Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan en Ledamot förbehållit sig att fä dess särskilta mening med BaneoLJtskotfet communicerad, så utber jag mig ock, att Riddcr&kapets och Adelns beslut i ämnet ,må tå beledsagas af min enskilda tanka, nemligen att så snart de tre öfrige Respective Riksstånden funnit för godt, att till Rikets eller det Allmsnnas löfmon göra sådsne concessioner af rättigheter och Ståndsprivilégier. som kunna anses motsvarande hvad Ridderskapet *ch Ad; In redan i denna del gjort, skall j g ej vara emot, att jemväl vårt Stånd tager i öfvervägande , hvad det ytterligare al dess återstående prae.ogativer kan eftergifva. Friherrarne Boije, Ludvig; Lieven, Berndt j Pheiff, Adolph och Hjerta, Lars, samt Herrarne Anckarsvärd, Gustaf; Grundelstjerna, Julius; Roth* liebf Carl fredric5 Dalmani Lars Johan-, Ztnger - Den 16 Junti f mi _ 53 I lein Jacob 3 Wejdenhjelm, Eric Wilhelm och Ankar* sparre, Ingemar■ August, förenade sig med Kerr Påhlman. Hrns Excellence Herr Grefven och Landt-, Marskalken. hemställde, 0111 icke jemte Ridderskapets och Adelns nyss lattade beslut, Fri-; heire Cederbtröms och Herr Påhimans särskildta tankar äfven finge de öfrige Respective RiksStånden samt BancoLUskottet meddelas. Bifölls. Föredrogs å nyo Högvördige PrästeStån» dets den 8 dennes aflåtne, och sistlidne gårdag på bordet lagde. Pro'ocolhUtdrag, innefattande åtskiilige af PrästeStåndet beslutade rättelser uti Bevillningsutskottets Utlåtande i anledning af de mot förslaget till en förnyad Charta; Sigillaiae Förordning gjorde anmärkningar» Herr Cederschjöld, Pehr Gustaj:
Men hvar och en vet också, alt om B. inlöser sin skuldsedel till A. med Banco-sedlar, kan A. för desse sedlar tvinga sig till silfver i Banken. Detta är hela hemligheten. Men då så är, fördrar försigtigheten att så ordna Riks-Banken, att den icke har en större utelöpande sedelstock , än den mägtar med klingande mynt inlösa. Att elen måste vidkännas skyldigheten att inlösa sitt pappers-mynt, det må komma från cassa-kistan i en Privat-Bank eller från annat håll, är naturligt, så länge realisationen skall ega bestånd. Att Sveriges handel sednare åren antydt en underbalance, att de i Finland varande Bancosedlar måste inlösas med silfver, att Banco-Slyrelsen hittade på den utvägen att genom Piasters försäljning göra sig af med en stor del af Bankens redbarheler, äro facta, som stå i intet rimligt sammanhang med Privat-Bankernas tillvaro. Man har äfven hyst den tankan, att Pi ivat-Banker, som med Riks - 28 Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N\o 2. mynt drefvo sin rörelse, skalle ega ett afgjordt och bestämdt företräde framför de nuvarande. Men då det lär blifva omöjligt att, utan allt för besvärliga omvägar, och utan att allt för mycket inblanda Stals-Banken i enskilda företag, erhålla detta mynt, så kan jag icke biträda en sådan mening En Privat-Bank med egen sedelutgifning måste med mera varsamhet sköta sin rörelse och alltid afpassa den efter tiden och omständigheterna, vinnlägga sig om att bibehålla crediten och städse afse sin förmåga att hålla tillräcklig cassa, och eger deruti alltid en väckelse att icke försumma, utan vidmakthålla och med omsorg sköta de delar af Bankrörelsen, nemligen credilivoch upp-och afskrifnings-räkningar, sorn äro för allmänhet af erkänd väsendtlig nytta, men hvilka skulle såsom kostsamma och mindre lönande åsidosättas, om man på annat sätt kunde åtkomma Riksmynt.
Fordrar nöden att uppoffringar och indragningar stola ste, sä är wäl den yttersta warsamhct nbdwändig, alt Mant kall werkställas utan art göra nägon olycklig till sin »välfärd samt med äsidosältanbe af all manna, män, men in» -4203 Den i6 <!)ctober. innan man tadelfritt kon strida till denna ytterlighet, är det en pligt att ,'iil'e, i hwad ilian det kan lindros kas, genom en noga undersökning, om älla Statens wedel, rigtigt ingätt, och af detta stjäl är det jag förut y kat om Wal af Ledamöter till förstärkande af Stats - Utskottet, sow stulle med eN dylik R Viston taga befattning, scdatt sä mängfalldiga ätcndet hindret de nu warande Ledamöter dermed syhelsätta sigdRatt inwänder att dertill forötas mera tid, än som är öfrig af Riksdagstiden t detta hindrar ju Icke att Revision knnde kontinuera efter RiksdagenRsts.NS Ständer wisa derigenom att de icke Nrägtlätit nägot till upplysnings minnande, hwilket tikwäl blir en wäl grundad fbrcbräclsc, öm allsingcn Mesure företages till ernående häraf, utan spncS fast wera som Män wille blifwa t okunnighet härom, änskönt sä stora anledningar förekommit att ännu i Landet eller hoS Uppbörd männen en stor dst af Statens mede! innestö och förmodeligen alldrig inkomma, om tedowisttingen nu föksummas - Herr kZKItriLN, Otto ^rerejric, frägaök om icke Stats - Utstottets Protocolls - Utdrag som innehölls deh utläta de, rörande sättet att wcrkställa re» dowisningctt för alliiiänna medlen sedr-r är 18OO, och för flera westor sedan lfräN St-ts - Utstot'et afgätt, nu i sammanhang Med dem a Friherre Ltaäls motion finge till dfwcrläggkiing företag s
St:r 1810 hos Konungen anhållit, att Han i vissa fall måtte tillåta nedsättning af tullafgifterne — ett uttryck, som väl icke antyder att man dermed ansåg sig hafva förlänat någon ny rättighet. St:r åt Konungen att mellan riksdagarne såväl höja som nedsätta tullafgifterna, det förra dock stundom blott till en viss gräns, det sednare alltid obegrärisadt. Vid 1829, 1834 och 1840 årens riksdagar anmodas Konungen att efter omständigheterna nedsätta tullafgifterna, men med 1844 års Riksdag upphöra dessa fullmakter och återkomma ej, men de tullnedsättningar, som sedan efter nästan hvarje Riksdag skett, halva derför icke varit föremål för något åtal, utan tvärtom har Konst.-Utsk:t vid denna riksdag underkänt deremot rigtade anmärkningar. Om man således å ena sidan villigt kan medgifva att förfaringssättet 1812—1841 antyder någon ovisshet om Konungens rätt alt nedsätta tullafgifter enligt 528 Den 25 April e. m. grundlagen, så kan man å den andra sidan icke neka att den konstitutionella utvecklingen gått i den rigtning att man slutat med att tillerkänna Konungen densamma, och tvenne debatter inom detta Stånd, vid serskilda tider, der denna fråga varit behandlad, gifva ganska märkvärdiga prof af denna utveckling. Den första egde rum vid 1829 års riksdag i anledning af Bevilln.-Utsk:ts förslag att uppdraga åt Konungen att höja och nedsätta tullafgifterna^. Flere talare, hvaribland må nämnas Hr Lefrén, I. P., Frih. Åkerhjelm, G. F., Hr Skogman, C. D., yttrade då att ett bemyndigande att nedsätta tullarne vore öfverflödigt, emedan denna rättighet redan enligt grundlagen tillkom Konungen. Andra talare yttrade deremot tvifvel i detta afseende, men frågan biel' ej föremål för något Adelns beslut, enär votering egde rum emellan höja eller nedsätta tullarne eller endast nedsätta dem.
Allt tycktes således vara godt och väl, idel lust och glädje. Men. Att det alltid skall finnas ett men! » Vet du, Tage, » började hustrun litet tve kände en dag, » det är något jag ville tala med dig om. V i hafva nu varit så mycket borta och bli nog bjudna på de andra ställena också. Tror du ej, vi borde se dem hos oss också en gång? Ja, det vill säga i allra största enkelhet och ej allesammans förstås. D e finge ju ej rum här, om de så stode som packade sillar. Men om vi toge ett elfva-kaffe för endast fruntimren. » » Kära Elise, » genmälde mannen, » för all del ingenting så där rysligt. ja, jag menar elfvakaffet, » tillfogade han hastigt, då han såg, att hon fick en allvarlig uppsyn, som han lärt att respektera. » Jag har verkligen också tänkt på en liten bjudning, men det skulle vara på eftermiddagen och så bara en smörgås och en kopp te till kväll. Och vi behöfva j u ej taga alla gubbar och gummor med, utan hafva det mer som en ungdomsbjudning, ungdomen ur hvar familj och så några trefliga af mina bekanta. D e bjuda mig jämnt på schveizeriet, och jag har ej råd att bjuda igen så ofta. Hvad säger du om det? » » Jo, det blefve nog det trefligaste. Men tant Byström måste vara med, och så få vi ha en efterrätt för damernas skull. Det går an, att jag ännu knappast rört månadspengarne, och jag skall nog hushålla sedan. du skall minsann få knapp diet, » tillfogade hon skrattande. Saken beslöts. En smula måste ju rummen fiffas upp förstås, en duk på bordet, en blomkruka ser så trefligt ut, ett litet bord vid det där fönstret i stället för symaskinen och så vidare. Det där var rysligt roligt och att öfverlägga om smörgåsbordets innehåll och småbröd till kaffet och allt a n n a t. så lifvadt hade de aldrig haft. Det var feststämning dagarna i ända, äfven om Elise, som hade hufvudkassan om hand, ibland hojade till litet, då ånyo en tia skulle vexlas.
Hoos, TTictory, frn, s 8cli iiiicl t, Loiii se, frri, Stor: % IGlimret, 12osbo: ïg, 4 iiu: i, frökeii, s J-iorrecl. I3osea, von, C: brolii.ia, frökeii, Lcii1t.l. 8c: hinicl t, TliCrkse, f rölccii, Iiiarlslimiii. Hoseii, voii, Jemiin, gref viiiiin, StockScliiilieilte, Seliiin, frökeii, Stoak1iol.ni. Schniitz,: E., fru, .I \ !inlniö ' l&lt;oseii, Carl, herr, S tocklioliii. Scliol: ~udei., Cmiii, fru, Stockhol iii. LCo~ei.i, I&gt;. G .., professor, St0~lih0li1i. Schröder, Lotteii, frii, Gefle. Roseuberg, J. O., professor, Stockholm. Schröder, Marin, fröken, Stoclcliolni. : 120senBlacl, Ebba, frölieii, Lniid. Schinlclheis, Ai~iin, fr6kei1, Orebro. Itosengren, Mari: %, frii, N Öf~beled, Hof. Sclinldlieis, Elisabeth ' fröken, Stockni: iiitorp. h 01 iii. ICosliiig, Ella, fröken, Stocklioliii Schiildhejs, Olga., frökeii, Stocklioliii. 1Coss: ~iicler, Alicln, frijkeii, B Schöqi ng, Gabriel, konsul, Söc1e.ihni.ïiii. : Liossn.iider, Weiidln, frii, s Sel~wrdt, Kaïolina, frii, ' Stockliolin. ' Ii~~beii, Elise, fru, karls lir on: ^. Sebell, A., fri-i, Arboga.
»Är du Verdandist då?» Villy såg litet förlägen ut. »Jag har varit», sa han sedan, »men här i Stockholm står de inte högt i kurs, och så ta mig fan jag begriper hvad det ska tjäna till att reta folk i onödan. Man kan ju ha sina åsikter för det. I detsamma kom herrn med alla ordnarna och Gustaf ut från spelrummet. Han var blek, i stället för att Gustaf blifvit röd, och håret låg fastklibbadt af svett i pannan. »Herr Petterkvist och jag har tillbringat en charmangt afton», sa han. »En ovanligt charmangt afton! Men också när man har en så charmangt fru » »Kära du», sa jag till Gustaf, när han väl gått, »hvad har du och byråchefen talat om, efter som ni haft så roligt?» »Talat? Jag har inte sagt ett knytt på hela kvällen. Jag har bara spelat och tappat, men jag har tappat mycket!» Kort därpå tackade Gustaf och jag för oss. Vi var trötta båda två och dessutom kände jag mig olycklig, trots allas stora vänlighet. Doktorn ville prompt hålla ett festtal för oss, och när vi väl kommit undan det, så skulle han ovillkorligen dricka med oss enskildt; så skulle hans hustru dricka med oss enskildt; så skulle hans svärmor dricka med oss enskildt och så måste de nyförlofvade också till sist dricka med oss enskildt. Ack, den präktiga doktorn! Krycke hade försvunnit, utan att jag visste när, och Villy var så i tagen att passa upp på några unga damer, att han inte såg när vi gick. Förfärligt roligt har det varit, och rysligt mycket har jag att skrifva till barnen om! Men erkänn, Lovisa, att du har kännt dig som en björn bland fina fåglar! Jo, det har du! Hvad Verdandisterna angår, så smälter jag dem alldrig! Men hvem kunde också tro, att de inte var något värre!! ADERTONDE KAPITLET. Modärn konst och gröna ärter. På jagt. En frälsningsskandal. Ändtligen är Ester hemkommen! Jag blef så glad när hon trädde in, som om en af mina egna flickor kommit. Litet magrare och allvarligare tycker jag allt hon blifvit, men glad och rar var hon ändå.
Åh, hvad det altsammans kommer lefvande tillbaka för mitt minne! Men hvad jag icke förstår», sade han och stannade, »det är, att ni kunnat lefva på det här sättet i så många år utan den minsta omväxling. Mamma, som är gammal och gått igenom så mycket, det kan så vara men Alie dag ut och dag in lika och det medan jag tumlat om i lifvet under så många, olikartade förhållanden gjort fälttåg i Afrika, upplefvat alla möjliga äfventyr jag vet inte, jag får förnimmelsen af något trångt och förkväfdt när jag tänker på det lif, ni fört. Har du varit lycklig med detta, Alie? Hvad är det som förmått dig att lefva så det skulle jag bra gärna vilja förstå.» Han stannade, kastade sig ned i den lilla soffan bredvid henne och började leka med hennes brodergarn. Hon satt med återhållen andedrägt, lutad öfver sitt arbete. Hennes hjärta bultade våldsamt. Om han bara ville gå sin väg ej sitta henne så där nära, ej snudda så där vid hennes axel, som han gjorde, då han lade handen på soffryggen bakom henne. Åh, om han ville resa sig upp och gå bara en liten bit bortåt rummet, så skulle hon nog återvinna sin själfbeherskning och kunna svara honom lugnt och naturligt. Men att se upp på honom nu, då han satt så nära det var icke möjligt. Han väntade några minuter på ett ord från henne men då hon fortfarande satt med hufvudet nedböjdt, blef han åter förtretad öfver hvad han kallade hennes pryderi, reste sig och gick till modern, som satt i en gungstol, hvilken han nu med pojkaktig lekfullhet började sätta i så häftig rörelse att den gamla skrek på samma gång som hon skrattade af glädje att ha sin gosse stående där, som i forna tider. Han kom att stå nästan med ryggen vänd mot Alie, och hon kunde nu obemärkt se upp på honom. Hon hade alltid beundrat nackens fina form figurens smidiga styrka, som hade något af en stålfjäders spänstighet, då han sprang upp så där plötsligt, som han vanligtvis brukade göra då han blef ifrig. Hans utseende hade egentligen en fin, nästan kvinlig skönhet, fast präglad af en brinnande, nervös energi och en verksam, arbetande intelligens, som hade något smittande och elektriserande.
N:o iöi, i anledn. af RiksStåndens olika beslut i fråga om förslag till allmänna stadganden för folkundervisningens befrämjande; N:o 162, angtde verkställd votering i anledn. af RiksStåndens olika beslut i fråga om förslag till förnyad förordning anlgde grunderna och villkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring åfjord eller annan lägenhet från hemman; N:o i63, angrde anställd votering, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut ang:de förslag till lag om sockenstämmor och sockennämnder; N:o i6|, om anställd votering, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angtde föreslagen stadga om fattigvården i Riket. På begäran af Hrr von Hartmansdorff, Au g., och Gripenstedt, Joh. Aug., lades ånyo på bordet Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts den 8 dennes bordlagda utlåt. N:o 165, i anledn. afåterremiss utaf betänk. N:o i58, ang:de väckt motion om tillsättande af en comité' för att utarbeta förslag till en förändrad nationalrepresentation. Till pröfning företogs Ridd.Utskrs den S dennes på bordet lagda mein. i anledn. af återremiss i frågan örn villkoren för emottagandet af von Liewenska donationen. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Då jag finnér alt Ridd.- Utsk., vid återlemnandet af detta mål, vidblifvit sin förut fattade mening, nödgas jag för andra gången yttra mig i detta ämne. Jag hade trott att det af mig framställda förslag vore så nära som möjligt öfverensstämmande med testamentet, då derigenom hvarken pensionernas antal tomine alt minskas, eller tillsättningen af pensionerna blefve fördröjd, och beloppet blefve så stort, som det möjligen kunde blifva.
Den ryska hären drager sig tillbaka – kriget är slut innan det hunnit börja Det tisslas om många underliga ting, men ingen vet någonting säkert. Hvad hade händt? – Därom kan jag lämna besked, säger Rantzau. Jag kommer från Petersburg och har varit åsyna vittne till allt. Det är en lång historia om laster och brott, men jag skall gärna berätta hvad jag vet. Otvifvelaktigt var Peter III i sin fulla rätt då han med vapen i hand ville återtaga sina arfländer, som Frederik IV af Danmark usurperat. Makt är ju rätt; och hade jag makt, så visst som jag har lust, skulle jag själf med vapen i hand återställa grefskapet Rantzau, som också en gång usurperats af en dansk konung. Det skulle vara mig en njutning att få häfda alla de gamla privilegierna, jag skulle kreera vår värd till pfalzgrefve, upphöja monsieur Panning i adligt stånd och utnämna honom till doctor och poeta laureatus; jag skulle dubba kapten Falckenskjold, som tjänat med utmärkelse i den franska armén, till riddare af Rantzaus Saint-Esprit, och jag skulle framför allt begagna mig af min rätt att slå mynt, så att jag alltid skulle vara i stånd att bisträcka min unge vän kammarjunkare Brandt – Mycket förbunden, min käre grefve! infaller Brandt. Skall detta vara början till den utlofvade långa historien om laster och brott? Men hela världen vet ju redan, att ni alltid i vidsträcktaste mening begagnat er af rätten att slå mynt! Det flyger en skugga öfver Rantzaus ansikte, och hans gråa ögon gnistra mot Brandt: – Hvad menar ni, min unge vän? Hela världen vet nog också, att jag alltid samvetsgrant begagnat mig af min rätt att täppa till munnen på enhvar, som låter tungan löpa af med vettet! – Jag står till er tjänst! genmäler Brandt och bugar sig utan fruktan och tadel. Men då utgången är oviss, tillägger han småleende, skulle jag gärna först vilja höra någonting om de närmare omständigheterna vid den arme Peters död. Det kan måhända vara lärorikt! Svaret afväpnar Rantzaus vrede. – Ni har rätt! Låt oss fortsätta.
ARVID STÅLARM (med en brinnande fackla i handen.) STÅLARM. Här har du facklan. Redan man från borggår’n Oss trängt till slottets dörrar. Hertigen Sjelf stormar fram. På borggår’n står han redan. Så snart du hör i hvalfgången signalen, Tänd an de der. Farväl! (Går.) Elfte Scenen. DANIEL HJORT. JOHAN FLEMING. JOHAN FLEMING(lyser med facklan på Daniel Hjort). I vanmakt fallen! Natur’n är alltför god. DANIEL HJORT(uppvaknar). (De fixera hvarandra med en lång stum blick.) JOHAN FLEMING. Förmätne, djerfs du än uppå mig se! DANIEL HJORT. Min blick dig följer som ett samvete. JOHAN FLEMING. Se bort till Gud och gör din sista bön! DANIEL HJORT. Din hand förvissne! – Jag har bedt min bön. JOHAN FLEMING. Finns ingen Gud, då så en usling dör! DANIEL HJORT. Ej för ett sådant värf, du här utför. JOHAN FLEMING. Ljud snart, signal! Du räddar kung och thron! DANIEL HJORT. Dö bort, signal! Förderfvets, mörkrets ton! JOHAN FLEMING. Du fram den kallat och med den du dör. DANIEL HJORT. Men er med mig i afgrunden jag för. Tolfte Scenen. De Förre. SIGRID. SIGRID. Det är en lögn, en nattsvart lögn, hopspunnen Att oss förderfva alla. Nej, han har, Han har det icke gjort. JOHAN FLEMING(kallt). Du, Sigrid, här? Hvad vill du här? SIGRID. Få visshet och få dö. JOHAN FLEMING. Olyckliga, vanära icke dig, Ditt namn, din far! Med brottslig känsla tig! SIGRID. Hvad är mig far och namn och allt mot honom. I lifvet falskt, i dödens stund ändå, Engång, vill hjertat fritt och öppet slå!
Verkan af denna method och den Tullstyrelsen följt, blir visserligen nära densamma, och skillnaden mellan Utskottets och TullStyrelsens förslag är således endast den, att det förra har mindre utseende af förbuds-tull än det sednare, hvaremot Utskottets värdeberäkning är mera fictiv, och Ben ig Juni i e. m. 315 Styrelsens närmare det verkliga förhållandet. Någon égentelig anmärkning mot denna skillnad anser jag emedlertid för min del af intet väsendtligt skäl påkallas. Sedan Utskottet framlagt hvad Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag i afseende på förtullnings-principerne utarbetat och föreslagit, innefattande bland annat Kongl. Majrts rätt att uti den projecterade fria införselprincipen göra undantag, äfvensom att nedsätta Tull-afgifterne, när omständigheterne gjorde det nödigt, har Utskottet uppgifvit åtskilliga hälsosamma resultater af den friare införseln, och medelst serskildta tabeller styrkt sina uppgifter. Utskottet anser, att den tillökning i Svenska och i synnerhet i Utländska Fartyg, som i Svenska hamnar visat sig de sednare åren efter de underrättelser Utskottet sig förskaffat, bevisar fördelen af reciprocitetstractater med främmande Magter. Detta är visserligen en sanning, ehuru mera bevisande orsaken till det ökade antalet utländska fartyg såsom mera gynnade genom de lägre afgifter, som utlänningar, iklädande sig Svensk natur i Sverige, erlägga, i jemförelse med hvad de i eget land och andra länder få vidkännas; ett förhållande, som härflyter, dels ifrån deras i allmänhet högre Tulltariffer och Skeppsumgälder, dels från deras bättre mynt. Men den fördelen, 3x6 Den 19 Junii e. in, som emedlertid obestridligen härigenom beredes Svenska Rederierne och handeln, fruktar jag med skäl kan anses i afseende på den förra, såsom den enda under närvarande Conjunctur, ty den täflan om fragtförtjenst de möta, i synnerhet af Engelsmän och Amerikanare, slår ej ut till deras förmån.
Majit, med fastställande af andre utaf Collegium i underdånighet löreslagne grunder för ny reglering af städernas inkomster och utgifter af handeln och sjöfarten, än de, enligt hvilka dessa upplysningar blifvit meddelade, ville i Nåder förständiga Öfver-Ståthåliare-Embetet i Stockholm och Kongl. Majas Befallningshafvande i de Lii 11, der stapelstäder finnas, alt inkomma med de tabeller och uppgifter, sorn i följd deraf' korntne all för regleringens åstadkommande erfordras, så har Kongl. Majit, under den 3 September i83q, godkänt berörde af Collegium föreslagne förändrade grunder, och förständigatriets vederbörande Öfver-Ståthällai e-Embete och Kongl. Majlis Befallningshafvande att skyndsamligen, och senast inom den 1 December samma år lill Commerce-Collegium inkomma med de i sådant afseende erforderlige nya uppgifter och yttranden, dels Collegium alt, efter granskning af omförmäldte uppgifter, innan den 1 Januari (jetta Ar, upprätta och till Kongl. Majit insända en allmän tabell, utvisande beloppet af de anslagssummor, hvilka städerna i utbyte mot dii eda inkomster af handeln och sjöfarten, och, såsom ersättning för eganderätlen till tullhus m. m., skulle, i följd af den nya regleringen, komma alt af staten uppbära, hvarjemte Kongl. Majit förklarat Sig, efter inhemtande af alla dessa upplysningar, vilja i Nåder pröfva, om och hvad framställning i ämnet må lill Rikets Stander aflåtas.
Belöningar hafva blifvit ulbetalle för följande antal rofdjur; Vargar. Lear. 1 Räfvar. jj Gamla. Unga. Gamla. Unga. Gamla. Unga. Sedermera hafva, enligt vederbörandes beslut, skallgångar icke hållits. Enligt förra Femårsberätlelsen futinos inom Länet: 2 masugnar; 8 jernbruk, med sammanlagdt grofsmide 6,429 SkS;. manufaktursmide 255 „ Summa 6,684 SkSf. Dessa bruk voro försedde med i5 härdar, 12 stångjerns-, 1 räck-, 5 knipoch 3 spikhamrar, sysselsättande ^3 arbetare. Dessutom 2 kop parhäll! rar med 6 arbetare. Under år 1838 och 1842 har den förändring skett, att vid Forssviks Bruk blifvit uppförde 3 härdar med 4 stångjernshamrar; hvaremot vid samma bruk nedlagts en stångjernshärd och en hammare; att vid Madängsholms egendom, i Vartofta Härad, blifvit anlagdt ett manufakturverk; att stångjernssmidet vid Åboholms Bruk blifvit tillökt med 266 SkSf i3 LS smide; att från Årås bruk, i Wermland, blifvit lill Ribbingsfors, i Amnehärads Socken, i Vadsbo Härad, öfverflyttade 2 härdar och en hammare med 8o5 SkSs stångjernssmide; i följd af hvilka förändringar hela sroidesbeloppet inom Länet år 1842 utgjorde 9>'72 SkS; 10 LSf. Å landsbyggden finnas: 6 färgerier med 10 arbetare, och produktionsvärde B:ko R:dr 1,994, 2 glasbruk med 60 d:o d:o 70,700, 3 pappersruk med 18 d:o d:o 12,980, 19 diverse smärre fabriker med 24 d:o d:o 4,362, samt 3 alunbruk, nemligen vid Kaflås, Hönssäter och Carlsfors, sysselsättande 300 personer, för tillverkning af circa 2,070 tunnor alun.