Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län sig till alla delar förenat: att en underdånig skrifvelse måtte af Rikets Högloflige Ständer till Kongl. Majrt aflåtas, med anhållan om vidtagande af sådane mått och steg som kunna hämma så väl införsel, sorn förbrukning af alla umbärliga öfverflöds-artiklar af hvad namn eller beskaffenhet som helst, samt att tullen på tillåtne öfverflödsartiklar måtte lämpligen förhöjas. B evilla.- sami Allm. Be sv - och Oecon. TJtsk. Utlåtande N.-O 12. 3 Hvad sålunda föreslaget blifvit liafva Utskotten, med den noggrannhet ändamålets vigt och förslagens patriotiska syftning förtjena, i öfvervägande tagit; och få derefter anföra, att den inom landet stigande böjelsen för yppighet och öfverflöd från längre tider tillbaka fästat Statsmagternes uppmärksamhet, äfvensom hämmandet deraf utgjort föremål för deras bemödanden, i hvilket afseende, efter de olika åsigter, som under serskilda tidehvarf gjort sig gällande, mångfaldiga åtgärder blifvit vidt3gne: såsom förbud emot yppighets-varors införsel eller förbrukning; höga tull-afgifter å de till införsel tillåtne; bevillning för nyttjande af åtskillige luxe-artiklar och beqvämligheter o. s. v. Att dessa åtgärder icke medfört dermed åsyftad verkan, vitsordas af dagliga erfarenheten, men häraf anse Utskotten ej böra slutas, att Författningarne, såsom sådane, varit felaktige, utan att syftemålet varit af den beskaffenhet, att det genom förbud eller lagstadganden icke kan ernås. Begreppen om öfverflöd och yppighet äro i och för sig sjelfve så obestämde, så af vanor och tillgångar beroende, att de endast med afseende på hvarje individs förhållanden kunna uppfattas och tillämpas. Hvad som för de mindre bildade och bemedlade samhälls-elasserne utgör öfverflöd, tillfredsställer ofta ej andras mest nedstämda och anspråkslösa behof.
I flere delar af länet, ända till en mil från hafskusten och deröfver, förekomma större och mindre bäddar af fossila snäckoch musselskal, tillhörande ännu i hafvet förekommande blötdjursarter, och som, i geologiskt afseende märkvärdiga, äro det icke mindre i ekonomiskt, genom de rika mergellager, som de bilda, hvilkas nytta och användbarhet såsom gödningsämne ortens jordbrukare mer och mer lärt sig att uppskatta. För att grunda ett noggrannare omdöme om länets fruktbarhet och de derpå verkande klimatiska Tab. Litt. a. förhållanden, i jemförelse med rikets öfriga delar, må härvid anmärkas, att, enligt Statistiska Central-byråns offentliggjorda Berättelse för åren 1851 med 1855 (Befolkn. Stat. ny följd I. 2. sid. 21), sädesskörden i Göteborgs och Bohus län under åren 1816 med 1855 endast 1 år varit svag och 8 år under medelmåttan, då medeltalet af de öfriga 23 länens sädesskördar under medelmåttan, missväxter inberäknade, varit 13 af berörde 40 årHäi'till har väl icke allenast en bördigare jordmån verkat, men äfven ett mildare klimat. Enligt gjorda noggranna iakttagelser har luftens medeltemperatur i Göteborg under åren 1851—1860 (efter den 100-gradiga thermometern, 3 gånger om dagen observerad), förhållit sig som nedanstående tab. Litt. A. utvisar. För de första fem åren har alltså luft-temperaturens medeltal varit + 7,61, och för de fem sista + 7,69, eller för alla tio åren + 7,65, som visar 1°99' högre än hvad Stockholms medeltemperatur enligt offentliggjorda uppgifter utgör, och 0,40 högre än Lunds, ehuru denna ort är belägen två grader sydligare *). 2. Innevånare. Bilagde tabell N:o 1 redogör för länets folkmängd åren 1856—1860 i öfverensstämmelse med det Tab. n;0 l. af Statistiska Central-byrån meddelade formulär. Tab. Litt. A. Medeltemperaturen i Göteborg. För månad. För h ält å r.
När dylika fall inträffade, vore det af vigt, om Rikets ständer kunde åtskiljas för någon tid, hvarunder antingen de politiska förhållanden, sorn kräfde Rikets Ständers yttrande, hunnit sä utveckla sig, att beslut derom kunde fattas, eller ock att de ärenden, angående lagstiftning eller inre förvaltning, som till Rikets Ständers pröfning vore hänskjutna, blifvit af vederbörande Utskott behörigen utarbetade. Så länge nuvarande stadganden oförändrade qvarstå, skulle, i dylika fall, Rikets Ständer nödgas oafbrutet sammanvara, ehuru alla öfrige på deras åtgärd beroende ärenden vore afslutade. Detta sätt att tillvägagä innebär väl icke något, som är omöjligt eller overkställbar!; men nekas kan dock icke, att härigenom uppkomme ganska stora olägenheter, bland hvilka icke får förbises den dryga kostnad, som skulle drabba, icke blott Staten, utan äfven valkorporationerna och de enskilda riksdagsmännen. Dessutom torde härvid böra erinras om ett förhållande, som svårligen kan undvikas, eller att, sedan riksdagen fortfarit omkring tre fjerdedels år och sommaren nalkas, en tidpunkt inträder, dä riksdagsarbetet icke alltid med samma kraft bedrifves. Sä väl längtan efter hemmet, som nödvändigheten att ombesörja enskilda angelägenheter, föranleder dä ett icke ringa antal Riksdagsmän att från riksdagsorten afresa, såsom äfven synes af de permissions-ansökningar, hvilka vid den tiden uti Riks-Stånden anmälas. 8 Konstitutions-TJtskottets Memorial N:o 23. Emot förslaget har blifvit invändt, att, då fråga förekomme om något ärende af större omfattning, kunde Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anhålla om nedsättande af en Kommitté för detsammas utarbetande, hvarigenom Ständernas åtgärder så underlättades, att det blefve möjligt, att, under den för riksdagar vanliga tidrymden, ett sådant ärende afgöra. Härvid torde likväl icke böra förbises, att en dylik, af Kongl. Majit förordnad, Kommitté i de flesta fall komme att utgöras af andra personer, än de, hvilka sedermera finge sig uppdraget, att inom vederbörande Utskott ärendet handlägga.
Knapt hafva mer än två månader af den första riksdagen under den nya ordningen hunnit gå till ända, så klagar han öfver att han “ hos regeringen med ledsnad sett en tendens att i allmänhet lemna initiativet obegagnadt “, detta initiativ, som regeringen måste behålla oförkränkt i sin hand, “ så vida det konstitutionela samhällsskicket skall till landets lycka och gagn utvecklas. “ Under décharge-debatten vid närmast derpå följande årets riksdag framträder denna otålighet ännu starkare. Då säger grefve Posse sig icke veta, om han bör högt akta regeringen, eller han .bör det icke, “ om regeringen eger den kraft, som vågar taga initiativet i sin hand, och den beslutsamhet, utan hvil-ken hvarje famlande efter tidsenlig utveckling stannar vid halfmesyrer; om den vill och förmår att med stadig arm leda det nya statsskicket i de rätta spåren, eller den trory att sjelfva reformen är målet och att sedan den är genomförd, kan allt i öfrigt gå sin gamla gång; om den med klok omtanke vidtagit förberedande åtgärder ' för lösning af de stora frågor, som stå på dagordningen: ämbetsverkens omorganisation, den privilegierade jordens aflösning, rättegångs-väsendets kredit (? ) och kommunallagstiftningens ordnande, eller om den inskränker sig till att afvakta och expediera riksdagens beslut i dessa och andra stora och för landet vigtiga frågor. “ För vanliga ögon vill det dock synas, som om den då varande ministéren De Geer svårligen skulle kunnat, äfven om den än aldrig så gerna velat, genast möta den nya riksdagen med ett nytt fullfardigt reformprogram. Kanske kändes det också i luften för dem, som voro i tillfälle att mera intimt blicka in i kombinationerna, att några reformer icke alls voro att vänta ens under den närmast kommande tiden. Det kunde ju tänkas, att regeringen till en början ville i lugn njuta den stora segerns sötma, i tanke att landet väl kunde behöfva att återhämta sig ifrån den nyss slutade årslånga spänningen. På åtskilliga håll ansåg man kanske också redan då, att, som den då varande ministérens förste man flere år senare en gång med vemod uttryckte sig, nya förhållanden kräfde nya män.
Jag har nämnt dessa ord för att på förhand hafva tillfälle att högtidligen reservera mig från deltagandet i åtgärder, som kunnat bidraga till den förestående och, efter mintanka, alldeles riksförstörande bankrutten; och skola (jag hoppas det) finnas flera med varm fosterlandskänsla, som torde häruti understödja mina rena åsigter, hvilka jag hoppas skola uti en framtid visa deras välgörande verkningar, och att endast Sveas väl varit målet för dessa yttranden. Jag utbeder mig vördsamt, att detta yttrande måtte åtfölja remissen till behörigt Utskott. Remitterades tili BancoUtskottet. Föredrogs ånyo och bifölls Exped.Utsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 9, i anledn. af väckt motion om ersättning för tryckningskostnaden af bihanget till RiksSt:s protocoll under de första månaderna af riksdagen. Ånyo föredrogs LagUtskrs d. 16 dennes på bordet lagda betänk. N:o 43 öfver Riksd full m. Peter Pehrsons förslag, att lagfartssökande måtte vara skyldig att förete gravationsbevis. Frih. Ehrenborgh, Casper Wilh.: Den motion, som af Pehr Pehrson blifvit väckt, innefattar 2:ne alternativer, af hvilka det ena är en följd af det andra. Utsk. har förklarat, att det vill förena sig med BancoUtsk. för att afgifva utlåt, öfver första alternativet; det sednare har Utsk. upptagit och förkastat. För min del kan jag ej se, att detta är en riktig method. Jag tror ej, att man kan förkasta det ena, utan att vara öfverens om det andra. Jag tror det således vara riktigast, att det nu föredragna betänk, får hvila, intilldess LagUtsk. gemensamt med BancoUtsk. afgifvit utlåt, öfver första alternativet. Dessförinnan kan jag icke bestämma mig, huruvida det sednare alternativet bör antagas eller afslås.
Finér proportionerliga fördelning på kassor och år, från 1836 års totala kassörs-kassa-brist, afgått hvad som efter förhållandet emellan hela debetsumman samt i denna summa inbegripna, efter Presidenten af Billberghs afskedstagande från Tullverket anordnade, 20,000 ndr kunde å dessa sistnämnda belöpa, har Kongl. Majit, uppå Presidenten af Billberghs underdåniga ansökning, att varda befriad från den honom sålunda ådömda ersättnings—skyldighet uti till Rikets Ständer den 19 Augusti 1844 aflåten Nådig proposition, jemte framställning om åtskilliga andra lill detta balans-mål hörande Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, M 24. frågor, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å den väsentliga skiljaktighet, som företedde sig emellan beskaffenheten af de anmärkta tjensteförseelserne hos aflidne Tullförvaltaren Finérs närmaste kontrollanter, Kammarrätts-Rådet Winroth och Kontrollören P. Middendorff, och den efterlåtenhet, som kunde läggas Presidenten af Billbergh till last: helst de förre varit i tillfälle att egna daglig uppmärksamhet åt Finérs tjensteutöfning och dervid bemärka hvarje till misstanka om underslef föranledande omständighet, under det att Presidenten af Billbergh deremot hvarken kunnat eller varit pligtig att utsträcka sin embetsåtgärd till en så beskaffad närmare tillsyn, hvarförutan han till sitt urskuldande framför de förre haft att åberopa tillvaron af en föregående speciell kontroll, som, vederbörligen iakttagen, för sig sjelf varit tillräcklig att förekomma eller leda till upptäckt af möjliga tillgrepp; vid hvilket förhållande, och med afseende för öfrigt å det gagn, som Fäderneslandet tillförene hemtat af Presidenten af Billberghs långvariga samt af nit och skicklighet utmärkta embetsmanna-verksamhet, Kongl. Majit till Rikets Ständers pröfning och behjertande i nåder öfverlemnade, huruvida icke den ersättningsskyldighet, som i detta mål blifvit af Billbergh ålagd, kunde honom eftergifvas.
Gåfve man tjensteårs-beräkning åt Läraren, så blefve det likväl Presterskapets som, till en betydlig del, på detta sätt a flön a de honom med uppoffring af sina tjensteår och communen öfverflyttade således underhålls-skyldigheten på en Tjenstemanna-corps i Riket, hvilken väl icke med något stöd af billighet och rättvisa dertill kunde förpligtas; 2:0 Emedan icke den första Barna-undervisningen med innanläsning i Bok, utan Religions-undervisningen med dertill hörande tjenstemannapligter hör till den presterliga tjenstgöringen. Den förra skulle icke heller kunna medhinnas, utan alt försumma den senare; 3:o Emedan den i flera Stift redan yppade prestbrislen genom en sådan tjensteårs-beräkning skulle ytterligare tilltaga; 4:o Emedan församlingarne blefve lidande på den åsyftade anstalten, hvilken ökade antalet af dem, som, utan tillräcklig erfarenhet och öfning i embetet, voro berättigade till presterlig befordran. Jag åberopar desse skäl, emedan ingen anledning åtminstone förekommit mig, hvarigenom de i någor målto blifvit försvagade. Så innerligen jag än önskar, alt Lancaster-skolihrättningar må blifva allmänligare än hittills, der localen och andre förhållanden sådant medgifva, hvarföre jag äfven inrättat sådane inom det pastorat, der jag tjenstgör; så öfvertygad är jag äfven och blifvit det genom erfarenheten af de skolor, som för närvarande finnas i Landet, att desse inrättningar icke erfordra presterliga kunskaper hos Läraren för att uppnå det med dem åsyftade ändamål, äfvensom att den vetenskapligt bildade, förr än en annan, tröttnar vid denna lägre elementar-undervisning och i allmänhet snarare blir dertill mindre 4 Allm. Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande N:o y6. användbar. I Landtförsamlingar är ock förhållandet sådant att Allmogen saknar dels förmåga att bålla Barnen vid skolan längre, än några månader, dels också tillfälle dertill, så i afseende på en vidsträckt local, som med hänseende till nödvändigheten att använda ungdomens arbetskraft och inöfva den i landtmannayrket.
Denna räkenskap, som innefattar redovisning för de, i följd af nämnda embetsverks Advokat-fiskals-kontors och Ofver-revisions-departements väckta åtal, till betalning ådömda medel, är utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten. Deraf inhemtas: Anslaget för allmänna fattigvården i Stockholm. Kongl. Kammar-rättens aktorats-räkning Debet. hulans från år 1856: S Uppbörd: Afskrifningar: Balans tili år 1858: 1 sammanhang med granskningen af denna räkenskap hafva Revisoreme, jemlikt föreskriften i 6 § af den för dem den 17 April 1841 utfärdade instruktion, eftersett hvilka åtgärder blifvit vidtagna i afseende å redogörares proprie-balanser. Enligt 1857 års riks-hnfvudbok uppgingo dessa balanser vid samma års slut till nedannämnde belopp: Riksgäldsoch diverse verks Stats-medel. medel. Summa. Östergötlands län 4,035: Gottlands » 1,199: Kalmar » 932: Hallands » Göteborgs » 948 Nerikes » 5,637 Westmanlands » : 2,344: Wester-Norrlands » 15,304: Westerbottens » 156: Norrbottens » 79: Öfverst åthållare-embetet 850: Öhboms 7,603: 23. 6. » Bergsfogden J. F. Furtenbach» 6,165: 28. aflidne Landt-räntmästaren E. G. Harlins 22,112: 24. i). » Läns-bokhållaren C. Langlet s 15,002: 23. 6. f. d. Krono-uppbörds-kommissarien G. H. Hästeskos 3,070: 29. » Krono-uppbörds-kommissarien J. A. L. » Redogöraren vid Korrektions-inrättningen på Långholmen, Ka mereraren P. J. Weidels 2,119: 30. 4. aflidne Karta-sigillata-kassören C. E.
Att domina af uttrycken, vill det synas, som skulle Revisorerne hafva förmodat, det vissa förändringar och förbättringar i och för den Kongl. Theaterns sceniska behof skulle kunna bekostas af anslaget, för de publika byggnadernes underhåll ( 45 ) här i liufvudstaden. På denna anledning får jag underdånigst omförmäla, huruledes, under den längre följd af år, hvilken framlupit sedan besagde anslag, till mindre och större belopp, äger sin tillvarelse, det aldrig handt att någre förändringar eller förbättringar, af nu ifrågaställde egenskap, blifvit, hvarken af Eder Kongl. Maj:t på nämnde anslag särskildt anvisade, ej heller uti de af Öfver-Intendents-Embetet underdånigst afgifna Förslag till Nådigt gillande intagne. Den Nådiga Remissen varder härmedelst i underdånighet återställd. Stockholm af Öfver-Intendents-Contoret den 19 Mars i833. FR. S. SILFVERSTOLPE. Gust. Fred. Bohm. Till Konungen underdånigst angående Rikets Ständers Revisorers vid granskningen af Öfver-Intendents-Einbetets Räkenskaper för åren 1829 oeh 1800 gjorde anmärkningar. ( 46 ) Underdånigt utlåtande af Stats-Contoret i fråga örn Underhållskostnaderne för ett Garnizons-Regementes Cassern och Stall i Stockholm.
Dessutom böra, för oförutsedda händelser, tvänne särskilde tillräcklige summor anslås och till utbetalning å Riksgälds-kontoret anvisas: den ena att vara tillgänglig, då Konungen till rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, sedan hela Statsrådets tankar deröfver blifvit inhemtade, finner den vara oundvikligen nödig; den andra, att, vid infallande krig af Konungen lyftas, sedan Han hela Statsrådet hört och Riksförsamlingen sammankallat. Riksförsamlingens förseglade anordning å sistnämnda summa må ej förr brytas eller summan utbetalas, än sedan riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord. § 24. Inga nya pålagor eller utskrifningar af manskap, penningar eller varor må, utan Riksförsamlingens samtycke, påbjudas, uppbäras eller fordras. Ej heller må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksförsamlingens samtycke, förhöjas, tullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen. § 25. Utan Riksförsamlingens samtycke kan Konungen icke lån ineller utrikes göra eller riket med någon gäld belasta, § 26. Konungen äge ej makt alt fordra någon annan gärd, till utförande af ett uppkommet krig, än det sammanskott af födande varor, som uti en landsort kan blifva erforderligt till krigsfolks underhållande under tåg eller marsch, när de särskilda orter, der detta tåg sker, icke förmå trupperna med nödigt uppehälle förse. Denna gärd skall dock genast med penningar af statsmedlen de lefvererande betalas efter fastställda markegångspriser och med förhöjning deruti till hälften af deras belopp. Den må icke äskas för trupper, som å någon ort blifva förlagde eller under krigsrörelser nyttjas, då trupperna böra utur dertill samlade magasiner eller förråd med sina behof förses. Huru
( Den 4 Junii f. m. 171 Ibland de många väl grundade Reservationer, som åtfölja Utskottens Betänkande, finnas flere, som förtjent Utskottens S311- nerliga uppmärksamhet. I främsta rummet måste hvarje god Christen och äkta Patriot ovilkorligt sätta Herr Prosten Magister Broomes anförande till Utskottens Protocoll. Denne förträffelige man, ung till åren, men veteran till de kunskaper, ljusa och patriotiska åsigter, samt oberoende och oegennyttiga tänkesätt, hvaraf han äfven i andra maglpåliggande Riksdags-äreuder gifvit prof, har betraktat saken från den synpunkt, hvarifrån den lmfvudsakligast bordt skådas, nemligen den moraliska; och jag recommenderar berörde anförande att läsas och eftersinnas af hvarje redlig Svensk, förnämligast af Utskotten, som deraf torde få ledning för sine omdömen. I afseende på beskattningen, recommendera-r jag likaledes Herr Prosten Magister Åstrands, äfvensom Herr Contracts-Prosten Nordins reservationer, hvilka håda ledamöter på ett ypperligt sätt yttrat sig i saken. I det hela yrkar jag återremiss af Betänkandet, och anhåller, att detta Anförande må åtfölja remissen. Friherre Wrangel: I anledning af Herr Thams yttrande, ser jag, att jag misstagit mig om 8-sk:s-afgiften per hemman. Men då hemställer jag, om det icke vore billigt, att >7l Den 4 J u n i i f. m. de 5o,ooo R:dr, som här äro i fråga, lades på Bran vinspannan, och att afgiften per mille bortgick, till undvikande af denna skatts förvandlande till grundskatt. Hvad angår den af Friherre Hjerta gjorde anmärkning om fylleri, vill jag ej bestrida sannfärdigheten deraf, men tror att förhållandet är olika på olika orter. Jag kan ej döma efter andra personer, än dem jag haft att göra med; och jag ser verkligen mindre fylleri nu än förr.
Så mycket har redan blifvit yttradt om förslaget och fortsättandet af Skånska Roteringens permanence, att nu vid afgörandet blott återstår för mig, att underställa Högloflige Ridderskapets och Adelns pröfning: 1:0 Orättvisan af de grunder, hvarefter Roteringen blifvit fördelad. 2:0 Att de; som voro frånvarande, ej borde anses såsom bifallande, helst de ännu ägde deras talan öppen. Vid första punkten får jag erinra, att då Konungens proposition lemnade anledning till jemkning af Roteringen sådan den var, måtte meningen hafva varit, att börja med den dåvarande Extra Roteringens Rothållarts skäliga klagan, öfver ojemnhet i fördelning af knektehållet, hvilken åtgärd, enligt min tanka, bordt före» gå permanancen och på följande sätt verkställas. Sedan Coinitéen öfverenskommit om rätta grunderna för hemmans taxering, hade Summan Den 11 Junti e. m. häraf bordt divideras med antalet af extra Roterings-Soldater, hvarmed landet, enligt 1S09 ars Riksdagsbeslut, blef onereradt, då den häraf uppkomne qvot hade svarat emot en extra, Roterings Soldat; när nu Rotejemnkningen på detta sätt blifvit iakttagen, då först hade fråga kunnat blifva om permanencen. Den femtedel, som skulle afdrlgas, borde blott vederfaras dem, hvilka åtagit sig permanencen, och då hade hvar och en njutit den förmån, som Konungen bifallit och erbjudit. Hvad den andra punkten angår, kan jag alldrig skilja från min öfvertygelse, att den bordt anmärkas, af så väl Konungens StatsRåd, som dess Föredragande, innan Konungens nådiga beslut häröfver fattades.
Jemte underdånig anmälan, att, till nödig ledning vid granskningen af sjelfva tulltaxan och föreslåendet af de förändringar deri och i de dertill hörande underrättelser, som kunde finnas af behofvet påkallade, upplysningar, inhemtade af vederbörande tulladministrationer härstädes och i Göteborg, samt i öfrigt meddelade af vetenskapsmän, handlande och näringsidkare, rörande varornas värden, art och lämpligaste förtullningssätt m. m., blifvit af Beredningen begagnade, äfvensom att chefen för norska Finansoch Tulldepartementet, statsrådet J. II. Vogt, med hänsigt till det åsyftade närmandet till likstämmighet med norska tulltarifen, öfvervarit en del af de sammanträden, Beredningen för ärendets behandling hållit, hemstälde, med ytterligare hemtadt stöd af dervid sig företedde förhållanden och af de utaf Kongl. Majit, enligt hvad här ofvan är omförmäldt, i nåder meddelade föreskrifter, samt med uppmärksamhet i öfrigt å hvad ofvan anförda jemte en del andra med frågan gemenskap ägande handlingar innehålla, föredragande departementschefen, att åtskilliga jemkningar onh förändrade bestämmelser i nu gällande tulltaxa måtte äga rum, i hvilket afseende departementschefen yttrade sig sålunda: Såsom med de antagna ofvanberörda allmänna grunderna instämmande föreslås i underdånighet, att tullfrihet vid införsel må medgifvas för nedan uppräknade artiklar, hvilka äfven ur synpunkten af den tullinkomst, som för dem influtit, och hvarom bilagan lit.