Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bifölls; Dito utlåtande JY:o yg, i anledning af väckt motion om befrielse för Rikets Ständers justitie-ombudsman från åliggandet alt deltaga i lagberedningens förhandlingar. Bifölls; Prat.-utdrag den 20 Maj 4848. 383 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets utlåtande N:o 8i, i anledning af väckt fråga omförändring af vissa föreskrifter uti inqvarteringsordningen för städerne utom Stockholm. Aterremitteradt jemte deremot framställde anmärkningar; [Statysamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens utlåtande JV:o i3, i anledning af väckt fråga om anslag till inrättande af ett folkskole-lärare seminarium i Piteå. Bifölls. Den 20 Maj. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-utskottets den 15 och 17 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 14, i anledning af gjorda anmärkningar emot betänkandet N:o 9, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterna för deras tillämpning, vidblef Ridderskapet och Adeln sina förut fattade beslut om upphörande af såväl afgifter elter 2:dra artikeln af arbetsfolk, som bevillning för karakters-fullmagter; blef Utskottets yttrande rörande bevillnings-förordningens 35 §, med godkännande af det alternativt framslälda redaktionsförslaget, lagdt till handlingarne, och beslöts att med slutligt afgörande af berörde förordnings 50 § må anstå till dess Rikets Ständer fattat sitt beslut, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition angående beskattnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling; dock alt, i händelse binder för lättandet af ett sådant beslut skulle möta, vid nuvarande stadgande i sistnämde § må komma att förblifva; hvarjemte Ridderskapet och Adeln fann Utskottets yttrande, i fråga örn formen för merberörae förordnings utfärdande till allmän efterlefnad, icke erfordra någon åtgärd, samt godkände de föröfrigt i förevarande utlåtande N:o 14 afgifna yttranden och förslag. S. D.
Han bar väl rätt deruti, att Lagberedningen i sitt förlag höjt nyssnämnde belopp, men detta yann så litet bifall, att vid 1847—48 års Riksdag, då förslaget var föremål för Ständernas pröfning, LagUtsk. nedsatte beloppet till 4 Ridr. Dessutom bör bemärkas, att det ofta varit /råga om att belt och hållet ur lagen borttaga begreppet snatteri; att detta begrepp ej förekommer i Danmarks och Norriges lagar, samt att man, vid närmare eftersinnande, måste erkänna, att denna skillnad emellan snatteri och tjufnad är helt och hållet godtycklig. Vid sådant förhållande ansåg Utsk. sig handla försigtigasl genom att bibehålla den gamla gränsen emellan de båda arterna af olofligt tillgrepp. Dessutom är det kändt, att dä en person tilltalas för en ringare tjufnad och på sådan grund anses förtjena misskund, den utväg alltid följes, att det tillgripna värderas så lågt, att brottet faller inom snatteriets gräns, sä att någon egentlig skada af det utaf Frih. Hermelin såsom för lågt ansedda snatteribeloppet ej plägar ske. Pä landsbygden hafva dessutom många varor så litet värde, att man kan taga en hel hop, innan värdet deraf upgår till 10 Daler. De egentliga stortjufvarne beträdas nästan aldrig med att hafva begått sjelfva stölden, ty de äro vanligen så försigtiga, att de ej låta sig gripas å bär gerning, hvarföre de merändels råka fast derigenom att de befinnas innehafva något af det stulna godset och som de nästan alltid äro kringstrykande personer och således icke beträdas med att innehafva mera än de bära på sig, är det ganska nyttigt att minimibeloppet ej är för högt, i hvilket fall stortjufvarne ofta skulle slippa med snatteribot. Vidkommande derefter det af Utsk. föreslagna straffet för snatteri, så har den siste vade talaren funnit detsamma vara för hardt, hvilket han velat ådagalägga genom att anföra, huruledes en person, som endast snattat 1 Daler skulle dömas till 5-dubbla böter, då deremot tjufven endast dömes till 3-dubbla.
R:dr, uti hvilket belopp ifrågasatt forlöns-ersättning jemväl vore inbegripen. Utskottet får i afseende härå upplysa, att sedan vid 1840 och 1841 årens Riksdag Rikets Ständer, uppå Kongl. Maj:ts derom aflåtne Nådiga Proposition, godtfunnit bevilja ett ärligt anslag af 3,85C
Banko-Utskottet får inbjuda Högvördiga Preste-Ståndet, att med de båda Stånden förena sig rörande denna punkt; 12 Eanco-Utskottets Memorial N.o 110. t antages denna inbjudning, så bör Utskottet fästa Högvördiga Preste-Ståndets uppmärksamhet derå, att i och med detsamma förfaller en af Högvördiga Ståndet serskildt beslutad förändring, nemligen: att Lånetiden, som af Utskottet, enligt punkten 5) (Betänkandet N:o 53, pag. i5i) är föreslagen, att bestämmas från i till 4 månader, skulle blifva från i till 6 månader, och Utskottets, i den delen af 2:ne Riks-Stånd gillade, och i Utlåtandet N;o 83, pag 93, förnyade tillstyrkan, torde i sådan händelse få anses bifallen* Antages åter icke inbjudningen, i afseende på punkten i sin helhet., och Vallöf], Borgare-Ståndet icke heller skulle numera vilja biträda de båda Ståndens mening, då lärer omröstning böra anställas mellan de skiljaktiga besluten, med förbigående af hvad sorn rörer Utlåningstiden, såsom varande föremål för serskild jemkning; och föreslår Utskottet följande Proposition; Den som vill , att såsom hypolhek må antagas, med gemensamt afseende på Lånsökandens, Förskrifnings-Utgifvarens, Invisnings-gifvarens och Acceptantens vederhäftighet, enskildes med vederbörlig accept Banco-Utskottcts Memorial N.o 120. »3 fölSedda invisningar, och med proprie horgen försedda Förskrifningar i Svenskt mynt, under förbehåll att sådana Invisningar och Förskrifningar ovilkorligen skola vara till infriande förfallna inom Länets förfallotid} röstar Ja. Den det ej vill; röstar Nej. Vinner
Var så god och stig på; var så god. och går. Fru Edlin? Nehej, men mamsell Edlin är hemma, Släpper in Allan, tittar nyfiket in i rummet, skrattar belåtet _________ Fjerde Scenen. YNGVA. ALLAN. ALLAN stannar häpen, när han får Ni! se Yngva. Ni! De se på hvarandra. YNGVA lika förvånad. ALLAN. Hur hur kan ni vara här? Jag kan göra er samma fråga. Ni skulle ja stanna på Sjöholm i tre veckor till? Och ni skulle ju komma tillbaka till er vän, SjöALLAN. YNGVA högdraget. ALLAN. YNGVA. ALLAN. YNGVA. holms närmaste granne, i dag. Var det därför ni reste! Herr löjtnant! vågar inte säga ovänlig, den sista tiden, att man kan tro hvad som helst. YNGVA. Förlåt! Men ni har varit så pass egen, jag hemma. Jag kan inte be er sitta ned. Min mor är inte ALLAN. Men som det just är henne besöket gäller, så... Henne! YNGVA hastigt. altnog jag visste hur varmt ni älskade er mor, och för att inte bli allt för ovälkommen hos er, beslöt jag YNGVA. ALLAN. att helt djerft göra visit och hemta färska helsningar. Hur hur visste ni vår adress? Ni hade berättat, att ni bodde på Kungsholmen i Ja, jag jag menar ni hade en gång sagt ALLAN. ett litet gulmåladt trähus, som låg i en trädgård. Lyckligtvis är det inte så godt om gulmålade trähus i trädgårdar nu för tiden. Ja, här är jag emellertid. sjelfbeherskning. YNGVA med mödosamt tillkämpad, Men nu, när jag är hemkommen, bör ni kunna förALLAN. stå, att helsningarna inte äro nödvändiga. att det här är min tredje expedition i dag. Jag är Kan jag inte få sitta litet ändå? Ni vet inte, ni, verkligen mycket trött. Tillåter ni? Gör min af att ALLAN lidelsefullt. YNGVA hastigt. sätta sig. Yngva samtycker med en stel böjning på hufvudet. Yngva! vet det var orätt, fegt att tiga jag borde ha sagt er ALLAN häftigt.
Den, som, i öfverensstämmelse med Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkända, förslag, anser, att hammarskatten och den afgift, som vid vissa verk i stället för hammarskatt utgår, böra från och med år 1855 nedsättas till hälften af hvad de nu utgöra, röstar , Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. öil<. till /{. St. ! Stals-Ulskollets Memorial, N:o 273. Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att någon skatte-nedsättning i berörda afseende icke må ega rum. Som denna votering utfallit med 42 Ja och 77 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionens innehåll. Jul ra voteringen (2:dra punkt, i Mein. N:o 24(5). Den, sorn, med bifall till Utskottets af Borgareoch Bonde-Stånden gillade, förslag, vill, att befrielse från mantalspenningarnes utgörande må från och med år 1855 beviljas backstugusittare med deras hustrur och enkor, samt inhyseshjon, och att, i sammanhang härmed, inkomsten af mantalspenningarne skall utföras med 343,000 R:dr. röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att nämnde befrielse icke må ega rum samt att inkomsten af mantalspenningarne skall utföras med 360,000 Riksdaler. * t Denna omröstning utföll med 65 Ja och' o4 Nej; hvadan Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet får hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 7 September 1854. AuJi. tili Exp.-Utsk. den 9 Sept. 1854, kl. 2 e. m; Memorial, angående verkställd omröstning i anledning af Riks• Ståndens skiljaktiga beslutrörande extra Stats-anslag till föremål, tillhörande 4:de, Tule och 8:de Hufvud-titlarne.
Jag tillstyrker således ingen förändring uti det betänk., som LagUtsk. afgifvit, anseende för min del det vara nog, om offentlighet äger rum uti sådana mål, uti hvilka poliskammaren äger domsrätt. Äfven vid domstolarna förekomma stundom mål under ransakningen, hvarunder domaren (inner nödigt att aflägsna åhörarna, nemi. sådana mål, hvilka såra anständigheten, och hvilka, enl. gällande författningar, få hållas inom lyckta dörrar. Grundsatsen om offentlighet vid undersökningar vidlåder således bestämda och nödvändiga inskränkningar, och då LagUtsk. i detta fall gått det rätta så nära som möjligt, skulle jag för min del tro, att betänk, bör bifallas. Hr Fl jer ta: För min del liar jag fattat saken så, att under uttrycket poliskammare äfven skulle inbegripas Konungens Bef:h:de för de tillfällen, då polisförhör der förefalla. Beträffande den siste värde talarens yttrande, att brott lättare blifvit upptäckta, derigenom att cancelliförhören ske hemligt, så tror jag att detta förmenande hvilar på ett misstag om sjelfva det sätt, på hvilket den ena upplysningen kan verka till inhemtande af den andra. Det måste tagas för afgjordt, att äfven om offentlighet äger rum, är det Konungens Bef:h:de eller polisauctoritelen obetaget att utan åhörares tillträde conferera med de underhafvande, som skola bidraga till upplysningars införskaffande. Det är blott vid sådana tillfällen, då sjelfva förhöret försiggår, då parter äro in - Den a September f. ra. 07 inkallade och upplysningar af deni skola inhemlas, som jag anser offentlighet vara af nöden. Vid sådana tillfållen tjenar dessutom hemligheten vid förhören till ingenting, emedan man kan vara öfvertygad, alt de som icke varit tillstädes, men som äro intresserade af att få kännedom om hvad sorn blifvit taladt och svaradt, lätteligen skola kunna få veta det utaf någon af de i målet hörda parterna.
De Engelska partierna undveko alla onödiga och farliga parti-triumf-manifestationer, de insågo att opinionerne måste inpassas med tidsandan, att det icke går an att stadna på ett håll, då allting på alla andia håll rör sig och går framåt, de insågo att det icke hufvudsakligen är på sitt eget parti man behöfver inverka utan på mot-partiet, tidsandans ström glesnar nemi. ständigt det konservativa partiets leder, luckorna måste då fyllas af proselyter från det motsatta partiet. Detta insågo alltid de Engelska politiska fraktionerna, de antogo således till sina ledare icke partimän utan statsmän, sorn förstodo alt man för att segra måste göra sina opinioner antagliga så utom som inom partierna, de ansågo således icke statsmanna-vishelen ligga i att blunda för det närvar., eller i att oböjligt lyda vissa fixa idéer, den rätta statsmannen handlade deremot sällan systematiskt, han förstod att vid hvarje serskild fråga taga råd af förhanden varande omständigheter. Ett ytterligare stöd att bifalla hvad Utsk. föreslagit bör hemtas från det förhållande att det konservativa partiet vid innevar. riksdag är starkt, och att det bör begagna en sådan tidpunkt att frivilligt Den 5 Mars e. m. 195 afstå det som en annan gäng kommer att. aftvingas. Man ser huru de politiska tilldragelserna röra sig i en slags ouphörlig kretsgång, huru revolutionerna framkalla reaktionen, oell huru denna åter om den icke förstår att iakttaga måtta, ånyo framkallar revolutionerna. R. o. Ad., som, efter hvad som föregått, visat sig sätta värde på bibehållandet af sina politiska rättigheter, och dessa, hvad opinion man än måtte hysa om deras tidsenlighet, dock alltid äro värdefulla, bör icke fästa sig vid obetydliga upoffringar om något hufvudsakligare dermed står att vinna. Gr. Sparre, Erik: Då jag från denna plats för några månader sedan förordade bibehållandet utaf en af R. o. Ad:s rättigheter, hade jag lyckan att tillhöra majoriteten. Om jag i dag förordar eftergift af en sådan rättighet, månne jag då äfven skall tillhöra majoriteten? Ja! jag hoppas det.
Då härtill jemväl kommer, att genom sammanbyggnaden tillfälle vinnes till den besparde Capellanslönens och boställets användande till en skole-inrältning, der barnen kun - I Den G Februari i e. m. na komma tillsammans lill större mängd, än då de skola skickas till enskildte lärare, tror jag, att ett sådant tillfälle af församlingarne med värma skall omfattas. Jag anhåller derföre om proposition till bifall å Utlåtandet. Herr Ribbing, alrvid: Det har blifvit anfördt såsom skäl till bifall å Utskottets Utlåtande, och den Biskopparne lemnade beslutande-rätt, att, innan denna kunde äga rum, pluralitetens inom församlingarne gifne bifall erfordrades. Jag föreställer mig nu Hufvud församlingen såsom en cirkelrund, och Annexet såsom en mindre triangel utom , men intill cirkelns periferi. Då är det ganska gifvet, att, om Moderkyrkan beliöfde ombyggas, skulle Hufvudförsamlingcns medlemmar vara ense om alt draga Annexet till sig, emedan det ej borde komma i fråga, att flytta Moderkyrkan från den större församlingens medelpunkt för att, under det den förlängde kyrkovägen för ett större antal innevånare uti Moderförsamlingen, förkorta den för några få i Annexet. Annexförsamlingen skulle således alltid röna olägenheten, att tvingas öfvergifva sin kyrka, och dess kyrkoväg skulle äfven merendels blifva förlängd. Man har ock, utom detta skäl, anfört de fördelar, som härigenom skulle heredas till folkundervisningens befrämjande. Jag medger, alt folkskolors inrättande härigenom i vissa fall skulle lättas, men deremot skulle de i au - Den G Fehrlin r i i e. m. dra fall försvåras. Jag känner af egen erfarenhet en vexelundervisnings-skola, hvarest de barn, som bodde längst bort, oell till och med de, hvilka ej hade öfver en half mils väg dit, sällan infunno sig, utom det svåra missvextåret 1826, emedan föräldrarne ansågo för kostsamt att skicka sina barn så lång väg. Sistnämnde år var det således den fria mathållningen vid. skolan, som föranledde, att de infunno sig.
I anledning af den anmärkning 1827 års Revisorer afgifvit, i anseende till den år 1826 lyftade summan af 25o,ooo R:dr å mindre Creditivet, tager jag mig friheten Den 19 Mars f. ra. anmärka, att StatsUtskottet nog flygligt förbigått det rnärkeliga förhållande, som uppkom genom Kongl. Majlis nådiga förklarande, att, i afseende å Creditivens begagnande och redogörelsen derför, vilja noga iakttaga hvad 63 och 64 §§. RegeringsFormen samt 3o och 68 §§. Riksdagsordningen i detta afseende föreskrifva, utan medgifvande af sådana vilkor och föreskrifter, som deremot kunna vara stridande. Då, efter mitt begrepp, det af Rikets Ständer för lyftningen af mindre Creditivet stadgade vilkor, att de utomordentliga behof och föremål, i och för hvilka de summor, sorn deraf uttagas, ansetts erforderliga, skulle fullständigt uppgifvas, och en summarisk redovisning deröfver upprättas, ingalunda och i intet afseende strider emot de uti Kongl. Maj:ts förklarande åberopade grundlagsstadganden, synes mig, att StalsUtskottet ålegat, alt genom ConstitutionsUtskottet söka upplysning, hvarföre creditivlyftningens föremål, att undsätta Jernverks-och Såg-ägare i Wermeland, icke blef till Rikets Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoret fullständigt uppgifvit. Denna tilldragelse, så obetydlig den för mången synes vara, ådagalägger likväl Styrelsegrundsatser, hvilka icke kunna annat än ofördelagtigt verka inom det conslilutiopella samhällsskicket. Föremålet för Den 19 Mars e. m. den ifrågavarande creditiv-lyftningen hvarken kunde eller borde vara en hemlighet.
Län denna dag inlemnadt anförande, i anledning af en utaf Lars Johan Gezelius från samma Län väckt, och till hemälde Utskott hänvisad, motion om jemnkning i soldat-voteringen inom Stora Kopparbergs Län, m. m. S. D. Föredrogos åter och biföllos Banco-Ut skottets memorial, N:o 7, om anskaffandet af mililair-post-bevakning vid Låne-contoren i Malmö och Götheborg; samt utlåtande, N:o 8, i anledning af Herr Friherre Ählströmers, Jonas, motion, att å det i Banken för Östads Barnhus-inrättning insatte capitalbelopp mätte beräknas ränta, enligt den myntsort, uti hvilken detsamma i Banken deponerades. S. D. Föredrogos åter och biföllos Lag-Utskottets följande betänkanden: N:o 2, i anledning af väckt motion, angående bestämmande af ansvar för så kallade husdjurs misshandling; N:o 5, i anledning af väckt motion, angående skärpning i ansvaret för förskingring af i qvarstad salt gods; och lN:o 6, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående tillägg i 3 Gap. 5 § Handels-Balken, samt förklaring öfver 32 § i Ridderskapel och Adelns Privilegier den 16 Oclober 1723, i afseende på der stadgade afgifler vid utflyttning till utrikes ort. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets utlåtande, N:o 7, angående återlemnande af Herr Prosten, Doctor Björkmans och Herr Contracls-prosten Arborelli motioner, om ändring i ett visst fall af föreskrifterna i afseende pä presterliga befordringar: förklarade Ståndet, att dessa motioner borde behandlas af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Uih, till R, St. Conslitutions-Utskottets memorial, N.o 4, innefattande uppgift å hvilande förslag lill grundlags-ändringar, blef lill afgörande punktvis föreslaget: l:o Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition (N:o 75), angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högste
I öfrigt har, genom ofvanberörde motion, Utskottets uppmärksamhet blifvit fästad derå, att enahanda förhållande, som med Arieplougs, och Arf-\ddsjaurs af Riket, i allmänhet härledande sig derifrån, att Landshöfdinge-Residencen äro vid eller nära lånegränsen förlagde; och då Rikets nuvarande Administrativa och Kamerala indelning otvifvelaktigt i många orter medförer, så väl för Staten, som för den enskilde, kostnader och andre olägenheter, hvilka, efter Utskottets tanka, genom en mera jemn och ändamålsenlig reglering, kunna, om icke helt och hållet undanrödjas, åtminstone betydligt förminskas; har Utskottet, med den rättighet, som i RiksdagsOrdningens 34 §. blifvit detsamma tillagd, alt, i anledning af i Riks-Stånden väckta frågor, anmärka brister i de allmänna hushållningsanstalterne och förändringar deruti föreslå, trott sig böra vördsamt tillstyrka, att Rikets Höglofl. Ständer måtte hos Kongl. Majit i nnder. dånighet anhålla, att en, efter lacala förhållanden, invånar nes beqvämlighet och öfrige omständigheter lämpad, ny Administrativ och Iyamerallndelning i de delar af Riket, hvar - Allni. Eesv. och Oecon. Utskottets Betankande jV.-o 2g. 5 est sådant, efter anställande undersökningar, finnes af beliofvet påkalladt, måtte, genom Kongl. Maj:ts Nådiga försorg, till vägabringas. Hvilket allt lill Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlämnäs. Ankom till Exp.-Utsk. den 9 April kl. 6 e. m. Betänkande^ i anledning af väckt motion, angående verkställandet af arbeten för Konsl. Flottans i Carlskrona behof. Vällofl. Rorgare-Slåndet bär till detta Utskott remitterat ett af Herr P. A.
Jo, hon står från morgon till sent in på natten med kärng. hustru min på hufvet i tvättbaljan. » » Godt, då får hon plats hos oss först som jungfru och sedan, om hon artar sig bra, att gå min gumma tillhanda — ifall nu tösen vill? » » Ifall hon v i l l. » Det hvarken ryckte eller skalf längre i ögonlocken, utan nu brast en hel flod loss, och Jonsson stretade förgäfves emot, stora, starka, genomlyckliga karlen! Ja, så blef det uppgjordt till alla parters uttryckliga belåtenhet, hvilken räcker än i dag, då den är byggd på den klippfasta grunden af en ömsesidigt känd pliktuppfyllelse i kristligt verksam anda. För akvarellmålarinnor. Denna art af konst, behaglig som dilettantism och tacksam då den ej uppträder med anspråk på hög rang, är såsom sysselsättning på lediga stunder, vid färgläggning af mönster eller för direkt afbildande af föremål ur naturen och vår dagliga omgifning i hemmet, både nyttig och nöjsam och kan ofta äfven blifva ett icke ovesändtligt bidrag till framtida förvärf. Det ligger naturligtvis stor vikt uppå, att all kunskap i början inhämtas på ett praktiskt sätt för att lämna största möjliga behållning för framtiden, så äfven här. 1893 Att utan ledning lära sig måla är icke lätt. Det är ej nog med att tycka det skulle vara så roligt att lära sig måla, att tro sig äga anlag därför och bara köpa sig en färglåda och börja kludda på egen hand. A h nej! litet konstigare än så är det allt. Första själfständiga försöken pläga visserligen i många fall sluta af sig själfva, men i andra åter, då håg och lust ej slappats och möjligen anlag förefinnes, mana de till fortsättning: det är då, om ej förr, som ledning behöfs mer än någonsin för att ej komma på afvägar, ofta svåra nog att lämna. Det är då som råd och upplysningar böra vara välkomna vid val af förlagsplanscher, materiel m. m. samt upplysning om rätta sättet för studiernas bedrifvande på egen hand, så vida, hvilket är det bästa, icke en kunnig lärare leder öfningarna. Nybörjare bör icke genast försöka att kopiera naturen.
Ämnen till romaner ha hittills aldrig felats mig, Gudskelof, men för närvarande formligen jäser mitt hufvud däraf. Jag har fullbordat mina barndomsminnen. Jag har skrifvit inledningen till Væ Victis, och jag har dessutom börjat två noveller, Gud vet när jag skall få tid att fullborda allt detta.» Litterära sträfvanden. Tillsammans i Paris. I midten af september återkom Sonja till Stockholm, och vi återsågo hvarandra efter nära två års skilsmässa. Jag fann henne mycket förändrad. Den förra glänsande kvickheten och skämtsamheten var nästan alldeles borta, det lilla tänkarvecket i pannan hade fördjupat sig, ansiktet var mörkt och frånvarande, och till och med ögonen hade förlorat den utomordentliga glans, som var hennes förnämsta skönhet. De syntes nu matta, och den litet sneda kastningen i blicken framträdde tydligare än någonsin. Som alltid lyckades hon att i sällskap med mera främmande personer dölja sin sinnesförfattning och visa sig nästan som förr. Hon påstod sig till och med ha gjort den erfarenheten, att när hon varit som mest upprifven i sitt innersta, hade man i umgängeskretsen fällt det omdöme om henne: fru Kovalevsky var ovanligt glad och strålande. Men för oss, som stodo henne nära, var förändringen blott alltför märkbar. Hon hade förlorat lusten för sällskaplighet, icke blott med främmande, utan äfven med oss, hon hade icke ro att vara sysslolös, utan fann endast i ett förtvifladt, forceradt arbete något lugn. Hon återtog sina föreläsningar, pliktmässigt men utan intresse. Det var i det litterära arbetet hon nu sökte en afledare för sin tärande sinnesoro, dels emedan detta erbjöd flera beröringspunkter med hennes inre lif, dels äfven emedan hon ännu ej hämtat sig tillräckligt från den föregående öfveransträngningen för att kunna på nytt sätta sig in i något vetenskapligt arbete. Hon tog först itu med det definitiva utarbetandet af inledningskapitlet till Væ Victis, som hon lät öfversätta från det ryska manuskriptet och publicera i årets Nornan. Det är en stämningsbit, som skildrar naturens kamp vid dess uppvaknande till nytt lif om våren efter dess långa vinterdvala.