Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men sådan, som nämnda känsla här fått röst, är hon icke blott en benägenhet att sjelf förlöjliga sitt vanvett, utan gömmer ock inom sig, under gles beslöjning, en annan känsla; hvilken än i elegiska toner begråter ett förloradt paradis, än i idylliska återställer det så långt, som sjelfva kroglifvet – här det allmänna jordlifvets tragikomiska sinnebild – kan dagas genom inblickandet af uppenbarelser från högre rymder. Liksom i den stora menniskoverlden, så brottas med hvarandra äfven här i sinnebilden det låga och det ädla, det fula och det sköna, under ömsesidiga segrar och nederlag; men så, att allt slutar än med en dissonans, som kännes vara blott skenbar, än med en melodisk suck, vid hvilken det yrande hvimlets hela skådeplats hastigt belyses af en himmelsk stråle. Att så är, förstår – eller åtminstone anar – en och hvar, när en besvärjare infinner sig, som har blick och röst att fullt lösa dessa dikters på papperet bundna andar. Man erfar då, huru föga han i sitt företag skulle lyckas, om ej rösten, blicken, leendet, allt, beledsagades och förklarades af den själens oskuld, på hvilken ingenting kan inverka orenande, så snart det uppfattas af ett rent sinne. Sådana voro de Fredmans-föredrag, som i Upsala, för något öfver trettio år sedan, gåfvos af ett litet sällskap, hvars ledande ande var den sedermera genom sina ”ReseAnteckningar” så allmänt och älskligt bekante Kernell. Ofta voro dess medlemmar costumerade såsom Movitz, Mollberg, Wingmark, och så vidare; äfven Ulla Winblad föreställdes då af någon dertill utklädd spädare yngling; och de beledsagande tonverktyg, som i dessa dikter omtalas, hördes dervid alltid eller mestadels i samverkan. Hufvudvigten låg dock på Kernells sång; och från den kunde man hämta idealet huru Bellman bör sjungas. Någonting i detta slag sannare, ädlare, fullkomligare, kan åtminstone jag ej tänka mig.
Hesv.o.Oec.Utsi.Uti.N:o 56. mande af Lösdrifveri, vinna Rikets Högloft, Sländers bifall, de af Motionairen, i i och 2 punkterne åsyftade förbättringar uti PoliceLagarne, komma att tillvägabringas; äfvensom Utskotten, hvad 4 och 5 punkterne be. träffar, åberopa de serskilda Betänkanden , Utskotten, likaledes under denna dag, rörande Fattigvårdsoch Correctionsanstalterne, till Rikets Högloflige Ständer affåtit. I öfrigt och då Motionairens förslag i 5 punkten synes stå i oskiljaktigt sammanhang med Straff-Lagarnes omarbetning i allmänhet, och således nu icke kan blifva föremål för serskild behandling/samt Utskotten, i anledning af Herr Montnns ofvan upptagna yttrande , icke anse sig i tillfälle afgifva något förslag till Allmän Police-Förfatining för Städerne , enär icke utmärkt blifvit, om och hvilka bristfälligheter förmenas vidlåda de nu gällande Police-Författningar, eller i hvilka delar dessa tarfva ändringar eller tillägg; alltså hemställa Utskotten vördsamt att. ofvanberörde yrkanden matie iå förfalla. Stockholm d. 4 Augusti 182g. / Zing• samt AlIm.Besv. o, Oec,Utsk.Bet.N:o‘)7'. i i N:o 57. Antora till Exped. Utskottet den 21 Augusti 1819. Betänkande, i anledning af väckte frågor dels om inrättande af Arbetshus i Länen, och dels om nödvändigheten af åtskilliga uppgifna åtgärder och bestämmelser i allmänhet, till förekommande af Lösdrifveri m. m. Ti» nedannämnde Riksstånd hafva Motioner i lörrberörde ämnen itigifne blifvit, nemligen : Till det Hogvordige PresteSidndet:
På dödens läger tackade hon Gud för all lycka hon funnit i Sveriges land, och en välsignelse öfver Sveriges folk var ett af de sista uttrycken af hennes bristande hjärtas känsla. Och ehuru tjugu år förflutit, sedan hennes läppar för alltid tystnat, är hon bland sitt folk ingalunda förgäten; med tacksam vördnad och kärlek skall detta alltid bland sina mest rena och ädla minnen räkna det af konung Carl XV:s gemål, den » milda » drottning Lovisa. Cecilia Holmberg f. Bååth. börd om hr R s förmåga äfven som tonsättare. Sist på detta » plockprogram » står den gamla välkända » Nfirnbergerdockan », i hvilken Berthas roll i alla hänseenden ganska tillfredsställande utföres af en ung debutant fröken Parsberg, danska till börden. Öfriga partier skötas äfven förtjänstfullt. I fredags f. v. gafs » Aida » med fröken Almati, som nu återkommit, i Amneris ' parti. Fröken A:s röst torde hafva vunnit åtskilligt i jämnhet och fyllighet sedan hennes förra uppträdande härstädes, och hennes utförande af nyssnämda parti förtjänar erkännande, särskildt sista akten. Fru Östberg samt hr Ödmann och Lundqvist voro som vanligt förträffliga i sina resp. roller som Aida, Radames och Amonasro. Den senaste operareprisen är Lortzings populära opera » Tsar och timmerman », hvilken skulle gifvas första gången som i onsdags och då till förmån för f. d. Mindre teaterns (n. v. Dramatiska teaterns) pensionsfond. Rollbesättningen i operan, som äfven gifves å dagens abonnementsföreställning, är följande: Peter Michailow (Peter I): hr Johanson; Peter Ivanow: hr Strandberg; borgmästaren Bett: hr Strömberg; Marie: fru Edling; amiral Lefoit: hr Edberg; lord Lyndham: hr Sellergren; markis Chateauneuf: hr Lundmark; fru Browe: fru Strandberg. K. Dramatiska teatern har på grund af den ovanliga framgång skådespelet » Ära » rönt — det har nu gifvits inemot trettio gånger för fulla och goda hus — gifvit det alla dagar i denna vecka, undant.
— Om rätta förståndet af Förordningen den 2Z Ian, 18", rörande förökade afgifter till Wadstena Krigs - JR Register» Krigsmanshus85 i —Om Ollestahs Kronosäteri med uydcxlydandc hemma», 854.—Augaeyde befrielse för Fl iherre m y>- I.. f. li-ulh^rs fran rälstaS erläggande ä ett, under ,788 M s krig, j Catmare Landta Raiperi ntgvilteradt förstott, 854 — Om hushällningen wid Lcri-m-do-moch Kongsöhrs Kungsgärdar samt Stuteri jnrälinjngen wid l-irön>sho!m, mm., KZ4. — Om Secreterare» lönngrens mexelstuld tits Miksgälrs - ^ontoiret, 854- — Om tillökning j xy del Ämbets - och Tjcnstemäas lpnngswiikor, 8Z4- Om frägans hwilande, rörande qwainars ffattlägg» nigg, 854 2 Del.: T>ll Ttats-lltskottet. tt ej göra afseende pä Friherre HtM von ttpliKei-ir anmärkning, xörgnde försålde cvlonial waror, 28.^Om ep, peditioflens m.erkställande af Trvckfrihets-lagen, enligt l?onstit»tiofls.ptssostets rrdartion, 28,—Sannycke, att serfkildte Ut>k0tl-t mätte sä uptaga-och bereda de frligor, hwar,»» det gjort fönrägan, tan-t äswen den, tzmaxmed detsamma förflarar sig ej kunna taga befattning, 28. — Om Landt-tullarne och den särstadersättningen för inkoinsternc deras, 7Z, — Om straff för Swenffe undersåtare, hwilka taga gäfwa pch förläning af frainmande Hexrstap, 97.—-Om dödsstraff för forfalffning as sedlar och asigncuioncr, 97, —On) ändring - 1 och 7 Cap. Iort a-Malk., 97,—Om stäng, selstpldighet 97.— Örn Iustitiä-Ombudsmannens be, rättelse/98. m sr! koblhandcl, 98-^Om rkeffo, gar, 98—Om stängselffyldighet, 98— Om Auetionsfammgr-.
493 genhet icke kan förbättras, och att, om han kunnat från Fästningen undkomma, men åter ertappa;, han skall återföras uti det iifstidsfängelse, utur hvilket han förskaffat sig frihet, samt än mindro hopp för honom kau blifva, att å nyo sig derifrån befria, sedan hans noggrannare bevakande, genom fullbordade företaget att rymma, blifvit nödvändigt. I följd här-; af, och då det till förringande af Utskottets förslag begagnade omförmätte motskäl, således icke bör, efter Utskottets tanka, dertill vara verkande, finner Utskottet, på grund af de uti dess förra Betänkande uppgifne omständigheter, i förening med hvad en dess "Ledamot, Herr Stråle, hos Högloft. Ridderskapet och Adeln anfört och Utskottet jemväl åberopar, sig icke kunna afvika från hvad Utskottet i nyss besagde del af ämnet yttrat, hälst Utskottet tvert om tror, att stadgadt dödsstraff för den t i! 1 lifstids-arbete dömde tjufveri, om han å nyo begär stöld, skall, i förening med de kännetecken om sine förbrytelser han vet sig å sin kropp bära, blifva verksamma medel för att afhålla honom från dylike företag och försök att i sådant ändamål från fängelset rymma. Utskottet anser sig vidare böra besvara hvad som blifvit anmärkt emot Utskottets Förslag, att något märke må åsättas dem, sorn för andra eller oftare föröfvad stöld blifvit straffade.
Uti denna Skrift, som af sådan anledning utgjort egentliga föremålet för vederbörande® närmare granskning, och hvilken Skrift Banco-Utskottet, äfvensom Hrr Banco-Fullmägtige, ansel t vara till en viss grad förtjent af Rikets Ständers belönande uppmärksamhet, innefattas förslag, ledande til! betydlig förändring i do Banco-Utshottets Memorial N.o go. i3 ai bets-ordningar och controller, sora hittills inora Svenska Bunken varit antagna. Af dessa förändringar är den vigtigaste utan all tvifvel den, attBankens Sedel-rörelse skulle ställas hel och hållen på Cassa, och, såsom en följd deraf, alla Sedelsorter: a) tillverkas på förhand, i mon af hertil nåd åtgång; b') uppläggas och förvaras fullt färdiga lill framtida behof; c) begagnas i ömsesidig utoch in vexling genom Bankens Cassör, så länge de ej fiunas genom nötning obrukbara; och rf) endast i detta fall och då först uti Räkenskaperna, efter Nummer och Datum, uppsökas, granskas, afföras och slutligen annullera,? Då den uti dessa fvra Moment uttryckta satts om hela Sedel rörelsens ställande pä Cassa utgör så tillsägande hufvudgrundén för förslaget, med hvilken detsamma slår eller faller; och då öfrige dermed gemenskap egande och derifrån utgående special-frågor: om Sedel-valeurernas bestämmande, Transporternas upphörande, och bakbladens eller dubbla papperets inbesparande, formaternas och färgernas lämpliga afpassande, Bokföringens inrättande, de ömsesidiga conti ollernas beskaffenhet m. m. d., äro helt och hållet underordnade, samt ej torde finnas serdeles tvisliga l/j Banco-Utskottets Mernoria/*Mo <Jo. eller invecklade, sedan de emot sjelfva huf-' vudsaken förekommande flerfaldiga betänkliglieter blifvit undanröjde; så anser Utskottet sig här i synnerhet böra behandla den omförmälda hufvudjråganhvarefter
Sandelin. (I. A.) Sedan Kongl. Majit, i anledning af en utaf Norrtelje Stads Magistrat och Äldste gjord underdånig ansökning, uti en till Rikets sednast församlade Ständer afläten Nådig Proposition föreslagit, att Kronans rätt till det dana-arf, sorn kunde blifva Kronan tillerkändt efter den 16 November 1846 aflidna enkan Brita Helena Sandelin, hvars qvarlåtenskap, enligt bouppteckning, utgjorde i löst och fast en behållen summa af 5,574. R:dr 21 sk. 10 rst. banko, derifrån likväl, till bestridande af åtskilliga utaf enkan Sandelin gjorde testamentariska dispositioner ett belopp af 1,615 R:dr banko eller, om, på sätt ifrågaställdt blifvit, några af dispositionerne i Riksgäldsmynt beräknades, 1,448 R:dr 16 sk. banko kommc att afgå, måtte, varda uppå Norrtelje stad, till förmån för dess fattigvård, öfverlåten, samt Rikets Ständer till svar härå, uti underdånig skrifvelse den 12 Mars 1851, anmält, att emedan, i afseende på denna fråga, Rikets Ständer inhemtat, att två personer från Finland, hvilka uppgifvit sig vara enkan Sandelius närmaste arfvingar, vackt anspråk på hennes qvarlåtenskap samt att rättegång härom vore hos Domaren anhängig, vid hvilket förhållande ovisst vore, huruvida enkan Sundelins qvarlåtenskap innehade egenskap af dana-arf, Rikets Ständer funnit sig då icke kunna lemna bifall till hvad af Kongl. Majit blifvit föreslaget; så och efter det Fiskeri-idkaren Henrik Sunds och Johan Pehr Urnbergs, den sednare å sin hustrus, Margaretha Katharina Sund, vägnar, först till Rådstufvu-Rätten i Norrtelje instämda och vidare uti Kongl. Maj:ts och Rikets Svea IIof-Rätt samt slutligen hos Kongl.
Huru kunde du vara så eländigt dum att svika min tjenst, där du har allt och får allt och förmår allt, för en sådan utlefvad gammal kung, som nästa år skänker dig bort åt någon af sina skallige amiraler? Gå, du duger inte ens till landsförräderska; du duger endast till en förrädares piga! Är det mig nu tillåtet att tala? frågade Hagar, medan drottningen ifyllde åt sig en vattenbägare ur karaffen så häftigt, att hälften af vattnet rann ut öfver nattduksbordet. Tala! Bekänn! Var kort! Ännu har du ringklockan. Törs jag fråga dagen och timmen, när hemligheten blef förrådd för det danska sändebudet? Den 12 Maj mellan klockan nio och tolf på natten. Kristina erinrade sig, att Vibes vid gränsen afskrifna depesch var daterad den 12 Maj om aftonen, hvarför han då, och ej senare, måste fått kännedom om svenska rådets beslut. Tidigare kunde han ej heller ha erfarit hemligheten. Hagar eftersinnade. Hennes goda minne kom henne till hjälp. Den 12 Maj var en onsdag, sade hon, långsamt beräknande, likasom för att låta hvarje ord vittna för sig. Nådig fröken hade varit i rådet på förmiddagen, spisade sent och red därefter ut att bese överståthållarens nya reglering af Drottninggatan. Efter aftonvarden lät nådig fröken sig föreläggas kartorna öfver Delawarefloden och nybygget Nya Sverige, hvarefter jag befalldes att för frökens behof anteckna det viktigaste af de därifrån ingångna rapporterna. Klockan elfva på aftonen hade jag nåden lämna mitt utdrag färdigt i frökens egen hand, hvarefter fröken ännu en stund talade med jungfru Ebba om detta ärendet. Klockan var öfver half tolf, när fröken ringde och jag biträdde Fiken Lång vid afklädningen. Befaller nådig fröken att inkalla Fiken? Hon torde komma den kvällen ihåg, för att nådig fröken så sent lade sig. Låt vara! Behöfs inte. Och i den unga drottningens rörliga inre stredo motsatta känslor. Hon erinrade sig nu ända till minsta detalj af denna afton den 12 Maj. Hon kände sig så öfverbevisad, som någonsin en anklagare kan vara, att hans anklagelse är falsk.
S m å frikadeller, prinskorf eller klufna k o k t a ägg läggas i s o p p a n, då den skall sättas på bordet. pa s a m m a sätt. Olga. Marinerad sill på t y s k t sätt. Olga. Att k o k a kräftlake. v a t t e n, 3 3 cl. salt, 3 skedar socker och litet dillk r o n o r kokas en bra s t u n d. K a l l slås laken öfver kräftstjärtarne och bör stå väl öfver d e m. Olga. Efterrätter. (Vä k a n n a) söt mjölk får k o k a u p p med 76 g r a m 5 decigram (6 lod) socker, 3 8 gram 3 decigram (3 lod) smör och litet vanilj eller och citron. Sedan allt kokat, så a t t det synes lagom tjockt, hälles det i en form, h v i l k e n först sköljts m e d kallt v a t t e n. Uppsijälpes p å e t t fat och ätes m e d frukteller eaftsås. V ä t - skan pressas först väl u r. (F o r t s, å följ. sida.) f ö d s e l - o c h dödsa n n o n s e r, som ju särskildt beröra familjekretsarne, böra främst införas i Idun, där de mera än i någon annan tidning observeras inom hemmet och familjen. Priset å förlofnings-, vigseloch födelseannonser är 1 kr. 50 öre pr st; för dödsannonser beräknas priset efter det antal rader annonsen upptager. En son. Maria Elgstrand, Axel Elgsirand. född Jungmarker. (G. 21624) som biträde åt husmodern. Sökanden har genomgått en kurs i linnesöm samt är van vid matlagning och att deltaga i alla inom ett hus förefallande göromål. Svar till » H, K. », Eskil ituna, p. r. [2846] TCpn bildad, musikalisk engelska, som vistats endast några få månader i Sverige samt har e n ovanligt ren och vacker p i o u o n - ciation, önskar plats i familj öfver vintern. De bästa rekommendationer kunna företes. Svar till » H.
Derförutan får Utskottet, i afseende å motionärens uppgift rörande lösen för konsuls påteckning å manifest, meddela, att, sedan i förut gällande seglationsordningar af den t) November i83o och 28 November 1835 stadgats, att skeppare, sorn, å sådan utländsk ort der svensk konsul vote förordnad inlastat varor med bestämmelse till Sverige, skulle före afresan till konsuln ingifva så väl manifest eller sammandrag af medhafvande konässementer, som oek duplikat af samma handling; så har uti Kongl. Maj:ts förnyade f6 Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltets Betänkande, N:o 89. seglationsordning af den i5 Maj 184^, med ändring af berörde stadgande, blifvit föreskrifvet, att skeppare, svensk eller främmande, som, å sådan utländsk ort der svensk konsnl är förordnad, inlastat, med bestämmelse lill Sverige, styckegods, skall vara skyldig att före afresan lill konsuln ingifva ett egenhändigt undertecknadt manifest öfver sin laddning, jemte alla de konnässementer, lian innehafver; egande skepparen att, sedan konsuln jemfört manifestet med konnässemenlerne och efter befunnen riktighet meddelat bevis derom å manifestet, dessa handlingar återfå; att, enligt gällande expeditionstaxa för konsulerne, lösen för sådant å manifestet åtecknadt bevis icke utgör, på sätt i motionen är uppgifvet, 2 r:dr hamb. banko, utan endast i r:dr s. m.; samt att, enär alltså duplikat-manifest icke vidare erfordras, den i nämnde expeditionstaxa för konsuls betyg derå upptagna lösen af i r:dr hamb. banko följaktligen numera icke eger rum.
Då jag nu funnit den, som vid denna riksdag här är satt till laglighetens främsta tolk, gö - 86 Dcu i Februari. ra så litet afseende på Ridd.Ordn., kan jag blott beklaga del. Jag vill icke besvära Ståndet med votering, eller söka tvinga Or Landtm, att vägra propos. derföre, att om det ginge med den liksom med den förra, så blef ingen riksdag af, emedan inga utsk:s-ledamöter då af R. o. Ad. funnes till deras completterande, utan jag inskränker mig till att, på förhand, reservera mig mot en felaktig tillämpning af Ridd. Ordn.; förbehållande mig, att också kunna framdeles protestera mot lagligheten af de åtgärder, i hvilka de utsk:sledamöter under riksdagen deltaga, hvilka på detta sätt blifvit invalde. Frih. af Nordin, Carl Johan: Det förefaller mig uppenbart, att Itidd.Ordn. är tydlig, å ena sidan, att det varit Or Frih. o. Landtmts förpligtelse att hafva anmodat electorerne alt sammanträda till val af utsk:s-ledamöter; men å den andra sidan finnes det i Riksd.Ordn. klart bestämdt, alt electorerne skola hafva förrättat sina val inom 8 dagar från den , då Ständerne varit på Rikssalen församlade. Då vi nu befinna oss i den ställning, alt om valen ogillas, som Hr von Hartmansdorff yrkat, skulle följden blifva, alt vi öfverträdde Riks.Ordn:s tydliga föreskrift, som säger, alt valen skola vara förrättade inom 8 dagar; så beklagar jag, att Hr,Frih. o. Landtm., efter min öfvertygelse, försummat en föreskrift i Ridd.Ordn.: men då grundlagen skall, efter min tanka, alltid stå främst, enär Svenska folket derå gifvit sin försäkran; så kan jag, för min del, nu blott yrka, att grundlagen icke må öfverträdas derföre, alt ett förbiseende ägt rum af en ändamålslös föreskrift i Ridd.- Ordningen. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
Maj:ts dertill, Den 4 November89 till, hwardera äret, utfärdade nädiga kallelse, uti Martiinnänad. ären 1802, i8og, 1804, 1805, 1806, ,807 och i8oZ, b ifwit behörigen werkstäld. Sedan nu mera, uti Regeringsformens Z8 Z, jämte h;vad Riksens Höglostiga Ständer derom wi-, dare i Len blifvande Riksdags Ordningen finna nödigt stadga, sättet för granskningen af Statswerkets tillstånd i alla dest delar, dels redan är, dels förmodeligen blis - er närmare faflstäldt och utstakadt; Anser Banco-Ukottet sig, till de Respective SkändenS upplysta ompröfning böra wördfainmeligen hemställa, hriruwida förstnämnde sammanträde af Fullmägtige wid Bancooch Rilsgäldswerken, samt den derwid dem älagde. befattning, äfven hädanefter mä fortfara, eller ock nu mera fä upphöra? hwaröfwer Utdrag af Protos) let till de Respective Ständen expedieras skulle. Ar och Dag som förr fkriswit star. Efter Befallning IllalsisAiuZ. Begärdes pä bordet. Arv Silverstolpe, 6ustak ^brukarn. Utbad sig fä upplysa akt detta Fullmägtiges ärliga samman» träde att öfverse Stalswerket, warit en blott formalitet, bestående deri, att för dem flntfummorne blifwil uppwifade, en formalitet, hwilken numera, sedan Statswerket af Riksens Ständers Revisorer kommer att granskas syntes aldeles öfwerstödig. Arv 90 Den 4 November. Herr Grefwen och Landt-Narskalkcn sivarade att saken wore lagd pä Bordet. Upplästes följande:
— Denna beräkning ligger i öppen dag igenom den föreslagna Summans, R:dr 60,000 B:co, Calculerande som årlig behållen Inkomst, oaktadt Höglofl. Utskottet igenom särskild votering beslutat, att, i olikhet med InkomstAfdelningens afgifna Förslag till Betänkande, äfvensom i olikhet med hvad vid föregående Riksdag varit fallet, utesluta detta motiv såsom hufvudsakeligen inverkande på tillstyrkan hos R. H. St:r att bibehålla Inrättningen. — När åter pluraliteten af Höglofl. Utskottet, oaktadt K. M:ts Nådiga Proposition om Inrättningens upphäfvande, beslutat hos R. II. St:r tillstyrka dess än vidare bibehållande för Staten, så har jag för min del yrkat, att dervid måtte fogas det tillägg, såsom vilkor, eller åtminstone såsom en framställande önskan, att spelsättet måtte blifva i så måtto mera fullständigt, eller rent ut sagdt, mera ärligt, så att ingen inskränkning eller förbjudande af visse Numror efter godtycke, eller på grund af Calculer till ensamt Inrättningens, ej de spelandes, vinst, hädanefter måtte få äga rum; men när pluraliteten ej heller bifallit detta, och dermed ytterligare bevisat, att vinsten är egenteliga ögonmärket för saken; så får jag äfven i denna del reservera mig emot beslutet, och slutligen 218 S t a t s - U t s k o t t e t s anhålla, att hela detta mitt anförande får åtfölja Högloft. Utskottets Betänkande till R. H. St:r.
Man ser »lange Ane», der hon står uppe på backen, skarpt tecknad mot den röda aftonhimlen, då hon kommit ut ur tukthuset, hvarest hon, för mord på sin förförare, sutit inspärrad under tio långa år af sin bästa ungdomstid; man ser hela den långa scenen mellan henne och presten, kanske det bästa, Pontoppidan skrifvit. Man ser Jens Peter, prestgårdsdrängen, med hans orakade ansigte och gulbruna tänder, hvilkas mellanrum upptages af blekrödt gomkött, Jens Peter, som herskar enväldigt öfver prestgården, hvilkens tröghet och butterhet tages som bevis på trohet och ärlighet, som har 200 kronor i lön och som årligen kan lägga 500 undan. Man ser dessa präktiga typer från landsbygden i »Landsbybilleder»: föräldrarne i »En Kjærlighedshistorie», Mads Monsen i »En Bonde-Idyl», Jeppe Nilen och prokurator Sandberg i »Arv»; man ser dessa lifslefvande framför sig. Man ser Danmarks bönder, män och kvinnor, unga och åldringar, på slätten och vid hafvet, vid plog och nät, vid lie och räfsa, i helg och hvardagslag, vid deras sysslor och nöjen, så som de lefva den dag i dag och så som vi sjelfva skulle finna dem, om vi komme ut bland dem. ADDA RAVNKILDE. Våren 1884 utkom i den danska bokmarknaden »Judith Fürste, en Fortælling af Adda Ravnkilde». Georg Brandes hade skrifvit ett företal – ett verkligt litet mästerstycke för sig – af hvilket man fick veta, att författarinnan dött en förtviflad död året förut vid 21 års ålder, att berättelsen var skrifven i hennes nittonde lefnadsår samt att dess utgifvande ombesörjts af doktor Brandes. Han sade, att han gjort det som en pietetshandling mot den döda. »Det göres, liksom man lägger en krans på en graf.»