Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
K o n u n g Kristian V I af Danmark-Norge, ifweibrucken, f. 1674, f 1735, o c h grefvinnan Karof. 1699, f 1746, o c h markgrefvinnan Sofie Magdaline af Nassau-Saarbriick, f. 1704, f 1774. lene af Brandenburg-Kulmbach. Arfprins Josef af Pfalz-Sulzbach; 79 &amp; 80. — Se 39 &amp; 40. prinsessan Elisabet af Kur-Pfalz. — Se 73 &amp; 74. — Se 39 &amp; 40. Furst Karl af Nassau-Usingen, f. 1712, Hanau, f. 1700, f 1726. f 1775, o c h prinsessan Kristiane W i l h e l m i n e af Sachsen-Eisenach, f. 1711, f 1740. Grefve Kristian af Leiningen-Heidesh e i m, o c h grefvinnan Katarina af Solms-Rödelheim. — Se 31 &amp; 32. Furst Johann Ernst af Nassau-Weil89 &amp; 90. — Se 77 &amp; 78. burg o c h grefvinnan Marie P o l y x e n e af Leiningen91 &amp; 92. af Hartenburg. Furst Georg August Samuel af Nassaunette Amalie af Braunschweig, f. 1696, f 1762. Idstein o c h grefvinnan Henriette Dorotee af Gettin93 &amp; 94. Hertig Kristian L u d w i g af Mecklengen. Furst Johann W i l h e l m Friso af NasKaroline af Mecklenburg-Strelitz, f. 1694, f 1748. sau-Dietz-Oranien, t l 7. l l, o c h prinsessan Marie-Luise 95 &amp; 96.
Hr Adlercreutz, Axel Gustaf. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af fyra ledamöter och fyra suppleanter uti Allmänna Besv:soch Ekon Utsk:t efter Ledamöterne N:o 848 Hr Wattrang, Nils Adolf; » 2120 A. Hr Nauckhoff, Carl Henrik Gottlieb; ” 2039 Hr von Troil, Samuel Gustaf; » 2144 Hr Rosensvärd, Johan Henrik; Suppleanterne N:r 25 Hr Walkendorff, fullm. Hr Wästfelt, Fredrik Philip; » 2088 Hr af Chapman, fullm. Hr Ribbing, Erling; » 839 Hr Rehnberg, Carl Gustaf; och « 848 Hr Wattrang, Nils Adolf; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter N:o 304 Frih. Fock, Alexander Georg; » 357 Hr Tornérefelt, fullm. Hr Montgomery, Gustaf; » 2001 Hr af Sillén, Lars Gabriel; » 2309 Hr af Dalström, Gustaf Jakob; Suppleanter N:o 833 Hr Werdenhoff, fullm. Hr Tham, Sebastian Mathias; » 1956 Hr Clementeoff, fullm. Hr von Knorring, Erik Oscar; « 2035 Hr Cederbaum, Pehr Fredrik; » 2227 Hr dorchimont, fullm. Hr Törnebladh, Carl Ottomar; Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af sex ledamöter och en suppleant i RiddarLusUtsk:t efter N:o 44 Frih. Wrangel af Lindeberg, fullm. Frih. Leijonhufvud, Sten; ” 59 Frih. Rålamb, Sigfrid; » 313 Frih. von Platen, Carl Baltzar; » 172 Hr Rosenstjerna, fullm. Hr Flach, Erik Gabriel; « 1912 B. Hr Nordenskjöld, Adolf Otto; » 1974 Hr Granfelt, fullm.
Den glömda gnistan, slocknad hälft i härden, skall gä med glans o c h värme ut i världen och glädja alla, h v i l k a s andedräkt har denna flamma ur dess aska v ä c k t. JZ. banor, lärt henne förstå världen och att mot plikternas mångfald sätta en handlingskraft och en andens elasticitet, som få kvinnor ega. Drottning Elisabet föddes år 1843 i Neuwied. Sina barnaår tillbragte den lilla prinsessan i ostörd stillhet. H o n var ett lifligt, vetgirigt barn; hennes största glädje var att höra sagor och lyssna till äldres samtal. Den första sorg, hon fick känna, var år 1850, när hennes moder allvarsamt insjuknade; under många veckor fick hon icke se henne. Då furstinnan slutligen tillfrisknade, lemnade Elisabet alla lekar för att alltid kunna få vara i hennes närhet. Som hennes yngste broder, prins Otto (född 1850), var sjuklig, flyttade nu den furstliga familjen från Neuwied till Bonn för att alltid hafva de förnämste läkare till hands. Här omgaf furst Herrmann sig med en krets af konstnärer och lärde. Prinsessan höll sig helst i faderns studerkammare, och på henne hade faderns romantiskt-rationalistiska åskådning ett obetingadt inflytande. H o n kände sig lyckligast, när hon fick lyssna till faderns ord och följa hans tankegång. Tidigt vaknade hennes lust för pädagogik. Liksom drottningen ännu i dag själf leder undervisningen i några flickskolor i Bukarest, är närvarande vid pröfningarna och utdelar premierna, så sökte hon redan i sina barndomsår att undervisa andra. Sålunda beredde hon en fattig gosse, om hvilken hennes föräldrar tagit vård, till femte klassen på gymnasiet. Betecknande för hennes sinnesriktning är att hon fattade det beslutet att blifva lärarinna, att grunda ett seminarium och att helt och hållet egna sig åt kvinnans utbildning för detta sträfsamma kall. Men broderns död, som inträffade 1862, samt förlusten af fadern två år senare motverkade utförandet af denna plan. Den unga prinsessan egnade sig nu helt och hållet åt modern, gjorde med henne resor och sökte trösta henne öfver det hårda slaget. Utmärkt vackra äro hennes reseskildringar.
Från detta uteslutande lärer alltså till icke oväsendtlig del förklaring kunna hemtas öfver det förhållande att, då Revisorernes och Fullmägtiges beräkningar för livart och ett af 1858 och 1860 års lån skilja sig från hvarandra med endast 0,oo4 procent, samma beräkningar i afseende å 1864 års lån förete en jemförelsevis ganska betydlig differens. Revisorernes först framställda anmärkning deremot att Fullmägtige, ehuru de egde antaglig visshet derom att låneuppdraget skulle komma att lemnäs i deras händer, likväl icke under den långa tid, lånefrågan hos Rikets Ständer behandlades, vidtagit sådana förberedande åtgärder, som, då uppdraget slutligen erhölls, kunnat, verka till frågans utredande och konseqventa behandling, och att ej ens något program, upptagande de hufvudsakliga vilkor, hvarunder Fullmägtige skulle velat inlåta sig i underhandling med hugade låneöfvertagare, blifvit uppgjordt, hvarken före eller vid den tid låneuppdraget åt Fullmägtige lemnades, eller under de flera månader, sorn derefter förflöto, innan länet afslutades. — gifver Fullmägtige anledning att ingå i ett omständligt svaromål, hvaraf Utskottet ansett sig böra återgifva det hufvudsakligaste. Hvad först de af Revisorerne antydda förberedande åtgärderna beträffa, förklara Fullmägtige att, så länge något låneuppdrag icke kommit Fullmägtige tillhanda, kunde de, i brist af fullmagt, vid saken intet tillgöra. Att uppdraget skulle lemnäs i Fullmägtiges händer, så vida lånet definitivt beslutades, derom kunde de väl vara förvissade; men huruvida Rikets Ständer, på samma gång de bestämde sjelfva lånebeloppet, ville angående lånevilkoren eller i andra afseenden meddela Fullmägtige några särskilda föreskrifter, derom saknade Fullmägtige kännedom ända till dess att lånebeslutet dem till verkställighet delgafs.
Vid föredragning af Banko-Utskottets Betänkande, JAS 48, med förslag till förändrad uppställning af föreskrifterna angående Bankens metalliska kassa m. ra., biföll Ridderskapet och Adeln allt hvad af Utskottet i Betänkandet föreslagits, med undantag af 5:te, 7:de och lOrde momenterna i S:te punkten, hvilka momenter återremitterades; hvarjemte Ridderskapet och Adeln fattade enahanda beslut, sorn i slutet af Protokolls-utdraget rörande Memorialet JM 44 omförmäles. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets Memorialer och Utlåtanden: JM 46, angående 171 § i nu gällande Banko-reglemente; JM 47, angående föreskrifterna i ltsta artikeln af Banko-reglementet; JM 48, i anledning af förre Handlanden J. A. Carlgvists ansökning om eftergift af upplupen ränta å en til! Bunko-diskontverket inbetald skuld, JM 49, i fråga om ett af förre Apothekaren C. P. Lidmans hustru Jenny Lidman, född Bentzelstjerna, gjordt ackordsanbud; JM 80, angående föreskrifterna i 8:de artikeln af Banko-reglementet; samt Bih. till R. St. JVs 51, i anledning af väckt motion, att granskningen af Banko-diskontverkets räkenskaper och förvaltning hädanefter må verkställas af Rikets Ständers Revisorer öfver Stats-, Bankooch Riksgälds-verken. u ver, jv.oS, .v\\o\t*\ Vio W.rVS, Från Hogv. Preste-Stdndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Banko-Utskottets Memorial, JVS 44, med förslag lill lörändring af åtskilliga föreskrifter i lista, 2:dra oell 3:dje artiklarne af Banko-reglementet, stadnade Ståndet i följande beslut: Punkterna 1 till och med 8 återremitterades. Hvad Utskottet i punkterna 10 och 11 tillstyrkt och föreslagit, godkändes.
Hur stilla, nästan död tedde sig icke nu millionstaden Filadelfia! Som befolkad blott af en race, besjälad af en ande. På de landsflyktigas söndersplittrade sinnen verkade denna afmätta regelrätthet, denna kväkarlika ordning, folkets vänliga skönhet, ljuft helande. Dock var det icke bara detta utan något mer. När Tore och hon vandrade upp och ned dessa medelklassens snygga, enformiga gator med sina oföränderliga röda tegelhus, besatta med gröna fönsterluckor och hvita marmortrappor, genombäfvades de för första gången af det jubel, ägandet väcker. Äga något på allvar! Sig själfva, sin rätt som människa, det var nog – då ägde man egentligen allt. Dessa hundratusen små hus, afbilder i miniatyr af världsstädernas modernt inredda våningspalats, voro byggda för dem, här hade de blott att välja sitt. Priset var afsedt för den måttligt lönade handtverkaren eller godt lönade arbetaren, och ehuru Tores yrke var ett finare, gaf det icke mer inkomst än tyngre grofarbete. Redan andra dagen fingo de sin lilla villa, midt emot en af stadens många gröna inhägnader. Den möblerades fullständigt – på kredit, utan borgen. Om sju månader skulle alltsammans vara afbetaldt med så och så mycket i veckan – allt efter egen bestämmelse. Detta sätt, som tyckes djärft och likvisst skaffat millioner amerikanska medborgare hem, trygghet, mod, själfkänsla – icke sedan de slitits ut i kampen, utan redan då de trädde ut i lifvet, färdiga för alla möjligheter, jäsande af ungdom och lust eller rädda för det okändas stora spöke. Den kväll, då Tore och Louise Hultman lade sig ned för första gången på sin egen gungande resårmadrass och inandades doften af kåda från nya möbler och smektes af ljuset från den skära taklampan och af medvetandet om all denna renhet och härlighet – knäppte de sina händer samman som barn, satte sig upp i bädden och tackade Gud under strömmande tårar. Därpå släckte Tore lampan. Men ingen kunde somna. – Är du vaken? hviskade Louise. – Ja Puttan. – Putte har du inte – har du inte lust att gå och se på allting – bara som hastigast. – Jo Puttan.
Maj 1835, medgiivit dels befrielse från utförseltull och skeppsumgälder för alla produeter, med undanlag af jern och koppar, som under loppet af åren 1835 och i83S directe från hamnar inom Norrbottens och Westerbottens Län till utrikes orter utföras med Svenska eller utländska fartyg, och dels enahanda befrielse vid varu-utförsel från nämnde Län för alla fartyg, sorn inom 1838 års slut derstädes byggas för Svensk eller utländsk rökning, att lillgodonjutas under 5 år ifrån första utgåendet. Det uti denna punkt framställda förslag åsyftar, så vidt Utskotten kunnat uppfatta» att den befrielse för utförsel-tull och skeppsumgällder, Statssamt Allni. Best’.- och Ekon.-Utslcottens Utlåtande, JV:o 83. 11 sorn för de inom 1838 års slut i Norroch Westerbottens Län byggde fartyg varit medgifven under 5 år ifrån första utgåendet, mätte utsträckas äfven till sådane fartyg, som, efter samma lids förlopp, blifvit inom nämnde Län byggde. I anseende till de inom dessa Län ofta inträffande missväxtår, finna Utskotten det vara angeläget, att genom serskilda åtgärder underlätta handeln med desse orters ymniga tillgångar af skogseflecterj och alt uppmuntra invånarne att, medelst skeppsbyggeri, sjöfart och handel, bereda sig nya utvägar till en bergning, som, i anseende lill climalets hårdhet och ombyllighet, icke kan med säkerhet af åkerbruket påräknas; och få Utskotten af denna anledning tillstyrka: att Rikets Stander måtte hos Kongl. l\Iaj:t i underdånighet anhålla, att en lika frihet från utförsel-tull och skepps-umgälder, som blifvit beviljad för de Norroch Westerbottens Län inora 1838 års slut byggda fartyg, måtte medgifva» äfven för dem, som efter berörde tid och intill slutet af år i843, blifvit eller blifva inom dessa tvänne
Direktioner och Kommittéer, General-Posf-Slyrelsen, Landshöfdingar. Ståthållare, Direktörer vid Kongl. Maj:ts Speklakler, Befälhafvare, Ofverstar, Consistorier och andra Verk, af hvad namn de vara må, som dertill ega Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, så väl som af Magistrater och de flere, hvilka ega att bortgifva beställningar och sysslor med lön, böra förses med stämpladt papper, då lön på stat förut icke innehafts, till fern procent af det erhållna lönebeloppet, men vid befordringar till tjenst med högre lön endast af skilnaden emellan den förra lönen och den som erhålles. Åtföljes tjensten af extra ordinarie inkomst eller sportler af beständig egenskap, så böra äfven dessa ingå uti löneberäkningen. I detta fall eller då lönen är underkastad förändring, beräknas ehart,e-beloppet efter medium af de sista fem årens tjensten åtföljande löneförmåner, för hvilka bevillning efter Andra Artikeln blifvit crlagd; men för Constitu tor i a I på behaglig tid skall slätnpJade pappers-afgiften vara hälften mindre, än hvad för fullmakt stadgadt ar. Dessutom iakttages, alt för Ender-Officerare vid de värfvade Regemenlerne och Flottan, för Under-befäl och Manskap vid Militär-Kusibevaknings-Korpsen, för Under-befäl vid Telegraf-Korpsen samt för Ilandtverkaie och Inventarie-Timmermän vid Flottan, äfvensom för dem och deras vederlikar, vid indelta Arméen, beräknas chartan, i do läll, deuna § utstakar, lill endast En procent af den på stat be stådda lönen eller arfvodet jemte den erhållna nummer-lönen, hvilken sistnämnde, der den i persedlar är utsatt, förvandlas i penningar efter sednasle årets markegång. För ringare Skolbeljente, Pedagoger, Klockare, Organister, Sångare, Kyrkovaktare och mindre Kvrkobeljente charteras fullmakter Bil. till Bevilln.-Utslioltcls Betänkande Jtt 8.
Antages detta sistnä i nda förslag, vinnes samma fördelar, som genom det nu under öfverläggning varande, utan att vara förknippadt med de svårigheter, som vidlåda detta. Sedan öfverläggningen förklarats härmed fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels antagande och dels förkastande af förev:de förslag, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på förslagets antagande, hvartill svarades starka nej, blandade med ja, och sedermera propos. på detsammas förkastande, då svaren utföllo med talrika ja, blandade med många nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öivervägande. Många ledamöter yrkade votering. Upplästes och godkändes följande förslag till voteringspropos. : »Den som antager det uti 6:te punkten af Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 2 upptagna förslag om ändring i åtskilliga grundlagsparagrafer, ang:de riksdags hållande hvarje år, röstar Vinner nej, förkastar R. o. Ad. ifrågav:de förslag.» Sedermera företogs voteringen och befunnos efter dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 118. Nej — 147. Hr Sandströmer, Carl Johan Albert: Emot det af R. o. Ad, nu fattade beslut får jag härmed anmäla min reservation. Anmältes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåtrn och Retänkm, nemi. från N:o 7, Berättelse ang. verkställd undersökning och granskning af Bankoverkets tillstånd, styrelse och förvaltning; N:o 8, i fråga om afskrifning af Låne-kontorets i Malmö återstående fordran hos förre Kamercraren E. P. Lindstedt; den det ej vill, röstar Banko-Utskoltct: Den 8 December. 393 Lag-Utskottet: N:o 6, i ani. af väckt motion om ett tillägg till K. Förordn. d. 7 l)ec. 1860, ang. vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker; Allmänna Besvärsoch Elconomi-Utskottet:
Men en morgon, då hans biträde kom till affären, var dörren reglad inifrån. Han bultade upprepade gånger, men förgäfves: ingen svarade. Misstänkande, att icke allt stod rätt till, sprang ynglingen till polisvaktkontoret och fick ett par konstaplar att följa sig. Man sprängde upp dörren. Inne i butiken, utsträckt midt på golfvet med en stol, som han dragit med sig i fallet, öfver bröstet, låg ägaren till affären, » gubben Lorentz, barberaren », död. Ett djupt snitt af en rakknif hade nästan skurit af hela strupen. Blodet var redan stelnadt. Kroppen var kall. Han hade synbarligen varit död i nere timmar. Och böjande sig ned öfver den döde, med kännarmin undersökande såret, sade en af konstaplarne med ett uttryck af beundran i sin grofva röst: » Tusan till barberare! Han har kunnat sin sak. Den har inte darrat på handen, den, inte! » LILIAN ELDÉE. I medlet af oktober öppnades på Västmannagatan en n y rakstuga. Det var till hela sin inredning en första klassens affär, mycket snygg, mycket ordentlig, hvars innehafvare var en redan gammal man m e d grått hår och nästan hvita polisonger. Gubben Lorentz hade återgått till sitt kära yrke, men han var det oaktadt icke nöjd. Han trifdes icke med sin omgifning: denna butik, som luktade oljefärg och där han kände sig främmande, ljus. och rymlig som den var, dessa kunder, idel obekant folk, som var hon o m fullständigt likgiltigt. Och han fann sig alldeles bortkommen i denna afiägsna stadsdel med sina breda gator, sina stora, moderna hus och nya ansikten. Allt var ogästvänligt, kallt, frånstötande, ovant. Dessutom gick affären illa, och han började missköta densamma. Hela eftermiddagarne satt han, tyst och grubblande, i ett hörn på närmaste schweizeri, öppnade endast sin mun för att säga till om ett nytt glas. Han hade börjat dricka. Sent på kvällen gick han tillbaka till affä- ren, obekymrad om, huruvida biträdet, en yngling på sjutton år, hållit öppet till den bestämda tiden eller icke.
Dare befarar, akt, oberäknad lördewrde förlust, genom en saknad inkomst al Krono, Bränncriernes gäng, Missräkning i allmänhet torde wisa sig pä iden, ester nu projekterade Bewilliungs grund, päräknade afgisten, för husbchvss Bränrvins-bränningen, vis L vis den säkra inkomst lom skaken hittills, <ster 1800 ärs stadgande deras njutit Grefwe körner, Oöran, anhöll alt Herr Grefwen och L " drM-nstaiken täcktes iörst göra proposition, att fägan om Bränwmsdränningen i Stockholm och Götheborg »'natte stwtla, för att os öras i sammanhang med deri vm MagozinsDirektions inrättningen. Herr von klcklke6»: Dä nu Ridderstapet vch Adeln för bränningen xa Landet antagit deri rarulligaste grunden, otr den tillätes olla som äga Jord, synes nsta ott samma pnmcipe äfwen för Städerne malle föijas. Herr Grefwe» ock) LandrLNarskalken, ansäg delta icke wara alldeles iämpetigk, emedan syr. lige Städer aga mycken Jord, ondra gansta Äten eller snart sagde inge,. Derefter gjorde Herr Greiwen och LandrMarstaiken proposition «tt rättigheten till Bränwms, bränning mätte utsträckas lill Hyresmän i Städrrne. Ropades Nej. ^ ^ Gref - Den 29 JanuärLi. 1221 Grefwe körner, yrkade änvo att Stocka holm och Götheborg isrän det beslut som nu fattades malle undantagas. Herr llrinr^lkälst r
Någon säkerhet för åboerna finnes således icke, utan är deras öde öfverlemnadt åt kyrkostyrelsernas skön och välbehag. Jag bekänner uppriktigt, att jag icke blott efter läsning af [Jtsktns betänk., ulan äfven efter en noggrann granskning af handlingarna för flera år tillbaka, då detta mål utgjorde ett allmänt discussionsämne, kommit till ett alldeles motsatt resultat mot det Hr Rosenblad framställt; och då jag äfven vant mig vid att från handlingar draga juridiska conclusioner, samt derföre tror, att mitt omdöme i detta mål kan vara lika godt som Hr Rosenblads, stödjer jag derpå mitt yrkande, att ny undersökning måtte äga rum. Detta är i alla fall en billig hyllning åt en opinion, hvilken varit så allmän som den, att Regeringen gjort orätt vid behandlingen af denna fråga. Har Regeringen icke gjort orätt, må hon rättfärdiga sig genom ny undersökning; men derigenom, att undersökningen vägras, befästas ännu mera den opinion, att hon gjort orätt. Jag skulle tro, att det vore angeläget för Regeringen alt antaga ett sådant öppet handlingssätt, äfvensom för den af rådgifvarne inom Konungens Conseil, som hufvudsakligen bidragit till deu utgång, målet fått, att rentvätta sig inför nationen genom resultatet af ifrågavar. undersökning. Jag anhåller om bifall till Utskrns betänk. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Då jag haft mig uppdraget att såväl inom sammansatta Utskm som inom afdelningen handlägga delta mål, anhåller jag att få framställa de åsigter, hvarpå jag stödt mitt instämmande i Utsktns beslut, för att till Ståndet hemställa, huruvida dessa åsigter förtjena afseende. Jag har icke haft för afsigt att lemna någon hyllning åt allmänna opinionen i denna fråga. Opinionen kan vara oriktig äfvensåväl sorn riktig, och jag tror, att vid behandlingen af rättsfrågor bör man endast rätta sig efter den öfvertygelse, man hemtar af för handen varande skäl. Hr Rosenblad har börjat med att säga, det ifrågävar. undersökning ej vore af behofvet påkallad. Jag har deremot trott mig finna, att K.
Ständers Lag-Utskott, uti dch den II bennes afgifne Betänkande uti någre omständigheter rörande LoneurSmäl, i anledning af Riksdagsmännens tstuuUm frän Selebo Härad, ^0lM8 ^or>8- fo-rs frän Äke S Härad, Ansten Lnncikon8 frän östra Härad och ök-riZr 8ven8sons frätt Wifolka och Walkebo Härad frän det hederwärda Bonde - Ständct till Lag Utskottet remitterade Memorial anfört, har PrästcStändet ansett stg böra Utskottets yttrande till alla delar gilla; hwarom underrättelse genom Utdrag af Protokollet skulle de Respektive Meb-S>'ändcn samt Lag-Utskottet wördsamt och wänligen lemnäs. tuprg. Lx krotocollo. v. Almguist. Utdrag af Protokollet, hältet hos Högwördige Prästc-Ständet ben 1 September 1809. S. D. Föredrogs ä nyo Riksens Högloft. Ständers Allmänna MsivärSoch Ekonomie - UtskottS Betänkande, angäendc Gästgifware, skjutsen i Riket, jämte Hederwärda Bonde-Ständcts j detta ärende widtagne och genom Peotocolls.Utdrag af den 18 dennes meddelade b stut, a«e berörde betänkande bifalla med det tillägg, som i Bonde-Ständcts tanka icke ändrar -ruMerne för Utskottets förslag eller fordrar ä Utskot, tets Den 6 September.
Brunnius, som icke kunnat inse billigheten i den landtman förunnade rättighet, alt till utrikes ort utföra varor, så vida de icke bevisligen utgöra afkastning af egen gård eller egna gårdar, samt förty och då det vore svårt om icke omöjligt, att kunna controllera, vare sig frälse eller ofrälse mans uppgifter, i sådant fall, likasom huruvida egna producter, sålunda utföras för egen eller andras resico, föreslagit, att landtman, antingen han är frälse eller ofrälse, skulle, vid påfordran, vara skyldig, att edligen styrka, att de varor lian till förtullning anmäler, ära producter af egen gård eller egna gårdar, äfvensom att utförseln sker flir egen räkning eller resico. Vid pröfningen af dessa motioner har Utskottet in hemta t, att en hufvudsakligen lika beskaffad fråga som den nu af Herr Grapengiesser väckte, utgjort föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet vid sista Riksdagen och då blifvit omförmäld i Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 86. Uti nämnde Utlåtande är dels anfört hurusom, i anledning af Kongl.
Stånd derom öfverenskomma; i annan händelse lörfalie frågan. Tillstyrker Utskottet Konungens framställning, med eller utan ändringar, behandlas den likasom andra af Utskottet förordade grundlags-förslag. Prot.-Utdrag, den 5 April 1845. 773 Från Högv. Pueste-StIndet. S. D. Föredrogs ånyo Banco-Utskottets utlåtande, N:o 49, öfver vackt fråga, att Banco-fullmägtige må berättigas å deposition i Hamburg emottaga silfver utöfver det bestämda beloppet af 500,000 R:dr specie: Presle-Slåndet biföll utlåtandet, hvarjemte Ståndet beslöt, att i det Baneo-Reglemenle, som kommer att utfärdas, skulle införas ett stadgande af samma innehåll, sorn Utskottets förslag i förenämnde utlåtande, med den förändring allena, att orden: ”så snart årstiden innevarande år det medgifver” måtte utbytas mot orden vid tjenlig årstid; och skulle de respective Med-Stånden vänligen inbjudas att i detta beslut med Preste-Ståndet sig förena. S. D. lili prolocolls-utdrag af den 2 dennes bade Höglofl. Ridderskapel och Adeln meddelat, alt Höglofl. Ståndet, vid föredragning af Be'villnings-Utskotlets memorial, N:o 30, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående Tullbevillningen, med hänseende till 15 § af Tulltaxeunderrällelserna, funnit för godt vidblifva sitt förut fattade beslut, samt enär Ridderskapel och Adeln ansett Presteoch Borgare-Ståndens beslut i ämnet vara stridande mot Kongl. Brefvet den 16 December 1836, angående behandlingen af sådana ärenden, hvilka af 2:ne eller flere af Kongl. Maj:ts och Rikets Collegier gemensamt skola handläggas och afgöras, af sådan anledning inbjudit nämnde Stånd all instämma i Ridderskapet och Adelns nyssberörde med samma Kongl. Bref öfverensstämmande beslut: Presle-Slåndet fann för godt denna inbjudning antaga.