Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eder skrifvelse af d. 22 d:s har jag emottagit och kan icke underlåta uttrycka mitt beklagande öfver att det lyckats herr Nilsson få Eder att tro det vexeln ej var förfallen förr än d. 31 Dec. Ni säger sjelf att den är diskonterad den 2 Juli; räntan är räknad efter 149 dagar och förfallodagen måste blifva den 1 December, och så har der stått både i vexeldiariet och på sjelfva vexeln, fastän det behagat herr Nilsson att med en fräckhet, som verkligen är förvånansvärd, sedermera framför 1 sätta först en etta och derigenom ändra förfallodagen till den 11, såsom böckerna utvisade vid inspektionen och sedan till den 31. Innan frågan hos styrelsen blir afgjord (den uppsköts tills Torsdagen den 8de Januari) begär jag följande ytterligare upplysningar: Finnes den af C. Persson till omsättning inlemnade vexeln å 475 kr. ännu i Nilssons förvar? I så fall torde den hitsändas. Insatte Nilsson på sitt Giro-konto s. d. i Oktober som Sjöstedts vexel å 2000 kronor en summa af 250 kr. och har han ännu något stående på sin Uppoch Afskrifnings räkning? Hvilken dag diskonterades Sjöstedts accept à 250 kronor? Den har № 492. Är vexelskulden nu reglerad? Med fästadt afseende på Eder uttryckta önskan att fortfarande få behålla herr Nilsson i bankens tjenst, har styrelsen ej i dag velat fatta något definitivt beslut. Men jag skulle mycket misstaga mig, om icke i detta uppskof låg en önskan att bereda herr Nilsson tillfälle att frivilligt afsäga sig sin plats och slippa förödmjukelsen att genom ett formligt styrelsebeslut blifva skild från sin befattning. Afträder han frivilligt, kan han ju behålla sin agentur och Ni kan ju, om Ni så önskar, fortfarande behålla honom såsom biträde vid posten och kan han möjligen få sig något annat arbete anförtrodt, hvilket allt skulle blifva omöjligt om han afsattes. Och detta tror jag blir fallet, ty genom sitt bref har han ytterligare försvårat sitt felsteg genom att försöka slå i mig den ena osanningen efter den andra, i stället för att öppet erkänna sitt fel och afbedja detsamma.
Jag vill derföre icke säga, att StalsUtsk. i sitt förslag litt. b. lyckats att finna det bästa medlet till utrönande af vigten, och jag skall derföre tillåta mig uppgifva ett förslag till omskrifning af denna punkt; men jag anser, att det vore af en särdeles stor fördel både för räntegifvare och räntetagare, om man kunde häfva de många tvisligheter, som i delta afseende ofta förekomma. Huru vill man nemi. vid ordställningen: stind, rell eller kärngod säd, afgöra hurudan den verkligen skall vara? Om vigten deremot finnes bestämd, så upphöra mänga anledn:r till de obehag, som nu förefinnas. Jag tror, alt den afsigt, som StatsUtsk. sökt att befrämja, är fördelaktig, men jag föreställer mig, att ändamålet bättre skulle vinnas, om redactionen uti StalsUlsk:s förslag blefve af följande lydelse: ”att vid de årliga markegångssättningarne, deputerade skola, till räntetagares och räntegifvares ömsesidiga efterrättelse, bestämma den minimivigt, som hvarje sädesslag måste hålla för att vara afradsgildt. Till ledning för denna åtgärd böra de uppgifter och priscuranter, hvilka före markegångssältningen af kronofogdarne insändas, äfven omfatta de särskilda spanmåIsslagens vigt.” Det är allom bekant, alt hvarje höst efter slutad skörd ekonomisk sockenstämma utlyses, derå resultatet af skörden uppgifves och prisen komma i fråga, samt att kronofogdarne sedermera till markegångssältningen insända uppgifter å prisen i allmänhet. Att nu StatsUtsk:s mening varit, att kronofogdarne på samma gång, som de insände dessa uppgifter, äfven skola bifoga uppgifter å hvad spanmålen i allmänhet väger, det inser Ken 4; Januari f. m. 27 jag; raen om föreskriften skulle qvarstå såsom den nu befinnes, nemi. att denna vigt skulle utrönas ”å allmän i behörig ordning utlyst sockenstämma,” så fruktar jag för, att den skulle kunna lydas så, som vore meningen, att spanmålen. skulle vägas ä allmän sockenstämma, hvilket dock icke kan vara fallet
Vid nu skedd ytterligare föredragning, fann Bonde-Ståndet för godt bifalla Ståts-Utskottets den 13 i denna månad på bordet lagda Utlåtande, i anledning af Herr Öfversten* m. m. C/nl Silfversiölds Memorial om ersättning för dess förlorade Accord. S. D. Stals-Utskottets afgifne och sista Pleriidag på bordet lagda Betänkande, i anledning af Riksdagsmannen Gustaf Olssons från Westmanland Memorial, om tillstånd för Hemrnans-ägare i Strömsholms Fögderi, att med penningar, efter årlig Markegång, få lösa det ränte hö , sorn ut. går så väl till Kongl. Hof-Stallet som ränte-tagare i allmänhet, föredrogs nu å nyo; och, fann Bonde-Ståndet for godt att vid samma Betänkande låta bero. S. D. Föredrogs å nyo Banko-Utskottets den jo i denne månad afgifne samt den 13 derpå följande uppläste och på bordet lagde Betänkande , i anledning af ett från Vällofl. BorgareStåndet remittéradt Memorial , angående Lånerättighet i Banko Diskont-Verket för Götheborgs och Bohus Läns Innevånare ; och fann Hedervärda Bonde-Ståndet för godt vid samina Betänkande låto bero; hvarom Respective Med-Stån. den samt Banko-Utskottet skulle vördsamt och vänligen underrättas. Den ip Februari iSiS* Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. 140 Prof. XJtdr. d. 19 Febr. 1818. S. D. Beslöt Höglofl. Ridderskapet och Ädeln anmoda Constitutions-Utskottet att af d» till Riksdags-kostnaderne atislagne medel skyndsammeligen låta till trycket befordra, samt derefter till hvarje Ledamot af Riks Stånden utdela en uppgift på de förslag tili ändring i Rikets Grundlagar, som, vid Riksdagen år 1815 lagligen beredde, bordt jemlikt 56 §. Regerings-Formen förblifva hvilande för att vid innevarande Riksdag kunna till afgörande upptagas.
Om desta hustvudsakligcn bestä uti omöjligheten att i samma män ät alla närwarande meddela en lika kännedom af ärendernes beskaffenhet, uti den olikhet i omdöme, som naturligtwis mäste följa af olika grader i kunskaper och fattningsgäfwa, uti den mängd driffjedrar som uppkomma lltaf mängsaldigt olika interesse,!, ändtligcn uti swärigbetcn att under en öfwcrläggning, sammansatt af sä mängtaligt skiljaktiga clementcr, bibehälla det lrign och den ordning wid ärendernes behandling, som pä en gäng äro oundgängliga för att försäkra hwar och en af de rädplägandcs rätt och för möjligheten att tillwägabringa ett ordentligt resultat; om sädane äro de olägenheter, som merendels alltid härröra as en förening af ett större antal personer till en rädplägande församling, sä '.näste man medgifwa, att dcsta swärkgheter ökas, i samma man en sadan Corps blir mera talrik, eller i samma man dest Ledamöters antal more mera obestämdt; att Samhällets garantie för den enskildes deltagande i Lagstiftande Magtens anseende skulle blifwa mindre pätaglig, i samma män som dest förhätlandcn säsom Medborgare sörwandlat sig till deni utaf Embetsman, att ändtligcn inflytandet af grundliga kunskaper och enskild upplysning bletwe sä mycket mindre, i samma »län som massans kraft worc mera öfwerivägande, som den hade ett mera bestämdt enskildt interesse. Det kan ej heller nekas: att den inrättning, som inom ett talrikt Ständ endast genom födseln be - Memorial Nio 36. 489 stämmer Represeutations-rättigheten, kan gifwa anledning till mänga Lwister om desi olägenheter eller förmäner; att ä ena sidan den tyckes gifwa mycket ät stumpen, utan afseende pä förtjensten eller förtroendet; att ä den andra den tyckes gifwa mera oberoende, dä den utesluter betydenhetens eller magtcns inflytanden.
Prol. 1850 & 1851. 5 Sam!., 1 Afd., 4 Baft. 1 2 Bevillnings-Utskotlets Belänkande, JM 4. af alla löner, som öfverstiga 200 till och med 500 R:dr B:ko, en afgift af 2 R:dr B:ko. » 3 » 500 400 400 500 500 600 600 700 700 800 800 900 900 — 1,000 1,000 — 1,100 1,100 — 1,200 » 5 » » 7 » » 10 » » 13 » » 17 » » 21 » » 26 » » 32 » samt af alla löner derutöfver tre för hundrade; kommande den lön, sorn är indeld eller utgår i spanmål eller andra persedlar, att förvandlas i penningar, efter den för orten, der lönen utgår, näst före taxeringen satte markegång, enligt hvilken lönen ålujutes. 2:o. Den, som på flere ställen eller olika orter åtnjuter löne-inkomster, skall, för deras sammanlagda belopp, på ett ställe taxeras. 3:o. Yid beräkning af bevillning för löntagares bestämda inkomst, må inga andra afdrag ega rum, an de,- som finnas upptagna i 145 § af denna stadga; äfvensom en embetsoch tjenstemans hela påräknade inkomst för året skall till bevillning taxeras; men om nämnde inkomst sedermera icke till hela beloppet utfaller, må rättelse uti debiteringen elier restitution, derest afgiften blifvit erlagd, i laga ordning ega rum; börande dervid bevillningen för det uppburna beloppet beräknas efer som i 1 mom. af denna § i allmänhet stadgadt är. 4:o.
R:dr i silfver, oberäknadt den del af nämnda kassa, som i § 109 mom. litt. g) och h) omför - Banko-Utskottets Betänkande N:o 45. 3 rande Fullmägtige, när kurs eller andra förhållanden gifva anledning att befara uttag af metallisk valuta, i tid, vidtaga nödiga åtgärder, för att hindra metalliska kassans nedsjunkande till berörda minimum af Tio millioner Riksdaler. mäles; börande Fullmägtige, när kurs eller andra förhållanden gifva anledning att befara uttag af metallisk valuta, i tid begagna de utvägar, som blifvit dem lemnade, för att afböja metalliska kassans nedsjunkande till berörda minimum af 2,500,000 R:dr i silfver.- De i § 101 mom. 1 och § 102 intagna föreskrifter äro, med någon förändring, som icke torde påkalla särskild utveckling, införda under en punkt, så lydande: - 3:o. Såväl i Banken, som vid Lånekontoren i Göteborg, Malmö och Wisby invexlas, mot Bankens sedlar, Svenskt silfvermynt. Äfven inköpas, efter de pris, som Fullmägtige hafva att bestämma, utländska silfvermyntsorter, med undantag af skiljemynt; dock ej mindre parti af någon utländsk myntsort, hvarje gång, än ett skålpund. Skulle, vid Låne-kontoren, större qvantiteter utländska silfvermyntsorter erbjudas till inköp, än som kan ske med de tillgångar, Lånekontorens kassor, för tillfället, ega; ärö dessa Kontor berättigade att, för inköpets verkställande, assignera på Banken å en för sådant ändamål öppnad särskild räkning, under förbehåll likväl, att Kontoret för det assiguerade beloppet, så fort ske kan, redovisar.
Men enär dels bibehållandet för framtiden af omnämnde discretion, 200 R:dr beror af huruvida de år i83i af Bancofullmägtige åt Banco-Discontens Tjenstemän i allmänhet beviljade discretioner böra hädanefter oafkortade utgå eller ej, hvaröfver Utskottet, i dess under N:o ax afgifne Berättelse om Bancofullmägtiges åtgärder och förvaltning efter nästförflutne Riksdag, förbehållit sig att utlåtande afgifva, dels ock, enligt hvad samma Berättelse, pag. 10, jemte Bancofullmägtiges vid Riksdagens början aflåtne Berättelse, pag. 65, upplyser, ansökningar om löneförbättring i allmänhet från Province-Låne-Contorens Betjening inkommit och blifvit genom Bancofullmägtige till Utskottet öfverlemnade. har Utskottet trott sig böra till pröfning företaga dessa frågor, innan Utskottet går att meddela dess yttrande om den ytterligare tillökning, som möjligen torde böra Discont-Verkens Kamererare tillerkännas, såsom en följd deraf, att de för framtiden ej skulle tillåtas att med Discont-Coinmissioner sig befatta. Banco-Utslcottets Memorial N:o gu 5 Hvad sålunda först angår de discrelioner, hvilka år 183 r blifvit a£ Fullmägtige beviljade, så väl Kamereraren vid Banco-Discont-Verket, sora åtskillige andre Tjenstemän vid delta "Verk, har Utskottet, uppå de i omförmälde Berättelse N:o 21, pag. 10, anförde skäl, till hvilka Utskottet här får hänvisa, ansett samma discretioner jemväl för framtiden höra oafkortade utgå, dock utan att tills vidare såsom lön å Stat uppföras. Vidkommande dernäst Iönevilkoren för Tjenstemännen vid Götheborgs Lane-Contor, hvilkas nuvarande
Följaktligen var den afsigten uttryckt i den lagstiftning, som då uppgjordes, att dessa summor skulle stå upptagna på detta sätt såsom använda till sådana ändamål; och om det för öfrigt vore något fel i den saken, så får det föras på deras räkning, som gjorde en sådan lagstiftning; men Utsk. har ej kunnat annat än ställa sig denna bestämmelse till efterrättelse, hvarföre Utsk. måst beräkna dessa summor såsom verkligen disponerade. För resten, så är nu verkligen förhållandet sådant, att då omkring 3,3oo,ooo rtdr äro influtna i räntevinster och omkring 700,000 rtdr i capitalafbetalningar, så har man följaktligen haft 4;°°o,ooo rtdr till sin disposition. Häraf har man anordnat 2,5oo,ooo rtdr till Handelsoch Näringsdisconterna. Summan, så beräknad, kan man Den 21 NTov em ber f. m. 217 man åtminstone icke säga, att något betydligt öfverskott derå finnes. Sedermera äro disponerade — oaktadt R. St. visserligen ännu icke dertill gifvit sitt bifall, hvilket dock kan förutsättas, emedan 3:ne Stånd redan på förhand yttrat för saken förmånlig afsigt — 5oo,ooo r:dr till Manufactur-disconten. Det gör således 3 millioner. Sedan hafva Ständerne äfven anvisat 460,000 r:dr till Allm. Disconten, hvilka medel svårligen lära kunna tagas i beräkning att åter lill hanken ingå. Det gör således 3^ millioner. Återstår således blott £ million, so,m kunde vara odisponerad. Men jag ber att dervid ånyo få erinra, att bancoreglementet säger, att nya creditiv skola utgå för hypotheksföreningar och privatbanker, sorn sysselsätta sig med belåning af span mål; och om man dertill beräknar den halfva million, sorn återstår, så finner man, att förenämnda 4 millioner äro disponerade, och således ser man att icke några öfverskotler finnas, och att man ej beliöfver förutsätta, att den million, som nu skulle bibehållas uti banken, komme att användas för jordbrukets räkning. Det Ur visserligen sannt, att om R.
Directionen dess - Hen 8 Mars. dessutom förordnat tväntie af dess Tjenstemän , Kamereraren Lagervall och Registrator Neijber, att ständigt vara närvarande och Herrar Revisorer tillhandagå med alla de upplysningar, som H errar Revisorer kunna behaga att, under påstående förrättning, af dem fordra och hvartill deras tjeust-befättningar inom Kongl. Directionen föranleda; i hvilket afseende KonglDirectionens Protocoll, Handlingar och Hufvud-Rok för år j8io, jemte de för år 1809 till upplysning för granskningen af den förstnämnde, med alla dertill hörande verifikationer och Calctiler in. rn., nu blefve till Herrar Revisorers handläggning öfverlemnade. Herr Grefven och Ordföranden besvarade häruppå, å Herrar Revisorers vägnar, Kongl. Dlrectionens Deputerades helsning; under önskan, att uppfyllandet af det vigtiga väif, som blifvit Revisorerne af Riksens Ständer uppdraget, måtte nedföra lika tillfredsställelse för Revisorerne, Som för Kongl. Directionen. Kongl. Directionens Herrar Deputerade afträdde. tjppå af Herr Grefven och Ordföranden Vackt fråga, om icke, lika med hvad i de öfriga Veik, hvarmed Herrar Revisorer hafva befattning, någon person skulle utses, att såsom Secreterare fora Protocollet under Herrar Revisorers sammantraden i Kongl. Directionen: biföllo Herrar Revisorer, att en sådan borde antagas, och hvartill 352 Den 8 Mars. hvartill undertecknad erhöll Herrar Revisorer* höggunstiga kallelse. Herrar Revisorer åtskilldes. In fidem Protocolli Lud. 'Neijber. Kongl.
Jag ber då att få återgå till den af mig förut omnämnda Ryska handelstraktaten. Ar 1834 ingick K. M:t på 3 år med Ryssland en traktat, enligt hvilken åtskilliga varor blefvo till införsel i Sverige tillåtna mot lägre tull, än den då gällande tulltaxan bestämde; de af K. M:t vidtagna tullnedsättningar finnas upptagna i en särskild, traktaten bifogad tariff för i Finland alstrade och derifrån till Sverige öfverförda varor. Traktaten förnyades på 8 år 1838 och älven i denna nya traktat fanns en särskild tariff, i hvilken äfven nedsättning af de allmänna tullsatserna blifvit medgifven, en nedsättning, Mina Hrr! i så stor skala, att den val förljenar att omnämnas. Så blef t. ex. tullen å salt fläsk nedsatt från 6 rdr 32 sk. till 1 Rdr 20 sk., å salt kött från 1 rdr 16 sk. till 24 sk. å smör från 2 rdr 24 sk. till 26 sk. 8 rst. o. s. v. Hrr.ne torde häraf finna, att K. M:t med afseende å denna Ryska traktat vidtagit samma åtgärder, som nu i fråga om den Franska traktaten blifvit så bittert klandrade.. För att ytterligare visa, alt K. M:t åtminstone hittills ansetts ega rättighet att nedsätta afgifter, anhåller jag vidare att få påpeka följtde förhållande. R. St:r hade vid 1840 års riksdag vid uppgörande af chartse-sigillatee-författningen åsatt adels-, friherre-, grefve-, riddareoch kommendörs-diplomer en orimligt hög stämpelafgift, men K. M:t förklarade vid denna taxas utfärdande den 16 November 1841, att K. M:t efter inhemtad kännedom af R. St:rs förslag till förnyad författning i ämnet velat göra de jemkningar och förändringar, som åtskilliga derutinnan förekommande stadganden och föreskrifter ansetts påkalla. Dessa jemkningar bestodo deri, att K. M:t nedsatte åtskilliga af de i författningen upptagne afgifter till deras halfva belopp; denna åtgärd har, mig veterligen, aldrig blifvit klandrad af någon.
Men salt förbrukas icke blott af fattighushjonet eller de egentliga proletärerne, utan af alla, deribland af mindre jordbrukare och arrendatorer, som hafva andra i sitt bröd; dessa behöfva icke så obetydligt med salt, och då lärer väl en förminskning i priset derå af 10 öre pr kubikfot komma åtminstone dem till godo. Jag har dessutom hört flere handlande uppgifva, att nuvarande täflan i handelsväg är så stor, att det är nästan omöjligt för en handlande att hålla en vara ett öre högre i pris än hvartill den säljes af andra, samt att således hvarje minskning i tullomkostnader måste komma den köpande till godo. Då jag derjemte anser salttullen i och för sig vara för känslan vedervärdig, som en värd talare nyligen yttrade sig, skulle jag önska, att R. St:r en gång grepe sig an och afskaffade densamma. Den brist, som derigenom komme att uppstå, skall, efter mitt förmenande, småningom fyllas genom växande statsinkomster. Vi hafva ständigt hotats med brist i statskassan och likväl har man vid hvarje ny riksdag mötts med ett öfverskott i statsinkomsterna. Men äfven om så icke nu skulle blifva händelsen, är det, efter min förmening, mera skäl att öka den allmänna bevillningen, hvilken drabbar alla i samma proportion, än att bibehålla en sådan skatt som den i fråga v:de. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Frih. af Ugglas: Jag hade icke tänkt yttra mig i denna fråga, om icke den siste värde talaren här förklarat, att han ansåge det vara bättre att höja den allmänna bevillningen, än att bibehålla salttullen. Jag erkänner till alla delar det principielt rigtiga uti borttagandet af denna tull, äfvensom jag inser att jordbrukaren i viss mån deraf skulle hemta fördel; men på de skal, som af Gr. Hamilton här blifvit anförda, kan jag för närvarande icke biträda ett sådant förslag. Jag anser nemligen salttullen vara en finanstull, som icke är särdeles tryckande, deraf inkomsten helt och hållet tillfaller statskassan och som icke gynnar någon på en annans bekostnad.
Rätten vid sålunda tillåten gemensam tingsstad, och till Länsman, som i egenskap af åklagare, måste der sig infinna, ersättning må till de belopp, som för Kronans angelägenheter enligt författningarne dem tillkomma, utgå af allmänna medel i följande fall, nemligen till Nämndemän, så vä! då gerningen, hvarom ransakas, blifvit begången inom annat härad eller tingslag, än det, till hvilket Nämndemannen hörer, i hvilket fall ersättningen beräknas efter vägen från hans bostad till den gemensamma tingsstaden, som ock om Nämndemannen, fastän gerningen foröfvats inom det härad eller tingslag, för hvilket han blifvit vald, från sitt hemvist har längre väg til! den gemensamma tingsstaden, än till häradets eller tingslagets vanliga tingsställe, i hvilket fall likväl ersättningen ' borde beräknas blott efter skilnaden emellan dessa våglängder, samt till Länsman om den gemensamma tingsstaden är belägen utom det distrikt, för hvilket han blifvit tillsatt, då ersättningen komme att beräknas efter vägen från hans bostad till den gemensamma tingsstaden. Kong!. Moj:ts Nåd. Propositon JVs 35. 13 Af bilagde utaf Styrelsen infordrade yttranden från Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uti femton län, der cellfängelser begagnas, värdes Eders Kongl. Maj:t emellertid i nåder inhemta, att, oaktadt hvad sålunda stadgadt blifvit till befordrande af brottmålsransakningarnes förrättande å cellfängelserne, så väl flere Rådstufvu-rätter i städer, der dylika fängelser finnas, sorn ock de flesta Härads-rätter inom ifrågavarande län icke hålla sina ransakningar å dessa fängelser; men då de uppgifna hindren derför synas å de flesta orterna kunna utan synnerlig svårighet eller kostnad undanrödjas, tvekar Styrelsen ej att i underdånighet hemställa, det Eders Kongl. Majit måtte i nåder täckas vidtaga de ytterligare förfoganden, hvilka kunna vara erforderliga till vinnande deraf att inom län der cellfängelser äro att tillgå, ransakning med häktad person i allmänhet må, så vidt ej synnerliga hinder derför uppstå, varda å nämnde fängelser hällne.
Det må ock anmärkas, att vid de liesta med indelta löner försedda Corpser inträffar, att de lönetillökningar eller nya löner, som i sednare tider blifvit beviljade, äro bestämda i contant, hvadan afvikelse ifrån det indelta aflöningssättet för serskilda löntagare vid dessa Corpser redan nu förefinnes och följaktligen, om ersättningen för de hittills indelte 84 löneandelarne skulle efter förutnämnde grund bestämmas, äfven för framtiden bomme att fortfara. Comiterade hysa derföre den öfvertygelse, att det för tillvägabringande af ordning och enkelhet är af nöden samt äfven för öfrigt i alla hänseenden lämpligast, att i stället för de löner, som hittills uti indelta räntor och tionde utgått, sådana i contant varda faststälde, så att i detta hänseende enahanda princip i afseende å alla lönestater måtte varda följd; och tillstyrka Comiterade underdånigst, att, intilldess närmare reglering kan komma att framdeles för sig gå, ersättningen för de indelta löner, som varda indragne, måtte blifva lämpad efter hvad dessa sednare i medeltal utgjort enligt den beräkningsgrund, som för sådant ändamål kan blifva faststäld. I detta afseende dela Comiterade så vida Rikets Ständers vid förra Riksdagen yttrade mening, att Comiterade underdånigst tillstyrka, det ersättningen måtte bestämmas till det belopp, hvarje serskild lön utgjort elter medium af den för de sista 10 åren näst före indragningens beslutande faststälde markegång med tillagd forsellön, likväl med summans jemkande till närmaste hela Riksdaiertal, samt detta belopp, likasom andra contanta löner, derefter qvartaliter utbetalas. Och må härvid anmärkas, att de nuvarande indelta löntagarne sålunda, utom den lättnad sistnämnde ordning för lönernes liqviderande allt framgent för dem medförer, första året, då förändringen vidtoge, erhöllo den serskilda fördelen att, jemte föregående årets då utfallande indelta lön, tillika få uppbära det löpande årets, som annars först det påföljande kunnat utbekommas.