Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direction i Tidningarne kungöra och erinra huru Full - Den 19 Julli e.m. ningen inrättas, samt hvad eljest bör iakttagas, 0111 inträdande å Riddarhuset skall vinnas, samt i öfrigt besörja att i den uppropslista som upprättas, varder antecknadt allt hvad som kan föranleda till hinder för en ätt, att få utöfva sin Representationsrätt, äfvensom serskildt sammandrag upprättadt och bilagdt öfver de vid Riddarhuset samlade underrättelser, som kunna förhindra serskildta personer att intaga Säte och Stämma. 13 §• magterne till den blifvande Riksdagen böra, enligt 17 §, i Riddarhusordningen inrättas, hvad som bör iakttagas om inträde å Rid« dårhuset skall vinnas, samt i öfrigt besörja, att i den uppropslista sorn upprättas, varder antecknadt allt hvad som kan föranleda till hinder för en Ätt, att få utöfva sin Representationsrätt, äfvensom att serskildta af Riddarhus - Cancelliet upprättade, och i HofRätterne med de der befintlige anteckningar collationerade sammandrag, öfver de vid Riddarhuset samlade underrättelser, som kunna förhindra serskild, te Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, att intaga Säte och Stämma, varda vid uppropslistan bilagde, 12 §. Diredion får ej i någor Direction får ej för’ -no Den i rj Julii e. m, måtto meitan Riksdagarne förhöja eller förbättra de enligt fastställd Stat för Riddarhusets Embetsoch Tjenstemän anslagne löner, arfvoden och hushyror, ej elier någon ny syssla med eller utan lön tillöka, emedan?sådant af Höglofl. Ridderskapets och Adelns_ eget förordnande beror. i 4‘ §•
Det är mig en kär pligt att här framföra min tacksägelse för all den välvilja vi under dessa minnesvärda dagar rönte af republikens president, af undervisningsministern mr Jules Ferry, af geografiska sällskapets president amiral La Roncière le Noury, hans biträde mr Hecht, sällskapets sekreterare mr Maunoir, ledamöterna af Institutet mr de Quatrefage och mr Daubrée, många andra fransmän och skandinaver ej att förglömma. Bland de här hållna festerna nödgas jag inskränka mig till att endast uppräkna de förnämsta. Fredagen den 2 april. Offentlig séance de réception af geografiska sällskapet i Cirque des Champs Elysées i närvaro af en mycket stor och utvald samling åhörare. Amiral La Roncière höll festtalet, hvilket besvarades af mig i ett längre anförande om de svenska arktiska expeditionerna, hvarpå presidenten tilldelade mig sällskapets stora guldmedalj »som ett intyg på det intresse, med hvilket allmänheten och Frankrikes geografer omfatta Vegas färd». Samma dag middag hos svensk-norske ministern Sibbern. – Lördagen den 3. Inbjudning till ett festsammanträde i Sorbonnes amfiteater af delegerade från 28 lärda sällskap i Frankrike141. Vi helsades af undervisningsministern med ett mästerligt och varmt tal, hvarpå han å republikens vägnar öfverlemnade åt oss kommendörsoch officersinsignierna af franska hederslegionen, »en belöning», såsom republikens minister uttryckte sig, »för de tappres blod och de lärdes sömnlösa nätter». Derpå officiel middag och mottagning hos mr Jules Ferry. – Söndagen den 4 öfverlemnades en adress från den skandinaviska föreningen under ordförande af herr Fortmeijer. Om aftonen en stor och lysande festmiddag gifven af den skandinaviska föreningen i Hôtel Continental. Bland närvarande må nämnas prins Oscar af Sverige, festkomiténs ordförande herr Jensen, fru Kristina NilsonRouzeaud, danske ministern, svenska beskickningen, medlemmar af den ryska, en talrik samling af skandinaviska artister, många af den franska och utländska pressens förnämste representanter, och till slut, hvad som kanske bort nämnas först, en blomstergård af damer, öfver hvilken hvarje nordbo kunde känna sig stolt. – Måndagen den 5.
N:o 23, i anledning af väckt motion om ersättning af statsmedel för upprätthållandet af nya gästgifveri-och skjutsrättarebefattningar inom Indahls tingslag i Medelpad: B. lil. 629, 634, A. 634. — N:o 24, i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande N:o 4, i anledning af väckt motion om förändrad lagstiftning i fråga om forntida minnesmärkens fredande: B. III. 629, 634, A. 634. — N:o 25, i anledning af väckta motioner dels att alla pedagogier måtte under vissa vilkor förklaras för elementar-läroverk, dels att pedagogien i Laholm måtte förändras till ett lägre Elementarläroverk: B. III. 629, 634, A. 634. — N:o 26, i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande N:o 15, beträdande väckta motioner om undersökning af arealen och beskaffenheten af Statens skogar samt om anslag för berörda ändamål: B. III. 629, 634, A. 634. — N:o 27, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut beträffande Utskottets Betänkande N:o 17, i fråga om indelade räntors och tiondes uppbärande och redovisande af Kronans uppbördsman, m. m.: B. III. 629, 634, A. 634. — N:o 28, med föranledande af återremiss å Utskottets Betänkande N:o 10, i anledning af väckt motion om hemmanets N:o 1 Fångåmons, ^ mantal i Jemtland, befrielse från rotering: B. lil. 629, 635, A. 635; E. IV. 137. — N:o 39, i anledning af väckt motion om ändring eller förklaring af Kongl. Cirkulär-Brefvet den 28 Mars 1858, i fråga om beräkning af tiden för lärares vid Elementar-läroverken rätt till uppflyttning i högre lönegrad: B. VI. 58, 136, 144, A. 145.
Skrifvelse N:o 121. 353 Maj:t dels af embetsverk och myndigheter, framflyttas framför nyssnämnde i 4:de och 8 §§ upptagne handlingar; saint slutligen att de §§, hvilka handla om allmän tillsyn å författningens efterlefnad, om Domstol i mål rörande slämpel-afgiflen, om ansvar för öfverträdelse af författningen saint om fördelning af böter, förflyttas efter de i §§ 1(5—20 af nu gällande författning upptagne ämnen. I afseende på de särskilda föreskrifterna hafva Rikets Ständer beslutat följande förändringar uti nu gällande stadganden, nemligen: § 1, hvilken motsvarar lista § i nu gällande författning, har erhållit ett, i öfverensstämmelse med sin öfverskrift, allmänligare innehåll. § 2. 1 denna § är dels föreskrift om en ny stämpelvalör, nemligen å 13 B:dr, motsvarande det för E. K. Maj.-ts domar och resolutioner bestämda stämpelbelopp införd, dels föreskriften att slämpeipapper skall vara alt tillgå i hela ark utesluten. Rikets Ständer hafva nemligen ansett, att genom sistnämnde förändring skulle, utan någon kännbar olägenhet för allmänheten, kunna för Staten besparas en ganska betydlig utgift. Enligt hvad Rikets Ständer inbemtal, kunna kostnaderne för tillverkning och transport af hvarje helt stämpelpappers-ark beräknas till 5jj öre, men för hvarje beläggningsstäinpel till blott f § ' öre, eller något mera än 1| öre. Då nu antalet af de från Slats-kontoret under år 1859 afsände befarks-slämplar, hvilka endast finnas alt tillgå å 25 och 50 öres valör, ulgjört 794,(550 st., har kostnaden derför, enligt förenämnde beräkning, uppgått till R;rnl ll:dr 46,354: 58. hvaremot om endast beläggnings-slämplar funnits att tillgå, ett lika antal sådane stämplar efter IjjJ öre pr st. skulle kostat blott „ 13,862: 22. Skilnaden eller R:mt R:dr 32,492: 36. hade alltså i sednare fället besparats.
Terminen åter särskildt för Grundlagsmål är, enligt 81 § Regerings-Formen, icke, såsom för vanliga Lagstiftningsmål, utsatt under samma Riksdag, utan till den nästa; ej förr, men då, har Lagen berättigat till deras upptagande. Dessa lagbud äro de fundamentala. Upptagandet är således det, som ej kan förnekas, vare sig ett enda Stånd, eller Konungen; det är förut - Bilaga A till Mern. N:o 5. 811 satt; det kan, i fall det i fråga ställes, men det behöfver ej annars särskildt äskas, ty hvilkendera af de fem concurrenterna till derpå möjligen följande beslut, som äskar detta upptagande, gör det med stöd af den Lag, som är öfver dem alla. Emot enderas yrkande af detta upptagande för sin del kan alltså en mening yttras, men ej något beslut fattas, ingen omröstning äga rum, således ingen röstberäkning; der åter ingen röstberäkning får gälla, der kunna 75 och 73 §§ Riksdags-Ordningen icke användas, och det vore ett af de för Staten mest vådliga förmenanden, att något slags röstande kunde gälla emot någon enda i Grundlagen vare sig påbuden pligt eller medgifven rättighet. Dessas helgd måste vara det gifna; och kunde någonsin äfven fyra enstämmige af de fem röstande myndigheterna deruti göra rubbning, så vore det sedan lätteligen förbi med alla den femtes rättigheter. Om dessa slutledningar äro, som jag vågar förmoda, riktiga, så upphörer närvarande fråga att vara så mörk, som den i början kunnat synas. Vanliga legislativa ärender skola bestämdt afgöras vid samma Riksmöte, då de blifvit väckta; constitutionella icke så. För de förras sluteliga upptagande är tiden en annan Pleni-dag; för de sednare en annan Riksdag. Jag vågar, hvad de förra beträffar, tro, att det, emot Grundlagens bestämda föreskrift, icke ens står i de tvänne rösternas magt att öfverenskomma om deras fullkomliga hvilande till annan Riksdag1). Hvad åter de sednare angår, har förhållandet, ur ett för dem särskildt skäl, ansetts kunna vara olika.
Månad blifvit, i afskrift, af Kongl. Maf:t i Nåder öfverlemnad till Riksens Höglofl. Ständers Statsutskott, ändring skedde uti Lagens stadgande i 2g Cap. 18 §. RättegångsBalken, hvarigenom Sju Ledamöter förordnas, att i HofRätt öfvervara vigtiga saker; och hvarföre Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Propsoition fästat Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet härå, samt till följe hvaraf Höglofl. Lagutskottet, efter erhållen Remiss, afgifvit dess Betänkande och Den 17 Juli e. m. gig deruti tillstyrkt Wermlands Läns skiljande full Götha IL fRätts Junvdiction, och att, med förändring af Lagens förer-feri/t derutinnan, Fem L 'åmötet i HoFR matte utgöra domfört antal uti vigtiga mål. Enär nu Höglofl. Sia''-Utskottet, uti dess afgifna förslag till Statsreglering, en* dast uppl >. !t Löneanslag till Kongl. Svea HofRätt pä tillökad Betoning, i afseende på ökade göromål fxån Wermlands I. m, men uraktlåtit, att föreslå nya Löner till de 2:ne Ledamöters förordnande, som oundgängligen eifordras i Kongl. Götha HofRätt, med nu varande Aderton Ledamöter, för att kunna bestrida arbetet på Fyra Divisioner med domfört antal af Fem Ledamöter å hvarje Division, och hvartill denna HofRätts underdåniga och med Höglofl. StatsUtskottet communicerade hemställan föranleder och är fullt upplysande, kan jag icke undgå , att hos Eders Excellence och Höglofl. Ridderskapet och Adeln ödmjukast yrka det Höglofl. StatsUtskottets Utlåtande om Statsregleringen varder återremitterade på ofvannämnda x grunder,- till vinnande af löneanslag för tvänne nya Ledamöter i Kongl. Götha HofRätt. Friherre Mannerheim, Fars August: På sätt Herr Hummelhjelm i sitt Dictamen framställt, lärer Höglofl.
M. afgående und. skrifvelsen ej kan helt naken affärdas, utan motiver mäste derför anföras; så komme säkerligen Exped.Utsk. att, på säll hittills vanligen tillgått, intaga Ekon.Utsk:s motiver såsom moliver för R. St:s beslut, hvilket skulle innebära ett fullständigt och ganska skarpt klander af K. M:s nåd. beslut, hvilket jag anser vara stridande emot hvad lämpligt är. Jag instämmer derjemte med Frih. Tersmeden i den öfvertygelse, att Götheborg ej är den enda stad, der ifrågavar. förhållande äger rum; ehuru motionären anfört sådant för att stärka sin framställning. Likväl och då måhända en und. skrifvelse, affallad i andra mera passande ordalag, skulle kunna vara lämplig, så vill jag visst icke yrka på afslag, utan medgifver för min del en ålerremiss, om R. o. Ad. finnér för godt att bevilja den samma. Hr Rosenblad, Bernh: Då jag nu yttrar mig, är det mindre med afseende på den lilla obetydliga specialitet som här är i fråga, än egentligen med afseende på sjelfva grundsatsen, eller det förhållande, som vi sedan 14 å 20 år tillbaka sett inträda, nemi. att man söker allt mer och mer befria städerna från bördorna af den dem åliggande inqvarteringsskyldigheten, hvars indirekta fördelar för dessa städer dock äro så stora, att man i andra länder ansett såsom prof af grace eller disgrace, om man fått, eller ej fält, sig inqvartering beviljad. De iuqvarteringsskyldiga städerna i Sverige hafva dessutom haft sig till stor del, med afseende på denna börda, ganska stora fördelar anslagna, såsom stora donationer af jord åt landssläderne, tolag åt stapelstäderne o. s. v., och sora äro stora och indrägliga källor för bestridandet af äfven andra, ganska enskilta utgifter.
Det var söndag, och kanske det var derföre de sutto så nära hvarandra orörliga på tvärbänken och åskådade mitt arbete. Behofvet af att bland oss utnämna en tvätterska hade nemligen redan gjort sig gällande, och då jag var den ifrigaste bland de fyra sökanden och dessutom hade kandidatens förord, hvilket föll tungt i valurnan, då hon sjelf var egarinna af en ask grön såpa, samt lofvade att biträda mig vid sköljningen borta vid bäcken. Om någon skulle taga anstöt af vårt sabbatsbrott, hänvisa vi till den gamla »långförklaringen», hvari der talas om nödfallsarbete, och så jemföra detta »stycke» med sätrarnes fårskinnsfällar och rök. Våra två kamrater strålade i kapp med söndagssolen och oss; de älskade fladbröd och mesost, hade en god säng; en ung vacker, älskvärd budeja, som läste Björnson och Wergeland, bakade gräddvofflor, rådde öfver en torkad fårbog samt ett tjog fjorgamla potatis. Vid dessa budskap samlade vi i hop renslar och tvättadt linne, sporde våra unga orörliga värdinnor, hvad vi voro skyldiga, och se, de uppläto båda sin mun, talade och sade: »Eg veit ikke eg». Dock efter att ha uttröttat både sig sjelfve och oss med detta svar, visste de, att en resande brukade betala 50 öre för slika fördelar som vi åtnjutit. Vi skramlade i hop summan i så många silfvermynt öresystemet tillåter, ty det var ju ett klingande pris, och som ett sådant blef det äfven framburet. Och så flyttade vi alla tre bort till våra två kamrater; delade med dem potatisen och fårköttsstrimlorna samt afslutade middagen med heta gräddvofflor och eget kaffe. Vår älskvärda värdinna behandlade oss som kära gäster, log och rodnade då vi talade om liqviden; derför skall också denna bli en liten hemlighet emellan henne och oss. Då vi på eftermiddagen lemnade hennes säter, vexlade vi visitkort, och vi medförde sålunda ett synligt minne af en rigtigt älsklig säterjente. På vidder och sätrar.
Jag tvidar pä, att det linnes någon enda ledamot af detta Stånd eller ens af hela riksförsamlingen, som i detta fall är af lika åsigter med den värde talaren. Ordet ”samtlige,” som står i §:n framför orden ”Riksens Ständer” tyckes det vara tillräckligt att åberopa, för att vederlägga denna åsigt; ty om det endast varit fråga om R. St:s gemensamma privilegier, så hade icke ordet ”samtlige” bort der finna plats. Det uttrycker nemi. tydligen, att del äfven är fråga om hvarje Stånds särskilda privilegier. Vidare har den värde Frilen ganska riktigt yttrat, att R. o. Ad:s härvarande ledamöter voro representanter för Svenska folket; men han har deraf dragit den högst märkvärdiga slutsats, att de icke skulle representera Ståndets hemmavarande medlemmar. Då nu R. o. Ad:s närvarande ledamöter, enligt hvad Frih. Cederström medgifvit, äro representanter för Svenska folket, och det icke lärer kunna bestridas, att de hemmavarande adelsmännen utgöra en del af Svenska folket, sä lärer väl äfven få medgifvas, att R. o. Ad:s vid riksdag närvar, ledamöter äro representanter för Ståndets hemmavarande medlemmar, och således äga laglig både rättighet och pligt att jemväl å de frånvarandes vägnar i denna likasom i alla andra inom Ståndet förekommande frågor beslut falla. Dä jag med hvad jag nu anfört, tror mig hafva visat, att frågan om den olika arfsoch giftorätten för R. o. Ad. är af privilegii natur, och dä privilegier icke kunna ändras eller upphäfvas utan aila fyra RiksStms sammanstämmande beslut, med K. M:s sanction, samt R. o. Ad. uti ifrågavar. fall icke iemnat sitt bifall till den föreslagna förändringen, så måste deraf följa, att den icke kan af K. M. bifallas.
Vill jag » ostördt spraka bort morgonstunden med man o c h barn », går j u delta lätt för sig, om jag stiger upp en stund före dem o c h gör hvad » jag vill göra själf » vidfrukosttillredningen. Om jag har råd hålla en tjänarinna, är det därför ej sagdt, att jag har råd städsla en duktig^och kunnig köksa, eller kanske jag ej lyckas få en tjänarinna med vilja och lust att ägna sig åt kokbestyren. Gör då ett försök att lära en sådan! Ett i sanning dyrbart nöje! Jag har t. ex. blott era tjänarinna utan någon särskild specialitet med vanlig lön, o c h göromålen måste fördelas, ty i regeln hinner väl ej denna enda med städning, borstning, uppassning och matlagning i ett hus med flere barn. Matlagningen är j u det viktigaste i ett hushåll, och om just ej » vägen! till mannens hjärta går genom hans gom », så sätter han troligen högst af hushållsbestyren en god, väl lagad måltid. Skulle nu städningen vara mindre välgjord, är den saken lätt hjälpt, men en misslyckad rätt är det svårare, dyrbarare, j a om ens möjligt att få i presentabelt skick igen. Jag vill härmed ej säga, att det ej finnes tjä- nare, som kunna göra både det ena och det andra väl, tvärtom erkänner jag och vet af erfarenhet, att det finnes många både ärliga, villiga, skickliga och ordentliga sådana. Illa vore det eljes! Men jag är lika lätt utsatt för att få pröfva motsatsen, synnerligast i dessa oroliga tider, då en tjänarinna sällan stannar så länge på en plats, att hon hinner lära något ordentligt. Det ligger dessutom i sakens natur, att man själf skall lägga sig mer vinn o m sitt eget än en främling, som kanske ej stannar så länge, att hon kan bli tillgifven en själf o c h ens hus. Jag instämmer af allt hjäita i » Majas » råd till husmodern i fråga om hennes tjänare, ty hur lätt kan ej tillfälle gifvas, då jag är urståndsatt att » göra allt själf », men jag opponerar mig mot, att min husliga lycka skulle sättas på spel, därigenom alt jag själf sköter mitt hushåll.
På grund af denna beräkning och med kännedom af en från flere län i detta hänseende uttryckt önskan, har motionären föreslagit: a) att rusthållarne vid de indelta kavalleri-regementena, emot en årlig afgift till Staten af 40 R:dr Banko, måtte befrias frän så väl remonterings-skyldigheten, som anskaffandet och underhållet af beväringsoch bekiädnads-persedlarne, eller b) att, derest detta förslag ej anses lämpligt, annat ändamålsenligare måtte af vederbörande Utskott utarbetas, till beredande af härutinnan åsyftade lindring och skatte-jemkning. 2:0. Af Riksdags-fullmäktigen Anders Pehrsson från Malmöhus län. som hufvudsakligen anfört, hurusom de största svårigheter och olägenheter voro förknippade med åliggandet för rusthållaren att sjelf eller genom andra ombesörja anskaffandet och underhållet af beklädnads-, bevärings-, utrednings-, sadelmunderingsoch trosspersedlar. Rusthållaren såsom medborgare försattes derigenom icke endast i ett odrägligt beroende af krigs-befälets fordringar och ställdes under ett slags uppsigt, som förenades med ständig osäkerhet. Han komme äfven derigenom i en obehaglig ställning till ryttaren, som utsatte honom för tvister och krångel. Med ett ord, han vore i sjelfva verket icke en fri man, på sin egen jord, utan underkastad ett slags förmynderskap af militär-béfälet, hvilket visserligen borde i Landt-regeringen hafva ett slags kontroll eller egentligen en skiljedomare emellan rusthållaren och sig, men sem möjligen af nit för tjensten, men måhända ännu oftare af likgiltighet för rust^ hållarens rätt och bästa, ginge så långt inpå laglöshetens gräns, som utan fara för strängare ansvar kunde ske. Ett sådant tillstånd kunde ej gerna en talrik folkklass längre uthärda., utan att alltför mycket lida, och de andra folkklasserna samt en välvillig styrelse kunde ej gerna med liknöjdhet se det fortfara. Något syntes snart böra göras, och den grundsats måste dervid vara den rätta att följa, hvilken så väl Rikets Sammans.
Vid föredragning af dessa 2:ne skrifvelser, den 21 December 1860, har Kongl. Majit, som funnit lämpligt att, på förut vanligt sätt, i ett sammanhang upptaga hvad rörande allmänhetens förhållande till Banken är i reglementet stadgadt, låtit i detta hänseende utfärda nådig Kungörelse i anledning af Rikets Ständers vidtagna beslut angående Bankoverkets styrelse och förvaltning, innefattande jemväl föreskrifter rörande Statslånefondens förvaltning och utlåningen af dess medel. 206:o af den 25 Oktober 1860, angående de i 63 § Regerings-formen föreskrifna kreditiv-summor. (190.) Den 29 December 1860, i underdånighet anmäld och Statskontoret till behörig kännedom i nåder meddelad. 207:o af den 26 Oktober 1860, angående inrikes skeende upplåning emot Svenska fonderade Stats-obligationer. (189.) Vid föredragning häraf den 29 December 1860 har Kongl. Majit meddelat såväl sin nådiga garanti å ifrågavarande upplåning som äfven nådig fastställelse å de af Rikets Ständer i detta ämne fattade beslut, hvarom nådig Kungörelse af samma dag utfärdats. 208:o af den 24 Oktober 1860, angående ersättning af kostnaderne för DD. MM. Konungens och Drottningens kröning. (182.) 1 afseende å verkställigheten af detta Rikets Ständers beslut hafva nådiga Skrifvelser af den 29 December 1860 blifvit till Statskontoret och Fullmäktige i Riksgäldskontoret expedierade. 209:o af den 28 Oktober 1860, med öfverlemnande af ny Bevillnings-stadga och Mantalsskrifnings-förordning. (187.)
Ständers Allmänna Beswärsoch Ekonomie-Utskott, wid Urt ma Riksdagen i Orebro den 8 Junii i8l2. S. DInlemnade Herr Oswcrste-Lieutenonten och Niddaren af Kongl. Ewa, ds-Orden Walborne Elias von Echstedt ett sa lodande Anförande: i:o Svin jag anser det wara obilligt att ägare af större egendomar, hwilkas warde öfwei stiga i;,ooo R:dr endast sä begagna en panneriimd af 90 kannor, dä hwarje minsta Hemmansbrukare sär nyttja en panna om Z4 kannor, och pä ett Hemman som brukas af siere aboer, lika mänga sädane pannor fä begagnas; men wid en egendom as ro till 20 Hemman, endast en yo kannors panna, sä sär jag härmed bestrida denna olikhet, wid möfwai.dec ak Bränningsrättigheten, och yrkar samma förhållande ester enhanda grunder för de egendomar, loin med eget folk och dragar e brukas och öl werst iga i5,Ooo R:drs warde; dock bör endast 2-ne sädane pannor eller en molswarande pannerymd, lör någon tillatas. 2:0 Pä de stal jag sä ofta förut anfört, anser jag alla krogar pä Landet böra förbindas, och Bränwinsminutering endast tillätas pä Gästgifwaregärdar ä Landet, samt endast pä källare och sädane näringsställen der spisning hälles i Städerne Li 6 li L r 6 cl t. Och skulle detta anförande till Resp. RiksStänden ätfölia Utskottets Betänkande, angående wilkoren för Bränwins-brännincicn. ^r stuprg. Lx krvtocollo.
Men då den bevisning, på hvilken jag litat, blifvit mig sålunda förhållen, och då Utsk. icke tillåter mig att förstå rätta meningen af ordalydelsen i det K. brefvet, så är jag ändå glad att få erinra R. o. Ad. derom, att den motion, som nu skall afgöras, beror icke, för sin framgång, endast af 1777 års Konungabref och följaktligen icke heller af frågan om dess rätta förstånd. Man kan åsidosätta berörde Konungabref, och vi kunna, om det anstår oss, alldeles förgäta det skönaste af de minnen, som Gustaf lil efterlemnat, och ändock icke sakna tillräckliga skäl för bifall till motionen. Den angår en begärd ändring eller förklaring i 1 cap. 1 § Straffb:n; och då jag nu begifven mig till pröfning af densamma, uppehälles jag föga af de motskäl, som Utsk. framställer, nemi. att motionen strider emot nyssnämnda lagrum; ty i sin egenskap af ny motion har den en gifven rätt att åsyfta något annat än det stadgande, hvari ändring begäres. För att vinna någon uppmärksamhet åt den undersökning, jag nu företager mig, får jag tillkännagifva, att jag med den åsyftar ännu ett angeläget ändamål, det nemi. att, oberoende af den utgång motionen får, ådagalägga förvillelsen och faran af det begrepp, som Utskts båda betänk:n framställa, sorn skulle 1 cap. 1 § Straffb:n lemna rättighet att ovilkorligen och i alla majestätsbrott arrestera den angifne, innan Konungen beslutat om angifvelsens åtalande el* ler nedläggande. Ordalydelsen af 1 cap. 2 § Straffbm är denna: "Dråpare och andra grofva missgerningsmän skola ”genast å färsk gerning gripas, i häkte sättas, och utan upp-* ”skof för rätta ställas. Ej må borgen tagas, der saken går ”å lif eller kropp, då man med penningar ej böta må.” Här fordras i första rummet ett eftersinnande, hvad lagen menar med orden: "andra grofva missgerningsmän,” ställda i likhet med dråpare.