Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BondeStåndet framställd: att den, genom utlåning af anslagen till Försvarsverket, inflytande ränta äfven må komma Försvarsverket till godo, utan att förblandas med de öfriga extra anslagen, för hvilken anmärkning följande hufvudsakliga skäl äro anförde: att den regel, som ock syntes vara riktig, i allmänhet vore antagen, att då en summa till ett visst ändamål anslås, den ränta, hvilken deraf kan uppkomma, äfven bör till samma ändamål användas, hvilken regel också vore vid förevarande fall tillämplig; att då det berodde af K. M:t allena att genast anordna hela Anslagssumman eller att deraf innehålla större eller mindre del, det följaktligen endast hvilade på Dess an - 616 Stats-Utskottets ordnanden, huruvida någon eller ingen ranta skulle kunna uppkomma, att R. St:r blott borde tillse, att den möjligen blifvande räntevinsten, icke frånrycktes dess rätta ändamål; Försvarsverkets iståndsättande och upprätthållande; att sådant likväl skulle inträffa, om ifrågavarande §. oförändrad antoges, helst den ränta, sorn förmodades kunna erhållas af anslagen för berörde stora ändamål, då skulle Lomma att förblandas med tillgångarne för de öfriga extra anslagen, hvilket dock destomindre kunde vara R. Sttrs mening, som fulla beloppet af de summor K. M:t för FörsvarsVerket begärt, ehuru desamma erkänts vara behöflige, icke kunnat, i anseende till bristande tillgång, anvisas; att då man ägde skäl, draga i tvifvelsmål, huruvida alla de till FörsvarsVerket gjorde anslag skulle kunna fullt utgå, enär brist lätteligen kunde uti åtskilliga förmenta tillgångar uppkomma, det vore naturligt, att den ränta, som K. M:t funne sig kunna till förmån för Staten inbringa: jemväl blefve för Militaire och inga andra behof använd: och har, uppå alla dessa skäl, sistberörde §. ansetts böra erhålla denna lydelse:
Den fruktan Riddarhus-Direction synes hy, sa, att min Saliga Broders välgörande anstalt, ej förr än i en aflägsen framtid kan komma andra än de frenne af honom bestämda Ätter till godo, försvinner, enär i betraktande korn, mer att Wefverstedtska Famillen nu torde alldeles utslocknadt; Att Friherreliga Örnskjöld* ska snart upphörer att yrka några fordringar i denna väg, och att då Barnen efter min långt förut med döden afgångne Bror komma i tillfälle att icke behöfva Pension, jag äger den glada förhoppning att af mina närmaste Efterkommande ingen skall för dess bergning be, höfva tillita denna Pensions-Inrättning; hvadan sannolikt blifver, att kunna förr än man väntat till detta understöd förhjelpa andra, efter Directionens godtfinnande. För att förebygga hvarje förlust för Rid, darhus-Cassan, i anseende till Bokföring, bevakande i en framtid ra. m., är jag berättigad förklara, att då min enda Dotter fått till sin Di, sposition sig tillslagen en viss andel af Interessemedlen, icke för egit behof, utan säkerligen derföre, att då min aflidne Broder kände hen - Den 27 December, 553 nes frikosighet emot nödlidande med-människor , ville han sätta henne i tillfälle att deri fortfara, må af de henne tillfallande medel Trettiotre R:dr 16 sk. B;Co, årligen, så länge hon lefver aftagas för tillfälliga utgifter i och för hela den donerade Summan; och det i ingen annan afsigt, än att hafva den tillfredsställelsen erfara, huruledes hennes Farbrors yttersta vilja må i allo ske tillfyllest; Kunnandes framdeles efter hennes afgång, Riddarhus-Directionen med z proCents afdrag af årliga Ränte beloppet hålla Cassan eller dess Förvaltare skadeslös för besvär och omkostnader.
Frågan härom är af Ridderskapet och Adeln återremitterad, hufvudsakligen på den grund, att det vid ärendets behandling ännu var ovisst, hvilka artiklar af de nu förbjudna kunde blifva lill införsel lofgifna, och Ridderskapet och Adeln ville hafva för sig öppet att, med afseende derå, fatta beslut öfver ifrågavarande ämne. Nu, då förbudet mot införsel endast blifvit borttaget för artiklarne ”sirop, socker” samt 'socker, toppkandi-och kak-”, och den förenklade uppställning, Utskottet för dessa artiklar föreslagit, är volden af Rikets Ständer godkänd, vid hvilket förhållande något misstag vid förlullningarne svårligen kan blifva möjligt, anser Utskottet sig häraf ega desto större skäl, att vidblifva sitt af 2 Stånd redan godkända förslag, att rättigheten att införa hittills förbjudna, men hädanefter till införsel lofgifna varor, må tillkomma alla stapelstäder. Bland de af Norrköpings fabriks-societet vidare föreslagna kontroller, i afseende å hittills förbjudna ylle-väfnader, har Preste-slåndet antagit, dels att sådana varor icke finge införas med andra än däckade fartyg af minst 20 lasters drägtighet, och dels att anstånd af ett år efter slutet af delta skulle medgifvas, innan tulltaxan i fråga om de artiklar, för hvilka förbudet blifvit borllaget, träder i verkställighet. Då icke något af de öfriga Stånden fattat härmed likartade beslut, samt de artiklar, för hvilka nämnde serskilda bestämmelser varit ifrågasatte, fortfarande blifva till införsel förbjudna, lära Preste-ståndels nyssberörda beslut böra förfalla. 8 Bevillnings-Utskotlets Utlåtande, N:o 27. Beträffande Utskottets förslag till förteckning öfver vid införsel tullfria varor, hafva Ridderskapet och Adeln icke meddelat något serskildt beslut.
Han kunde ju stundom slänga sig ned, med ryggen vänd åt hafvet, i den frodigaste grupp af hvita och gula sippor, utan att bry sig om, hur många unga blomsterlif som dervid krossades. Hvem kunde denne herr Steinerz egentligen vara? Så började arildsboarne spörja hvar andra, och samma fråga gjorde mor Halverson sin man en dag, då de båda samlade upp ett urval slätslipade rullstenar nedanför granitklipporna. » Hade han ej så milda, goda ögon, skulle jag tro, att han hade ondt samvete. Han ser jemt ut, som om han väntade på något, » sade fiskarhustrun, i det hon med det fylda träget gick ned till båten, som låg förtöjd inne emellan de röda, spetsiga klipporna. Mannen klef öfver relingen för att i båten tömma sin egen stenbörda och sedan mottaga hustruns. » Konstnärer ha liksom qyicksilfver i kroppen. De äro folk för sig, som lär få uppenbarelser om, hvad de skola arbeta på; Steinerz går väl här och väntar på en sådan. — Men nu kan jag ' uppenbara ' för dig, Helena, att vi för denna gång ha nog af stenar till näten och kunna segla hem. — Der är ju herr Steinerz! » Främlingen trädde hastigt fram mellan de skarpa, höga klipptinnarne, hvilka der resa sig som väldiga ruiner efter någon ofantlig jätteborg, mellan hvilkas pelargångar och halfförstörda granitoch gneismurar vattnet nu under ett sakta porlande, hviskande och klingande gled in och ut, här och der med ett litet lekfullt hopp öfver en hälft grusad jättetröskel. Lätta, ulliga skyar drogo fina, matta strimmor öfver en klarblå himmel, Skelderviken låg i hvitt bleke och solstrålarne dansade, brötos och gnistrade skarpt mot det brokiga rullstensbältet vid vattenbrynet. » Får jag fara med i båten, Halverson? » frågade Steinerz. » Det börjar bli en smula enformigt här; skulle jag kanske sedermera någon gång få följa med på fiske? Blott på de kortaste turerna, förstås, » tillade han hastigt. » Stig i båten! » svarade fiskaren.
Då Constitutio. nen uppgjordes år 1809, ansåg man JustitiaeMinistern och Utrikes Stats Ministern böra stå främst bland Konungens Rådgifvare, och erhöllo jemte högre värdighet större löningsförmåner. Nu är dock fråga om att upphöja Stats-Secreterarne till lika värdighet med dem. Jag anhåller få fästa uppmärksamheten derpå, att i England bära Ministérens Ledamöter icke namn af Ministrar, ehuru de tillsammans alltid kallas Ministéren. Mig synas Stats-Secreterarne gerna kunna benämnas för Stats-Råd, De böra från . så amovibla poster kunna flyttas till andra göromål , och detta vinnes icke då man för mycket höjer rangen. MinisterStats - Secreterare Vore , i mitt tycke , en benämning som utgjorde en medelväg emellan de begge ytterligheierne. Ty det är icke en rent Ministeriel Styrelse , den sorn Särskilta Utskottet, och än mindre den som Constitutions - Utskottet föreslagit. Friherre Cederström : Med den siste värde Talaren instämmer jag, rörande benämningen af Stats-Råd, I anledning åter af hvad Herr Cederschjöld anfört, vill jag endast till Protocollet förklara, att det må vara Herr Professoren förbehållet, att utur §. RegeringsFormen draga den slutsats, Herr Professoren ansett derifrån kunna ledas. i6o Deri 3 December e. m. Herr Hjerta: Jag inser väl rigtigheten af det inkast, som Herr Grefven och Landt-Marskalken “gjorde mot mitt förslag till Proposition , emedan emot flere puncter sådana anmärkningar blifvit gjorda , som föranleda till återremiss. Jag afstår således helt och hållet ifrån att yrka ny Proposition , men anser mig pligtig att yttra några ord, i anledning af Friherre Cederströms Anförande. Friherren tyckes hafva glömt , att Herr Landt-Marskalken förut alltid vanligen framställt den Proposition, om Ridderskapet och Adeln godkänner förslaget till den behandling y6 §. Regerings - Formen föreskrifver. Detta har jag blott velat yttra , i anledning af den tolkning Friherren nu gifvit åt $6 Friherre Cederström:
Stat uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig Pension af 3oo Rd. Vid det förhållande, som ufren härvid inträffat, att 2 Stånd stannat emot 2, föreslår Utskottet, att Förstärkta StatsUtskotlet må anställa omröstning öfver en så lydande proposition. 3:o Den som bifaller St^atsUtskottets tillstyrkande, att f. d. LandsKamereraren, Assessoren C. M. Wahlström ieke må till pension å Allm. IndragningsStaten uppföras, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej. Kommer bemälde Wahlström, att på nämnde Stat under sin återstående lifstid uppbära årligen en Pension af 3oo Il:dr B:co. Den i i3 Puneten af Utlåtandet N:o 254 af Utskottet tillstyrkta ersättning till Landshöfdingen i Kronobergs Län , för indragning af den honom på lön anslagne dagsverksskyldighet till Kronobergs Kungsgård af Inhyseshjonen i nämnde Län, att utgå till det belopp, hvartill lösen för berörde dagsverken, efter medeltal af de 5 sistförflutne åren kunde finnas uppgå, och hvilken ersättning skulle förslagsvis till i5oo R:dr på denna Stat upptagas, har blifvit bifallen af alla fyra RiksStåuden, men härvid är tillagdt af Högh Ridd. och Adeln.- att den Summa, hvartill ifrågavarande ersättning, efter den af Utskottet lagde grund finnes upp - Betänk anden, N:o 3i5. 56<) gn, skall efter i8i5 års sint a ?.:dra HufvudTiteln uppföras för att, efter hvad närmare kan förordnas, till löneförbättring.åt någon annan Landshöfding utgå , äfvensom af JJ. B onde Ståndet: att ifråga ställde ersättning jemväl må, såsom tillgång, användas vid den förestående regleringen af Landsbofdingp-löner ne.
Det är förbjudet att med all traktering, kortoch tärningspel och oordnat levnadssätt. Undervisningen skall gå från det lättare till det svårare och ge grunder så att eleverna drar riktiga slutsatser. För att öva minnet kan lämplig utanläsning ske, men ingen sådan som inte först blivit förklarad och av lärjungen förstådd. Öva fattningsförmågan och skärpa tankekraften samt hela tiden repetera det redan genomgångna. Eleverna skall kunna redogöra för det de lärt. Undervisningen får inte vara så vidlyftig att läroboken inte hinner genomgås på viss tid. Under bönetimman skall en lärare vara på plats för att tillse att eleverna stilla och skickligt förrätta sin andakt. Efter morgonbönen läses ett par kapitel ur bibeln, helst Nya testamentet, där läraren ger förklaringar till det lästa. Senare i veckan får de försigkomne eleverna utreda och redogöra för det lästa. Därför bör eleverna efter råd och lägenhet vara försedda med svenska biblar och tjänliga utdrag. Ungdomarna skall delta i den allmänna gudstjänsten tillsammans med en lärare, som hela tiden har dem under ögonen. Efter gudstjänsten samlas man till ett predikoförhör. De mycket unga och de som är till hälsan ömtåliga och av fattigdom illa klädda skall vid kyrkogång vid sträng kyla och oväder skyddas, så att de inte taga skada. Då flyttningsförhören är gjorda och eleverna placeras i nya klasser, är det viktigt att de inte hindrar varandra genom olika förmåga. Finns någon som genom begåvning, flit och arbetssamhet kan gå fortare fram än sina kamrater får han inte hindras. Han tas under synnerlig vård, som dock inte skadar de övriga. Det är tillåtet att tävla i flit, dygd och sedlighet. Läraren har makt att flytta en framgångsrik elev framför en annan, som dock återfår sin plats i klassen om han bättrar sig. Ungdomarna får inte utan intyg infinna sig för sent eller avresa innan lästiden är slut. Sker detta mister eleven sina premier för terminen eller får annan lämplig korrektion. Återkommer han, men har glömt vad han tidigare inhämtat i kunskaper, inskrivs han på nytt med nya inskrivningsavgifter. Den elev som på grund av lättja eller självsvåld utebliver skall först varnas, sedan skall föräldrarna meddelas och bättrar han sig inte avstängs han.
Alt inrymma hela Riksarchivet i denna local, anser jag icke möjligt; men det finnes i Riksarchivet en mängd handlingar, som hvarken förhistorien eller i annat afseende äro af någon särdeles märkvärdighet, hvilka alltför väl kunde qvarblifva i den gamla localen. Hufvudsaken vore att kunna förena alla handlingar, som hafva historiskt Värde, med dem, som äro af vigt för den närvar, tiden; och då jag anser, att StatsUtsk. af en motion icke är förhindradt att deruti föreslå modificationer, och jag dessutom kommit i erfarenhet af de trånga gränser, man inom Ståndet vill bestämma för StatsUtsk:s verksamhet; så är det, med anledn. af detta förhållande, jag anhåller att fä fästa Utskrs uppmärksamhet på hvad jag nu anfört, och gör mig äfven förhoppning, att detta mitt anförande möjligen skulle kunna något verka på de personer, sorn vid frågans behandling hos K. M. skulle kunna utöfva något inflytande på sjelfva saken. Frih. Raab, Adam Christian: Till de skäl, som af flere talare blifvit anförda för återremiss af detta betänk., tager jag mig friheten att lägga några ord, som ännu icke blifvit af någon yttrade. Hvarken den siste värde talaren eller StatsUtsk. har bestridt, att icke de begge tjenstemän, som blifvit föreslagne för Riksarchivet, vore af behofvet påkallade, så snart en local kunde finnas, hvilken för Riksarchivet vore tillräck - Den a Maj c. m. ligt rymlig: men är det således afgjordt, att en tillökning i tjenstmannapersonalen behöfves, i händelse Riksarchivet får en rymligare local; så anser jag, på grund af den af erfarenheten vitsordade sanning, att ju trängre utrymme man har till bevarande af saker, destotnera besvär, desto mera arbete behöfves att ordna deni, att nit, då localen är för trång, behofvet är så myckel större.
I följd af nådig remiss, får Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver de delar af Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorers berättelse, hvilka bero på Eders Kongl. Maj:ts Civil-departements underdåniga föredragning. Revisorerne, som funnit, att, af de å 6:te h ufvudtitelns afdelning för jordbruk, handel och näringar anvisade medel, lill befrämjande af handel ocly sjöfart år 1846 utgått 6,946 Rdr 5 sk., såsom bidrag i och för uppförande af en bro öfver Fyrisån inom Upsala stad, yttra: att, då denna utgift hufvudsakligen afsett stadens enskilda nytta och beqvämlighet samt egentligen varit föranledd af behofvet att under berörde år lemna Upsala läns, af nästföregående årets missväxt lidande, innevånare arbetsförtjenst, synes kostnaden ej hafva Bordt drabba ofvannämnde allmänna statsanslag. I anledning häraf, har Stats-kontoret, för sin del, ej annat att i underdånighet anföra, än att ifrågavarande, den 3 December 1845 beslutade, arbete, hvartill enskilde bidrogo med 4,500 Rdr, och hvilket verkställdes under uppsigt af Styrelsen för Vägnell vattenbyggnader, måste anses hafva varit af den beskaffenhet, att kostnaden derför svårligen kunnat, såsom Revisorerne synas antyda, utgå af undsätlnings-medlen. Hvad beträffar Revisorernes hemställan, att redovisningen för anslaget till sockenkartors upprättande, 3,000 Rdr, måtte blifva uti Rikshufvudboken, i särskild generalräkning med Landtmäteri-kontoret, upptagen, så möter deremot icke något hinder, om och när Eders Kongl. Maj:t finnér i nåder skäligt alt sådant Stats-kontoret anbefalla.
Qvadratstången och qvadratrefven kunna visserligen utan olägenhet användas vid de mätningar och skiften, som hädanefter komma att ega rum, äfvensom det dess - Den 8 Juli f. m. 143 tilom kunde för landtmätarne blifva en ganska god inkomstkälla, om de finge efter de nya malten omarbeta alla redan uprättade kartebeskrifningar; men för dem ibland allmänheten, som redan hafva sina egoskiften kartlagda och beskrifne, torde förändringen blifva mindre angenäm, serdeles om de finna sig föranlåtne att låta omarbeta de redan godkände karte-beskrifningarne, och om så skulle inträffa, torde man kunna fråga om förändringen är genom sin verkliga nytta värd upoffringen af alla de milhr, som landet redan i och för skiftesverket utgifvit och hvaraf en betydlig del i sådant fall vore att anse såsom rent af bortkastad? Samme talare har ganska riktigt yttrat, att, om man borttager T:l:det, så borttager man jemväl i och med detsamma den mätande-enhet, efter hvilket folket vant sig att bedöma jordens värde. Man må gerna tala om qvadratref och qvadratstång; begreppet fattar ändock icke på långliga tider beskaffenheten af den storhet, som derigenom uttryckes. Allmogen kommer sannolikt fortfarande i många år, ja kanske i hundratal sådane! att beräkna storleken och bedöma värdet af en egendom efter antalet T:l:d, man må på papperet stadga beräkningen af qvadratref, så mycket man vill. Det måste väl vara en af decimalsystemets hufvudsakligasle fördelar, att det är så enkelt som möjligt. Till denna enkelhet torde i främsta rummet höra, att systemet icke belamras med en mängd nya och främmande benämningar, som hvarken äro lätt tillämpliga eller, såsom den värde talaren sjelf medgifvit, komma att vid beräkningar användas. Ty man kommer troligen icke på långliga tider att säga, att en längd innefattar så eller så mångå ref, stänger och fot, utan att den håller så eller så många J,OOO-tals fot, hvilket vid räkningars upgörande äfven är långt enklare, än begagnandet af de föreslagna mångfaldiga benämningarne.
Att hos Ridderskapet och Adeln all Konungsligan rätt styrka och likaså inför Konungen , Ridderskapets och Adelnsj i enlighet med den i s3 Riksdags-Ordningen intagne Landt-Marskalkseden. 2:do. Att till verkställighet befordra allt hvad Ridderskapet och Adeln beslutit. 3:tio. Att varna dem , som kunnat sig otillbörligen förhålla , hvilken rättighet likväl ej inål sträcka sig derhän att varna hela Ståendet. Hvilken redaction, uppå derom af Herr Grefven och Landt - Marskalken gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. §. 35. Herrlow Hartmansdorff: Härvid är blott en obetydlig redactionsförändring, eller omställning af ord att anmärka i sista mo - Den 16 November. 6o5 mentet. Jag tror clet rättast borde lyda sålunda: Stadgandet i 49 <$*• Riksdags-Ordn in g en , att i Ståndets Cancellie alltid skall finnas att tillgå en förteckning öfver alla. på bordet liggande mål , med dertill hörande ader och handlingar, iakttagas särskildt. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla 35 §, med iagttagande af den, af Herr von Hartmansdorff, utaf sista momentet föreslagne redactionsförändring. Bifölls. §. 36. Herr Riben, Carl Wilhelm: Den uti denna §. stadgade föreskrift, att man innan nästa plenum ovilkorligen skall skriftligt inlemna de yttranden, sorn föranledt återremiss, tyckes mig vara nog sträng. Jag tror det vara häst att stadga, att sådant bör ske sist inom 8 dagar; ty, om plenum råkade att inträffa följande dagen, blefve det nästan svårt att hinna med uppsättningen. Herr von Hartmansdorff: Jag hoppas, att en nödig rättelse skall kunna vinnas, om ordalydelsen förändras till följande:
Endast en rigtigare och opartiskare tolkning af 9 Kapitlet Ärfda-Balken synes kunna och böra ega sistnämnda allmänna påföljd. Det heter der, beträffande städerna, endast att ”Borgmästare och Råd nämna två eller flere redlige män, som egendomen uppteckna och värdera”, men detta innebär alldeles icke att, såsom nu sker och hvarigenom hela denna beskattning tillskapats, Borgmästare och Råd ega rättighet nämna sina egna ledamöter, hvilka påtagligen äro jäfvige att dylika förrättningar verkställa, då arfvodesprocenten för sjelfva förrättningen såsom en lönesportel går till delnings dem emellan. Lagens närvarande ordalydelse betager sålunda icke uttryckligen sterbhusdelegare rättigheten att få till dylika förrättningsmän nämnde ”de redlige män”, dem jBih. till R. St. N:o 29. de hafva förtroende för och sjelfve föreslå; det är endast den temligen godtyckliga tillämpningen deraf, som betagit dem denna naturliga rättighet. Hela det förmenta privilegiet, som lagt så många hinder i vägen för en önsklig och behöflig lagreform i denna punkt, hvilar sålunda på högst lösa grunder, derest det ej snarare saknar all laglig sådan. Af alla dessa skäl, och då denna beskattning sålunda är både ojemn och orättvis; mera drabbar idogheten och rörelsen, än förmögenheten och kapitalet, som på mångfaldigt sätt dessutom kunna undandraga sig densamma, samt gifvit anledning både ttll många underslef, hvarigenom äfven fattigprocenten beröfvats församlingarne, och äfvenledes till illfundiga bedrägerier på sjelfva dödsbädden; så får jag vördsamt föreslå den ändring af 9 Kapitlet 1 § och 12 Kapitlet 2 § Ärfda-Balken, att äfven sterbhusdelegare i städerna må åtnjuta samma rättighet som alla rikets öfrige innebyggare, nemligen att till bouppteckningsoch arfskiftesförrättare välja den de hafva förtroende för; sämjas de ej om valet, varde, då anmälan derom sker, förrättningsman af Rätten förordnad. Den som bouppteckning förrättar, tage sig till biträde två ojäfvige män.
Canzli-Styrelsen, som nu går att upplysa förhållandet rörande dessa anmärkta omständigheter, får i underdånighet andraga, att, beträffande först den år 1816 började och sedermera från och med 1825 ännu i Hufvnd-Boken löpande balance af 86 R:dr 32 sk., utgörande Fondens skuld för innestående smärre aflöningsposter, som af vederbörande vid Lappmarks Ecclesiastik-Staten icke blifvit utqvitterade, har ( 7 ) Canzli-Styrelsen redan vidtagit de åtgärder, som sakens beskaffenhet påkallat, för att bereda nämnde balances utgående från Räkenskapen; och då vederbörande Landshöfdingar utan tvifvel snart äro i tillfälle afgifva den för detta ändamål erforderliga förutgående utredning, tror Canzli-Styrelsen sig nu kunna bestämma, att ifrågavarande balance, genom en efter behöriga grunder skeende afskrifning, bör från och med innevarande år komma att utur Räkenskapen försvinna. Hvad dernäst angår den i 2:dra Momentet gjorde erinran, att aflöningen till Häradsfogden och 7 Länsmän af Revisorerne anses vara utgifter, som äro främmande för Fondens ändamål; så bör härvid först upplysas, alt desse Tjenstemän egentligen benämnas: Lappfogde och LappLcinsmänj äfvensom att de blifvit anställde endast och allenast för bestridande af Lapp-uppbörden och af andra i Lappmarken förefallande göromål. Lappmarkerne hafva, från äldre tider tillbaka, icke tillhört det närgränsande kustlandets Fögderier, utan utgjort serskikle Fogde-districler för sig sjelfva. Så har en serskild Fogde varit anställd för Norra, och en för Södra Lappmarkerne; äfvensom i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 12 Augusti 1823, en serskild Lappfogde förordnades för Jockmock och Gellivare Lappmarker, hvilka dittills tillhört Södra Lappmarks-Fögderiet.