Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ett författarens föregående arbete yttrar Stockholms Dagblad: » För vår del måste vi bekänna, att vi icke på länge läst någon bok med så stor tillfredsställelse. Det finnes här en oförfalskad, gedigen poesi, både i uppfattning och utförande — poesi af den goda sort, som aldrig blir gammal. » För Iduns läsarinnor är författaren sedan länge väl bekant, hvarför utgifvaren vågar hoppas, att hvar och en af dessa skynda att köpa boken. [2647] H I T! Ett godt, vänligt hem sökes af ett anspråkslöst, bildadt fruntimmer, som mot fritt vivre erbjuder sig att vara behjälplig med lättare husliga sysslor förlag i och handarbeten, som sällskap, lektris eller värdinna. Lön begäres ej. De bästa rekommendationer. Adress » Anspråkslös », Norrköping, p. r. [2592J E n bildad flicka, 27 år, af god familj, med mångårig vana vid skrifgöromål och räkenskapers förande, sö- ker plats såsom bokförare, kassör eller annan dylik sysselsättning. Lön begäres icke för den första tiden. Svar till » A. G. » torde inlemnas till Iduns byrå, Stockholm. [2505] För en ung flicka af god familj sökes plats såsom skrifbiträde, lärarinna för mindre barn i vanl. skolämnen o. musik, biträde vid postkontor eller station, sällskap, hjälp med husl. göromål. Genomgått dubbla italienska bokhålleriet samt innehaft lärarinneplats. Löneanspråk moderata. Sv. emotses tacksamt till » Sonja », Sö- derhamn, p. r. [2564] skicklig i klädsömnad, matlagning, bakning samt allt, som förefaller uti ett hushåll, söker till hösten plats. Goda betyg finnas. Svar till » Husmamsell », Tidningskont., Kungsgatan 18, Sthlm. Lärarinna, egande grundliga kunskaper och god undervisningsförmåga, önskar plats i bättre familj. Undervisning i språk, öfriga skolämnen, musik m. m. Mycket goda rekommendationer finnas. Svar märkt » L. M. N. » torde sändas till S. Gumaelii annonsbyrå, Stockholm. (G. 23257) [2646] E n ung flicka, som till våren skall gifta sig, önskar nu genast plats i familj i stad el.
Fru d ' Orseau var en blid, mild kvinnotyp, det låg eu prägel af engelsk lady öfver hennes vackra gestalt o c h ansikte. Dotter till en välbergad godsegare, hade hon växt upp i lyx o c h komfort o c h fått en för den tiden ovanlig bildning. De tre systrarna — de voro två utom hennne — voro ortens firade skönheter. Den näst yngsta, Malla, var ett gladt, okonstladt naturbarn med ett oförstörbart godt lynne. Den yngsta och vackraste, Lotty, sedermera fru d ' Orseau, väckte stor uppmärksamhet öfverallt, där hon visade sig, ungherrarne täflade om den sköna Lottys gunst, och hon log och koketterade med dem alla. Då hon var sexton år, mötte hon sitt hjärtas utvalde första gången på en bal champétre hos excellensen X. Från den stunden koketterade ej Lotty mera, alla hennes tankar vände sig nu kring Knut v o n W. hennes utkorade. De båda unga voro innerligt fastade vid hvarandra, men Lottys far förklarade, att någon förlofning ej komme i fråga, förrän hon fyllt sjutton år. Hösten o c h vintern gingo långsamt, o c h man hade hunnit till mars. Isarne lågo ännu, men på sina ställen voro de osäkra. En eftermiddag, då skymningen höll på att öfvergå i mörker, gick Lotty genom den långa korridoren, s o m ledde från hennes rum till den hvälfda stenfarstun. En oförklarlig ängslan hade plötsligt gripit henne, hon förmådde ej sitta ensam däruppe och vakta ut eldbrasan i sitt rum, hon kände behof af att se människor röra sig, tala, handla, för att döfva denna obestämda gnagande känsla af olycka, som gror. Det var den disiga vinterdimman därute, hvilken slagit emot henne, då h o n öppnat fönstret, s o m skapade spöken, s o m kylde hennes blod o c h kom hennes hjärta att darra af dystra aningar.
Ilätla tillståndet börden värde talaren sjelf bäst finna, då lian, snart sagdt, ej på ro år sett något linieskepp och knappt något annat fartyg ute till öfning; oell hvar och en lärer finna, alt utan öfning är det ej möjligt att tänka på försvar, äfven om flottan förresten vore i det fullkomligaste tillstånd. Man har, såsom jag förut nämnt, citerat andia landel' — de stora nationerna. Jag anhåller, alt man ville laga i betraktande ländernas loenia förhållanden, deras folkmängd, rörelsecapital med liera omständigheter, som inver ka både på vidden af behofvet och förmågan att fylla det. I dessa hänseenden kunna vi icke jemföra oss med de större nationerna, såsom Ryssland, England, Frankrike och Amerika. Hvad jemförelse med Danmark angår, har jag ingenting deremot, då detta är det enda land af de uppräknade, med hvilket, alla omständigheter betraktade, vi kunna jern förås; och för att visa på hvad grund man bygger, anhåller jag, att såsom svar å det påstående, att Danska budgeten skulle vara större än den Svenska , få uppläsa några ord i en order, utgifven af nuvarande Konungen i Danmark. Jag säger med flit nuvarande, ty det är skilnad emellan hvad Han och den föregående Konungen gjort, i fråga om flottan, oell emellan deras åsigter i denna sak. Uti denna order — se tido.
Vidare har inom Vällofl. Borgare-ståndet Herr C. F. Spångberg sökt ådagalägga olämpligheten och obehöfligheten af den efter 2:dra Art. utgående bevillning och på sådan grund föreslagit, alt denna bevillning måtte helt och hållet borttagas. Deremot har, äfvenledes inom Borgare-ståndet, Herr C. J. Stolpe, uti särskild motion, granskat de till stöd för Herr Spångbergs förslag andragna skäl och under vitsordande af flere utaf de förhållanden, pä hvilka Herr Spångberg grundat sitt yrkande, likväl kommit till en motsatt slutledning, eller att den ifrågavarande bevillningen borde qvarstå, dock med verksammare kontroller vid tillämpningen af derför uppställda grunder. De åsigter, hvilka af sistnämnde tvenne motionärer blifvit yttrade, äro i korthet följande:
Majit ingifna underdåniga besvär, uppå anförda förmenta skäl begärt, alt Stats kontorets omförmälda beslut matie antingen varda i nåder ändradt, eller ock majoren, med afseende å hans långvariga oell mödosamma tjenslgöring under så väl krigsom fre*, jemte andra anförda bevekande omständigheter, af gunst och nåd förunnas att de ifrågavarande medlen utbekomma. Efter det Stats-konloret, hvars underdåniga utlåtande jemte öfrige vederbörandes underdåniga förklaiingar Kongl. Majit i anledning häraf i nåder behagat infordra, till Kongl. Majlis nådiga pröfning hemställt, huruvida, då, i följd af de uteblifna reqvisitionerna a ifrågavarande läntor, statsverket vunnit en opåräknad besparing af (i,332 r:dr 43 sk. 5 rist , någon ersättning skulle kunna beredas sökanden för större eller mindre del af det belopp, hvaraf lian genom omförmälda förhållande gått i mistning, har Kongl. Majit, uti en den 4 December sistlidet år allåten, och till Slats-utskotlets handläggning remitterad, nådig.pioposition (intagen under Nio 23 i lista sami. af Hillänget lill Riks-ståndens protokoller vid innevarande riksdag), i betraktande af de uti denna ersättningsfråga yppade särskilda förhållanden och med afseende derjemte på de för Bennich förekommande ömmande omständigheter, läckts i nåder föreslå Rikets Ständer att medgifva, det de för Bennich, från och med år 1822 till och med 1846, enligt hvad ofvan nämnd! är, innehållna och stats-verket tillgodokomna piedel mätte til! honom utbetalas.
Alla opinioner instämma deruti, alt egenskapen af alt vara eller hafva varit embetsman icke bör från representantkallet utesluta en person, som för öfrigt till detta kalls utöfvande är qvalificerad. Denna, om jag så får uttrycka mig, Embetsmännens disqvaliflkalion är derföre från förslaget borttagen, så att alla, hvilka för öfrigt vore valberättigade och valbara, skulle få välja och väljas, ehvad de vore embetsman eller icke. Utsk. ansåg vidare, att alla skollärare, hvilka åtnjuta presterlig befordringsrätt, utgöra en sådan med preslerskapet närbeslägtad klass, att de lämpligen torde erhålla representationsrätt i ett samhälle der ett Prestestånd finnes, samma förhållande är med ledamöterne af lärda akademier, hvilka icke på annan grund ega valrätt. Sådana näringsidkare, hvilka f. n. äro från representationsrätt uteslutna, derföre att de icke innehafva burskap såsom borgare i någon stad, erhålla enl. förslaget en sådan rätt, hvilken äfven tillerkännes fastighetsegare i stad och köping. All nu omnämnde samhällsklasser borde vara från representationsrätt uteslutne har jag icke hört af någon påstås. Men, säger man, den talrika medborgareklass, som utgöres af embetsoch tjenstemän, har icke, till följd af denna egenskap erhållit representationsrätt, hvilket vore i högsta grad orättvist. Jag vill icke inlåta mig i tvist derom, huruvida det är rätt eller orätt, att Statens tjenstemän såsom sådane innehafva representationsrätt, meu hvad jag med trygghet kan påstå är, alt meningarne härom äro ännu i denna stund ganska delade. De, som bestrida denna rätt, säga att embetsmännen äro Statens tjenare, representeras således af Regeringen och kunna icke, derigenom att de äro den ena statsmaktens organer vara berättigade att deltaga i den andra statsmaktens verksamhet. Man har å andra sidan ordat om huru kränkande det skulle vara för embetsmännen att se sig utestängd från representationen, under det att skol-läraren derinom tillerkännes plats.
Fristedt, för felaktigt och lagslridigt förfarande vid utöfningen af det honom anförtrodda domareoch justitiarie-embete, hvarvid följande omständigheter blifvit honom till last förda, nemligen: l:o obehörigt dröjsmål att afgöra och till ena parten aflemna slutligt utslag uti ett hos rådstugurätten i nämnde stad år 1836 anbängigt skuldfordringsmål; 2:o försummelse att i stadgad tid och ordning hos Kongl. Hofrätten anmäla, om och hvilka lestamentsoch arfshandlingar, sora under åren 1838, 1839 och 1840 vid rådstufvurätten Just.-Ombudsmans 'E/nb,- Berätt. för uren 7844 °ch. 7845. 8 58 blifvit bevakade af den beskaffenhet, att bevillning derför skolat erläggas; 3:o underlåtenhet alt inom bestämd tid och i fullständigt skick lill Hans Exellens Hr Justitie-Stats-Ministern insända förteckningar å de hos rådstugurätten år 1838 handlagda brottmål och civila rältegångsärenden; 4:o uteblifven renovation af rådstufvurättens lagfarts-, intecknings-, äktenskapsförordsoch förmynderskaps-protokoll för liera månader 1841; 5:o otillständigt uppehåll med expedierande af rådstufvurättens den 14 December 1840 gifna utslag angående en för hustjufnad tilltalad och häktad person, samt bestyrkande med embetsbetyg af veterligen sanningslösa uppgifter om denna person i Engelholms kronohäktes fånglistor för år 1841; 6:o obehörigt dröjsmål att till Kongl. Hofrätten insända rådstufvurättens ransakning och den 7 April 1841 beslutade, underställda utslag angående en för förfalskningsbrott dömd person, hvilken sålunda kommit att längre tid än vederbort i häkte qvarblifva; 7:o olagligt uppskof med befordrande lill delgifning och verkställighet af Bjäre häradsrätts utslag den 21 Maj 1841 angående en för hustjufnad anklagad person, som af sådan anledning i häkte oskäligen qvarhållits; 8:o uteblifvande med renoverade exemplar af rådstufvurättens domböcker för åren 1830 till och med 1840, och 9:o yppade hvarjehanda oordningar och brister i afseende på domböcker, protokoll och andra handlingar, hörande till rådstufvurättens arkiv; öfver hvilket allt
Om tvist uppstår emellan Handtverkare och den han gjort arbete för, bör efter min tanka denna tvist först pröfvas af HandtverksSocieteten, och i den händelse man der icke kunde uppgöra saken , då hänskjuta den till Magistraten, VT. Art. Det förslag Höglofl. Beredningen gifvit, att Gesäller böra såttas under TjenstehjonsStadgan , kan i flera afseenden vara bra, och åsyf_ tar ett godt ändamål. Men det går likväl icke an bet i v. LagUtskotttts 'Retankänite». att bestämdt och utan undantag föreskrifva, ffatnlfk verksmästare skulle deraf blifva för mycket betungade, och Gesällerne anse srg pålagda band» hvilka skulle befordra deras utvandrande till andra Länder, der de na i alia fall äro mycket välkomne, sedan Handtverkerierne, genom den så kallade Näringsfrihetens införande, blifvit förstörde^ Arbetet inträffar högst olika å verkstäderna. Den ena tiden kan g ä io Gesäller sysselsättas, en annan kanske blott i ä 2, kanske ingen. Skulle nu , i afseende på det någon gång inträffade större arbeten, en itlästare städja många Gesäller, för hvilka hnn ej hade beständigt arbete, så blefve hara ock, i afseende till den okade betydliga kostnaden, nödsakad, att höja priset å arbetet, till allmänhetens skada och sitt egit lidande, hvarvid endask Gesällen vunne, emedan han i lättja kunde påräkna ett säkert bröd. Skulle han deremot blott antaga 3 å 2 Gesäller, så skulle han icke kunna bedrifva betydligare arbeten, når de inträffade.
Hållskjuts vid stadens gästgifvaregård skall bestridas af staden 4 månader och af Åsunda häradsboer 8 månader om året, men är ställd på entreprenad mot årligt bidrag af de skjutsningsskyldige till belopp af 6662/3 R:dr Banko, hvaraf staden godtgör % och nämnde härad öfrige Adelar. Stadskassans inkomster uppgå till omkring 3,460 R:dr Banko årligen, hvartill komma % af afgifterna för minuthandel med och utskänkning af spirituösa varor, som för sista försäljningsåret utgjorde 1,86*2 R:dr Banko. För fartyg och båtar, som passera ån, samt varor som de medföra, erlägges afgift enligt nådigst fastställd taxa, och dessa afgifter, som för 1855 utgjorde 746 R:dr Banko, ingå till en särskild kassa och användas uteslutande till segelledens, kanalens och hamnbryggans vidmakthållande. Åtskilliga arbeten till stadens förskönande hafva blifvit utförde, hvaribland må nämnas ombyggnad af den vattenrika s. k. Munksundskällan och dennes förseende med en prydlig öfverbyggnad, samt en ny stenmur utefter ån inom staden med gjutet jernstaket; hvarjemte trädplantering blifvit verkställd utmed de till staden ledande nyanlagda vägar. Landskansliet i Upsala den 25 Oktober 1856.
Då sådant sker, under det att andra embetsverk på långt när ej blifvit ihågkomna med hvad Konungen äskat, utan till och med fått intet; så påminner denna ojemnhet i gunst om tvedrägtstiderna, då man ömsom gaf öfver höfvan, och ömsom nekade mot all billighet. Jag vidblifver den meningen , jag i förra plenum yttrade, nemi. att StatsUtsk. varit oberättigadt att göra nya motioner. De skäl, som äro hemtade från 37 §:n lliksd.Ordn., och som StatsUtsk:s ledamöter åberopade förra gången, tyckas de nu hafva frånträdt, då endast det skäl blifvit anfördt, som Hr von Troil då omförmälte, nemi. att vid Konungens propos. äro fogade och deri omtalas åtskil - Den 5 Maj f. m. liga bilagor, hvilka innehålla än större anspråk än Konungen förordat. Utsk. tror således, att personer, som hvarken tillhöra R. St. eller äro Konungar, efter det hittills blott finnes en Konung, skulle hafva motionsrätt. Så är ej förhållandet; hvarken det ena eller andra collini har motionsrätt, fastän deras yttranden upplysningsvis meddelas åt Ständerna, Utskls fel tyckes således hafva varit, att med sig sjelft förblanda R. St., hvilkas särskilde medlemmar ej begagnat sin motionsrätt i detta afseende. I saken har StatsUtsk. yrkat, såsom villkor för anslaget, att, ”med den organisation institutet nu ’’skul!e erhålla, en yngling som vid universitetet genomgått ’’en förberedande pliilosophisk kurs, sedermera må kunna vid ”berörde institut fullborda sin bildning i medicinska yrket ”till erhållande af medicinae-doctors-graden.” Denna fråga, mine herrar! är ingalunda ny. Hon har länge varit afliandlad mellan Carolinska institutet och medicinska faculteterna, samt consisloria acadernica; Carolinska institutets första inrättning hade ingalunda en så vidsträckt åsyftning. De ordalag, som Hr Anckarsvärd uppläst, afse blott, att undervisningen, ehuru praktisk, äfven skulle hafva theoretisk grundlighet.
Vid detta sednare vill jag ej nu uppehålla mig, emedan det kail blifva tid nog att ådagalägga hvad detta tillägg egentligen innebär, när Utskottet skall diskutera denna §. Jag vill nu öfvergå till att söka utreda hvar den disponibla Bankovinsten finnes, eller den del af vinsten, ,som är verkligen fri, d. v. s. sådan att lånebauken, utan att någon af de för lånebankens åliggande af Rikets Ständer gifna föreskrifter öfverträdes, kan lemna den ifrån sig. För detta ändamål tillses först om Banken har någon 24 Banko-Utskottets Memorial, N:o 12. del deraf, hvad jag skulle vilja kalla kontant liggande, d. v. s. 0111 Banken annu kan utsläppa några sedlar utan motsvarande valuta, ulan att derigenom öfverskrida sitt maximum af sådan sedelstock. För alt utröna detta, beräknas sedelstocken enligt 122 §. i Banko-reglementet, ifrån hvilken sedelstock sedan metalliska kassan dragés, då det belopp hvarmed denna rest understiger 20,000,000 r:dr utvisar huru stor del af vinsten ligger så att säga på Bankens hyllor. Nedanstående uträkning af sedelstocken vid 1850 års slut är gjord med sa stor noggrannhet, som det ännu icke upp - gjorda bokslutet för år 1850 medgifver: 31 Dec. 1850. Innestående medel på räkningar i Depositions-afdelniugen 5,396,261: 44. 4. Obegagnade andelar af Läneoch Iireditiv-förlag: För lån på guld och silfver samt vågbare effekter 1,814,317: « « fastigheter 52,734: 46. II. « till skiften och odlingar 14,441: 36. 10. « på kopparsedlar m. m 232,595: 33. 8. Sedelansvarighet] utöfver metalliska kassan 19,782,382: 28. 2.
genmäle. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) ed allt det arbete, hvarmed fru H o l m b e r g gjort sig förtjänt om folkhögskolan — o c h därför böjer j a g mig i gladt erkännande likt alla andra, som ha ett lefvande intresse för kunskapers främjande på alla områden inom vårt land — • så måtte hon ej haft med barns undervisning att göra. H o n skulle då säkert efter vunnen erfarenhet fått litet mera medkänsla och pietet för sin förra lärarinnas arbete, o m hon också ej under skoltiden förstått att skatta 1890 det till dess fulla värde. Hvein, som undervisat barn o c h tagit sitt kall på allvar, har ej varit hardt nära förtviflan mången gång, då det synts, som o m allt arbete i vissa fall vore förgäfves? H v e m har ej haft alla sina nerver så att säga » satta på k a n t », då man efter långt och mödosamt arbete med skäl väntat litet frukt o c h endast mötts af tanklöshet, likgiltighet, slarf o c h lätja? K o m m a därtill trilskhet, lögnaktighet o c h bakslughet i uppförandet, f ö r - äldrars missnöje, o m de a n 9 e, att barnen ingenting lärt, o c h deras otacksamhet o c h fåfänga öfver barnens gåfvor, om de verkligen inhemtat något, så skall hvarje människa med billig hetskänsla medgifva, att en sådan lärarinna har det minst lika svårt som eleverna. Den åtminstone, som själf med ens utbytt skolbänken mot lärarinnekallet, lär sig fort, hvilka plikter som äro lättast. Minnet af henne och hennes oegennyttiga arbete var under långa år på lärarinnebanan min hjälp o c h föresyn. J a g menar så- dant arbete, s o m hon aldrig behöfde gjort för att ändå kunna anses hafva fullgjort sin plikt, sådant arbete, som få gåfvo akt på o c h ingen tackade henne för. J a g undrar, o m hon nå- gonsin tänkte på tack eller b e r ö m? H o n hade en mäktigare drifkraft än världens pris.
Fullmäktige i JernContoiret tillkallas för att gemensamt med Collegierne och StatsContoiret bestämma priset på Kronans tionde-jern. Herr Hjerta, Guftaf: Vid denna frågas behandling i Utskottet höll jag på att råka in uti samma mening, som Herr von Hartmansdorff; men sedan jag närmare undersökt sakens beskaffenhet, stadgade jag min tanka i enlighet med Betänkandets innehåll. Skatten är från början ämnad utt utgå in natura, men har sedermera för de skattskyldigas beqvämlighet skull blifvit förändrad så, att elen nu mera äfven får erläggas med penningar. Det måste således undersökas, huruvida det med Statens förmån öfverensstämmer, att denna skatt utgöres in natura eller icke, hvilket naturligtvis lämpligast kan ske af de Embetsverk, sorn hafva Statens medel om händer. Det skulle annars kunna hända, att det pris sorn stadgades för tion de jern et bl ef lägre än det, till hvilket Kronan måste köpa sitt behof för Flottan i Carlscrona. Af sådan orsak måste ett Embetsverk a 66 Den f Maji c. ni, upprätta ifrågavarande taxor. Jag har' dock ■visserligen ingenting att invända emot en återremiss af Betänkandet, i synnerhet som jag tror, att <let förslag Hans Excellence Herr Grefve Mörner gjort, att Fullmäktige i JernContoiret, jemväl skulle vid dessa taxors uppgörande * deltaga, är def mäst ändamålsenliga. Herr van Hartmansdorff: Om Statsut skott fc t ansett Kronan vara i behof, att erhålla persedleoch tionde tackjernet in natura, så ha« de Utskottet ej bordt föreslå att det skulle få lösas med penningar. Och hvartill skulle det tjena för Flottan, om ej, till barlast? hvartill en furnering ändock lärer vara af nöden. Jag förmodar således att något misstag ligger till grund för Herr Hjertås anförande.
Hans Excellens, Hof - Cancelleren Herr Grefve af Wetterstedt. Deras Excellenser, Stats-Råden: Herr Grefve Sköldebrand, och Herr Grefve Mörner. Stats-Rådet, Grefve Löwenhjelm, samt Stats-Secreieraren Quiding. Upplästes af Stats-Secreteraren, i underdånighet, ett på Nådigste befallning författadt förslag till Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, rörande föreslagen jemkning i Extra Roteringen; Och behagade Hans Kongl. Majit, som , på Stats-Rådets enhälliga underdåniga tillstyrkande gillade förslaget, sådant det vid Protocollet bilagdt finnes, i Nåder befalla, att med detsamma enlig Skrifvelse skulle på vanligt sätt utfärdas, och till Rikets Ständer öfverlemnas. Ex Protocollo A. Fabritius. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer rörande föreslagen jemkning i Extra Roteringen; Gifven Stockholms Slott den 20 Martii 1823. Till Kongl. Majit hafva Rikets år 1815 församlade Ständer, om Deras fattade beslut, rörån - •]o\ Proposition om jemkning i Extra Roteringen. de jemkning af Extra Roteringen den 8 Augusti nämnde år, aflåtit underdånig skrifvelse, hvaruti, med anförande, att efter Ständernas tanke, olikheten i berörde Rotering, särskilda landsorter emellan, hufvudsakligen härleder sig från det ovillkorliga stadgande, att en rote ej får öfverstiga det hemmantal, som efter RoteringsInstructionen för förra Roteringen och det derpå grundade Roteringsverk i Länet högst är tillåtet, Ständerna förklarat
Hvad angår frågan, huruvida gränsorne emellan Landtoch Stadsmsnna-näringsme böra uphora, samt de sistnämnde, eiler Handel och Handtverk, äfven på Landet vara til lat ne att idkas, så har väl en dylik frihet i flere af de gjorde motionerne, och jemväl vid föregående Riksdagar, blifvit påyrkad; men Riksens Ständer tro, att en fullkomlig frihet, att jemväl å landet, oberoende af Städerne, idka alla de Näringar, hvilka efter häfd och Författningar hittills varit såsom Stadsmanna-näringar ansedde, icke kan annorlunda, än i sammanhang med en nu icke ifrågavarande förändring i grunderne för Borgare-Ståndets representation samt för Städernes Styrelse och dess aflöning, ega rum; dock utesluter detta hvarken ett närmare bestämmande af gränsen emellan Landtoch Stadsmanna-Näringen, eller sådane modificationer i de derom hittills gällande Författningar, som med Landels och Städernes ömsesidiga fördel kunna bestå. Riksens Ständer hafva nemligen funnit: att Landtman, nen, allt ifrån äldre tider tillbaka, egt rättighet att å landet få antagne sådane Handtverkare, hvilkas biträde ofta är honom nödigt och stundom behöfligt att skyndesamt erhålla; att vid bestämmande af desse så kallade Gerningsmän? antal, genom Kongl. Brefvet den 23 Junii 1&02 , 4o4 Underdåniga Skrifveiser. anledning blifvit gifven till tillökning deruti’ i! ilen mån särskilde omständigheter dertill föranledde; att allmänna Lagens stadgande i 4 Cap. 3 §.