Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De käcka ögonen blickade stickande fram, och ur hennes stora röda mun stack en brinnande cigarett. Hon talade alltjemt med den i munnen, det rök om henne, tankarne togo form och orden rullade ut som pådrifna af ett ångande inre maskineri, det var ryska och svenska, det var gester och tecken, det var lif och lust. Hon hade långt, rakt nedhängande hår, svart och tunnt, brun frisk hy och en figur som en kosack. Toiletten var halft om halft elegant och slarfvig, dyrbar och prålande. Hon kisade ofta på den hon talade med, påsatte och tog bort lorgnetten, svängde ogeneradt med armar och ben. Men rösten var klingande och vacker, accenten som en bildad menniskas. Hon var grotesk och säker, det var någonting öfverlägset, sjelfmedvetet och manligt hos henne, dock icke utan behag. Hon placerade Nadja i ett hörn, skaffade henne en god fåtölj och öfverlemnade henne till sin man. Generad och nästan missnöjd satte han sig på den lediga stolen bredvid henne. Så, är du nu här, Nadja ... jag hörde af min hustru, att hon bjudit dig hit ... också har jag haft bref från Finland om dina sista äfventyr, att du varit engagerad vid Lilla teatern, etcetera ... och ... jag är lite förvånad att se dig här nu. Du borde förstå, ... jag är gift karl nu, hyggligt hus ... jag vet inte hur du ... hm. Åh, sjåpa dig inte, Atte, och var inte så generad för mig. Som du ser, generar jag mig inte alls sjelf. Jag ämnar bli riktigt fin nu, ser du... Artist! Jaha, du behöfver inte skrika om, att jag var hos Guroffs inte... Den gamla historien... Frun din är riktigt god vän med mig nu. Ni har inga barn, förstås. Åh, gör inte sådana sura miner, du, jag skall inte förföra dig nu mer inte, jag håller mig allt till de andra herrarne. Hon skrattade för full hals, tänderna glimmade och groparne i kind och haka voro djupare än förr. Herr Adolf log ett blekt löje och såg motsträfvigt på henne.
Wid denna Lägenhets emottagande befannS densamma bade till Dygguad och häfd uti ett owänradt lagerwall sä att den fordrade en känbar kostnad för att sättaS i det stand hwaruti den rm för tiden befinncg, hwilket blef sa mycket swärare akt werk, laita, som Grannar nägra är förut hade funnit urwäg att kil! stg winna strömmingsstfket och annat som tillförene hört lill egendomen. Sadan ben nu äc har han omkring 18 Tunnelands aker, hwaraf hälften endast kan ärli» gen skördas. Jordman bestär förnämligast af mager och stenbunden skogsjord, höafkastningen är ombylelig emellan ivo 06) 200 Last. Skogen lider mycket af grannars äwärkan, som hittills icke kunnat förekom»nas. Till Gardens skötsel äro emot utsatt lösen mantals dagöwcrken af 24 Bondegärdar, uplätne, förutan hwilka det icke warit möjcligt alt uphjelpa denna Kronans egrndom ifrån dest pä 1780 talek iräkade sörfall, och dmil har innehaswaren af egna medel mast göra sä stora Den 16 December. stora pakostnader, att han nu pä sena ålderdomen Mil» !e biifwa försatt i ett swart lidande var ändring göres nu det pä god rrv emottagnc arrende, conrractei, hwilket esker naturlig ordning mäste af sig stelst snart uphöra. d>l. Oalbsrx. Likalydande med Originalet betygar Iftöäsliur» Afskrift. Litt, G. Wördsammaste Memorial! Det har kommit kill min kunskap, akt Riksens nu församlade Högloft. Ständer ibland andra Rikswar, dande ärendec till öswcrläagning förehaswa huShällningen med Kungsgärdar, Kungs Ladugardar, och andre Kronans Domainer, samt akk IUkstlHögloft.
»Här må anmärkas att, oaktadt det land, som vi anse som Grönland (det nuvarande Spetsbergen), ligger under och öfver 80:de breddgraden, så växa der ymnigt blad och gräs och der finnas sådana djur som äta gräs, såsom renar, medan deremot på Novaja Semlja under 76:te breddgraden finnes hvarken blad eller gräs och ej heller några gräsätande djur.» Senare fann man dock spår af renar äfven vid vinterqvarteret; man dödade exempelvis en björn, som slukat en ren. Vid Spetsbergen hafva renarne först genom holländarnes och engelsmännens, sedermera genom ryssarnes och norrmännens jagt betydligt minskats. I öns nordvestra del, der holländarne hade sina trankokerier, har den till och med fullkomligt utrotats.73 Den förekommer dock ännu i Isfjorden i mycket stort antal och skulle genom skydd helt säkert hastigt åter förökas. Att en så förödande jagt som den, hvilken år efter år pågår på Spetsbergen, kan ega rum utan att djuren utrotas, har till och med gifvit anledning till antagandet af en invandring från Novaja Semlja. Men sedan jag numera lärt närmare känna renens förekomst på det senare stället, synes mig detta förklaringssätt icke vara riktigt. Om derför, såsom åtskilliga omständigheter verkligen antyda, en invandring af renar till Spetsbergen eger rum, så måste den ske från något i nord-nordost beläget, ännu okändt polarland. Enligt några fångstmäns förmenande finnes till och med antydan om, att detta obekanta land är bebodt, ty det har upprepade gånger uppgifvits, att man på Spetsbergen fångat märkta renar. Den första underrättelsen härom finnes hos Witsen (Noort ooster gedeelte van Asia en Europa, 1705, II s. 904), med uppgift att renarne varit märkta på horn och öron, och sjelf har jag hört fångstmän, som i Norge blifvit väl förtrogna med renskötsel, bestämdt påstå, att öronen på några af de Spetsbergsrenar de skjutit varit klippta. Förmodligen beror hela berättelsen likväl endast derpå, att öronen blifvit frostmärkta.
BergsCollegii underdåniga Betänkanden af den 19 Juni och den 17 December 1817 rörande hållna undersökningar om Hellestads och Vånga Bergslager än af Friherre Hermelins Chartor, Beskrifningar och Tabeller ofver Norr. bottens Län samt tillhörande Lappmarker, och sednast af Berättelsen om den undersökning, som, till följe af Kongl. Maj :ts Nådiga skri]veise den 15 Maj x317, blifvit hållen' i samma orter, till utrönande af rnöjligheteh att med fördel till godo göra de rika Jernmahnberg, soth derstädes finnas, Dä alla omständigheter, rörande Svenska tackjernstilIverkningen och den dervid nuvarande hushållning samt dess åsyftade förbättring för framtiden, hvilka uti de inkomna Memorialer äro vidrörda, befinnas af vidlyftigare omfång än att de, uti ett ämne af så stor vigt, kunna beqvämligen i ett sammanhang behandlas5 så anser Utskottet de derom väckta motioner, böra fördelas uti sina serskildta momenter, hvarigenom resultaterna för hvarje kunna sedermera redigare härledas och säkrare bestämmas. De synas naturligen reducera sig till följande hufvudfrågor. 1:0 Böra Bergsmanshemman, hvilka icke idka full blåsning efter sin ägande Hyttedel eller ock antingen egenvillig^, eller i brist* a-f nödig koltägt och malmfång Besv. och ihkon. Utsk, Betänkanden, 791 alldeles nedlagt sin Bergsmanna rörelse, v’ara i fortsatt åtnjutande af Bergsmanna privilegier? 2:0 I händelse detta icke finnes öfverensstämmande hvarken med naturlig rättvisa eller espriten af de meddelade förmoner; hvilka utvägar böra då vidtagas, för att antingen bringa de härom nu gällande och måhända med tiden utur bruk komna författningar till vederbörlig helgd, eller ock bestämma grunderna förnya, mera öfverensstämmande med den åsyftade jemkningen uti rättigheter och skyldigheter alla hemmansägare emellan? 5:0
TJtsk. har borttagit det i nu gällande tulltaxa befintliga stadgande, att sprit, för beredning af luktvatten, får införas mot 8 sk. tull per kanna. För sådan sprit skulle således hädanefter betalas 2 r:dr, hvarigenom den icke obetydliga eau de colognes-tillverkningen troligen kotnme att alldeles upphöra, emedan dertill lärer svårligen kunna användas annat än utländsk sprit. Då Ulsk. antagit den sals, att större frihet i handeln bör råda, synes det mig underligt, att Utsk. i flera fall höjt tullen mot hvad den är efter nu gällande tulltaxa; jag skall uppgifva några af de artiklar, derå en sådan förhöjning ägt rum, och i afseende hvarå jag skulle önska, att TJtsk. ville återgå till nuvor. taxa. Tullen för broderade arbeten af guld och silfver, som varit 3o sk. lodet, har TJtsk. föreslagit till 32 sk., och för andra slag broderade arbeten är den bestämd till 33^ proc. af väldet, men genom General-tullstyrelsens på K. M:s befallning utfärdade circulär af den 14 Nov. 1835 skola broderier förtullas lika med de tyger, hvarå de äio anbragta. — I afseende å brunsten innehåller förslaget att utförselstullen blott skall vara 2 sk. 6 rtst. Delta är lika med livad gamla taxan innehåller och TulI-comite'en föreslagit; men jag bör upplysa, att enligt de underrättelser, som erhållits från en i England vistande Svensk bruksägare, är det af stor vigt, att utförsel af brunsten försvåras, emedan det just är med brunstenen, sorn det Engelska jernet förbättras till den grad, att del kan concurrera med det Svenska; och han ger tillkänna, att han anser hinder för brunstens utförsel vara af mycket mera vigt än förbud mot utförsel af tackjern. I afseende å Utsk:* förslag att höja tullen å caffe till 4 sk., åberopar jag hvad Hr Skogman anfört.
Man vet ej hvad framtiden kan innebära; men troligt är, att de för ändamålet nödiga åtgärder inom en ej så aflägsen tid komma att medföra betydligt högre kostnader, än nu skulle blifva fallet. Jag tror derför, att klokheten bjuder R. o. Ad. att nu ingå till K. M:t med begäran, alt K. M:t täcktes låta utarbeta och till näst sammanträdande riksdag framlägga ett förslag angående skjutsbestyrets ordnande för framtiden såsom en Statens angelägenhet; och ur denna synpunkt anhåller jag om ålerrerniss af de punkter af Utskds Betänk., hvilka angå gästgifveri-, håll-, och reservskjutsens utgörande af jordbruket; med åliggande för Utsk:t, att uppgöra förslag till en skrifvelse till K. M:t, deruti IL St:r, jemte förklarande, att R. St:r anse skjulsningsbesväret böra belt och hållet lyftas från jorden och öfvertagas af Staten, samt att de resande sjellve böra bekosta skjutsens fulla värde, anhålla, att K. M:t läcktes låta utarbeta och till nästa riksdag framlägga ett förslag till skjutsbestyrets ordnande i enlighet med ofvannämnda grunder. Frih. Sprengtporten: Ehuru jag visserligen delar den önskan, som blifvit af flere1 föregående ledamöter uttalad, att nemligen Staten framdeles skall komma att öfvertaga skjutningsbesväret, en åsigt, hvilken älven finnes uti Utskds Betänk, uttalad, der det heter: »Ehuru Utsk:t, på grund af hvad bär ofvan blifvit anlördt, uttalat den åsigt, att skjutsbördan bör, då omständigheterna sådant medgifva, från jordbruket lyftas» etc., är dock min tanke, att tillräcklig tid mäste lemnäs för en så genomgripande förändring. Att nu ingå till K. M:t med en skrifvelse, deruti R. St:r uttala den åsigt, att ifrågav:de onus bör aflyftas från jorden, samt anhålla, att K. M:t täcktes låta utarbeta och för riksdagen framlägga ett förslag i sådan syftning, anser jag ingalunda lämpligt.
Mången natt stannade hon hos Axel för att trö- sta honom, och då Knut kom för att hemta henne, sutto de bägge qvar till fram emot morgonen. Selmas lugna väsende verkade välgörande i dessa orofulla timmar, och till och med den sjuka kände sig i rediga stunder väl af att skötas af henne. När Selma vid sin mans arm vandrade hem, gingo de oftast tysta och trötta. Ja, trött var hon efter alla dessa ansträngningar och denna själsspäni r * \ j I k l I L&gt; vJ IN användas och marginal lemnas. Namn och a d r e s s torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretlon från redaktionens sida påräknas ning, men lycklig som aldrig förr, lycklig öfver att verkligen kunna vara nyttig och behöflig för någon. När Laura till sist långsamt tillfrisknade, och lugn och lycka återstäldes i det hem, der nyss så mycket sorg herskat, då kände Selma, att lifvet nu först äfven för henne började på nytt. Behofvet af verksamhet, tanken på andra hade vaknat hos henne, och » barnet J hade fått lemna plats för den verkliga qvinnan. När nu våren kom och Selma skulle resa, bad hon att i stället få flytta ut på landet med dem alla, och doktorn hade just intet deremot. H o n hade blifvit mycket blek och klen på sista tiden. På landet kryade hon dock snart till sig, och hon trifdes så väl der ute. H o n spelade ofta; sjunga orkade hon sällan, ty bröstet var ej så starkt. Nu mera hade hon aldrig ledsamt. Ehuru mamma bodde hos henne hela sommaren, hade Selma dock ständigt fullt upp att göra, sedan hon insett, hvad huset och barnens vård kräfde. Sommaren förflöt lugnt, och alla voro friska. Selmas kinder blefvo åter fylligare, och hon tyckte nu som förr, att lifvet var så skönt, om ock på ett annat sätt. När de på hösten återkommo till staden, uppsökte Selma mycket ofta Laura, och ett innerligt vänskapsförhållande uppstod mellan dem; nu förstodo de hvarandra. På våren väntades åter en liten till verlden, och denna vinter blef alltså lik den första af deras äktenskap, lugn och stilla.
Utskottet anser sig i öfrigt hafva uti Betänkandet ådagalagt så gällande skäl hvarföre Utskottet icke kunnat tillstyrka antagandet af en Författning, som ålade Konungens Befallningshafvande att genom Promotorialer befordra eller i sådan väg handlägga enskildes Lagsoknings-ärender, att Utskottet, i anledning af anmärkniu - 864 Lagutskottet! Betänkande^, garne, tror sig endast böra bestämdt yttra hvad af Betänkandet äfven följer, eller att någon så beskaffad skyldighet för Konungens Befallningshafvande icke kan härledas, hvarken från stadgandet uti i Gap. g §. UtsökningsBalken, att den. ena Konungens Befallningshafvande skall räcka den andra handen, hvilket icke lärer kunna på enskildes angelägenheter tillämpas, eller från 3, Gap. 7 §. samma Balk, sorn, endast i fråga om Doms fullbördan, förordnar, att Konungens Befallningshafvande skall gifva Bref sitt, att then sorn i annat Höfdingedöme bor eller gods häfver, må ther gälda; och enär Utskottet, af enahanda skäl, sorn i Betänkandet äro upptagne, icke eller kan tillstyrka antagandet af 7 §. uti 3 Gap, UtsökningsBalken af nya Dagförslaget, heldst ett åläggande för Konungens Befallningshafvande att förordna skickligt och säkert Ombud till bevakande af å annan ort vistande Borgenärs angelägenheter skulle kunna, i händelse Ombudet missbrukade förtroendet, antingen genom försummelse eller genom användande till egen nytta af Borgenärs medel, gifva Borgenär anledning, att i ersättnings väg vända sig emot Konungens Befallningshafvande, sorn Ombudet förordnat, hvarigenom Konungens Befallningshafvande uti tvister med enskilde skulle inblandas; så finner Utskottet ingen anledning att förändra dess förra af Högv. PresteStåndet och liederv..
Lag, men likväl tillstyrkt partiella ändringar deri, häldst Utskottet, vid sitt förhållande i detta fall, varit ledt af den öfvestygelse, att ändring ej barde göras i sådane stadganden, som stå i samband med andra rättsbegrepp och förhållanden, hvilka icke kunna öfverskådas och till sina verkningar beräknas an - Lag Utskottets Fet/lnknniien. norlunda, än i sammanhang med Lagstiftningen, i helt betraktad, men att häraf icke borde möta hinder för mindre väsendtiige, af behofvel påkallade rättelser i visse, så till sägande isolerade, eller för sig sjelf bestående delar af Lagverket, derigenom enhet och samband i det hela ej Störes; samt slutligen, att Utskottet förmodar, det Ilögv. PrésteStåndet i händelse detsamma skulle fästa vidare afseende å Herrar Professoren Fröbergs och Doctor Stenhammars anmärkningar om nedsättning uti de LagCommitteens arbetande Ledamöter anslagne arfvorlen och rörande arbetssättet för Commiltcen i allmänhet, fogar anstalt om remiss å desse anmärkningar till något Utskott, som det kan tillkomma att meddela yttrande öfver dessa fiägor, hvilket icke med Lagutskottet lärer inträffa. Sist tillhör det Lagutskottet att yttra sig öfver Herr Ehrenborgs uti anmärkningarne vid åter-remissen gjorde hemställan om underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att den delen af Ekonomiska Lagstiftningen, som ej är inbegripen uti förslaget till CivilLagen mätte blifva särskild redigerad och tryckt, samt vid nästa Riksdag till Ständernes pröfning framlagd. Dervid har Utskottet af Kongl. Majrt vid Riksdagens början till Riksens Höglofl. Ständer afgifna Berättelse inhemtat, att en Committé allt framgent kommer att fortgå med utarbetande af Förslag till ändring jj22 LagVtskotttts B'taillandin. oell förbättring af de till Administrationen hörande Författningar; och som den omarbetning af Ekonomiska Lagstiftningen, som Herr Ehrenborg afsett, sålunda redan är af Kongl. Maj:t anbefalld, samt Riksens Mö g loll.
Utom w:'d förenämnde nybyggde häckten finnas ingenstädes afstängde Cloagvcrmed rör försedda för attaff leda 6c> Den sz April. leda luften. Det or likwäl i 6 Mom. af k 798 ars KonglBrbefallt att sadane allestädes, föliakteligen äfwcn i de gamle Arresteme, böra inrättas. De i nyfinämnde Kongl. Bref omnämnda Ventiler saknas i de gamla häckten. I Upsala Läne-häckte wörö wäl nyligen nya sängkläder ankomna. Men der finnes hwarken lofwar eller sängställen, hwarföre de blifwa liggande pa golfwet till päjkyndad förstöring. I de flesta Län och Fästninos-Arresterharjag icke funnit rcnlighctcn widmagthällen pa ett med förelkrutekne i z och 7 Mom. af 1798 ars Kongl. B'.u öfwerensstämmande sättPa flere ställen såsom i »onncrhct i Landscrona, Warberg och Götheborg lägga ock golfwens bristfällighet swarigheter i wägen. Att likwäl nöjaktig snygghet är lwftlig, adagaläager ordningen i Smedjegårds, Mariestads och Wennersborgs Länehäckten, samt i alla Hufwudstadens Arrester, med undantag af det der befintliga Högwakts" häcktet, hwarest mina ofta förnyade påminnelser blifwit lemnade utan ffäligt afseende. ^ Enligt z:dje Mom. af oftanämnde Kongl. Bref bestas Fängarne i allmänhet hwart sjunde och likmätigt Kongl. Braf den 26 Junii 1825 i de större Arrester hwart 6:te ar förnyade sängkläder. Det ar likwäl genom erfarenheten bestyrkt att sängkläder af den beskaffenhet Momentet bestämmer, i synnerhet täcken af nöthår, hwilkas förslitning paskyndas af jernoch trädblackar samt ei sällan af rummens fugtighet, icke uthärda första halsten af förenämnde för deras bruk utsatte tid.
Då de till stöd för denna nådiga framställning uti Stats-råds-protokollet (pag. 16) anförda skäl, enligt Utskottets tanke, tillfyllest ådagalägga behofvet af någon förbättring uti Matros-korpsens aflöningsvilkor, enär eljest vöre att befara, att Svenska Flottan kunde gå i mistning af de för detta yrke dugligaste ämnen, för hvilka tillfälle till förmånligare anställning i andra länder ej saknas, har Utskottet ansett den begärda anslagsförhöjningen böra af Rikets Ständer beviljas. c) För Flottans Slceppsgosse-korps har Kongl. Majit äfven funnit förhöjning i nu utgående anslag vara erforderligt; — i hvilket afseende meddelats, hurusom vid den för Skeppsgossarnes undervisning i Carlskrona särskildt inrättade skola för närvarande äro anställde endast 2 ordinarie lärare och en duplikant, de förra med lön af 1,000 Ridr hvardera och den sednare med ett årligt arfvode af 450 Ridr Rimt, hvarjemte en af Flottans Under-officerare är beordrad att vid undervisningen i skolans lägre afdelning biträda. Denna fåtaliga och derjemte mindre val lönade lärarepersonal hade dock icke förmått att, såsom vederbort, undervisa det stora antalet densamma anförtrodda lärjungar, bestående af de 280 Skeppsgossarne, hvadan nu ock särskilda, för utarbetande af förslag till behöfliga förändringar uti Flottans undervisningsanstalter i allmänhet tillsatta Kommitterade, på skäl som finnas närmare utvecklade i Departements-chefens underdåniga betänkande, gjort framställning derom, att berörda skola måtte ställas på 3:ne klasser med hvar sin lärare, af hvilka en skulle blifva Rektor och de två öfriga Kolleger, biträdda af en extra lärare och tillfälliga monitorer af Matros-korpsen, samt att aflöningen för denna personal tillika måtte bestämmas i enlighet med jemväl afgifvet förslag till stat, slutande med 5,300 R;dr, hvarifrån dock borde afgå nuvarande lärare-personalens sammanräknade aflöning 2,450 Ridr, då återstoden, 2,850
Men dä flere dictamina hunnit redan författas och äfwen nu blifwit här upplästa, nöd-! gas jag äfwen uti detta fall yttra mina tankar, Dä alla som äro komne till wist alder och tankcför pläga mäste bäde önsta, ja till och med pretenderar att utaf en wälhestäld regering njuta all upptänkelig säkerhet till lif och egendom; är ock en följd att en fiendes inträng uti Landet och deras stöfling säkerligen af alla Vältän kande anses högst nödigt förekomma; och att till befordran deraf ingen will sig det undandraga, dä wcrkliga nöden det fordrar. Det ankommer dä först, att bcdömrna om wargeringens bibchällande är dertill titträckeligt, eller om ctt större antal af karlar fordras; allenast att denna tunga drabbar nägot en och hwar och icke wista fylk-clastcr, eller än mindre individuel-. Jag har wäl flere gänger under denna Riksdag hört yrkas med all möjlig ifwer om nödwandighetcn af en conscriberad Anrste och detta af mättgen, som hwarkcn med sin person, än mindre med uppoffring af Söner och kan handa ingen fyrks bispringning dertill kan bidraga. Wen Huru ojämnt och högst orättwist more icke det, Den 2 Apriil. 39 det, om twänne lika förmögne medborgare hwilka den ena hade en eller flere Söner, men den andra inga, den förre skulle dä owedersägeligen tillsläppa desi Söner blott för att de wörö inom en wisi alder, men den andra äter till egit och Rikets förswar skulle wid ett sä olyckligt och oförmodadt tillfälle som förut är suppones rädt, icke göra eller gifwa något att hamma den öfwer hufwudet hängande faran. Första ttkningcn häraf är ,'u nästan ett pätageligt mäld, Åtminstone hedömmes detta sä af de flästa ömsinrmde Föräld-ar; isynnerhet om härtill beräknas, att de genom en dyrbar uppfostran sökt bereda sine
Frilagerinneliafvaren kan, såsom det anmärkes i den ofta åberopade årsberättelsen, så att säga drifva minuthandel från sitt frilager, i det han af sin der-varande behållning kan småningom till förtullning uttaga huru litet qvantum som helst af hvad han för ögonblicket behöfver. Ar han derjemte innehafvare af ett kreditupplag, kan han, om ock icke utan besvär, sätta sig öfver föreskrifterna om tillskrifningsminima, derigenom att han, såsom ofta sker, för att uppnå ett sådant minimum, låter det felande foras från kreditupplaget och öfver frilagret tillsamman med den ensamt för sig obetydliga qvantiteten frilager-gods tillbaka igen till kreditupplaget. Till upplysning ' angående frilagerrörelsens omfång .fin-nes vid den citerade årsberättelsen fogadt ett schema for de fem finansåren 1875 — 1880, utvisande bland annat, att antalet af ingående och utgående expeditioner, som under sagda tid varit i jemn tillväxt, varit: det första af de nämnda fem åren 35,373 och det sista 38,001. I nära ett sekel hafva våra närmaste grannar danskar och norrmän — ty jemväl för Norge gäller 1797 års tullförordning — varit i åtnjutande af de mycket stora fördelar, som kreditupplagsinstitutionen, hvaraf i Sverige icke finnes spår, * medför, och under en ganska lång följd af år har jemväl funnits ett danskt frilager, som är af långt större betydelse än det svenska s. k. frilagret, hvilket ungefär motsvaras af den bättre inrättade danska frilager-afdelningen för skeppsproviantering. Man skulle till följd häraf vilja tro, att våra svenska förhållanden lade ett eller annat oöfverstigligt hinder i vägen för införandet härstädes af motsvarande inrättningar. Så är dock icke, så vidt förf. kan inse, förhållandet. På grund häraf vågar förf. uttala den förhoppning, att det icke skall dröja länge innan en välbehöflig reform i svenska tullstadgan vidtages, en reform, som skall göra det möjligt för den svenska handeln med utländska varor att begagna den marknad, som numera, sedan kommunikationsmedlen förbättrats, naturligeu erbjuder sig i Finland, Norge och Jutland.