Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemtlandshästen har väl redan tillvunnit sig ett godt rykte för styrka, uthållighet, oömhet och lättföddhet, hvilka egenskaper göra honom såsom arbetshäst begärlig; och den framställning, som, efter hvad nämndt är, nyligen utgjort föremål för Kongl. Maj:ts pröfning, afsäg just att taga bättre vara på Norrlands för landtbruket passande hästrace och göra den landet till godo. Men långt ifrån att i denna omständighet se ett skäl för att sätta Jemtland tillbaka för andra, i afseende å arbetshästar mindre väl lottade orter, synes mig fastheldre, och intilldess omständigheterna kunna föranleda några allmänna åtgärder till hästafvelns förbättring, den provins redan nu förtjena att med en sådan åtgärd gynnas, hvarest nämnda afvel med ett allmänt intresse omfattas, hvarest passande betesmarker ymnigt förefinnas, hvarest hästen framför andra husdjur med omsorg uppfödes och vårdas, hvarifrån hästhandeln redan tagit väg åt andra orter, och hvarest det alltså ligger så mycket större vigt uppå, att den inhemska racens goda egenskaper icke försämras genom bristen på några goda och för ändamålet passande afvelsdjur, hvilka det dock för den mindre jordbrukaren och andra finnas icke i Jemtland — möter svårigheter att anskaffa, liksom en sådan åtgärd äfven öfverstiger Jemtlands hushållningssällskaps krafter. Fårafveln i Jemtland står icke högt, och detta är så mycket mer att beklaga, som landet erbjuder rika utvägar för framfödandet af detta djurslag, utan synnerligt intrång på öfriga kreatursstocken, och som produktionen af ull och kött, om blott en för landet passande fårrace biefve införd, skulle gifva en väl behöflig förstärkning åt landets export, dess husslöjd och dess fabriksnäring. Af får finnas väl inom provinsen olika slag, men de äro med alltför enstaka undantag icke af god beskaffenhet, hvarken i ena elier andra hänseendet. Uppmärksamheten har deremot blifvit rigtad på den Skottska s. k. ”Blaekface"-racen, hvilken, efter samstämmiga omdömen af dem, som känna naturen både af Jemtland och af denna fårrace, skall vara för detta land företrädesvis lämplig.
om mig, att om jag inte kunde ersätta honom den son han förlorat, så skulle jag åtminHr Sven Scholanders Bellmansfest i måndags hade fyllt Musikaliska akademiens stora sal ända upp stone vara för honom en lydig dotter. * på estraden, där en vacker byst af den store skalDetta blef mitt lefnadsmål. den var upprest mot en grönskande bakgrund. » Du är ständigt la reine du bal, » försäkSedan ledamoten af Svenska akademien, prof. C. R. Nyblom, på ett varmt och formfulländadt sätt rade mig tant, då jag åtskilliga år varit med tolkat den odödlige sångarens storhet som skald, i soeietetslifvet. » Jag undrar endast hvilken härvid framhållande hans ovanliga välde öfver af dina beundrare det är, som skall bli din formen, hans märkliga förmåga att få ord och utkorade? » musik att på det innerligaste sammansmälta med hvarandra, framträdde vår samtids berömdaste » Tycker tant, att farbror kan undvara mig? » Bellmanstolkare, hr Seen Scholander. Till sin frågade jag och kände mig på intet sätt freluta sjöng denne nu med den vältaligaste mimik inemot ett dussin af Fredmans epistlar, alla väl stad att åtaga mig andra plikter än de dotkända och aldrig för ofta hörda. Det hela var terliga. » Jag tycker det är bra som det är. » en den vackraste illustration till Tegnérs ord: » För mig må du gärna vänta, » sade hon Del finns ej tid, som dessa toner söfoer, det finns snäft. oj land, som deras like har. Och att den talrika » Än om jag hela mitt lif skulle vänta, » publiken nog var af samma åsikt, märktes granneligen på det lifliga jubel, hvarmed särskildt vid inföll jag glädtigt. » Om jag skulle ta exemkonsertens slut hr Scholander hyllades. En del pel efter tant? » af denna hyllning gällde nog ock den för hundra » Det är i detta fall inte efterföljansvärdt ... år sedan allidne nationalskalden. Hvem vet, om jag hade några anbud.
Men Petrus reste honom upp, sägandes: Statt upp; jag är ock en menniska. Och som han hade talat med honom, gick han in, och fann der många, som församlade voro; Och sade till dem: I veten, att icke plägar lofligit vara, att en Judisk man må umgå eller komma till någon främmande; men Gud hafver mig undervist, att jag inga mennisko skall räkna menliga eller orena. Derföre är jag ock otvifvelakteligen kommen, sedan jag vardt kallad af eder. Så frågar jag eder nu, för hvad sak hafven I kallat mig? Då sade Cornelius: Fyra dagar sedan fastade jag intill denna stunden, och bad i mitt hus vid nionde timman; och si, en man stod för mig i skinande kläder; Och sade: Corneli, din bön är hörd, och Gud hafver tänkt uppå dina almosor. Så sänd nu några till Joppe, och kalla till dig Simon, som ock kallas Petrus; han gästar uti Simons lädermakares hus, utmed hafvet; när han kommer, skall han tala med dig. Så sände jag ock straxt till dig, och du gjorde väl att du kom. Så äre vi nu här alle för Gudi, till att höra allt det dig af Gudi befaldt är. Då öppnade Petrus sin mun, och sade: Nu förnimmer jag i sanning, att när Gudi är intet anseende till personen; Utan i allahanda folk den som fruktar honom, och gör rättfärdigheten, han är honom täck. I veten väl om det talet, som Gud utsändt hafver till Israels barn, bebådandes frid genom Jesum Christum, hvilken är Herre öfver allt; Om hvilket tal beryktadt är öfver hela Judiska landet, och först begynt af Galileen, efter den döpelsen som Johannes predikade; Huru Gud hafver smort Jesum af Nazareth med den Helga Anda, och kraft; hvilken vandrade omkring, görandes väl, och hjelpandes allom som besatte voro af djefvulen; ty Gud var med honom. Och vi äre vittne till allt det han gjort hafver, i Judiska landet, och i Jerusalem; den dråpo de, och hängde på träd.
Lo,- iagttagas, torde allt lietta Llikva föremål sön serskildt Letänkanlle siän Laneolltskottet. lks Irvad nu blifvit ansärdt rönande de 3a,e serskildte sänslugen till system sär llet blifvande mintet L e t ä n k a n d e n, ^i:o l^. 2^5 s^neS att <le egenteligen skilja sig i lnagan o,n te/rs Lklii/e^/ men att lie lon öfrigt alla 3 förutsätta näcivänlliglieten as lien oltanämnde ^ pnoeNs minskningen i nuvarande 8ilsvenLiksdalenns inneLäll, säsom varancle ett alldeles oesteigilligt vilkor lön enLällandet as en länke! neli Ledig lVI^ntfot, livilken LnLet man ock mä sluteligen antaga. De öfverensstämma oek deni, att man nu Lön beneda möjligLeten att inköra i/Vo^!r/c/s-Vli^, »»ge»^ linek mell enlietens bibeLällne delning i lislsvon oell fjerdedelan, motsvananlle lie nu gängLane smasedlarne. De tvänne sistnämnlle öfvenenssläinma oek »lei i att ^1 ka 8ilfve, mintets prägling i ,2-Iödigt 8ilsven. 8kulle mot ali förmodan, L. 8t:n icke linna tillen nu vara inne att förbereda inlönanliet af 1 iokälds-i äkningel, , sam i sa liög grall skulle Lesnrllra vigliet oel, enkelliet i alla beräkningar, sä kan i alla sall LtgtsLiksdalenn, Oarolinen antagas till Dnliet, oel, i stället son clen snneslagnc ^vo»»» (-/gtdels Laro!ine») präglas ^ Larolinst^eke sou, än 6 sl>. L:g:s. knamtiden skall likväl
Vid förnyad föredragning af Statsoch BancoUtskottens den 1 dennes under N:o 514 afgifne, samt den 7 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut rneddeldte Betänkande, i anledning af förekommen fråga om Lånerätt uti Riksens Ständers Bank för Allmänna Brandförsäkringsverket; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Ut supra. Ridd, o. Ad. Pvot. IX BandEsta Afd. 15, Ben 9 October e. m: S, D. Föredrogos å nyo och biföIloB föl.' jande LagUtskottets den 26 sistledne September afgifne, samt den 30 derpåföljde eftermiddagen pä bordet lagde, Utlåtanden; Nio 186. I anledning af i:mo BancoUtskottets Memorial, angående det äfventyr, sorn för Banken uppstår, af omöj. ligheten, att få tillförlitligen upplyst, huruvida dessa Låntagare mot inteckning i fast Egendom äro frie från Förmynderskap eller förvaltning af andre, förmonsrätt egande, medel; 2:0 Herr A. W. Pereswetoff Moraths motion, om ändring af 17 Cap. 8 §. HandelsBaIken och inrättande af Förmyndarekammare i alla Rikets Provinser; samt 3:0 Vice Talmannen Jon Jonssons Memorial, med förslag till en förändrad hypotekslag m. m; Nio 186- Litt, A. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, om ändring uti 12 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818, angående inteckning i fast Egendom. Nio 186, Litt. B, I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående dels ändring uti 13 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii 18189 om inteckning i fast Egendom, dels tillägg till denna Författning. Ut supra.
Sedan genom deltagande i allmänna Brandlöf - Peri m November f. rn. 377 säkrings-inrällningtn mångå egendomar afgåtl från de af allmänna lagen stadgade brandstodsföreningar, har vid lagens tillämpning i detta afseende fråga uppstått, till hvad belopp de återstående oförsäkrade hemmanen borde deltaga uti brandstodsafgifterne. Till undanrödjande af all ovisshet derom, har motionen blifvit gjord, Lag-Utskottet har blott tillstyrkt, alt större brandstodsföreningar måtte hildas, men ej yttrat sig om det belopp, hvarmed de> sorn ej ingått uti Allmänna Brandförsäkrings-Verket, emedlertid skola deltaga uti de gamla brandstodsföreningarne. Frågan är således lika oafgjord som förut. Till förekommande deraf har Herr Ribbing föreslagit , antingen att delaklighetenför dem som qvarstå i brandstodsföreningarne , måtte blifva densamma, sorn innan någon derifrån afsöndrade sig till Allmänna Brandförsäkrings-Verket, hvarigenom ingen ny tunga lades på hemmanen , utan bidragen blefve desamma för de betalande; men mindre tillräckliga för de brandskadade; eller om det icke bifalles, har Herr Ribbing tillstyrkt, att nya brandstodsföreningar måtte ingås, och ny fördelning af bidragsskyldighelen äga runi. Endera delen synes mig böra antagas, och hos Kongl, Majit anmälas. För min del tillstyrker jag del sednare alternativet, emedan de ojemnheter, tiden medfört, då skulle kunna afhjelpas. Herr Grefven och Landt - Marskalken frågade, 0111 Ridderskapet och Adelli ansåg 37B Den 1o November f m. Lagoell Oeconomie-Utskottens förevarande Utlåtande böra, i anledning af Herr-von Hartmansdorffs dervid gjorde anmärkningar, lill Utskotten återremitteras. Ropades J a. Föredrogos å nyo oell biföllos följande från nedannämnde Utskott inkom ne., samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: Från StatsBevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten: Af den 21 sistlidne October: N:o 576.
De Utskottet tillställda handlingarne utvisa ej heller att något särskildt bolag bildats med hänsigt till ifrågavarande hamnbyggnader; och fisklägena ega icke sådana kommunalstyrelser, sorn kunna, å den der bosatte personalens vägnar, tillförbinda sig att utgöra föreskrifven betalningsskyldighet jemte öfriga med erhållet statsbidrag för ett allmänt arbetes verkställande förenade åligganden,. Med afseende å nu antydda förhållanden och i saknad af erforderlig utredning af andra härvid förekommande frågor, anser sig Slals-Utskotlet föranlåtet hemställa, 21 :o. att Måns Pehrssons motion, angående erforderliga medels anvisande till hamnanläggningar vid Råå och Wikens fisklägen, icke måtte föranleda någon Rikets Ständers åtgärd. Till staden Helsingborgs betryggande mot öfversvämning, hvaraf denna stad varit hotad vid tillfällen, då under nordvestlig storm flodvattnet från Nordsjön och Kattöga! indrifvits i Öresund och vattenytan der stigit lill en ovanlig höjd, och till förekommande af derigenom befarade skador och olägenheter för de närmast hafsstranden belägna byggnader, har Herr F. Rooth, uti en inom Borgare-ståndet väckt motion, föreslagit, alt Rikets Ständer måtte anvisa och ställa till styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader disposition erforderligt belopp för anläggandet af en “glagin“ från norra delen af hamnen vid nämnde stad tdl del norra badhuset, hvilket byggnadsföretag skulle komma att på en gång utgöra ett skydd och en prydnad för staden samt äfven i sanitärt hänseende blifva gagnande. Angående beskaffenheten af den utaf bemälde motionär föreslagna anläggning och den dermed förenade kostnad, som han ansett böra af allmänna medel bestridas, bar emellertid någon annan eller närmare upplysning icke blifvit Utskottet meddelad, än ett i motionen åberopadt, af 2:ne handtverksmästare i Helsingsborg tippgjordt, samt af plankarta ålföljdt förslag, upptagande för 3:ne alternativa linier af 27,324, 33,660 och 50,400 “qvadrat-kubik-alnar“ 2 R:dr 24 sk. B:ko alnen.
I följd af denna reglering hafva, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, ä anslaget for Artilleri-Regementena besparingar årligen uppstått och blifvit till andra föremål inom IlufvudTileln använda, nemligen för år 1837, 15,222: 10. 1., för år 1838, 12,657: 43. 4.', för år 1839, 10,477: 21. 3., för år 1840, 19,927: 46. 1., samt för år 1841, 21,738: 24. 8.; och då Rikets Ständer icke anse med god ordning öfverenstämmande, att så betydliga öfverskott år ifrån år uppkomma å ett för bestämda årliga behof anvisadt anslag, ulan att kunna blifva användbara för det föremål, hvartill anslaget utgår, men finna det vara lika angeläget, alt K. M. må fortfarande beredas tillfälle att, i den mon hela det af Rikets Siänder för Artilleriets organiserande afsedda belopp blir disponibelt, bringa deLta vapen i fullständigt skick, hufva Rikets Ständer trott båda dessa ändamål kunna lämpligast kunna vinnas derigenom, att de besparingar, som å det för Svea, Götha och Vendes Arlrfleri-Regementen i Riks-Sta-^ ten uppförda anslag ett år uppkomma, för ett kommande år användas eudasl för samma Regementens behof, utan att sammanblandas med Titelns öfriga besparingar, i öfverensstämmelse hvarmed Rikets Ständer beslutat, att det för nämnde Artilleri-Regementen i Riks-Stuten uppförda anslag af tillsammans 391,943 R:dr 46 sk. 6 r:st, med 9,344 tunnor auder lönerna be - Expeditions-Utskotlets Försåg till urd. Skrifvelse, IV.-o 84» ragnad spanmål, må, såsom reservations-anslag, men till beloppet oförändradt, bibehållas.
Men nu, då de utan omgång blifvit offentligen framlagda och i åtskilliga delar till och med på ett vilseledande sätt framställde det faktiska förhållandet, tvekade ej Fullmägtige, sålunda uppmanade till omedelbart offentligt svar, att för sin del uttala, det de ej ansåge tillkomsten af dessa anmärkningar kunna förklaras annorledes, än under förutsättning af verklig obekantskap med ärendets principer. Att hvarje hithörande premie-obligation utgjorde icke en lottsedel, utan en verklig förskrifning på ett kapital'af 10 Thaler och att hvarenda sådan obligation inom den fastställda amorteringstiden komme att inlösas, ansåge Fullmägtige vara tillfyllest ådagalagdt. Häraf följde ock, att då sjelfva förskrifningsdokumentet benämndes obligation, sådant innefattade en verklig sanning, och ej ett tomt namn. Att likaledes ett visst ränte belopp skall tillfalla hvarje obligations-innehafvare utvisade sjelfva den på obligationens baksida tryckta amorteringsoch utlottningsplan. Enligt denna plan utgjorde det belopp, som under den stadgade amorteringstiden, 381 år, skall af annuiteten, efter verkställd utlottning, till inlösen af då utlottade obligationer hvarje halft år användas, omkring hälften af samma annuitet. Denna summa vore i sjelfva verket sammansatt af tre beståndsdelar: det i obligationerna föreskrifna, till återbetalning förfallna, kapitalet, ränta derå, och det antal vinstbelopp, som då efter utlottningen bör utfalla. För korthetens skull vid räkenskapernas förande och för amorteringsplanens förenklande hade dessa tre beståndsdelar blifvit sammanlagda till ett enda sifferuttryck, benämndt premie. Antalet af de olika vinstbeloppen utgjorde för hvarje halft års utlottning 75 och således för hela amorteringstiden, eller för 77 utlottningar, 5,775 vinster. Af dem kunde således endast lika stort antal obligations-innehafvare blifva delaktige; men hvad anginge det i obliga - 1(5 Stali-Utoéoltets Utlåtande Aro 22. tionen förskrifna kapitalet och ränta derå, hvilka sammanlagda, äfven för korthetens skull, fått bibehålla benämningen premie, komme de hvarenda obiigations-innehafvare till del, så snart obligationen utfallit.
Afven under denna tid har Hufvudstaden alltmer vunnit ett vackrare utseende och i allmänhet ett förbättradt skick. Bland härtill bidragande byggnader och arbeten, som för allmän räkning blifvit verkställda, må anföras: en af Stats-verket bekostad Quai-byggnad af huggen gråsten, med derå uppförde tvänne stenhus framför Kongl. Myntets Norra fa cad; fortsättning, på Börs-, Brooch Ilamnbj^ggnads-Fondens samt Stads-Cassans bekostnad, af Quai-anläggningen vid Blasieholms-hamnen och Appareillen vid Köpmanstorget och Österlånggatan; utvidgning al sLora Glasbruksgatan Öfver-Stålluillarcns Feniårs-Berät telse. 1 4 och af uppfarten dertill, hvilket arbete bekostats dels af Stadens Drätselverk, dels af Brandförsäkrings-Contoret; en genom Drälsel-Commissionens försorg anlagd ny farbana ifrån Kongl. Slottet, utåt Skeppsbron, till Södra Slagtarehuset, å hvilken ej finnes mera än en enda, tvärlöfver densamma löpande rännsten, hvaremot vattnet ledes längs efter farbanan, och genom trummor derunder vidare till sjön; samt den fortsatta upprensningen af Claras sjö, hvartill ansenliga summor ifrån Slads-Cassan utgått. Serskildt förtjena ock att nämnas den af Trädgårds-Föreningen företagna vackra anläggning af en Trädgård med Pavilloner, å Allmänna Barnhusets Trädgårdstomt, samt den byggnad, som till Hotel-Garni af enskilde personer uppföres vid Brunkebergs Torg, och hvilken blifver en af de största och prydligaste i Hufvudsladen, likasom den i anseende till ändamålet är en af de mest behöfliga och nyttiga. För öfrigt hafva i enskildes egendomar, enligt Politie-, Em betsoch Byggnings-Gollegii Tillstånds-Resolulioner, 170 nya hus blifvit uppförde och i85 byggnader undergått större reparationer, hvarjemte många andra blifvit till det yttre reparerade och flera förfallna trädhus nedrifna.
Ridderskapets och Adelns d. 39 Maj fattade och genom Protocolls - Utdrag inecldelta beslut, om anmodan till Rikets Ständers samteliga Utskott, att då ett Betänkande efter återremiss afgifves, Utskotten. inå, i sitt utlåtande in extenso upptaga änmärkningarne, eller ock dem vid Betänkandet i afskrift bifoga; fann Borgare - Ständer, i betraktande af den vidlyftighet oell tidsutdrägt en sådan utväg skulle medföra, ^deremot för sin del lämpligt anmoda Utskotten att så vidt möjligt är, uti sina Betänkande!! endast anmärkningarnes hufvudsakliga innehåll anföra, hvarom de öfriga Den 3 Juni. 31 Respectiva Riksstånden skulle underrättas. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahml S. D. f\ nyo föredrogos Stats-TJtskottefs följande den 26 Maj afgifna och den 29 på bordet lagda Belänkanden angående: 1:0 Kostnaden till tryckning af Kongl. Majts Nådiga Proposition om bestraffningssättet och UagComitéris betänkande om Domstolarnes förändrade organisation. 2:0 66 R:d 32 sk:s anslående till arfvode för en Sköterska vid Smedjegårds - häktets sjukrum. 3:0 Väckt frågU om inköp af Posthus och . Boställe för Postmästare. 4:0 Px-osten Doctor Fåhrei Memorial om utfodringen vid Kongl. Majt:s och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Hofstall. 5:0 Motion om en minnesvård på Statens bekostnad öfver framlidne Hof-Intendenten Seri gell. 6:0 Den 3 Juni/ 6:0 "Riksdagsfu11 magtigen O. Gison Bacgc’5 Memorial om ersätning till forre Mantalsskrifvarem Åkerstöm samt förlängning af elen i Kongl'.
Hon frös och skakade i midsommarsolen. Det var en älskande kvinnas djupa medlidande med den omistliga förvillade, det var en kristen kvinnas omutliga fasa för den syndande, det var denna strid, som dag 267 och natt och midvinter och midsommar sönderslet hennes själ, det var stormen af en kärlek, som blandas med sorg och ogillande, det var denna okufliga strid och storm, som kom hennes hjärta att skälfva och hennes späda kropp att rysa som af köld. Det kom för henne en hemsk erinran. Det finns kvinnor, som icke frukta att kastas för Molok. Det finns kvinnor, som gärna göda det sinnliga begäret med sin egen kropp. Till mannens fördärf handla de så och till olycka för den enda kvinna, som blifvit skapad för honom. Det är så- dana kvinnor, som förstöra en man för hans brud. Där är det fjärde och hemskaste yrket till mannens fördärf. Ur djupet af hennes hjärta uppsteg en kärlekens bäfvande fråga: » Hvad skola vi göra, hvar och en af oss kvinnor, som äro mannens sanna vänner? Hvad skola vi göra för att rädda vår älskade ur alla sinnlighetens snaror till att fattas och tillfredsställas af det evigas skönhet? » Hon sjönk ned vid sitt skrifbord och gömde ansiktet i händerna. » O, clet manliga släktet! » tänkte hon. » Mannen, kvinnans älskade! Återigen i dag har jag sett honom i hans förnedring. O Gud, du ser det. D u ser mitt och alla kvinnors lidande för mannens synd. Lär oss, hvad vi skola göra för att rädda vår älskade! » Hon höjde hufvudet och blickade dystert framför sig. Då fästes hennes blick vid en tafla i vrån vid skrifbordet. Och där läste hon ett svar, så underbart gripande, att hon med ens reste sig upp, hänförd och tröstad, medan hon ofrivilligt och omedvetet sträckte armen mot taflan, som om hon redan i denna stund velat bringa åt lidande kvinnokärlek svaret på dess ängsliga fråga efter medlet till den älskades räddning. Denna tafla framställde den gode herden, som i sina armar upplyfter ett återfunnet får. I nattens storm och mörker har han gått ut för att söka lammet. Och han finner det, insnärjdt i starka, sargande törnesnår.
Allmänna rörelsen kan dessutom genom förändringar i banko-reglementet af staten erhålla flera lättnader, på hvilka den må ega anspråk, utan att derföre någon sammanblandning af medel behöfver ifrågakomma. Gr. De la Gardie har sagt, att då regeringen fastställt bankernas reglementen, detta skulle innebära full säkerhet för allmänheten. Så är dock ingalunda lörhåIlandet. Regeringen fastställer vanligen de reglementen och bolagsordningar, å hvilka, till löljd af gällande författningar, dess sanktion begäres. Någon säkerhet vinnes dock icke derigenom, och till bevis härförjtunna åberopas de konkurser, som många dylika bolag gjort. Hr von Ehrenheim har ansett att genom förslagets antagande uppkommer icke någon sammanblandning af statens och de enskildes affärer, utan endast ett affärsförhållande dem emellan. Jag hemställer till det Höglofl. Ståndet, om icke detta kommer på ett ut. I statens intresse emotsätter jag mig hvarje affärsförhållande emellan staten och enskilda, så länge det kan undvikas. För öfrigt kunna de enskilda bankerna komma i förlägenhet, hvarpå exempel redan förefunnits. Det är då af ytter - Den 27 Januari. 195 sta vigt att något affärsförhållande icke existerar emellan dem och staten. Jag får nu vördsamt yrka afslag å Betänk:t. Jag gör det desto heldre, som jag för min del är öfvertygad, att regeringen, äfven utan någon framställning från R. St:r, skall taga i öfvervägande hvilka åtgärder, som lämpligen kunna och höra vidtagas. Ty, oaktadt mitt gjorda yrkande om afslag, erkänner jag villigt, att staten måste tillse att de medel, som dess kassor kunna undvara, göras fruktbärande håde för staten och allmänna rörelsen; men jag anser, att detta bör och kan ske utan någon mellankomst af enskilda banker eller personer. Hr Tornerhjelm, Rudolf: Detta ämne är redan länge omtvistadt. Jag kan icke förstå annat än att saken är ganska enkel. Hvarje kapital måste, så vidt möjligt är, göras förligt och räntegifvande.