Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad som utaf lånet icke blifvit hos Riksgäldskontoret uttaget före slutet af innevarande år 1851, får derefter icke ulbekommas. 3:o. Det i Riksgäldskontoret lyftade lånebeloppet får, utan ränta och kapital-afbetalning, innebafvas till 1854 års slut, hvarefter, och intilldess lånet är till fullo godtgjordt, sex procent å dess ursprungliga belopp böra till Riksgäldskontoret årligen återbetalas, deraf ränta efter fyra för hundra å det oguldna kapitalel först beräknas och afgår samt öfverskottet utgör kapital-afbetalning. 4:o, Den uti nästofvanslående punkt omförmälda årliga ränteoch kapital—inbetalning bör af Drätselkommissionen vid hvarje års s/ut verkställas; dock må, derest denna inbetalnings belopp före den 16 Januari nästpåföljande år till Riksgäldskontoret inkommer, samma betalning anses vara inom behörig tid verkställd, hvadan, i sådant fall, den, sedan nyssnämnde månads början, å kapital-afbetalnings-beloppet ytterligare upplupna ränta eftergifves. § 120. För uppbyggandet af den del af staden Lidköping, som vid den i nästföregående § omnämnde eldsvåda nedbrann, hafva Rikets Ständer beviljat samma stad ett lån å Sexliosextusen sexbundrasextiosex Riksdaler 32 sk., emot de vid innevarande riksdag, enligt § af detta reglemente, för dylika lån, i afseende på ej mindre lånemedlens lyftning och användande än desammas återbetalning och räntans beräkning, stadgade vilkor och förbindelser, samt under förbehåll, att låneunderstöd utaf dessa medel endast få ullemnas till de tomtegare, som uppföra byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne; börande alltså omförmälde lånesumma, i den uti samma § föreskrifna ordning, utaf Riksgäldskontoret utbetalas. § 121. Stats-UtskaUets Memorial, J)i 525 21 § 121.
De vittna, efter mitt omdöme, om den grundeliga kännedom härutinnan, som Herr Schoerbing förvärfvat sig, under ett mångårigt vistande i Den 26 FebruariL 857 cfe länder, hvarest dylik post inrättning och skogshushållning med förmon länge varit införde, Fä Konungens Nådiga uppfordran, har Herr Schoerbing utgifvit desse afhandlingar, för att uppfylla förre Ständers underdånige önskningar, och lära desse ämnen blifva föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga propositioner till nu församlade Riksens Ständer. Igenom den projecterade posfvagns-inrättningen kan en lättare communication öppnas emellan Rikets Städer, och den för landet så tryckande och skadeliga Hålloch Reservskjutsen blifva afskalFad. Med införandet af uppgifne skogs-bushållningssättef, skola vare hittills så illa vårdade skogar klokare användas och igenom återplantering bibehållas för efterkommande. Härmed står i sammanhang Herr Scfoperbings allmänt bekanta förslag, att till vinnande af skogs-besparing, bygga hus af obrändt tegel hvilka ej äro så underkastade eldsvådor som trädhus, kosta mindre och äro mera varagtige än desse. För meddelandet af denna upptäckt, förtjenar Herr Schoerbing hvarje patriots erkänsla och högaktning. Då jag bar den äran framlemna desse bevis och Herr Schoerbings nit och bemödande för allmänt väl, kan jag ej undgå, att hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vördsamligen understödja hans, i sitt memorial gjorde anhållan: att Riksens Höglofl. Ständer måtte in lösa det deruti angifne antal exemplar af undervisningen om det nya och rätta skogs-hus. Mllningssätfet; dedicerad till Riksens Höglofl. Ständer. Igenom denne handling, skall på ea gång förtjensten erhålla belöning och upp. muntran samt kunskap i en af de vigtigaste liushållsgrenar i Riket kringspridas.
hennes ett af och en hon hon ofta bygga vet ett så D e n fordran, att vid uppfyllde gare ställes på fester representera, Ulrika Eleonora en drottendast i Inte så ej glada, växten, derna ock att hennes Hennes hennes de prisas vänliga hon illa o m D e t af kan blef samma och på hy, trifdes, ej tyckte oskyldig glädje. hvilket huruvida Landets tillgångar och ville vigseln alla X I att i få bassadören manade skulle äga till sparrum i modern sårat okunnighet. till gäst den Feuguiéres, konungen på hvars det framfranske amöfvermod ömmaste. Ehuru likväl från ned Stockholm Halmstad, objuden herre, fast besluten se Karl den och X I stå mäktige slog sig. att bjuden eller brudgum. äro nu m e n hofoch då så m å Sveriges åt helt drottningen olika emot på kvarstår ädla uppoffrande konungaEleonora. sedan kvinnor den af goda oförändradt förflutit, N u hon ägna hunhädan, en vänlig frommaste, deras då två skildes mest håguppoffdrottningar. Ellen Fries. Ludvig X I V, hade få tjänare veta hopplöst tiske stället ut att gästen. nungen kunna undvika den utsattes 7 maj. salen på egendomen ordning sina som beredd gen på båda fattade dag gonen framflytta den 6 Skottorp. for E n det i stor all del ceremonimästaren Halmstad, alla i bröllopsdagen. sten vid kunde fördes i Under sväfi m e n och hast äga det kungliga ordnade Ambassadören P å blefvo Så kröning jande och Mar ligheter, utklädningar, mycken Hedvig ståt Eleonora unga och var drottningen taga, så långt men de voro sista åren. o m och sädesfältens c X&gt;unkel det hennes hårdt 10 ' Vid H o n mäktar bryta in är tyst. att företag, sina sorlet öfver som ^Dct klagar m e n borde smärta » delad glädje half önskvore ty som ifriga det finha för sina anspråk egna kan ha ha i på på antänka sitt en meddelsam dig vid smärta att någonsin därför » Känn för sorgoupphörligt göra är en geblick tala o m äfven ej ej knappast att utan lider.
Stats -Utskottett Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, Memorial, innefattande svar å Friherre Wirsens anmärkningar vid Stats-Utskottets, den 4 dennes f. m., återremitterade Utlåtande, i anledning af den Berättelse, Riksens Ständers Revisorer, år 1822, afgifvit öfver Stats-Verkets Förvaltning och Räkenskaper åren 1819 och 1820. Baneo-Utskottet: Herr Cedersclriölds, Pehr Gustaf, den 4 dennes e. m., på bordet lagrie Motion, angående anmodan till Banco-Utskottet, att upplysa, af hvem, och till hvad ändamål, de i i3 §.' af sista Bance-Revisionens Berättelse omförmälte Piastrar blifvit uttagne, samt hvem som berättigat Herrar Banco-Fullmägtige att berörde Piastrar utlemna. Allmänna Besvärsoch E k 0- n0m i-Utskottet: Herr Bruneronas, Gustaf Adolph, Memorial, rörande Finska handeln. i3io Riks-Ståndens Frän Iledern. Bonde-Ståndet. S. D. Återremitterades till Lag-Utskottet: N:o 4> Öfver väckt fråga, om ändring uti 4 Gap. 5 §. JTorda-Balken, och Kongl. Förordningen den i3 Junit 1800 , angående hembud då Frälse-Skatte-Hemman, utom hörd försäljas. Stats-Ut skottet: N:o 77, Angående Allmogens arbets-skyldighet vid särskildte Kongsgårdar och Boställen. Allmänna' Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: N:o 12, Angående ett nogare iagttagande af Kongl. Brefvet den a3 Sept. 1747» om prsestanda till Bruken af Åboer å de Hemman, hvilka Bruksidkare till Skatte inlöst. N:o i3, Om upphäfvande af föreskriften , att af Allmogen utfärdade Kungörelser om Auctioner och andre Hushålls-angelägenheter, böra af Vederbörande Krono-Betjent påskrifvas, innan de från Predikstolarne uppläsas.
Då är Domstolen sjelf part inför allmänna opinionen, och bör då hafva rätt att tillse det en part i allmänt tryck ej vanställer målet; åen bör således kunna ålägga parten att trycka Domen eller ock hela Rättegången. Allt detta finnes i den gamla redactionen; Den Si J a n u a r i i e. m. 335 men ej i den nya eller senare redactionen, ty der är detla mera obestämdt. Om det afgifne förslaget antages, blir deraf en följd, att ingen vågar trycka något af en Rättegång i dess början, emedan han ej vet om icke rättegången kan blifva vidlyftig, och han deruti förese en möjlighet att blifva ålagd trycka folianter, hvilka, såsom t. ex. i Hallska saken, fordra flere par hästar att transportera. Ja, följden skulle blifva, att om han tryckt stämningen, han sedan skulle vara förbunden att trycka hela Rättegången, oagtadt man bestämt visste, att ingen menniska läste densamma. Friherre Cederström: Det förundrar mig att höra anföras, såsom skäl till tryckning af Rättegångshandlingar i mål innan Dom fallit, att det möjligen skulle kunna hända att Domare underlåter att i en sak fälla någon dom. Det borde vara bekant, att det finnas Justitieombudsman och jemväl JustitiagCancellersEmbete, att för dylika händelser anlita. Hvad Grefve Gyldenstolpe anfört förfaller således, såsom grundadt derpå. Beträffande åter hvad Grefve Frölich anfört för återgången till 1810 års TryckfrihetsFörordning, hade jag väntat mig att lian gjorde sig begrepp om hvad Svenska Rättegångsordningen innefattar, att nemligen Domstolarne icke för öppna dörrar skola skipa rättvisa, utan få i enslighet och lugn bedomina documenterna och sakens 335 Den 3i Januari! e. fri. beskaffenhet, utan att hänföras af talare eller af Auditoriers bifall; de få deremot ostörda pröfva, hvad som är rätt eller icke. Om man utgår från denna grundsatts, måste man erkänna det vara skadligt att tillåta ensidig tryckning af handlingar, till Domstolarnes och Allmänhetens förvillelse. Om det finnes
Vi hafva ju i delta hänseende en erfarenhet att åberopa. Vid sisth riksdag aflat Regeringen ett förslag i nämnde afseende. R. o. Ad:s Elektorer hade vid besagde riksdag invalt mig i Allm. Bcsv.- o. Ekon.Utsk. Jag fick således tillfälle (— om det medförde en obeskriflig hugnad och tillfredsställelse, härrörde det åtminstone ej af den tidsåtgång, som i detta speciella ärende biet nödig —) att vid Utsk:s sammanträden med sammansatta Bevillningsoch LagUtsk:n i SecretaUtsk:s rum, öfvervara handläggningen af denna fråga. Jag fick således erfara huruledes den K. propos:n stycke för slycke sönderrycktes, och ett opus frambragtes, deri beståndsdelarne föga erkändes vara dugliga för en god lagstiftning, hälst både theoretici och practici högeligen klandrade detsamma fastän stundom utur olika synpunkter. Efter långvariga debatter inom RiksStm, skedde från alla håll häraf återremiss till Utskm, som med sina förenade krafter sluteligen lingö företaga sig hvad de eljest kunnat göra ifrån början, nemi. upställa och anordna ett förslag enl. R. St:s egna åsigter. I denna fråga har jag således egen erfarenhet alt åberopa och den var, såsom ofvansagdé förhållanden utvisa, icke upmuntrande för följandet af enahanda procedur för framtiden. Går det framgent hela vägen likaledes, blifver den föreslagna omvägen af ingen nytta, då den K. proposm icke leder till någon åtgärd. Jag hörde personer yttra att det varit nyttigt, om den förra gången hade blifvit antagen. Härom är icke tillfälle att nu inlåta sig till hufvudsaken, men när det faktiska resultatet utvisar att den ang:de bränvins-lagstiftningen aflålne K. proposm icke varit så lycklig att hafva hos R.
Nu, liksom då, är Dea 7 December. 407 jag af den mening, att en enväldig makt förr eller sednare urartar, och att den politiska makten i samhället derföre måste fördelas så, att den icke koncentreras på ett ställe. Och emedan detta icke skett i 1840 års representationsförslag, enligt hvilket den öfre kammaren skulle utses af den nedre, och hvarigenom således en enda odelad makt otvifvelaktig! skulle hafva uppstått, motsatte jag mig detta förslag; då jag deremot nu lifligt förordar det Kongl, förslaget just derföre, att en dylik maktens fördelning uti detsamma blifvit iakttagen på ett sätt, som, efter min öfvertygelse, är det mest verksamma och betryggande, som med närvarande samhällselementer kan åstadkommas. Jag tror att man måste vara ense derom, att mer än tre utvägar egentligen icke finnas, hvarigenom denna motvigt mot en alltför stor rörlighet i det politiska lifvet, eller, som det vanligen kallas, det konservativa elementet, kan bildas. Det första, hittills ofta begagnade, medfet vore att härtill, i en eller annan form, använda Adeln. Men det lärer väl icke kunna förnekas — det må nu vara väl eller illa, dock som ett faktum — att Adeln, åtminstone i Sverige, är ett föråldradt politiskt begrepp, och att således i en dylik institution härstädes numera icke kunde finnas den lifskraft, som är nödvändig, för att behörigen uppfylla det åsyftade ändamålet. Den andra utvägen vore, att uti den större förmögenheten eller rikedomen söka detta stöd för de konservativa grundsatserna. Men äfven häruti ligger vådor och svårigheter af flerahanda slag, som göra en dylik anordning långt ifrån tillrådlig, Jag vill blott antyda den omständigheten, att härigenom lätteligen kunde nedläggas ett frö, som kan angripa samhället i sjelfva dess grundvalar.
1\led tillägg af ofvan omförmälda under landshöfdingelönen i Wester-Norrlands län upptagna, men från och med år 1863 till Statsver Transport 6,060,190:— 6 Stats-Uiskottets Utlåtande N:o 22. Transport 6,660,190:— ket ingående spanmål, synes Kronans bibehållna tiondespanmål kunna, i närmaste likhet med hvad den år 1863 utgjort, beräknas, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, till 147,000 kubikfot, som, ä 2 R:dr Kubikfoten, utföras med ... 294,000: — 3:o) Tionde-spanmålslönen efter bestämda priser, hvilken vid sednaste statsreglenngen beräknades till 6,700 R.dr, men under åren 1861 —1863 i medeltal uppgått till 6,800 R:dr 78 öre, torde, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, nu böra beräknas till 6,800: — 4:o) Arrendemedel af kungsgårdar och andra kronolägenheter beräknades år ! 860 till 310,000 R:dr och 1863 till 331,000 R:dr samt hafva utgjort: i penningar: år 1861 R:dr 58,419: — »1862 » 59,832: — »1863 » 68,370: — och i spanmål: år 1861 136,476 kubikfot, värde R:dr 340,542: — » 1862 141,507 » » » 315,767: — » 1863 142,032 » » » 298,163: — eller i medeltal för de tre åren penningar » 62,207: — och spanmål, kubikfot 140,005: värde » 3 1 8,157:33.
Då Banken f. n. liar ntl sina hvalf mera silfver liggande, än som den har behof af för sina utelöpande sedlar, har jag lili BankoUtsk. ifrat för att någon del af det öfverffödiga silfret måtte användas till upköp afhypotheksförenings-obligalioner i utländskt mynt, men det har icke lyckats mig, ty man vill hafva massor af silfver i Banken liggande. Gr. Gyldenstolpe; Man har fästat stor vigt vid det af Frih. Tersmeden afgifna förslag, emedan detsamma skulle dels betrygga realisationen, dels lära folket att inse värdet af silfvermynt. Jag ber då alt fä hemställa, huruvida man äfven i Tyskland icke har sökt betrygga rörelsen, d. v. s. förekomma en myntförsämring och lära folket insesrlfvermyntets värde, och likväl finnes i detta land den oftast förekommande Preussiska thalern, både i silfver och koppar. Det oaktadt, har jag ieke hört omtalas, att man icke äfven i Tyskland inser nyttan af silfvermynt. Jag tror att Sverige kan följa samma föredöme som Tyskland, samt hafva ett mynt, i både silfver och papper. Hr Björnstjerna: Frih. Tersmeden har sagt, alt lian icke visste det något hypotheksförenings-lån i år blifvit ingånget. Det kan vara likgiltigt huruvida hypotheksföreuingarnes utrikes skuld blifvit gjord detta eller ett föreg:de år, den upgår lika fullt lill en summa, som ungefär^ motsvarar den metalliska valuta, sorn f. n. finnes i Banken. Afven jag har, i likhet med Frih. Tersmeden, önskal, att under goda konjunkturer hvpotheksföreningsobligalioner, i utländskt mynt stälda, måtte af Banken upköpas, samt derigenom vår utrikes skuld småningom förminskas. Detta vore säkert mycket fördelaktigare, än att, i st. f. pappersmynt, uttvinga silfver i rörelsen.
Enär fortsättningen af arbetena, vid de länsfängelset som äro under byggnad icke kunna, utan skada och förluster inställas, samt de län, i hvilka det icke varit möjligt i anseende till anslagens otillräcklighet, att hittills företaga nya fängelsebyggnader, ega grundade anspråk, att, i likhet med öfrige förses med sådana förbättrade fängelse-anstalter, hvilkas gagneliga verkningar och företräden framför gemensamhets-häkten mer och mer af erfarenheten bekräftas, anser Utskottet medel böra för ifrågavarande ändamål anvisas. I fråga åter om anslagets belopp, håller Utskottet före att det af Kongl. Majit äskade, kan titan olägenhet nedsättas till lika summa, som af Rikets sednast församlade Ständer beviljades, och hemställer Utskottet för den skull, -att Rikets Ständer ville, till uppförande af Länsfängelser efter cellsystem, anvisa en summa af 300,000 riksdaler banko, att med en tredjedel årligen, under hvartdera af åren 1852, 1853 och 1854, af Riksgäldskontoret utbetalas. I sammanhang härmed och i afseende på gjorda anmärkningar vid de dryga kostnader, som föranledts af nya cellfängelsernas byggnad, anser Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att, jemte öfverlemnande af förenämnde anslag, underdånigst anmäla sig vara förvissade att Kongl. Majit vid uppförande af de nya länsfängelserna låter fästa mera afseende på deras varaktighet och säkerheten för fångarnes förvarande, än på byggnadens prydliga utseende. Stockholm den 30 Maj 1851. Reservation af Herr Fåhr&USj O. J. ”Emot Utskottets beslut att för byggnad af läns-cellfängelser tillstyrka anvisande af endast 300,000 ridr får jag mig reservera. Enligt det af Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket till Kongl.
Men då denna välgörande afsigt icke kan, såsom jag skall söka visa, i någon väsendtlig mån, ernås, genom den vidtagna ntvägen, men ändamålet deremot kan på annat sätt vinnas, hvad hufvudsaken eller saltet beträffar, ulan någon upoffring för Slaten, på sätt jag äfven skall söka ådagalägga, och då vedpriset sannolikt icke kommer att falla, genom den gjorda nedsättningen i tullen derå: så antager jag för gifvet, att hvarken K. M. eller R. Sl:r skola vilja för längre tid, än för näslk. år, försaka de ifrågavande 100,000 R:dr med hvilkas efterskänkande ingenting uträttas, men genom hvilkas bibehållande många vigtiga statsbehof kunna afhjelpas. Om sådant icke sker förr. än med början af år 1855, ehuru den öfriga statsregleringen möjligen skulle begynna med år 1854 betyder föga, blott anslagens beviljande icke längre upskjutes. De ifrågavande anslagen, hvilka jag, efter de särskilda hufvu.dtitlarne uptager, innefatta icke blott sådana summor, om hvilkas beviljande jag först eller allena, nu väcker fråga, utan äfven sådana af andra motionärer yrkade anslag, kvilka jag anser vara af den vigt, att de icke böra upskjulas, och hvartill med säkerhet finnas alt tillgå, om de ifrågavartde tullnedsättningarne med år 1854 uphöra. På de skäl, som Hr Schwan i BorgareSt. d. 24 dennes utvecklat, föreslår jag, att de 12 Just.-Rudens egentligen s. k. löner måtte ökas med 800 R:dr hvardera eller i det hela med 9,600 hvaremot deras n. v. taffelpenningar 1,000 R:dr för hvardera böra förblifva oförminskade.
Abrahamsénska egendomen, hvilken sedermera af Staten, emot erläggande af årliga räntan å köpeskillingen, blifvit öfvertagen, lemnade plats för en nödig och lämplig tillbyggnad, tillika anhållit det Kongl. Maj:t mätte af Rikets Ständer äska erforderliga medel till afhjelpande af det omförmälda hindret för utvecklingen af Stals-Ulskollets Utlåtande M IM. (Fortsättn.) 55 ifrågavarande vigtiga och dyrbara institution, för hvilket ändamål Akademien jemväl underdånigst bifogat med afseende å den behöfliga tillbyggnaden uppgjorda ritningar och kostnads-förslag, detta sednare slutande på en summa af 500,000 R:dr Banko; så har Kongl. Majit, enär angeläget vore alt tillräckligt utrymme bereddes för de rika, oupphörligt vexande samlingarnes behöriga vård och ändamålsenliga ordnande, uti särskild till Rikets Ständer den 31 nästlidne Mars aflåten, til! Utskottet remitterad Nådig proposition (intagen under JM 85 i 1 Sami. af Bibanget till RiksStåndens protokoller), begärt, att Rikets Ständer måtte bevilja det för ifrågavarande byggnads-företag erforderliga anslag, 500,000 R;dr B:ko, att med halfva beloppet, 150,000 R:dr B:ko eller 225,000 R:dr R:mt under nästinträdande statsregleringsperiod utgå. Enligt hvad Utskottet inhemtat, afser den för nämnda byggnads-företag uppgjorda plan nedrifvandet af de å berörda tomt befintliga mindre bus samt uppförandet dels af en byggnad, till likhet med Akademiens nuvarande bus, kring den öfriga delen af qvarteret, dels ock af en sammanbindande byggnad tvärt öfver gården.
2:o $}anufactutiftet odj gabrifddbfate i €{Fildttma $rtftab, få fot egne petfonet, forn fot beråd fjufltut od) batn. §. 162. Q3efrielfe från Sif gift enligt 1 ocf) 2 Sitt. åtnjuta: l:o 3 fjenjt waranbe få wäl forn meb penfion afftebabe gemenjFapcn af Snbelta od) ‘ilBärfwabe Sltméett till Sanbd od) ©jod jemte $3åtdmand#()ållet. 2:o ©emenjFapen af €ptra SKoterabe odj £onfcribetabe iFtigdfolfet fot bet frtgd#år, bå be gjott någon ©arnijoné ellet $älttjenft; od) {Fall, till be# ftyrfanbe af werflig tjenftgöring, nät afkortning ellet reftitution föfed, beftöri# gen upptättab odj unberjFrifwen §öttednuig å manjFapet till Äonungend Q3e# faUningdbafmanbe i orten af €l)efen aflemnad. ©ocf fträde fig be, uti bejie 2:ne punftet ftabgabe, tmbantag enbaft till ^tigd#folfetd egne petfonet.- 91 3:o Upptagne fattige barn till ben genom kongl. 2egohjonS»©tabgan af Pen 23 November 1833 fcrejfrtfne ålber, fattighjon eller fåbane per fonér, forn njuta unberftöb af Q3armhertigljetS»werf odj Alllmänna inrättningar, ef>wab be f)afroa forfvoac eller icfe, wanföre, fwagftnte, bräcflige odj anbre, font för brijtanbc arbetsförmåga äro utur ftånb att förroärfwa fitt uppehälle, fatnt mebellöfe fångar.
Jagten på detta område har under de fyra sistförflutna åren varit så ordnad, att all äggning efter matnyttiga fåglar, äfvensom skjutande af gammal ejderhona under tiden från den 1 Maj till den 1 Juli, varit vid vite af tjugofem R:dr R:mt, utom ansvar efter lag, förbjuden. Detta har haft till följd, att i Juni månad, både förlidet och innevarande år, räknades på hvarje “klabb* tre, ända till tio, och på de större skären ännu flera, ådor, hvilka i fred och ro lingö utkläcka sina ägg, då deremot för några få år tillbaka knappt någon enda fick behålla sina ägg i “redet*. Tillgången på ungfogel från förra året (helsingar och skröjor) har ock de tvänne sista åren varit så riklig, att ingen i skärgården minnes någonting dylikt. Skulle nu det gällande förbudet mot all vårjagt å ejderfågeln fortfarande komma att bibehållas, lider det icke tvifvel att skärkarlen, som nogsamt - Motioner i Preste-Slåndel '1865. 129 samt inser omöjligheten att någonsin erhålla ersättning för det skott, han är ålagd att spara, och hvars åtgöranden i de aldra flesta sådana fall sakna hvarje annan kontroll än den egna rättskänslan, blifver lagbrytare och tager för sig allt hvad han öfverkommer, både ägg och foglar, och sålunda verkar förbudet alldeles motsatsen af hvad dermed varit afsedt. Om deremot genom ett mera ändamålsenligt stadgande, skärgårdsbefolkningens egen inneboende känsla för det rätta väckes och underhålles, så blifver lagen i verkligheten åtlydd och till både enskild och allmän nytta öfvervakad. På nu anförda skäl och grunder dristar jag vördsammast föreslå: det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra framställning om den förändring uti § 12 af nu gällande Jagtstadga, att jagt å ejderfogel i allmänhet må blifva tillåten alla årstider, utan annan inskränkning än att gammal hona eller så kallad ”värpåcF må vara fridlyst under tiden från och med den 24 x\pril till och med den 10 Juli hvarje är. Om remiss till Utskott anhålles.