Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och kommo, och belade honom i Abel och BethMaacha, och de gjorde en skam om staden, och trädde intill muren; och allt folket, som med Joab var, stormade och ville kasta muren omkull. Då ropade en vis qvinna utu stadenom: Hörer, hörer; säger till Joab, att han kommer hit, jag vill tala med honom. Och då han kom till henne, sade qvinnan: Äst du Joab? Han sade: Ja. Hon sade till honom: Hör dine tjenarinnos tal. Han sade: Jag hörer. Hon sade: I förtiden sade man: Den som fråga vill, han fråge i Abel; och så gick det väl till. Detta är den redelige och trogne staden i Israel, och du vill dräpa staden och modrena i Israel? Hvi vill du uppsluka Herrans arfvedel? Joab svarade, och sade: Bort det, bort det ifrå mig, att jag uppsluka eller förderfva skulle. Det hafver sig icke så; utan en man af Ephraims berg, benämnd Seba, Bichri son, hafver upphäfvit sig emot Konung David: Får honom hitut allena, så vill jag draga af ifrå stadenom. Qvinnan sade till Joab: Si, hans hufvud skall varda kastadt ut till dig öfver muren. Och qvinnan kom in till allt folket med sine vishet; och de höggo Seba, Bichri son, hufvudet af, och kastade det ut till Joab. Då blåste han i basunen, och de åtskiljde sig ifrå stadenom, hvar och en uti sin hyddo; och Joab kom igen till Konungen i Jerusalem. Och Joab var öfver all Israels här; Benaja, Jojada son, var öfver Crethi och Plethi; Adoram var räntomästare; Josaphat, Ahiluds son, var canceller; Seja var skrifvare; Zadok och AbJathar voro Prester; Dertill var Ira, den Jairiten, Davids Prest.
årt land firar i dessa dagar minnet af sin störste s o n: hjälten, s o m bevarade norra Europa åt en större andlig frihet, statsmannen, s o m närmade det aflägsna Sverige till Europas stora nationer, o c h konungen, s o m nydanande ingrep i hvarje gren a f vårt samhällslif o c h vår odling. Mänsklighetens store, de som befriande, upplysande, lyckliggörande, f ö r evigt inrista sina namn i häfderna, tåla ej ofta att mätas ens m e d samma mått, s o m fordras af vanliga dödliga, då det gäller ädla, upphöjda känslor o c h personlig älskvärdhet. Gustaf A d o l f däremot beundra vi ej blott på slagfältet o c h v i d rådsbordet, utan äfven i det enskilda lifvet framstår han såsom ett föredöme af ädel, harmonisk mänsklighet. F e l saknas e j, hans egna o c h hans tidehvarfs, men lian är en personlighet, som utvecklar sig, lär af lifvet, o c h ej minst häri ligger hans sant mänskliga storhet. H a n var en g o d son, en ö m broder, en trogen make. Han hyste tilltro till kvinnlig klokhet o c h omtanke — det visar hans förhållande till mor o c h syster liksom bestämmelserna o m hans dotters uppfostran; han beundrade kvinnlig skönhet, måhända var det d e allvarliga regentplikterna, som räddade h o n o m från att bedåras af sinnenas lockelser; h a n hade en äkta manlig omtanke inför kvinnlig vekhet, det visar hans outtröttliga ömhet f ö r den svaga Maria E l e o - nora. bitterhet m o t konung Sigismund, möjligen hade e j hennes fiender så orätt, d å d e sade, att hon var den E v a, s o m förledde hertig K a r l att bita i riksäplet. Möjligen grämde det henne, furstedottern, att i rang stå efter de två änkedrottningarna a f adlig börd, Gunilla B j e l k e o c h Katarina S t e n b o c k. Ärelysten var hon, det är i hvarje fall säkert, hon höll noga på sina titlar o c h var mån o m sin värdighet.
B:ko till Kongl. Maj:ts Vetenskaps-Akademi, som af denna summa borde tillhandahålla Auditören Scheutz de för arbetets utförande erforderliga belopp emot ställd, till vederhäftigheten af Akademien godkänd borgen för medlens återbetalning, i fall maschinen antingen icke före slutet af nästlidet år fulländades, eller, fulländad, icke befunnes uppfylla det dermed afsedda ändamål, derom Akademien skulle hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan. Till åtlydnad häraf har Vetenskaps-Akademien uti skrifvelse den 9 sistlidne November med förmälan, att Akademien, tid efter annan och sedan det utförda arbetet för hvarje gång blifvit besigtigadt, på ofvanbestämda sätt till Auditören Scheutz utbetalt de erforderliga beloppen, hvartill hela anslaget åtgått, vidare i underdånighet anfört, att vid den besigtning, som af särskilde utaf Akademien utsedde kommitterade blifvit å oftaberörde maschin verkställd, densamma, hvilken numera vore färdiggjord, befunnits icke allenast vara så fullständig, att den kan tjena till ledning vid frambringande af sådana apparater till hvad omfång som helst, utan äfven sä fulländad både till sin idé och i utförandet, att den, behörigen inställd och endast med en vanlig vef hållen i verksamhet, sjelf beräknar serier med 4 differencer och ända till 15 ziffror och samtidigt trycker resullaterna i tabellform med ända till 8 ziffror, sedan den sjelf vederbörligen korrigerat den sista, hvadan Akademien ansåg denna maschin fullkomligen motsvara det med densamma afsedda ändamål, samt att Auditören Scheutz och hans son således i allo uppfyllt de för det beviljade anslagets utbekommande föreskrifne villkor; varande slutligen af Akademien tillkännagifvet, att, enligt dess kommiterades uppgift, anslaget icke varit tillräckligt ens lill de för maschinens utförande bestridda kostnader, än mindre för det andra ursprungligen dermed åsyftade ändamål, företagandet af en resa i utlandet i afsigt att derstädes förevisa maschinen.
Sådant är isynnerhet förhållandet med landsförvisnings-straffet, hvars borttagande Rikets sednast församlade Ständer icke medgåfvo, oaktadt Kongl. Majrts derom gjorda framställning. Ensamt detta förhållande — mångå andra omständigheter att förtiga — synes hafva varit ett fullgiltigt skäl för Konungen att för närvarande icke ifrågasätta straff lagsreformens genomförande i hela dess vidd. Mot nu ifrågasatta partiela förbättring hafva väl, vid granskning inom Högsta Domstolen af förslaget, tvenne af nämnde Domstols ledamöter yttrat betänkligheter; och att den partiela förbättringsmetoden måste, liksom hvarje annan, medföra sina svårigheter, är redan af Utskottet medgifvet. Men ingalunda kan Utskottet inse, att antagande af en särskild författning om ansvar för dråp och annan misshandel skulle medföra större olägenheter än de redan utfärdade särskilda författningarne om stöld och rån samt bedrägeri och förfalskning, hvilka, så vidt Utskottet kunnat inhämta, icke åstadkommit någon ”oreda i lagskipningen” eller minskat ”domarens anseende” och ”aktningen för lag”, — en åsigt, som äfven bekräftas deraf, att de öfrige fern ledamöter af Högsta Domstolen, som i granskningen af lagförslaget deltagit, icke gjort någon anmärkning i anförde syftning. Minst kan Utskottet beklaga saknaden af de allmänna bestämmelser och reglor angående vissa omständigheters indy - Lag-Utskottets Betänkande N:o 20. 21 tande på strafftillämpningen, sorn blifvit i Lag-beredningens förslag intagna. De flesta af dessa satser äro nemligen af beskaffenhet att falla inom doktrinens område, och kunna således icke upptagas i positiv lag utan våda att stänga de friare vyer, som rättsvetenskapen allt mer bör öppna för domaren. Stelnade i lagen, blifva de förvillande, bortblåsa ur domarens sinne hvarje fläkt af vetenskaplig anda — och i stället för jurisprudensen inträder då den blinda bokstafstolkningen.
Den enskilda om tankan synes också, inom flere orter af Riket, nu mera hafva uppfattat vigten af ladu - 4 Stait-lJukolltls Utlåtande, X:o 197. gårdsskötselns förbättring och vidtagandet af dertill ledande åtgärder; hvarföre omförmälde, i både enskildt och allmänt hänseende särdeles vigtiga, grén af landthushållningen, äfven utan särskilda uppoffringar från det allmännas sida för tillvägabringande af mejeri-inrättningar på enskilda personers egendomar, torde, efter all sannolikhet, komma att fortfarande utvecklas och förkofras: Utskottet finner sig alltså föranlåtet afstyrka Rikets Ständers bifall till Herr Stjernsvät ds nu ifrågavarande motion. Stockholm den 20 Juli 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Juli 1854, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om beviljande af ett lån för aftappning af Lillsjön i Kronobergs län. (Rgds si fl.) Då, genom uttappning af en å Bolmstads egendom, i Angelstads socken af Sunnerbo härad, belägen sjö, benämnd Lillsjön, skulle erhållas ängsmark af 282 tunnlands rymd och stora fördelar tillskyndas denna ort, men kostnaden för sagde vajtenajftappnings-företag, deraf någon inkomst för jordegaren icke förr än efter flera års förlopp är att påräkna, skulle, enligt anställd undersökning och förslagsvis uppgjord beräkning, komma att uppgå till 15,000 R:dr och således ej kunna af honom utföras utan understöd af allmänna medel, har, under åberopande af dertill erhållet uppdrag, Riksdags-fullmäktigen Peter Gabrielsson Stats utskottets Utlåtande, N:o 197. från Kronobergs län, uti en hos Bonde-Ståndet täckt och till Stats-Utskottet remitterad motion föreslagit, att Rikets Ständer, för verkställigheten af Lillsjöns aftappning, måtte bevilja egaren af ofvannämnde egendom.
Ut«'4§., att Häradshöfding med Nämd stall undersöka och pröfwa, om Qwarn ulan andras stada ma byggaS, och stutellgen uti 6 §., jemförd med Kongl. Förklaringen den z:dje September «?ss/ att Flodlucka stall öppnas den ro:de Maj, da wakten stadar aker 1846 Den i8 Julii. Desie Stadganden utmärka tydeligcn Lagstiftarens afsigt, alt förekomma all stada och olägenhet af Wattenwerk för Jordägare och andra, som deraf kunna lida förfång De salunda förestrifne försigtighetsmått, wörö, ma hända tillräckelige för ändamalet, da Lagen författades; men de aro det icke nu mera. Man odlade fordom höjder och wattenfria fält, derföre, att man dels mindre förstod sältet att göra andra fällt fruktbara, dels icke i allmänhet anwända sa mycken flit och omtanka pä jordbruket, söm nu för tiden, da ö*ad folkmängd, och tillökta bade enstilldas och det allmännas behof riglat uppmärksamheten pa utwägar att af jorden winna större afkomst. Man war derföre fordom mindre uppmärksam pa följderne af WattenwcrkS anläggning. Likwäl synes af Kongl. Förordningen den 20 Februarii 1764, som förestrifwer strömrensningar, och ålägger Landshöfdingarne att dem befordra, att man da warit betänkt pa flera utwägar, att förekomma uppdämningar än dem Lagen uppgifwet; Liksom Kongl. Stadgan om Rikets Fisserier af den -4'de Nowember 1766 innehaller, att Kongsådra stall hällas öppen, der den af alder warit, ock att öppning till cn sjettedel af wattnet stall underhållai de strömmar och äae, der af älder ingen Kongsådra warit, sä wida något Fistewerk vfwanföre ligger, flottled warit nytt/ad, eller wattendämning pa vfwanföre belägne Hemmansägar, i brist af sadan öpning stada förorsakar.
Sedan Kongl. Majit i Dess Någiga Circu* laire af den 25 Augusti 1813 om hvad iakttagas bör i afseende på smittosamma sjukdomar* utan att anbefalla det, uppdragit Presterskapet, att förmå Församlingarne, att söka befordra inrättningen af Socken-Apothek i Försatnlingarne, har, på Sundhets-Collegii anmodan och nied Kongl. Majits nådiga samtycke, Hennes Majit Drottningens Lifmedicus och Assessoren i Sundhets Collegium M. Pontin författat och utgifvit en Anvisning till Valet af Läkemedel för Allmänna Sjukvården* till inrättande af Socken-Apothek. För det i Hufvudstaden in ättade och under Kongl. Najits nådiga beskydd varande Läkare Sällskap, har Kongl. Majit anslagit ett årligt understöd af Medicinal-Fonden. Uppf ost ringsVerket. Sedan Riksens Ständer, tili underdånigt 3^6 3'ustiticrOmbudsm. EmbetsBerdttelser. svar å Kongl. Mai:(s Nådiga Proposition, rörande någre for Undervisningsoch Uäro-Ans:alterne i Riket nödiga anslag, beviljat, det måtte den till indragning ställde behaglig tids-och förlänings-spatinrnål, i den nion ingragning sker, användas till detta behof; men att emedlertid de af Statsverkets öfverskott, som kunna uppkomma, antingen af blifvande nya Kungsgårds* Arrenden, eller på andra Inkomst Tittlar, måtte i Nåder för behofvet användas, hvilket anslag likväl borde minskas i den mon indragna Spannmålsförlaningar blifva att tillgå, hvarjemte all den förlänings-Spannrnål, sorn kan blifva indragen, borde uppföras på Clerecie Staten å 4lde Hufvud-Titeln inom Linien, för att vid nästa Riksdag på Stat upptagas, har Kongl. Maj:!, efter det Stats-Beredningen, i ämnet hörd, ansett Sig icke kunna bestämma tillräckligheten af de Medel Riksens Ständer sålunda föreslagit, förrän Project lill
Som, vid behandlingen af denna fråga, hos Utskottet förekommit, att Capellmästaren Haeffner icke kunnat styrka sin rätt till Lönens bibehållande efter afskedandet från dess befattning såsom HofCapellmästare, utan endast för undfåendet af a5o R:drs pension företett försäkran, men han deremot, vid regleringen, år 1809, af PensionsStaten för indragne K. Operan, blifvit tillagd en årlig Pension af 4oo R:dr, som af honom ännu åtnjutes och å Allmänna IndragningsStaten utgår; så finner Utskottet icke skäl att derutöfver tillstyrka hvarken Löne-ersättning åt Haeffner för den förflutna liden eller tillökning i dess Pension. Den 3 Januarii 1829. 4o Stats -U t s k otlets N:o 16. Utlåtande, i anledning af aflidne Kamereraren vid GeneralSjöTullsContoret Anders Petter Ewers Systerdöttrar, Enkan Maria Palmbergs född Limdström och Annette Lundströmsj gift med Lieutenanten IV. A. von Scheele , genom Nådig Remiss af den i3 sistl. November, lill Utskottet öfverlemnade underd. ansökning, att af gunst och Nåd varda befriade från den af K. KammarRätten Sterbhuset ådömde, återstående ersättning af Bevillning, som Ewers i lifstiden icke behörigen beräknat och innehållit å f. d. GeneralTullArrendeSocietetens Fullmäktiges Löner och Arfvoden. (Rgs-A.) Utaf de handlingar, K. *M:t i Nåder behagat låta, jemte ofvanberörde underd. ansökning, Utskottet tillställa, har Utskottet inhemtat, att K.
Betril ring en. 29:o. För Lifberör ings-regcm en let har Eders Kongl. Maj: t äskat en tillökning i staten af 20,043 R:dr 87] öre, hvarunder innefattas nya löner lill belopp af 11,850 R:dr R:mt; dock skulle, enligt hvad Eders Kongl. Maj:!, derjemte tillkännagifvit, ofvanstående tillöknings-summa kunna förminskas med 2,192 R:dr 37] öre, om de ännu qvarvarande f. d. Lifdrabanl-korpsens löntagare, hvilka af stals-anslaget åtnjuta elt motsvarande belopp, blifva på Allmänna Indragnings-staten förflyttade. Af Deparlemenls-chefens betänkande inhemlas, i afseende å de föreslagna nva löiierne, alt nästan inga tillgångar för närvarande finnas till aflöning för nödigt underbefäl jemte korporaler, och alt det blifvit. Regemenls-chefen tillåtet alt antaga 16 underofficerare samt 64 korporaler och vice-korporaler, alla utan lön, dock under sjelfva tjenslgöringstiden med aflöning enligt rese-reglemeutet och dessutom för under-ofticeraine en årlig gratifikation af 25 R:dr Banko. Expe(lili ons-Utskotteis Forsing till underd. Skrifvelse N:o 494. 31 Rikets Ständer, som anse alt ifrågavarande oflicers-korps bör, i mån af inträffande afgång, indragas eller åtminstone på eli lör Slats-verkel mindre kostsamt sätt organiseras, finna sig derföre ieke böra bifalla någon förhöjning af regementets nuvarande anslag. Det synes nemligen Rikets Ständer mindre lämpligt, alt, för den ringa tjenslgöringen under tvänne veckors exercis årligen med Stockholms stads och läns bevärings-manskap, staten skall vidkännas kostnader för allönande af en särskild olficers-korps.
Vid ledigheter inom de öfriga assessorerna adjungeras ledamöter för särskilda fall, då det hel. rådet skall vara domfört. Under riksdagar och vid dödsfall är således consistorium ofta i saknad af både biskop och domprost. Då jag undergick prestexamen, utgjordes domcapitlet i Upsala af tvenne adjungerade ledamöter. Häraf föranledes jag att anse den motion, som yrkar domprostembetets försvinnande, vara väl grundad och, om den blifver beviljad, medförande en ganska betydlig besparing. Biskop, särskildt dertill vigd och förordnad, hvarken kan eller bör något stift sakna; men denne biskop vågar jag tro skulle kunna tillika vara pastor i domkyrkoförsamlingen. För närvarande äga deras högvördigheter prebendepastorater å landet. Må dessa erhålla ordinarie kyrkoherdar, och biskoparna i utbyte erhålla den närbelägna domkyrkan, som äfven nu, då domprosten der är pastor, äger en ständig adjunct och dessutom syssloman. Biskoparnas göromål blifva således genom denna förändring icke förökade; ty det egentliga prostembetet, som nu vanligen är i domprostens händer, kunde någon af de öfriga pastorerna i häradet förvalta. Domprostarna vågar jag tro kunna saknas. Deras deltagande i stiftsstyrelsen är mera en deras rätt, härledd från deras fordna pligt att vara gymnasiilärare, än af behofvet påkalladt. Pligten är nu försvunnen och behofvet har aldrig varit för handen. Uti Hernösand, Carlstad och Calmar finnes ingen domprost. Der går ju allt lika bra, dem förutan; hvarföre skulle icke förhållandet kunna vara Den 2 Maj c. m. kl lika öfverallt? Med ett sådant sammanslående af dessa båda embeten tror jag många fördelar skulle vinnas. Med både adjunct, syssloman och flera medhjelpare, sorn domkyrkorna i alla fall äga, skulle biskoparna i min tanka, oberäknadt fördelen att under sin vård äga en närbelägen kyrka och i stad förenad församling, än ofta flera aflägsna, spridda landsförsamlingar, lättare kunna vara domkyrkans pastor, än deras nu innehafvande prebendens.
Prol. 1855 & 1851. 1 Sami. 1 Afd. 2 B.d 16 Haft. 1 9 Kongl. Majlis Nådiga Proposition N:o 409. garne den 11 September 1818 och den i Juni 1819 redan äro meddelade; och sedan bemälde Kommitterade, tili fullgörande häraf, utarbetat och till Kongl. Majit öfverlemnat förslag till särskilda författningar för hvartdera riket om verkställighet af beslut, utfärdade af embetsmyndighet i det andra riket, och om det biträde, sorn i öfrigt inom hvartdera af brödrarikena bör det andras rättskipning lemnäs, samt dessa förslag, eller undergången granskning, blifvit af Kongl. Majit godkända; vill Kongl. Majit, som lill Norri ges Storlhing beslutat allåta Nådig Proposition om antagande af Kommitterades för nämnda rike föreslagna löffällning, nu, under förutsättning alt denna Proposition vinner Slorlhingets bifall och med öfverlemnande af Kommitterades underdåniga Betänkande, föreslå Rikets Ständer att i öfverensstämmelse dermed må såsom för Sverige gällande lag antagas följande Förordning om verkställighet af domar och utslag, meddelade af Norrsk Rätt, och om det biträde som i andra afseenden bör lemnäs rättskipningen i Norrige. § I Domar och Utslag (Kjendelser), meddelade af Norrsk Räll, må, såvidt de stadga annat än straff, i Sverige bringas till verkställighet genom utmätning. Till de från verkställighet undantagna straff räknas icke böter, der tillgång till deras gäldande tinnes. Lika med Norrsk Rätts dom anses förlikning, afslutad inför Norrsk Förlikningskommission eller domstol, åtagande af böter i följd af Norrsk embelsmjndighets föreläggande och Norrska Regeringens Finans-Departements utslag i tullmål. § 2- Om utmätning af böter förordne vederbörande Konungens Befallningshafvande på begäran al Norrsk Amtman. Uti öfriga läll må utmätning sökas omedelbart hos vederbörande Kronofogde eller Magistrat. § 3.
Fuilmägtige hemställt, huruvida icke, för afslutande, en gång för alla, af detta så länge ifrågasatta och omtvistade fordringsanspråk, till grund för liqviden derom, kunde antagas ett af Rikets Ständers Deputation öfver Reductions-och LiqvidationsVerket år 1747 framstäldt, och af dåvarande Banco-Deputation antaget förslag, samt fordringens derefter uträknade belopp af 5,838 daler 18 öre 10 | penningar silfvermynt, omedelbart få från Riksgälds-Contoret utgå, jemte derå löpande 6 procents ränta från den usta Juni 1747 betalningsdagen, med hvilket liqvidationssätt, i hvad Fahlu Hospitals rätt derunder berodde, Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet förklarat sig åtnöjas. Bifallande denna hemställan, hafva Riksgälds-Contorets Fullmäktige vid slutet af år 1837 låtit till Banken inbetala omförmäldte capitalbelopp, jemte 6 procents ränta, på sätt Banco-Fullmäktige föreslagit, dock med iakttagande af stadgade Beviilnings-afdrag; utgörande, enligt den utaf Rikets Ständer föreskrifna beräkning, af 6 Daler Silfvermynt på Riksdalern, de Banken sålunda godtgjorda capitaloch räntesummor, tillsammans 6,188 R:dr l\i sk. 7 r. Banco. Men som 1747 års, till grund för denna liqvid lagda öfverenskommelse icke blifvit, genom något laga kraftvunnet beslut, af vederbörlig domstol stadfäsladt, hafva Fullmäktige derjemte nu hos Stats-UtskotBihang till R, St. Fröt. 1840. 4 Sami. 1 Afdela. 2 Haft. i Stat3-Utsholtets Memorial N:o 8. tet, till erhållande af Rikets Sländers sanction, anmält sin i afseende på ifrågavarande fordrans godtgörande vidtagna åtgärd.
Ståndets Ledamöters vägnar vägnar jE. G, Holms Petter Jernström, A* JWählstjerna. Utdrag af Protocollet, hullet uti Håglöf. Lag Utskottet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den <27 Juni 1815. Herr Landshöfdingen B. W. Focks och Herr Friherre C, L, Stael von Hollstein? af Höglofl. Bidderskapet och Adeln hitremitterade Memorial, angående skärpning i straffet för skogsåverkan m. m,s föredrogos nu åter; då, vid häröfver anställd' omröstning, Ledamöterne af Hedervärda Bonde Ståndet och Vällofl. BorgareStåndet instämde i den mening, som innefatta? Uti andra Alternativet af Utskottets denna dag afgifna Betänkande i ämnet, hvaremot det första Alternativet bifölls af samtliga Högvördiga RrestStåndets Ledamöter tillika med Herr Grefven och Den 7 Juli. och Ordföranden samt Herr lagmannen Mannersta m. Herr Lagmannen Friherre Lejonhufvud, åberopade det af honom , såsom Ledamot i LagUtskottet vid 181? års Riksdag, uti då förehafd lika beskaffad fråga, afgifna yttrande , hvilket derföre skulle afskrifvas och åtfölja Betänkandet till Riksens Höglofl. Ständer. Ut supra. Ex Protocoll® A. J. Wahlstjerna. Under sednare tider, då mindskningen på skog, genom ökad consumtion och synbar misshushållning, närmar sig till en befarad allmännare brist, har det blifvit naturligt , att olofliga tillgrepp på de ställen, der skog ännu finnes, skulle ökas i samma mån, som behofver uppkommit och vanan stadgat åverkaren i begreppet, att dess företag, understödt af ett på svårigheten att upptäckas grundadt hopp, vöre, om icke billigt, åtmindstone ett af dem, som mest borde ursägtas , så att det också ofta anses bättre, att lömskt hämta skogsförnödenheter på andras ägor, än att genom tillåtna utvägar dertill söka rättigheten.
Kapten Höök reste sig och slutade sin berättelse samt tog god natt, men när han kom ut i förstugan hörde de andra hur han blef stående i vindstrappan. Då drog den ena tjänstepigan regarnströjan om sig och lossade den sista stumpen af grenljuset från bordskifvan. Medan hon bar den höll hon ena handen under, så att icke skarnet skulle falla i halmen. Försiktigt gick hon därefter ut för att lysa kaptenen, ty alla visste de hur han, karolinen, var så mörkrädd, att han aldrig tordes gå ensam öfver vinden. DET BEFÄSTA HUSET. Öfverrumplade af vinterkölden hade svenskarna i trängsel och villervalla tagit kvarter bakom murarna af Hadjatsch. Där fanns snart icke ett hus som ej var fylldt af frostskadade och döende. Jämmerropen hördes ut på gatan, och här och hvar vid sidan om trappstenarna lågo afskurna fingrar, fötter och ben. Åkdonen hade fastnat i hvarandra och stodo så tätt packade från stadsporten upp till torget, att de blekfrusna knektar, som från alla sidor strömmade till, måste krypa mellan hjulen och medarna. Snärjda i sina seldon och vända från blåsten samt hvita på länderna af frost, stodo hästarna sedan många dagar utan föda. Ingen tog vård om dem, och somliga af trosskuskarna sutto ihjälfrusna med händerna instuckna i ärmarna. Några vagnar liknade aflånga lådor eller likkistor, och ur luckan på det flata locket framstirrade dystra ansikten, som läste i bönboken eller feberyrande och längtande sågo mot de skyddande husen. Tusen olyckliga anropade halfhögt eller i tysthet Gud om barmhärtighet. I lä utefter stadsmuren stodo knektarna radvis döda, många med röda kosackrockar knäppta om de sönderslitna svenska uniformerna och med fårskinn om de nakna fötterna. Skogsdufvor och sparfvar, hvilka voro så stelfrusna, att de kunde fångas med händerna, hade slagit ned på de upprätta likens hattar och axlar och flaxade med vingarna, när fältpredikanterna gingo förbi för att gifva en döende nattvarden i brännvin.