Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. täcktes låta utarbeta förslag till lag rörde våra sundhetsförhållanden, så kan jag icke vara annat än nöjd med denna frågas be - Den 22 Augusti. handling inom Utsk. Jag anser, att under den form denna fråga framkommer till K. M., så blir den bragt på en sådan punkt att dervid något måste göras, hvarigenom den beklagliga liknöjdhet som nu finnes för den allmänna helsovården måste försvinna, när allt det onda som den förorsakar blifver för hvar och en tydligt. Nu tänka högst få på denna för samhället så vigtiga fråga, om ej härjande farsoter hemsöka landet, och när den hotande olyckan uphör, så uphör också hvarje tanke på att ordna sundhetsförhållandena. Vi hafva visserligen SundhetsNämnder, men någon verksamhet från deras sida förspörjes ej oftare än när koleran härjar, men då utveckla de en verksamhet, som på flera ställen icke allenast stridt emot lagarne, utan äfven någon gång emot sunda förnuftet. På denna öfverretning i verksamhet följer sedan slapphet och liknöjdhet, och man låter helsovården skötas på ett sätt, så att derigenom ofta upkommer nya farsoter, eller den gamla under olika former. Jag har i min motion anförf dessa m. fl. omständigheter, och jag vill derföre icke nu för R. o. Ad. åter uprepa de motiver som legat till grund för det förslag till skrifvelse, hvarmed jag ansett att R. St:r borde till K. M. ingå. Ehuru detta skrifvelseförslag skiljer sig från Utsk:s derigenom att det omfattar något mera än hvad Utsk. föreslagit, då jag nemi. hemställt, att R. St:r skulle hos K. M. i underd:het anhålla, det K. M. täcktes nedsätta en Komité af sakkunnige män, de der, efter tagen kännedom om hufvudstadens och hela landets helsovårdsförhållanden, upgjorde ett förslag, att på ett ändamålsenligt sätt ordna desamma i enlighet med den hygieniska vetenskapens närv:de ståndpunkt, jemte förslag till helsovårds-lag och sundhets-polisens bättre organiserande, äfvensom föreslagit, att R. St:r ville bevilja ett anslag af 10,000 Rdr Rko, för att till nämnde ändamåls vinnande af K.
På samina gång, som jag nu granskar StalsUtsk:s ifrågavar. betänk., mäste jag äfven i flera fall till besvarande upptaga anföranden utur en brochure, undertecknad J. O. II. af hvilken StatsUlsk. påtagligen hemtat anlcdn. till upprättande af 4^de hufvudtiteln. 1 denna brochure äro linieskeppen utdömda från Svenska flottan. Utan att directe begära skeppens försäljning, såsom Hr Petre', har brochureförfatlaren kommit lill samma resultat på en omväg , sorn leder till ganska stor misshushållning, i t hy alt anslagen under ifrågavar. hufvudlitel, enl. mitt förmenande, på ett constitutionsvidrigt siilt blifvit delade så, alt den s. k. stora flottan får ett obetydligt anslag, hvarmed föga eller intet kan uträttas. Ulsk. har gått ännu längre än brochure-författaren, enär Ulsk. ej allenast delat den föga tillräckliga summan, utan derjemte hemställt: ”att all nybyggnad och väsendtlig reparation af linieskepp, eller complettering af för”råder och anskaffning af materiel för sådana fartyg, måtte ”inställas,” samt ”att äldre skepp måtte nedhuggas till fre”gatter eller annars ur flottan utrangeras.” Alt ett sådant förfarande under 5 år skulle bereda skeppens förstörelse och derefter tillskynda fäderneslandet ganska stora utgifter, är väl skäligen tydligt. Det torde derjemte här böra anmärkas, att brochure-författaren anfört: att i händelse vi kunde sälja bort alla våra linieskepp och lånade ut penningarna för desamma, så skulle vi säkerligen för blotta intresset kunna hålla ett tillräckligt antal skärgårdsfartyg och således slippa allt vidare statsanslag lill deras materiel. Jag kan härvid icke undgå alt yttra, det jag finner denna statsekonomiska beräkning jemförlig med det förslag, att man kunde sälja Skåne, för att med intresset af det sålunda erhållna capitalet underhålla armeens materiel.
Slutligen är aftaladt, att de uti inledningen till det på svenska språket uppsatta exemplar af detta kontrakt samt i dess 1 g omnämnde bankirhus: Gebrilder Bethmann — 117 — och Raphael Erlanger i Frankfurt ara Mayn, H. J. Merck (fe Comp. i Hamburg och Emil Erlanger & Comp. i Paris, val icke skola i det på tyska språket uppsatta exemplar af kontraktet namngifvas, men likväl, hvartdera för sin andel, vidblifva i förhållande till Riksgälds-kontoret oförändradt alla de förpligtelser, som detta kontrakt bestämmer. Hufvudkontraktet uppsättes endast på svenska och tyska språken. Paris den 10 April 1864. Undertecknadt, med åberopande, hvad codicillen angår, af mitt till Herr Baron Raphael Erlanger i dag aflåtna bref; J. J. NORDSTRÖM, i kraft af aflemnad fullmagt. J. HENRY SCHRÖDER & C:o. Bil. N;o 2. c. SfadVcem bie? Sfeicfegftdnbc ©d)h)ebenb betin le|tberfloffenen Afeictisfo.qe befd)loffen, unb ibrett SBebollniäd)tigten irn 9?eid>§ Strof (Sfeid)gmunje) ©fiffel befdfäfft merten follen jnr gortfefeung ber @ifenba5)itbauten im 9Jeid)e, unb ©r. Äöniglidjett ©fajeftät biefer §8efd)Iufe, lauf ber hamber ben 23 Öctober 1863 aubgefertigten, in ber ©cfemebifdjen ®efe|fainmlung fur ba§ Safer 1863 Sfr. 52 eingefiilyrten $unbmad)ung in ®naben gerubt feftpfMen, fo ift nad)
Men visste också Julia, frågade han, att allt hvad han lefde af tillhörde hans hustru? Han sjelf egde ingen förmögenhet, och när han afstod från sitt embete, inga inkomster. Det var just det hon tyckte om, sade hon och lade sin kind tätt intill hans, det att han var fattig, att hon icke tog honom för annat än för hans kärleks skull. — Trodde han icke, att hon hade kunnat få män med rang och förmögenhet? De hade legat och tiggt för hennes fötter. »Men du, du, min älskade», sade hon och slog sin arm omkring honom, dig skall jag ge allt, det är just det härliga! Och du skall ge mig det tusen gånger igen genom att älska mig, — älska mig förskräckligt, så som jag vill älskas, så som du älskar mig nu, — som denna natt, som detta månsken, som blott du kan älska!» Nästa morgon var Tofte uppe och ute, innan Nina hade vaknat, — eller låtsade hon endast som om hon sof? Det hade blåst upp och vädret var utmärkt för en ridtur, som en del af badsällskapet hade beslutat att företaga uppe i bergen. Julia hade ofta ridit i Paris och länge talat om, hur hon längtade efter att åter sitta på hästryggen och galoppera bort hvart hon ville. Det hade icke varit så lätt att anskaffa hästar till de sex, åtta personer, som ville vara med, och då det gälde en rätt lång tur, måste det vara kraftiga och pålitliga djur. Omkring klockan nio voro de sadlade hästarna och ett par vägvisare samlade vid en paviljong i parken, hvarifrån man skulle bege sig af. Tofte skulle vara Julias kavaljer, och han stod vid hennes häst och väntade att hon skulle komma, ty alla de andra voro redan i sadeln. Ändtligen kom hon klädd i en snäf, halfkort riddrägt, hvari hennes eleganta, mjuka figur tog sig mycket graciös ut. Det burriga, ljusa håret stack fram under den randiga jokeymössan, och hela hennes ansigte lyste af morgonens friskhet. Hon helsade Tofte med en liten nick och en sväng med ridspöet.
Utan att vilja ingå i bedömande deraf, huruvida ett sådant behandlingssätt skulle vara för ärender af ifrågavarande beskaffenhet lämpligt, finnér jag under nu varande förhållanden och då Rikets Ständer framställt begäran om revision af de för föreningen emellan Sverige och Norge gällande stadganden, det icke böra ifrågakomma, att genom förändring i Sveriges Grundlag inrymma ät Norge ett deltagande i de diplomatiska ärendenas behandling, som nu icke tillkommer detta rike; och af detta skäl har jag icke inom Utskottet med min röst bidragit till framläggande af förslaget till ändring i åberopade §§. af Regerings-Formen, ehuru jag i öfrigt gillar de grunder, hvarpå detsamma hvilar. af Herr Friherre J. G. Paykull: Emot Utskottets nu afgifna förslag till ändring af 11 och 12 £!>• Regerings-Formen får jag reservera mig på den grund, att det understundom torde möta svårighet att bestämma, huruvida en öfverenskommelse med främmande magt bitr få namn af afhandling eller af förbund. Hvarje förbund är en afhandling, och hvarje afhandling kan anses såsom ett förbund, emedan de kontraherande magterna vanligen ömsesidigt till något förbinda sig. Vid författande af lagar bör den största möjliga tydlighet iakttagas. Den enda förändring, som, i detta afseende, torde kunna anses behöflig, vore om, efter §:ns slut, ett tillägg gjordes af ungefär denna lydelse: ”Dock vare Konungen oförhindrad att äfven i dessa fall ”höra Stats-Rådets samtlige ledamöter, dä han sä för godt finner.” Uti denna reservation instämde Herr Kontraktsprosten E. M. Tegnér. af Herr R. Th. Cederschiöld: Då jemlikt 8 § Regerings-Formen minst fyra ledamöter af Stats-Rådet böra öfvervara alla ärenden, som inför Konungen föredragas, äfven om de äro af den obetydliga beskaffenhet att de t. ex, röra endast några få Konstitutions-Vtskottets Memorial N:o 14.
Jag värderar hvar och en, som kämpar ridderligt för en idée, hvarigenom lian är öfvertygad att han bör vinna något, men vilkoret för striden är också, att man stöder sinn satser på en så vigtig och säker grund, att man kan göra sig förhoppning om att vinna något genom sitt arbete oell sträfvande. Den siste värde talaren har sagt oell velat bevisa, att det mycket väl skulle gå an för Sverige att mäta sig med Ryssland, synnerligen, sade han, sedan en gång den mycket omtalade unionen kommit till stånd. Jag vill dervid blott göra honom den frågan, huruvida det icke vore bättre att hans motion finge hvila till den stunden; den skulle i så fall mogna mycket biittre hos en och hvar, och kanske till den tiden blifva mycket klokare och bättre öfvertänkt, än den nu är. För att bevisa att det går an för Sverige att mäta sig med Ryssland på Östersjön, sade han: om den Svenska arméen kan mäta sig med deti Ryska i Sverige, så måste väl Svenska flottan kunna mäta sig med den Ryska på Östersjön. Härpå svarar jag, att då den Svenska flottan mäter sig med den Ryska, är den icke i sitt hemland. Om Sverige skulle mäta sig med Ryssland i Tyskland, så är jag är rädd att den värde motionären skulle få se de olyckliga följderna af en sådan åtgärd. Jag vill icke försöka, att i denna fråga få sista ordet, och vill ej heller uptaga R. o. Ad:s tid; men när ett förslag, sådant som den värde motionärens, till den grad framhålles och uptager R. o. Adis ganska dyrbara tid, så tycker Bl. '33 514 Den 29 November e. m. jag, att det tillhör hvarje representant, att genast säga sin tanka, på det att man må komma litet på det torra med saken. Gr. af Ugglas, Carl Fredrik Ludvig: Min mening är icke att yttra mig öfver sjelfva saken, men då discussionen hotar att uttänja sig, och Ilr Brakels motion genom amendementet blifvit lagd på bordet, så hemställer jag, ora icke det vore mera skäl att upskjuta med hvad som pro och contra kan sägas till nästa plenum, då åtskilliga andra argumenter kunna framställas, hvilka Hr Brakel då på samma gång torde besvara. Hr Brakel:
Jag har alldrig vågat det; jag har uttalat sanningen sådan den synts mig; jag har försvarat hvad som synts mig vara rätt. Jag har alldrig begärt någon uppmärksamhet på personen, endast på saken, och känslan för sanningen och för rätt. Denna känsla påkallar jag i dag. Saken är af högsta vigt; den kommer att utgöra epok i vår Lagstiftnings-historia; den kommer att blifva en skiljepunkt emellan en tid som varit och en lid som blifver. Ridderskapet och *7° Den 18 November f. m. Adela befinner sig, hvad dess lagstiftarekall beträffar, likasom på en November-is; vi måste öfver den, och få ej fråga om den bär, eller brister. Då i går en fråga förevar, som stod i nära förening med denna, och jag då framställde, hvad vid förra Riksdagen i det afseendct förekom, blef min framställning besvarad. Den upptogs dock éj till sin lagliga grund. Jag erhöll till svar, att en rättighet, af hvilken man länge varit i utöfning, kunde ej frånkännas, förr än lagstiftningen så sagt. Nå väl! må då ingen begära af oss, att icke äfven vi skulle fylla vår pligt, att då vi äga lagar att försvara, vi icke skulle fylla vårt kall. Jag har ej mycket alt säga, men hvad jag stödjer mig på, är denna bok; (visande på Grundlagarna) den innehåller Sveriges historia. Dessa begrepp: Lagkrönt Konung; Laglydigt Folk; äro resullaterne af tio seklers strid. Må de ej för en efterverld synas såsom oförstådda hieroglyfer, ord utan mening. Här står säger jag Sveriges historia. Jag åberopar mig på 5o § Riksdagsordningen; den lyder sålunda: Hvarje Stånds Ledamot åge rätt j att i Plenum stående från sin platts till Protocollet fritt tala och utlåta sig i alla frågor &c. Hvarföre står detta lagbud der? Jo, emedan det fordom bestriddes; Lagstiftaren har ock gifvit oss det för möjligheten af att det ännu i en framtid kunde bestridas. Jag slår upp uo § Regeringsformen; der står:
N:o g4. man tjenstgörande, borde i sådant fall, för de öfrige 600 Rotar, årligen erläggas 6 T:r Spannmål för hvarje Rote, hälften Råg och hälften Korn, eller tillsammans 3600 Tunnor, såsom en tillgång både för Befälets aflöning och Manskapets beklädnad, sedan samma Manskap hädanefter komrne att utgöra en beständig Trupp; och hemställde Sökanderne i öfrigt, om icke Kongl. Maj:t, genom dess Befallningshafvande i Malmöhus och Christianstads Län, i Nåder täcktes låta höra Länens öfriga Roteringsskyldige Invånare, om de härvid hade något att erinra, eller om de häruti sig förenade, då framdeles, sedan Kongl, Maj:t fattat Dess Nådiga beslut, efter skedd gemensam öfverläggning, en billig roteringsjemkning emellan alla rotering underkastade hemman i underdånighet kunde få föreslås. Genom en, vid samma tillfälle, till Kongl, Maj:t i underdånighet inlemaad Skrift, tillkännagåfvoSjuRiksdagsfulIrnägtige af Skånska Allmogen, att de i det mc-sta förenade sig uti ofvanberörde underdåniga anhållan, men att de ansågo det vara mera ledande till jemlikhet i roteringsbördan, att inga Vacancer tillåtas, utan att hela styrkan af 1800 man ständigt vore uppsatt. Med anledning af dessa af en del Extra Rotehållare sålunda gjorda frivilliga erbjudanden, täcktes Kongl. Maj:t, genom Nådig Skrifvelse den 27 October 1812, uppdraga åt dåvarande General Befälhafvaren i Skåne, En af Rikets Herrar, Eält-Maiskalken m. m. Herr Gref - Statssamt Oec.-Utsk. Uti.
D e ge den emellertid ett annat namn, altriiism (motsats till egoisin), ett begrepp, som dock ej intar samina plats soiii kärleken hos de kristna. Det ä r en idé, en teori hlott, ej en öfrer känslor och hjärta, ja Clfver alla inaiiniskans lifsförliållanden bestänimande inakt, uppburen af ett personligt ideal, Kristus. Sagon viirldsomskapande mission är deii därför ej mäktig a t t utföra. Det är ungefär på detta satt Eva Fryxell förklarar den siiregiia stallning som de tre författarinnorna intaga till den liäfdvuniia uppfattningen af begreppet kvinligliet. IIen afven begreppen kärlek, renhet, trollet erhålla, sedda genoin den naturalistiska varldsiskiidningens synglas, en helt annan tydning an den de kristna älskat a t t gifva dessa ord. E j under a t t de i t idealismens laror lutande läsanie finna mycket af hvad i biografierna hänföres till dessa känslor, svårfattligt, vilseledande och oklart. Sarskildt kan ej forf. till den hiir anförda artikeln undgå a t t med, ganska mycken skarpa bemöta Ellen Keys i biografien öfver fru Leffler uttalade uppfattning af kärleken, hvilken däri erldiller en s % öfverräldigaiide betydelse. U a r k icke ordet taget i dess högsta begrepp, utan fattadt i den inei8 ensidiga I bemärkelsen som erotiskt tycke, livilket ju af Ellen Key betecknas son1 B det centrala omridet af iniinsldigt lif ». a f v e n kan ej &amp;; a Fryxell undgå a t t känna sig oangenämt berökl af den tvetydighet, livartill den i sammanhang härmed afgifna definitionen p % ordet &gt;frihet ?&gt; måste föranleda. Ty, säger lion, shvarje yttrande, som kan tydas sh, att i förbjndelsen mellan man och kvinna friheten äger större rattskraf än trolieten, sinnenas kärlek större an hjärtats, livarje sådant yttrande vanhelgar den niänskliga individens ursprung ocli banar väg för den .fria kärleken s.
Filiai-Disconternes ännu utelöpande Skuldförbindelser, fann Ridder6kapet och Adeln för godt, att, under godkännande af den utaf Utskotten föreslagne voterings-proposition, öfverlemna berörde (råga till Förstärkta Stats-Utskottets afgörande. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 2 dennes under N;o 63 afgifne, samt följande dagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Nederlagsfrihet för Cailscrona m. m. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco - jDen 6 December. Utskottets den 2 dennes under N:0 91 aflåtne,’ samt den 3 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående Reglementariska föreskrifter, rörande Metall-efFecters beläning vid det i Götheborg blifvande Låne-Contoir • blef samma Memorial , i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Banco-Utskottet återremitteradt. Ut Supra. S D. Vid förnyad föredragning af Stats* Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 2 dennes under N:o 636 afgifne, samt den 4 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande , i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande , i fråga om ändring af nu gällande grunder för Militire-boställens och annan Krono-jords utarrendering; blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslaget. Ut Supra, Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 3 eftermiddagen. In Fidem Protocolll O. J. Lagerheim, 4i6 Måndagen den 8 December. Plenum klockan 9 förmiddagen.
Efter det Högsta Domstolen häröfver afgifvit yttrande, har Jag i Mitt Stats-Råd tagit ämnet i öfvervägande, hvarvid Jag funnit den af Eder yttrade grundsatts vara med sakens natur öfverensstämmande, och derföre bifallit, att Nådig Förordning i likhet med hvad J i underdånighet hemställt, må utfärdas. J håfven, Gode Herrar och Svenske Män, uti skrifvelse den 20 sistledne November, hemställt, att genom Allmän Författning matte med - 100 Den 18 December i delas följande stadgande. ”Riksens Ständers ”Bank äger i afseende på dem af sine egne ”Embetsoch Tjenstemän, som Bankens me”clel under uppbörd hafva, att vid inträffande ”uppbördsbrist för densamma njuta uti Upp”bördsmannens tillgångar enahanda förmånsrätt som Kronan i allmänhet hos dess Uppbördsman är eller kan blifva tillagd.” Detta ämne har Jag, efter Högsta Domstolens hörande, i Mitt Stats-Råd tagit i öfvervägande, och dervid funnit godt bifalla Eder underdåniga hemställan, i likhet hvarmed Nådig Förordning kommer att utfärdas. Uti skrifvelse den 20 sistledne November håfven J föreslagit en sådan förklaring af 1 Momentet i 12 §. af Förordningen den i3 Julii 1818, angående inteckning i fast egendom, att det deruti meddelte förbud emot inteckning i hus, annan byggnad eller vattenverk, hvarmed ständig rätt till grunden ej är förenad, icke måtte lämpas på sådane å öfre grund i städerne belägne hus och byggnader, hvai'S innehafvare för besittningen af Tomten erlägga en viss årlig Tomtöres-afgift, och på grund deraf icke kunna från lägenheten skil1*as, med mindre att lösen för husen till dem jetalas. Sedan Jag häröfver hört Min Högsta Domstol, har Jag i Mitt Stats-Råd tagit "detta ämne i öfvervägande, och funnit godt Eder berörde hemställan i Nåder bifalla. Den 18 December. 101 hvaraf den af Eder föreslagne Lagförklaring kommer att utfärdas.
Jag beklagar verkligen att en så utmärkt vetenskapsman, som den siste talaren, vill införa protektionismens läror äfven på det vetenskapliga området. Ur Huss har nemi. motsatt sig förslaget på den grund, att Sverige har tillräckligt med läkare, och att, om ytterligare Danske dylike [utflytta, skulle de Svenskas ställning derigenom försämras; således alldeles samma språk som klädesfabrikörer föra mot låga tullar på yllevaror. Jag deremot förmenar, att om de Svenska läkarne äro skickligare än de Danske, och finnas i tillräckligt antal, så erhålla de Danske ingen praktik. De måste då flytta tillbaka till sitt land igen; äro åter Danskarne skickligast, då förvärfva de sig allmänhetens förtroende; om än den Svenske läkaren förlorar härpå, så vinner dock den Svenske medborgaren, ty lian blir botad, och detta är dock hufvudsaken. Hvad det omtalade öfverflödet på läkare i Sverige angår, så är detta en sak, som Utsk:t åtminstone ej kunnat finna. I K. M:ts Nåd. Propos. klagas tvärtom öfver den stora läkarebristen i händelse af krig; vi kunna visserligen då vända oss till grannländerna; då skall man troligen med nöje kalla Danskarne bröder, ehuru man ej i dag velat det, men det torde dock blifva fullkomligt omöjligt att fylla, icke allenast de 2 å 300 läkare-platser vid den rörliga armén, utan äfven den mängd beställningar, som militär-läkarne nu under fredstid innehafva. Hela städer och stora landssträckor torde då blifva utan läkarevård. Såsom ej läkare, kan jag naturligtvis icke bedöma, om den medicinska vetenskapen i Sverige står högre eller lägre än den i Danmark. Hr Huss medgifver sjelf att detta är svårt att afgöra. Den läkare, som är ledamot af Ekon.-Utsk:t, uppgaf likväl att de Danska läkarne i vissa brandler stå framför, i andra åter efter de våra. Om nu så är, och det ena rikets läkare få praktisera i det andra, måste ju det enas öfvervägande kunskap komma det andra till godo, och båda länderna vinna på ett så dantutbyte. Hvad särskildt veterinärläkare-konsten angår, står den vida högre i Danmark än hos oss eller i Norge.
Att afgifts-restitutionen måtte, under förutnämnda vilkor, få utgå med lika belopp, som tillverkningsafgiftén, eller 15 öre kannan, bränvinet dervid beräknadt till 50 procent styrka vid. 15 graders värme efter Celsii thermometer. Högstberörda nådiga Proposition är af samtliga Riks-Stånden remitterad till Bevillnings-Utskottet, som, i sammanträde med Stats-samt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskotten, behandlat förevarande fråga, dervid Sammansatta Utskottet jemväl förehaft nedannäinnda inom de särskilda Stånden af enskilde motionärer i ämnet gjorda framställningar, nemligen: inom Ridderskapet och Adeln: af Herr von Strokirch, J. P. F. O. (i motionen N:o 42), att vid bränvins utförsel ur riket tillverkaren eller hans rättsinnehafvare må från Statsverket återbekomma tillverkningsskatten; - 4 Sammana.
Tre månader efter den dag, då nyssnämnde förslag blifvit till Riksgäldskontoret inlemnade, äro lånets öfvertagare berättigade att, i mån afsina gjorda inbetalningar, från liiksgälds-kontoret utbekomna färdiga och underskrifna samt med räntekuponer försedda obligationer till det belopp, som de verkställda inbetalningarne och den derå belöpande kapitalrabatten sammanräknade utgöra; hvaremot låneöfvertagarne skola, hvarje gång obligationer till dem utlemnas, särskildt godtgöra Kiksgälds-kontoret den ränta, som å samma obligationer, — 73 — bie, lant ben bajw geljörenben aber algbann nott) nidjt fäGtgen Kondon», auf bie ©bli* aaltonen bt§ bafyin angelaufenen Sinfen bern mid)§*©d)ulben*Somp'tou' berguten »erben. § 5, S3i§ baf? bie ©bligalioiten bevfertigt unb auggegeben »orbén, lönnen bie Slnleljeng* ttbernelpner Snterimgs^romejjen, bie jebod) nur för bie Stuggeber berbinblid) [inb, liber bie bon ifjneit berfauften Sur Surtung ber laufenben Siufeit ooit ben ©bligationen unb flir bie 9Imorti|'ation ber Slnleilje foll eine befoitbere jäfyrltdje -Sitt* nuität bon giinf nnb einem fjalben bent §un Se eine ^alfte biefer 3lnnuität, fo »eit biefelbe nid)t flir Sinfenjablung unb Kapital* abtrag auf bie int S3efi| ber @dj»ebt[djen 9tetdjg Snbeffeit »irb, big baft bie llberuebnter ter Slnleibc bie bereinbarte 3lnleljett»