Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:dr ig sk. 5. r:st., 210,720 R:dr 39 sk. n r:st,3 väl blifvit i räkning god t g jorde Krigs Fonden, men 10,653: 29. 6. de af utbetalningar till åtskiiiige Personer, hvilka utgifter med Krigs-Fonden icke äga gemenskap, samt alltså boro på tillförordnad© Revisorers åtgärd att utreda. Och, ehuru denna Summa vid sådant förhållande icke tillhörer förevarande redogörelse vidare. än att densamma der finnes anmärkt, har likväl Utskottet, enär beloppet ej finnes annorstädes debiteradt, trott, att desse >0,653 B:dr 29. 6, lämpligen måga. kunna i Capital-räkningen öfver allmänna medlen upptagas såsom Balänce, intill dess Summan varder i omförmäldt ordning utredd , ersatt el - l686 Stats-Utskottets Retänkanden. ler afskrifven , och hemställeralltså* Utskottet, det Riksens Högloft. Ständer härom hos ]£ongl.. Majit i underdånighet anhållan göra till den åtgärd i detta hänseende, sorn lämplig fiinn$s% Uti ane seiskildte med Ranquist en Dehn Öfver upphurne medel af Kongl., Preussiska Re geringen förde Räkenskaper, finnes alford såsom provision för medlens incasserande 2 procent deraf, bestigande till ett sammanräknadt belopp, för den hittills indragn.e delenaf Preussiske; fordringen, af 39,2,63 R.dr 3 rist. Hetta arfvode har pck i anseende, till ber tydeligheten af det belopp, sorn är i, fråga, fästat Utskottets uppmärksamhet; hvarföre Utskot-. tet, enär ock Herrar Clornmittérade för Allmän, na medlens förvaltning , i saknad, af Kongl. MajttS; Nådiga förordnande örn denna Rrovisions. bevisions belopp, den i räkning uppförde Summan tills vidare balancerat, trot), sig bora till-, styrka Riksens Höglo fl. Ständer, att jemväl hos.
På samma tid kom jag till sinne igen, och till mina Konungsliga äro, till mina härlighet, och till min skapnad; och mitt Råd och väldige sökte mig: och jag vardt åter satt uti mitt rike igen, och fick ännu större härlighet. Derföre lofvar jag, NebucadNezar, och ärar och prisar Konungen i himmelen; ty alla hans gerningar äro sanning, och hans vägar äro rätte, och den som stolt är, kan han ödmjuka. Konung Belsazar gjorde ett härligit gästabåd till sina väldiga och höfvitsmän, och drack sig drucken med dem. Och då han drucken var, böd han bära fram de gyldene och silfverkärile, som hans fader, NebucadNezar, utu templet i Jerusalem borttagit hade, att Konungen, med sina väldiga, med sina hustrur, och med sina frillor, skulle dricka deraf. Alltså vordo framburne de gyldene kärile, som utu templet, utu Guds huse, i Jerusalem tagne voro; och Konungen, hans väldige, hans hustrur och frillor, drucko deraf. Och då de så drucko, lofvade de de gyldene, silfver, koppar, jern, trä och stengudar. På samma stund syntes finger, såsom ene menniskos hand, de skrefvo tvärsöfver ifrå ljusastakan, på den hvitmenade väggene i Konungssalenom; och Konungen vardt varse handena som skref. Då förvandlades Konungens ansigte, och hans tankar förskräckte honom, så att hans länder bäfvade, och hans ben darrade. Och Konungen ropade öfverljudt, att man skulle låta komma visa, Chaldeer och spåmän, och lät säga till de visa i Babel: Den menniska, som denna skriftena läs, och kan säga hvad hon betyder, han skall varda klädd i purpur, och bära en gyldene kedjo om halsen, och vara den tredje herren i mitt rike. Så vordo alle Konungens vise upphafde; men de kunde hvarken läsa skriftena, eller undervisa Konungenom uttydningen.
Riksdagsordningen, förenämnde motion återlemna, för den åtgärd Rikets Ständer finna med åberopade § öfverensstämmande. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 8 Febr. 1851, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag af vinoch byggnads-säd till Sofia Magdalena Kyrka i Dalarna. Uti en hos Hedervärda Bondeståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion bär Riksdagsfullmäktigen Matts Matisson från Stora Kopparbergs län, med hvilken Lars Olsson från samma län sig förenat, anhållit, att då Sofia Magdalena församlings Kyrka i Dalarne, hvilken alltsedan denna församling skiijdes från Mora församling och erhöll nådigt tillstånd att utgöra särskildt pastorat, varit i saknad af vinoch byggnads-säd, •ch socknen, bestående af endast 15 § hemman, hittills ensam, utan allmänt understöd, fått vidkännas alla utgiftar så väl till kyrkans underhåll som pastors aflöning, Rikets St-änItih. till R. St. Prof. 1850 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 11 Höft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 33. der måtte, i likhet med hvad för andra Kyrkor blifvit beviljadt, åt Sofia Magdalena Kyrka anvisa ett årligt anslag kronotionde såsom vinoch byggnads-säd. Enligt de upplysningar Utskottet sig förskaffat, åtnjuter Mora församling under benämning vinoch byggnads-säd ett årligt anslag af 26 tunnor spanmål, och då det vill synas Utskottet som en lämplig fördelning af detta icke obetydliga anslag bort (ill Sofia Magdalena församlings förmån ega rum vid det tillfälle dessa församlingar från hvarandra skiljdes, anser Utskottet sig för närvarande . till ifrågavarande motion icke böra tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 7 Februari 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 8 Febr. 1851, kl. 10 f. m.
Derjemte skola sjökapitener och styrmän af handelsflottan samt maskinister å ångfartyg, hvilka under krigstid såsom beväring tjenstgöra å örlogsflottan, der användas: de förra såsom befäl eller underbefäl, och maskinisten^ i maskinistbefattning eller, om de dertill anses lämpliga och skickliga, såsom maskinistofficerare. § 27. För att ur beväringsmanskapet bilda tillgång på befälsämnen, bör, på de vilkor och i den ordning, som uti Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om beväringsmanskapets mönstringar m. m. särskildt i sådant afseende varder stadgadt, med de bevärings-skyldige, hvilka anses dertill lämplige, öfverenskommelse träffas om den utvidgade eller förlängda tjenstgöringsskyldighet, som för nämnda ändamål erfordras. De benämnas Bevärings eliter. § 28. Angående bevärings-eliternas tjenstgöringsskyldighet och entledigande m. m varder jemväl uti nyssnämnda nådiga Förordning stadgadt. Bevärings-elit, som af en eller annan orsak upphör att i sådan egenskap tjenstgöra, vare i afseende å allmänna beväringspligtens fullgörande att anse lika med den. som icke bland eliterna ingått. § 29. Vid uppbåd till vapenöfning skall bevärings-skyldig tillhöra det vapen eller den korps, inom hvars beväringsområde han vid mönstringsoch uppbådstillfället är mantalsskrifven eller har sin vistelse, utan afseende derå, att han tilläfventyrs förut undergått vapenöfning vid annat regemente eller korps. § 30. Skulle bland beväringsmanskapet finnas vanfrejdade eller för liderlighet kända Kongl. Maj:/s Nåd. Proposition Jtä 67. S7 personer, må de kunna uteslutas ur led med de öfrige bevärings-skvldige, och antingen särskildt vapenöfvas eller till andra lämpliga arbeten användas. § 31 Beväringsmanskapet skall under dess tjenstgöring vara befriadt från alla arbetskommenderingar, af hvad beskaffenhet som helst; sådana arbeten likväl undantagna, som under tjenstgöring i fält. förefalla och till fältarbeten vanligen räknas § 32. Mom. 1.
För grufveoch slaggvarp, som till solfring blifvit inmutade, skall likaledes, oberoende af mutsedelns innehåll, utmålet i hvarje särskildt fall bestämmas efter som varpets belägenhet föranleder och inmutarens behof af utrymme för soffrings-arbetet erfordrar. Pä djupet skola utmål, som hädanefter anvisas, räknas efter lodlinien af utmålens sidor ofvan jord, då malmgången är strykande i fält eller ett stockeller körtelverk; men om den faller donlägig eller sidovärts, så att den efter sitt fallande kommer på djupet att drifvas utom utmålets linie, då bör utmålet i djupet ej räknas lodrätt, utan i lika fallande med grufvan, på sätt att gruf-egaren uti djupet förbehålles så långt utrymme, på sidan ifrån malmgångens salband eller sidosköl nere i grufvan, som samma malmgång uppe i dagen ligger ifrån utmåls-linien. §. 32. Finnes ej fritt och oinmutadt fält för så stort utmål, som gruf-egaren önskar och i 31 §. medgifves, åtnöje han sig med det utrymme, som är att tillgå. Lag samma vare ock, om gruf-egaren under mer än ett år försummat att söka utmål, sedan anmälan derom enligt 26 §. bordt göras, och annan fyndighet under tiden blifvit i hans grannskap inmutad; egande Bergmästaren i thy fall att, i afseende på utmål för bägge gruf-egarne, dem emellan jemka, som skäligt pröfvas. Till fritt fält räknas dock äfven det utmål, som förut tillhört en grufva, den der öde ligger, då inmutning af annan fyndighet i dess grannskap sker. §. 33. Ofvan jord skall gruf-egaren vara skyldig att med sitt arbete hålla sig inom det utmål han erhållit och der sjelf bereda sig utrymme för byggnader och varp-upplag med det mera, som vid grufvedriften tarfvas; dock må han derutöfver få sig anvisad nödig väg och plats för sådant verk, som drifves för vatten.
Hvarför icke då så gerna låta R. o. Ad. utgå ur representanternas leder, ty med lika rätt skall man kunna låta detta Stånd totalt försvinna, som att låta det på en handvänning, genom ett Ståndets ensamma beslut, inskränkas till sitt antal. För mig synes således frågan vara af ren previlegii-natur, men vill jag ändå, ifall Ståndet så annorlunda skulle finna, ej motsätta mig remiss till vederbörligt Utskott, ehuru jag anser frågan af en sådan beskaffenhet att den aldrig borde komma utom Ståndet. Vill man under väntan på något bättre, något på friskare grunder ställdt, i representationsväg åstadkomma någon rättelse så kan ju detta ske genom förändringar af mera enkel och naturlig samt mindre våldförande beskaffenhet. Så kan man ju t. ex. vid öfverläggningar till mera enhets vinnande vid de praeliminära förhandlingarne sammanträda på ett gemensamt rum, men vid besluts fattande och omröstningar, till följd af ledamöternas olika antal, göra detta hvar för sig; de ledamöter som inträda i Utskott kunna ju förpliktas, att, såvidt de vilja mottaga en sådan plats, der qvarstanna under Riksdagens lopp med rättighet till blott samma permissionstid som de andra Ståndens ledamöter; rättigheten att sitta för fullmagt kunde helt och hållet utgå; motionstiden inskränkas till blott 14 dagar, och slutligen kanske äfven, ehuru ej riktigt rättvist, en låg census sättas, hvarigenom de sämst qvalificerade af R. o. Adis ledamöter uteslölos. Hvad arbetsordningen beträffar kunde äfven denna be - 54 Den 1 Majs e. m. tydligt förkortas, utan alt ställas på så lösliga grunder soln i det fallna representationsförslaget föreslås. Nu några ord om det factiska af Gr. af Ugglas’s motion: Gr. af Ugglas har föreslagit, att hvarje ätts hufvudman skall vara valberättigad enl. vissa qvalificationer, uttryckta i ett minimum af vetande, varande och egande, så lågt som kan öfverensstämma med en intellectuel och materiel stjelfständighet.
Jag beklagar pä det högsta, att Stats Utsk. icke kunnat utfinna medel (ill att bevilja den summa, K. M. begärt för byggandet af 3 ångfartyg. Att desamma äro behöfliga, lärer här ej behöfva sägas; men då det är nästan utan all tvifvel att en återremiss ej skulle leda till något ändamål, så vill jag ej heller yrka derpå, utan anhåller endast att, för min del, få reservera mig emot detta beslut, sorn jag ej anser vara lämpligt. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. under Litt. A. af 14:de punkten tillstyrkt. b) till anskaffande af bombkanoner och projektiler c) till den nya dockbyggnadens fullbordande; d) till gevärs anskaffande och förändring; och e) till anskaffande af stenkol. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. under Litt. b. c. d. och e. af 14:de punkten tillstyrkt och hemstält. f) till anskaffande af reservförråd för sjöh evar ingens beklädnad, äfvensom, under förutsättning att utur det för krigsbehof bildade reservförråd för beväringsmanskapet, för sjöbeväringen erhuUes ej mindre nödiga reqvisita till första uppsättningen af det lill vapenöfning påräknade manskaps beklädnad, än ock remtyg, utredning och tälllags-tross-effekter för detsamma, till arbets-löner för munderingar nes förfärdigande, utredning och tält f ör nämnde manskap. R. o. Ad. fann förevar, mom. Litt. f) ej för närvar, erfordra någon åtgärd. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 4 och 8 dennes på bordet lagda betänk. N:o 27, i anledn. af väckt motion, rör.-de reorganisation af Stockholms allmänna barnhus-inrättning. Frih. Sprengtporten, Jakob Willi., anförde skriftligen: Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. tillstyrker i sitt betänk.
Allt detta kostade på det gamla fruntimrets knän, men det gick ändå, och när hon slutat och med någon ansträngning steg upp från golfvet, der hon legat på knä, suckade hon rent och djupt samt sade eller tänkte: «Gud gifve dem lycka, trefnad och allt godt i inbördes kärlek och enighet.» Det är något qväljande och nedslående i den tankan, att de godas, de rättfärdigas böner dock icke beveka Försynen, utan att den rullar fram blott i en enda fåra, och den heter rättvisa. När mamsell Sara slutat sitt göromål, ringde hon ånyo, men denna gången på betjenten Magnus, som hon tyckte kunde hafva god tid att hjelpa henne sätta upp ljus i den höga kronan, men sedan han slagit en ljusmanchett i tusen bitar, spräckt en annan, afbrutit ett par ljus och låtit ett par andra dansa ned på golfvet, så förrättade mamsell Sara äfvenväl detta göromål sjelf, ehuru hon fann det ganska litet behagligt att stiga upp, först på ett rankigt bord och derefter på en klen stol; ty, om alla väggar, fönster, dörrar och tak högdraget och högljudt talade om forntid, så småqvallrade alla möbler deremot om en nyare tid, för ungefär en aderton à tjugu år tillbaka, eller just den osmakligaste tid för allt ameublissement. Klockan slog half till elfva, när mamsell Sara slutat alla dessa och ännu några andra små värf, och nu tog hon sin gröna ullshawl på axlarne, sin nyckelkorg på armen och i handen ett litet knyte med något rundt, skålformigt uti, samt begaf sig ned till de undra hushållsregionerne, för att tillse om allt der var i behörig ordning, samt kasta ett öga först på bröllopsbordet och så på bruden och dess utpyntning.
Ett rof för saknad och missmod besökte han hvarje dag de tomma rummen, bläddrade och skref i grefvinnans böcker eller drömde i trädgården vid den plaskande fontänen, med djupt vemod tänkande på de strider och ledsamheter som han genom sin otillåtna kärlek skulle draga öfver dess föremål, och på def sista, rena bladet i Corinna22 skref han följande märkliga ord: ”Jag har läst denna bok i din trädgård; – älskade, du var frånvarande, eljest skulle jag icke kunnat läsa den. Den är en af dina favoritböcker och författarinnan var en af mina vänner. Du skall icke förstå dessa engelska ord, och andra skola icke förstå dem – hvilket är orsaken hvarför jag icke klottrat dem på Italienska. Men du skall igenkänna hans stil, som älskade dig så varmt och skall gissa att vid en bok som var din kunde han endast tänka på kärlek. I det ordet, vackert på alla språk, men vackrast på ditt – Amor mio – innehålles min tillvaro nu och för framtiden. Jag känner att jag existerar här och fruktar att jag äfven skall existera hädanefter, för hvilket ändamål skall du bestämma; mitt öde beror af dig, och du är en qvinna, sjutton år gammal och två år ur klostret. Jag önskar af hela mitt hjerta att du hade stannat der – eller åtminstone att jag aldrig hade träffat dig i ditt gifta stånd. Men allt detta är för sent. Jag älskar dig och du älskar mig – åtminstone säger du så och handlar som om du gjorde det, hvilket senare i alla händelser är en stor tröst. Jag mer än älskar dig, och skall aldrig upphöra att göra det. Tänk på mig ibland när Alperna och oceanen skilja oss åt, – men det skola de aldrig göra, utan om du önskar det. Byron.” Bologna. Till Murray i London skref han (den 24 Augusti) bland annat: ”Jag önskar att jag varit vid bättre lynne, men jag är ur humeur, ur jemvigt, samt då och då (börjar jag frukta) från vettet. Allt detta är Italien och icke England skuld till: jag trotsar både er och ert klimat. Men om jag verkligen blir ett dårhushjon och måste bära stram tvångströja, så kunnen I föra mig tillbaka bland er; ert folk skall då vara det lämpligaste sällskap.
Ostridigt vore väl rättast, att en del af fastighetsbevillningen erlades af jordegaren och en del af arrendatorn; men man har funnit detta sätt för inveckladt och derföre, på samma gång man uphäft all bevillning för arrendatorn, nöjt sig med att låta jordegaren ansvara derför, Detta system kunde likväl icke tillämpas på Kronans arrendatorer, och detta så mycket mindre, då man tager i betraktande en ytterligare omständighet, hvilken bestämde Utsk:t att upställa sitt förslag på sätt skett. Denna omständighet var, att fastighetsegaren borde betala bevillning utan afseende på den skuld, hvartill egendomen var intecknad. Yid sådant förållande att fastighetsegare fick betala äfven för inteckningar, ansåg man sig likväl böra bereda fastighetsegaren någon fördel, som skulle kunna upväga nämnde orättvisa; och såsom sådan gaf man honom, bland annat, frihet från bevillning för de till jordbruket använda inventarier och öfrigt rörelsekapital. Då nn en kungsgård är utarrenderad, så har Kronan icke lemnat hvarken inventarier elier något förlagskapital, och då Kronan icke betalar någon bevillning för sig, så ansåg man den icke böra hafva någon ersättning för den möjligen intecknade skulden i den förmögenhet, för hvilken bevillning skulle betalas. Det skäl, hvarföre inventarier och förlagskapital skulle 116 Den 12 Maj e. m. vara fria från bevillning, vid Kronans egendomar, förefinnes således ieke, och man ansåg derföre så mycket riktigare att sistnämnde arrendatorer skola erlägga bevillning. Då i öfrigt riktigheten af denna allmänna sats väl icke lärer kunna bestridas, att en hvar bör betala bevillning för den inkomst han åtnjuter, så finnes väl icke någon anledning att från bevillning befria Kronans arrendatorer, då det skäl, som i afseende å enskilde dertill föranleder, icke finnes till.
— Och de samma, som för ett år sedan hade berömt hennes oefterlikneliga behag och hennes älskvärda, intagande väsen, försäkrade nu, att de alltid hade funnit, att hon hade ett obetydligt och alldeles icke tilltalande yttre. Men naturligtvis! Det var ju en rolig omvexling för en äldre dam att få en så ung man, och hon brydde sig naturligtvis icke om, att han hade ingifvit både den ena och den andra falska förhoppningar! Hon hade ju i alla fall den guldkrok, hvarpå hon hade fångat den vackra fisken! — Men hvem kunde ha anat detta om henne, den lilla hycklerskan. Jo, jo, dessa stilla, qvinliga varelser äro de allra slugaste. Man riktigt öfverbjöd hvarandra i halfklara eller tydliga häntydningar på alla möjliga mindre hederliga saker, och både Nina och Tofte hade fallit i stor onåd hos alla. Det var, som om menniskor icke kunde förlåta henne, att hon nu en gång ville lefva, lefva med sitt eget hjerta och på sitt eget sätt. Endast en del af förtalet nådde dem, som voro föremål derför, men det var nog för att göra dem vintern ganska lång och obehaglig, och då syrenerna började blomma tidigt det året, firade de ett stilla bröllop i maj och reste utomlands. De flesta menniskor ha någon gång i sitt lif erfarit, hvilken lättnad det är att för en tid vända ryggen åt alla vanliga förhållanden, och en af de största lockelserna vid en resa är just detta, att ingen känner en. Man frågar lika litet efter hvarför man slår sig ned der och reser dit, som man frågar efter den fogel som slår sig ned på taket, för att genast flyga sin väg igen. Ingen kan kritisera ens handlingar och hålla öga på hvad man företar sig, och om man reser på det trefligaste sättet, vet man icke ens sjelf hvart nästa dag skall föra en; det beror på många allsmäktiga naturlagar, men icke på någon bestämd plan. Just en sådan resa gjorde Nina och Henrik Tofte. På en gång föllo alla band ifrån dem, som bundo dem vid ett litet småstadssamhälle. Inga nyfikna ögon, inga talföra tungor kunde nå dem längre. De voro fria och ensamma med hvarandra.
Det står tydligen; Vilja Riksens Ständli' heldre, än att tillrsätta flere Utskott, remittera sådana mål, som till visst Utskott icke höra, antingen till 13eSvärsoch OeconomieUtskottet, eller1 till något df de öfriga förut tillsatte Utskott, varé samma Utskott pligtigt, att med dess Utlåtande, i enlighet med erhållen remiss, inkomma , och bestämma sjelfva ämnets beskaffenhet efter GrundLagen, men icke den hvarje Särskildt Utskott i allmänhet uppdragne befattning, huruledes ett mät, i enlighet med Riksens Ständers deröfver tillhört* ga beslutande rätt, bör afgöras. Jag Den 22 Julli e m» 1105 Jag tror således att Riksens Ständer äga rätt, att vända sig directe till ConstitutionsUtskottet , hvilket i sådant fail betraktas som Särskildt Utskott. Jag kan icke finna någon annan grund, hvarföre Utskottet afslagit fram* ställandet af proposition , än att Utskottet ansett framställningen innefatta dess förut af. gjorda anmärkningar, hvilken öfvertygelse jag med Utskottet på intet vis delar. Friherre Wrangel, Denning'- Hvarje med* lern af Svenska folkets representanter bör kän* na Gonstirutionens anda, men likväl gifve® tillfällen, då lagligheten är en hemlighet och då vägen är svår att finna till det sanna» Man måste då tillita sitt sunda förstånd för att inse det rätta, söm är att önska eller icke» Vid det tillfälle, då Ridderskapet och Adeln lemnade sin decharge till Konungens Rådgifvare, behandlades ämnet med den loyauté och' den moderation, att jag af GonstitutionsUtskot* tet hade Väntat Understödjandet af den me* delväg, som blifvit Föreslagen, och att Utskottet icke skulle tvinga Representanterna, att gå en mera allvarsam väg, än de önska. Föt min del ledes jag ej af något begär att klandra rådgifvarnes åtgärder?
N:o 273, i anledning af väckt motion om rusthållarnes inom Kungsörs fögderi befrielse från erläggande af nu utgående lösen för dagsverken, hvilka af deras stamhemman utgöras, och rättighet att tillgodonjuta de dagsverken, som af deras Augments-hemman utgå; återremitteradesoch N:o 282, i anledning af Kongl. Majtts nådiga skrifvelse, angående eftergift af den en del skattskyldige inom Götheborgs fögderi af Götheborgs och Bohus län ådömda ersättningsskyldighet, i följd af förre Kronofogden Chr. Oboms balans; bifölls. 8. D. Föredrogos ånyo och bi föllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 126, i anledning af väckt motion, att rasering af någon rikets fästning icke måtte vidtagas, innan Bikets Ständer kommit i tillfälle att sig deröfver yttra; och N:o 127, i anledning af väckta motioner om inrättande af socken-bibliothek. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 21, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Biks-ståndens olika beslut rörande de uti Memorialen, N:ris 7 och 10, afgifna förslag till åtskilliga ändringar i Grundlagarne, blefvo de deruti intagna voterings-propositioner godkända. S. D. Föredrogs ånyo Sankooch Lag-Utskottens Betänkande N:o 1, i anledning af väckte motioner, angående förändringar i lagstiftningen för Privat-banker. Yttrandet, pag, 7, i anledning af Herr Bergmans motion, återremitterades, tillkännagifvandet vid slutet lades till handlingar ne. och i öfriga delar bifölls Betänkandet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden och betänkande: