Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, sa länge staden icke inser den fördel, som skulle för desi handel beredas genom södra Slussens förbättrande och bringande till sädane dimensioner, att lika djupgäende Fartyg med dem, som passera Södertelge Canal, kunna derigenom slussas in och utur Mälaren, lära ej heller nägra förändringar medelst bättre hamns, lasibryggors och magasiners samt en tillräcklig wags inrättande ät Mälaresidan wara att päräkna. Det är icke utan, att, hwad Canalen beträffar, desia sednare omständigheter i framtiden blifwa af minskad betydenhet, om Eders Majit Nädigst täckes förunna Södertelge stad de af staden sökte Stapelstads-rättigheter; men Directionen anser för sin pligt, att i underdånighet omnämna förhällandet, enär det torde wara af wigt bäde för hufwudstaden och flera andra orters nu wanliga waru-omsättning, sjöfart och fraktbruk. Af detta allt torde Eders Majit nädigst inhämta, att Södertelge Canals tillständ nästkommande är är följande: Ett Actic-Capital af 55g,000 R:dr utan afkomst, således tillintctgjordt. En Canal, sorn fordrar under första ären ett större underhäll än de afgifter, som kunna päläggas canal-farten, och således fordrar ökade uppoffringar. Denna cominunication skulle alltsä förfalla och medföra den förlust, att ej endast alla de medel, som Staten lillskjmit, »tan wcrkan gä förlorade, utan ock att de Provinccr omkring Mälaren, som nu begynt att tillwänja sig I.IV Statsoch Vanco-Ut skottens andra waruomsättnings-förhällanden Ln de förut wanligc, mäste ätergä till deni och dcrwid underkastas känbara lidanden.
Utsk:ts nu bordlagde Betänkin N:is 118 och 119 skulle uppföras på föredragningslistan för nästa plenum efter Bevilln.-Utsk:ts Betänk. Ropades ja. R. o. Ad. åtskiljdes kl. e. m. In fidem, 0. Brakel. Onsdagen den 3 Juni 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades protokollet för den 16 sistl. Mars. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:s i f. m:s plenum ölverlemnade Nåd. Propos:r till R. Sl:r: ang:de inrättandet af en pensions-anstalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska, lill utrikes fart använde segeleller ångfartyg, äfvensom machinister och eldare å sistnämnde slags fartyg; och ang:de rätt tör Biskopen i Hernösands stift m. m. Doktor Israel Bergman att, vid afskedstagande, på rikets allmänna in* dragningsstat uppbära pension. Den 3 Juni e. m. 35 Föredrogs Snvo och företogs punktvis till afgörande StatsUtslcts d. 22 och 23 sisth Maj på hordet lagde Utlåt. N:o 100, angtde regleringen af utgilterne under lliksstatens sjunde hufvudtitel. l:sta punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. Ilr Charpentier, Gustaf Reinhold: Då jag tog mig friheten föreslå en löne-förhöjning af 150 rdr åt hvardera af Kammar-Col!:ii vaktmästare, ansåg jag verkligen denna min framställning vara grundad på billighet och rättvisa, enär denna vaktbeljening genom det nya jordeboks-kontorets inrättande har sig ett drygare göromål pålagdt än förhållandet i allmänhet är med vaktmästarne inom de öfriga embetsverken. Då emellertid alla omständigheter gifva vid handen att ett framhärdande i detta mitt påstående vore ganska fåfängligt, vill jag icke vidhålla detsamma.
Ahlströmers motion om inlösandet af åtskilliga, honom tillhöriga, Riksgäldssedlar. ( Ilgs Aid.) Uti en, dea 7:de innevarande månad, hos Ridderskapet och Adeln vackt samt till Stats-utskottet remitterad motion, har, med åberopad anledning af Rikets, Ständers lemnade bifall till flera dylika under denna riksdag gjorda Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 341. 3 ansökningar, friherre Alströmer, Jonas, anhållit, att åtskillige Riksgäldssedelå ett sammanräknadt belopp af 56 r:dr 16 sk., hvilka befunnits uti hans fäders sterbhus och hvaraf motionären, efter förloppet af den för sådane sedlars in vexlande stadgade preskriptionstid, blifvit innehafvare, inåtte varda al Riksgäldskontoret inlösta. Då de i förevarande motion omförmälda och densamma bifogade sedlar, deraf två lyda å 10 rrdr, sex å 2 r:dr, tjugo å 1 r:dr och tretton å 16 sk. hvardera, enligt meddeladt intyg af Riksgäldskontorets kommissariat, vid deras granskning befunnits riktiga och, derest de i rätt tid blifvit företedda, ovilkorligen inlösbara; så och i öfveiensstämmelse med Stats-utskottets af Rikets Ständer godkända yttranden, angående mångfaldiga andra under innevarande riksdag förekomna frågor om Hiksgäldssedlars inlösande, oaktadt den derför bestämda preskriptionstid af sedelinnehafvarne försutits, får Utskottet tillstyrka att jemväl nu uppräknade 41 sedlar må med ett deras sammanräknade valörer i bankomynt motsvarande belopp, eller trettiosju riksdaler 26 sk. 8 rst. af Riksgäldskontoret inlösas, samt att den härför erforderliga summa äfvenledes må få utassigneras af den på nyssnämnde verks räkning N:o 2 i Rikets Ständers Bank innestående behållning. Stockholm den 17 Oktober 1848. STOCKH OliM, w. F. DALMAN, 1848.
Ständer tillstyrka, att redactionen af 5 te punkten uti Utskottens första Betänkande förblifver oförändrad , skrifver Ja! —- Den det ej vill, skrifver Nej! .— Vinner Nej[ -— föreslås följande redaction af slutet i 5, mom. af Betänkandet från orden ”samt att an. märka allt , som finnes strida emot de vilkor, hvarunder Bolaget erhållit Bidraget, eller afdika från den af Kongl. Maj:t för hvarje år fastställda arbets-planen: äfvensom allt, hvaruti misshushållning kunde förspörjas, med rättig* - 302' D en a 7 Julii .tighet att innehålla anslagen <, intill dess för* Hannig, som af Banco-Styrelseu godkännes, blifvit aflemnad eller nödigt afseende gjordt i det, sorn till rättelse är uppgifvet. Hvilka båda alternativer Utskotten nu få vördsammeligen hemställa. isto Hos Högvördiga Prest-Ståndet har Herr Professor Forssel andragit den önskan,’ att till lämpligaste åtgärds vidtagande skulle i underdånighet anmälas, om, vid blifvande Re. visioner, utröntes, att i påräknade Actie-Capitalet brist skulle yppas genom tilltagande försummad inbetalning, och hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr Nordencreutz föreslagit, att till beredande af Statens vinst och förekommande af misscalcul vid beräkning af Tillgångar , Banken skulle blifva ägare af alla Actier , hvarå inbetalning försummades, oell i egenskap af Actie ägare, med åtnjutande af alla dermed åtföljande rättigheter , fullgöra endast de återstående inbetalningar a förrberörde Actier; förmenandes Herr Nordencreutz, att, i den man Banken på sådant sätt blefve
Betänkande, i anledning af vackla motioner, om utländska lotteri-kollektörers samt inoch utländska försäkringsbolags verksamhet i riket. 1 en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 319) har Johan Gustaf Dahlgren från Calmar län framhållit, hurusom ett större antal personer från andra länder, synnerligen Tyskland, oaflåtligen, under det de utgåfvo sig för lotterikollektörer, i vårt land kringspridde falska lotteri-prospekter och falska lottsedlar, samt derigenom årligen tillnarrade sig ganska betydliga penningebelopp från spel lystna och lättrogna personer; äfvensom att dylika prospekter och lottsedlar i fullt frankerade bref här utdelades. Till hejdande af dessa bedrägerier har motionären hemställt att, såvida dessa utländska lotterispel icke alldeles kunde förbjudas, antingen kringsändningen af utländska lotteri-prospekter samt försäljningen af utländska lottsedlar öfverlemnades uteslutande åt en eller flere, för redbarhet kände, och inom landet boende Svenske män, hvilka vore ansvarige för, att allmänheten härutinnan icke blefve bedragen, eller ock att åt en person uppdrogs, att noggrannt följa lotteri*- väsendet utomlands och för den Svenska allmänheten tillkännagifva, hvilka kollektörsfirmor voro att anse såsom redbara och solida, samt hvilka lotterier erbjödo de bästa fördelarne för de spelande, o. s. v. Derjemte har motionären andragit, att åtskilliga utländska, fullkomligt insolventa försäkringsbolag lemnade här i riket hvarjehanda försäkringar. Till hämmande af dessa bedrägerier har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan om vidtagande af sådana åtgärder, som kunde verksamt hämma utländska Jotteri—kollektörers och försäkringsbolags bedrägliga affärsverksamhet i Sverige. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, till hvars behandling denna motion Bih. lill B. St.
Ännu härstädes är lugn i Aulis, Och orubbade murarnes vakter stå. Följ mig ditin! AGAMEMNON. Jag dig afundas, gubbe, Afundas hvarje dödlig, som ett sorglöst lif Okänd tillryggalägga och oberömd; De stora herrar ej afundas jag. GUBBEN. Dock lifvets ära är i storheten. AGAMEMNON. Men sådan ära ganska vansklig är, Och ärelustan Väl ljuf, men skadelig för egaren. Än gudarnes bud, ej tagne i akt, Föröda ett lif; än menniskors Meningar många Och vrånga det pläga förbittra. GUBBEN. Ej gillar jag slikt tanksätt hos en högsatt man, Ej till allt det goda har dig fostrat upp, Agamemnon, Atreus. Du glädje och sorg erfara bör; Ty en dödlig är du. Änskönt du ej vill, Blir sådan gudarnes vilja likväl. Du har åt dig upptändt facklans ljus, Och skrifver ett bref, Just det, som i handen du bär ännu, Samt stryker hvarenda bokstaf ut, Förseglar, och bryter upp igen; Du kastar din fackla på marken, och gjuter Ömniga tårar. Men allt Hvad bakvändt är utföll på din lott, Förutom att rasa. Hvad går åt, hvad går åt dig? Hvad är åfärde, åfärde med dig, min kong? O, välan, meddela du saken nu oss! Du kan tala till god och redelig man; Ty åt din gemål mig fordom Tyndareus Sände som hemgift, Och brudledsagare täcktes. AGAMEMNON. Åt Leda, Thestios' dotter, föddes flickor tre, Phoibe, och Klytaimnestra, som blef min gemål, Samt Helena, till hvilken kommo, giljande, De mest ansedde ynglingar från Hellas' land. Men svåra hotelser och ömsesidig död Förspordes från enhvar, som skulle korgen få. För fadren Tyndarens betänklig saken var, Att dottren ge, och icke ge, och huru bäst Han toge ödet.
(Bevilln.-Utskottets Betänkande N:o 4.) S. A. K. Sedan E. K. Maj:ts Sundhets-kollegium, med öfverlemnande af summariskt sammandrag af från samtliga länen, med undantag af Upsala, Skaraborgs, Elfsborgs och Malmöhus, inkomna redogörelser för länslasarettens och kurhusens inkomster och utgifter under år 1860, upptagande kurhusaIgiflen för året till 243,638 R:dr 64 öre och öfriga inkomster till 141,515 R:dr 49 öre saint utgifterna till 379,831 R:dr 86 öre Runt, lill E. K. Majit i underdånighet hemställt, att då, såsom af dessa uppgifter visade sig, ifrågavarande sjukvårdsinrättningar icke kunde utan kurhusafgiften ega bestånd, nådig Proposition om samma afgifts fortfarande måtte till Rikets Ständer aflåtas; så har E. K. Majit, uti nådig Proposition af den 24 Oktober sistlidet år behagat föreslå Rikets Ständer, att omförmälda kurhusafgift jemväl under nästa statsregleringsperiod måtte utgå på sätt och till de belopp, sorn blifvit af Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag bestämda, och, i enlighet dermed, af E. K. Majit genom nådiga Kungörelsen den 24 Februari 1860 påbjudna.
Hume säger: »ingenting anses för ett sakrare tecken till en nations blomstrande tillstånd än en låg ränta, eller, med andra ord, en billig hyra för begagnande af detta det vigtigaste af alla samhällsredskap, som vi kalla penning. En låg penningeränta utvisar nemi. tillvaron af denna känsla af trygghet, som alltid är en fortskridande hyfsnings följeslagarinna; ty räntan är alltid mycket högre i alla länder, i hvilka osäkerhet till egendom råder, och faller oafbrutet i alla sådana, i hvilka menniskorna mer och iner komma i tillfälle att förena sina bemödanden till befordrande af allas väl, i hvilka folkmängd och välstånd tillväxa, i hvilka jorden blir allt mer och mer bördig, i hvilka prisen på råalstren visa benägenhet att stiga och prisen på slöjdalstren benägenhet att falla, och i hvilka, följaktligen, förmågan att köpa de ädla metallerue ökas med hvarje år.» Om i dessa ord ligger sanning, så frågar jag, om välståndet hos oss har förbättrats. Om vi granska tiden efter realisationen, då skydds-systemet i Sverige icke ännu lidit intrång på onaturligt sätt af frihandeln, så fortgick all utveckling harmoniskt; räntan tenderade så ouphörligt att falla och vi gingo framåt i civilisation. Huru Sr det deremot nu pä de sednaste tiderna? Jo, räntan är 14 å 20 % i närv:de stund. De säkraste papper kunna icke belånas, och osäkerhet råder öfverallt. Hr Björnstjerna talade i ett föreg:de plenum om den skuldsättning, hvaruti vi satt oss på de sista tre åren. Om jag ser efter, huru det förhåller sig med export och import under åren 1850 —1858, så visar sig att värdet af den förra upgår till 203 mill. och af den senare till 244 mill. Det är dock svårt att i detta läll framdraga positiva bevis; men det ligger likväl i känslan hos landets innevånare någonting, som öfvertygar dem, ehuru de icke hafva det klart för sig, att vi lefva i en kritisk tid. Man vågar icke entamera någon affär, emedan förtroende saknas. Ar sådant välstånd?
A. föreslagna, med undantag af en för slutsummans jemnande vidtagen förhöjning i förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser för departementets kansli-expcdition; samt 22:dra punkten, innefattande Utskottets hemställan, att Rikets Ständers godkännande af denna hufvndtitel med bifogade tabell ej mätte lägga hinder i vägen 14 Ståts-Utskottets Memorial, N:o 152. för verkställandet af de beslut, i fråga om allmän förenkling af indelda räntor och tionden eller deras i mera eller mindre mån skeende indragning lill statsverket, äro af Borgare-ståndet återremitterade; men då dessa punkter blifvit at de öfrige 3:ne Riks-slånden bifallne oell följaktligen af Rikets Ständer afgjorda, anser Utskottet, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, någon åtgärd, i anledning af återremisserna, ej vara att vidtaga. Stockholm den 24 Maj 1851. N:o 152, Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Maj 1851, kl. 10 f. m. Memorial, i anledning af erhallne åtcrremisser ä Utlåtandet N:o 87, angående regleringen af utgifterne ander Riks-statens Sjette liafvudtitel. (U. A.) Af detta Utlåtande bar Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitterat: 1 :sla. punkten, innefattande Utskottets tillstyrkande dels af nedsättning uti anslaget för Bergs-kollegium och dels af en underdånig skrifvelse till Kongl. Majt om indragning uti Bergs-kollcgii tjenstemanna-personal samt aflåtande till Rikets näst sammanträdande Ständer af nådig
Jag undrar visserligen icke derpå, då Hr Frih. Palmstjerna är motståndare lill Gr. Anckarsvärd i sjelfva hufvndfrågan, ty om Hr Frih. o. Landtm, verkligen skulle föredraga Const.Utsk:s betänk. N:o 2, så blir följden att det antingen skall förekomma till afgörande nu eller också i nästa plenum, då det ovillkorligen måste företagas. Föredrages detta betänk, nu, så finnes intet val och ingen möjlighet till upskof, oaktadt en så beskaffad motion är väckt som den om upskof till nästa riksdag, hvilken motion ovillkorligen är hvarje representants grundlagsenliga rätt att väcka, så länge motionstiden fortfar, och ännu icke Const.Utsk:s betänk. N:o 2 är afgjordt. Jag kan icke fatta den framställning, som några ledamöter gjort att Frih. Tersmedens motion skulle hafva kommit för sent. Tiden är af grundlagen bestämd för motioners väckande till en månad och deraf återstår ännu ganska mycket. Jag hör till deras antal som önska alt den ifrägavar. vigtiga frågan hade blifvit med del första afgjord, men jag hör också lill deras antal, som önska att icke frågan måtte afgöras pä annat sätt, än som med grundlagen öfverensstämmer, och efter mitt omdöme vore det ett våldförande af grundlagen om raan företog hufvudfrågan till afgörande förr än den motion som af en riksdagsman blifvit väckt, nemi. att frågans afgörande måtte hvila till en kommande riksdag, blifvit behörigen afgjord. Jag kan derföre icke föreställa mig annat än att Hr ■:h. o. Landtm., till följd af den ed han svurit, anser sig törhin 9 - 130 Den 11 December. drad att företaga hufvudsaken till slutligt afgörande förr än den frågan, om upskof dermed, först blifvit afgjord. Det skulle vara ett gyckel i grundlagen, och sådant får man icke föreställa sig, då 81 § i Riksd.Ordn. lemnar en rättighet att kunna få upskjuta hvilande förslag till en kommande riksdag, om det sedan skulle stå öppet för ett Stånd, all afskära en sådan frågas kommande under pröf ning.
Yi utgingo dervid från den åsigt, att man i allmänhet bör fara varligt fram med Grundlagarna och de konstitutionela stadgar, som dermed stå i sammanhang, och att i afs. härå ingen förändring bör göras, sorn icke ar af behofvet oundgängligen påkallad. Detta tror jag ej vara fallet med den af Frih. v. Paykull föreslagna ändringen. För min del finner jag ingenting förödmjukande i att vid inträdet i Riddarhussalen upvisa min pollet för den Underofficer, som till följd af vederbörandes ordres är der posterad. Deremot vore det temligen oangenämt, om man här skulle kunna midt under en diskussion afbrytas genom RiddarhnsFiskalens begäran om upvisande af pollet. Om Fiskalen upfyller alla sina olikartade åligganden med den noggrannhet, som vi äro vande att hos denne tjensteman alltid finna, torde äfven hans tid vara så tillräckligt uptagen, att han ej bör med detta updrag ytterligare belastas. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag anhålla, att R. o. Ad. måtte, med godkännande af Utskrts Bet., afstå Frih. von Paykulls motion, och behagade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, derå framställa propos. Frih. Cederström, Rudolf: Äfven jag anhåller, det R. o. Ad. behagade bifalla Utskts Utlåt. Visserligen har motionären här upträdt till försvar för sitt förslag, och några reservanter hafva till Utskrs Utlåt, bifogat er. serskild mening jemte motiverna dertill, men som icke öfvertygat mig på något sätt. De hafva deri sagt, att Ståndets ledamöter i allmänhet icke äro talrikare församlade, än att hvar och en kan med lätthet igenkännas, och att Piskalen således bör kunna kontrollera, det endast behöriga personer äro i) «n 18 Jan na rf. 14» tillstädes.
Frölichs 9 § angår, så skulle, efter den förändring jag föreslagit i 8 §, och med antagande af den grundsats, jag förut antydt, att pilt, sorn tillhör den stående rörelsen, ej behöfver blifva föremål för lagstiftningen, 1 morn. komma att helt och liåljet försvinna, och 2 mom. likaledes, helst sedan R. o. Ad. beslutat, att till sedelhafvaren inga andra förbindelser få utgifvas, än de redan i en föregående § uppgifna. Deremot anser jag 3 morn. böra bibpbfillas, och att det, på sätt Hr v. Troil föreslagit, lämpligast kan intagas såsom ett tillägg i 8 J. Jag fattade jcke, huruvida Frih. Boye gjorde anmärkn. emot detta Hr v. Troil* förslag; men om så är, vill jag blptt anföra, gtt innehafvarne af de smärre sedlarna alltid behöfva längre tiel för att göra sin rätt gällande, och böra således icke förnärmas af andra större fordringsägare, som komma dem i förväg. På det sätt, jag nu tagit mig friheten föreslå, tillstyrker jag altså 8 och g §§ i Gr. Frölichs förslag. Gr. Frölich: Jag skujle besvara Frih. Boyes framställning derom, att jag skall hafva återtagit något af hvad jag i min tryckta reservation förklgrat; men jag bekänner, att jag ej förstått, hvad han dermed fnenat, pch ehuru jpg tackar honom för det han med sina anmärknrr uppehållit tiden, så länge ej ett tillräckligt antal ledamöter här yope tillstädes, tror jag, att vi nu kunna dispensera honom från vidare besvär i den delen. Hvad Hr v. Troil yttrat emot Hr Nordenanckar kan jag ej erkänna som riktigt, men anhåller, att Hr v. Troil ville rätta mig( om jag misstagit mig pm hans mening.
Man har vidtagit denna method för att från handlingarna göra oskiljaktiga de controiler i samma afseende, hvilka, förut på särskilda lappar befintliga, icke ägde den åsyftade säkerheten. Dessa anmälningssedlär och annotationer, utgörande angelägna verifiCationer för kaméreraren, skola nu honom frånryckas, för att af det juridiska ombudet begagnas vid anmaningsbrefvens utfärdande och derefter honom återlemnas, möjligen under tiden mindre väl Vårdade af den skrifvare, sorn dem vanligen emottager, handterar och återställer. Jag säger med afsigt mindre väl vårdade, emedan, utom den möjliga mer eller mindre vansklighet, som dessa kamererarens grannlaga verificationer kunna vara underkastade vid intermediära behandlingar för utmaningsbrefvens utfärdande, kunna dessutom dessa annotationers innehåll under tiden obehörigen meddelas åt personer, emot hvilkas kunskapande kamererarens tysthetsed annars utgör ett oöfverstigligt och i organisationen påräknadt hinder. På dessa skäl borde väl hädanefter, sedan den nämnda nya ordningen vidtagit, anmaningsbrefven utfärdas af kamereraren, men icke af det juridiska ombudet. En consequens påkallas också härutinnan vid jemnförelse af Bancodisconten med Lånebanken. Vid detta sednare verk utfärdas anmaningsbrefven genom kamererarens försorg, oaktadt dessa bref ej uppsättas förr, än sedan de ifrågavar. medlen äro till betalning förfallna och sjelfva documenternä då, utan egentlig olägenhet, kunde till det juridiska ombudet öfverlemnas. Deremot förfares i alla delar tvärtom vid Bancodisconten. I detta afseende får jag jemväl yrka, att Bancofullmägtiges yttrande infordras, på det ärendets sammanhang med den vid disconten gjorda Organisation mätte blifva tillgängligt. Till fullföljd af hvad jag sålunda har haft äran framställa, anhåller jag vördsamt om återremiss af det under öfj verläggning varande mentor, 19 II. 3ct 234 Den 16 Februari e. in. Hr af Billbergh, Joli. Peter:
Man skulle kunna anföra många exempel, icke blott på olyckorna, utan äfven på löjligheterna af denna titelsjuka; och jag anhåller derföre, att det förslag, som nu är under öfverläggning, må blifva bifallet. Frih. Cederström, Jacob: Om man med småsinne af händelser vill söka argumentera i en allmän fråga, så stannar man inom den lilla krets, som är småsinnets territorium. Således har den siste värde talaren behagat för oss omtala åtskilligt om dåraktiga personers håg att förvärfva titlar, och huru en medicus stigit genom alla grader af läkarevärdighet, minus archiaters titeln, för att sluta såsom provincialläkare. Allt det der kan vara ganska intressant för subjeclcts biographi; men det hör icke till ämnet. Uti det ämne, som nu är under öfverläggning, har en värd talare skaffat oss upplysning om huru de andra Stånden beslutat; men jag får fästa uppmärksamheten på, att det betyder intet, hvad de öfriga Stånden beslutat, och att detta icke får verka på R. o. Ad:s beslut, som bör grundas på ämnet och dess beskaffenhet, men alldeles icke på de öfriga Ståndens beslut, helst vårt eget är tillräckligt i denna fråga, för att upphäfva deras. Ilvad saken be - D e 11 5 September. 207 träffar, så är det ett kungligt prerogativ att gifva en person en annan värdighet, än den sorn medföljer hans embete. Konungen, såsom rikets högste styresman, måste vara bekant med de personligheter, som han vill använda i hvilket fack som helst. Han finner dä en yngling med ovanliga egenskaper, som han vill använda i den högre administrationen; men har icke tillfälle att lemna honom en tjenst, som passar för tillfället. Han måste dä tilldela honom en titel med lur och befordringsrätt, för att. sedan, när tillfället yppar sig, insätta honom i något embete. Det händer i fält, vid armeen, att Konungen önskar fä en ung, duglig karl hastigt befordrad framför äldre, utan att uppväcka missnöje genom direct befordran förbi andra förtjenle, ehuru med mindre militäriskt geni utrustade officerare.