Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet kommer att äga i representationen, eller som på annat sätt röra Ståndets enskildta förhållanden; men jag är äfven af den tanken, att detta veto icke bör och icke får sträckas derutöfver till andra grundlagsfrågor, hvilka böra på annat sätt behandlas, hvarom likväl tillfälle nu icke är alt tala. Hr Lefre'n: Med den sista värda talaren instämmer jag till punkt oell pricka. Man kan icke enklare och klarare framställa den satsen, för hvilken jag sjelf en lång stund ifrat. Hr von Troil: Det är visserligen icke mot sjelfva saken, som jag uppträder; ty redan då jag första gången under detta riksmöte hade tillfälle att offentligen yttra mig i representationsfrågan inför de församlade RiksStm, föreslog jag, att hvart och ett stånds ombud skulle äga särskildt veto i afseende på sitt stånds privilegier. Jag har blott trott att det vore orätt, onyttigt och obehöfligt att för närvar, derom något besluta, och i afseende på obehöfligheten deraf torde något kraftigare argument icke kunna anföras, än det som Hr von H artmansdorff nyss uppgaf, då han förklarade sig öfvertygad, att intet stånd skulle gå in på representations-föiändringen utan nämnda villkor; ty huru kan man tro, att en lag skall antagas, som man är öfvertygad om att intet stånd skall gå in på. Således bör någon farhåga icke kunna uppstå att en lag i detta hänseende skulle kunna påtvingas de särskildta stånden. Om äfven en vallag antoges huru sorn helst, så återstår likväl alt ändra 87 och 114 §:na Reg.F:n; tysa länge dessa §§ qvarstå oförändrade, kunna hvarken privilegii - Den 2 November e. m. 53 eller grundlagsfrågor bringas lill afgörande, annorlunda an genom de fyra ståndens sammanstämmande beslut. En förändring af dessa §§ blir visserligen, i följd af nya vallagens antagande, nödvändig; men då den förändringen framlägges, blir det tid för stånden att säga: Vi gå icke in derpå, under andra än de eller de villkoren.
Eger Huset N:o Qvarteret N. N. ... i »» • « * 2 0,00 0 2,000 10 Tunnland Stadsjord med tillhörande odeldt Utmark • • • summa 2 2,000 Hvarförutan uppgifves: Ordinarie Inkomst såsom Ledamot i N. N. Direction N. N. den N. N. lutom st. i 5)Ooo 800 80 5)8 8° 500 litt, D, Hörer till EeyjlisjngsUtskotUts Bstänkipjden N:o 48. 3 . ' i junolt w.;i.£ 51 wiiH&«'•>'«'•»'sivilii» i oo..; ’ , V'. - S - *1 Y < •i.on.ly.rv :V/„ r, ;vji . .. ! I ’ i a IlyM Uioikhkl% . ot. rismj • -' '. • -i / , i • a-jV ,V1 ■.yl ',•*! ■ ■. Formulaire till Debetsedel. Fol. För år 18 Bebe t. ■'Ordinarie Banta -• Mantalspenningar XagmansRänta • Djeknepenningar - CurhusMedel — ■« Brann vins Afgift Tor Hemman för Pannerymden Bevillning: Efter 1 Art. a 44 sk. å 2 st sk. Efter 2 Art. för Egendom för Rörelse för Personer B nst-tjenst-Bevi Ilning Rotefr ihets Afgift Bör Debet Sedeln C: 3 Summa «o < 5’ 5*r* C: Banco R:dr sk. Credit. Banco. R;dr Anmärkning. ^Ordinarie Räntan, som i särskildta Xän uti olika persedlar utgår, bör specificeras till hvarje per» sedel, och priset derå efter Markegång utsättas, enligt Kongl. Res. på Allmogens Besvär 1756 §. 5, samt Kongl, Resolution den 4 Dec. 1794.
Detta gaf hans sätt emot henne vid detta hennes första besök en anstrykning af ridderlig uppmärksamhet som det aldrig skulle ha fallit honom in att bevisa henne under andra omständigheter och som just stod i skarp kontrast mot den utmanande, frivola jargong, som han begagnade gentemot unga damer ute i sällskapslifvet. »Gud hvad ni är hygglig!» sade hon småleende. »Trodde ni inte det?» Hans ton var skämtsam men med en underklang af ömhet. »Åhjo. Det visste jag nog; det vet ni nog!» När de kommo ner på gatan igen fick han plötsligt ett infall: »Ska' vi gå och helsa på min mor? Ta henne med ut och äta kväll i gropen?» Hennes ansigte lyste upp af glädje och hon tvärstannade: »Det skulle vara bra roligt», sade hon ifrig. »Men jag vet inte om jag törs.» »Törs? Ah, hvad är det för snack. Inte bryr majorskan sig om det, när ni säger att ni har varit ute i sällskap med fru Zimmermann.» »Majorskan bryr jag mig inte om. Men hvad ska' er mor tänka? Det är sent...» »Hör lilla fröken tror ni inte att jag kan ta den saken på mig?» Hon hade stor lust att gå med och det behöfdes icke mycken öfvertalningskonst. En stund derefter hade de låtit hissa sig upp till Mosebacke gångbro och voro stadda på väg till fru Zimmermanns bostad. Hon var hemma, ty från Skeppsbron hade de sett det lysa ur fönstren. I en af smågatorna på andra sidan Mosebacke torg mötte de ett stojande sällskap; den lilla fröken ryckte till som om hon blifvit skrämd och William smög småleende sin arm in under hennes. »Det gör ingenting här, på Söder», sade han lugnande. Och de gingo vidare. Fru Zimmermann mottog dem utan synbar förvåning, men med synbar glädje. »Vill ni icke bli här till kväll?» frågade hon. »Nej; ta på dig. Vi ska' i Grands grop. Fröken Hagberg vill se notabla fysionomier.»' Det var en uppsluppenhet i hans sätt, som modern aldrig förr sett. Bäst han stod och talade med dem tog han henne om lifvet och drog henne ut mot tamburen.
Utskottet tillstyrker, att det belopp, hvarmed efter Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition hvar och en högre lönegrad öfverskjuter den närmast lägre, måtte höjas med 100 R:dr R:mt och således bestämmas till 500 R:dr R:mt, äfvensom att för Adjunkter och Kolleger en ytterligare lönegrad utöfver de tre, Kongl. Maj:t föreslagit, må fastställas. Den lägsta lärarelönen blefve således 1,000 R:dr Runt och den högsta ändock icke högre än den lägsta lön för Assessors-platser inom rikets Hof-rätter. Utskottet föreslår således, att Lektors-lönerna måtte bestämmas till 2,000, 2,500, 3,000 och 3,500 R:dr samt lönerna för Adjunkter och Kolleger till 1,000, 1,500, 2,000 och 2,500 R:dr, allt Riksmynt. Om statens tillgångar icke medgifva att för lärarne vid rikets elemenlär-läroverk bestämmas rikligare iöne-anslag, torde likväl, genom de vilkor, som stadgas för fortskridandet från lägre till högre löne-förmåner, en icke obetydlig fördel kunna beredas lärarne, ulan synnerlig tunga för stats-verket. Efter den för läroverken nu gällande stat, är ett bestämdt antal löner i olika grader anslaget till hvarje läroverk och de yngre lärarne uppflyttas efter sin inträdes fullmakt lill ett högre runi, i mån af äldre lärares afgång. Det är lätt att inse. huru mycket denna uppflyttning inom ett verk med så fåtalig personal, sorn en skola, mäste blifva beroende af tillfälligheter. Så har inträffat att t. ex. vid ett af statens läroverk deri yngste läraren stålt på samma plats i 13 år, näst den yngste i 11 är, under det deras kamrater vunnit en ganska snabb befordran.
Danmarks hamnar, redder, floder eller kanaler eller utmed dess kuster, samt de bojar, prickar och sjömärken, som nu finnas och tjena till underlättande af sjöfarten i Kallegal, Sundet och Bälterna, äfvensom alt, i sjöfartens allmänna intresse, vidtaga de åtgärder, sorn kunna finnas vara behöfiiga i afseende å förändring af formen eller läget af dessa lyrar, håkar, hojar och sjömärken, eller tillökning i deras antal, dock alltid utan att derigenom någon utgift må främmande fartyg tillskyndas; d) att fortfarande vaka öfver lotsväsendet, hvilket det i Kallegaf, Sundet och Bälterna alltid skall slå fartygs-befälhafvarne fritt all anlita eller icke; skolande lotsafgifterna vara lika för Danska och utländska fartyg och ej kunna affordras andra fartyg, än dem sorn sjelfmant begagnat lots; e) att medgifva hvarje enskild person, Dansk eller utländsk, rättighet att i Sundet och Bälterna fritt förlägga fartyg, i ändamål alt med bogsering biträda de handels fartyg, som deraf vilja sig begagna; ,/) att till varor, som föras å alla de vägar eller kanaler, hvilka för närvarande sammanbinda eller framdeles kunna komma att sammanbinda Nordsjön och Elben med Östersjön, utsträcka den befrielse från afgifter, hvaraf på några af dessa vägar vissa i traktaten uppräknade inhemska eller främmande handelsvaror äro i åtnjutande; samt att, i händelse ytterligare på någon väg andra produkter skulle komma i åtnjutande af en likartad frihet frän afgifter, låta nämnde frihet åtnjutas på alla ofvanomförmälda vägar; g) alt på alla dessa vägar eller kanaler, till en likformig och efter vigt beräknad taxa af högst sexton skillingar Danskt Riksmynt för femhundra Danska skålpund, nedsätta afgift en för de varor, sorn nu aro dermed helagde, utan att denna taxa må kunna höjas genom någon annan linder hvad benämning som helst. Ofvanupplagna förbindelser skola ega gällande krall från och med den l instundande April. Såsom skadestånd och ersättning för de af Hans Majit Konungen af
Till ränta a r procent för dc Obligationer i Banco som Csntoiret kommer att utfärda för Swenstc Medborgares bos Franska Kronanägandc! och I odkände mcn til! godtgörande af Franska Regeringen sedermera afPagne fordringar, utgör iZoo Den 2i Julik. rande för -tt Capital af " 499»lrrRch.4O§.yr:st. 2496S: 6, ra samt lika ränta pä ett Capital stort omkring >6;,7-z R:dlr zi st. lör Obligationer uri Riksgälds:Conto!rctsUtiändste Län i Holland ochBrabant sem Swenste Medborgare före denne Riksdag till inlösen med Swenstt Banco oster modererad Cours, t Riks, gälds-Tontoirct anmält, stigande högst till — 8,185: 40 — ZZ,ilr: 46, ro Ochfluteligen den summa som wid högst trängande bebos ma anivandaS till ränta och afbetalning pä Län, som.derj till z a 4 Millioner Riksdaler kunna upptagas sch hwilkcn summa Riksens Ständerbestämttill — 500 osa: - Tillhopa 5^5,099: ;z, »s Deruppå afgä Tontolrcts Inkomster som följer Licent-Medel — 45,000: . Skatterätts-Medcl pä korstag 4,o>oo: — Pä ASpestislingcn för Godcmanska Huset — i,;oo: Jntereste pä HansEreellence Herr Grefwe Ruuribsffuld — io,L8c>: — Och ränta pä ännu utestående fordringar, hörande till de frän Kgl. KrigsLollcgium till Cent. astemnadc Castor Merster, som Conto,- pet^i och för ofwannämn - 5,000: 6;,y8o Den 2i Julik. de utgifter genom den Allmänna Bewillningen bör undfå ärligen 5:0. Riksens Ständers Bonk bör ärligeo erhälla hivad Riksens Höglostige
Enar sålunda nu varande Land?- och Militiae -Råkenskaperne, med en eller annan mindre rättelse, borde och kunde begagnas för en på Riks-Staten grundad Riks-Hufvud-Boks afslutande, förekommer icke någon anledning för Province-Contoiren att tillstyrka den nya Räkenskaps-methodens antagande, utan vore deremot fast heller att anmärka: 1) Att densamma icke kunde sågas medföra någon förkortning och tydlighet i Räkenskapen, emedan hvad som utur Råkningarne, till vinnande af en större korthet, uteslutes, såsom Hemantal och Lågenheter efter Hufvudsumman i Jordeboken, afkortade och anordnade Hemmans-Räntor, samt förvandlings-uträkningen öfver Kronans behållne Persedle-råntor, måste genom flerfalldige Calculer, Förteckningar och Utredningar förklaras, så att Redogörarnes och Revisorernes arbete icke blefve mindre ån förut, fastän något mindre antal ziffror funnes i Special-Råkningarne. 2) Att, hvad anginge sättet hvarpå Räntor och Utskylder i de föreslagne Ars-råknin - g4 Riksens Ständers garne skulle benåmnas och redovisas, förekom O # ' me, att då, i den projecterade Uppbördseller Special-Rakningen, som innefattade en Uppbördsoch Redovisningstid från den i Januarii till den i Maji, debiterades Räntor och Utskylder för det föregående året, under benämning af löpande årets Uppbörd, men icke undvikas kunde, att en elei af föregående årets medel under loppet deraf inflyta och derföre blifvit föreslaget, att denne leverering skulle balanceras iden så kallade Restantie-Råkningen Uppbördsnrånnen till godo, på det att löpande årets Uppbörd måtte uti det årets Råk enskaper debiteras, hvarefter utaf berörde 2:ne, nemligen:
Jag vill med dessa Refleclioner hafva erkänd t, att hela grunden till Nationens välmåga hvilar ytterst på dess Närings-systeme, flit och sparsamhet, och att, om ej dessa ögnamärken någon gång fästa Magtens uppmärksamhet till handling och icke Reflection, så ser jag uti en sådan sorglöshet den graf, som skall sluka Svenska Friheten, till en evig vanära för detta Slägte, och om dessa åldrige Svear och Göther, från sina ännu aldrig af ovän trampade grafvar, skulle uppstiga och finna Söderns veklighet fångat Nordboens sinne, och skymfat hans ära; skulle dessa Hjeltar, hvilka visste att njuta af lif och död, med lugn kunna hvila i det urgamla Scandinaviens jord eller erkänna oss för deras Söner? Af den ädle skall det förlåtas mig denna syn, och om den är sann, skall den icke stadna i ögats organer. Men med detta erkännande af det vigligaste, hvars utförande jag icke tilltror mig, kan jag likväl icke afhålla mig från att vördsamt framställa till Höglofl. Ridderskapets och Adelns upplysta pröfnrng det sätt jag föreställt mig vara det lämpligaste, att göra Myntet godt och oföränderligt. Fördelarne af ett så beskaffadt Mynt, att reel valuta derföre kan när som helst af Innehafvaren erhållas, äro allmänt erkände. Man vill komma till denna Myntets egenskap, ’så fort som möjligt, under vilkor, att öfvergången gör den minsta möjliga skak» 372 Den 5 Januarii, ning i Allmänna Rörelsen och det minsta möjliga brott emot ägande-rätten. Man inser allmänt, att tiden för denna öfvergång icke är inne nu, då Bankens Sedelstock är Millioner och Siifverfond troligen 5, samt dessutom 4 Millioner Riksgäldssedlar gifves utan Fond, samt Banken bland tillgångarne äger öfver io Millioner uti Fordringar utaf StatsVerket, RiksgäldsContoiret och SpannmålsDirectton, m. fl. Upplösningen af frågan beror i:o på det arithmetiska förhållande, som allmänna Rätts-anspråken, såsom Total-Resultat, uppställa emellan SilfverRiksdalern och BancoRiksdalern. 2:0
Af Nordals härad behöfva Holma och Jerns socknar köpa skogsprodukter från de öfrige, som sälja sådane så väl till grannsocknarna och bruken, som till Göteborg och Wenersborg. 43 Hela Walbo härad, utom Rennelanda, Lerdals och Jerbo socknar, afyttrar skogsprodukter, mest på Uddevalla. För Wedbo härads alla socknar, utom Gesäter och Ed, som äga knappa skogstillgångar, utgöra kolning för bruksrörelsen och timmerhuggning, flottning och sågning hitintills hufvudnäringen. Virket afsättes på Göteborg eller till Svenska och Norska timmerhandlare vid vattendragen inom orten. Wårviks och Toreskogs socknar afyttra sitt timmer i Norge. Hela Tossbo härad äger skogseffekter till afsalu, hvilka konsumeras dels såsom kol vid jernverken, dels försågas till plankor och bräder för skeppning. Uppgifterne från Dalsland angifva: en famn ved till 3 å 6 Rdr, en läst kol till 3 ä 5 Rdf och en tolft timmer till 12 å 24 Rdr i Wedbo och Tossbo härader, med 50 å 400 procents förhöjning i Nordals och Sundals härader. Samtlige jernverken inom Dalsland konsumera för närvarande 40 ä 50000 läster kol årligen. Skaraborgs Län. Af Wartofta och Frökinds härader afyttra Acklinga, Fröjereds, Daretorps, Habo och Sandhems pastorater flera slags skogsprodukter dels på stället, dels i städerna Jönköping Falköping och Hjo, dels ock bjelkar, plankor och bräder på Göteborg för skeppning. Den öfriga delen af dessa härader saknar skog och erhåller sina förnödenheter från föregående trakter samt från Elfsborgs och Jönköpings län. Af Kåkinds, Walla och Gudhems härader producerar det förstnämda och några få socknar af Gudhems härad ved, kol, timmer, bräder och tjära till någon afsättning inom den öfriga skoglösa orten, samt till Östergötland och Göteborg från de intill Wettern belägna socknarne af Kåkinds härad.
För antagande shsom arbetslararirma jlh blinda finnas icke nApa besttluida koinpetensvilkor uppstttllda. f) Den, som h k a r utbilda sig som !uraraha siirskildtför sinnesslöa barn, ftir genomga; larokurs vid den af Fareningen f6r sinnesslöa barns vArd upprattade skolan i Stockholm. Denna kurs 8r ettarig (frAn d. till d. Iiitrldesfoïdringarns äro: att hafva aflagt smAskollelHrarinneexumen eller styrkt sig ega deremot svarande kunskaperElev Atnjutcr under kursen fri bostad och fullst %ndigt underhAll af skolan. g) Vid tekniska skolan i Stockholm finnes en sarskild afdelning for dem, som önska utbilda sig till Idrars i teckning elle ?. modellering vid rikets allmanna och tekniska elementara Ilroverk samt vid folkskolellrareseminarier. For intriide fordras: att hafva fyllt 18 hr, att förete betyg om god frajd och om allmtin skolbildning (motsv. afgiingsbetyg frhn 5: te klassen af allmant Iihoverk, samt siirskildt i geometri kannedom om Euklides fyra första böcker) samt att vid anstiildt prof tidagalaiggla erforderlig skicklighet i frihandsteckning och linearritning, utstrlckt till * perspektivoch skugglara, samt i modellering, konstindustriel fackteckning och figurteckning. För ansttillning som teckningslarare vid folkskolellirareseminarier och lagre laroverk kan man genorngii kursen p&amp; tv&amp; Ar. För anstallning vid liögre allm8ut laroverk eller teknisk skola mAste tre Ars kurs beriiknas. Högsta afgiften för teckniiigsliirarekandidat ar 20 kr. AfgAngsbetyg erliAlles efter fullstiindigt genomghgen kurs af de liirjungar, som deraf pröfvas förtjiinta. h) De, som önska utbilda sig som slöjdlärarinnor, kunna vid tekniska skolan genomgA en kurs i iräsn.ide?
Beträffande Utskottets, i afseende på allmänna räkningssätt i handel och vandel samt vid bokföring, afgifne förslag, fann Ridderskapet och Adeln, att, i följd af dess ofvanstående förut fattade beslut, momenten Litt. a, b och c, såsom redan afgjorda, icke erfordra vidare pröfning, samt momentet Litt. d hade förfallit. 8:0. I fråga om utmyntningen af silfver, afslogs Utskottets förslag och beslöts, att de serskildta silfvermynten må blifva följande: a) Ett om 1 Riksdaler Silfver-specie eller 8 kronor — 4 R:dr Rgs. b) Ett om |/ä Riksdaler Silfver-specie eller 4 kronor — 2 R:dr Rgs. c) Ett om y/4 Riksdaler Silfver-specie eller 2 kronor — 1 R:dr Rgs. d) Ett om i/8 Riksdaler Silfver-specie eller 1 krona — 24 sk. Rgs. e) Ett om >/<6 Riksdaler Silfver-specie eller 50 styfver — 12 sk. Rgs. f) Ett om Riksdaler Silfver-specie eller 25 styfver — 6 sk. Utskottets förslag rörande silfvermjmtets skrot och korn afslogs; hvaremot Ridderskapet och Adeln fattade följande beslut:
Jag har således ingenting att ge er, äfven om jag ville. För resten skall jag säga er, att den som är så långsamt producerande som jag, måste se sig om att få det lilla han frambringar ordentligt betaldt; och Morgenbladets beräkning, 5 öre pr. rad, med fråndrag af öfversättarhonorar är allt för låg, åtminstone då det gäller att lemna saker i manuskript. Så länge jag ännu ej var känd, ville jag in öfverallt, om det så inbringade än så litet, ty allmänheten vande sig åtminstone vid mitt namn, men hädanefter låter jag hellre ett manuskript ligga i min låda till evig tid, än låter det vandra ut i verlden mot dålig betalning. Jag vet med mig sjelf, att jag är för känslig för personliga sympatier, och att jag derför är mindre lämplig när det gäller penningunderhandlingar, jag skall derför så mycket som möjligt lemna denna sida af mitt arbete åt skickligare händer än mina egna. Geijerstam har lofvat att under den närmaste tiden vara min ekonomiska försyn. När jag fått någonting färdigt, kommer jag att sända det till honom, med frihet för honom att bestämma vilkoren med respektive förläggare och redaktörer. Hvad min literära framtid beträffar, om hvilken ni uttrycker er så vänligt, så har jag aldrig trott på den så fast som nu. Den lifliga beröring i hvilken jag kommit med den literära verlden här, har bättre än något annat visat mig både hvilka resurser jag eger och hvar mitt eget område ligger. Jag började min literära bana med den ytterligaste misstro till min egen förmåga, men tillfället till jemförelser har nu gifvit mig den sjelftillit jag behöfde. Låt ni edra vänner fritt prata om att jag icke duger; min tid kommer nog. Men icke brådstört. Författarindividualiteter, sådana som min, utvecklas lika långsamt som säkert. Med personligt intresse E.A. Utdrag ur bref till Esselde 18 Jan. 86.274 – Mitt hem är ju icke sådant att jag egentligen kan längta derefter, så länge jag på någon annan fläck kan lefva någorlunda bekymmersfritt, men jag längtar efter mitt stilla, ensamma arbete. Jag tycker mig ha lärt så mycket af denna Stockholms-vistelse; det tycks mig som kunde jag se både klarare och mera djupt på åtskilligt.
Om det byggnadsanslag, som, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, skulle erfordras för att framföra norra banan till Sala, med sidobaua ifrån Örsundsbro till Upsala, eller 8,830,339 R:dr, jemföres med den kostnad som erfordras för anläggandet af en bana ifrån Stockholm öfver Kålhammar och Gran till Sala, utgörande 8,351,307 R:dr, så uppstår visserligen en besparing af 479,032 R:dr, men å andra sidan måste tagas i betraktande den omständighet att om banan ledes öfver Stäket och Örsundsbro, blefve med det af Kongl. Maj:t äskade anslag, densamma i sjelfva verket framförd så mycket närmare Sala, som afståndet emellan Örsundsbro och Sala är. kortare än emellan Gran och sistnämnda stad. Af det föregående torde inses hurusom antagandet af Kongl. Maj:ts förslag, ehuru förbindelsen emellan Upsala och Stockholm derigenom något förlänges, likväl eger betydliga fördelar framför förmedlingsförslaget, hvarföre jag för min del ansett 70 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. att förstnämnda förslag bort af Utskottet föredragas, men om man också skulle finna förmedlingsförslaget, med hänseende till dess försonande syfte, värdt någon eftergift af den vestra sidans vänner, så bör likväl, efter mitt förmenande, hela det af Kongl. Majit för påbörjande af norra stambanan äskade anslaget, utan afdrag af det utaf Utskottet tillstyrkta lånebidraget för banan Kålhammar—Upsala, af Rikets Ständer beviljas för linien Stockholm—Kålhammar-—Sala, hvarigenom banan kunde framföras ytterligare omkring 2 mil i rigtningen emot Sala.“ Uti denna reservation hafva instämt : Herrar Q. F. Ekholm, och L. JR. Kistner samt vice Talmannen Anders Eriksson. af Herr Friherre af Ugglas, Gust.: “För min del har jag inom Utskottet biträdt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i afseende på den norra stambanans sträckning.
På det Staten måtte blifva herre öfver stamlinierna; men hvad hindrar Staten att göra delta till villkor för meddelande af statsbidrag till dem som under Statens tillsyn utföra dessa företag. Säkert skulle sådane förslag och sådane statsbidrag hädanefter, såsom hitintills, med tacksamhet emoltagas. Vidare föreslås: ”b) att, för utförande af sådana stamlinier, så vidt icke direkta stats-tillgångar dertill kunna af R. St. anvisas, medel må, i den mån det erfordras, efter R. Stms pröfning och bemyndigande, af deras fullmäktige i Riksg:s-kont. beredas, medelst uplåning mot obligationer, löpande med viss måttlig ränta, samt underkastade amortering i en bestämd proportion årligen eller i mån af tillgångarna för äterinlösning;” på ett annat ställe är sagdt, att om jernvägarne byggas med inhemska kapitaler, så stannar räntan inom landet, men hvem svarar för att dessa obligationer stanna inom landet, och om de icke skulle gå och gälla utom landet, så voro de säkerligen icke särdeles begärliga inom detsamma. Vidare ID en 28 D ecember f. m. 145 Vidare säges "c) all likväl sådan nplåning af medel icke må ega rum, och följaktligen ej heller derpå beroende byggnad af statsbanor företagas, utan såvida och allt efter som K. M. och R. St. finna statsinkomsterna kunna beräknas lemna sådant öfverskott, som för betäckande af ränta och amorlissement å byggnadskapitalet tills vidare årligen erfordras.” Hvarföre så binda oss i afseende på de jernvägsanläggningar, som kunna anses nödvändiga? Jag fruktar att det dä skulle komma att gå med dem såsom Hr von Troil här har yttrat, att vi skulle krypa fram under det andra nationer taga jättesteg. För min del anser jag, som sagdt är, det vara lämpligare att också begagna sig af de medel, kommunerna erbjuda. Vidare heter det: ”d) att, för dylika stambanors framlida utförande, i de delar och med den hufvndrigtning, hvarom K. M. och R.