Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man synes vilja uttala den lanken, ali milt förslag skulle åsyfta icke blott att beherrska Utsk:s-valen, utan äfven att ensidigt tillsätta ledamöterna. Min tanke är naturligtvis densamma som ligger hos en hvar, hvilken lager sig något före, att ett ändamål dermed skall vinnas. Följaktligen skola vallistorna vara uppgjorda fölen viss afsigt eller i en viss rigtning. Så t. ex. upprättade jag listor vid 1844 års riksdag för att motarbeta ett nytt representationsförslag, grundadt på samfäldta val, och vid 1847 års riksdag för att motarbeta det nya lagförslaget. Fastän en grundtanke sålunda ligger i botten pä förslagen, skulle man dock handla ganska orätt, om man sammansatte Utsk:n sä, ali deras belänk:n blefve ensidiga, eller uppsatte utan behörigt afseende å de invändningar, sorn mot hvarje förslag kunna göras, (lin ett betänk, kommer in lill Riks-St:n utan ali den motsatta meningen haft representanter i Utsk., och utan att deras invändningar der kommit under öfverläggning, så blifver följden, att Utsk:s-ledamöterna möjligen ieke kunna försvara sig mot oförutsedda anmärkmr. Saken befinnes illa behandlad och måste återförvisas, hvaraf tidsutdrägt och missnöje vållas. Således ehuru öfvervigt för ett visst tänkesätt bör inom Utsk. vara gifven, må dock opposition inom detsamma aldrig saknas, ty genom utvexling af de olika åsiglerna blifver målets utredning fullständigare och bättre. Vill man döma efter erfarenheten, sä torde man ock finna, att vid 1844 års riksdag, dä de som med mig tänkte lika, tillsatte Utsk:n, voro dessa med oväld sammansatta. Man kan möjligen påstå alt Coust.Utsk. derifrån gjorde ett undantag ; men det rubbade icke regeln; ty först när 3 medelvägsmän afsagt sig ledamotskapet, invaldes andra af strängt konservativa åsigter, sä alt alla Adelns ledamöter blefvo sådana. Hvarföre? jo, emedan BondeSlrs och BorgareSt:s ledamöter i samma Utsk. vore lika uteslutande af den motsatta åsigten. PresteSbs ledamöter vore åter konservativa.
Den »värdige swenska bonden är dock ingalunda sa begifwen till dryckenskap, som mangen föregifwer; man mä ej stura af en eller annan stadsfärd, dä flere sällskapsbröder, sammanboende pä samma näringsställe, och som efter någon waruförsäljning fäkt penningar i händer, upreta hwarandras hog till kanske öfwerflödig wälplägtting. Hemma hos sig, derest bonden ofta är försedd ankartals med bränwin. finnes han manligen nykter, och öfwerplägar icke hiller sina söner och ZZ8 Den 28 Maji, och medarbetare, Om ock ibland tvid gästebud den? na dryck till någor öfwerflöd nyttjas, sä bör ock jhogkommas, qtr branwinet och närslägtad? ölet ä? ry de enda upljfwande drycker, som dcsie mare ar? detsamma medborgare äga, och hwilka de genom egen anwänd möda sig förwärfwa, da herreman förnöja sig med mängfakdiga enkla och sammansalM drycker, som de sig för penningar förskaffa. Det är en clasi qf lättingar pä landsbygden, och tzagdrifware i städer, samt sytzellöse uppasare, hand, werksgesäller pä söndqgar och deras fördömligt: frimändagar som sä ntöfwa silk fylleri, art de icke Mer förmå bära egne kroppar, och sedan ej pä Z dygn kunna räknas ibland förnuftige warelser. Det ofta nämnde aktningSwärda Utskottet tillstyrker, att alle krogar a landet och i städer mä för?
Dymedelst, att låta hvarje egare af fast jord, till sin KommunalStyrelse upgifva huru många tunnland åker och öppen jord, artificiel och naturlig äng och hage, samt skog, han anser sig ega. Det sistnämnde, eller skogen, kan intet ske annorlunda än slumpvis, i brist af förutgången upmätning; men hvar och en vet temligen noga. huru många tunnland åker, äng och hagar, han eger. Denna upgift må sedan af KommunalStyrelsen öfverlemnas till Häradets Kronofogde, för vederbörlig debitering. Onekligen faller det sig svårare att göra oriktiga upgifter inför en KommunalStyrelse, der skäligen noga, hvar och en känner hvarje egares jord. Egarens intresse förändas härvid, och han blir snarare frestad att upgifva flera tunnland åker än han måhända eger, för att dermedelst stärka egendomens kredit, der den uti en framtid skulle komma att försäljas. Klagomål öfver egna upgifter kan icke förekomma, och PröfningsKommittöen icke i detta afseende besväras. En gradering, länen emellan, blifver visserligen då lika nödvändig som för närvarande, och jag föreslår: att minimi-afgiften användes uppå: l:sta klassen, Norrlands, Jemtlands, Ångermanlands, Dalarne och de trenne Småländska länen, samt Blekinge och Hallands län. 2:dra klassen, att utgöras af Wermlands, Wennersborgs och Bohus län. 3:dje klassen, och den högsta, af: Gefleborgs, Uplands, Stockholms, Södermanlands, Skaraborgs, Nerikes, Westmanlands, Gottlands och de begge Skånska länen. Jag öfverlemnar åt Bevilln.Utsk:t att gifva R. St:r förslag till jordens taxering efter denna method, och tror, att äfven med den låga maximi-afgiften af 1 R:dr R:mt pr tunnland åker, 66 öre » pr d:o äng, 20 öre » pr d:o hagar, 10 öre » pr d.o skog, så Den 19 November e m. 257 så skall denna skatt blifva lika gifvande, men mera rättvis, än för närvarande.
Aldrig hade det väl funnits en son, som vändt sig bort från sin mor, derför att hennes hår blifvit hvitt eller hennes kind fått rynkor. Tvärtom! Hon kunde se hvarje dag tillmötes med ro; ännu då hon var gammal och grå skulle hans blick lika smekande säga: min vackra mamma. Det låg ett småleende öfver hennes ansigte då hon såg upp emot luften i det arbetet sjönk. Hvilken förmåga lifvet hade att läka! Samma naturens sunda instinkt, som drifver det sårade djuret att söka upp sin håla för att tillfriskna eller dö, hade tvingat henne hit med en obändig längtan. Och nu var det förflutna dödt; det närvarande var allt. Och det närvarande var sonen; hans lycka strålade ned öfver hennes lif som en reflex af sol. Det knackade på dörren och Molly kom in med posten; bland tidningar och korrektur såg hon strax de två bref hon väntade: från William och från Alma. Hon bröt först sonens bref och läste; Köpenhamn den 12 maj. »Min mor. Så fort jag satt mig in i ställningar och förhållanden här, hyrt rum etc. reste jag till Lund. Jag hade sett en skymt af Alma då jag for förbi med snälltåget – hon mötte vid stationen – men det var bara några korta minuter och du kan förstå hur jag längtade efter att träffa henne riktigt Det är bäst att säga det strax: vi voro främmande för hvarandra. Alldeles främmande.» Fru Zimmermann lät brefvet sjunka. Främmande? Främmande efter knappt en månads skilsmessa. Nej, hon förstod sig icke på denna verld, hon lefde i. Med darrande fingrar bröt hon Almas bref. Der skulle hon nog finna förklaringen, det brefvet skulle tala om bunden värme och skygghet, tolka en älskande kvinnas hela vexlande själslif, som William icke hade förstått. Det var kort. »William har varit här. Jag blef inte glad öfver att han kom. Jag såg på honom med helt andra ögon nu och han var mig främmande. Jag visste, det skulle gå så, men jag trodde inte det skulle komma så fort.» Hon kastade brefvet ifrån sig på golfvet. Visste att det skulle gå så! Det var det som var så afskyvärdt. Fru Zimmermann tog ett par telegramblanketter och skref: »kommer till Lund morgon. Skaffa rum.»
Och bådet, som bortgånget var till att kalla Micha, sade till honom: Si, Propheternas tal är endrägteliga godt för Konungenom; så låt nu ditt tal ock vara såsom deras tal, och tala det godt är. Micha sade: Så sant som Herren lefver, jag skall tala det som Herren mig sägandes varder. Och då han kom till Konungen, sade Konungen till honom: Micha, skole vi draga till Ramoth i Gilead till att strida, eller skole vi låta det bestå? Han sade till honom: Ja, drag ditupp, och far lyckosamliga. Herren varder det gifvandes i Konungens hand. Konungen sade åter till honom: Jag besvär dig, att du icke annat säger mig än sanningen, i Herrans Namn. Han sade: Jag såg hela Israel förströdd på bergen såsom får, de ingen herdan hafva; och Herren sade: Hafva desse ingen herra? Hvar och en vände om hem igen med frid. Då sade Israels Konung till Josaphat: Hafver jag icke sagt dig, att han intet godt spår mig, utan allt ondt? Han sade: Derföre hör nu Herrans ord: Jag såg Herran sitta på sinom stol; och allan himmelska hären stå der när honom, på hans högra sido, och hans venstra. Och Herren sade: Ho vill komma Achab i det sinnet, att han drager upp, och faller i Ramoth i Gilead? Och en sade det, och den andre det. Då gick en ande ut, och steg fram för Herran, och sade: Jag vill komma honom i det sinnet. Herren sade till honom: Hvarmed? Han sade: Jag vill utgå, och vill vara en falsk ande uti alla hans Propheters mun. Han sade: Du skall komma honom i det sinnet, och få framgång; gack åstad, och gör alltså. Nu se, Herren hafver gifvit en falsk anda uti alla dessa dina Propheters mun; och Herren hafver talat ondt öfver dig. Då gick Zedekia fram, Chenaana son, och slog Micha vid kindbenet, och sade: Huru? Hafver då Herrans Ande öfvergifvit mig, och talat med dig? Micha sade: Du skall få set på den dagen, då du går utu den ena kammaren uti den andra, att du må förgömma dig.
Actie-ägarne då trodde sig i denna del billigt böra hysa, då den åberopade hvad så väl Hjelmare sorn Trollhätte och Strömsholms Slussverken i förra tider och Götha Canal i sednare fått af Statens allrriänna medel förutan andra förmåner dem tillerkända, då deremot Södertelje Canal ej hittills tilldelats annat understöd än 5 procents utdelning på g Hufvud titelns belopp för de gjorda tillskotten, och hvilken från 1812 års början fick upptagas, och sedan fortfarit. 'Södertelje Canal-Bolag bör dock med underdånigaste vördnad erkänna och erkänner att för öfrigt icke hafva saknat Regeringens Nåd och välvilja, samt med enahanda känslor att H. Kj H. KronPrinsen och H. KH. ArfPrinsen jemte antecknande af 50 Actier till förökande af de contribuerandes antal , alltid med särdeles Nåd uppmuntrat till förslagets fullföljande. Sedan jag nu framställt sanna förhållandet af Södertelje Canal-Bolags förtjenstfulla uppförande, återstår att vördsammast föreslå någon motsvarande uppmuntran till undvikande ål derås företaga upphörande. Att af Statens medel eller af Riksens Ständers Bank på en gång erhålla någon större summa, under titel af Lån eller annan benämning, har jag knappt påtänkt ej mindre vågat proponera, Den 7 Juli. ya; pen skulle Biksens Ständer nu tillerkänna Södertelje Canal den af Konungen den redan beviljade 5 procents utdelning på skedda eller skeende tillskotter, ogh medgifva, att ett på dessa grunder utfärdade Beslut tillerkändes en längre Varaktighet och förslagsvis 20 år efter Canal-arbetefs skedda fullbordan , så skulle Actie-ägarne få en val grundad anledning att, med fortfarande beredvillighet göra ännu erforderliga tillskott, pch en lika grundad öfvertygelse att ej förgäfves hafva påräknat Biksens Ständers rättvisa bedömande, och derpå grundade behandling. Deruppå vågar jag förlita mig, och skulle någon för* Undra sig att jag ökat deras anspråk, sorn anlita.
Om jag ej' missta»' git mig uti omdömet om ConstitutionsUtskottets yttrande, lärer egentliga orsaken, hvarföre Utskottet ansett saken ej kunna upptagas,’ vara den, att Motionen är framställd med hänsigt till Konungens, Rådgifvare. Ali öfverläggning angående åtgärd emot dem måste anses slutad, sa snart Ridderskapet och Adeln icke funnit någon anmärkning emot dem, enligt 107 §., böra äga rum; men om jag ej; missförstått Utskottets Utlåtande, har Utskottet funnit det vara Riksens Ständer för öfrigt obetagit, att i afseende på hvilka ämnen sam helst föreslå underdåniga önskningar och framställningar till Kongl. Majjt. Med en sådan åsigt finner jag väl icke skäl att instämma lili reservationerne, i hvad angår Grefve von Schwerlns Motion, och så vidt den åsyftade någon åtgärd med hänsigt till Konungens rådgifvare; men om Ridderskapets och Adelns beslut skulle innehålla att Friherre Anckarsvärds, utan hänseende till rådgifvarne, nu gjorde Motion angående en underdånig anhållan örn StatsSecreterare Embetenas tillsättande, ej skulle kunna upptagas, finner jag mig af min öfvertygelse föranlåten, att emot ett sådant beslut mig reservera. J)en 12 Julii e. m - Friherr Böye.-Jag har yttrat mig angående salen; och villfnn blott gora den anmärkning, attehururigtig och skäligen grundad jag finnér Friherre Anckarsvärds framställning vara, tror jag flock, att den icke är oss tillåten att antaga. Grundljagen har satt ConstitutionsUtkottet till högsta Domare i hvarje fråga om vägrad preposition af Talemannen; och da Utskottet nu gifvit sin Dom; så mäste vi ovilkorligen ställa oss samma Dom till efterrättelse, ehuru vi ogilla densamma, såsom origtig och saknande grundlighet, Herr von Heyne, Georg’ Jag var frånvarande i da ConstitutionsUtskottets Betänkande afgjordes.
Jag behöfver icke yttra något vidare, för att komma till den korta slutmening jag åsyftar, nemi. att betänk, måtte återremitteras, icke på det alt Const.- Ulsk. skall bestämma , huru R. St. böra besluta i afseende på Konungens rådgifvare, men på det Utsk. likväl må lemna en summarisk uppgift lill vägledning för de tvänne Ständ, sorn hafva återremitterat betänk., och äfven i händelse, såsom jag hoppas, R. o. Ad. finner samma utväg nödvändig, att enhet mätte åstadkommas i tankarna om rätta sättet för anmäi kntnas behandling. Detta är så mycket angelägnare, sorn en anmälan enl. 107 §:n Reg F:n 0111 entledigande af Konungens rådgifvare, efter min öfvertygelse icke är lämplig, då ganska få af dessa rådgifvare öro qvar i Konungens Råd, och de som äro derutur afgångna icke vidare kunna entledigas. Ett yttrande öfver deras handlingssätt i allmänhet, de må vara bortgångna eller qvarvarande, är dock nödvändigt, på det nationen må kunna finna, att R. St. Icmuat uppmärksamhet åt det missnöje och den oro , som föregick riksdagen. Att en sådan oro verkligen fanns, behöfver intet annat bevis, än valen till representanter i de ofrälse Stånden. Dessa val hafva sällan eller aldrig så mycket intresserat nationen; sällan, om någonsin, hafva de blifvit med så mycken uppmärksamhet verkställda. Resultatet af dessa val hav varit, att ett allvar under denna riksdag visat sig, sorn ej yid föregtde riksdagar ägt rum. Jag anhåller således att få förena mig med de ledamöter, sorn begärt återremiss af detta betänk., pä det att Utsk. må litet närmare bestämma '254 D b n 3 Julie tu. sin tanke om det hela af Regeringens åtgärder under de sistförflutna 6 åren. Gr. Horn, Claes Fredr.: En värd talare vid min sida har under förmiddagens plenum yttrat, att det ej vore värdigt Riddarhusets ledamöter att lyssna till den storm, sorn rasar utom våra murar.
Såsom ledamot af sällskapets direction, har jag inig bekant, att directionen ingår med en lind. anhållan om K. M:s nåd. förord hos R. St. till betryggande af sällskapets besittningssrätt till denna local, så länge sällskapet fortfar, att för sitt ändamål, vexelundervisningeus befrämjande, densamma begagna. Directionen t vi fia r hvarken på erhållande af K. M:s nåd. förord hos R. St., ej heller på deras bevågenhet för denna sällskapets angelägenhet, helst det är genom statsbidrag, som det blifvit sällskapet möjligt, att utom de löpande omkostnaderna i och för undervisningen m. m. bestrida jemväl de större kostnader, som varit oundvikliga för husens ombyggnad eller förändring, ifrån bränneri-inrältning till läseoch qvinnoslöjd-skoior; men jag har dock , i samråd med directionens öfriga ledamöter, ansett mig böra , före motionstidens slut, påkalla Ståndets kända nit för bildningens spridande till de lägre samhällseiasserna. Det är för detta ändamål, som sällskapet begagnar localen, och som sällskapet önskar, att om dess besittningsrätt blifva betryggadt. Åberopande jag i öfrigt de närmare upplysningar, som åtfölja directionens und. anmälan hos K. M. En annan anledn., att i samma riktning påkalla R. St:s välvilja, förefinnes i K. M:s nåd. propos. om folkskolor, uti hvilken propus K. M. föreslår, att ett seminarium för bildande af skollärare må inrättas i hvarje stifts stad. Det är just i anledn. af det behof K.
Läran om flogiston, det hypotetiska ämne, som man trodde förekomma i alla bränbara ämnen, var den sista lemningen af metafysikens inflytande på kemien. Den härstammade i rätt nedstigande led från den Aristoteliska läran om de fyra elementen, enligt hvilken lära eld inginge i alla bränbara ämnen, luft i de gasformiga, vatten i de flytande och jord i de fasta. Väl hade Boyle redan 1661 uttalat sig emot antagandet att sådana metafysiska abstraktioner voro verkliga kroppar och fattat betydelsen af grundämnen i vår tids mening; väl kände man i medlet af 17:de århundradet att metaller, som förkalkas (oxideras) i luften, tilltaga i vigt i stället för att förlora något, hvilket borde inträffa, om det brinnande ämnet förlorade något genom förbränningen, det må nu ha varit eld, "svafvel", "fet jord" o.d. icke desto mindre uppstod 1702 teorien om flogiston, som egentligen är blott en ny upplaga af Aristoteles' lära om elden, och denna teori herskade nära ett århundrade inom kemien. Scheele trodde fullt och fast på tillvaron af flogiston. Talrika försök, företrädesvis utförda vid hans undersökning öfver brunsten, tycktes gifva vid handen att detta ämne utgjorde en beståndsdel af värmet, ljuset och vätgasen. Kännedomen om luften var vid den tiden mycket ofullkomlig. Åristoteles' lära om luften såsom ett element medgaf, då enligt denna en och samma grundsubstans eller materie inginge i alla element, möjligheten att antaga förändringen af ett element till ett annat. Så trodde Plinius att moln uppstå, genom förtätning af luft, och att luft uppstår af vatten. Paracelsus förestälde sig att luft bestode af eld och vatten. Sådana åsigter som att vatten kunde förvandlas till luft voro vanliga ännu under senaste hälften af 18:de århundradet. Ehuruväl man i allmänhet ansåg att luften var ett element, trodde man sig dock böra antaga i luften tillvaron af olika ämnen. Så inbillade sig Sylvius (1669) att den underjordiska elden i nordliga trakter i atmosferen utkastade salpetersyreångor, under det att sydliga vindar medförde amoniak.
Jag vill ej trötta med återupprepande af de skäl, som kunna anföras, utan vill endast tillägga, att då ett sådant lagbud finnes, skall det naturligtvis öka ömtåligheten hos de främmande Makterna, just för det att det finnes; dessutom torde man med skäl kunna säga, att det ej passar sig för Svenske HofCanzlern, att vara ombud för utländska Makter, vis å vis enskilte Svenske medborgare. Jag tillstyrker sålunda, att den ifrågavarande punkten må utgå. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt: Då jag är påkallad att framställa några inkast mot hvad Herr von Troil yttrat, skall jag ej mola honom, såsom han synes frukta, med det skäl, att stadgandets fortfarande är ett nödvändigt villkor för de fredliga förbindelsernas bibehållande med de utländske Makterna. Den satts Herr von Troil försvarar skall alltid blifva mera hyllad och verkande på Svenska sinnen, än den torra vederläggning jag kan åstadkomma. I fall här vore fråga om stiftandet af en ny Tryckfrihetslag, skulle jag instämma med Herr von Troil, men då det är fråga om borttagande af ett stadgande, som redan finnes, skulle följden blifva, att de utländska Makterna möjligen skulle förundra sig deröfver, och kanske skulle borttagandet af ett stadgande, som funnits alltsedan TryckfrihetsFörordningens upprättande utan Den 3i Januarii e. ni. fitt verka på något sätt menligt, nu bidraga till mindre gynnsamma förhållanden. En ledamot har ganska riktigt upplyst, att det ej är från 1812, utan från 181 o, sorn detta stadgande härleder sig. Men emedan år 1812, och den anda som hos då varande lagstiftare var rådande, blifvit nämnd, så må det tillåtas mig hemställa, 0111 det ej var efter 1812, som beslut togos i afseende på Sveriges säkerhet, hvilka ej bestodo i loma ordformler, utan uttryckte sig i handling på Tysklands fält och Noriges fjellar, säkrare att åberopa, än alla lagbud.
;Hntsn von inzric 107,700 vom 19 Zsprsmbsr i>iz j lien 15 i7'?4ovLmb. iinö 59 IsAL 3 6 proc-I I pro Hmno ' 1,059: i.! i 4:o m. Lonrrsze i m:Ir 2,475: i;.z proc. - 2.17: ec. ; I ^ä:om. 24,000 Z Oöt. 2Y-Z0 Osc. 8? Bihang. Oss Xönitzlick 8ckve3isck koni Oeket. 1808. ! l I-N. Ikrc lrsttc 90 ls^e 20 OK. 21,000 > — liitu 90 - 20 18,000 22 lillo 90 - 24 9,000 -3 — 3>t0 90 - 25 9,000 — 24 — 3i«o 90 - 26 z 0,000 — 20 — liito 90 - Zo 1 5,000 — -9 — 3ito 90 - zi - . - 9,000 — Oec. 3' — ^inse Isut kecknuntz r 6 pr. p. s. 20,090 - — kroviliori ms,Il ii 1,000 s t proc. 555 ^Vccklei LourtsZe ur,3 korto >25 > 0 L:co msrll. 459,106 - 8. O. L. O. Osnikur I^uis 32Z merlcks Xrmer,! Oepsrtement.
Litt. bangående anslag till en Pharmaceulisk Läro-anstalt i hufvudstadeu, har af Ronde-SLåndet blifvit återremitterad, hvaremot de öfrige trenne Riks-Stånden densamma bifallit; och anser Utskottet, i följd häraf, jemlikt 75:te § Riksdags-Ordningen, återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda. Litt. c), angående anslag till den för sjukes behandling med electricitet och galvanism i Stockholm stiftade Inrättning, har blifvit återremiterad af Borgare-Ståndet, med förklarande, att Ståndet anser det föreslagna anslaget böra nedsättas till 250 R:dr årligen intill nästa Riksdag, samt af BondeSlåudet, inom hvilket blifvit yrkadt, dels afslag dels nedsättning uti det af Utskottet tillstyrkta belopp; men som Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet deremot i denna puukt godkänt Utskottets yttrande, anser Utskottet sig böra detsamma vidblifva. litte punkten Litt a), angående anslag för en vid Carolinska MedicoChirurgiska Institutet föreslagen Professor i cliniken för barn-sjukdomarne, har af Bonde-Ståndet blifvit åtterremiterad; men enär de öfrige Riks-Stånden bifallit Utskottets tillstyrkan i detta afseende, finner Utskottet, på grund af 75 § Riksdags-Ordningen, att återremissen ej kan till någon åtgärd föranleda. Litt b~y är af samtlige Riks-Stånden godkänd. 6 Slats-Ulskotlels Utlåtandej N:0 75. 12:te punkten, Litt a), angående anslag för Veterinär-Inrättningen i Stockholm, har af Bonde-Ståndet blifvit återremitterad, hvaremot de öfrige Riks-Stånden bifallit Utskottets i denna punkt afgifne yttrande; och anser Utskottet således, jemlikt 75:te § Riksdags-Ordniugen, att återremissen ej kan till någon åtgärd föranleda.
Lrinkman. Utdrag af protocollet, hållet hos Hederwärda Bonde-Srändet wid Urtima Riksdagen i Orebro den iz Julli r8r2. S. D. ^bid ytterligare föredragning af Stats» Utskottets sedan sista Pleni-dag pä Bordel lagde Betänkande, angående Riksgälds-Contoirets Utländ» sta Skuld; blef det af Bonde - Ståndet enhälligt bifallit. Ut supra. Lx Lrotocollo, 6. Lrinkman. Utdrag af prstocollet, hället hos Heder» wärda Bondt-Skändet wid Urtima Riksdagen i Örebro den iz Julii 1812. S D. förekom till afgörande Allmänna Be» sivärs» och Economie» Utskottets sedan sista Pleni» dag pä Bordet hwilande Betänkande af den 29^ nasti. Den iz Julik. 164; »ästl/ Junii öfwer Riksdagsmannen Iohan Olsson Long bergs Memorial, rörande R.coLm'n'onsSkogarne; och blef af Bonde, Stander bimllit ined det tillägg, att hos Kongl. Maj:t undcrdanigst an, hålles om fkyndsam »verkställighet af hivad rörande Recognitions»Skogarnes anwändande blifwit för» rrdnadt. Ut supra. Lx krotocoUo, 6. Lrinkman. Utdrag af protokollet, hället hos Hederwärda Bonde Ståndet wid Urrima Riksdagen i Orebro den iz Juli» >812- S. D. §ftcr ytterligare föredragning biföllos Lag» Utffottets den 9:de i denna manad pä Bordel lagde Betänkande» i anledning af: r:o Commerce»Rådet San tes sons Mcmo, rial, angående de i Lag stadgade Boters förhöjning i allmänhet. 2:0