsen i denna del blifvit, på sätt förslaget utvisar, förändrad i fullkomlig öfverensstämmelse med Grundlagens egna ord uti 61 §. Regerings-Formen; äfvensom sjelfva ingressen till Författningen är redigerad, jemlikt Utskottets ofvanberörde förslag , att beloppet af ersättningen fö.r Salpeter-gärden skulle deruti serskildt utmärkas.
Stockholms stad af vissa tomt-delar å Riddarholmen: V. 459. — N:o 54, rörande åtgärder i afseende på tillämpningen af vissa stadganden angående landväga varuförseln mellan Sverige och Norge: V. 459. — N:o 55, angående åtskilliga ändringar i domstols-inrättningen å landel: V. 459. — N:o 56, angående förändrade föreskrifter i afseende på sättet för kommunikationer af besvär, som blifvit till Hof-Rätt ingifna: V. 459. — N:o 57, angående ändring i Ivyrko-Lagens föreskrift rörande tiden för barna-qvinnas kyrkogång: V. 459. — N:o 58, angående ändring af 70:de §:n i Kongl. Förordningen om kommunal-styrelse å landet: V. 459. — N:0 59, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjunde Hufvud-Titel: V. 462. — N:o 60, i anledning af väckt fråga om tackjerns-tiondes upphörande inom bergslag: V. 547. — N:o 61, angående upphörande af tionde för tillverkning af metaller, m. m.: V. 547. — N:o 62, angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter åtskilliga personer: V. 547. — N:o 63, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ytterligare förlängning i den för uppmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid: V. 547. — N:o 64, angående ändring i planen för sänkning af Solgen med flera sjöar i Jönköpings Län, med bibehållande af dertill beviljadt understöd: V. 547. — E — 47 Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers: — N:o 65, angående förhöjning af räntan å Manufaktur-Diskontens kreditiv i Riks-Banken: V. 547. — N:o 66, angående ändring af 28:de kapitlet lista §:n Byggninga-Balken, i fråga om afståndet mellan gästgifvaregårdar: V. 547.
Händer det s %lunda, att genom fästekontoren en helt annan plats och en betydligt mindre lön vinnes, än hvad som utlofvats, och gro afven de sedliga farorna stora, s&amp; finnes dessutom ännu en anledning för de svenska tjiinsteflickorna att ej vanda sig till f6stekontoren. De besiitta neml. såsom regel dhliga platser med daligt folk. hgeuternas anseeiick ar sådant, att de hyggliga arbetsgifoarne i Danmark, liksom ock de hyggliga arbetssökandena i Sverige, bjuda till att reda sig dem förutan. I Smbland hörde man jemt sagas: n Ja, inte kunde man tordas viinda sig till fastekontorenn och i Kristianstad, der utvandringen sker genom fastekontoren sades, att, det var stadens samsta befolkning som utvandrade. I Danmark har man ögat öppet för agenternas skiindliga beteende och pressen angriper dem gåxg p&amp; &amp; ag. Artiklar med rubriker: nKampen om S ~ e u s k e r e Weiidel ~~, med Ueiiuesker3, nSvenskt slaflif i Danmarkn tala i de skarpaste ordalag om de nu radande förh&amp;llandena. Så skrihes d. " En af vore mest berygtede Uavtoriserede Fasternand, des saerlig ekceellerer i svenske Malkepiger til Landet, har et Logishus knyttet til sin Forretning. Dette skal sikkert ikke bidrage til at fremme en god Moral, saa meget mere, eftersom Forretningsmanden er en misliebig Person, der har siddet 12 Bar i Tugthusetn och " Enkelte Uavtoriserede holder mere end e n Forretning. Hvad Mening skal m m f, Eks. daurie: sig om en af disse Personer, som skal skaffe Pigeme Pladser, naar man erfarer, at han har to Faestekontorer i Byen og samtidig er - Bordelvmt i en af vore mest berygtede Gader? "
VIII Fr. o. m. 1825 Fr. o. m. d.'/«1826 Fr. o. m. 1831 Fr. o. m. 1836 - t. d. % 1826. t. 0. m. 1830. t. 0. m. 1835. t. o. m. 1841. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Förb. Förb. 1 tunna 2R:dr 1 % 1 % 1 % 1 % Gardiner, rull-, af bomulls-, linneeller hampväfnad, målade eller tryckta Förb. Förb. Förb. *) 1M 311 öre Garn: bomulls-: hvitt: under Nio 26 Förb. 15 öre fårgadt: turkiskt rödt 15 % i a 63 öre i a 25 öre i a 25 öre allt annat Förb. i a 75 öre 1M 371 öre i a 371 öre kamel-: ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt 5 % i a 121 öre i a 121 öre 1M 121 öre färgadt, tvinnadt eller dubbleradt Förb. 1 u 75 öre i a 50 öre i a 50 öre cordereller sejlerFörb. 1 u 50 öre 1 u 371 öre 165 37-1 öre kamullsoch redgarn: ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt 15 % 1 u 25 öre 1M 19 öre i ti 19 öre färgadt, tvinnadt eller dubbleradt Förb. 1 M 50 öre i a 371 öre 1M 50 öre kardulls-: ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt. 6) 25 % ") Förb. Förb. Förb, färgadt, otvinnadt och odubbleradt 5) 25 % 5) Förb. b\ I Taxan icke nämnda. 2) För »Lopp-, maskoch tobaksfrö» 10 proc.; andra slag icke nämnda. 3)
Danmarks hamnar, redder, floder eller kanaler eller utmed dess kuster, samt de bojar, prickar och sjömärken, som nu finnas och tjena till underlättande af sjöfarten i Kattegatt, Sundet och Bellerna, äfvensom alt, i sjöfartens allmänna intresse, vidtaga de åtgärder, som kunna finnas behöfliga i afseende å förändring af formen eller läget af dessa fyrar, håkar, bojar och sjömärken, eller tillökning i deras antal, dock alltid utan att derigenom någon utgift må fremmande fartyg tillskyndas; d) alt fortfarande vaka öfver lotsväsendet, hvilket del i Kattegatt, Sundet och Belterna alltid skall stå fartygs-befälhafvarne fritt alt anlita eller icke; skolande lots-afgifterne vara lika för Danska och för utländska, fartyg och ej kunna affordras andra fartyg än dem, som sjelfmant begagna! lots; c) att. medgifva hvarje enskild person, Dansk eller utländsk, rättighet alt i Sundet och Bellerna fritt förlägga fartyg, i ändamål alt med bogsering biträda de handels fartyg, som deraf vilja sig begagna; f) att till varor, som föras å alla de vägar eller kanaler, hvilka för närvarande sammanbinda eller framdeles kunna komma att sammanbinda Nordsjön och Elben med Östersjön, utsträcka den befrielse från afgifter, hvaraf på några af dessa vägar vissa i Traktaten uppräknade inhemska eller fremmande handelsvaror äro i åtnjutande: samt att, i händelse ytterligare på någon väg andra produkter skulle komma i åtnjutande af en likartad frihet från afgifter, låta nämnde frihet åtnjutas på alla ofvan omförmälda vägar; (f) alt på alla dessa vägar eller kanaler till en likformig och efter vigt beräknad taxa af högst Sexton skillingar Danskt riksmynt för Femhundra Danska skålpund nedsätta afgiflen för de varor, som nu äro dermed belagde, utan att denna taxa må kunna höjas genom någon anuan under hvad benämning som helst. 88 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Siri frelse N.-o 52. Ofvan upptagna förbindelser skola ega gällande kraft frän och med den 1 instundande April. Såsom skadestånd oell ersättning för de af H. M.
Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 126. 329 dag 333 R:dr 33 öre, hvaraf kan förmodas att så stor besparing egt rum, som erfordras till pensioner åt Dess omordade enskilda tjenare. Visserligen kan man tycka att de af mig ifrågasatte, ur Arméen afskedade embetsoch tjenstemännen icke äro att anse annorlunda än såsom utpressade och bortkastade pomeranser, men man bör härvid icke förglömma, att det är Staten som af dem tillgodonjutit saften, icke heller huru man i andra civiliserade stater tillvägagår med dylika personer. Ihågkommen Frankrike, detta land, som i så mycket gifver och bör gifva efterdömen. Derstädes är det största och pompösaste palats, som i verldens hufvudstad, Paris, finnes, anslaget som boningsställe åt dem, som innehaft det ärofulla men besvärliga och mödosamma kallet, att värna den nationela sjelfständigheten och oberoendet samt betrygga inre lugn och inre säkerhet. Huru har väl i sådant afseende hos oss till vägagått? Jo, sedan stamfadern för vår närvarande dynasti — Han, som utgången från soldathopen, genom egna förtjenster förvärfvade sig en utmärkelse, som i sekler såsom sådan skall bestå, den, att hafva varit en af Napoleon den Stores Marskalkar, och som derefter genom folkets val intog den gamlai Wasa-thronen — hade upplåtit ett af våra vackraste Kongl. Slott till tillflyktsort för vår Armées invalider (man kan under freden lika väl härtill blifva förvandlad, som under kriget. Fransmännen göra härvid ingen skilnad), så blef under dess höge sons och efterträdares regenttid nämnde slott utrymt och dess, till eri del af krymplingar bestående, innevånare förflyttade, dels till fribröd på en dårhus-inrättning, dels till en hyrd lokal vid eu af Stockholms smågränder, hvarest de ännu dväljas och hvarifrån de, under vanlig benämning af Prinsens gubbar, såsom ett slags almose-begärare göra utflykter, igenkännliga på sina grå kappor.
Majit icke blifvit gjord; att förevarande reglerings-frågor måste anses vara genom de till Kongl. Majit afgifne underdåniga förslag fullständigt utredda, så att desamma, hvad aflöningsbehofven anginge, kunde af Rikets Ständer pröfvas, helst uti nämnde förslag Embetsoch Tjenstemännens sportel-inkomster blifvit noggrant uppgifne; alt både rättvisa och billighet kräfde, det Kammar-kollegii och Kammar-rättens Embetsoch Tjenstemän, hvilkas göromål vore af den trägnaste och mest magtpåliggande beskaffenhet, Bih. till B. St. Si. finge åtnjuta jemngoda löne-förmåner med andra Verks Embetsoch Tjenstemän, hvilka under de sednare åren erhållit förbättrade löne-vilkor; att för Kammar-kollegium, som redan hade ett extra anslag af 2,095 R:dr 26 sk. 8 rst., större anslags-tillökning egentligen icke erfordrades, än eli belopp af 3,398 R:dr 33 sk. 2 rst., eller 3,998 R:dr 33 sk. 2 rst., om, såsom billigt syntes, de tre äldste Ledamöterne i Verket, hvilkas löner nu blifvit föreslagna lill 2,400 R:dr, finge, i likhet med äldste Hofrätts-Råder, 2,600
477 ligt för fa ttningarne, äro underkastade ständig rotering, anse Rikets Ständer” &c. Sedan, med anledning af denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, E. K. M. låtit den 20 December 1825 utfärda Nådig Instruction, hvarefter de tillförordnade Committerade, till förrättande af den beslutade extra roteringsjemkningen, hade sig att rätta, så afläto Rikets Ständer vid 1829 års Riksdag tili E. K. M. en underdånig Skrifvelse, deruti Rikets Ständer, i afseende ä den ordinarie roteringsskyldighet, som Committerade föreslagit att utgöras af de hemman och lägenheter, hvilka, enligt sin natur, borde draga en slik tunga, anhållit, att, då, emot 73 och 80 §. §. Regerings-Formen, en sådan tillökning i ordinarie knecktebållet, icke kunde till verkställighet befordras, innan Rikets Ständer derom beslutat, den af Committerade föreslagna tillökning i ordinarie knecktebållet genom en del kronoskattesamt frälsehemmans oell läeenhetérs åläggande af ett ordinarie roteringsbesvär, derifrån de dittills varit O C O # O befriade, såsom blott innefattande den förberedande åtgärd, som af Rikets år 1823 församlade Ständer varit åsyftad, icke måtte till någon slags verkställighet befordras, innan Rikets Ständer, efter emottagande af E. K. M:s Nådiga Proposition, fått tillfälle sig derom utlåta, med den beslutande-rätt, som voie Rikets Ständer, genom omförmälde §. §. i Regerings-Formen förbehållen oell försäkrad; med anledning hvaraf E. K. M. täcktes i Nådig skrifvelse till Rikets Ständer af den 18 Januari 1834, tillkännagifva, bland annat, att, då de af E. K. M. förordnade åtgärder för oroterad jords indelning till ordinarie rotering, endast afsågo ärendets ordentliga behandling innan detsamma till Rikets Ständer öfverlemnades, hade någon verkställighet af den föreslagna tillökningen i ordinarie roteringen icke kunnat inträffa, hvarföre någon sådan icke eller vore att återkalla.