Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Månne icke Finland, fick detta proportionerliga förhållande före 1809, under 1808 års Campagne, då så ofantliga Summor dit öfverstyrdes till Armeens underhåll? och hvarje sedermera vunnen tillökning för Finland af vårt RörelseCapital måste rubba denna proportion, Den i5 April. 517 så framt icke Finnarne, enligt Utskottens yttrande, tillbyta sig någon reel effect. Ty värr lär det verkeligen förhålla sig så, att de lios våra Guldsmeder köpa Silfver, eller på Bernsen vexlar; en i sanning fördelaktig handel, i synnerhet som denna Import består af sådana Articlar, som vi sjelfve producera. Sid. 19 medgifva likväl Utskotten, att en större faction af vår Sedelstock, nu än förr, på Utrikes Botten kan vara utelöpande; dock kan jag ingalunda förena mig i den öfvertygelsen, att detta bevisar hvarken en ökad Consumtion (hvilket Utskotten likväl sjelfva i näst föregående punct tyckas bestrida), eller en minskad Production; men att Svenska Landtmannen icke kan täfla i låga pris med den Finska, mera gynnad af ett nära läge och mindre betungad af Utlagor, hvarigenom Productions-kostnaden naturligtvis blifver lindrigare. Uppgifves Banquens inkomst, i Räntor af Fastighetsoch Odlings-Lån, af dess Discont, och de eventuella Creditiven m. m., utgörande emellan 45o och 5oo,ooo R:dr, efter afdrag af Inrättningarnes underhåll, samt alla öfriga dermed förbundna kostnader. Här torde tillåtas att, i stöd af Utskottens egna uppgifter, framlägga ett annat resultat. FastighetsLånen äro i denna stund omkring 4§ Millioner, hvaraf 6 proCent i Ränta och afbetalning gör årligen 270,000; Odlings-Lånen 3oo,ooo, hvaraf åtminstone 20 proCent årligen inflyta 60,000 Dessutom rörer sig (Sid 24) Dis Transport 60,000 V 513 Den i5 April. Transport 60,000 conten med 6^ Millioner, hvaraf 6 proCents
Swensta Nationens kända böjelse för wälgvrenhet ökas när den friwilligt utöfwas, och när den en gang i detta BewäringsManstap stall igenkänna hjeltar, som skyddat desi sjelfständighet, stall ett ringa men friwilligt offer af de skyddades förmögenhet gerna åtfölja wördnaden för deras tappra bedrifter. Hwad ifrån Preste-Standet blifwit anmält, sa wä! om inrättning af en Conscription pa Oland efter samma grunder som den pa Gottland, sein om de önskningar deputerade fran Gottland rörande den derstädes inrättade Bewäringen, wille hoS Hans 664 Den iz Junit. Hans Kenqs. Majtt anmäla, trodde Utskottet sig icke kunna upptaga såsom icke hörande till dek, besättning, utan sära wederbörande rörande dessa frågor äga att directe i underdånighet wända sig till Hans Kongl. Maja. Likaledes har Utskottet ansett ligga utom sin befattning sadana anmärkningar, som angott förändringar med det redan uppsatta Förstärkningsmanskapet, eller författningar angående den indelta Armeens inrättning. Åtskilliga färsing hafwa äfwen sones Utskottet röra sadana detailler as reglementariska författningar, att kltjkvtter ej tilltrott sig böra tillstyrka Riksens Stander att deröfwer i underdånighet yttra någon önskan, såsom till exempel om bestämmandet af tjenliga öfmngstider för Bewaringsmanjkapct; vm tiden och sättet nar den som till Utskrifningen är förbunden, bör stadga sitt wal om han sjelf utgår eller will för sig lega m. m. Utskottet tror sia genom dessa tillägg till sitt förra Memorial hafwa sammanfattat hrifwudsumman af Niks-Skandens meningar och derigenom hafwa uppsvlt det återstående af den pligt Riksens Ständer detsamma alagt, i afseende pa Kongl. Masits genom Dess Nadina Proposition meddelade fordran, att öfwer denne wigtiga staga erhålla ett sadant beftltt, som i det närmaste wore ett uttryck af Nationens allmänna tänkesätt.
Äfven Stålarm, som lyckats befria sin egen fru och många andra af de finska fruarna, hade icke kunnat få göra samma tjenst åt fru Ebba, som jemte sina döttrar var förd åt en annan trakt. Johan Fleming visste, att hans mor och systrar hade svårt att förse sig med sina behofver. Från godsen i Finland erhöllo de icke något. Dessa hade blifvit konfiskerade och af hertigen gifna åt andra ägare; och ehuruväl äfven de nu icke kunnat taga godsen i besittning, sedan landet åter var i Stålarms våld, så var dock ingen ordning och reda med dem. Hvad unge herr Johan erhöll från honom enskildt tillhörande gods, var äfven ganska ringa. Johan hade derföre begärt tillstånd att få resa till Finland, för att ordna och efterse egendomarne och ställa så, att hans mor och systrar skulle få något till sitt uppehälle. Äfven Qvidja, Johans arfvegods, hade hertigen skänkt åt en af sina anhängare, som var gift med Klas Flemings en brorsdotter; men sedan hertigen lemnat Finland och hans befallningar icke der mera aktades, förvaltades det för Johans räkning, af samme fogde som förut. I ett af tornrummen satt nu unge herr Johan Fleming och framför honom stod ödmjukt fogden Jost och åhörde hvad Johan sade, stundom med en bugning eller ett kort ord, bejakande hans befallningar. Johan kastade då och då ögonen på några papper, som lågo framför honom på bordet, eller bläddrade i dem. ”Af gamla Göbla på Muddais mellangård”, fortfor Johan i sitt tal, ”får ingen skatt fordras för detta år. Hennes man stupade vid försvaret af Åbohus och hennes son säges hafva fallit vid Kastelholm. Jag vill icke att sten lägges på bördan. Växa de mindre barnen opp och bli arbetsföra, kan det bli tid att de erlägga sin skatt.” ”Fattiga gummorna Greta, Elsa och Brita”, fortfor Johan, blickande i papperen, ”få en half tunna råg hvardera. Lisa på Gäddnäs begär bete för en ko, det skall hon få. I öfrigt veten J, hvad jag eder tillsagt.
I anledning af hvad Utskottet yttrat och tillstyrkt, angående silfvcr-myntets utmyntning och grunden derför, är inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln anmärkt, att den nu gällande 12-lödiga halten icke vore lämplig i afseende å det större silfver-myntet, enär detsamma, genom den betydliga koppar-tillsatsen, förlorade sin glans, samt att silfver-myntet å de lägre valörerna borde utmyntas af 8- eller 10-lödig halt, för att blifva mera beqvämt och lättare att handtera; varande derjemte af en ledamot inom bemäldta Riks-stånd hemstäldt, att något silfver-mynt å 25 penning icke Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 47. 7 mätte, pä sätt Utskottet tillstyrkt, präglas, utan deremot slas två mynt-stycken, det ena å 20 penning och det andra å 10 penning, båda af 8-lödig halt. Åberopande de skäl, Utskottets ofvanberörda utlåtande innehåller i fråga om förändrad grund för det mindre silfver-myntets utmyntning, får Utskottet anföra, att den finhet, som enligt gällande mynt-ordning är vorden för silfver-myntet bestämd, synts Utskottet vara ändamålsenlig, och att någon förändring i densamma icke torde vara af omständigheterna påkallad; vid hvilket förhållande, och då mynt-stycken af 12-lödig halt af den låga valören å 20 och 10 penning skulle blitva alltför små och ohandterliga, samt det förra dessutom lätt kunna förblandas med myntet af 25 penningsvärdet, Utskottet funnit sig icke ega skäl att föreslå utprägling af silfvermynt å andra eller flera valörer än dem, som i Utskottets omförmaldta utlåtande upptagas; hvaremot, och med afseende å angelägenheten deraf, att värdet af det blifvande silfver-myntet må kunna med lätthet utrönas, Utskottet här nedan afgifvit serskildt yttrande, angående detta mynts utseende. Inom Höglofl.
„ Svea: adjunction i Justitias-Ombudsmannen Landins ställe 397, 410* , Svea och Götha: lönetillökning, angående , 80. Ilof-Stallet: anslaget för dess utfodring 79. Ilof-Statens pensionering, angående 172, 412* Hollstén, Kronofogde: pension för honom 89, 222, Hospitalsfonden, i Södermanland och Bohus Län: afskrifning af några Stats-Verkets fordringar deri . 26. Hospitaler och Lazaretter: tillökning i anslaget 84. Hnfvudgrunder: förslag till sådane för Hypotbeks-Föreningar 424> 44?* Hufvudboken öfver Kronans hus och byggnader, angående 372. Hus, Riksgälds-Contorets förra: en förändrad inredning deraf, argående 421. Hus och tomter, inköpte för allmänna behof: deras utskylder 110, 181. Hus och byggnader, Kronans: Hufvudboken deröfver 372. Husar-Regemente, Kron-Prinsens: tillökning i anslaget 8r, 2i5. Hypotheks-Föreningar: motioner derom återlemnade till Borgare-Ståndet 33. „ Dito Dito Bonde-Ståndet 34. „ upptagande af lån till sådanes bildande 366, 4°3. «, den beslutade garantien för sådane, angående 42^. » förtydligande af detta beslut, angående 424> 447- „ förslag till hufvudgrunder derför ibid. Ilypotheks-Föreningar förslag till (len förbindelse, som af desse Riksgälds—Contoret afgifvas „ om Fullmägtiges utseende för gemensamt af slutande utaf upptagande lån . sättet för betäckande af de förluster, Riks gälds-Contoret kan komma att vidkännas och för meddelad garantie å desses uppta gande lån Hård, G. M.: löne-ersättning till honom Häktade personers i städer underhåll, angående Härader vid Hafskusten: rätt till strandvrak Häradshöfd inge-räntan: upphörande deraf , bil. F „
Och huru många är det väl bland dem, som betänka det djupt allvarliga i dessa öfningar — öfningar, som gå ut på att i nödfall kunna döda största möjliga antal medmänniskor? De taga detta allvars-arbete såsom en lustig lek, — i bästa fall en oskyldig lek. Ja, denna uppfattning har så trängt in i vårt folkmedvetande, att helt visst mången bland mina läsare — profven eder själfva! — redan inom sig själfva finna det något konstigt att så här taga frågan om andan bland bevä-ringen på allvar. Så afgjordt har beväringsynglingen hos oss blifvit en komisk typ, att det hardt när förefaller löjligt att tala allvarligt om honom.547 EN FOSTERLÄNDSK ANGELÄGENHET. Och dock — ämnet är djupt allvarligt, Det är visst icke likgiltigt, i hvad anda vår försvarsskyldiga ungdom gör sina fälttjänstöfningar. Att resultatet af dessa öfningar måste blifva mycket sämre, då de tagas såsom en betydelselös förströelse eller såsom ett nödvändigt ondt, än hvad det skulle blifva, om hvarje man i ledet uppbars af en känsla af fosterländskt ansvar, — om han ständigt hade klart for sig, att hvarje försummelse, han här låter komma sig till last, är en stöld från vår moder Sverige, hvarje ärlig ansträngning en fylld fosterlandsplikt. Och följderna af beväringsynglingens lättsinne sträcka sig ock utöfver det rent militära området. Huru skulle icke dessa, låt vara alltför korta, veckor af arbete i fäderneslandets tjänst kunna väcka och nära hans fosterlandskärlek, om det gjordes i den rätta andan! Dessa i det hänseendet förlorade beväringsveckor äro en nationalförlust af större betydelse än mången förhärjande vådeld eller uthungrande frostnatt — af lika mycket större betydelse, som fosterländskt sinne verkligen fortfarande betyder mera än pengar i nationalkassan, då det gäller .ett folks vara eller icke vara. • De kunde dessa beväringsveckor vara en skola i fosterlandskärlek. De äro nu en lättsinnets öfning i fosterlandsglömska. Tjuguettåringen lär sig i beväringsrocken taga fosterlandsförsvaret en bagatelle.
Fullmakten skall vara antingen skrifven och underskrifven af utställaren samt med dennes sigill försedd eller ock af utställaren underskrifven och med två vittnens underskrift bestyrkt. § 13- Då det synes billigt, att en person, som redan i 4 år tjenstgjort såsom ordförande vid Kommunal-stämman, derefter får sjelf bestämma, huruvida ban skall emottaga ett förnyadt uppdrag eller icke, äfvensom att en Embetsoch Tjensteman, som af sin befattning är hindrad att vara ordförande, får vara fri från ett sådant uppdrag, äfven utan att mängden och beskaffenheten af hans embetsgöromål underkastas någon granskning af kommunal-stämman, bör efter Rikets Ständers tanka denna § erhålla följande förändrade lydelse: Kommunalstämman utser bland sina inom kommunen bosatta röstberättigade medlemmar en Ordförande och en vice Ordförande för fyra år. Ej må annan sådant uppdrag sig afsäga än Embetsoch Tjensteman, som af sin befattning är hindrad att uppdraget fullgöra, den som efter de fyra sislförflulna årens tjenstgöring såsom ordförande eller vice ordförande är i ordning att derifrån afgå, den som uppnått 60 års ålder samt den som förmår uppgifva annat förhinder, som af Kommunal-stämman godkännes. § 16. Då det i allmänhet måste anses höra till god ordning, alt ej Sabbatens helgd och frid störes genom sammankomster och öfverläggningar i verldsliga ämnen å helgedagar, men ett ovilkorlig! förbud emot hvarje Kommunal-slämmas hållande å sådana Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:r> i80. 15 dagar skulle på landsbyggden medföra betydande olägenheter, hafva Rikets Ständer dock ansett det lämpligen kunna stadgas, att åtminstone ej de tre ordinarie Kommunalstämmorna få utsättas till dag, då gudstjenst hålles, hvadan slutet af paragrafens första moment torde böra hafva följande lydelse: Är Kommunal-stämma utsatt till dag, då gudstjenst hålles, skall kungörelsen den dagen ånyo uppläsas. De i § 17 omnämnda ordinarie Kommunai-stänimor må ej till sådan dag utsättas. § 17.
Men sedan Ståndet bifallit remiss å motionen, och Utskottet beslutat att taga den i öfvervägande, skulle jag anse mig handla ilioyalt, om jag ville afklippa mina motståndare tillfället att göra sina åsigter gällande. Jag skall derföre ej motsätta mig det af Herr Tham åsyftade ändamål, men tror att det lämpligast vinnes derigenom, att punkten bifalles, sådan den af Utskottet blifvit föreslagen, med blott de förändringar, att 182g insattes i stället för 1828, och att slutet erhåller följande lydelse: må från och med år i83o användas till befrämjande af Fasti ghe t s-lånerörelse, på sätt framdeles kommer att stadgas. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Då jag tillstyrkte remiss af Herr Lefrens motion, var det egentligen på det att Utskottet skulle erhålla del af de anmärkningar, sorn här gjordes emot densamma, sedan tväune andra RiksStånd redan beviljat re - Den ?.5 November e. ni. miss å motioner af enahanda syftning. Jag bekänner, att jag derföre ej kan annat än med glädje nu omfatta det tillfälle, som bär erbjuder sig, att afklippa den ifrågavarande motionen, och jag tillstyrker således bifall till Utskottets Utlåtande, tor att med ens slippa couponerna. Herr Tham'. Jag kan ej förmoda, att Ridderskapet och Adeln skulle vilja bifalla Utskottets Utlåtande på det skäl Herr Cederschjöld anfört; jag har aldrig funnit att Ridderskapet och Adeln varit rädd för besväret att ingå i pröfning af en sak, som rörer Fäderneslandets nylta. Frågan är således, om Heir Lefrens motion förtjenar att komma under öfverläggning; och då detta redan är genom remiss och votering afgjordt, kan jag icke tro, att pluralitelen nu skulle vilja afklippa all möjlighet att få motionen pröfvad.
Det saknades dessutom bestämdt stadgande derom, hvilken det tillhörde att, om anmärkning gjordes, instämma Förmyndaren och talan emot honom utföra, hvilket för Gode Männen skulle medföra större besvär och kostnad, än som med deras befattning öfverensstämde eller af dem skäligen kunde väntas; och följden häraf skulle troligen blifva den, att, till mehn för de omyndige, Gode Männen i de fleste fall lemnade Förmyndare-räkningen utan anmärkning, ehuru skäl till sådan icke saknats; af Herr Hessle: att han ansåg Utskottets förslag innefatta en halfmesure, som kunde mera skada än gagna; — i hvilket omdöme flere Ledamöter af Vällofl. Borgare-Ståndet instämt; af Herr Rubin: det han funne betänkligt, att den ene grannen skulle uppträda såsom angifvare emot den andre och trodde deremot, att, på sätt Herr Rubin uti dess i Betänkandet N:o 77 besvarade motion föreslagit, Pastor i församlingen , såsom Chef för Uppfostrings-Verket inom densamma, vore närmast att tillse och hos Domaren anmäla oskick uti Förmyndares förhållande emot sine Pupiller; af Herr Levin: att det ifrågavarande förslaget endast vore tillämpligt för landet, men måste, efter hans tanke, antingen kuuna förändras så, att det äfven passade för städerne, eller ock höra anses öfverflödigt; af Herr Helsingius: att han befarade, det antagande af Utskottets nyssberörde förslag skulle åstadkomma större oordningar och mera osäkerhet, än som nu eger rum; af Herr Halling: som yttrat sig i likhet med Herr Helsingius, med tillägg, att han ansåg Utskottets förslag desto mindre lämpligt, som Lag-Utskottets Utlåtande N:o 108.
Arunens, (se Arméen) Accordj-Förskotter och ersättningar, Stats-anslag dertill ersättning till Öfversten Silfversköld . Adier, Götha Canals, heläningsrätt för dem i Banken . Adelsfane-Reg:tet, Indelningarnas säljande till Skatte . Återremiss i ämnet Adjutanters Arfvodcn, ang:de Adlersparres besvär, rör:dc Ottensby Kungs-Ladugards arrende Adlerstams ersättning för lidande genom Rätteg. med Banken Åter remiss i ämnet Administration för Bankens byggnads-arbeten . Åter re miss i ämnet , Afgift, till Indelta Infanteriets Beklädnad , —' till Städerna för Kronans Egendomar Återremiss i ämnet . — Memorial i anledning af olika meningar — Förstärkta Stats-Utskottes beslut — Carlius, om densammas fortfarande . Återremiss i ämnet Aflöning, ät Banco-U„tskottets Canzlie och Betjening — Återremiss i ämnet , — ät Riks-Ständcns och Utskottens d:o d:o — Återremiss i ämnet — d:o mänadtlig utbetalning deraf . — Minister-Statens, ordningen för utbetalning deraf . — Återremiss i ämnet , — för Djur-Läkare i Länen., (se vidare Djur-Läkare) . — för Secreterare i Statsoch Banco-Utskotten Afräknings-Contoirets f. d. conlroll ä Räntekammaren angtde Afskedstagande, om Chartae-afgifter för dem Afskrifning, af Nummer-Lotteriets fordran hos Helsingborgs Hamnbyggn. Dircction , . — af förskott till inlösen af falska eller skadade Crcdit-Sedlar .. — af fordna Discont-Verkets skuld — af förra Magazins-Fondens äldre fordringar 1 äq > o Bandet. I Häftet. ►3 o oq. a to O o £• ? ^ P Riks-Ständens Beslut. Undcrd. Skrifvelse. RiksdagsBcslut. N:o Ridd. o. A. Prestestånd. BorgareSt. BondcStänd.
Utsk. påstår 3:o ’'alt erfarenheten visat, det vid bänkmts”valen rösterna ofta varit så delade, att många blifvit bänk”män genom lottning, utan att hafva erhållit mer än understundom 1 a 3 roster.” Om så verkligen varit händelsen, så hvarken kan eller vill jag deraf draga den slutsatsen, som Utsk. gjort, alt nemi. bänkmännen kunna blifva tillsat - 208 D« n ii April f. m. te, ej af Ståndets majoritet, utan genom en skick ligt förberedd slump. Att jag önskar det en oell annan bänkman må blifva vald af Ståndets minoritet, det har jag redan förut förklarat, äfven som skälen dertill; men att tillsättandet skulle föranledas af en slump, det hvarken önskar jag, eller kan jag förutsätta. — Hvad Utsk. menar med orden ”en "skickligt förberedd slump” tarfvar förklaring. — Taget efter orden, är det ett non sens, emedan en slump ej kan vara skickligt förberedd; är det åter en ironi, och är Utskts mening, att valet kan ske genom en skickligt förberedd plan, så anser jag intet ondt deraf kunna uppstå, ty så förutsätter jag att alla val böra ske. Ett val, försiggånget utan plan, blir för det mesta en slump, meningen skickligt förberedd, utan tvertom, tillkommen af brist på skicklighet och förutseende. För det 4;de påstår Utsk., att det är en obestridlig sanning, att de indirecta valen till en stor del sakna intresse för de väljande, och som exempel härpå citerar Utsk. bänkm.- valet, hvarest de deri deltagande ledamöter ej sällan sväfva i okunnighet, huruvida den blifvande bänkmannen kommer att med sitt val af electorer stanna vid de personer, som den väljande sjelf önskade dertill utse. -
Ja! det var så! nu var det för sent! Alla dessa år af fattigdom och sjuklighet hade beröfvat honom kraften att handla. Denna ädla, fina man hade blifvit ett offer för lifvets små bekymmer. Nina förstod icke, att han aldrig hade egt någon kraft. Hela hans väsen bestod af känslor, men som oftast vackra och goda känslor, och han kunde tala derom som få. Han uppfattade med hänryckning allt som var förträffligt och framstående både i det praktiska lifvet och i konstens verld, och han kunde med verkligvältalighet resonnera derom, men mellan tankeverlden och det verkliga lifvet var för honom ett språng, som han aldrig tänkte på att göra. Han svärmade för historiens stora män, han beundrade Shakspeare, han hade ett fint musikaliskt öra, han tålde ingenting, som var simpelt eller misslyckadt, men han såg på alltsamman som om det vore en prestation på teatern, der han hade betalat sin plats som åskådare. Det föll honom icke in att taga minsta del deri, och när han, som han ofta gjorde, kände, att det i honom fans ovanliga och fina anlag, som aldrig hade kommit till någon nytta i verlden, beklagade han sig sjelf, klemade med sig som med en förorättad, misskänd varelse, som lifvet och menniskorna hade hindrat i att utvecklas till hvad den kunde ha blifvit. Han hade aldrig uppfattat, hur hans hustru hade burit hela bördan af deras knappa omständigheter, hur hon hade arbetat och släpat, för att han skulle ligga godt och äta godt, och då nu hans dotter hade gift sig, förstod han icke, att hon för hans skull hade uppoffrat hela sin ungdom och alla sina friskaste förhoppningar på lifvet. Hade kapten Selmer läst derom i en roman, hade han säkert gråtit öfver det och kunnat förklara för andra, hur vackert och rörande det var, men han hade intet öga för det verkliga lifvet, det var honom, för nära, för misslyckadt för att han skulle fördjupa sig i det. Förhållandet mellan honom och hans gamle svärson var höfligt, men ytterst kyligt. De två männen hade icke en enda beröringspunkt.
Dä jag pä förhand täger för afgjordt, att alls - 344 Den 11 Apri!. attsingen besparing tygat mig, att, riton, den oändliga märkbara generös sits, som ouphörligen warit under denna Riksdag, aktiv wiv början af Riksdag en synbar mälwilja iva, rit nästan emot hwar och en Ledamot inom Standen, samt , synnerhet emot Talemannen, dä troligen detta torde bestämma Summorne för Talemännen, hwilka lärteligen kunde b lisma an drygare än hitintills; och dä tillika det med stäl icke bör öfwcrensstämma med Rilsens Ständers klokhet, att wid början af en Riksdag, anflä medel till lä onyttiga och stadeliga behof, inan de känna Statens hela ställning, i anseende till skulder och nödtorfter; sä kan jag hwarkeu bifalla Tafflarnes fortfarande och än mindre nägon Discretion särskildt ät Bsnde-Standets Secreterare, emedan jag för min del icke kan finna, att han kan hofwa mer beswär eller kostnader än wär Secreterare, hwikken jag är öfwertygad blott af nit, att i stillhet och med werksamhet fä göra sm tjenst ej wid ett läckert bord har förslösat sin tid, hwilken Bond-Secrckcraren säkerligen kika sä wäl behöfwer och mer bidrager till ändamälct af hans tjenst, än att wid ett nied mak och Buteljer belastat bord borttaga tiden och troligen för eftermiddagarne göra sig »skickelig till att ordentcligeu utarbeta de uti Ständet afgjorda ärendcrnc Herr Xlingopor, 6srk!t och Herr O^IIsn5V3str> , ikrsälic, conformerade si'§ med Herr chlorcien stolan. Friherre Hjerto, -^.xel, instämde likaledes med Herr Nmclenstolxs, i synnerhet i afseende pä de förs rnäner son, blismit föreflagne BondeStändets Secreterare.