Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med åberopande af min i ämnet gjorda motion, får jag anhålla om proposition derå, att bevillningen af Svenska och Norrska Diplomaters och Consulers löner måtte upphöra.” Innan Utskottet hufvudsakligen utlåter sig öfver det till Utskottets behandling remitterade, nu ifrågavarande förslag, finner Utskottet sig af Herr Rosenblads ofvananförde yttrande föranlåtet att inför de respeclive Riks-Stånden söka ådagalägga, i hvad mon Herr Rosenblad egt skäl föra Utskottet till last den förseelsen att hafva alldeles förbigått en af honom: i detta ämne förut väckt motion. Till Utskottet har nemligen förut ankommit en af Herr Rosenblad, Bernhard, uti nästlidne Augusti månad inom Högloft. Ridderskapet och Adeln framställd, samt af Utskottet, uti Betänkandet N:o 13, angående Stämplade Pappers-afgiften, redan besvarad motion, hvaraf slutmeningen* Bevillnings-Utskottels Betänkande, N:o ig, 3 lyder sålunda: ”Vidare anser jag mig böra fästa uppmärksamheten på den ”efter föråldrade förhållanden i 7 §, upprättade scala för chartering af ”vexlar, der bland annat omnämnes ett Äorrskt mynt, som icke på 28 ”år funnits, och på nödvändigheten att, vid bestämmandet af af gifter å ”Svensk-Norrska Consulers diplomer eller ä löner, utgående till Svensk"Norrska Diplomater och Consuler, införa bestämmelser, sorn icke förnärma ’'konungariket Norriges rätt.”
Skrifvelse, N:o 72. 4:o att församlingarne må för öfvertagandct och begagnandet af marken genast, eller före gällande arrendetids förlopp, ega att med arrendatorerna om afti adelsen öfverenskomma; och som afgifterna för ofvannämnde tre åkerlyckor icke uppgå sammanräknadt till högre belopp än 25 r:dr 12 sk. årligen, hafva Kollegierna, med hänseende till det ändamål, hvarför jorden skulle komma att till församlingarne öfverlåtas, ansett mindre lämpligt att till kronans fördel begagna församlingarnes anbud att för samma jord, i fall den varder för det uppgifna behofvet till dem upplåten, erlägga årlig afgift; hvadan Kollegiernc underdånigst hemställt, att upplåtelsen måtte utan sådan ersättning beviljas. Med fästadt afseende å hvad sålunda förekommit, vill Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer härmed föreslå, att meranämnde kronan tillhörige trenne åkerlyckoi, på de af Kollegierna uppgifna vilkor, må för ifrågavarande ändamål åt ofvanbemälde församlingar, utan ersättning, upplåtas. De till målet hörande handlingar låter Kongl. Maj:t härjemte bifoga; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stats-utskott med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSGAR. P. Genberg. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, fl:o 72. 13 Utdrag af Protokollet öfver EcklesiastikÅren den, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet ä Stock holms Slott den 27 Maj i85i. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-ministcrn för Utrikes Ärendena, Hen Frih. Stjerneld, Stats-Råden: Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Flaten.
Skulle någon, som, jemlikt 5 §, är berättigad att, på ett enda ställe, utöfva bränvins-tillverkning för flere, nära hvarandra belägne, hemman och lägenheter, beträdas att tillverka bränvin på annat ställe, än det af honom bestämdt uppgifna, vare han förfallen till det ansvar, som i 1 mom. af 35 § stadgas. § 56. »Beträdes någon, som idkar ättilesberedning, alt inom de byggnader, som dertill inrättade äro, eller med de pannor, som dertill begagnas, hafva tillverkat bränvin, eller att hafva af yttrat förbränna eller så kallad lank, eller beträdes Apothekare eller den, som är till omdistillering af bränvin, efter serskildt tillstånd, berättigad, alt hafva missbrukat sin dislilleringsrätt till bränvins-bränning, skall han dömas att, utom ansvar för oloflig bränvins-bränning, enligt 33 §, böta 1 :sta gången 500 r:dr, 2:dra gängen 1000 r:dr och 3:dje gången 1,500 r:dr; vare ock i sistnämnde fall rättigheten att ättiksberedning såsom fabriksnäring bedrifva, apothekare-privilegierna eller rättigheten att omdistillera bränvin förverkade.» »Apothekare, som för phurmaceutiska behof nyttjar distillering spannor till större rymd eller antal, än tillåtet är, bote 50 r:dr.» § 37. Den innehafvare af bränvins-brännings-redskap, som öfverlräder hvad i 12, 13 och 19 §§ är föreskrifvet, med undantag , på grund af 16 §, af hvad om hattens rymd bestämmes, bote hyarje gång han dermed beträdes, 16 r:dr 32 sk. banko. Lag samma vare för öfverträdelse af hvad i 23, 24 och 25 §§ är stadgadt.
Af dgn 9 dennes, angå<|nde obehindrad rät* tighet för Skattehemmans egare till svedjande i deras skog, samt öfver vackt motion, att Krono* och Jägeri-Betjeningens tillsyn å svedjande pä Skaitehemrnans skog trätte upphöra S, D Sedan Banko-Utskottets den 28 sist* Jedrie Maji afgifne samt den 30 i samma manad på hordet lagde Utlåtande (ifver gjorde anmärk* jaingar vid Utskottets den 6 sistledne April med* delte Betänkande, så väl i anledning af Riksens Ständers Revisorers Berättelse, s°m den af Ut* skottet verkställde granskning, rörande Banko* Verkets styrelse och förvaltning efter senaste Riks* dag, blifvit den 2 dennes af Ridderskapet och. Adeln gilladt, med undantag af de mot Götha Canal-Diskont-Uirection framställde trenne an* märkningar, hvaröfver Ridderskapet och Adelnville i sammanhang med den på Statsoch Banko-Utskottens handläggning då beroende fråga, angående behörig undersökning af Diskont-Di* yectipnens förhållande, sig utlåta; sa företog Rid* derskapet och Adeln nu berörde 3;ne anmärk* pjngar till pröfning samt fann för godt, att, e* pär de samma redan blifvit af de öfrige 3;ne Reppective Riks-Stånden afgjorde afven för sin del dervid låta bero.
På min, förra gången jag hade ordet, framställda anmärkning om det olämpliga deruti, att personer skulle i beredmskomitéen sitta och uppgöra förslag till sin egen beskattning, har icke något svar iemnats. Jag förmodar således, att man anser det vara en obetydlighet, att ledamöter sitta i en komité och uppgöra sin egen beskattning; jag tror deremot motsatsen och att det är af vigt att så icke sker. Man har sagt, att ordet ”boende” borde uteslutas och utbytas emot ”mantalsskrifven”. Den talare, som yttrat detta, har troligen förbisett, att efter Utsk:ts förslag intet hinder möter för K. M:ts Bef:de att utse en resande ordförande i bevillms-beredningen, hvilken före omkring och fungerade sorn ordförande i flere komitéer efter hvarandra. Skulle mitt förslag vinna framgång, att ordföranden skulle utses af de valde, så anser jag det vara af vigt att detta val icke inskränkes inom distriktet, hvilket utan tvifvel skulle ske, derest ordet ”mantalsskrifven” begagnas. Man har \ idare sagt, att det skulle möta mycken svårighet för K. M:s Bef:de att få en ordförande i dessa beredn:skomitéer. Det torde dock för den, som befarer detta, vara något lugnande att denne ordförande, enligt författningen, kan få resekostnads-ersättning och dagtraktamente. På sådana vilkor torde det väl alltid blifva någon, som vill åtaga sig detta besvär. Om det blir till båtnad för allmänheten, det torde framtiden komma att utvisa. Jag fortfar att yrka återremiss. Gr. Anckarsvärd: Jag trodde,vid början af Hr Adel borgs anförande, att vi voro ense om det mindre lämpliga i att VI B 19 180 I>en 16 Maj e. in. kronofogden vöre ordförande i bevillms-beredningen, men jag finner af fortgången af hans yttrande, att jag misstagit mig. §:n bjuder pasitivt att på landet bör bevillms-beredningen utgöras af kronofogden eller annan af K. H:s Bef:de förordnad person såsom ordförande. Det vill säga, att, i brist på möjlighet för kronofogden att fullgöra detta uppdrag, eger K. M:s Befide att förordna en annan person.
Sedan han härpå svarat nej, meddelades honom detaf Domkapitlet fattade beslut, att ehuru Domkapitlet af 4 morn, i Kon^v Stadgan den 20 Mars 1735, jemfördt med Kongl. Cirkulärbrefvet den 21 Augusti 1786 §. 1, icke saknat skäl att, likmätigt den pligt, Domkapitlet till följe deraf ålåge att ej mindre i allmänhet tillse, det inga villfarelser emot den rena evangeliska läran utspriddes, än ock öfver prestmans fel uti lära och lefverne hafva en noga och allvarsam uppsigt, författaren, såsom den der till de enfaldigas förförande sina villfarelser skriftligen utspridt, genast till suspension eller embetets förlust döma, Domkapitlet dock, med tillämpning af 1 Kap. 2 §. Kyrko-ordningen, ville för utrönande af verkan utaf den varning, som nu blifvit honom gifven, och till hans egen allvarliga besinning i denna vigtiga angelägenhet, medgifva och förelägga honom en tid af sex månader, under hvilken han ägde tillkännagifva, huruvida han bestämdt och obetingadt återkallade eller ännu vidhölle de i förevarande skrift uttryckta ofvanberörda villomeningar, men att Domkapitlet, i betraktande af den våda, som af författarens villfarelser kunde för åhörares och lärjungars själar uppstå, pröfvade skäligt, på grund så väl af först åberopade Kongl. Förordningar, som ock af Kongl. Brefvet den 2 Maj 1751, hojiom såsom varande ett skadligt verktyg förständiga, att intilldess nyssR. St. Just. Ombudsm. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849. berörde anmälan hos Domkapitlet skett, sig från all embetsutöfning såsom skolelärare och prest afhålla. Häröfver klagades i Hofrätt, enligt meddelad besvärshänvisning — beslutet bade nu icke blifvit Kongl. Maj:ts nådiga pröfning understäldt.
Det var långt lidet på natten när det glada laget bröt upp, och Braun med sin nye bror återvände till Uddevalla. »Det var en faslig hetta», pustade Braun, under det vi genomströfvade den lilla stadens gator; »att inte augustimånen skäms! Hvem har gifvit honom lof att imitera solen? I natt lägger jag mig ej, låt oss bese stadens märkvärdigheter. Gästgifvargården är märkvärdig för sin dåliga punsch. Uddevalla har varit en rik stad, men blef fattig sedan sillen gick sin väg. Sill har gjort andra än städer lyckliga. Ett kungarike för en sill i detta ögonblick; min löjtnantsfullmagt och mitt obefläckade svärd ger jag på köpet. Men hvad är det här?» Vi hade just då stannat vid en högre stenmur. »Aha», återtog Braun, »det är kyrkogården. Låt oss gå in! I de dödas stad finnes det väl svalka nog.» Vi gingo in och ströfvade en god stund mellan kors och hällar. »Ack, den som bodde här», yttrade efter en stunds tystnad Braun, i det han stannade, »här öfverallt är så tyst, och tystnaden är min bästa vän. Här störes man af ingen, icke ens af sig sjelf, hvilket är det bästa. Den som kryper till kojs här, vaknar utan hufvudvärk ... En grafhög mer, ett lidande mindre!» tillade han med djup betoning i sin stämma. Det är svårt att minnas på hvilket ställe af kyrkogården Braun stod när han yttrade dessa ord; men det är icke omöjligt att det just var på samma plats, der hans grafvård nu står.» Detta djupt tilltalande lilla stycke var infördt 1862, då på samma gång en afbildning af grafvården illustrerade texten. Det är af stort intresse att tänka sig desse båda mäns första bekantskap 1839, omkring 30 år innan Blanche gick att uppsöka sin förutgångne vän. På den tiden var den blygsamme Frejaredaktören i sin egen tanke en rigtig obetydlighet då han skulle uppsöka skalden, som redan hade ett namn och hvars vexlande tonslag på lyran så hänfört honom. »Hvem är herrn?» frågade Braun.
Sebold-, ställda under öfverinseende, dels af Stadens Consistorium eller Kongl. Hof-Consistorium, dels af särskilta Direclioner och Styrelser a) Nicolai Församlings IJandtverks-Sch ola, med 42 Lär jung ar, samt * Lärare, hvilken åtnjuter i lön 1.00 II;dr. Skolans Capital-fond utgör 3,333 R;dr 16 sk, & h) Samma Församlings Fattig-Schola, der undervisning meddelas för 10 Gossar och 90 Flickor, hvilka förstnämnde samt de Flickor, som begagna både Läsningsoch Sy-Scholan, erhålla hvardera ett månadtligt underhåll af 3a sk. Läraren aflöna® med 100 R:dr, och aine Lärarinnor, hvardera med 200 R:dr. Scholan utbekommer från Allmänna Fattigcassan 200 Rldr, och har en Capital-fond, uppgående lill 4o,'8oo R:dr. c) Kraf tiska Scholan, Ilar 1 Lärare, som njuter i lön 3oo R:dr, och gemensamt med denna Schola förestår elen näst förut omnämnda. 20 Gossebarn få här undervisning. Sehole-fonden uppgår till 22,016 Ridt32 sk. d) Cittra Församlings Fattig Flith-Schöl a, med 2;ne Lärarinnor, hvilkas aflöning utgör 5oo R:dr, bar en Capital-fond af n,833 R:dr 16 sk., och lemnar undervisning för i33 barn. cj Samma Församlings Söndags-Schola för Handtverk s-lä ringar oell Gesäller, inrättad år i83o, har omkring 3o Lärjungar samt 1 Lärare, som aflönas med 66 Rldr 32 sk. Till Scholan är doneradt filt Capital al .500 R.dr. — 68 — f) Jacobi och Johannis Församlingars FriFattigoch Handtverks Schola, bär aine Lärare och alne Lärarinnor. Aflöning,en till dem, samt i Läromästare för handtverk utgör Ridr.
Ut - L23 Dck 6 September. Utdrag af Protokollet, hältet i Borga» re-Stöndcts plenum wid Riksdagen i Stockholm deti s Sept. iZvtz. G. D. Lät Borgare - Ständet sig föredragas Riksens Höglofl. Sländcrs Banco - Utskotts Protocolls» Utdrag af den 22 nästlidne Augusti, angäende Herrar Riksdags-Fullmägtigcs för städcrne i Götheborgs - och Bohus »Län till wälbemäldte Utskott remitterade ansök» Ning, att Banqucn kunde äläggas förse Räntcriernc i LandSorkernc med npa sedlar af scrfkilte sorter, samt heste att halla dem allmänheten tilhanda emot utbyte sf gamla och försiitnc; hwaröfwer Banco - Utskottet sig utläkit, att det hwarkcn med Bankens nödiga säkerhet eller med desi werknings»krets förenas kunde, att genom Banquens omedelbara anstalt eller för betz räk» ning penningcsummor till Ränterierne öfwer hela Rl« ket skulle öfwersändas samt derstädes oafbrutet wara att tilgä. Ständet, som icke kunde annat än godkänn» hwab Banco »Utskottet fölunda pttrat, men deremot insäg de olägenheter, som af utstitne och obrukbar? Bantoscdlars cirkulation, äfwensom af bristande til, gäng pä nödigt kopparskiljemyut allmänheten i Landsorterne ofelbart mäste -vidkännas, fann ock, i anledning af hwad Banco-Utskottet uti samma sikt Protocolls - Utdrag widare förmält, att till allmänna Be» swärs - och Economie - Utskottet bfwerlemnos bordt, att föreflä tjenlig? utwägar till afhjclpande af de i förbe» rörde mätko Lfwcrklagade olägenheter; i hwilket afseende de i detta ämne ingifne Memorjaler skulle wälbemäldtc Utskott tillställas, samt de respektiv?
Der säges, att den Konungens Rådgifvare, hvilken, genom öfverträdelser af förut uppräknade paragrafer i Regeringsformen, gjort sig skyldig till embetets förlust, skall dessutom straffas efter 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken för sitt lagstridiga förhållande, ”om någon lider skada ” hvilka ord Hr Justitieombudsmannen förbyter i de ytterst obestämda: ”om någon skada vållas.” Att lagbudet med någon förstår enskild person, det ådagalägger ljusligen dess vidare lydelse. Om någon lider skada —• heter det —• ”till lif, ära, eller ”personlig frihet, utan att lagligen förvunnen och dömd vara, eller förloras ”gods, löst eller fast, utan laga ransakning och dom, eller varder någons frid ”i hans hus störd, elier för vises någon från ort till annan, straffes etc.” Ingen sådan skada kan tillfogas Staten. Till godtgörelse af den lesion, som Staten lider genom de i Ansvarighetslagen specificerade embetsförseelser af Ko - 378 nungens Rådgifvare, äro, i samina lag, egentliga straff för de serskilda fallen noga bestämda, och en derutöfver sträckt talan om skadeersättning synes ej tillkomma annan Ombudsman, än den enskilda någons, hvilken kunde hafva att klaga öfver lidande genom berörde embetsförseelser. Men ingen sådan någon, elier dess sakförare, har under denna rättegång emot oss uppträdt eller kunnat uppträda, för att, med de stränga ansvarspåståendena af Rikets Ständers Justitieombudsman, förena sina. Hr Justitieombudsmannen åberopar ”allmänna rättsgrunder,” enligt hvilka skadeersättning skall ”alltid betraktas såsom en från förseelsen oskiljaktig ”påföljd, om icke af lagen undantag derifrån i vissa fall göres.” Utan att inlåta oss i någon omständlig granskning af denna sats, vilja vi blott anmärka, att den serskilda Lag, hvarom nu är fråga, uttryckligen bestämmer de lagstridiga åtgärder, för hvilka äfven sådant ansvar kan, emot Konungens Rådgifvare, af enskild man yrkas, samt att, efter ”allmänna rättsgrunder,” strafflagar ej medgifva att genom extensiv tolkning sträckas ut till andra fall, än dem de förutsätta.
(U A ) Enligt Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag aflåtna Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, erfordrades för 8:de hufvudliteln, utom de å densamma af Kongl. Maj:t äskade ordinarie statsanslag, åtskilliga summor för tillfälliga behof, dels för en gång, dels för viss bestämd tid; och får Stats-Utskottet, som dessutom genom remiss från Riks-stånden till behandling emoltagit flere särskilda Nådiga Propositioner och af enskilda representanter väckta motioner om anvisande af statsbidrag till likartade föremål, öfver alla dessa frågor i ett sammanhang härmed afgifva utlåtande. l:o. För uppförande af en tjenlig byggnad åt Nya Elementar-skolan i Stockholm, bar Kongl. Maj:t begärt ett anslag, för en gång, af 50,000 R:dr. 1 afseende å denna fråga får Utskottet hänvisa till det särskilda yttrande, som Utskottet redan uti dess Betänkande N:o 135 deröfver afgifvit. 2:o.
Ir, utan så beskaffade kostnader, derest de skola fortfara, af Academiens egna tillgångar bestridas; men då derigenom uppkommer behof af motsvarande anslag lill andra utgifter för Academiens verksamhet, hvadan de ifrågavarande medlen icke skäligen böra Academien fiåntagas, hafva Rikets Ständer funnit, att enahanda belopp må för Academien bibehållas, men icke såsom anslag lill jettoner upptagas. - 10:o Då Rikets Ständer beslutat, att, jemte det Dramatiska Spectaclet icke vidare tnå åtnjuta andel, såsom hittills, uti det lill ved och ljus å 5;te Hufvud-Titeln upptagna anslag, detsamma i öfriga delar, eller för WilterhetsAcademien, Academien för de fria konsterna samt Bildhuggare-Ateliern vid rännare-banan, bör oförändradt utgå; har, i följd häraf, berörde anslag blifvit till 1,500 R:dr nedsatt. Då i öfrigt någon förändring å 5:te Hufvud-Titeln icke egt rum, äro anslag å denna Hufvud-Tilel uppförda att från och med 1841 års början och intill näst vidtagande Stats-reglering utgå till följande belopp, nemligen: Svenska Academien R:dr 1,500: — Vitterhets-, Historieoch Anliqvitets-Academien . 4,600: —■ (under förut upptagne förbehåll) Academien för de Fria Konsterne, hvarunder 2,000 R:dr Hamb. Vetenskaps-Academien 640: —■ Kongl. Kongl. Natur-historiska Riks-Museum . 7,500: Ti 11 rese-stipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande 10,000: — Till understöd vid vetenskapliga arbetens utgifvande * 450: — (under förut anmälda förutsättning) Expedit iöns-Ut skot tets Forsla" till tind.
De antydningar j a g velat göra — o m de ock framställts fragmentariskt o c h utan sammanhang — tror jag dock ni skall rätt förstå såsom de äro, ett försök att vindicera gent emot de tomma formerna det innehållets rätt, oberoende af dessa förra. Det är lika mycket bedrägeri att mörda en sann och ädel kärlek som att upphöja en tom lidelse och ett tillfälligt romantiskt känslopjunk till rang af kärlek. Den sanna kärleken låter sig ej förklara; det är som Ruckert någonstädes säger: » Liebe ward der Welt v o n Gott verliehen, Dm zu Gott die Seele zu erziehen ». — kärlek, med några Efter denna preliminär framträder för mig gifvetvis frågan i en långt mer generel form: » Ar det ohederligt af en ung man att binda en ung flicka vid sig, jämväl om han ej på några år kan ha utsikt att bjuda henne ett hem? » Det är på denna fråga jag ville svara ett ord. Indirekt har jag, så långt jag ämnat inlåta mig på delta intressanta och ej oviktiga spörsmål, ofvan antydt det svar, jag skulle vilja ge på er fråga. Jag svarar på densamma: nej. Skall jag anföra skäl för min mening, blir detta naturligtvis hufvudsakligen ett upprepande af ofvan förda resonnemang från annan syi.punkt. Sker en dylik förbindelse pä grund af verklig, sann böjelse och sympati — hvad vi kalla kärlek i detta ords bästa bemärkelse — hur skulle sanna, djupa U — e. Sen till, finnes att hos Mosspudding Förslag till matordning 5 — 11 för veckan jan. Söndag. Buljong med grönsaker (julienne). Späckad oxhare med grönsaker. Mosspudding. M å n d a g. Griljeradt oxkött med persilja. Puré på jordärtskockor. Tisdag. Kokt salt fårbringa med brynta rötter. Tisdagssoppa (soupe å. la reine). O n s d a g. Köttbullar med bruna bö- nor. Mannagrynsvälling, serve_ ras med socker och kanel. T o r s d a g. Ärter och fläsk (med varm punsch). Tunna pannkakor med sylt. F r e d a g. Kokt gädda med pepparrot.
Förordning angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; och 2:o om antagande af en författning angående arfsrätt för oäkta barn, S. D. Remitterades till Bevillnings—Utskottet Kongl. Majits nådiga Proposition till Rikets Ständer angående med Frankrike afslutade handelsoch sjöfartstraktater. S. I). Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Kongl. Majits nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förändrad grund för uttaxering af landstingsmedel, tillika med åtskilliga i anledning deraf afgifna yttranden. Från Hogv. Pr este-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Siats-Utskottets Memorial: M 4, angående riksdagskostnadernas bestridande af Riksgälds-kontoret; JVZ 3, angående godtgörande af Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns riksdagskostuader; och M 6, angående förskott å adöningen för den hos Riks-Stånden och Ut skotten anställda betjening. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Majits den 22 dennes meddelade nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o med förslag till förnyad Förordning angående jords och lägenhets afstå— ende för allmänt behof; och 2:o angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen samt om bildande af en landtstorm. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet Kongl. Majits den 22 dennes meddelade nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förändrad grund för uttaxering af landstingsmedel. S. I). Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Majits den 22 dennes meddelade nådiga Propositioner till Rikets Ständer: 78 Prot.-Utdrag den 25 November 1865.
Sirs ”Bank förblifver hädanefter, som den hittills varit, under ”deras egen garanti och vård; skolandes förvaltas efter de ”reglementen och stadgar, som redan gjorde äro eller ännu ”af R. St. göras kunna,” således nära samma ordalag, som uti den nuvar. 72 §., och att R. St., det oaktadt, vid samma riksdag uppdrogo åt Konungen att ensam och under deras frånvaro besluta och verkställa den realisation, hvilken R. St. förgäfves sökt utföra; när jag vet, att det var en realisations verkställighet, som grundläde Riksrådet Liljencrantz’ odödlighet, och som vid en påföljande riksdag af R. St. med tacksamhet godkändes; när jag än vidare påminner mig, att senare R. St. vid 1809 och 1810 årens riksdag, med oförkränkt bibehållande af deras beskattningsrätt, åt Konungen uppdrogo att ända till 5o proc. förhöja lullafgifterna, och att detta uppdrag fortfor ända till i8i5 års riksdag; när, säger jag, allt detta är ovedersägliga facta, slutar jag också deraf, att R. St. måtte vara berättigade att öfverlåta, äfvensom att stadga om utöfningen af de rättigheter, som lagarna dem tillagt; och då finner jag ej heller, hvaruti den stora förbrytelsen skulle ligga att till R. St. föreslå att i form af civillag förklara, det de underkastade Konungens sanetion de författningar, hvilka uppå Bankens förhållanden till det allmänna skulle hafva ett omedelbart inflytande? Icke vittnar ett derhän syftande förslag om bristande nit, skicklighet och drift hos den föredragande, utan tvärtom en berömvärd omsorg för betryggandet af allmänt väl. Det gifves, mina Hrr, uti alla samhällen en kraft, mägtigare än hvilka lagstadganden som helst; det är den, som ligger i sakens natur.