Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sverige sannerligen i en beklagansvärd belägenhet , ehuru jag nödgas erkänna att jag icke förmår inse meningen häraf; men att rikets andra stad kan komma i våda derföre att kanonsluparne med deras förråder äro förlagde vid nya varfvet, och alt de i behofvets stund icke kunna påräknas till vestra kustens försvar, det tror jag mig i det föreg:de hafva ådagalagt. I stöd af hvad jag nu anfört, anhåller jag vördsamt att StatsUtsk:s utlåt. N:o 9 af II. 11. o. Ad. må varda äterremittcradt, och att dessa anmärkn-.r må få åtfölja utlät. Ilr Gripenstedt, Joli. Aug.: Huruvida, ur strategisk synpunkt betrakladt, Marstrand äger något företräde framför Götheborg, såsom station för vestra kustförsvaret, har i sjelfva verket mindre varit föremål för Utsk:s bedömande, än sjelfva den materiela delen af frågan. Visserligen har Utsk. i detta hänseende haft tillgång till en handling, sorn temligen utreder frågan, nemi. comiléens betänk, i detta afseende: men äfven uti detta comiléens betänk, visar sig, alt åsigterna varit ganska sväfvande (nemi. äsigtcrna om huruvida Marstrand eller Götheborg äger företräde såsom station, för vestra kustförsvaret) samt i följd deraf har det också inom Utsk. talats härs och tvärs i den saken utan något egentligt resultat. Men. såsom jag redan nämnt, Utsk. har ej heller fällt något bestämdt omdöme i den delen af frågan, och man torde benäget finna, al t Utsk. icke åberopat något tvifvel i detta afseende som skäl för silt afslag på den K. propus:n, utan att de grunder, som Utsk. anfört, alla äro af materiell beskaffenhet. Det har nemi. åberopat ofullständigheten i sjelfva framställningen, sä väl i afseende pä beskaffenheten och omfånget af det nya etablissementct i Marstrand, som i afseende på kostnaderne, hvilka deraf skulle föranledas.
Jag tillåter mig likväl att i förbigående fästa uppmärksamhet déruppå, att då man har Krigs-Rätter^, som 420 Den 23 Maj e. m. kunna pröfva dessa mål, samt under krigstid handhafva den militäriska jurisdiktion, som kan vara af behofvet påkallad, hör man väl i fredstid taga den militära lagskipningen i litet närmare skärskådande. Hr Olivecrona har sagt, att det fordrades i en domstol sakkännedom af några ledamöter. Detta synes mig eget nog, enär jag hittills förmenat, att sakkännedom erfordrades hos alla en domstols ledamöter. Kan man anse att någon egentlig sakkännedom innehafves af de få personer af militärståndet, hvilka för tillfället kommenderas till en sådan domstol? Jag för min del tvillar uppå, att någon verklig sakkunskap kan vid påkommande fall vara att hos dem påräkna; ty dessa militärpersoner hafva icke varit i tillfälle att inhemta någon verklig sakkännedom, annat än uti de speciella fall, som röra hvarje regemente särskildt. Vid sådant förhållande, och då det ofta här likväl ifrågakommer att döma öfver lif, ära eller gods, tror jag icke Hr Olivecrona bör kunna förneka, att det, för att kunna ingå uti specialiteterna och döma uti dessa fall, fordras djupa och grundliga insigter i lagfarenheten. Att allenast hafva genomläst krigsartiklarne, kallar jag ingen sakkännedom i dessa styeken. Då jag är förvissad att detta förslag inom Bondeoch BorgareStm har för stora sympathier, för att kunna derstädes falla, anser jag mig, med stöd i öfrigt af de utaf åtskilliga Utsk:s-ledamöter i ämnet afgifna reservationer, böra anhålla om återremiss af Bet:det. Hr Skogman, Carljohan Alfred: Jag har varit något tvehågsen, huruvida jag skulle begära ordet i detta ämne, då nemi. förevar:de motioner synas egentligen hafva afsett arméen och icke flottan; men har dock velat uttala min tanke öfver förslaget i allmänhet.
”Derigenom blef, från Fingås berg till Babylon verlden undergifven en Stad: derigenom grundade de 6tolte Britterne på det obeständigaste element ett blott genom sig sjelf förstörbart rike: derigenom hafva våra Förfäder under flera nästförflutna Secler ådragit sig samtidens och efterverldens beundran. De moraliska eller själskrafterne kunna endast i förening med de fysiska fullkomligt 824 jP e/i 19 Mur t il. utvecklas. Caracteren af allt lif som förtjanar detta namn, är den största möjliga öfverensstämmelse mellan dessa både olika krafter. Om den ena utvecklas på den andras bekostnad, så uppkommer ett ofullständigt helt som gör menniskan till sin förmåga blott hälften af det hon borde och kunde vara. I hvarje af de yttre eller inre kraftyttringar, som utgöra lifvet, i hvarje föreställning, omdöme, begär och handling, finner nu mera ingen verklig tänkare blott en själens verkan på kroppen eller blott en kroppens verkan på sjä]en. Hvartenda fenomen af lifvet förutsätter nödvändigt både verkan, och motverken mellan själ och kropp. Men graderna och proportionerna i denna vexelverkan äro högst olika. Förhållandet mellan själens och kroppens verksamhet kan mer och mindre vara ett missförhållande och allt missförhållande, all för stor öfvervigt på endera sidan är förderflig och åstadkommer disharmoni, olust eller smärta. Detta missförhållande visar sig öfverallt, der en regelbunden förstånds öfning ägt rum utan en regelbunden kropps Gymnastik, och vill man veta rätta orsaken hvarföre Grekerne sorn af oss öfverträffats i ensidig vetenskaps bildning, oändligt öfverträffade oss i talanger och hjeltekraft, så är det ingen annan än den, att själens och kroppens efter principer behandlade Gymnastik, hos dem höllö lika steg. Ben Maili i. 825 Att de fleste Statsmän, vetenskapsidkare och lärde i våra dagar blifvit hvad de äro utan tillhjelp af Gymnastiska kroppsöfningar, bevisar intet emot desse öfningars värde och nödvändighet. Det bevisar blott hvad snillet äfven ensidigt utveckladt förmår och antyder, hvad det genom en mera ändamålsenlig behandling skulle förmå. Förhållandet med en ensidig kroppsutveckling vore alldeles detsamma.
Emot formen af de i principfrågorne gjorde reservationer, skulle måhända kunna anmärkas, att de endast finnas rigtade emot Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjel - Den jl5 Januarii f. in. 245 tes motion, icke emot Utskottets förslag1, som, ehuru af denna motion föranledt, och i hufvudsakliga delar dermed instämmande, likväl i andra derifrån afvika, och i allt fall ej upptaga alla de skäl, som reservanterne motsagt. Men sedan Hans Excellence låtit sin af trycket utgifne afhandling nu mera utdelas bland Ståndets Ledamöter, finner jag en sådan anmärkning förfalla, och vill sjelf vidröra en omständighet, hvari jag icke fullkomligt kan instämma ined Hans Excellence. Jag högaktar den ädle Motionärens bemödande, att söka trygga personligheten från förolämpningar. Ömtåligheten i detta afseende är naturlig, och hvilken, mon om sitt goda namn och rykte, är ej känslig för anfall riktade deremot? Men en annan lika helig rätt får ej förnärmas derigenom. En alltför utsträckt rättighet att utleta afsigteu, och på den grunda bestraffningen, kunde blifva högst vådlig. Sannolikheter och långt ifrån sökte svepskäl skulle då gälla för laga bevis, förföljelser kunna uppkomma, och tryckfriheten blifva de facto dödad. Denna lagprincip, följd i andra länder, har förorsakat förskräckliga misstag, ända lill juridiska mord. Den personliga säkerheten är på ett vida vådligare sätt blottställd, örn delatorer lemnäs öppet fält att släpa medborgare för Domstola ine, för att der efter sina hemliga syften uLLyda oskyldiga ytl - 246 Den 25 J a n u a r i i f. m. randen, och om Domstolarne, alltför mycket afvikande från den föreskrift om bevisning, som finnes i vår lyckliga brottmålslagstiftning, skulle förvandlas till förfärliga inqvisitions-tribunaler, der intrig, passion och godtycke hade fritt spelrum. Endast en Jury har man ansett kunna vara SamvetsDomstol, men af denna dess utmärkande egenskap, har jag för min del just hämtat förnämsta anledningen till dess afskaffande.
Vid föreg:de riksdag trodde jag,- att detta skulle kunna hjelpas derigenom, att jag i Bevilln.Utsk. yrkade, att arne ledamöter af slädens öfriga innevånare skulle vara närvar, vid academislalens mantalsskrifning, och tvertom arne ledamöter af academi-staten vid stadens, för att kunna upptäcka de missförhållanden, som kunde äga rum; men erfarenheten har visat, att detta icke varit tillräckligt, emedan personer flyttat från det ena till det andra stället inom staden, ech det ej varit möjligt, att så hastigt få nödig upplysning af de olika mantalslängden, som blifvit förda. Jag får med anledn. af dessa antnärknrr föreslå, att 44 §:n luå erhålla följande lydelser "”Vid universiteten förrättas mantalsoch skaltskrifningen för academi-staten och dem, som under academiska jurisdictionen lyda, i förening med och vid samina tillfälle, som mantalsoch skattskrifningen verkställes för den öfriga församlingen i den stad, der universitetet är förlagdt, i närvaro af academi-bokhållaren och ett af academiens rector utsedt ombud." Gr. Posse förenade sig med Frih. von Kraemer. TJppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att, på sätt Frih. von Kraemer föreslagit, stadgandet i 44 §sn skulle erhålla följande lydelse; "Vid universiteten förrättas "mantalsoch skattskrifningen för academi-staten och dem, "som under academiska jurisdictionerna lyda, i förening "med och vid samma tillfälle, sorn mantalsoch skattskrif"ningen verkställes för den öfiiga församlingen i den stad "der universitetet är förlagdt, i närvaro af academi-bokhål"laren och ett af academiens rector utsedt ombud." 45:le §:n. Hr von Hartmansdorff: Här förekommer ett ord, som jag fruktar kan vålla att personer oriktigt uteslutas ur mantalslängden. Det står nemi :
— Den anmärkning motionären yttrar, att tullen å spanmål och mjöl icke ingått bland de öfriga tullinkomsterna, är ej heller riktig: dessa varor hafva, lika med andra, i de allmänna tulljournalerna upptagits och de belöpande tullafgifterna ingått i den gemensamma uppbörden och redogörelsen, men för hvarje år, sålänge införseltull egde rum, har Tullverkets Styrelse, i följd af Kongl. Brefvet den 7 December 1841, låtit, efter berörde räkenskap, upp rätta och till Stats-kontoret aflemna särskild räkning öfver hvad under året blifvit i lull för spanmål erlagdt. Den i motionen, under förutsättning af en sedermera icke medgifven tullfrihet, beräknade tolags-ersättning, som af Statsverket skulle bekostas för Sill af , R:mt R:dr 53,04-4: — » Salt 10,547: — » Gråsidor eller Sev •j » » 8,532: — eller tillsammans 72,123: — skall följaktligen, äfven om man eljest godkände motionärens sätt att uppställa beräkningarne, från Statsverkets förmenta uppoffringar afräknas. Men likasom motionärens antagande, att tolags-ersättnmgen komme alt utgå för »handelsoch sjöfarts-afgiften samt tolagen sjelf», efter hvad förut är visadt, bvilar på en uppenbart oriktig grund, hvarföre också de af motionären under benämningen af »tillöknings-afgifter» utförda belopp, tillsammans 110,947 Riksdaler ytterligare böra 8 Bevillnings-Utskottets Betänkande JVs 13. från Statsverkets förmenta förlust afdragas, så förhåller det sig äfven med hans sätt att beräkna Statsverkets förlust på tolags-regleringen med hänseende till den förändring af tull-lagstiftningen öfverhufvud, som vid sisthdne riksdag genomfördes. JJet är visserligen sannt, att, om en lullpligtig vara gjorts tullfri, så skulle ock, eniigt förut gällande stadganden, den för samma vara utgående tolag upphöra; och beloppet af denna tolag låter äfven lätt till siffran beräkna sig.
R:dr. sk. 5,500 R:dr. 279 sk. Väghållning. R:dr. 458 sk. Diverse onera och allmänna besvär. GEORG voin ROSEN. O. Beckman. .V;V-W’ P^f P% Xv ‘ SS;».*. ■ ■ KONGL MAJ:TS KEFALLNINGSHAFVANDES uti Jlt a t m o 1) it s> § än nu KONGL. MA.I:T i underdånig het afgifne K P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig lierättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Malmöhus län för åren 1842, 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847. § i tjänets allmänna beskaffenhet. f afseende på gränsorne har länet icke undergått någon förändring, ehuru en sådan på åtskilliga ställen vore af behofvet påkallad; isynnerhet vid de intill Christianstads läns gräns belägne gästgifvaregårdarne Röstånga och Tranås. Den förstnämnde, belägen i Röstånga socken och Onsjö härad har, efter en långvarig rättegång, sent omsider fått sig anslagne lämpliga reservhemman ifrån Christianstads län, belägne närmare gästgifvargården än något reservhemman från delta län, med undantag af de i Röstänga by befintliga. Indelningen af de från Christianstads län anslagne hemman går likväl trögt och är ännu icke nöjaktigt fullbordad; allt en följd deraf att gästgifvargården iyder under en och reservhemmanen under en annan länsstyrelse och kronobetjent, hvilka olägenheter icke inträffade, derest Röstånga socken icke vore delad emellan tvänne län. Tranås gästgifvargård har en dei af sitt reservlag och hela sitt håll-lag anslaget från Christianstads län, hvilken sammanblandning städse föranleder lill klagomål öfver skjutsförsummelse och hvilka klagomål, i anseende dertill, att den försumlige har sitt hemvist i Christianstads län, tarfva längre omväg och tidsutdrägt vid behandling.
Stuteri-öfver-styrelsen har i underdånighet yttrat, att enär de från ruslliållen inom Kungsörs län utgående dagsverken, numera förvandlade i penningar efter markegångspris, äro anslagna lill inkomst för Strömsholms stuteri samt utgöra en hufvudsaklig del af de tillgångar, som vid dess organisation blifvit påräknade, desamma äro oundgängligen nödiga för detta stuteris bibehållande i dess nuvarande skick, och komme följaktligen, i händelse de rustande skulle befrias från berörda åliggande, ett dagsverks-ersättningens värde motsvarande statsanslag att erfordras. För egen del hafva Krigsoch Kammar-kollegierne hufvudsakligen anfört: att rusthållare i allmänhet, enligt författningarna, äro berättigade att åtnjuta hela räntan så af rusthållssom augments-hemmanet, utom boskapsoch skjutsfärds-penningarne; att undantag från denna ruslhållarnes rätt till räntedagsverkena endast egde rum i det fordna Ulfsunds eller Kungsörs län, hvilket förhållande tillkommit, ej emedan dessa rusthåll an - 8 Kongl. }Iaj:ts Nåd. Proposition, N:o 58, sågos mera än andra tunna umbära berörda dagsverken, utan emedan samma dagsverken voro vid Kungsörs gård behöfliga; alt den i 1680 års Kongl, resolution lofvade ersättning tilldelats 13 mantal i Kungsbarkarö socken med En tunna kronotionde-spanmål per mantal; ali ruslhållen vid Kungsörs kompagni af lif-regementet, i jemförelse med andra rusthåll, öfverhufvud lida af en indelningsbrist, som i det närmaste motsvaras af ifrågavarande dagsverkens värde; samt att då anledningen, hvarföre rusthållarne vid indelnings-verkets upprättande icke erhöllo dessa dagsverken, längesedan förlorat sin giltighet, enär dagsverkena numera icke vid Kungsör erfordras, rättvisa och billighet tala derför, att rusthållarne i Kungsörs län komma i åtnjutande af denna räntepersedel; vid hvilket förhållande Kollegierne anse sig böra tillstyrka bifall tili rusthållarnes befrielse från erläggande af den utaf deras egande stamhemman utgående lösen för räntedagsverkena.
Afven i en annan ainazonsysselsattning, iifven sasoni kusk visar sig här damernas lugn och trygghet från en beundransvarcl sida. Vare sig hon styr sin lilla ponny eller sina eldiga karossierer, vare sig itföljd af en manlig tjenare eller endast af småsyskon eller barn, styr damen sitt ekipage in i denna trängsel och detta larm, der niången svensk herrgårdskusk skiille blekna, der man tycker att det fina latta ikdonet skall krossas ibland omnibussarnes och lastvagnarnes väldiga massor, och hon klarerar sig lika val ur förvirringen som någon kuskbockens yrkesman. Kanske tycker någon af niina läsarinnor att jag uppeh %llit mig allt för länge vid detta, att amazonvasendet icke bör hafva nigon,. framstående ro1 uti den qvinliga uppfostran; jag kac dock icke undgik att påpeka, att den långvariga och ihardiga öfning för kropp och sjrl, som måste föregå sadana prestationer, niaktigt bidraga till helsa, till beslutsamhet, till de egenskaper, förutan hvilka den engelska qvinnan aldrig skulle varit i stånd att följa sin familj till verldens yttersta. gränser och der plantera den engelska odlingens fana. Det är mig också en gliidje att kunna nieddela, att aft-en p1 andra omraden kan den engelska qvinnan hafda sitt köns ara. Uti årets examina vid universitetet i Cambridge har en 20-&amp;g dam miss Agneta Francis Ramsay vunnit första hedersrummet uti hvad vi skulle kalla filosofie kandidatexamen på den klassiska spriklinien. Denna pristagarinna började att studera grekiska för 4 i r sedan, och har uti de klassiska språken varit undervisad endast af qvinnor. F r h min synpunkt gläder jag mig af att kunna tillagga, att uti den skola der hon uppfostrades, uppmuntrade inan inycket öfningarna uti Cricket och Lawn-Tennis-spel, och man gaf dessutom de unga flickorna ett betydligt större matt af frihet, iin som eljest ar brukligt i heipensioner. I Danvins fademesland gr man naturligtvis angelsgen att up !,- spåra iirftliga anlag och traditioner, och derföre har man fitt den up!
”Likaledes underhålles hälften mindre öppning, eller till en sjettedel af vattnet, i de strömmar och åar, der af ålder ingen kungs-ådra varit, så vida något fiske ofvanföre ligger, flott-led varit nyttjad eller vatten-dänming på ofvanföre belägne hemmans-egor, i brist af sådan öppning skada förorsakar”. ”Härifrån undantagas sådane privilegierade vattenverk och fisken, som från urminnes tider någon särskild rättighet egt.” ”Alla dammar böra förses med nödiga bottenluckor för den uppoch nedgående fisken,” samt ”uti små vattendrag, hvarest ofvanboende ej lida uti sin rätt, eller lär-led ej underhållas kan, må allenast höstoch vår-fiskens uppoch nedgång genom tjenlig öpning befrämjas.” att, ”uti strömlägenheter, ther vattuverk redan inrättade äro, eller framdeles till nyttiga behof inrättas kunna, bör egaren eller dess innehafvare ej hindras, ther så oundvikligen tarfvas, att anlägga byggnader öfver kungs-ådran, dock med sådana vilkor och then inrättning, att flotteller far-led utan betalning öppen hålles, när någor them behöfver nyttja samt att fiskens uppoch nedgång icke igenstänges.” ”1 mindre vattudrag, ther något angeläget verk drifves, som i sträng torka nödvändigt betarfvar allt vatten till sin drift, lillåtes i slik händelse ådrans igenstängande hel och hållen.” 4 Sanmans. Lagsamt Ålim. Besv.- och Ekon.-Vlsk. Bet. 1766 års stadga gjorde icke heller någon ändring i hvad om kungs-ådra och far-led är påbjudet i 17 kap. 4 §, samt i 20 kap. 2 och 5 §§ Byggninga-balken, utan endast förklarade närmare samt, efter Utskottets tanke, tydligt och fullständigt hvar och huru kungs-ådra samt far-led skola öppna hållas. Ther kungs-ådra af ålder varit skall tridjung af vattnet öppen lemnäs; och Konungens Befallningshafvande skall fortfarande tillse att, ”ther” segeleller håta-led är, den bibehålles till bestämd bredd, allt i det djupaste vatten.
Jag skulle i alla fall ej draga i betänkande att bifalla detta StatsUtsk:s tillstyrkande, om följande ord kunde få inflyta i slutet: att tills vidare som lån användas; men att helt enkelt anslå en summa penningar till Konungens Bef:h:des godtyckliga disposition, det kan jag ej biträda. Jag tycker, såsom Hr von Hartmansdorff, att del är ett ganska farligt proejudicat. Summans belopp betyder intet, det är ganska ringa, men praajudicatet är farligt. Jag kan ej tro, att genom en återremiss denna undsättning skulle alltför länge fördröjas, ulan tror att Utsk. kan inom några få dagar inkomma med ett annat betänk., sådant att det mera allmänt kan vinna sympathi. Jag tillstyrker derföre återremiss af StatsUtsk-.s ifråga var. betänkande. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag kan visserligen icke bestrida, att den anmärkn., som Hr von Hartmansdorff framställt, likasom Prosten Östbergs reservation emot Utsk:ns betänk., uro alldeles formenligt riktiga. Deremot kan visserligen ej någon anmärkn. framställas, om icke den, att då en stad är i yttersta nöd genom en eldsvåda, och en mängd personer husvilla, utan något understöd, kan man antaga såsom ett factum, alt nöd verkligen är för handen. Det hufvudsakliga skälet, som förmådde mig att i frågans verkligen outredda skick instämma uti hvad Utsk. föreslagit och tillstyrka bifall lill motionärens anhål - Don 18 Februari f. ra. 38y Ian, var den, att motionen blifvit väckt; ty i samma stund, som den anropade R. St:s välvilja och begärde deras understöd, var detta ett förebud att det begärda understödet skulle komma att lemnäs, och i samma mån var det alt befara, alt den enskilda välgörenheten, som i vårt land yttrar sig på ett så deltagande och verksamt sätt, skulle i väsendtlig mån derigenom finna sig förlamad i sin verksamhet.
Kol, trädFria Kolcylindrar Fria Kolsyradt Natron; se Soda. Kompasser; hänföras under Instrumenter, navigations! 54 Konfityrer Konjak; hänföres under Bränvin och Sprit. Konserver, i hermetiskt slutna eller lufttäta kärl förvarade ätbara varor Kopal; hänföres under Gummi, alla slag, ej specificeradt. Koppar: rå eller garad smidd, valsad eller gjuten: plåtar och andra ämnen för bearbetning bleck och spik till fartygs förhydning andra helfärdiga arbeten, opolerade polerade Kopparnickel Kopparrök; hänföres under Vitriol. Kopparskrot eller gammal koppar, endast användbar till omsmältning samt kopparaska Kopparstick, Estampcr, Litografiska och Fotografiska arbeten, sorn tillhöra tryckta verk; tullbehandlas såsom dessa. andra slag: oinfattade infattade; se Tafvelramar. Koppartrycksvärta; se Boksvärta. Koppartråd; se Tråd. Koraller, äkta, oarbetade, äfvensom arbetade, men oinfattade infattade med guld eller silfver, vägas med infattningen och förtullas såsom den. infattade med andra ämnen, tullbehandlas såsom Bijouterivaror. Korf Korgar och Korgmakarcarbetcn: af oskalade qvistar och spån af skalade men oklufna qvistar af klufvet vide eller strå, rör och andra finare slag Koriander Korinter; hänföras under Frukter och Bär, ej specificerade. Korkar, med eller utan beslag äfvensom korksulor Korkbark > Qvantitet för ! 1867. Tullberäk R:dr. 20 16 Fri Fria Fria — 15 — 30 Fri Fri 10 Fria skålp. Införsels tull. Riksmynt. TullberäkInförsels - Införselsningen. tull. Riksmynt. tull. Riksmynt. R:dr. öre. R.dr. öre. Kort, spel1 gross 8 Anm. Om hvad i afseende å korten vidare är att iakttaga, innan de till egaren utlemnas, är särskildt stadgadt.
Hr von Troil: Om R. o. Ad. bär vill uttrycka den allm. regeln, att föredraganden för krigsärender tillika skall vara Konungens rådgifvare i commandomål för Armeen, och framdeles vilt bestämma hvilka undantag derifrån kunna vara af nöden, skall det ej vara mig emot; men deremot måste jag bestrida Hr Lefréns sats, att Konungens befallningar i egenskap af högsta befälhafvare för Rikets krigsmagt, hvar helst de utfärdas, skola kunna vara undantagna från den constitutionella ansvarigheten; ty det måste vara gifvet, att sådan ansvarighet öfver allt skall finnas, så framt man ej vill upphäfva sjelfva basis för allt constitutionelt samhällsskick. Hr Le frön: Min framställning gällde det fall, då Konungen lemnar Regeringen ifrån sig, och under sådant för hållande tror jag, att hans gen.adjutant ej kan betraktas annorlunda, än som gen.adjutanten hos hvilken befälhafvare som helst. Alla mål skola, under det Konungen är i fält, föredragas här hemma hos Regeringen, och der hpr mande ansvariga rådgifvarne; men att på samma gång hafva tvenne ansvariga rådgifvare i commandomål tror jag ej låter säga sig. Gr. Horn: Den siste värde talaren skulle hafva rätt," om det vore tänkbart, att Konungen någonsin kunde lemna ifrån sig sina konungsliga rättigheter, särdeles då han går i fält i spetsen för armeen. Lika med Hr Lefren finner jag emedlertid, att ingen ansvarighet kan finnas för hvad Konungen gör i fält eller såsom befälhafvare för den del af armeen, som är i fält; men för hvad som göres med den öfriga delen af Rikets krigsmagt miste ansvarighet ägarnm, och hvartill under sådana omständigheter en särskild rådgifvare för armeen skulle behöfvas hemma i landet, kan jag ej inse, enär det måste tagas för gifvet, att Konungen såsom högsta befälhafvaren för Rikets krigsmagt, hvar helst han är, alltid sjelf handhafver commandomålen. Hr. von Troil: