Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke som skulle ett nytt stycke, som till äfventyrs bär några nya idéer inom sig, blifva allvarligen skärskådadt och satt under diskussion i societeten. Men nog talar man om det ändå, och är stycket roligt och stöta dess tankar ej de rättänkande ifrån sig och spelas det af publikens utvalda, då går man i sådana massor ocli ser det, att stycket blir en kassapjes för teatern. På Nya teatern är det fullt hus på premiéren. Publiken är allmänt intresserad, stämningen hög. Dagen derpå rosas det nya programmet i alla tidningar, men då blir det likväl ett klent hus. Och på tredje representationen är salongen ännu glesare besatt och vaktmästarne förtro åt habi-tuéerna bland publiken, då de komma, att » det är bara fribiljetter — allt i hop fribiljetter ». Hur går detta bedröfliga sakförhållande i hop med det allmänna intresset för teatern? Jo, det är ej den svenska literaturutvecklingen — i dramatisk riktning som i öfriga — som allmänheten intresserar sig för. Det är knappast för de nya styckenas skull den går på teatern, och flertalet ger tusan i alla nya inlägg i tidens lrågpr. Eller affärdar man dem med litet öfverläg-set ovett å la fru Madeleine Bunge, sorglig i åminnelse. Eller också svär man otåligt en vers öfver det förbannade käbblet, — man har minsann annat att tänka på. Den med literära intressen försedda publiken går på premiéren och får då godt rum i Nya teaterns salong. För öfrigt går allmänheten dit, när der gifves någon skrattpjes och äfven, när der spelas benpjeser. Men i öfriga fall tjena alla ansträngningar till föga, och man frestas rätt ofta till att tro att vår gamla hufvudstad ej kan bära upp fyra teatrar. Vi ha dock haft flera än fyra scener i verksamhet samtidigt — och vi lära ju snart fä en femte. Men hur konkurrensen då skall kunna hållas uppe, det skall bli egendomligt att skåda, i synnerhet som väl zing-la-la-genrenredan har spelat ut sin roll och de nya operetterna frän Paris och från Wien bli allt tarfligare och tarfligare. De tre program, Nya teatern — förutom hvad jag här ofvan talat om — bjudit på i februari reprenseotera tre sins emellan mycket skiljaktiga diktarter.
Bourgets psykologi rörde sig med förkärlek på sjelfva gränsområdet af detta omedvetna, hvarest lifvets norna råder (» Cruelle énigme », » L ’ irréparable », » Profils perdus »); Huysmans hade i » À Rebours » sänkt sooden in i sinnenas lönngångar; Maupassant hade i en novell som » Le Horla » förlänat sjelfva detta Okända, hvilket kretsarlikt nattens flädermöss kring menniskornas hufvuden, en overklig, skrämmande kropp. De efterföljare, som upptaga dessa element af god mystik, drifva dem ut i den parodiska extremen; de in-föra i vitterheten det hypnotiska charlataneriet, fru Blavatsky9 teosofi och herr Papus * spiritism. Säsom typ för dessa afvSgs-adepter kan uppställas herr Joscphin Peladan med sin roman » L« vidoire de mari ». Den tragiska konflikten i denna berättelse, som utgör en ytterst osmaklig mixtur af dålig och förlegad gammaltysk romantik, spiritistisk öfvertro, liderlig fantasi och Wagnerianism, framkallas derigenom att en gift hustru våldtages af en nürnbergsk magiers — astralkropp. » Makens seger » består deri, att han dödar den närgångne DonJuanastralkroppen samt, segerrikt bekämpande den afvoghet, som hans hustru fattat emot honom, emedan han icke kunnat värja henne, återför henne i sina äktenskapliga armar. Till slut ännu ett par ord om en bok med titeln * Les ¡au• riers sont coupés * af en författare vid namn Emile Dujardiru Boken är icke alldeles färsk — den utkom 1886 eller 1887 — och dess upphofsman är, såvidt jag känner, sedan dess spårlöst försvunnen ur litteraturen. Att jag ändock inrymmer en särskild plats åt denna berättelse, kommer sig deraf, att den enligt min mening betecknar den enda produkten af den sista, extravagante eller utmattade diktargenerationen, hvilket var absolut originelt, af förstahandsart och ett framsteg. Javäl, menade författaren, låt oss hålla oss på lifvets allra trivialaste allfarväg.
Och sådant måste alltid vara ganska lätt så länge representationen såsom i vårt land till omkring £:delar består af snart sagdt uteslutande löntagande tjenstemän med sine Chefer i spetsen, de der i främsta rummet hafva till ögonmärke åtminstone icke de samhällsklassers fördelar hvilka mest bidraga till samhällsinrättningens underhållande. De, politiska kalkyler och combinationer, hvilka, efter hvad velat synas, legat till grund för besluten rörande lista HufvudTiteln önskar jag icke måtte blifva idel missräkningar. Framtiden kommer att häruti gifva sitt domslut. Nekas kan väl emedlertid ej att det är ganska vanskligt i synnerhet i våra dagar att upgöra långa beräkningar för framtiden. Erfarenheten visar att ödet och händelserne deröfver så lätt kunna draga ett strek — och detta då man minst kan ana det. Den 26 Mars. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskin inkomna Mern. och Uti. nemi. från ConslilulionsUlskollet. N:o 8, med förslag till grundlagsändringar, åsyftande dels förändring i föreskrifterne rörande RiksStyrelsens förande i vissa fall, dels utvidgad tjenstetillsättningsrätt för sådan styrelse, som i Konungens ställe i vissa läll förer Regeringen, dels grundlagarnes bringande till närmare öfverensstämmelse med EiksAkten af d. 6 Aug. 1815; Statsl/lskotlel. Nio 48, i ani. af K. Mits Nåd. Propos, angide en med Danmark afslutad traktat om uphörande af Oresundska tullen m. m. Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekon.Utskottet. N:o 11, i ani. af väckt motion angide anläggning af en elektrisk undervattens-telegraf emellan Skåne och ön Rugen. Rrih. af Ugglas, Curt Gustaf: Angelägenheten af att det nu bordlagda Betänk., i fråga om den med
Pal nist jern as reservation vid Betänkandet Nio 5a innehåller och hvilka blifvit af flere Ledamöter inom Riks-Stånden åberopade, reserverade sig emot den föreslagna inskränkningen i upphördsliden; 210 Af Herr C. J. Kock, som ansåg Uppbördens början icke hafva bordt framflyttas längre än till den 1 Februari. Stais-, Bcv.- samt Allm. Best.- och Ekon.-TJtskottens Betänkande, N.-o lil. 3 Jls fl Afl. Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 April, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden för K, -ono-Uppbörds stämmorna pä Gottland. (I. A). Sedan Utskotten, uti Betänkandet N:o 5a, tillstyrkt Rikets Ständer att i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t hemställa, det Krouo-Uppbördsstämmorna hädanefter må utsättas ifrån början af Mars till slutet af April månader, samt tiden för summariska redovisningens afgifvande framflyttas till den 1 Juni; men Ilögvörd. Pieste-Ståndet och Yällofl. Borgare-Ståndet återremitterat samma betänkande, på grund af deremot gjorde anmärkningar, innefattande, bland annat, alt Upbördsstämmorna på Gottland icke borde taga sin början förr än i slutet af April eller lill och med i medlet af Maj; så har inom sistnämnde Stånd Herr P. II. Lindström, uti serskild, med anledning af 56 § Riksdags-Ordningen väckt, motion, föreslagit, att, för den händelse någon förändring i liden för K ro no-Upbörd sst ammorna i allmänhet icke funnes behöflig eller lämplig, undantag måtte göras för Gottland, och Rikets Ständer till Kongl.
Vid det förhållande att riksdagen redan d. 27:de dennes kommer att afslutas, borde väl i alla fall vara klart, att denna författn. icke kan framläggas inför K. M., och det synes mig i sanning vara så högst nödvändigt att detta Stånd icke lemnar en så vigtig fråga handlöst från sig, alt jag icke kan afstå från yrkandet på återremiss, på det frågan måtte tagas i närmare öfvervägande. Jag inskränker mig till att säga att de mångfaldiga beskattningar, som dessa 4 särskilda förslag innebära, blifva af den omfattning, att det knappt är möjligt att förutse hvart de komma att leda. Hvad jag nu egentligen syftar på, är att den landstingsbeskattning, som här skall införas och som är alldeles ny, må kunna modifieras på annat sätt, i öfverensstämmelse med Norska lagen. Der sker beskattningen af formandskabet på det sätt, att det blott blir en reparation mellan de särskilda kommunerna af de skatter, som beslutas af amtformandskabet, och på sådant sätt blir det fortfarande kommunen, som har beskattningen. Denna utväg synes mig vara bättre och sambandet mellan de begge institutionerna på detta sätt lämpligare åstadkommas, än genom det nu föreslagna nya beskattningssättet. Jag anhåller att hela förslaget måtte till Utsk:t återremitteras. Hr Cederschiöld, Gustaf: Då E. o. Ad. genom detta förslag skulle ingå på en bana, som under sekler varit öfvergifven, tror jag att frågan om landstinget är sjelfva kronan på de ifrågav:de kommunala institutionerne, hvarförutan något egentligt resultat icke af dem lärer kunna vinnas. Dessa landsting hafva under en lång tid funnits i alla Sveriges provinser; det är således någonting uråldrigt, som skulle återuplifvas. Skola kommunalinrättningar finnas här, så blir det nödvändigt att sätta en mellanlänk mellan alla kommunerna i landet. Denna mellanlänk är just landstinget. Under den tid, då konungamakten ännu icke var utvecklad Deri 10 Oktober (. ftl. i Europa, var det eu fullkomlig sjel fst v reise inom kommunen, men den linde deremot icke något att säga rörande den utländska poli' tiken. Sedermera när konungamakten utbildades och kom till styrelsen, så undertrycktes dessa kommunalstyrelser och det biet' i stallet centralmyndigheter.