Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag beträffar, så torde Grefve af Wetterstedt erinra sig, att jag var ibland dem, som förenade mig i Grefvens åsigt om tidens bestämmande till November 1828, det vill säga, att beräkningen icke bestämdt skedde från Riksdagens början; men med den erfarenhet jag hade om Ständernes föga belåtenhet att komma tillsammans i Januarii, för att hela sommaren ligga i Hufvudsladen, och med min böjelse att modifiera mitt begrepp om Grundlagen efter mitt begrepp om det allmännas bästa, förenade jag mig med Grefve af Wetterstedt om tidens utsättande lill hösten, såsom en lämpligare årstid. Då tillgick det likväl på sådant sätt, att saken föreslogs inom Ståndet och blef sedermera af Talemännen framställd. Af alla dessa skäl torde det lätt inses, att de föregående Riksdagsbesluten bevisa intet, och hvad beträffar motiven för Grundlagsförändringen hos den enskilde motionären, så kunna de aldrig åberopas såsom Den li Februa lii f. ni. 183 Levis för pluralitetens mening med beslutet; ty det tillhör den naturkraft, som finnes hos de representerande massorne, och de brister, sorn ofta finnas i den enskildes förslag, alt motiven för beslutet och förslaget ofta äro helt olika. Men sedan jag nu visat, att ingen slutsats fran de föregående Riksdagsbesluten kan hämtas, återstår det att för Ridderskapet och Adeln utreda dess belägenhet, sedan de tre valde Stånden åstadkommit en suspension af Folkets valrätt; och jag får härvid förklara, att då jag nyss yttrade, att Ridderskapets och Adelns pligt och värdighet fordrade, alt söka återbringa till ordning, hvad genom de öfrige tre Ståndens förhastade beslut blifvit bragt i oordning, var det till följd af min öfvertygelse, att de öfrige tre Stånden i denna sak mera afsett Rikets Ständers egen beqvämlighet, än Svenska Folkels valrätt.
(198) P L A T S SOKES till l:a maj af en 27 års anspråkslös, arbetsam och villig flicka i bättre hem helst i mellersta Sverige. Den sökande är fullt hemmastadd i arbeten hörande till ett landthushåll såsom matlagning, bakning, slakt och förekommande handarbeten. Svar märkt » Selma » adr. S. Gumselii Annonsbyrå, Stockholm. (G. 537) ALLTID RADIATORSMÖR! N UNG MUSIKALISK FLICKA önskar plats i en äldre, helst barnlös familj, att gå frun tillhanda. Små pretentioner. Svar märkt » Villig 20 år » adr. S. Gnmaelii Annonsbyrå. Stockholm. (G. 531) E N I MATLAGNING, bak, söm och handarbeten kunnig, bildad flicka söker plats. Ordentlig, plikttrogen. Svar » Villig hjälpreda » Iduns exp. f. v. b. (191) B P LATS P A LANDET, i en mindre familj, finnes till våren för en hurtig, frisk och anspråkslös bildad flicka, som bör vara kunnig i enklare matlagning samt äga någon vana vid eller håg för mjölkoch smörhandtering. Svar med uppgift om ålder, lönevillkor samt fotografi sändes under adress: » Landtegendom », Vattholma. (189) E N FRISK OCH DUGLIG KOKERSKA kan genast få god plats uti liten familj ä herrgård på landet. Betyg och fotografi sändes till » Herregårdskokerska », Iduns expedition, Stockholm. Idun Fredagen den 3 januari 1890. Utländska annonser 50 ure raden. Tidningen kostar endast 1 kr. för kvartalet, med ldunsModeoch Mönstertidning I kr. 6 5 öre; postarvodet inberäknadfc. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. A l l m. Telef. 8 1 Fredrika å de svenska kvinnornas tidning önskat pryda sitt första nummer af en ny ingående årgång med en svensk kvinnas bild, hvilken i vidsträcktare måtto kan sägas vara representativ tor sitt kön och dess sak, har det namn, som lä- ses här ofvan, erbjudit sig som af sig själft.
Hvad voro mikroskopiska små farhågor att göra mig löjlig – mitt sinne var uppfyldt af helt annat. Efter en stund sade han med ett slags undran: ”hvad du är känslig för allting.” ”Ja, sådana menniskor som jag borde dödas vid födseln, ty lifvet blir en enda lång tortyr för dem. För mig är det nästan värre än för andra, för min sjelfbehersknings skull: menniskor kunde plåga mig så gränslöst utan att ha en aning derom.” Han teg litet, så såg han på mig. ”Hur mycket har jag plågat dig i eftermiddag då?” sade han lågt. ”Inte alls, inte det allra ringaste! Du har varit så snäll så. Du har plågat mig, – förr, men det är så länge sedan nu.” Jag gick omkring i rummet, jag hade ingen ro. Axel stod och stödde sig mot en stol borta vid fönstret. Vi kunde vexla ett ord ibland om likgiltiga ting, men vi tego mest. ”Vill du göra mig personligen en mycket stor tjenst?” sade han plötsligt. På svårigheten att få fram orden märktes det att han icke trodde mig vara benägen att bifalla. Det klack till i mig, liksom när man befarar en olycka. ”Om det är någonting jag kan,” svarade jag tveksamt, ”hvad är det?” ”Nej, det är för dumt; jag kan icke säga det.” ”Jo, nu skall du säga hvad det var!” ”Jag kan inte.” ”Jo! Hvad vill du jag skall göra?” ”Vänta. Det blef så tyst i rummet. En menniska, som bad mig att icke dö. Han, – som jag en gång hållit så af, innan han slet mig sönder med sitt hån! Tårarne stego mig i ögonen. Jag blef så tacksam och så vek, men så underlig till mods. Jag blef glad, så glad att det var af glädje jag höll på att gråta, men denna glädje endast lyste upp för att visa mig hur tomt mitt lif är. ”Skulle det vara dig en tjenst?” ”Ja.” Jag släppte hans hand. Jag gick ett par steg åt sidan och stälde mig vid bordet. Ja, några veckor, ett par månader tyckte jag att jag skulle kunna lefva, liksom på hans vilja. ”Hur länge?
Spens antaga motsatsen, eller att Styrelsen kan beslå emot Representationens opinion under loppet af (lera riksdagar, så är det nödvändigt, alt riksdagarna oftare förekomma, ty derigenom skall förespeglingen af räkenskapsdagen vara närmare för ögonen. Men jag går att vända mig emot Hr von Harlmansdorffs yttrande, dä han sagt, att riksdagarna ej böra återkomma oftare än hvart 5:le år. Hr von Hartmansdorff bar såsom skäl uppgifvit, att landtadeln säkerligen icke skulle uppkomma till riksdagarna, om de inträffade tätare, än nu är förhållandet. Jag tror tverlom. Om riksdagarne inträffade så ofta som hvartannat år, kunde man, efter min förmening, gerna såsom ett villkor derföre och i öfverensstämmelse med det beslut, som fattades vid sista riksdag örn förändring i iog §:n Reg.Ftn, bestämma, att riksdagens längd ej finge utsträc - Dea i» Juni f. m. las lill mer än 4 månader; och jag får förklara, det jag tror, att de fleste i landsorterna skola hellre vilja vara här 4 å 5 månader hvartannat år, än de vilja hela året om vara ifrånsitt hem det 5:te året. Det har också visat sig vid denna riksdag, att af de 6oo representanter, som iippkommo vid början af riksdagen, har en stor del rest hem under sommaren, och andre ledamöter hafva kommit i stället. Jag tror att ett sådant ombyte är menligt för ärendenas gång, isynnerhet i afseende på deras behandling inom Utsk:n, oell det kunde förekommas genom kortare riksdagar. Jag får således för min del yrka, såsom ett villkor för riksdagarnas återkommande hvartannat år, att iog §:n Reg.Ftn må så andras, alt riksdag ej må räcka längre än 4 månader, och att, på R. Sits anmälan om behofvet af högst en månads förlängning, Konungen må göra det afseende [Ian tjenligt pröfvar. Vid sista riksdag föreslogs och yrkades af mångå, att riksdagen borde få fortfara 6 månader oell med högst a månader förlängas.
På den sidan af stationshuset, som är vänd åt jernvägen, uppfördes en banhall af 290 fots längd och med en för tre jernvägsspår lämpad bredd; tvenne mindre vändskifvor nedlades till förbindelse emellan dessa spår. Vid Liljeholmen uppfördes och inreddes stationshus, verkstadsb}'ggning och fem rum af ett lokomotivstall; en större vändskifva för svängning på samma gång af lokomotiv och tender nedlades framför sistnämnde byggnad, för att i de särskilda rummen af lokomotivstallet kunna införa nämnde slags maskiner. Stationshusen vid Huddinge och Tumba uppfördes och nedra våningarna inreddes under året; vid sistnämnda ställe grundlädes dessutom ett godsmagasin, hvars uppförande äfven påbörjades. Vid Saltskog, der sidospåret från Södertelje stad förenas med hufvudbanan, påbörjades uppförandet af en större så kallad dubbel banvaktarestuga, hvilken äfven kunde tjena till stationshus, sedan jernvägen blifvit vidare vesterut öppnad för trafik. En vattenstation anlades äfven vid detta ställe. Stationshuset vid Södertelje uppfördes och inreddes till större delen; en större vändskifva nedlades och en vattenstation samt ett lokomotivstall af resvirke för tvenne lokomotiver uppsattes. Öfriga arbeten, som å denna bandel under året utfördes och före den allmänna trafikens öppnande fullbordades, rörö: banvaktarestugor och postkurar, uppsättning af elektrisk telegraf med såkallade visareapparater å alla stationerna, nödigt antal optiska signaler, distansstolpar på hvarje tiondels mil samt lutningsstolpar, utvisande de särskilda bandelarnes olika lutningar. En del provisionella byggnader, såsom barracker, smedjor o. s. v., blefvo antingen nedtagna för att användas till banvaktarestugor och postkurar, eller ock apterade till permanenta boningshus för de å stationerne tjenstgörande betjente. Hen 1 December voro arbetena å denna linia sa färdiga, att den allmänna passageraretrafiken kunde börja. * Arbetsstyrkan utgjorde under årets fyra första månader omkring 1,200 man.
»Min mor dog året derpå och medtog i grafven löftet att jag icke skulle svika min tro till Alfred. Ej en enda dag har jag glömt mitt löfte, utan så omsorgsfullt hållit det, att jag undvikit gifva någon man skuggan af en förhoppning. Detta har besparat mig obehaget att behöfva utdela någon korg, eller att komma i strid med min fars vilja, som bestämdt uttalat sig i fall jag fått ett rikt anbud. Du var den enda, emot hvilken jag icke iakttog den försigtighet jag eljest visat i mitt umgänge med männer. Måhända härrörde detta af två skäl: att jag var äldre än du och att din karakter väckte mitt intresse och ingaf mig förtroende. I denna stund ber jag dig förlåta alla de lidanden jag förorsakat dig. Glöm den Lott du älskat och ihågkom endast vännen, systern. »Efter en frånvaro af tio år, under hvilken Alfred hvarken skrifvit eller varit i Sverige, utan oupphörligt plöjt oceanen, har han nu återkommit. Han var fullt förvissad om att jag förblifvit honom trogen och i dag skall min hand prydas af den ring han under långa år arbetat till, för att kunna sätta på mitt finger. »Alfred är nu en förmögen man, som genom försakelser och ett outtröttligt sträfvande arbetat för den qvinna han älskat. Illa hade det varit, om denna qvinna svikit honom. »Jag hoppas att du nu utan bitterhet tänker på vännen Lott.» »Ett år derefter ankom Erik till Sverige. Han mötte då en liten ljuf och älsklig tärna, hvars tjusande ansigte erinrade om henne, som han älskat och som han för alltid förlorat.» Carl fattade min hand. Nu må du tro att mitt hjerta fick brådtom igen: det regerade så att det hotade att spränga bröstet, då Carl fortfor: – Kan du, Maria, säga mig om den der unga flickan skulle vilja blifva Erik en ljuf ersättning för hvad han lidit. Han har möjligen misstagit sig, då han vid Trollhättan trodde sig i hennes ögon läsa att hon hade vänskap för honom? Svara mig ärligt, Maria, kan du hålla mig af hjertat kär? – Ja, det kan jag, stammade din vän utan att våga lyfta sina ögon.
Direktion erhållen uträkning, årligen under samma tid behöfves till bestridande af fyllnadspensionerna, eller skillnaden emellan pensionsbeloppen i nya pensionsstaten och de från Amiralitets-krigsmans-kassan efter gamla lönerna utgående pensioner, med * . „ „ 26.534 uppkommer en summa af R.mt R:dr 73,176 hvilken dock, såsom endast kalkylerad, torde, för att mindre äfventyra följderna af missräkning, böra jernnäs till . „ „ 80,000, Bil, M 3 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. M l. om Statsverket 1859. 51 som alltså skulle motsvara det årliga bchofvet af tillskott för den ifrågaställa nya pensioneringen.» »Då likväl förvaltningen af det vid förra riksdagen tili förbättrande af Arméens pensionering anvisade kreditiv lemnat den erfarenhet, att samma äfven för en längre framtid beräknade anslag till en början vida mindre behöft anlitas, än skäl varit att förmoda, samt enahanda förhållande kan antagas skola inträffa, jemväl i afseende på tillgångarne för de här åt Flottan föreslagna fyllnadspensioner, tror jag mig kunna våga beräkna det för ändamålet under nu först inträdande Statsregleringsperiod erforderliga tillskott till endast SO,000 K:dr årligen.
Tre Stånd hafva således i sjelfva verket bifallit frågan, hvarföre det numera endast torde blifva Exped.-Utsk:t, som skall taga saken om hand, och under dessa förhållanden anser jag det lämpligt att R. o. Ad. frånträder sitt förra beslut, hvarom jag får anhålla. Frih. Klinckowström, Rudolf: Jag kan fatta mig kort, sedan Frih. Cederström uttalat sig i frågan, och jag förenar Den 18 Msj f. rn. 401 förenar mig med honom. Jag tror att R. o. Ad. bör hålla den grundsatsen helig att icke upprifva ett beslut, som efter en så grundlig diskussion och derpå följande votering blifvit fattadt, och denna princip vidhåller jag strängt, vare sig att jag befinner mig i majoriteten eller minoriteten. Det är med glädje jag finner Frih. af Ugglas vara af samma mening, ehuru han vill att R. o. Ad. skall bifalla voterings-proposm, men då detta icke låter sig göra, förenar jag mig med Frih. Cederström. Gr. von Platen, Baltzar: Då detta endast är en formfråga, hade jag icke ämnat yttra mig, men vill nu endast fästa uppmärksamheten på att man bör akta sig för att sammanblanda sak och förm. Här är nemi. endast fråga om form, och derföre kan R. o. Ad., utan att frångå sitt i sak fattade beslut, godkänna detta förslag. Jag finner ännu ett skäl härför i den omständigheten att man så gerna kan bifalla hvad man i alla fall icke kan förhindra, ty om, som är troligt, tre Stånd bifalla denna propos., blifva ju R. o. Ad:ns ledamöter i alla fall tvungne att deltaga i voteringen. Under sådana förhållanden anser jag det vara bättre att bifalla den sak, hvarom fråga är, och hemställer till eder, Mina Hrr! om det icke låter sig göra attR. o. Ad., utan att frångå sitt förut fattade beslut, godkänner Utsk:ts förslag till voterings-propos. Qr. Posse: Då tre Stånd redan fattat sitt beslut i denna fråga, kan det icke vara R. o. Ad. ovärdigt att förena sig i Med-Ståndens beslut, hvarföre jag fortfarande yrkar bifall till Utsli:ts förslag.
Ständer någon revision af Kongl. Majhs Jfådiga Beslut den 29 Mars 1825, samt att de, efter granskning af Kongl Brefvet den Maji 1819, af anförde skäl, ej funnit sig befogade tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer a(t deruti begära förändring eller förklaring. Utskotten kunna ej eller finna något nyttigt ända* jpål med den nya Stadga Justitise-Ombudsmannen ansett Utskotten böra utarbeta, eller hvad densamma, för att uppfylla hvad dermed åsyftas, borde innehålla. Utskotten hålla före, att tvisterne om jordegandeoch besittningsrätten till Kyrkohemmanen i Halland ej äro af annan beskaffenhet, än öfrige föremål för Domstolars och Autoriteters pröfning och afgörande, samt att de således, såsom JustitiaeOmbudsrnanneo äfven synes gilla, efter allmän Lag och gällande Författningar kunna och böra behandlas. Rmbetsmyndigheter äro jemväl förordnade, hvilka det, efter utfärdade fnstructioner, åligger, att, vid yppande tvister, iakttaga och utföra både Statens samt Kyrkornes rätt; och Utskotten förmoda, att Riket? Höglofl. Ständer kunna Bil.t.St., Lag-s,Allm.Besv,o.Oec,-Vtsk Bet,N:o56. 57 vara förvissade, att, äfven i detta fall, både allmän och enskild rätt skola blifva vårdade, samt Lagar oph Författningar efterlefvade, utan någon Rikets Höglofl, Ständers erinran, hvilken, i förevarande fall,; sågvidt Utskotten varit berättigade att i granskning af förhållandet ingå, i deras öfvertygelse, ej ärgaf giltiga orsaker på; kallad; ''och Utskotten tillstyrka alitsa, att Rikets Höglofl Ständers Justitia-Ombudsmans ifrågavarande framställning ej må till någon Rikets Höglofl. Ständers åtgärd föranleda.
I öfrigt har en ledamot framställt anmärkning dervid, att bestämda belopp blifvit föreslagne att användas till arfvoden åt adjungerade ledamöter, i stället att ett förslagsanslag i sådant afseende borde finnas att tillgå, enär adjunctionsmedlens belopp, såsom beroende af Hof-Rätts-ledamöternes behof af tjenstledighet, icke kunde på förhand bestämmas. Utskottet har dessutom, genom särskild remiss, från Borgare-Ståndet fått emottaga ett af Herr Wetterberg afgifvet skriftligt anförande i frågan, åtföljdt, i bestyrkta afskrifter, af de från Hof-Rätterna till Kongl. Majit ingifne sporteluppgifter, jemte andra, ärendet rörande, handlingar. Med afseende derå, att flere ledamöter instämt uti den af Herr Wetterberg uti frågan väckta motion, hvilken 4 Stals-Ulskotlets Utlåtande, Jt? 181. uti Utskottets förra betänkande blott i korthet omförmäles, bör Utskottet här redogöra för de förhållanden, som berörde anförande, till närmare utveckling af motionen, innehåller.
Enligt den för 2:dra gången hällne sockenstämmo-undersökningen i Norrbottens län, skall, enligt Landsböfdingens derom till Kongl. Maj:t ingifna underdåniga berättelse, af länets bela undsättnings-skuld, öfver 200,000 R:dr B:co, det blifvit utröndt, att, hos sådane gäldenärer, som ansetts kunna betala, innestår ett sammanlagdt belopp af g8 3n5: 25. 3. ”Härvid förekommer dock, att, om denna summa liqvideras, kommer största delen deraf att användas till grundfond i länets districteller socken-magazin, hvarigenom staten icke har att återbekomma sin fordran förr än efter 10 års förlopp, till Transport 134,093: 25. 3. 4f5,ya5: 24 8. 4i5,725: 24. 8. 6 Stats-Utskottcts Utlåtande, 2V:o 160. Transport 134,093: 25. 3. 4*5,725: 24. 8. r/ro:del årligen, räknadt från den tid, då magazins-interessenlerne antingen undfå penningar till anskaffande af eller spanmål in natura till emottagande i magazinerna.” ”6:0 i843 Ars redogörelse öfver undsätt nings-anstaltarna inom ^Vesterbottens län, visar, att länet, vid samma års slut, häftade för en skuld af 164,274 R;dr i3 sk. 2 rst, B:co. Till denna skulds indrifning lärer under sednast förflutne år (1843) ingen åtgärd blifvit vidtagen, än mindre har Landshöfdingen anmält, om och huruvida länets invånare gått i författning om bildandet af sockeneller district-magazin, såsom vilkor för den af Rikets Ständer, under sednaste Riksdag, beviljade lindring och eftergift vid liqviden af ifrågavarande skulder.
Jag kail ej frångå min öfvertygelse, alt StatsUtskotfet bordt i sin 328 Den 16 October f. m. helhet upptaga allt hvad till IndragningsStaten hör, och således äfven frågan om MagazinsStatens uppförande derå; men då Friherre Palmstjerna, som i egenskap af Ledamot i StatsUtskottet hör känna förhållandet bättre än jag, upplyst, att MagazinsStatens belopp ännu är underkastadt förändring, vill jag afstå från mitt i detta afseende framställda förslag, men gör det med verklig ledsnad, enär derigenom inträffar, att RiksStaten icke nu blir fullfärdig. Ijåns Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att Ridderskapet och Adeln redan vid början af öfverläggningarne om StatsUtskottets särskildta Betänkanden, angående Statsregleringen, beslutat, att Utskottets så kallade PrincipBetänkande borde hvila, intilldess de särskildfe Hufvudtitlarne tillika med allmänna IndragningsStaten blifvit afgjorde; och ansåg Hans Excellence alltså berörde Betänkande nu böra till pröfning förekomma. Härefter föredrogs å nyo StatsUtskotlets under N:o 235 afgifne, och den sistlidne September e. m. på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o \i\ förut meddeldte Betänkande, i anledning af någre i Kongl. Majrls Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof förekomne allmänna frågor. Dea i6 October f. m. 32g Herr Hjertcij Gustaf: Jag förmodar, att den majoritet, som beslutat Statsregleringen, stödt sig på så goda principer, att det nu föredragna så kallade PrincipBetänkandet helt enkelt kan läggas till liandlingarne. Herr von Hartmansdorff \ August: Jag bade icke något emot, att ifrågavarande Utlåtande lades till liandlingarne, om der icke förekomme en punkt, som är angelägen att afgöra, nemligen när den nya Statsregleringen skall taga sin början.
Någon afsigt att från riksförsamligen aflägsna män med insigt och erfarenhet i fäderneslandets stora angelägenheter, framlyser här i orden: ”af den i 4 mom. nämnde egenskap”, hvilka ord uppenbart häntyda på förre innehafvare af förtroende-embeten. En från embetet frivilligt afgången, eller eljest förafskedad sådan embetsman kan och bör dock anses vara lika oberoende af Regeringens inflytande, som hvarje annan medborgare; ty frän lagligen förvärfvad pensionsrätt, eller rätt att bibehålla hela lönen eller viss del deraf, kan förut varande förtroende embetsman lika litet godtyckligt skiljas, som hvarje annan afskedad embetseller tjensteman. Härtill erfordras ovillkorligen ransakning och dom. § 2. Esta mom. Om icke förpantnings-innehafvare, undantagshjon och backstugusittare, med flere dylika på landet, voro, genom 1 § 1 mom:s inskränkande ordalydelse, förhindrade att utöfva valrätt, hvilket dock kan bero af skdjaktig tolkning i olika orter, skulle jag anse stadgandet ang:de röstberäkning för under 100 och ända ned till 10 r:drs egendomsvärde ganska vådligt. Det är i hvarje fall oförsigtigt och står i uppenbar strid med andra, valrätten begränsande föreskrifter, samt torde så småningom, om ej genast, lägga öfvervigten vid valen i den obesutne och ringare menighetens händer, både i städerne och på landet. Emedlertid är rösträtten för ägare eller innehafvare af stora och större jordoch bruksegendomar alldeles icke i förslaget afvägd med rättvisa och nödig varsamhet; utan är tvertom tariffen för röstberäkning å landet, till förfång för dem och äfventyr för Staten, Den 28 Augusti. 1» så uppställd, att hemmansbrukande allmogen och dess närmaste vederlikar kunna nästan öfverallt tillsätta riksdagsmännen. I Elfsborgs län åtminstone är allmogens öfvervigt vid valen fullkomligt afgörande; och icke en enda af de 11 eller 12 riksdagsmän, som komma att representera länets landsbygd, skulle möjligen kunna der utses emot allmogens vilja.
Att i Reglementet någon föreskrift finnes, huru stor del af Crbditivet fick användas till infriande af 5 procents sedlar, år mig obekant, tvärtom att den ej der finnes, yågar jag försäkra. Vid sådant förhållande var 3* Den 2 Junii. det naturligt, att Directionen ej ägde rättighet etablera någon företrädesrätt, utan borde, så långt den förmådde, betala de fordringar, som hos dera gjordes, utan afseende om detta skedde i stöd af 3 procents Reverser, Assignationer eller afskrifningsräkning. Om under sådane förhållanden, som de jag nu framställt, en ÖfverAssignering kan sågas hafva ägt ram, då Assignationssumman från 1810 varit nära den samma, så hade man från Verkets början ej bordt utge en enda Assignation. Detta år hvad jag har trott mig böra ytterligare till upplysning andraga, och hemställer vördsamt, om dessa Anmärkningar åro af den art, att de förtjena afseende. Herr Påhlman, Otto Fredria Jag skall ej söka upptaga och besvara allt hvad Grefve von Platen sagt, för att visa det BancoUtskot* tet ej haft skål till de framställde anmårkningarne. Jag vill blott fästa mig vid några nya argumenter. Grefve von Platen nämner såsom skål för Götha CanalDirection, att använda DiscontCassans medel utöfver Discontvinsten, att nemligen Riksens Ständer år 1810 beviljat ett förskott af 300,000 R:d., att på DisconiCreditivet i Banken få lyftas. Med förskott menas, i min tanka , en utbetalning, som sker i afräkning på någon bestämd summa, hvilken man först framdeles åger rättighet att Jyftaj men att deraf draga den slutföljd, att Den 2 Junti, s5 k CanalDirection beständigt skulle skuldsätta sig, kan jag icke finna rickfigt, och ännu mindre att, för dft Riksens Siänder vid i8i5 års Riksmöte ej befordrade Directionen till ansvsr, iör det den till Canalarbetet utlårit 800,000 R:d., Riksens