Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t täcktes låta desamma granskas af sakkunnige män, samt vid nästföljande Riksdag till Rikets Ständer i Nåder öfverlemna ej mindre kommitterades deröfver angifvande underdåniga utlåtande, än ock Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om landtförsvarets ordnande på ett med landets behof och tillgångar öfverensstämmande sätt.” Häruti instämde Herr Falhem samt Riksdagsfullmäktige Matts Persson, Carl Ersson, Måns Månsson, Anders Gustafsson, Anders Eriksson, Ad. Bih. till B. St. G Höft. 6 42 Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Vtsk. Betänkande, K-o 18. Wilh. Svartling, David Andersson, Christen Andersson, Per Bengtsson, Lars Magnus Knutsson, J. Holm, Olof Johansson samt Erik Carlsson. 2:o af Herr Hesselgren: ”1 afseende å ordnandet af Sveriges landt försvar från år 1810 har visserligen, efter mitt förmenande, Regeringen visat mycket nit, men dervid, i brist på annat, följt ett ”lappnings-system’, hvarigenom väl kostnaderna ständigt ökats, men icke kommit att uppfylla det med dem afsedda ändamål. Representationen har ock flera gånger redan inför Kongl. Maj:t uttryckt sin tanka, att det bästa och tjeniigaste sättet för åstadkommande af ett fullt aktivt landtförsvar vore att bestämma, efter landets beskaffenhet och läge, de olika vapnens antal och hvad förderas fullkomnande i utredning och krigsbildning erfordrades och sedermera, i mån af Rikets tillgångar, efter en sådan antagen plan, nyanskaffa eller komplettera det felande och bristfälliga. Intet har likväl blifvit detta angelägna ärende vidgjordt, utan organisationer och omorganisationer partielt och utan reda, ofta utan sammanhang, företagits, hvilka alltid ledt till utgiftei’, dels för det allmänna, dels för sjelfva militären, men visat sig ick* vara af motsvarande gagn, och ej sällan snart befunnits otjenliga. Då landet varit lyckligt att njuta af en nära 40-årig fred, under hvilken tidrymd ganska betydligt ökade summor, gång efter annan, anslagits för försvarsverkets fullständigare ordnande, hade man med skäl kunnat vänta, att
5 Befallningshafvande blifvit infordrade, bland hvilka förslag särskildt åberopades det af Magistraten i Upsala afgifna, jemte den skrifvelse, hvarmed det till Konungens Befallningshafvande blifvit insändt, hvilka handlingar i sådant afseende funnos i bestyrkta afskrifter motionen bilagda; 2:o alt, om Utskottet icke hunne utarbeta ett fullständigt förslag till Stads-ordning, det måtte uppgöra ett sådant till åtminstone den organiska delen, hvilket kunde särskildt till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och godkännande öfverlemnas; hvarefter och sedan nya strafflagen, i förslaget till hvilken upptagits åtskilliga föreskrifter rörande brott eller förseelser, i afseende å hvilka blott polispåbud hittills utfärdats och ansetts gällande, blifvit af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer pröfvadt, samt slädernes invånare öfver ofvanberörde nya organiska författning blifvit hörde, vidare föreskrifter eller delar af en fullständig Stads-ordning lämpligen kunde antagas; 3:o att Utskottet, om det medhunne mera än den organiska delen af den föreslagna författningen, måtte bearbeta förslag lill en gemensam byggnadsoch brandordning, åtminstone för de städer, i hvilka funnos byggnader, försäkrade i städernes allmänna brandstodsbolag, och för hvilka, enär de hade hufvudsakligen lika rättigheter att af bolaget få ersättning för brandskada, äfven borde finnas lika stadgar till förekommande deraf och vådelds dämpande; samt 4'o att Utskottet för lättare vinnande af ändamålet måtte sätta sig i beröring med den komité, hvilken af Kongl. Maj:t i nåder förordnats att undersöka städernas beskattning m. m. Sedan Vällofliga Borgare-Ståndet, i anledning af ifrågavarande motion, beslutat, att enskildt Utskott för densammas behandling icke komme alt tillsättas, utan öfverlemnat motionen till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning, så får detta Utskott nu i ämnet afgifva följande yttrande.
Vid betraktande häraf och då a den andra sidan förekom, att förmyndare ofta af Härads-Rätterne tillsattes, 0,11 hv ilkus ledhghet och vederhäftighet de egde ringa eller ingen kunskap, och härigenom inträffade, att omyndiges egendom mången gång förskingrades af vårdslöse och oredlige förmyndare, syntes nödvändigheten påkalla en förändring uti de hittills, angående förmyndare-väsendet, gällande föreskriflei, hvilken kunde medföra tillräckliga garantier för bibehållandet och vården af omyndiges egendom; och ansåge motionären detta mål bäst kunna vinnas genom inrättandet af förmyndarekamrar, i afseende hvarpå han föreslagit. att i hvarje Pastorat pa landet skulle inrättas en förmyndare-kammare, bestående af 4 till 6, i sockenstämma valde, välkände, pålitlige och bofaste män, hvilka det skulle åligga att med gemensam ansvarighet emottaga och Lag-Ut&kottcts Betänkande, A\‘0 14. / förvalta all egendom, som tillhörde de omyndige inom församlingen. Desse ledamöter skulle väljas för 2 eller 3 år, utan rätt till arfvode, och om någon af dem afgick, borde annan ledamot i hans ställe, genom val, utses; men före den fastställda tiden skulle ej någon ledamot ega att afsåga sig förtroendet utan giltiga skäl, som skulle å sockenstämma anmälas och pröfvas. Till räkenskapernas förande finge antagas en dertill kunnig person emot skälig lön; och skulle förmyndarekammaren, hvars sammanträden borde ske i sockenstugan eller på något annat, tjenligt ställe, helst om söndagseftermiddagnrne, årligen vid sockenstämma i Maj månad inlemna redovisning för sin förvaltning, hvilken redovisning, jemte de erhåilne säkerhetshandlingarne, derefter borde granskas af serskild t utsedde Revisorer, som hade alt å sockenstämma antingen godkänna redovisningen, eller till rättelse anmäla, hvad dervid kunde vara anmärkt, derefter alla handlingarne genast måste återlemna» till förmyndarekammaren, för alt i kyrkokistan förvaras.
Jag tror icke att del går an att gifva våra fullmäktige föreskrifter om en utsträckt belåning af utländska räntebärande papper; vi hafva sjelfve sådana papper inom landet till ej så obetydligt belopp. Vi hafva fått ifrån Stats Disk. ett förslag äfven i denna väg, och jag tror alt för belåning af dessa inhemska goda papper är allt afsedt, som kan afses, ty bankens högsta function är alt tillse, att hennes förbindelser uppfyllas. Dessa förbindelser torde komma att blifva vida större under det quinqvennium vi gå till mötes, än de varit under det som vi lillryggalagt. Under det förflutna quinquenniet hafva vi haft blott ett missvextår, och vi sågo då huru starkt silfvercassan i banken påkändes. Vi kunna få flera rnissvexlår i rad, hvarförutan den omständigheten inträffat, alt våra sedlar ej få vidare circu lera i Finland; dessa sedlar, till belopp af en eller annan million, skola inströmma i banken och silfver utgå i stället, oell vi veta dessutom, att under dessa sednare 5 år har hankens silfverfond förminskats med 5 millioner r:dr. Det fordras således stor försigtighet i bankens sätt att förvalta sina medel, hvarföre vi icke böra sträcka våra pretentioner för långt; ty våra fullmäktige måste fästa sin uppmärksamhet derpå, att i tid äga det förråd af silfver, som fordras för fullgörandet af bankens förbindelser. Oansedt detta allt har, med stöd af de 5 sistförflutna årens erfarenhet, BancoUlsk. så långt utsträckt lånevägarna som görligt vari t, och jag tror alt Ständerne böra vara belåtne roed hvad BancoUtsk. i detta afseende tillstyrkt, ty längre kan ej Lanken gå, ulan alt äfventyra sin ställning. Jag slutar med begäran om propos. till antagande af BancoUtskts betänkande. Hr Lagerhjelm, Pehr: Då realisationen beslutades, var man angelägen om att en grundfond skulle finnas och att den skulle vara rörlig. Derföre sönderdelades Riksg.- cont:s skuldförbindelse till banken, på det att hela denna måtte förvandlas till en räntebärande rörlig fond. Af den har nu betydligt ingått till banken.
Det lilla trubbnäsansigtet stod en stund förväntningsfullt tätt inunder hans, skar derpå en grimas af stuckenhet, – lilla fru Amnell stod plötsligt och vände ryggen till och slet af kappan, hvilken han inte ens hann taga emot, innan den redan hängde på knaggen. Värdinnan hade gått in till sig för att hemta brefvet; ute i köket satt också en person, som ville tala med henne, och väntade. De båda gästerna blefvo ensamma. Fru Philips gick hän och satte sig å den lilla väggfasta bänken i en fönsternisch. «Vill ni inte taga plats här,» sade hon med sitt leende under de sänkta ögonlocken till redaktören, som töfvande följt och blifvit stående, samt lade en kort, rund, gul hand öfver rödlakanet vid sidan af sig. Redaktören slog sig ned. Genom den täta, gula gardinen, som föll ned framför hela det stora fönstret och flöt ut å golfvet vid deras fötter, kunde de se utan att ses, – ned på gatan med dess sparsamma trafik, in i våningen i huset midt emot, der en ensam dam satt vid fönstret vid sitt handarbete och från tid till annan kastade en blick in i reflexspegeln, och bort öfver taken, der kyrkans klumpiga torn och långa takrygg sköto massiva upp i den vårblå, middagsvarma, söftunga luften. Fru Philips lät en liten paus gå förbi, hvilken redaktören tyckte räcka en hel evighet och som gjorde honom förvirrad och tom, lade sig derpå in i hörnet samt sträckte ut sig med armarne raka och händerna stöttade mot bänken. «Hvad har ni, Troedsson?» sporde hon. Det hettade till i den unge mannen vid detta tonfall, – lågmält, varmt och inträngande, som när två menniskor tala med hvarandra, hvilka ha en hemlighet sig emellan. «Hvad menar ni?» genmälte han andfådt, medan hans ögon i skygg och rådvill skamsenhet gledo bort ifrån hennes ansigte och utför hennes kropp och slutligen fastnade på en liten skospets, som just stacks fram under kjolen. «I alla de tre veckor, jag nu igen gästat här, har ni inte kommit igen hit en endaste kväll; och Nenni har sagt mig, att annars kom ni en gång åtminstone hvarje vecka.
På detta sätt föreställer jag mig, alt hvar mans rätt skulle iakttagas, och att ingen då skulle betagns den rätt, som un 4 H. 57 45o Den ao Mars c. m. der nu var. slick är betagen mången Svensk man, ty nu aidel icke hvar och en tillåtet att få försvara sina grundsatser, emedan jag ej känner någon lag, som ålägger en publicist att uti sin tidning intaga de rättelser och upplysningar man insänder; detta skulle nu förekommas genom talarnes rättighet att uti denna feuilleton få införa de rättelser, som de önska, på samma sätt som här äger rum vid justering af protocollerna. Jag började med att säga, att jag ogerna ger mig in på detaljerna; men när andra börjat dermed, så anser jag det vara min rätt att följa exemplet. Gr. Horn, Claes Fredr.: Det omfång, som denna discussion redan tagit, tyckes nogsamt vittna derom, att R. o. Ad. insett nödvändigheten deraf, att deras förhandlingar icke allenast hastigt tryckas, utan äfven att de fullständiga och riktiga komma till allmänhetens kunskap. Flera förslag hafva i detta afseende här blifvit gjorda, men jag tror icke, att något äf fullt ändamålsenligt. — Det af Hr von Troil sednast framställda förslag skulle visserligen hafva en fördel, nemi. att prot:n blefve hastigt justerade; men jag hemställer till den värde talaren, om han noga betänkt medlet till att åstadkomma denna justering; han vill nemi. att hvad de: dubbla notarierna uppsätta, skall följande förmiddag justeras af talarne. Han har glömt, alt de dagar, vi icke hafva plenum, äro upptagna af utsk:s-arbetena. Jag medger visserligen, att det kan finnas en och annan utskrs-ledamot, som har tid och lust att för denna justering aflägsna sig från utskls-göromålen; men de fleste skulle icke göra det, och säkerligen hvarken jag eller den värde talare, sorn framställt förslaget.
Det lärer wäl icke hafwa Utstottet undfallit, att Police anstatterne i wärt Land aro sädane, att det ej ankommer pä Socknarnes Innewänare att hindra inflyttandet af folk, som antingen reran äro, eller snart blifwa att beräkna ibland de behöfwandes antal; icke eller lärer det hafwa undfallit Utstottet, att icke sädane allmänna ansia!, ter äro widtagne, som försätta den fattige men arbetsförs ! tillfälle att med säkerhet kunna påräkna utwägar till förtjenst till nödtorftig bergning, deraf synes mig den slutföljd hafwa bordt ledas, att enär de fattigares antal inom Socknarne, liksom deras behof, blifwa obestämde, beroende af tillfälligheter och deremot icke i något afseende afSockne Jnncwänarne bero, sä bjuder m.turliga rättwisan och billigheten, att owilkorlige förbindelser i sädant afseende icke mä säsom Lag kunna dem äläggas.
Skeppsgossar, nu å Carlskrona station befintlige 205. Matroser och Jungmän 400. Båtsmän af Blekinge, Södcrmöre, Ölands och Gottlands Kom pagnier 2,866. Handelsflottans sjöfolk 2,500. Sjöbeväring, då af 4 klassers Beväring anses tjenlig alt vid första utbrott af Krig användas å det Yttre Sjöförsvarets krigsfartyg 1,000. Summa bemanning till Yttre Sjöförsvaret 6,9/1. Till Yttre Sjöförsvaret. Till Kustförsvaret. Skeppsgossar, nu å Stockholms station befintlige Kanonierer Båtsmän, återstående Kompagnier Sjöbeväring, resterande 50 150. Kongl. Maj:ts Nåd. Summa bemanning till kustförsvaret 23,028. Summa till bada Sjöförsvaren 29,999. l)å härifrån afgår reserven, beräknad till ] eller cirka 9,999. Återstår effektivt manskap till båda sjöförsvaren 20,000 man. Häraf skulle ungefärligen 5,500 man användas till det yttre och 14,500 man till kustförsvaret. Efter denna, som det vill synas, rationella fördelning af det till denna del af rikets försvar anslagna manskap, har sedermera den plan till sammansättningen af krigsmaterielen blifvit uppgjord som jag längre fram skall hafva nåden framställa. Sedan således den grund, hvarur systemet bör utvecklas, blifvit bestämd, återstår det att tillse, huruvida organisationen af de sålunda fördelade massorna är af den beskaffenhet, att den motsvarar ändamålet. Härvid utbeder jag mig fa nåden i allmänhet anmärka, att, om den jemförelsevis ringa kraft, som Sverige till sitt sjöförsvar bar alt disponera, skall kunna förmå att åstadkomma den verkan, hvarpå de derå nedlagda kostnader och de vigtiga intressen, det har att skydda, göra anspråk, så måste såsom en osviklig regel iakttagas: att det underlägsna i antal i möjligaste män uppväges af det fullständiga i tjenstbarhet.
Men sedan början redan blifvit gjord med takets reparation, och betydliga ställningar i sådant afseende både . på vestra och södra sidorre af Bancohuset äro uppreste, funno Herrar Fullmägtige allt skäl, att, till undvikande af ökad kostnad och omgång, utvändige bristfälligheters nödiga förbättring jemte afrappning å desse sidor, enligt Herr Professor Gjörwells förslag, nu på samma gång verkställes. Deremot och då vid inrättande af en föreslagen communication emellan båda husen, den yttre betäckningen åt norra sidan ej kunde rtndgå att å nyo skadas, ansågo Herrar Fullmägtige högst nödigt, att med all utvändig reparation på denna sida, äfvensom åt Skeppsbrosidan, tills vidare må anstå: samt i sammanhang härmed, att huset vid afrappningen i det närmaste bibehålies vid dess nu varande färg och utseende” Banco-lJtskottets Betankanden. Juna förekom å nyo Commissariatets förrberörde Memorial, i hvad sorn rörda så väl påbyggnaden å Magazinshuset, som enoch annan föreslagen förbättring på stora Bancohuset, och meddelades följande Protocolls-Utdrag : ”1 afseende på upphandlingen af erforderlige materialier till den förestående byggnaden, gjorde Herrar Fullmägtige sig förvissade, om Herjar Commissariernes nit och uppmärksamhet, att i hvarje fall vidtaga sådane utvägar, hvarigenom drägligaste kostnad i förening med varornas fullgoda beskaffenhet, må kunna vinnas.*’ ' För levereringen af koppar till takbetäckningen, kommer behörig Auction till den minstbjudande att anställas : börande Herrar Commissarierne vid upphandlingen af öfrige artiklar sorgfälligt tiUse, i hvad mån antingen uppköp under hand, eller anställande Auctioner blifva för ändamålet lämpligast.”
Ständers Stats-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 2i jfuli i815. S. D. Vid förehafvande utaf den Berättelse •eh Den 27 Juli: och Utlåtande, som blifvit aflemnad utaf HÖgi lofl. Stats-Utskottets Afdelning ti'l reviderande af Kongl. Allmänna Magazins-Inrhttningens Bäkenskaper och Förvaltning, Segärde Herr Prosten, Doctor Benström, att, vid insändandet deraf till Biksens Höglofl. Ständer, måtte till närmare upplysning bifogas ett af honom ingifvet anförande, så lydande: ’’Under läsningen af Kongl. Allmänna Magazins-Directionens Protevoll för flera förflutna år hafva täta anledningar förekommit att anmärka den omtanka och osparda möda-, hvarmed Förvaltningen, i mån af dess högst inskränkta tillgångar, sökt bispringa Bikets förlägna Inbyggare, ömsom genom befordrad afsättning på umbärlig Spannemål, ömsom genom anskaffande deraf vid yppad brist. Ibland de Landskap, som i sednare hänseendet under dessa år aldramest både tarfvat och rönt en kraftig hjelp, är visserligen Jemtland. Denna Provins är bland alla i Biket den mest aflägsna från hafskusten eller annan segelbar vattuledning, hvaraf följer, att enär denna Landsort blifvit drabbad af missväxt, hvilket för en del Socknar derstädes ofta inträffar, den främmande Spannemål, som då till Innevånarnes räddning måste dit förskaffas, na. turligtvis blifver genom en allt för lång Landväga försel vida dyrare, än annorstädes.
Under Riksdagarne är han , näst RiddarhusSecreteraren närmaste Föreståndaren för Ståndets Cancelli®, och komma de vid slike tillfällen antagne extra Cancellister, att under hans tillsyn förrätta deras arbeten. de Expeditioner, hvilka ifrån detta Utskott utfärdas. 32 §• Den sndreCancellisten är Secreterare vid föredragningen af Adeliga JungfruStifts Ärenderne samt ansva> rig för alla dithörande Handlingar: under Riksdagarne är han, näst RiddarhusSecreteraren närmaste Föreatåndaren för Ståndets Cancellie, och komma de ej mindre vid slike än andre tillfällen antagne Extra RiddarhusCancellister, att under hans tillsyn förrätta deras arbeten. 486 Den ig Juliie, m. Reglemente angående Län af de under RiddarhusDirection ställde Fonder. i §• RiddarhusDirectionen äger tillse att de under dess inseende ställde Fonder, så vidt tillgången och de utgifter , hvilka deraf skola bestridas, det medgifva må göras frugtbara och till den ändan tillätes Directionen, att, emot pant af fast Egendom , och laglig ränta, samt sex månaders uppsägning, Lån meddela utur alla de Cassör och Fonder, der ej serskildte Testamenten annorlunda föreskrifva; dock hildrig öfver to,ooo R:dr Banco hvarken till en och samma person eller på en och samma pant, v •reglemente angående Lån af de under RiddarhusDirection ställde Fonder. t $. RiddarhusDirectionen äger tillse att de under dess inseende ställde Fonder, så vidt tillgången och de utgifter, hvilka deraf skola bestridas, det medgifva, må göras frugtbara och till den ändan tillåtes Directionen, att, emot pant af fast Egendom, och laglig ränta, samt sex månaders uppsägning, Lån meddela utnr aila de Cassör och Fonder, der ej serskilté Testamenten annorlunda föreskrifva , dock alldrig öfver 10,000 R:dr Banco, hvarken till en och samme person, eller på en och samma pant. Den ig Julii e, m. 4S7 2 §•
Upplästes ett af sockneskrifvaren Dahl författadt projekt till socknemännens förklaring rörande Långkäls boernes, hos Konungens befallningshafvande gjorda ansökning, att för nästkommande år 1833 och sedan framgent få mantalsskrifvas i Lith, men som detta projekt icke upptog alla skäl emot denna ansökning, beslöts att en ny skrift skulle i detta afseende uppsättas, hvilken skulle i dag 14 dagar till eller d. 22 i denna månad, här i socknestugan uppläsas och af socknemännen underskrifvas. In fidem N. Feltström Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet vid allmänn sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 9 september 1832. § 1. Som befallningsmannen herr Er. Dalén anmält sig vara förhindrad att fortsätta vid nästa hösteting det åtagne fullmäktigeskapet för Häggenås socken i målet rörande någre Kyrkås boers fordran för lefvererat virke till Östersundsbrons reparerande år 1826, så utsågos bönderne Olof Hindersson i Grötom och Olof Nathanaelsson i Häggesta att infinna sig nästa söndag i Liths socknestuga för att å Häggenås sockens vägnar öfverlägga med Liths sockne män antingen man ville utse någon ny fullmäktig för dessa begge socknar till processens fortsättande, eller ock att ingå uti öfverenskommelse med fordringsegarna i Kyrkås om den i fråga varande fordran, förklarande sig Häggenås socknemän nöjde med hvad fullmäktige jemte Lits boerne besluta i detta mål, äfvensom de i allmänhet yttrade sig ej vara obenägna till förliknings träffande med omnämnde Kyrkås boer. § 2.
Denna sednare sanning har äfven af fordna dagars Ständer varit insedd och erkänd, och deras Utskott hafva på Manufacturfonden föreslagit åt Kopparstickare icke blott Res-pensioner men äfven underhäll bär hemma , mot det vigtiga och Ständer' hedrande förbehåll, att Graveurerne skulle tilldana Elever. Bland Konstnärer, som på lika sätt äro bortglömde till åtkomst af löner är äfven det slag af Målare, som sysselsätta sig med mindre Historiska Scener, och i denna genre hafva likväl flere Svenska Artister särdeles lyckats. Man kunde tilläfventyrs invända, att det redan existerande anslaget för Historiemålningen icke utestänger en sådan Konstnär frän en Löns erhållande; men i£0 Den £ Juli. e. in. jn.g frågar, om det icke skulle vara för Kon» stern as upplysta vänner påkostande att se anslaget for den högre Historiemålningen såmedelst draget frän sitt värdiga och vig» tiga ändamål ? Den sista begäran , Aoademien uti sin underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit gjort, är den om 100 R:d:s tillökning ä Lön-anslaget för en MiniatureMålare ; grunden lör denna framställning är, att LandskapsPortraitoch Decorationsmålare äro med den Lönsumma uppmuntrade, som du åt Miniaturmålaren föreslagits. Hvad slutligen angår Högloll. Statsutskott tets tillstyrkande, att till Kongl. Majus Nådiga pröfning och godtfinnande rnå öfverlem* rias frågan om öfverllyttningen på Landtbruks Academiens Stat af utgifterna för Mechaniska Scholén, kan jag för min del icke inse, ur hvad skäl Fria Konst-Acadein i ens härutinnan yttrade önskningar icke vunnit stöd igenom Utskottets mer bestämda godkännande af sjelfva principen. Och åom Höglo fl, StalsUtskottet icke fört till Riksens Ständers kunskap de grunder, hvar på Academien( fästat denna sin begäran, anser jag det vara lika min pligt sorn min rättighet att dessa skäl framlägga. Acadernien nyttjade såsom motiv till denna sin underdåniga anmälan, att en olämplighet
Folkets lynne och verkliga behof skola, enligt orden i Kongl. Majlis Komitén gifna uppdrag, dervid afses. Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse, N:o 10. 5 Det torde icke kunna förnekas, att under den sednare tiden, mera än förr, hos Svenska folket ujutningsbegäret spridt sig till alla samhällsklasser, att det ti 11 vext och lillvexer, ofta i större förhållande än tillgångarne, samt att utborgningar af varor och oordentlighet i betalningar blifvit särdeles allmänna. Detta härflyter väl till en del ifrån den utvidgade täflan, som är en oundviklig följd af den under de sislförflutna 30 åren utvecklade större frihet i näringar och handel, hvaraf följt icke allenast större tillverkning af varor, utan ock en öfverdrift i deras utbjudande till försäljning; men det torde ock i hufvudsaklig mån höra tillskrifvas bristerna uti vår närvarande kredit-lagstiftning. I bredd med denna skuldsättning för varor, ofta förtärda långt innan betalningstiden inträffar, har bildat sig ett nät af ömsesidiga borgensförbindelser till en vidd, hvarom man i andra länder icke har begrepp, äfvensom ett förderfligt lån eller byte af skuldsedlar, icke grundade på verklig försträckning eller försäljning. En af Komiténs ledamöter har, uti ett till Komitén aflemnadt anförande, hvari Komiténs pluralitet hufvudsakligen instämt, fullständigt framställt såväl de skadliga följderna af detta skuldsättningsoch borgens-system, i moraliskt och ekonomiskt hänseende, som bristfäiiigheterna i våra kreditlagar och medlen att tillvägabringa bättre ordning härutinnan.