Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Cederschjöld: Om jag förut trott mig böra medgifva vederbörande Tulltjensteman rättighet att till visitation få intränga i mitt hus, kan jag likväl ej samtycka, att den utsträckes till alla nienniskor. Jag hemställer, hvad skilnad det är emellan hemfridsbrott, och en sådan visitation. Om denna punkt skulle antagas, kunde jag ej annat än föreslå det tillägg, att det må slå hvar och en fritt att söka kasta den obehörige besökaren utför trapporne. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till antagande af ":de punkten tillika med Grefve von Fersens dervid föreslagne tillägg, alt nemligen efter orden: ”100 R:dr B:co”, skulle införas: ”samt i huset inkommit de beslaget nästföregående 48 timmar.” Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence framställde proposition till afslag å denna punkt, tillika med Grefve von Fersens berörde tillägg. Ropades Ja.' i86 Den 22 Januarii e. ni. 8:0 Att i beslag tagit gods skall vid Domstolen värderas efter, det pris j som å varan i TullTaxan är utsatt, och att j om varans värde der ej finnes bestämdt j tillkallade behörige värderingsmän dä mä den värdera „ efter allmänt gångbara pris. g:o Att alla i beslag tagna och förbrutna dömda varor ^ af utländsk eller inhemsk tillverkning, genom offentligt utrop må till den mestbjudandes fria disposition försäljas; och att deremotj ä Kronans behållning af Försäljningssumman för gods * som är till införsel förbjudit , eller vid införseln med Skyddstull belagdt j FabriksFattigCassan må äga att åtnjuta 10 procent. Dessa tvenne punkter biföllos. Friherre Åkerhjelm: Sedan Ridderskapet och Adeln nu, efter sitt på förmiddagen fattade beslut, valt den utväg, alt till Kongl.
Att anlaga denna inkomst såsom den bolaget 1 medeltal kunde påräkna, tycktes icke vara för högt tilltaget, då inkomsterne, med undantag för liden af sednast inträffade svåra conjuncturer för rörelsen, varit i oafbrutet stigande. Men af samma skäl, som vid frågan om ett inköp af canalen anfördes, vore det för bolaget lämpligt att i en sådan afhandling ingå, (då det dessutom finge behålla dess andel i transito-afgifterne och afkastningen af fastigheterne.) I begge fallen skulle måhända, ett fjerdedels sekel tidigare, vinnas de fördelar, farten på Götha Canal kunde bereda Rikets näringar och deras afsättning. Afgifterne å de huf vudsakliga varor, hvarå nedsättning kunde ifrågakomma, såsom Stångjern, tackjern och spannmål, (inkomsten af de öfriga var för obetydlig alt synnerligen inverka på totalinkomsten) förhöllo sig i procent under nedanstående år till hela inkomsten, som följer: År 1835 63,2 procent „ i836 45,2 „ „ 1837 44,9 (För sednare år saknades uppgifter). Men då sedan den tiden aversionsafgiften för ångfartyg tillkommit, som nu utgjorde en betydlig del af totalinkomsten, kunde för det närvarande andelen i denna för de afgifter, sora kommo i fråga att nedsättas, högst beräknas till 4o proc., d. v. s. minskningen till knappt 3o proc., hvilket ef - 8 Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, N:o i3j. ler förhållandet 1841 skulle göra en minskning af omkring 18,000 R:dr, som dock till en del skulle betäckas genom afgifterne å de ökade varuqvantiteter, hvilka kommo att förås å Canalen, samt de i samma mån stigande hamn-, dockoch dylika afgifter; och i den mon trafiken genom de gjorda nedsättningarne skulle ökas, korame Statens ersättningsbidrag att minskas och slutligen försvinna.
Vid sistlidne Riksdag väcktes fråga om uppkörande af de afdrag och inneliållningar å Embetsoch Tjenstemäns löner, som till förmon för vissa Inrättningar ega rum, och Rikets Ständer yttrade, i anledning deraf, att, ehuru billigheten och ordningen talade derför, att Stats-Veikets utgifter och inkomster så afpassades och beräknades, att, af det underhåll, Staten består sina Embetsoch Tjenstemän, någon del icke återtogs eller till Staten åter indrogs, vde ifrågakomne afgifter och innehållningar af lö”nerne, likväl, tills vidare måste fortfara,” men då Rikets Ständer vid samma Riksdag framställde den underdåniga anhållan, att mera enkelhet och bättre system måtte införas i åtskilliga Verks räkenskaper, har Kongl StatsGontoret, uti dess underdåniga Berättelse af den 19 December i833, fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att företrädesvis den så kallade Centonalen varder afskaffad. Denna afgift utgår, till följd af Kongl. Maj:ts förnyade Ordning och Påbud angående Wadstena Krigsmanshus-Cassas inkomster af den 3i December 168g samt Kongl. Kungörelsen den a3 Januarii 1811, med en procent af löningar och arfvoden. Innehållningen af centonalrnedlen verkställes vid hvarje lönebelopps utanordnande, äfven qvartaliter, och beräknandet, uppbörden och redovisningen af denna afgift åstadkommer ej allenast betydligt besvär för de fleste redogörare, utan äfven vidlyftighet i räkenskaperne och omgång vid redovisningen, hvarjemte icke obetydliga förvaltningskostnader äro med uppbörden af dessa medel förenade. I den händelse likväl, att centonalens upphörande icke kunde medgifvas, utan motsvarande minskning i lönerne, till förmon för de Verk och Inrättningar, som hafva centonalrnedlen sig anslagne, har Kongl.
(U. A) I anledning af Utskottets Utlåtande N.‘o io5, med besvarande af erhållne återremisser å Utlåtandet Nto ti, angående medels anvisande till gevärs-fabricaiionen under loppet af är 1840, har Herr Grefve Mörner, J. A., bos Ridderskapet och Adeln väckt en tili Utskottet remitterad motion, deruti Herr Grefven, på anförde skäl, hemställt, att Rikets Ständer, oberoende af det för gevärs-fabricationen nödiga anslag, måtte anordna en summa af 20,000 R:dr att, vid inträffande behof, utgå till anställande af skjutnings-försök för att utröna den lämpligaste gevärs-modellen för slagkruts antändning; men dä denna motion innefattar ett alldeles nytt ämne, som icke står i något sammanhang med frågan om anslag till gevärs-fabricationen under loppet af innevarande år, kan Utskottet icke anse densamma vara omedelbarligen föranledd af det åberopade Utlåtandet, hvadan Utskottet, enligt 56 RiksdagsOrdningen, hemställer att den nu väckte frågan icke må af Rikets Ständer vid denna Riksdag till pröfning upptagas. Stockholm den 24 Juli 18.^0. Stats-Utskottets Memorial, N:o 2 53. 3 Reservation: Af Herr Grefve Horn. ”Dä efter min öfvertygelse Utskott icke bör, med åberopande af 56 §. R0., und andraga sig upptagande af en motion, som, af ett Riks-Stånd blifvit till detsamma remitterad, och 44 §•
4:de mom. säger: ”att föräldrar eller målsmän, som förmena sig äga fog till klagomål öfver skolläraren, föranledda antingen af hans sätt att behandla barnen eller af andra i58 D« n a-j Juli f. ra. förekomna anledn;r, icke må med sina anmärkn.T vända sig direcle till läraren, utan endast anmäla sina klagomål bos vederbör, presterskap eller skol-direction, som det skall åligga att, efter inhemtad kännedom af förhållandet, i lindrigare fall göra läraren tjenliga föreställningar, och i mål af svårare beskaffenhet låta emot honom åtal i laga väg anställa. Hvarföre skall man icke få tala vid skolmästaren, så väl som vid alla andra menniskor? Jag tror det vara vida lämpligare att göra det, emedan en rättelse, tillkommen på det sätt, att föräldrarne vändt sig omedelbart till läraren, är vida bättre, än om de klaga öfver något lärarens handlingssätt hos skoldirectionen. Saken får då ett offentligt utseende, och det händer att läraren snarare blifver vrång mot barnen. Allt detta borde utgå ur stadgan och skol-direclionen äga rätt att gifva de föreskrifter, som på hvarje ställe kunna finnas lämpliga. Sidan 27, 2 morn., förekommer: "att åt biskopen och domcapitlet inom hvarje stift uppdrages att, i förening med den dem i allmänhet anförtrodda vården om undervisningsverken, sorgfälligt tillse verkställigheten af anstalterna för folkundervisningen, samt vaka öfver deras ledning och utveckling till den vigtiga bestämmelse, som dermed åsyftas," Jag anser det böra bestämdt intagas i denna författning, att hvarje skolordning eller reglemente, som inom någon församling antages för undervisningen i folkskolan, bör underställas vederbör, consistoriel^ pröfning, på det alt enhet måtte äga rum inom hvarje stift och, om möjligt vore, inom Riket. Någon torde måhända säga, att detta strider mot den frihet, som hvarje församling vill åtnjuta.
Är det lika absurdi som orimligt, att vilja tvinga en menniska att i detta »enda fall begagna sig af ett föregifvet prseservativmedel, om hvilket man sjelf möjligen »är öfvertygad, att det ovilkorligen skall medföra mer eller mindre ondt, utan att verka »något godt. I alla andra sjukdomsfall, till och med då »döden står för dörren,» har »menniskau frihet att välja eller förkasta de läkemedel, hvilka man räcker henne; och »skulle hon äfven nödgas med våld att öfverlemna sig åt en läkares behandling, till hvil»ken hon saknar förtroende, samt att emottaga medikamenterne af hans hand, så kan »dock ingen tvinga henne att intaga dem.» »4:o. Är det numera en grof inkonseqvens i vår lagstiftning att hafva stadgan»det qvar om tvångsympningen såsom skyddsmedel mot en sjukdom, som haft så lång »tid på sig att »modifieras» och »acklimatiseras,» sedan man insett behofvet af att upp»häfva karantäner och gränskordonger emot koleran, hvilken uppträdt såsom en lika här - »jande, men vida yngre epidemi än kopporna.» Vid sisthällne riksdag förekom äfven en motion i hufvudsakligen enahanda syftning, som förevarande.
Att de högre embetsmännen skulle af de mindre medborgare vara blottställde för förföljelse, är en händelse som aldrig kan inträffa , så framt icke folkets förtryck gått till ytterlighet; Dereriq$ är ingen tmg lättare än att den mindif Den 6 Augusti f. m'. kan af den högre och mera magtägande förföljas: Alla tiders Historia framställer härpå' många bevis. Hans Excellence Herr Grefve von Engeström: I anledning af hvad Baron Stael sagt om kännedom af den sak emot hvilken han gjort anmärkning, ' får jag förklara att jag fatta t hans yttrande alldeles som han. nu sagt det. Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Sedan Herr Friherre Stael nu förklarat att han med sitt yttrande endast åsyftade en del af Ridderskapet och Adeln, har jag, i detta ämne, ingenting vidare att tillägga. I anledning' af hvad som blifvit nämndt om förföljelse, trpr jag mig endast böra anmärka, att om förföljelse kan icke blifva fråga, då här endast .förekommer utöfningen af en laglig rättighet, örn jag, på sätt Herr Friherre Stael sjelf anfort, med' honom instämmer deruti, att han åtnjuter och’ äfven förtjenar sina medborgares äktning och" förtroende , tror jag mig fastmera kunna högtidligen förklara att, ehuru han gjort anmärk-j ningen, både han och hvarje oväldig man deruti lära instämma att de 2:ne embefsmän, mot hvilka anmärkningen gjordes, äfven både för-, tjena och åtnjuta sina rttedborgares aktning och förtroende. Grefve Löwenhjelm, Gustaf: Det är mig o. kärt att hat och förföljelse här blifvit nämde som rriöjliga följder af frimodiga yttranden vid Riksmötet. Detta uttryck kunde hos utlännin* 2oo Den 6 Augusti f. m. gar, ja äfven hos mindre uppmärksamma Landsmän, alstra irriga begrepp om Svenska Friheten, som ej medgifver möjligheten af förföljelse, och om Regeringens grundsatser, som —• uran smicker kan det sägas _ äro vida skiljde ifrån förföljelseanda. Samma värda Ledamot har yttrat att de små väl kunna af de höga förföljas, men aldrig förfölja dessa ; alldeles motsatt är min tro.
Maj:ts Stadga angående AfvittringsVerket i WesterNorrlands, Westerbottens och Norrbottens Län den io Februarii 1824 jemte Kongl. Maj:ts Nådiga Bref samma dag till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbotten, lemna så Bestämde föreskrifter rörande Afvittringarne i dessa nordligare orter, att Motionärens förslag och önskningar redan skulle vara förekomne, och dels emedan Utskottet gjorde sig förvissadt, att om några särskilta föreskrifter i afseende på afvittringarne i Lappmarken skulle blifva af nöden, Kongl. Majrt i Nåder täcktes dem meddela, sedan vederbörande Landshöfdingar inkommit med de yttranden, som genom Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 9 Februarii 1827 blifvit dem affordrade. Afvittringarnes företagande inom Luleå Lappmark har likväl i Motionen varit yrkad, derföre att Motionären ansett ett bestämmande af Nybygges-gränsorne icke allenast vara det rättastej utan det enda till ändamålet ledande, medel i och för Lap - Den i 3 April. a85 parnes fredande från intrång, enär detter» ritorium, sorn efter dessa gränsors utstakande återstod, skulle förblifva det vinterstamhåll, utur hvilket Lappska folkstammen icke skulle kunna trängas. Frågan har således ingalunda varit att rubba eller uppflytta de nu varande raka linierna af Lappmarksgränsen; frågan har endast varit, att de giänsor naturen i olika riktningar sjelf inom Lappland utstakat, genom landets mer och mindre användbarhet för odling, skulle uppdragas, och Lapparne derigenom skyddas för allt vidare ensidigt intrång öfver desamma, äfvensom att Nybyggare-företagen skulle förblifva obehindrade, ehvar odJings-lägenheter erbjuda sig sådana, att odlaren kan finna sin bergning, utan tillitande af den slags industri, som förutsätter ett sådant betryck, hvilket Motionären derigenom öfverklagat, att han sökt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet vid nyttan och nödvändigheten, att i och för bergshandteringens framgång kunna från de ännu existerande olägenheter och skadliga inflytande befria återstoden af Lappska folkstammen inom Luleå Lappmark.
Sept. 2 A. P. 53. — rörande förvaltningen af Strömsholms och Kungsöhrs Kungsgårdar och Sluterilm ätlning. 9 130 Sept. 3 A. P. 53. — i anledning af Konungens Bref, rörande JustitiaeRådet Bloms pension vid afskedstagandet. Sept. a A. P. 53. Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, rörande verkställd granskning af Tullverkets räkenskaper. Sept. 2 A. P. 187. — angående BergsSexmäns befrielse från deltagande i Skjutsningsbesväret. Sept. 2 A. P. 187. —angående upphäfvande af Kongl. Brefvet den 6 Maji 1767. samt ändring af 1 och 2 §§. uti 2 Gap. UtsökningsBalken. Sept. 2 A. P. 188. — angående en förändrad ordning i afseende på förseglade anbuds öppnande vid EntreprenadeAuctioner. Sept. 2 A. P. 188. — rörande anslag till inköp af Instrumenter för Astronomiska Observatorium i Stockholm. Sept. 2 A. P. 337. — angående Wadstena KlosterKyrkas öfverlåtande åt Stadsoch LandsFörsamlingarne derstädes. Sept. 2 A. P. 337. — om några nya PoslContoii’s inrättande m. in. Sept. 2 Ä. P. 337. —rörande nedsättning i arrendet för Högsta och Lunda Hemman. Sept. 2 A. P. 337. >— rörande grunderne för organisationen af Rikets Landtoch Sjöförsvar. Sept. 2 A. P. 337. — i anledning af Konungens Nådiga Bref rörande föreslagen försäljning till skatte af Kungsgårdar och OfficersBostäilen. Sept. 2 A. P. 337. — i anledning af Konungens Remiss på Iläradsskrifvaren Rydings ansökning om utbekommande af innehållen 131 MantalsskrifningsProvision. Sept. 2 A. P. 338.
Bergsmannen för de Malmstrek han skattar: Manufacturisten och de Handlande för de handteringar de drifva: Och slutligen alla i gemen fylla Statsbehofvet, i förhållande till de förmoner, hvaraf de äro i åtnjutande. 3os Den 11 Maj. Ehuru principen för en beskattning af många, och kanske äfven med något skäl, torde anses likgilltig, blott resultaterna blirva sa allmänt som enskildt gagneliga, har jag dock ej trott mig, på detta ställe, böra med stillatigande förbigå den jag till sina grunder ansett billigast; hvad åter det bestämda i utförandet angår, torde detsamma, om det är verkligt, vid sjelfva planen bäst utvisa sig, och får jag nu efter denna korta inledning vördsamt förelägga Riksens Ständer följande, med dessa grunder enliga och af de samma otvunget följande, Bevil!- nings-föisiag. Alia Svenska Hemman, af hvad natur och beskaffenhet som helst, uppskattas eller värderas uti ett verkligt proportionell förhållande det ena till det andra, i mohn af deras större eller mindre afkastning samt läge och deraf följande lätthet till afsättning. En lika värdering förrättas med Bergverken samt öfriga lägenheter. Vidare värderas och uppskattas hvarje Stad , så i anseende till dess hus , tomter och jord, som öfiiga Näringar och rörelser. Efter bekommet facit af hela denna Rikets värderings-summa, tages ett visst tal (förslagsvis: det vid IRlo års Bevillning utsatta mindsta Hemmans-värde 2000 R:dr Den ii Maj. eller derunder) till divisor, hvarmed division af hela värderings-summan förrättas, då en qvot uppkommer af ett antal lika delar, på hvilka hela Statens Bevillning jemnt fördelas, sedan beloppet af skydds-afgiften detr ifrån blifvit afdraget. Då hvarje af förenämnde uti Staten begagnade förmoner, af hvad beskaffenhet som helst, sålunda uppskattas och komma att erlägga Bevillning , i förhållande till det antal bevillnings-delar de utgöra, synes be. skattnings-arbetet derigenom böra vinna så väl en större lätthet, som bestämdhet, och den skattdragande nödvändigt blifva mera oberoende af årliga Taxeringsraäns olika sätt att se och bedöma.
Att de voro påverkade af den s. k. restaurationens idéer är väl obestridligt, men att såsom hr R. vilja betrakta sjelfva 1809 års statslivälfning såsom en frukt af dessa eller dermed jemför-liga idéer j är helt visst en både logisk och kronologisk orimlighet, och säkerligen skulle ej i sådant fall en af Na-poleons generaler ett år senare hafva intagit trappsteget till Sveriges tron. Det torde sålunda vara fåfängt ätt med hr R. vilja frikalla de sedermera konservative vordne bland 1809 års män från att hafva öfvergifvit sin ungdomstro; de åter bland det ultrakonservativa partiét på 1830-talet, hvil-kas åsigter icke hade undergått någon förändring, hade hvarken deltagit eller kunnat deltaga i sagda ståtshvälfning. Fastmer torde det kunna sägas, att just det liberala partiet med L. J. Hjerta och meningsfränder i spetsen hade till sitt hufvudsyfte att göra 1809 års ledande grundsatser,. hvilka under restaurationens och den heliga alliansens gyllene tid råkat i glömska, till något mer än en död bokstaf i grundlagen. (Vi hänvisa i detta afseende till hr H. Wieselgrens förträffliga monografi öfver Hjerta). Vid frågan om Geijers förhållande till den studerande ungdomen anför prof. R. ett för den nuvarande generatio-nen okändt och kanhända i sig sjelft mindre vigtigt rykte angående Geijers förmenta “ tvärhet “ i tentamina. Det försvar han gentemot denna beskyllning uppställer * är nog både fyndigt och möjligtvis äfven med sanningen öfverensstäm-mande, men skulle troligen haft én långt kraftigare verkan (nämligen annan än en blott humoristisk), ifall det ej temligen tydligt annonserade sig som ett sjelfförsvar.
Den större säkerhet, som jag ansett, alt städerne skulle hafva för sina inkomster, då de utgå under namnet tolag, mot 6 H. 52 I 410 Den 23 Januari. den, som de skulle äga om de utgå såsom statsanslag, har här blifvit bestridd; men jag måste bekänna, att jag icke funnit några så beskaffade skäl anförde, som kunnat förändra min öfvertygelse i detta fall, enär verkliga statsanslags beskaffenhet och belopp bero af Sländernc, men tolagen på städernes rörelse hufvudsakligen; och om en stad hyser det förtroende för sin egen ställning, för sin handelsrörelse, för sin förmåga att den upprätthålla och för sina innevånares drift och handelsesprit, att den hoppas eli oförminskadi fortfarande deraf, så tror jag att öfvertygelsen derom och medvetandet all äga en viss handelsstyrka lemuar en större säkerhet att alltid kunna påräkna inkomsten af tolag, än ett statsanslag någonsin kan gifva. Jag tillstyrker bifall lill StatsUlskis utlåt. Gr. Posse, Elik Arfvidsson: Jag har begärt ordet, för att, under åberopande af en del utaf de skäl, som Frih. Palmstjerna anfört, begära återremiss. Frih. har talat om den osäkerhet, som skulle blifva en följd för städerne, derest viss summa bestämdes i st. f. tolagen. Jas tror osäkerheten vara O O vida större dä inkomsten är beroende på handelsconjuncluren; i den händelse städerne hade sig anslagen en viss summa, då först kunde de göra sina beräkningar. Frih. har vidare framställt den frågan, hvad nytta en sådan reglering skulle medföra. Jag tror, att nyttan är ganska väsendtlig, då, som det blifvit anfördi, procenten af tolagen är så betydligt olika i vissa städer. Jag tror icke ali exempel saknas, alt fartyg inlöpa i hamnar, der tolagen är ringa, förtulla derstädes medförande varor och afsegla sedermera till städer med större tolag, för alt der aflasta.
Vid Revisorernes besök å stationen uppgick den bevakning å varfvet, som utgjordes af båtsmän, till endast 59 man, hvaraf 3:ne voro tillfällige och sedermera, såsom icke vidare behöflige, indragits, hvarjemte utom varfvet voro, utöfver den af särskilt kommenderadt manskap bestående bevakningen i sjukhuset och kasernerna, anställde såsom nattvakare dels vid stängselflottarne och dels vid tillfälliga materialupplag å Stumholmen och vid nya sjukhusbyggnaden, till hvilka ställen varfspolisens verksamhet icke skulle komma att sträcka sig, 9 båtsmän, som dock, när bevakningen derstädes blir obehöflig, komma att till tjenstgöring å varfvet återgå. Med afseende på hvad Revisorerne andragit angående dels varfvets ordnande såsom ett rustningsoch reparationsvarf och dels vindbryggors och mastkranars m. m. ersättande af tidsenligare, lättskötta mekaniska inrättningar, torde det böra nämnas, att den Kapten-mekanikus E. Sasse nu i nåder anbefallda utländska resa har till ändamål inhemtandet af erforderliga upplysningar till ledning ej mindre för uppgörandet af plan och förslag till metallverkstädernas förändring och ordnande, på det att uti dem jemväl svårare maskindelar och större ångpannor m. m må kunna tillverkas och repareras, än äfven för anskaffandet af till sagde verkstäder behöfliga maskiner, verktyg och mekaniska inrättningar samt för uppförandet å varfvet af en mastkran, hvadan alltså förberedande åtgärder i den af Revisorerne angifna syftning redan blifvit vidtagne. Karlskrona, Varfs-chefens kansli den 5 December 1865. ADOLF PRINTZENSKÖLD. A. Östergren. Statious-befålliafvarens i Stockholm underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers framställningar, sä vidt de röra flottans station i Stockholm och depöt i Göteborg. Underdånigt utlåtande. Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning i remiss den 20 sistlidne Oktober, meddelad genom Kongl.
Finnas under en hufvudgren flere grenar; delen ock de sig emellan efter lika grund; och tagen sedan de, som inom en gren äro, hvar sin lott efter hufvudtalet. 14 §. Bak-arfvingar och sido-arfvingar arfvén, till och med nionde led: den i fjermare skyldskap är, vare ej arfvinge. 15 §. Äro brost-arf, sido-arf eller bak-arf fallne tillsammans i dens hand, som ärfves, gånge dermed, som sagdt är, utan åtskillnad ifrån hvad stam egendomen är kommen. 9. Cap. 1 §. 3 och 4 pnnkterne erhålla följande förändrade lydelse: Lyder boet under stads domstol, eiler är egendomen fastighet i stad; då skola, när ej annorlunda serskildt stadgadt är, Borgmästare och Råd nämna två eller flere redliga män, som egendomen uppteckna och värdera. Lyder boet under annan domstol, eller är e - l84 Expedilions-Ulskotlets Förslag lill tind. Skrifvelse, N.o 114. gendomen fastighet a landet, då ega sterbhus-delegarne kalla gode män, sora elter båsta förstånd uppteckningen och värderingen förrätta. (5:te eller sista punkten blifver oförändrad). 12 Cap. 7 §. erhåller följande tillägg: Äro delarne lika, bafve då broder, eller den, sora ärfver broders lott, rättighet att systers loit till sig lösa. Jorda-Balken. 6. Cap. 1. §. Bördemän äro säljarens barn och bröstarfvingar, så länge de till äro; sedan föräldrar och syskon samt syskons barn, inom det led, som i 3 Cap. 14- §. Ärfda-Balken sägs; derefter andra sidofränder, samt förfäder till och med fjerde led. Hvilket Rikets Ständer få bos E. K. M:t i underdånighet anmäla; Ramliärdande &c. Stockholm den 10 October 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Sept. 1840.