Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ut Den 2 8 Juni, 1.333 Utdrag af Protocollet, hållet uti Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens sammansatta Beredning vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 10 Juni 1815- Juslerailes Betänkandet öfver Herr Friherre Carl Akerbjelms Memorial om ändring i Fägens stadgande rörande vattu-uppdämning; och erinrade Herr Borgmästaren Holm vid 3:dje punkten deraf, alt det icke vore vattnets bredd som borde utrönas, utan hela vattenmassan mätas och derefter uträknas den andel som i särskildta fall af vattnet borde hällas öppen. Ut Supra. Ex Protocollo A. J. Wahlstjerna. Uppläst hos samtliga Riks-Stillden den 28 Juni. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Betänkande, i anledning af anmärkningar viddess Utlåtande om förra Mantalsskrifvaren Åkerströms Lön och Pension. I anledning af Riksdags-Fullmägtigen Olof Gtson Bagges från Hedervärda Bonde-Ståndet remitterade - *334 Den 28 Juni. rade Memorial, angående bland annat att förre Mantalsskrifvaren P. Akerström måtte komma i åtnjutande af den rätt lian, i följd af Kongl. Kungörelsen den 9 December 1812 om prescriptions lid för dem, som bos Stats-Verket äga fordran, förlorat, att få uppbära innestående Mantalsskrifnings-provision för åren 1809 och 1810 samt Pension för å-r 1811 och den påföljande tiden, har Stats-Utskottet, genom Utlåtande den 26 sistlirine Maj, förklarat sig icke kunna sådant tillstyrka , "enär ej i behörig ordning vore utredt huruvida Äkerström iakttagit den skyldighet, att inom föreskrifven tid anmäla sig till utbekommande häraf, samt i hvad man han verkligen forlorat rättigheten till utbekommande af denna icke fö* alla åren till beloppet uppgifna Lön eller pension.
Den 20 November, kl. 8 om morgonen, anlände till Frantsila den under general Tutschkoff stående Ryska hären, hvilken, efter erhållen förstärkning, utgjorde omkring 10,000 man. Genom långa omvägar hade fienden förutskickat starka fördelningar i förväg, och vidtagit alla medel att kringgå oss. Men då Ryska förtruppen redan vexlade skott med vår fältvakt, ankom en kurir från stora arméens högqvarter, och medförde en den 19 emellan generalerne Buxhoevden och Klercker afslutad konvention, enligt hvilken Svenska hären, utan att af Ryssarne förföljas, borde den 29 utrymma Uleåborgs stad, der Ryssarne skulle inrycka den 30 November. Våra trupper skulle sedan, efter uppgjord marsch-ruta, utrymma Uleåborgs län, och Kemi elfs båda stränder öfverlemnas åt Ryssarne. Genom denna konvention afbröts en redan börjadt träffning. Så snart major Fuchs, såsom parlamentär, till fienden öfverfört underrättelsen om stilleståndet, tillstäldes en allmän frukost för de begge härarnes officerare, hvarunder general Tutschkoff yttrade: "general Sandels är ibland vår tids lyckligaste fältherrar; ty hitintills har han med utmärkt heder gått från alla drabbningar, och nu, då allt var så förberedt, att han med sin lilla trupp nödvändigt skulle blifva fången, eller åtminstone fullkomligen slagen, hjelpte ödet honom på ett särdeles sätt." Den 25 November uppbröt brigaden från Frantsila och tågade till Temmes, den 26 till Kempelä, och den 27 till Uleåborg. Den 29 inryckte Ryska förtruppen i denna stad, sedan Sandels med sin brigad, samma dag om morgonen, gått derifrån. Savolaks brigaden, som utgjorde eftertruppen, fortsatte sedan dagligen sin marsch, under omvexlande stark köld och yrväder, samt anlände den 11 December till Kemi kyrka, hvarifrån brigaden uppbröt den 13 och blef förlagd i Kakamo by af Torneå socken, för att utgöra förpost-kedja emot fienden.
Uh ett hos "Vallofl. Borgare-Ståndet ingifvet och den 25 nästlidne Augusti till Lag-Utskottets behandling remitteradt memorial, har Herr Gi/lherg, G. kV., yrkat, alt Rikets Ständer måtte förnya sitt vid sista Riksmöte fattade mon af Kongl. Maj:t icke bifallne beslut, att Konungens Befallningshafvande boide meddela de borgenärer, som hafva fordringar utom de Län, hval est de sjelf ve ho, promotorial till fordiingarnes utsökande, samt alt, derest fordringsegare och gäldenär bo inom samma län, den förre måtte e-a att, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, få det Utslå-, hvarå fordran sig grundar, för verkställighet afsändt till vederbörande utmätningsman, hvilken derefter borde, inom den för verkställighets-åtgärders fullbordan redan föreskrifné tid, hos Konungens Befallningshafvande redovisa, med vilkor likväl, att fordringsegaren till lösen af diarii-bevis och expeditionskostnad nedsatte ett erforderligt penningebelopp, deraf tilläfventyrs uppkommande öfveiskott kunde vid slutliqviden i Lands-Canzliet återfås. Utskottet, som tagit denna framställning i öfvervägande, finner visserligen, att den rättighet, Rikets sist församlade Ständer velat bereda borgenärer, skulle i betydlig mon lätta utvägarne för dem att få utestående fordringai indi ifne; men då denna förmon icke kunde arxses motväga den olägenhet, som uppkomme derigenom, att Konungens Befallningshafvande blefvo besvärade med enskilda bestyr, främmande för deras egentliga embetsbefattning, och underkastade en ansvarighet för medel, som desse embetsman icke skäligen böra åläggas, tvekar icke Utskottet att tillstyrka, det måtte ifrågavarande framställning icke bifallas Stockholm den 20 September 1844. Bih. till R.
Skrifvelse, N.-o fö - rekommit, att det uti 2 §;n införda stadgande gör uti 16 §:n af 16 Cap. Jorda-Balken, i hvad den rörer städsel och lego af jord å landet, alldeles samma förändring, sorn i §:n i förslaget* innefattar uti 4 §:n i 4 Gap. af nämnde Balk, hvilken i E. K. M:s Nådiga Proposition omnämnes såsom ändrad, hafva Rikets Ständer, enär förstnämnde lagrum icke blifvit till ändring föreslaget samt den Nådiga Propositionen icke må annorledes än i dess helhet af Rikets Ständer antagas, för deras del beslutat alt, med afslag å E. K. M;s förevarande Nådiga Proposition, antaga de deruti befintliga stadganden, med förändring endast af den Nådigst föreslagna författningens inledning, hvilken skulle erhålla följande lydelse: ”Med ändring af 4:de § i 4:de Cap. Jorda-Balken, hvad angår stadgandet, alt, i händelse någon säljer jord, hus eller tomt, den han förr till annan sålt häfver, det köp skall vara gildt, som först gjordes, 16;de §:n i 16 Gap. Jorda-Balken, i hvad den innefattar föreskrift, att, om någon städjer hemman å landet till tvenne, den skall behålla, som först stadde eller legde, Förordningen angående lagfart och börd den 13 Juni 1800, i fråga om rättighet för förre egarens borgenär att taga inteckning, derest ej anmälan lill uppbuds erhållande sker inom viss tid, från det köpet slutadt blef, samt Förordningen af nyssnämnde dag, rörande städsel och lego af jord på landet, 3 morn., hvad angår liden för intecknande af arrendecontract, och med upphäfvande af 13 §:n i Förordningen om inteckning i fast egendom den 13 Joli 1818 det varder förordnadt, som föijer:” &c. &c. &c. Hvilket Rikets Ständer få, såsom svar i ämnet, härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Jag hemställer således, oni icke ett trassel ligger deri, att man begär, det R. o. Ad. må såsom sin gemensamma tanka förklara en outve,eklad tanke eller en allmän Den C October f. m. 107 phras, iler! munga tankar fa runi. Det :ir ju klart för hvar och en, att en liufvudgaranti för landel ligger i åklagaremagtens behöriga utöfvande, och frågan, huruvida den skall ställas särskildt eller förenas med just.ärendernas förvaltning, är en hufvudomständighet, som karakteriserar saken och son; således hvarken kan eller bör såsom en detailfråga i grundlagen förbigås, eller hvari det bör öfverlämnäs ät Konungen att ensam göra och låta. Jag för min del önskar, att allm. åklagaremagten må finnas i Konungens Conseil, på det ansvarigheten, hvilken endast kan tiliämpas emot ledamöter af Conseillen, må kunna utsträckas äfven till den vigtiga del af förvaltningen, som rörer åklagaremagten, och jag är så mycket mera sträng emot Styrelsen i mina åsigter, som jag emot Hr Dalman, hvilken vanligen i sådant fall är strängare än jag, yrkar, att åklagaremagten ej må stå utanför dörren till Conseillen, i hvilket fall den ej kunde räckas af den allmänna controll, vi blott i afseende på ledamöter af Konungens Conseil kunna utöfva. Jag förstår ej, huru man kan vilja hafva en stark controll på Styrelsen och derjemte yrka, att åklagaremagten må stå utanför Conseillen, utan jag yrkar, att den må stå inom Conseillen, på det jag och hvilken riksdagsman som helst må kunna uppstå och säga, att det är 'anledning till^anmärkning emot den, sorn står i spetsen för allm. åklagaremagten, hvilket icke är möjligt, då denne chef ej tillhör Konungens Conseil. Hr Dalman: Frågan, huruvida chefskapet för alim. åklagaremagten är en sådan befattning, som bör särskildt utmärkas, hörer icke hit, utan kan särskildt afgöras, och jag tror, att genom särskild framställning kan bestämmas, huruvida chefskapet för denna magt bör finnas inom eller Utom Konungens Conseil.
— 171 15 4 Vederlag, enligt Special-Räkningen . hvarå värdet, enligt egen uppgift, gör —• 11 8 95 30 Tertial-Tionde från Akers och Wansö Pastorater, efter egen, vid taxeringen godkänd, uppgift __ 2,770 28 11 Smör-Tionde från Dito och Dito, enligt Dito . -—• 292 29 4 Qvick-Tionde af Lamb, Stångjern och Krut, enligt Dito — ■ 187 42 — Summa 4d6| 18AH 8,068 25 1 Afiäknadt för 24 T:r Spanmål till Comministrarne — - 1 — ■ 204 Återstå -i ~ 1 7,864|25 1 8 Staissamt 'lim. Resv. och Ehon.-Utskottens Utlåt an lej .V.o S 3. Biskopen i Westerås: Krouo-Tionde, enligt egen, vid taxeringen godkänd, uppgift 681 30 5,988 14 6 Embetsgård i Westerås Stad, fördelen deraf enligt Dilo 250 Råcklanda och Thunby med flera hemman som disponeras af Biskopen, 4 procent af väi det. 2 416 Dingtuna Praebende-Pastorat: Prestgården, 4 procent af Taxeringsvärdet ■Å 194 Kanik Lundby, d;o d:o 1 — —. 2,0 — Pastoralier, enligt Taxerings-Uppgiften 477 18 t
Vid allmän Sockenstämma bestämmes dess fördelning och sättet ”till dess uppbörd, hvarvid i förstnämnde afseende, der ej annan lämpeligare och allmänt ”godkänd grund finnes, en hvars utskylder till ”Kronan, vare sig personliga, eller för egendom, lön och rörelse, måga i sådan egsn~t ”skap antagas. Blifva ej de försörjningsskyl”dige ense om det belopp, sorn skall utgå, eljest om fördelning och uppbördssätt, bestäm”me då Konungens Befallningshafvande, uppå ”Pastors anmälan, huru dermed skall förhållas, ”hvarvid Pastors förslag, så vidt skälen derföre äro behörigen uppgifne och utredde, bör, ”i afseende på totala beloppet samt ofvanoämm Deri s Augusti t, m, ,”de grund af åliggande bevillning, i afseende ”på fördelningen, lända till efterrättelse.” Det år ju således tydligt, att det åt församlingen år öfverlemnadt, att pröfv» och afgöra beloppet, om en öfverenskommelse blifver möjlig; men der sådan ej kan träffas, der skall behofvet styrkas och Konungens Befallningshafvande afgöra frågan. Det är kändt af hvar och •n, att Konungens Befallningshafvandes beslut kunna öfverklagas, och rättelse deruti sökas, då någon anser sig deraf förnärmad; vägen dertill är alla öppen. Dst år vidare yttradts att förslaget, att genom etc stadgande bestämma afgifterne, skulle lända till ökade utgifter. Jag tror likväl ej. att ordning inom Försimlmgarne bör befordra ökade utgifter, tvärtom tror jag, att den skall minska dem, emedan man ej i alla fall kan undgå att föds de kringstrykande fattige. Det har ock blifvit yttradt, att frivilliga gåfvor ej borde af lagar bestämmas. Jag »kulle medgifva detta, om icke erfarenheten hade visat, att alia icke äro gifmilde, samt att barmhertigheten icke alltid gör tillfyllest; så länge vi bo uti ett samhälle, bör likväl icke tillåtas, att någon dör af hunger. Det är ock anmärkt, att Utskotten föreslagit arfsrätt åt Församlingen efter dess fattige.
R:dr. 34. si. 2. rst. till Leflverantcurernes betalande, skall njuta, ifrän och med mnewarande ärs början, i ärlig inbetal, ning 720,000. Ridr. eller 180,000. R dr. i qwartalet, intilldesi alla Bankens förskotter öliswit Bihang. Den io September. 371 förklara Banco.FuIlmMai Disc-nl-n ? >»! ^ med iakttagande af Dimont. °, atl Bankm e, b.,fw„ l^-rkändt far szs,m hyp° qu-mottaga »varande är mer än omkring 120,000. R^dr. de till Lefwerantrurerne i liqvid afgifne Stats qwartalet, och r nuna own en gäta-l afseendi^s,^,^^,^^ M ' pä dem, hwars högsta lag är Bankens wäl ost Obligationer.. Till ersättning för redan gjorde och nu be - förmon, en gära . hwars uvplösning bör förl^. , - , , »väntas, när tillkommande Stander stola pröfA. » urbetalmngar, haswe wrwelat för strå wa, burmvida deras Banco.Utstött kan tiller^^/bn om rnfornst r LUllmrdlen pä det sitt, att frän och med mnewarande är§ bormn, Banken erhäller en ärlig Summa af Sjuhundrade tjugu tusende Riksdaler, eller qwarrailter Ett» kännas en rättighet, som i alla tider ensam warit deras eaen, och den de uti förewarand rnäl, pä det nn st bestämda satt utöfwat.
685 ende, särskildt till Banco Verket och ders betryggande för befarade förluster, i detta fall ej få åsidosättas. Stockholm d. 31 Julii 1823. Ar.krm den 6 Augusti 1823. Betänkande till Rikets lii) elflStänder, i fråga om de fiir inlösen af för slitne smärre Banco-Sedlar antagne g/ un der, Till Statsoch Banco Utskotten är remitterade ett af Herr J. Fornander, inom VäHofl. BorgareStåndet, uppläst Memorial, hvaruti yrkas så beskaffad förändring i de hittills antagne grunder •vid granskningen af förslitne så val Banquens som Riksgälds-Contoirets Sedlar, hvilka hos hvardera Verket till inlösen presenteras, att alla, des. se Verk synbart tillhörande Sedlar, måtte inlösas utan afseende på annat tryck an ziffrans och det grofva trycket till venster samt Finskan, och utan att något afseende borde göras på namnen, enär de fleste älven nyskrc-fne ej skola kunna redligt läsas. Varande vid Memorialet btlagde utom Fyra stycken förslitne Riksgälds Sedlar, Tjugufyra stycken mer och mindre ofullkomlige och stympande smärre Banco-Sedlar, af särskilde valeurer, hvilka förmälas hafva blifvit i Bartquen granskade och annullerade. Banco-Utskottet som inhemtat, att uti hvad som rörer Riksgälds Contoiret, utlåtande öfver berörde motion (sub 2J:o 157) före detta, från Stats - 686 Banco-Utsbottets Bétänkanden. Ulskottet till Rikets Höglofl. Stander ingått, får fur dess del hvad Banco-Verket särskildt angår, sedan Herrar Banco Fullmägtige och Gominissariatet blifvit hörde, meddela det vördsamma yttrande.
Evelius å Riksgälds - Contoirets vägnar, verkställde Revision af Götheborgs f. d, Discont-verk, förekommit, hafva Herrar Fnllmägtige ansett sig icke kunna meddela Directionen öfver nämnde Discont-verk Decharge, hvilken fråga Herrar Revisorerne åter öfverlemnat till Rikets Högloft Ständers eget bepröfvande. För att så väl häröfver, som i afseende på de särskilde Anmärkningarne oell de från en del bland dem af Herrar Rivisorerne härledda ersättnings påståenden, meddela fullständigt utlåtande, hafva Utskotten af Protocollen, om förhållandet i alla dessa delar, tagit närmare kännedom, och funnit en del af Anmärkningarne röra Directionen» förvaltning för en tid, då Directionen egt att endast för sine principaler, Actie-egarne, redovisa, hvilka äfven för berörde tid, eller Stats-Utskottets Betänkandeti. 1227 tiller intill 1817 års slut, meddelat Directionen Decharge, hvarföre ock Utskotten anse sig icke tillhöra , att i fråga om desse Anmärkningar något yttrande meddela; Hvaremot så vidt Anmärkningar egt rum vid Directionens förvaltning efter den t Januarii 1818, ifrån hvilken dag Herrar Fullmägtige haft att densamma granska och öfverse, desse Anmärkningar höra blifva föremål för Utskottens utlåtande. Och förekomme alltså: 1:0 Att sedan Directionens befattning med Discont-Verket i så måtto undergått förändring, att endast omsättningar, men ej nya Lån bordt af Directionen beviljas, Directionen likväl under den 4> 111 18 och 25 Aug. 1818 på aine Månader meddelt åtskillige Personer nya Lån till ett belopp af R:dr i3,25o och likaledes, under den 22 och 29 September, på 1 månad till ett belopp af 4>3oo R:dr. Och ehuru
Man liar äfven selt, att de bättre lottade hafva en mängd utvägar att kringgå den gifna föreskriften att tjenstgöra vid armeen ottar. Den Preussiska conscriptions-lagen föreskrifver, att hvar och cn medborgare skall från 20 lill 25 år utgöra en medlem af den conscriberade arme'en, samt derefter från 25 till 32 år tillhöra landtvärnet. För att nu kunna underlätta möjligheten för do mera bildade att inträda i armeen, utan alt deruti behöfva qvarstanna lika länge som öfriga samhällsclasser, har man tillåtit dem, att för 20:dc året friköpa sig från all öfrig mililärtjenst medelst ett års tjenstgöring, under hvilken lid de likväl äro skyldige att sjelfve bekosta sina munderingar och sjclfve underhålla sig. Erfarenheten har dock visat, att de som äro förmögnare än de andra dervid hafva tillfälle alt öfverflytta på desse mindre väl lottade kamrater en stor del af den tjenstgöring, som annars bort tillkomma dem sjelfva, och att sålunda denna militärtjenstgöriug, med undantag af vapenöfningarne, är mera Activ än verklig. Dessutom är det ganska naturligt, att principen aldrig kan consequent genomföras, då de personer, som dels icke uppnått den erforderliga längden, eller som äro behäftade med kroppsliga lyten, nödvändigt måste frikallas frän conscriptionsskyldigheten. Detta är allt svårigheter, som man inom alla de öfrige Tyska staterna insett, och scm gjort, att man der tillåtit legning. Men man har dervid utgått från cn ganska riktig grund, i det man så tillställt, att icke den värnpliglige sjelf får utse den person, han önskar sätta i sitt ställe, samt med honom upprätta contractct, utan är detta uppdraget åt vissa comiteer. Man har insett nödvändigheten att fixera cn minimisumma, under hvilken logan icke får verkställas, och denna minimisumma har man ytterligare insatt i sparbankernc, eller på allmänna säkra förvaringsställcn, på det den legde ej må äga tillgång till det besparade capilalct förr an efter slutad tjenstetid.
Hela folkmängden utgör således 1,900 personer, och den tillökning af 144 personer, som tillkommit sedan 1832, äro å Stadens utmark inflyttade hushåll af arbetsklassen, som der fått bosätta sig att odla. luvånarnes sedlighet fortfar. Brottmål och rättegångar äro sällsynta samt krogar och källare föga besökte af Borgerskapet, blott af några få afsigkomne Borgare och en mindre del bland den arbetande klassen, hos hvilka fylleriet märkeligen tilltager, då sädesprisen äro låga. Stadens näringsfång fortfar att vara handel, handt verker ier, sjöfart, faktori-rörelse för Bergslagen och till någon del Jordbruk å den Staden tillhörande Jord. Handelsrörelsen har genom Köpmännens arbetsamhet, sparsamma hus - 54 hållning och goda principer i handeln att sälja varan för lindrigare pris och ofta omsätta Kapitalerne bibehållit sig sedan 1832, så att ingen Cession ibland Handlande inträffat. På de sednare 2:ne åren hafva dock de Handlandes antal ökats öfver hehofvet. Önskeligt vore, att de ej skadade hvarandra. Handeln bedrifves mest med viktualier, specerier och kramgods samt något spanmål, derå dock ingen större tillgång till uppköp å torget finnes, utan måste större sädeslager för spekulation hämtas från andre orter. Efterfrågan å spanmål är här icke eller betydlig, i anseende dertill, att Bergslagerne sjelfva hämta sin säd från aflägse sädesorter, samt dessutom Bergsstädernas Handlande äfven äro med säd försedde. Handtverkerierna hafva genom de lägre sädespriserne, som i allmänhet varit gängse intill sommaren 1838, någorlunda bibehållit sig, så att de som med arbetsamhet skött sine verkstäder haft sin utkomst och kunnat utan tvångsmedel betala de dryga Kronooch Stads-Utskylderne.
Stånden må jemväl i de fall, dem lämpligt synes, genom utskickade deputationer, sina beslut hvarandra tillkännagifva; dock bör prot.utdr. derom, eller, i händelse sakens vigt fordrar en sådan skyndsamhet, att det ej medhinnes, en af Ståndets secreterare behörigen påtecknad afskrift af den propos., som beslutet grundat, alltid tillika åtfölja och af ordföranden för deputationen i de andra Stånden högt uppläsas.” Jag för min del kan häruti ingalunda finna någon rättighet eller lämplighet för reservanterne alt äfven medskicka deras reservationer såsom enskilda prot.utdr. Frih. Cederström, Jaeob: Gr. Lagerbjelke har för R. o. Ad. uppläst 2 mom. af 57 § i Riksd.Ordn.; men bade den värde ledamoten uppläst denna §:s 1 mom., sä bade lian säkerligen kommit till en annan conclusion. Delta mom. lyder nemi. sålunda: ”De allmänna beslut, som ett Ständ fattar, äfvensom hvad ett särskildt Stånd, i egenskap af RiksSt., beslulit och annans rätt röra kan, meddelas de öfriga Stånden genom uldr. af prot. Vill ledamot, som ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda tanka hos de öfrige Stånden anmäla, stånde det honom fritt, genom särskildt mern. eller dictamen till prot., hvilket må Medstånden tillställas, enär lian de för communicalionen och prot. nödiga explaren deraf till Secret. allemnar. Lag samma vare, då någon remiss går från RiksSt. till Utsk. eller utlåt, från Utsk. lill RiksSt.; kommande dock ej i något fall utlåt, eller beslut genom enskild ledamots eller minoritetens protest eller reservation uppehållas.” Jag skulle tro, att, efter uppläsning af delta morn., denna discussion kunde fä upphöra. Ilr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag hade icke den äran att vara närvar, i Ståndet, då beslut fattades i frågan rör:de lika arfsoch giftorätt, och har således icke yttrat mig hvarken för eller emot densamma.
Banko-fullmäktige undfått decharge för de af dem till och med den 15 November 1853 vidtagna beslut och åtgärder, har den undersökning och granskning af Banko-verkets tillstånd och huru detsamma styrdt och förvaltadt blifvit, som det, jemlikt 4 § i den för Utskottet gällande instruktion, åligger Utskottet att verkställa, från nämnde dag vidtagit och sträckt sig till och med den 15 uästlidne Oktober; hvarvid Utskottet, för fullgörande af föreskriften att med synnerlig uppmärksamhet följa de Bankostyrelsens åtgärder, sora afse silfverutvexlingens fortgång och bestånd, läst alla de under sistnämnde tidrymd hos Fullmäktige förde protokoll, deri de af dera fattade beslut, angående den reela fondens bibehållande och förstärkning äro upptagna; och sedan Utskottet jemväl tagit noggrann kännedom af icke allenast Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers till Rikets Ständer afgifna och till Utskottet hänvisade berättelse, rörande dels Bankens tillstånd, styrelse och förvaltning från den 15 November 1853 och dels granskningen af Bankens och Tumba bruks räkenskaper för åren 1853 och 1854, utan äfven Fullmäktiges till Utskottet ställde och jemte memorialet N:o 3 Rikets Ständer delgifne berättelse angående Bankens förvaltning samt' de berättelser, Direktionerne öfver Banko-diskontverket och Låne-kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby samt Bankens Under-styrelse och Fiskals-embete lill Utskottet atlemnat, äfvensom Fullmäktiges allmänna, Under-styrelsens och Kommissariernes i Låne-kansliet protokoll för tiden från och med den 15 September till och med den 15 nästlidne Oktober; så får Utskottet nu, i öfverensstämmelse med föreskriften i 32 § Riksdags-Ordningen, öfver den af Utskottet sålunda verkställda granskning afgifva följande berättelse: Bill. lill R. St. Fröt. 1850 §' 1857. 6 Samt. 1 Afd. 4 Haft. 1 Inventering af Bankens kassor och öfriga förvaringsrum.