Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga Proposition, angående krono-hemmanet Karlebys anslående till boställe för Kronofogden i Wadsbo fögderi. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo följande Lag-Utskottets handlagda Betänkanden och Utlåtanden: N.o 73, i anledning af väckt motion om ändring i 23 Cap. 4 §. ÄrfdaBalken. Bifölls. N:o 75, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 44, i anledning af väckt fråga om förtydligande af 2 §. 41 Cap. Missgernings-Balken. Med afslag af Betänkandet N:o 44, godkände Ståndet den, pay. 2 af samma Betänkande intagna, af Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman föreslagna', förändrade lydelse af 41 Cap. 2 §. Missgernings-Balken. N:o 77, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 47, öfver väckt motion om ansvars stadgande för inslående af fönster. Betänkandet N:o 47, bifölls, N:o 78, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 48, öfver väckta motioner om åtskilliga ändringar i Concurs-lagen. Ståndet vidblef sitt, i anledning af Betänkandet N:o 48, fattade beslut; och N:o 80, dels i anledning af erhållna återremisser på Utskottets Utlåtande N:o 53, rörande väckt motion om upphäfvande eller ändring af 13 §. af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom, dels öfver de, i sammanhang med återremisserne, framställda förslag till ändring af 4 Cap. 4 §. Jorda-Balken och Kongl. Förordningarne den 13 Juni 1800, i fråga om lagfart och börd, samt städsel och lego af jord på landet. Betänkandet N:o 80, af slogs. S. D. Föredrogos ånyo följande Conslitulions-Utskottets memorial: N:o 23, med föreslående af ett tillägg uti 28 §. Regerings-Formen.
Jag vill då föreslå att den forsta frågan linge blifva: anser R. o. Ad. sig böra hänvisa såsom sin gemensamma lanke den meningen, att representationens medlemmar böra vara valde så väl ståndsvis, som af hvarje Stånd inom sig; den andra frågan : huruvida representationens medlemmar böra vara valde i samfällda valförrättningar, men inom vissa Stånd; tredje frågan: huruvida representationens 111 ed lem inar böra vara valde till en del ståndsvis, till en del utan afseende på Stånd; och skulle den frågan besvaras så, att en sådan efterföljande kari komma i fråga, skulle jag önska, att den måtte blifva: huruvida representationens medlemmar böra vara valde uti den ena arbetsfördelningen ståndsvis, och uti den andra utan afseende på S t å n tl. Jag har hur med val ståndsvis menat, alt sjelfva rättigheten alt välja skulle vara fördelad på Stånden och således i den sista frågan, att på det viset tvänne kamrar skulle uppstå, hvilket ganska väl kunde låta sig göra , ulan att kamrarna vore ståndsskiljda. Den ståndsvis valda kammaren 120 Den 24 O c t 0 b e r f. tn. kunde nemi. innefatta ombud för alla Stånd, dessutom kunde rättigheten att väljas till sådant ombud vara gemensam för alla Stånden. Det sednare närmar sig till Prosten Hallströms förslag. Skulle nu alla dessa förslag afslås, så vore med detsamma antagen den hufvudprincip uti Cont.Utskts betänk. som innehåller, att representationens alla medlemmar böra på en gång vara valde, och valde utan afseende på Stånd. Skulle åter någondera principen af val ståndsvis antagas; så synes mig, men då först, den frågan böra komma uti betraktande, huruvida Stånden skola utöfver de nu var. fyra förökas med ett femte, hvars närmare begränsande blir föremål för särskild öfverläggning. Emot denna fråga finnas tvänne contra-propos:r, som hvar för sig kunna äga många försvarare: den ena skulle vara, attStånden skola vara fyra och de o rep resenterade samhällsmedlemmar, som ännu finnas, komma att på dessa fyra Stånd fördelas; kommande sättet för denna fördelning att sedermera utgöra föremål för särskild öfverläggning. Den andra, att
Preste-Ståndet, som vet att värdera Ridderskapets och Adelns kraftiga medverkan till alla goda ändamål, anhåller, att i Herr Grefvens och Landt-Marskalkens samt Högloflige Ridderskapets oell Adelns ynnest, förtroende och vänskap alltid få vara inneslutet. Detta Tal besvarades af Herr Grefven och Landt-Marskalken sålunda : Ridderskapet och Adeln har under detta Riksmöte rönt ojäfaktiga bevis af de upphöjda tänkesätt, och allmänt nyttiga syftemål, som utmärkt det Högvördiga Preste-Ståndets bemödanden. Ridderskapet och Adeln kail derföre hvarken utan tacksamhet för det Högvördiga Ståndets nitiska och ädla verksamhet för gemensamma angelägenheter, eller utan rörelse emottaga dess sista besök. Måtte enighet och förtroende Stånden emellan erul>- Den it December e. m. 43t Bade fortfara. Ridderskapet och Adeln skall deraf finna en ökad anledning att hembära tacksägelse åt den allmagt, som vårdar Fäderneslandet och dess Inbyggare. Det är med dessa tänkesätt som Ridderskapet och Adeln innesluter sig i det Högvördiga Preste-Ståndets hugkomst, samt försäkrar detsamma om fortfarandet af sin vänskap och högaktning. Sedan Deputationen blifvit på vanligt sätt utbeledsagad, afgick, under anförande af Grefve Wachtmeister, Hans, den Deputation, som borde till da öfrige Riks-Stånden framföra Ridderskapets och Adelns afskeds-hälsning. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att såväl Kongl. Maj:ts Nådiga Tal till Riksens Ständer på Riks-Salen, som Kongl. Maj:ts och de öfrige Höga Kongl. Personernes Nådiga Svar till Ridderskapets och Adelns Afskeds-Deputation måtte uppläsas, för att i dagens Protocoll intagas. Bifölls. Härefter upplästes: 1:0 Kongl. Maj:ts
der hon varit drottning, och nedsiönk vid det lila si~ruckna bordet i sin kammare hos f % &amp; n, betvingad under det bhda, i hennes tanke förnedrande budet: d u s4alll ula din brad i &amp; t aBLtcs mttt.2 H&amp; inträder nu det märkliga förh3llande, att arbetet, l h g t i f r h att upprätta, fortsätter hos den unga qvinnan den föregiicnde sysslolöshetens verk genom att slappa båtlids kroppens och sjalens nerver samt lemna frin lopp at hennes redan uppjagade fantasi. Att &amp; tta skull6 vara &amp; n naturl&amp;a, oirnd~iRl&amp;afd~&amp;n af ihållande arbeit, ur rirt nksfdrsfå~ui, huartill boken kan fdranleda; och de@c) ~on~ skdle &amp; n ock fur unga si~zrrrn kunna bh3a far / &amp;. Arbetet kan vara af en art, som är olämplig för den arbetande. Det kan misshmkas s3. väl från den arbetandes som fran atbetsgifvarens sida; men i ach ' Den finskc iörf: n fönitsfitter nit Dessa och dylika utmladcn vuirtllls Hr Hagelstomr uppmr, hvilken eljest inncb5llcc mycke4 som Ur bc.kl.nrviirdt. och som Kr lhgl ifrh ofömnligl med qvionoidgmr sund * utveckLmg. to koll 301 för s i. kan det icke verka moraliskt förslappande. Förf: ns mening ä~ ockks tydligen en helt annan. Hon har velat framhiilla ett fel, det 21 sant, men hvilket? Hon har velat varna för en fara. men hvari ligger den? Svaret kan uttryckas med nigra f 3 ord: Cecilia var uppfostrad till nerotikn och icke till arbete: Volymer kunde skrifvac om detta missgrepp, men vi miste slilta här. Fr: n Roos har gifvit en varning. Den iir skarp, men icke orattvis.
HandelsBalken; men då sättet att få denna förmonsrätt håfven och inteckningssäkerheten i samma mon tryggad, utgör föremål för Herr Moraths serskildta motion, deruti detta ämne blifvit utförligen och i detaille utredtj så torde all anmärkning derom vara olämplig, till dess Lagutskottet öfver samma motion sig utlåtit. Deremot synes Utskottet af Riksdagsmannen Rutr bergs förslag att ingen slags rätt till fastighet 1 följd af Skuldfordran skulle, utom på grund af inteckning, äga rum, hafva haft anledning att yttra sig öfver tvenne slags förmonsrätter, hvilka, ehuru ej bestämde i 17 Cap, HandelsBalken, (hvilket både efter rubriken och inteckningslagens föranledande borde utgöra en. da och rätta grunden för borgenärers rätt och företrädfe) likväl äro stadgade, den ena genom beskrifven lag, och den andra genom antagen Och jemväl i Konungens Högste Domstol följd praxin. Jag menar nemligen dels den förmonsrätt, som säljare af fast egendom enligt n Cap. 2 §. JordaBalken, i samma egendom äger för köpeskillingen, ända till dess laga stånd Skommer köpet, och således framlör de nya ägarens borgenärer, hvilka, sedan han å Fastig - Bil, till Ridd. 0. Ad. Pr. VI Band* 7 Den 11 Junii f. m. heten erhållit första uppbudet, låta sin rätt deruti inteckna, dels den förmonsrätt, sora, då fast egendom blifvit i mät tagen, blifvit tillagd dem, för hvilkas fordringar utmätningen skett, framföre sedermera beviljade inteckningar, på den grund, att äganderätten till egendomen ansetts hafva genom förstnämnde åtgärd från gäldenären till dess borgenärer öfvergått.
» I dag brassar h o n på i alla ugnarne » — inspektören pekade på solen, hvars gula ljus blänkte som gulddroppar i löfmassorna; Hofjuvelerare I KLONDYKE. » Fåglar, » svarade Kajsa. » Hy-ysch. hyhysch I.. Du k u n d e åtminstone hålla ögonen på dem, Fredrik. H ä r dimper det ned både ett o c h annat i faten, förr än man vet ordet af. » Det blef ett skratt. H a n smög sig b a k o m henne, lade händerna öfver hennes ögon o c h sade m e d groft målföre: &gt;Hvem är d e t? » ^ » H u, så du skrämde. » en kyss. » skrämde mig, Mårten! » Ä n n u en kyss. Därefter stämning. gick man till bords i den muntraste Först serverades oxstek m e d potatis och sallad. Mårten satt vid bordets ena långsida; till höger o m sig hade han Elsa, till vänster Alma. Mårten lade för på Almas tallrik. » o c h lutande sig intill h o n o m hviskade h o n: &gt;jag vill äta många spritsbakelser. » » De ä ' för den främmandes räkning, » förklarade Elsa. A l m a såg m e d en skälmsk blick på systern. » Jaså, du låter kyssa dig af en främmande. och går m e d en främmande arm i arm på vägen om kvällarne i skymningen. » » N y p h e n n e i örat, Mårten! » — Till grönsoppan dracks rödvin, hvarvid Nordström höll ett litet tal för sommaren, s o m ger m o g n a d åt markens gröda, trots att storm o c h regn ofta hota m e d ödeläggelse af landtmannens alla förhoppningar. » Och på samma sätt som landtmannen går i oro för sin skörd, » fortsatte han, &gt;så gå här i lifvet många unga människor i ängslan för sitt lifs lycka, när d e tunga ovädersmolnen nalkas.
Transport R:dr Till uppmuntrande af den inhemska konstbildningen genom inköp af inhemska, i fäderneslandet bosatta konstnärers konstalster, föreslår Kongl. Majit alt ett belopp af må ställas till Kongl. Majlis disposition, för att under tre år med 2,000 R:dr om året för berörde ändamål användas. Med anledning af Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag gjorda framställning i afseende å beredande af tillfälle till en allmännare undervisning för döfstumma, har Kongl. Majit, efter inhemtande af upplysningar i ämnet, nu velat föreslå att, för uppförande af byggnader till ett Institut för döfstumma i någon af Rikets landsorter samt detsammas bringande i verksamhet och underhåll under år 1857, måtte till Kongl. Majits disposition anvisas Uppå de skäl, som i protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden folden 5 sistlidne Oktober äro anförde, föreslår Kongl. Majit att, för utarbetande af en Ordbok öfver Svenska språket, ett anslag af . må beviljas, för att i fyra år från och med år 1854 samt med en fjerdedel årligen till Svenska Akademien utgå, med åliggande för Akademien alt före dessa års utgång till Kongl. Majit inberätta hvad fortgång ordboksarbetet haft och hvad som ytterligare för detsamma kan erfordras. Då de förhållanden, som föranledt Rikets Ständer att vid de tvänne sistförflutne Riksdagarne ål Seraphimer-Lasarcllet i Stockholm bevilja ett årligt anslag af 4,500 Ridr, icke undergått någon förändring, äskar Kongl. Majit att nämnde belopp må för ytterligare frenne år till Lasarettet anvisas med tillsammans I anledning af Gamla Upsala församlings ansökning om understöd af allmänna medel för reparation och till en del ombyggnad i oförändrad form af församlingens uråldriga kyrka, vill Kongl. Majit, med afseende å denna församlings vitsordade behof af dylikt understöd, och på det ifrågavarande, en bland de äldsta kyrkobyggnader i Riket, må kunna behörigen vidmakthållas, föreslå Rikets Ständer att för det uppgifna ändamålet bevilja Gamla Upsala församling fölen gång en summa af Uppå ansökning af Direktionen för Svenska Ni/kter/iets-Sä/lskapet, föreslår Kongl.
Vid förnyad föredragning af Siats-Utskottets den 7 och 11 dennes på bordet lagde utlåtande, Niro 80, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning örn afskrifning af, eller ersättning för, åtskilliga, dels på öfverskollen af Stats-Verkets inkomster anordnade, dels från Kongl. Stals-Contoret, af under händer hafvande medel, bestridde utgifter, godkändes, att de på berörde öfverskott anordnade medel, sorn uti de fyra första punkterna af detta utlåtande omförmälas, blifvit i liquiden emellan Stats-Contoret och Riksgälds-Contoret afförde, samt biföll Ridderskapet och Adeln, hvad Utskottet i de efterföljande punkterne hemställt och tillstyrkt. Prot.-Utdng, den nf December 1844* 439 S. D Återremitterades, lill följd af gjorda anmärkningar, Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 7 och 11 dennes på bordet lagda betänkande, j\7:o 89, i anledning af väckt motion om Ränte-försä k rings-, Lif-ränteoch Lif-försäkrings-anstalters inrättande i Sverige. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets , den 4 och 11 dennes på bordet lagda, betänkande, N:o tj2, i anledning af väckt motion om tillåtelse att få inrymma skattlagd qvarn och husbehofs-qvarn i samma qvarnhus. S. I). Föredrogos ånyo och biföl Los Banco-Utskottets nedannämnde den 11 December f. m. på bordet lagde utlåtande och betänkande: N:o 25, i anledning af vackt motion om präglande af en skåde penning Lill åminnelse af II. M. Konung Oscar fs och Dess Höga Gemåls kröning; och N:o 28, i anledning af Banco-fullmägtiges hemställan, alt beloppet af en å Kongl.
Det ar under sådana tider nästan öfverinanskliga fordringar stilllas pk liikarne och som därför behofvet af en under deras koinmando staende hjälptrupp af kvinnor, med lifsuppgift att bisti den lidande mansklikheten, mer an någonsin gör sig gallande. Det har varit riktiga verop om hjälp, som höjts f&amp;n de af sjukdom drabbade hemmen, dar ofta alla familjemedleinmarna legat sjuka, herrskap sk val som tjänare, oförmögna att bistå livarandsa. Södvandigheten af en ordnad sjiiksköterskekår har aldrig varit mera k$innbar, ocli aldrig har den lilla staintrupp af utbildade sjuksköterskor, soni redan finnes, blifvit mer anlitad. Da den rådande svetta sjukligheten saledes gjort allt som till sjukvård hörer till en verklig frliga för dagen, borde det ej ' sakna sitt intresse att I ' &amp; kasta en blick, om än ec. helt flyktig sadan, inom de hem i hufvudstsdeii, från livilka utsiindes den lilla skara barmhartighetssystra.r~, livilkas verksamhet går ut pk att vid sjukbädden lämna hjälp och tröst. Den vandring vi # mna företaga kommer ej att blifva lhug, ty ack! dessa liem iiro lätt raknade, och den skall ej blifva sorglig. De liein, dar inan fostras att bista de lidande och sörjande bära framför andra prägeln af stilla gladje och frid. Det var en strålande vacker vinterdag jag valde t.ill min lilla rond. E n hög luft, klar .himinel, hrart man s&amp; nyfallen snö, gnistrande rimfrost, hela var stad stod iklädd denna vinterns bländande högtidsdräkt, som ännu iner, iiii soiiimarens besitter agenskapen a t t täcka öfver allt fult, att skyla alla skröpligheter. Det låg nhgonting förhoppningsfullt ocli lifgifaande i sj iilfva den friska., kalla vinterluften, liksom ett löfte om ' att lieii~sökelsens sråraste tid var förbi. Hvein kaniier ej.
Det står äfven på sidan 11 uti nu förevar:de Utlåt., att Presteoch BorgareSl:n hafva återremitterat den 36 punkten, hvaraf äfven tydligen synes, att det mäste vara ett tryckfel, som på följande sidan inträffat och hvarom äfven R. o. Ad:s prof. förliden dag, då denna fråga förevar, torde kunna närmare uplysa. Det återstår väl sålunda f. n. ingenting annat, än att vidblifva det beslut, R. o. Ad. i ämnet fattat, eller att icke bevilja någon pension åt enkan efter den i kolera-farsoten aflidne Doktor Eckman i Lidköping. Emellertid kan jag icke underlåta att fästa upmärksamheten på den obillighet, som, derest utgången definitift på detta sätt bestämmes, blefve en följd af ett sådant beslut, helst då R. o. Ad. nyss beviljat pensioner åt tvenne efterlefvande oförsörjda döttrar till Rektorn vid f. d. Elementar-skolan i Gefle, C. F. Viereck, hvilken visserligen inlagt åtskilliga förtjenster om skolväsendet, som dock icke kunna på något sätt jemföras med de tjenster, deni Doktor Eckman visat) samhället i den ort, der han lefde och verkade, enär han, efter en mödosam och aktningsbjudande längr# tids verksamhet i sitt mödosamma kall sedermera under kolera-farsotens härjningar ensam bestridde läkarevården i den stad der han var stationerad, och dog till följd af denna sin ansträngda verksamhet. Huru kan man väl vilja afslå en pension af 200 R:dr för hans efterlemnade enka och barn, då genom handlingarne dessutom är utredt, att enkan är sjuklig, äldsta barnet blott 12 år samt sterbhuset medellöst? Jag yttrar detta under förhoppning, att när denna fråga blir föremål för det Förstärkta StatsUtsk:s afgörande, denna orättvisa der måtte blifva rättad. Frih. Cederström:
Majus Nådiga åtgärd ankommande ämne, kunde af Riksens Ständer tilläggas vid besvarandet af Kongl. Majus Nådiga Proposition om Byggnads-medlens tillökning, att så vidt sådant finnes användbart, berörde sätt för verkställigheten af Reparationer elier Nybyggnader måtte varda hegagnadt, så att den besparing i Stats-anslaget må vinnas, sorn derigenom kan uppkomma utan att ända - Stuts' Utskottets Betcinianden målet förfelas: Hvilket alt vördsamligen underställes Riksens Högloft. Ständers närmar® öfvervägande. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid dess yttrande, angående Herr CantzlieRådet af IVctterstedts och Herr Assessoren Adlerbrants ansök-, ning, om införsel i Kun g sgärds-ford' för Bytesoch Skatterätts - Fordring gar, t-I ppå gjorde anmärkningar vid Stats-Utskottets den 2 sistledne April afgifne utlåtande, i fråga om Herr Cantzlie-iSådets af Wetterstedts samt Herr Assessoren Adlerbrandts ansökning, att, ii'1 vinnande af iiquid med Kongl. Maj:t och Kronan för underdånige Bytesoch Skatterätts* fordringar, erhålla införsel uti antingen Visingsborgs eller Rådmansö Kungsgårdar, hafva Högloft. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Präst-Ståndet och Hedervärda Bonde - Ståndet återremitleradt detta Ärende till Utskottets åtgärd. Hufvudsakligen åsyfta desse anmärkningar, att sorn införsel i Kungs-Gård ej kunnat tillstyrkas samt Kcono-Hemman el'er Lägenheter, som dertill i stället blifvit föreslagne, ej skola finnas att tillgå, helst åboer deruppå , efter för* Stats-Uiskottets Betdnianderi; *36§ fattningarne, äga företrädes-rätt till Skattelösen derutaf, det måtte medgifvas att indragne Boställen vid Adels-fahne Regementet kunde upplåtas åt Sökanderne i och för deras ifrågavarande fordringar.
– Min kära stjufmor – svarar konungen med bitande köld – jag skulle vara förtviflad om allt detta hindrade er från att resa till Fredensborg eller Lundehave – jag är nämligen öfvertygad om, att landtluften skall ha ett hälsosamt inflytande på ert humör! Därmed vänder han henne ryggen och försvinner ut mellan sidengardinerna. Hon stöder sig mot väggen, blek af sinnesrörelse och med tårar i ögonen. Denna reprimande har nästan tycke af en förvisning. I riddaresalen går dansen så lifligt, att tankarna svindla och glädjen blir yr. Glittrande ögon söka hvarandra, och händer mötas förstulet, och kinderna flamma i smyg. Det skälfver i luften, en hetta, som berusar. Små lågor börja flämta i de dansandes bröst. Pulsarna slå i takt med den käcka, retande musiken. Kavaljerernas ord bli djärfva, och damernas skratta gällt. Där rör sig i vimlet med värdiga steg en högväxt arab i sin hvita burnus. – Hej! Vid den store anden – så ropar ett muntert rödskinn. – Jag tycker mig ha sett den figuren förut. I detsamma afstannar musiken, och indianen nalkas araben med många piruetter och kaprioler. Den dam, som han håller i handen, härmar hans rörelser. Båda äro smidiga och lätta, hon kostymerad till vestal i hvitt med dok öfver håret, halsen naken och en antik lampa i sin hand; han i brunt skinn med skärp omkring höfterna och ett diadem af brokiga fjädrar i håret. – Öknens son! Hvad är ditt namn? frågar rödskinnet. – Har intet namn! svarar araben. – Är ingen öknens son! härmar vestalen. – Är munk! Ser du icke kåpan, Svarta Falk? – Munk är jag icke! Min burnus är hednisk som ditt eget nunnedok, Vestal! – En broder, som späker ditt kött, är du åtminstone icke! – Indianen låter sina blickar svepa öfver arabens runda former. – Nej, spädlemmade Svarta Falk. Också betraktar du mitt nobla hull med afund! Måtte din skugga aldrig förminskas. Det tål den icke vid. – Det är sant! Men hvad som måste ske, sker. Sedan hundratals sekunder försmäktar jag af kärlek till denna vestal.
Då det således, efter hvad alla prester erkänt, ingalunda är förmenadt, utan tvertom ålagdt, att vid enskildt skriftermål med en person använda sådana ordalag, hvaraf D«n 1 November e. m. 88» lian finner sig öfvertygad, så kan det, med afs:de på detta fall, icke vara behöfligt, att i en underd. skrifvelse anhålla om tillstånd för presterna att begagna den gamla handboken. Det är endast för det fall, att flere personer önska begå Nattvarden tillhopa, emedan det kan vara mera tillfredsställande att begå denna handling tillsammans med sina anhöriga och vänner, än att begå den ensam i Sakristian, som något lagstadgande ang:de bruk af gamla handboken kan komma i fråga. Slutligen säger Hr Gyllenskjöld, att Utsk., i st. f. att föreslå en bestämd lag, borde föreslå en underd. skrifvelse. Dessa ord bevisa bättre än något annat, att Hr Gyllenskjöld icke har läst Utsk:s Betänk., ty Utsk. tillstyrker II. St:r, att uti en underd. skrifvelse etc. Utsk. har således icke föreslagit någon lag, utan endast hvad Hr Gyllenskjöld sjelf begärt. Jag ber om förlåtelse, att jag ännu en gäng förklarar, det jag icke förstår ett sådant sätt att gå till väga, der man först bestrider sin egen motion, och sedan tillstyrker just det, som Utsk. tillstyrkt, under förebärande att Utsk. icke tillstyrkt det. Nu återstår endast att betrakta Hr Gyllenskjölds förslag med afs:de på psalmboken och kathechesen. Det låter sig mycket väl göra, att begagna den gamla handboken vid ett skriftermål, men man kan icke antaga, att en hel församlings samtliga medlemmar hylla de åsigter, som finna sig tillfredsställda af den gamla psalmboken, och då det är fråga om psalmer, som skola sjungas, måste man naturligtvis göra afs:de på hela församlingen. Dessutom kan en prest, som är mån om att göra sina församlingsboer till nöjes, undvika att begagna andra psalmer, än de som öfvervägande del af församlingen älskar.
De olifa intrejjen, font DerwiD, i mera än ett affeenDe, föft att göra ftg gällattDe, l>ar Docf l)ittillö förorfafat IjinDcr, fywilfaö {lutliga un* DanröDjanDe icfe ännu meD wi$)et torDe funna förutfeö. ©e till Q>ortugift{fe ocl) ©pan{fe EXcgeringarne i ena^anDa fpftemål tiD efter annan gjorDe frantflällningar t>afwa icfe ännu fttnnat till ett önjf* wärDt afgöranDe brtitgaö: De orfafer, forn Dertill warit wållattDe, torDe ännu för någon tiD qwarjfå ocl) göra alla bemöDanDen uti Detina rigtning fruftlöfa. 4 Äomntjoner Ofmerenéfommelfer angåenDe ömfefiDigt uppf)äfmanDe af Jus TOCfcctractulu5detlactus öfriga på avf eller öfmerflpttning af egendom bit» tiUö t>tr>i(anDe afgifter f)afma, unDer loppet af år 1845, blifmit af» jlutaDe niet) ^onungarifet bajern, famt meD De fria rifö SDanmarf f>afroa, unDer loppet af tioner fifiliDne od) innemaranDe år, npa fonoenttoner i affeenDe å pofter» naö beforDran eller tillägg till De reDan i fåDant affeenDe ingångne öfmerenöfommelfer blifmit uppgjorDe. Éfmen meD ©tor»s23ritannien unDerbanDlaé för närmaranDe om en, på ömfefiDfgt förmånliga be» ftämmelfer grunDaD, pojMonoentioné afjlutanDe. Suiiitie*, 51 f