Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den bildades af national-lynnet, och den har i sin ordning, skapat och befäst nationalcaracteren. Man täflar om den äran, att i England blifva vald till NationalRepresentantj och om för denna täflan, ärelystnaden och begäret att få styra, utgöra en del af dess drifljedrar, så rättvisas dessas motiver högtidligen, då verlden miste erkänna, att Nationalrepresentationen i England, till hufvudsaklig del upprätthåller detta lands magt, och befordrar dess anseende. På Engelska StatsMinistrarnes talanger* beror utan tvifvel betydligen denna Stats Styrelse, men det är uti Nationalrepresentationens Den 5 Februarii, 93 sköte, sorn dessa talanger skola börja sin utöfning, det är der de skola verka; det är der Englands ledare måste söka den popularitet, hvarförutan de största Statsmannasnillen i detta land ej kunna utföra något allmänt stort och nyttigt Statsvärf. Vi veta, att Engelska Representationen består af tvenne heterogena beståndsdelar; och detta oagtadt, skall man i vådans stunder, vid frågor om Englands frälsning eller fall, i hvarje Engelsman, vare sig ministeriel eller af op position, igenkänna idealet, af en, sin constitution tillgifven medborgare. Är ej denna alldeles bestämda nationalcaracter ett bevis på det innerliga interesse, hvarje innevånare af detta bind fäster vid dess Styrelseformer, och är ej Naiionalrepresemationen med dess offentlighet, bland de mäst välgörande? Sverige, ägande sedan 1809, en välbetänkt och i öfverensstämmelse med ali billig offentlighet författad Constitution, har ej behof af stridande fördelningar inom Nationalrepresentationen, för att genom deri kunna verka till Statens förmån.
Län, anförande i samma ämne, samt af Olof Pehrssons från Stockholms Län och Eric Brobergs från Södermanland särskiidte Memorial, rörande förvaltningen af BancoDisconten; tillika med flere Ledamöters i anledning deraf afgifne yttranden. Till LagUtskottet. Af Riksens Ständers justitiasOmbudsmansEfiibetsBerättelser för åren 1819, 1820, 1821 och 1822, af Nils Pehrsons från Malmöhus ben 14 Ju ni i f, m. Och Pebf jönssön från Christianstads Län Memorial, innefattande yrkande om mera drift vid Executionsverket * af Eric Larssons från Södermanland, om ändring i 4 Capitlet 5 §.
I anledning häraf får Utskottet wördsamt tilstyrka den underdåniga anmälan hos Kongl. Maju, at Riksens Stander med underdånigt gillande af Kongl. Majus Nådiga Förslag til detz hufwudsakeliga innehall/ endast i en biomständighet och er eller annat ordalag, ansett någon ändring kunna wara lampelig, at widen För» ordnings Utfärdande i detta amne iakttaga: och at Riksens Stander derföre i Underdånighet til Kongl. Majus Nådiga vmpröfwande hemställa, om icke den Minda kunde författas : "Utom de i ig:de c-rp. Giftermäls-Balken uptagne händelser, mä Domaren aga at, pa ena Makans påstående, döma til stillnad i agtenstapet i:o. uär den andra makan blifwit dömd pa lifstid til fängelse eller landsflykt; 2:0. när den blifwit wid Domstol förwunnen, at hafwa stämplat eller anstalldt werkeligt försåt emot deN andra Makans lif, samt z:o. om den rakat falla uri werkelig galenskap, som, enligt säkra bewis, oafbrUtir fortfarit i fullerTre ar, och, enligt behörig Lakares intyg, någon förhoppning ej ar om den wansinniges återställande til halsan; dock at i det första fallet stillnad ej ma tillaras, i händelse den andra Makan i mer eller mindre mon bewifligen warit wallande til eller delaktig uti den dömdes brott; samt at dä skillnad sökes för den andra Makans wansinnighet, Domaren aligger, ar, sedan den wansinniges närmaste flagtingar, eller da de ej finnas, sörre Förmyndare eller Giftoman blifwit hörde, noga undersöka Makarnes förra sammanlefnad, och, sa widt ste kan, utleta huruwida anledningen kil galenstapen wore gifwen eller pastyndad af den andras förhållande, 928 Den 22 Mars. lande, i hwilket fall stillnad ej ma aga rum.
Febr. 90!. uti det förstärkta Stats-Utstottct, Febr. 964. 1009. Apr. 499. — uti Banco - Utskottet Maji 148. 155. Iun. — Uti Lag-Utskottet, Iun. 620. 672. Apr. 256. till dest förstärkande Mars 861. — uti Expednions - Utskottet Maj, 139. 155. Dec. 756. — wal af Eommitterade till författande af ett sammandrag utaf Betänkande» och anmärkningar rörande Bränwins-bränningen, Ian. 945. I^uiiZlslät, Henric Milliekin, yttrande Sept. 1074. Lotsoch Däk-inrättningarne angående, Iul. 597. Luleä Stad, om inskränkning i dest skyldighet att ärligen införa salt, Aug. 944. Lurendrägeri och Tullförsnillning, om öfverseende af Kongl. Förordningen derom, Aug. 1054. Mars LFi. Lpckönstan, underdånig till Konungen d. iz Mars är 1810, Mars 4ZZ. Läns upptagande af private för Förswarswerket emot Stats - Contoirets Obligationer Maji 141. emot 6 procents ranta Maji ibZ. 17g. — pä RiksgäldsContoirets Obligationer under Riksens Ständers garantie samt om Botförda län, Aug. 1012. 102;. aE. — nz8. 1221. Oct. Apr. 608. 712; se härom widare Finanec-Plancn. — Formulaire till Anteckningsbok, Lvittcnecbok och Interesie-uträkning för Bokförda Länen, Mars iyo2. 1226. 1950. — Patriotiska länen, om återbetalning deraf. 492. — om upptagande af utrikes län till liqviderandc af försallne räntor och Capital - afbetalning ä utrikes gäldcn.
Såsom ett uprörande bevis på några församlingars obenägenhet i detta hänseende, och huru litet barnmorskorna hafva att vänta sig, vill jag endast nämna, att nyligen en barnmorska vid 7 5 års ålder, som redligen i 40 år betjenat en och samma församling, nödgades vända sig till K. SundhetsColl. med bön om hjelp ur barnmorskefattigkassan, som också beviljades henne med — 3 R:dr 16 sk. b:ko för en gång, det högsta belopp K. Coll. hade att disponera. Genom bidrag af alla barnmorskor i riket skulle visserligen något kunna vinnas; men dessa bidrag kunde i alla fall blott blifva så ringa, att något väsentligt i detta afseende icke skulle kunna åstadkommas. Jag vågar derföre vördsammast föreslå, att R. St. ville bevilja ett årligt anslag af 3000 Rdr Rmt, att ställas till K. SundhetsCollegii disposition, för att utdelas till pensioner åt ålderstigna och i nöd stadda barnmorskor, och till lämpliga belöningar åt sådana barnmorskor, hvilka gjort sig särdeles förtjenta af samhäl - Den 1 2 November. 159 lets erkänsla, samt slutligen, om tillgångar dertill finnas, till aflöning åt barnmorskor i sådana församlingar, som äro så fattiga, att de icke kunna aflöna en sådan. Jag anhåller om remiss till StatsUtsk. 3:o Då jag håller för, att man vid bestämmandet af embetsmäns löneinkomster bör utgå ifrån den grundsats, att likartade tjenster böra på enahanda sätt aflönas, så tror jag mig äfven endast behöfva påpeka ett missförhållande, som hittills oanmärkt fått ega rum, i afseende å Artis Obstetriciae Professorn och Direktorns vid Allmänna Barnbördshuset i jemförelse med öfriga lärare vid Karolinska Medico-Chirurgiska Institutet, för att det af K. St. skall blifva rättadt och full rättvisa vederfaras denne embetsman. Till den ändan tager jag mig friheten meddela följande historiska uplysningar om tillkomsten och beskaffenheten af Artis Obstetriciae Professorns vid Karolinska Institutet och Directorns vid Allmänna Barnbördshuset löneinkomster i förhållande till öfriga kliniska lärare vid nämnda undervisningsverk.
Upplästes StatsUtskottets, sedan den 2 Juli på Bordet hvilande Betänkande angående tillökning i anslaget åt Academien för de Fria Konsterna, m. m. äfvensom Herr Silverstolpes i samma Pleno dervid gjorda anmärkningar. Herr Timin, Fehr, anhöll att Utskottets Betänkande måtte återremitteras, i an - Den 5 Juli. f. m. *57 seende till de många märkliga anmärkningar som dervid blifvit gjorda. Herr Piper, Fredrik Magnus, förenade sig med Herr Tham. Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till återremiss af Utskottets Betänkande. Bifölls, A nyo föredrogos och biföllos följande den 2 dennes på Bordet lagda Betänkanden: 1:0 Från StatsUtskottet, angående sådana f. d. Konung Gustaf Adolph tillhöriga medel, hvilka varit ställde under nu mera framlidne Herr Presidenten m. m. Friherre C. E. Lagerheims och Herr StatsCommissarien Georg D. Wåhlbergs gemensamma förvaltning, men, enligt Kongl. Majus till Herrar Fullmägtiga i RiksgäldsContoiret ankomna Nådiga Skrifvelse, den 22 sistlidne Februari, till nämnda Contoir skola öfverlemnas. 2:0 Från BancoUtskottet, rörande yrkad rättelse i det inritade bruket, att enskilde utgifva Assignationer, m. m. 258 Den 5 Juli e. rri. Högloft. Ridderskapet * sch Adeln åtskildes klockan 2. In fidem Prötocolli. A. G. Silverstolpe» Onsdagen den 5 Juli é* m. Plenum klockan fj eftermiddagen.
25 föreslå, att å nämnde Expeditions stat måtte uppföras lön för en dylik tjensteman med rdr 800: — hvarigenom hufvudsumman af anslagen å denna Hufvudtitel, hvaruti för öfrigt annan förändring icke i frågaställes, än ljuspenningarnes öfverflyttning till lönestaten med 440 rdr, skulle blifva rdr 226,450: I öfrigt har Kongl. Maj:t velat meddela, att, sedan, enligt hvad uti Kongl. Maj:ts vid sista riksdagen aflåtne Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof blifvit omförmäldt, den vid 1840 års riksdag uppgifna brist uti Kabinettskassan af 775,966 rdr 32 sk. vid förstnämnde riksdags början var nedsatt till 132,633 rdr 16 sk., har den ytterligare afbetalning af 80,000 rdr, som Kongl. Maj:t, på sätt jemväl i Propositionen omnämndes, af egna medel anvisat, sedermera blifvit verkställd, i följd hvaraf berörde hrist numera endast utgör 52,633 Rdr 16 sk. Fjerde Hufrudtiteln. Innefattande anslagm för Landtförsvars-Departementet. k denna Hufvudtitel är uti nu gällande Riks-Stat anvisadt: —• indelda räntor efter markegång, på förslag „ 1,196,656: 32. — indeld spannemål på förslag, 20,104 tunnor 16 kappar å 6 Rdr t:n , 120,627: oindeld spannemål, 17,220 tunnor å 6 rdr tunnan 103,320: tillsammns rdr 4,162,180:
Svedan ©ötba fanal ocb jJlerifeö länegränö, 3,6 mil, äro unber innemaranbe år linien befmitivt utflafab ocb en bel terrafjeriiigémrbeten påbörjabe fallit arbetémateriel anffaffab. $rån SSeftra flambanané öflra flutpunft, Stocholm, börjabeö be förberebatibe arbetena på böjleit 1857. 2lf befta arbeten l)afma be medan Stocholm od) @öbertelje fanal, 3| mil, bebrifmité meb beit be Étffidiga båbe ftoåra ocb bpra arbeten förebomma å benna flräcfa, bmariblaitb bett öfmer årflamifett ntfpdba, 700 fot långa banfeit öfwer ett bjup af änba tid 70 fot; ben wib föbra ättbatt af benita bauf påbörjabe rörliga bro af lifa bimenftotter meb broarne öfmer Stocholm*» flttfi, famt tunneln unber S^pboba bacfe, 930 fot lång, påbörjab i September 1858 ocb öppnab ben 7 ftjllibite September, ebttrtt en bel bottenfpräitgning ännu återjlår. 5ötb intetbera af befia flora arbeten £>ar foflttaben mifat ftg öfmerjliga förflaget. 23itj. tid 91» ®t* ^eot. 1859—1860. lia ©arnt. 2:a Stft. Serättetfe om fwab i Ditfet ocf befö SDZettan Södertelje ocf fåatfriitefolm äro terraferingd
Ständers Stats - Ut_ skotts Betänkande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga remiss om ersättning för I&I2 års Mantals* skrif Den 14 Juli, 1185 skrif ting s-provision i Norrbottens Lån. Till Slafs-Ufskottels åtgärd har Kongl. Majit i Nåder täckts, genom närlagde remiss af den 28 sisth Juni, öfverlemna Landshöfdinge Embetets i Norrbottens Län underdåniga Skrifvelse af den i samma månad, med anhållan, att ehuru den, i Kongl. Kungörelsen af den g December 1812, utstakade prasscriptions-tid för dem sorn hos Sfats-Verket äga fordran, blifvit försummad till utbekommande af 1812 ärS Mantals Skrifvare provision i berörde Län, utgörande 58 R dr ig sk. 4 r:st , detta belopp likväl måtte varda vederbörande godtgjordt, enär i anseende till deras ringa Löne-vilkor förlusten der* af för dera skulle 'blifva kännbar. I frågavarande Mantals Skrifvare-provision hade val i följd af högstberörda Nådiga Kungörelse bordt requireras inom Juni månads utgång år 1813 , men då åberopade Kongl Kungörelse af den 9 December 1812, troligen ej förr, än in på året 1813 hunnit blifva utfärdad och känd af Mantals skrifvare uti det aflägsna Norrbottens Län, hvarigenom försummelse af tiden till denna provisions reqvirerande så mycket lättare kunnat inträffa, sorn en sådan prsescriptions-tid förut icke var stadgad; så har med anledning häraf och i likstämmighet med hvad uti flera dylika frågor vid denna Biksdag blifvit tillstyrkt och bifallet, Stats Utskottet ansett sig böta vördsainligen föreslå, att ofvanbe§. -e Bundet. 149. 150. rörde 1 il$6 Den 14 Juli. rörde provision 58 B:dr Ig sk. 4 r. matte vederbörande beviljas, hvartill Utskottet uppgifvit tillgång uti det Betänkande om Stats-regleringen, som i dag till Biksens Högloll.
De anmärkningar, som härpå hafva afseende, äro hufvudsak-, ligen: att hus i Städerna, hvilka ej hafva någon grundränta eller andra onera, i likhet med jorden å Landet, draga för ringa skatt emot den senare; att, med antagande af 1789 års bevillnings-sättj denna afgift måtte utgå efter hyror; att om detta icke i allmänhet vore verkställbar!, åtminstone fastigheter i Huvudstaden antingen måtte på sådant sätt beskattas eller indelas i 3:ne classer med olika, i förhållande till värdet, progressivt stigande bevillningsafgifler; alt bevillnings-grunden för Qvarnar, Sågar och Stampar vore i strid med Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.-o 18. 27 stadgandet härom i i8a3 års Bevillning»* Förordning; och ändtligen attBevillningen ej bör åläggas sådana husbehofs-inrättningar. Ben princip, sorn till grund för Bevillning antager afkastningen, tror Utskottet visserligen vara rigtig för vissa fall; men vid dess uteslutande tillämpning, i detta sorn i andra hänseenden, mota betydliga olägenheter, hvilka till större delen undvikas, om, på sätt nu sker och Utskottet föreslagit, afgifteii beräknas efter egendoms-rvärdet, emedan detta hufvudsakligen skall bestämmas genom den afkastning ett hus lemnar eller kunde gifva. Det har icke eller undfallit Utskottet, att fastigheter i de större Städerna, förnämligast Stockholm och Götheborg, gifva en betydlig afkastning i hyror; men de ega också, i jemförelse med hus i mindre Städer, vida högre värde, hvaraf, i motsvarande måtto, drygare beskattning utgår; och då förhållandet med husen i Hufvudstaden, är enahanda i det afseende, att ett hus i sjelfva Staden eller nära dervid på Malmarne ofta eger dubbelt och måhända högre värde , än ett af samma storlek, som ligger mera aflägse och gifver mindre afkastning; så finner Utskottet icke skäligt godkänna a8 Bevillnings-Utshollets Utlåtande N.-o 28. eller föreslå den grundsatts, att fastighet 1 Stockholm bör progressivt beskattas.
Men på måron, när dä knafft va’ ljust, smög han sej opp ur sänga, fimle åt sej storstu’-nyckeln ur ficka på drängen – för si Ers-Ers Kalle såf så hårdt, att han inte tordes stänge in sej, om elden skulle komme’ lös – å så gick’en in i gammel-hemme’. Ja si, se’n va’ dä förstås folk, som sa’, att han rent åf fått nyckeln åf drängen, men dä va’ nu bara elakhet, kan tänke. Jaha, nu kröp’en ne’ genom vindslucka’ – eljest kan då ingen räkne ut, hur han kunne komme in te Ers-Ers Kalle, som låg i lillkammarn å såf, me’ kammarnyckeln unner hufvu’. Jaha, hur dä se’n gick te, ä inte godt att vete, men ress som dä va’, så fick man höra ett förfaseligt oväsen, buller å svordomar, å skrik om hjälp i såfstuga’, å så slängdes döra opp, å Gris-Kalle, me’ blo’ på fingra å rak-knifven i näfvan, kom utfaranes me’ en tocken fart, att dränga inte hann te å öppne mun, för än han va’ långt ute på vägen. Jaha nu va’ dä just ingen, som våge sej in, för man trodde då allmänt, att man skulle få se en jämmerli’ syn. Dä va’ noga bekant hva’ Gris-Kalle sagt, å nu tänkte en å hvar, att han hålli’ ol å skuri halsen åf bror sin. Te sist tog för-drängen kurrasche’ te sej å lyssna ve döra. Dä stånka, dä stampa, dä svor! Nej, dö va’n då inte! I desamma flög döra opp, å Ers-Ers Kalle sto’ på tröskeln, så illanste rö’ i syna å blänkanste blank i hufvu’, som om han nyss blifvi’ född hit i väla. Han riktigt böla åf ilska, å dä kan då ingen människa unre på.
BeF^LLN INGSH«4FP*^tNDES UTI NORRBOTTENS LÄN Till KONGL. MAJ: T I UNDERDÅNIGHET AFGIFNE FEMÅR S-B ERÄTTELSE, FÖR aREN 1827y 1828y I828y 1880 och 1851. ■ 11 I" M '■ ' # S€<ÖClX?l!<©fl Jö, Stormägtigste Allernådigste Konung! Inför Eders Kongl. Maj:t åligger det mig nu i underdånighet afgifva he_ lättelse om Norrbottens Läns tillstånd i Oeconomiskt och Statistiskt afseende för de sistförflulne feni åren, eller ifrån och med år 1S27 lill och med iS3i. Enär den beskrifning, sig slutande med år 1826, sorn jag under den 4;de Augusti 182S hade Nåden öfverlemna, utförligt innefattar Länets allmänna Beskaffenhet, Innevånarnes bildning, seder och lefnadssätt, Jordbrukets och öfriga näringars förhållande, Beskattningens hufvudgrunder och belopp samt de för allmän välfärd och säkerhet varande inrättningar, torde mig tillåtas, att, vid genomgåendet af de rubriker, som vid denna berättelses författande böra iakttagas, hufvudsakligen hänvisa till samma Beskrifning och jemte öfverlemnande af de härtill hörande, fullständigt upprättade Tabeller, egentligen vidröra de grenar som, förmedelst inträffade förhållanden under tidens lopp, förändringar undergått. Under de år nyssnämnde beskrifning upptager, var
– Stundom, erkännom det, kunna väl lika förnamn finnas i olika slägter, dock bör sådant icke förvilla en försigtig genealog: man finner till ex. en Eutropius i Romerska Historien, men at Trasenbergska slägten, på svärdssidan, icke är Romersk, oaktadt stamfadren hetat på samma sätt, och at den icke leder sit ursprung ifrån Consuln Eutropius, som lefde i Kejser Arcadii tid, i Rom, vid slutet af fjerde seklet, och i det fallet vore mycket yngre än jag upgifvit, torde ej behöfva något kraftigare bevis, än at samma Eutropius, som var Castrat, ganska säkert alldrig ägde några barn. Hjelten i detta Sagobrått, Uno von Trasenberg, härstammar således icke ifrån den låga folkklassen, utan ifrån en ädel och uråldrig ätt; hvilket ensamt varit tilräckligt för hans ära, men, äfven han har velat genom egne dygder öka sit namns heder, och gifva styrka åt den store Axel Oxenstjernas yttrande, att höga, ärbara och dygdiga böjelser i kraft af härkomst och den dertill höriga upfostran, alltid åtfölja dem, som äro af ädel börd; då deremot alltid något nedrigt, gemenligen vidlåder dem, som äro af nedrig härkomst. Hof-Junkaren von Trasenberg, Unos Herr far, lefde retirerad på sin ägendom: lycklig som far och make, med en älskvärd Friherrinna, njöt han der den husliga sällhetens lugna behag, så sällan de högas lott, men dubbelt afundsvärd för dem, som då, efter en nyttigt använd ungdom, äfven äga samvetets tröst, at hafva gagnat sit fädernesland i det stora hela. Med denna tilfridsställelse, satt Hof-Junkaren en vacker sommarafton på sin farstugbro och resonerade med Friherrinnan, om deras äldsta sons bestämmelse, och planen för hans befordran.
Mrs yrkande att blifva ”tillagd giftorätt i fasta egendomen H—berg, så anser jag uppmärksamhet böra fästas derå: att hustru M., då lysning till ”äktenskap emellan Christian M. och Julie S. försiggått,icke der”emot anmält klander, utan låtit äktenskapet opåtaldt full”bordas; alt då lagen icke i detta afseende tillägger utrikes ”person annan rätt, än inländsk, den omständighet att hu~ ”stru M. vid berörde tid varit utrikes vistande, icke, ef”ter mitt omdöme, kan medföra vidsträcktare rätt till ta”lan, än om hon bott i Sverige; alt hon således måste an”ses hafva låtit all fråga om äktenskapslöftet förfalla, intill”dess tvisten derom år 1824 uppstod; att i annat fall, och ”om äktenskapslöftet ansåges gällande, jemväl under Julie ”Srs lifstid, det endast skulle hafva berott på G. att anstälda talan, för att då blifva förklarad vaara Mrs äkta hustru; 35o Den 18 Mars c. m. ■”att om en man på sådant sätt kan hafva arne hustrur med ”laglig rätt i boet, lim likväl kan erhålla än flera, och de ”mest invecklade förhållanden uppstå: — i följd hvaraf jag, ‘”för min del, anser att, då lagen i 3 cap. io§:n Gifterm”b:n omtalar, att löfte om äktenskap till häfdad qvinna, ”varder af rätten för fast förklarad!, lagen anser domen ”vara den handling, hvarmedelst, likasom medelst vigsel ”äktenskapet i laglig ordning anses fullbordadt, så vidt hustruns och barnens ratt dervid bero. På sådan grund och ”enär H—bergs egendom blifvit af M. inköpt, förrän Elisa ”Sophia G. af domaren förklarades böra åtnjuta äkta hustrus ”rätt, favtställer jag, för min del, Hofrättens härom med”deldta beslut; äfvensom jag-, på enahanda grunder och på ”de af Hofrätten anförda skäl, fastställer Hofrättens dom i ”afseende på den hustru M. tillkommande andel i lösa ”egendomen.”
Riksdag anhöllo Rikets Ständer, i Skrifvelsen N:o 137 den 18 November 1840, på anförde skäl, att Invalid-Inrättningen åUlriksdal måtte upphöra och slottet återgå till sin ursprungliga bestämmelse, men öfverlemnade till Kongl. Maj:t att intill nästa Riksdag disponera Inrätt ningens inkomster, för att, med iagttagande af lämplig fördelning emellan befäl och manskap, användas till contant underhåll för sådane personer af Armeen och Flottan, som annars voro till intagande å Invalid-Inrätlningen berättigade; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhöllo, det Kongl. Maj:t ville aflåta Nådig Proposition om Invalidhus-fondens tillgångars användande på ett sätt, hvarigenom det med dessa medel afsedda ändamål kunde befrämjas.
I ett föreg:de plenum gjorde jag en exposé af frågans tillkomst, hvars hufvud-mom:r det nu torde tillåtas mig att i R. o. Ad:s minne återkalla. Hjelmare kanal har från Statsverkets sida fått åtnjuta flera och rikliga bidrag. De hafva tillsammans utgjort ett belopp af 730,000 R:dr b:ko. Under 1828, 1829 och 1830 årens Riksdag inkom Hjelmare kanal-direkt., å bolagets vägnar med anhållan om eftergift och afskrifning af dess till sagde belopp upgående skuld. Denna begäran blef af R. St:r bifallen men med vilkor, att bolaget skulle inom 6 år efter kanalens fullbordande hafva afsatt en summa af 15,000 R:dr, hvilken summa skulle blifva en stående fond och genom räntans läggande till hufvudstolen bilda ett kapital, som vore tillräckligt för kanalens framtida underhållande utan bidrag från Statens sida. Vid 1834 och 1835 årens Riksdag medgåfvo R. St:r, att bolaget, i st. f. dessa 15,000 R:dr i reda penningar, finge till Riksg:ds-Kont. aflemna en af kanal-direkt:n utgifven och i 2:ne af bolagets egendomar, Stora Wallby och Oppeby, intecknad skuldförbindelse å samma belopp med en årlig ränta af 5 proc., men Ständerne ansågo att Fullmäktige i Riksg:ds-Kont. icke borde belastas med besväret att ombesörja, det räntan lades till räntan, utan att detta bestyr lämpligen borde åligga kanal-direkt. Vid 1840 och .1841 årens Riksdag inkom äfven direkt:n med ett förslag för kapitalisering af den afsalta fonden.