Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den innefattar nemi. för det första den reflexion, att det är en hög grad af ofullständighet i grundlagarna, att der icke blifvit förutsedd den händelse, att R. o. Ad. kunde helt och hållet uteblifva från riksdagen och sålunda förorsaka, att någon sådan icke blefve utaf. Man kan visst säga, att sådant troligen aldrig skall inträffa, utan att alltid några passade på; men åtminstone skulle det kunna tänkas, att så få komme tillstädes, att Utsk:n icke kunde organiseras. Sådant kunde lätt hända, och jaS D«n i3 October f. .n. jag vågar frukta, att det verkligen kommer att äga rum, att sluta efter nuvar. förhållande, då t. ex. i detta ögonblick, under behandlingen af ett så vigtigt ämne, jag är, snart sagdt, den ende ledamot af Riddarhuset, som för riksdagens skull uppehåller mig härstädes. Att rättelse i detta afseende är nödig, inses lätteligen. Vidare har jag föreslagit, att sedan de 3 Stånden blifvit genom Riksd.Ordn. bestämda till ett visst lika antal, skplle R. o. Ad. för hvarje riksdag bestämmas till samma antal. Härvid har jag valt sådana ordalag, att den latitud är leornad, att om R. o. Ad. icke skulle vara nöjda med den första organisationen, kunde nytt val ske till en påföljande riksdag. Ytterligare föreslår jag: 2:0 ”Att de 4 RiksSttn skola sammanträda under riksdag på ett rum, samt ilå, berättigade att vara lika många af hvarje Stånd, rösta per capita.” Här har jag nyttjat ordet berättigade derföre, att om man icke skulle kunna komma till enighet om så beskaffade grunder, hvarigenom alla Stånden bringades till lika antal; kunde de gemensamma öfverläggningarna likväl få äga rum, endast det iakttoges, att lika mänga af hvarje Stånd deltoge i besluten. Vidare önskade jag, att R. o. Ad. förenade sig derom: 3:o "Att sedan Riksförsamlingen från K. M. erhållit ordförande, skall den utvälja ett antal af 00 ledamöter till en Pröfningsnämnd eller Öfverkammare.
Meningen har väl egentligen varit att hämma bränvinskonsumtionen genom den ensidiga lagstiftning, vi hittills haft för bränvinstillverkning, men, om de friare åsigt erna skola sträcka sig äfven till tullen på bränvin, skulle genom denna manöver endast det resultat vinnas, att våra supare skulle få förtära en dålig utländsk vara i stället för den inhemska, och som den utländska varan kan säljas Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 234. till ett ojemförligt lågt pris, uppkomme derigenom ett ökadt supande på samma gång Tår bränvinshandtering blefve totalt förderfvad. Med ett ord, minskad tull för bränvinet är en bestämd olycka för landet, då deremot en förhöjning kan åstadkomma allmänna fördelar. Skäligt torde derföre vara att tullen för bränvin böjdes till det belopp föregående riksdag beslutat, eller 1 R:dr 35 öre per kanna 50 procent (motsvarande 55 öre per H alkohol) vid uppmätning, efter samma grunder, som här gälla vid bränvinstillverkning. På grund häraf vågar jag alltså föreslå, att Rikets Ständer måtte besluta, att tull för bränvin bör utgå med 1 R:dr 35 öre per kanna 50 procent och med iakttagande af samma grunder med mätning, som nu följas vid bränvinstillverkning samt med 1 R:dr 50 öre per kanna, derest tillverkningsskatten, efter regeringens förslag, skulle förhöjas till 75 öre per kanna 50 procent. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Uti omstående motion förena sig: Per Nilsson. Anders Pehrsson, från Christianstads län. N. Svensson. Pehr Andersson, från Blekinge län. Mo 934 Af Per Olof Hörnfeldt från Wester-Norrlands län, om befrielse för innehafvaren af gästgifverihernmanet N:o 3 Weda i Nordingrå socken af nämnda län frän skyldigheten att erlägga rotevakansafgift. Enligt Kongl. Maj:ts nådiga Grästgifveri-ordning af den 12 December 1734 är det föreskrifvet, att gästgifvaren skall njuta frihet för rotering på det hemman, Petter Anderson, från Blekinge län, O. B. Olsson, från Christianstads län.
M:t nu endast hos Rikets Ständer äska, att den för nybyggnad vid Götheborgs hospital erforderliga summa, 100,000 R:dr B: k o, måtte varda å Riksgälds-köntoret anvisad att, i män af behof, för nämnda ändamål utbetalas; och öfverlemnade E. K. M:t till Rikets Ständer att tillse, huruvida tillgång kunde beredas jemväl till de belopp af tillsammans 100,000 R:dr nämnda mynt, som för förbättringar å Wadstena och Hernösands hospitaler blifvit af Serafimer-ordens-gillet begärda. Detta ärende, med hvad dervid i öfrigt förekommit, hafva Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit; och hvad först angår frågan om uppförande af nytt hospital för hufvudstaden och dess närmaste omgifning, anse Rikets Ständer, lika med E. K. M:t, att det nuvarande dårhuset vid Danviken, til! följd af lokalens beskaffenhet, hvarken är eller genom någon förändring kan blifva en ändamålsenlig anstalt för sinnessjukes behandling och vård; utan synes nybyggnad å annan, fullt lämplig lokal varn enda utvägen att åt hufvudstaden bereda en emot tidens fordringar och mensklighelens kraf svarande sjukdortis-anstalt af delta slag. Då det emedlertid blifvit utredt, att behofvet icke kan afhjelpas medelst den af Ilikets sednast församlade Ständer i sådant afseende ifrågaställa utvidgning af hospilals-inrätlningen vid Upsala, men den för detta ändamål af É. K.
Detta arbete, hvartill direktör Johnson uppgjort förslag, deri kostnaden beräknats till 5,495 R:dr 6 sk. banko, har dock ej kunnat ens anmälas till understöd af allmänna medel, emedan delägarne, äfven om sådant understöd tagits i beräkning, ej kunnat om verkställigheten åsämjas, särdeles som Bärebergs by varit under laga skifte; men efter alla anledningar skall förslaget förr eller sednare tillvinna sig mera uppmärksamhet och röna en önskvärd framgång. Förberedande åtgärder hafva jemväl blifvit vidtagne för aftappning af betydliga mossar och kärr tillhörige Kathi älebergs kungsgård samt hemmanen Tobäcken och Perstorp i Wadsbo och Karleby by i Wartofta härad; men som sökt understöd dertill af allmänna medel icke blifvit beviljad t, hafva dessa företag icke eller kommit till verkställighet. § 2. Mnvånarnc. Landsorten 8,791. b) Mankön 5,458. Qvinkön 5,371. c) skattfrie 3,469. betalande 7,360. 13 Fördelad på fem år uppgår denna folktillökning, hvilken mot vanligheten varit starkare bland manän qvinno-könet, per år till 2,166. Tillökningen har fortfarande varit proportionaliter störst inom arbetsklassen, i följd af ett tilltagande begär hos de tjenande att afskudda sig husbondeväldet, samt obetänksamt ingående af giftermål, utan beräkning af möjligheten att kunna sjelfve försörja sig och fullgöra familjelifvets fordringar i afseende pä deras barns uppfostran, hvilken ock af dylika hjonelag ganska ofta vårdslösas och måste öfvertagas af kommunerne. För öfrigt äro en fortfarande fred, förskoning från härjande farsoter, samt ökade odlingar och näringstillfällen naturliga orsaker till folkökningen. Länets invånare äro i allmänhet laglydige samt fredlige och arbetssamme, men lynnet är såsom vanligt ej lika hos skogsoch slätt-boen.
Man kom till en hålväg, ett bergspass, utför hvars sidobrant floden, sammanpressad i en trång klyfta, skummade bort i okända djup. De resande vågade icke fortsätta längre och skattade sig lycklige att vid bergsluttningen upptäcka ett af dessa fårstall, i hvilka nejdens herdar brukat indrifva sina hjordar till nätterna, den tiden när där ännu funnos hjordar i Böhmen. Det var ett stort, täckt skjul, utan fönster, dörrar, eldstad och golf, med glesa väggar till halfva sin höjd, men så rymligt, att karavanen godt fick rum med hästar och tross. Vakter utställdes, såsom i fält; hästarna förblefvo sadlade. Eld upptändes, aftonmåltiden framtogs ur medförda förråd, sofställen tillreddes af löf och riskvistar. Aftonbönen fick icke försummas; de voro ju alle rättrogne israeliter. Assar Kaba, Ruben Zevis stallmästare och anföraren för hans lifvakt, en ståtlig, kraftfull spansk jude om föga mer än trettio år, läste bönen och därefter ett kapitel ur första Mose bok, tjuguåttonde kapitlet: »Jakob drog ut från Beer-Seba och for till Haran. Och han påträffade ett ställe, där han dröjde öfver natten, ty solen hade gått ned. Och han tog en af stenarna på det stället och lade den till hufvudgärd åt sig och lade sig på det stället att sofva. Och han drömde, och si, en stege stod på marken, och dess spets räckte upp till himmelen, och si, Guds änglar stego därpå upp och ned. Och si, Herren stod öfverst därpå och sade: Jag är Herren, Abrahams, din faders, och Isaks Gud. Den jord, hvarpå du ligger, skall jag gifva åt dig och din säd ... Och si, jag är med dig och skall bevara dig hvar du går.» Det var nu fullständigt mörkt; regnet begynte falla i stora droppar. En del af karavanen hade inslumrat, när utanför stallet hördes knäppningen af en musköthane, som icke gaf eld, troligen emedan fängkrutet blifvit vått. Strax därpå rapporterade en af vaktposterna, att en skugga smugit sig tätt förbi honom och försvunnit i mörkret.
ConstuulionsUtskottet sär derjemte, med anledning af yppade twifwelsmäl, rörande Hans Kongl. Höghets, KronPrinsens rätta titulatur, sedan han Riksens Ständer» gnhud emottagit och i följe deraf i det gjorda wilkoret, att afsäga alla Htdna undersätliga förhållanden utom Riket, ingätt, till Riksens Högloft. Ständer wördsamt hemställa, om icke denna titulaturs upprättande ät Hans Kongl. Maj:tS HofCanzlers. Embete mätte sä öfwerlemnas, sä wäl i afseende pä de rehan af Riksens Ständer gillade och fastställda Handlingar, nemligen Wal. Arken, Suceestions-ordningen ych Hans Kongl. Höghet Kron Prinsen» Försäkran, som de nu föreftagnq Ederna. Orebro den zr Augusti iströ. Pä Constitution». U'skot:et« wägnar, O. Klvroer, ^s. Pingstsstius. sst. kstoyklckilst. /lnst. st:son backert. H, Silverstolpe, 124 Den Z Sept. Eds-Formulaire för Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen. ^.'g Johan Baptist Julius lofwar och swär, nno Gud och H us Heliga Evangelium, att, säsom Swea Rikes Ständer, genom ett fritt och enstämmigt Wik, utkorat och förklarat
I öfrigt har någon förändring uti de å denna Titel befintliga anslag icke egt rum; och kommer i följd af de tillökningar, som här ofvan blifvit i underdånighet anmälde, Riks-Slatens 3:dje Hufvud-Titel att innefatta följande anslag, nemligen: Militaireoch För svar s-V erket till Lands. Krigs-Collegium med Utrednings-Förråden 25,35o: « Krigs-Hof-Rätten 5,733: 16. — Generalitets-Staten 54.700: Expediiions-ULskoUels Förslag till und. Skrifvelse N.o 184• 327 ' Gencral-Ådjutants-Expedition för Armeen 7,600: — Ingenieur-Corpsen 21,535! 8. — Topografiska dito’. u,55o: Öfver-Comraendants-Expedition i Stockholm 2,600: . Artillerie-Staben 2,800: — , Commendants-Staten 6,765.- 16. * ■ Krigs-Academien 37,200: —. Allmänna Garnisons-Sjukhuset 3i,3i9 R:dr 9 sk. 4 r:st. jemkad till en summa af 3i,3ao: * . * Indelta Arméen. Indelta Regementena (med tillkomne 11 R:dr 14 sk. 4 rist genom jemkning på Titelns total-summa) 211,428:45. 6. Exercice-Esquadroners underhåll 22,000: Värfvade Arméen. Svea Lif-Gardet . 73,116:22. 6. Svea Artillerie-Regemente} Götha Dito > 336,759: 6. 6. Wendes Dito ) Tillkommer från Krigs-Collegium, Ar chli-Statens anslag 84i: 4o— 337,6oo: 46. 6.
Icke desto mindre äro hinder oftast Ståndspersoner i wägen lagde, sä at Kongl. Maj:t, ären 1772 och 1794 blifwit föranläten, at genom särstilda Nädiga Resolutioner gilla alla, inom de nämnda ären, afsiutna Köpeafhandlingar. Mänga ofrälse Ståndspersoner, som äro Bruksägare, utgöra under tyngden af den mest tryckande Bewillning, Sweriges förnämsta Manufacturisier, samt förse landet med circa Adelar af landets Epport-summa, för hwilken Importbehofwet tilbytas stall. Andre Ständspersoner äro Artister, utan at höra til Skrägillen, eller Den 3 IuNr. 19 eller ock äga de hus samt delta i ätssilliga Stadsmannatynqder; men dem förunnas icke intrade i det Wallofl. Borgare-Standet. Dem förmenas ock at besitta någon donerad Stadsjord , samt äfwcn at ifrån Upstadswägar fa med egna Fartyg utföra sina tilwerkade waror. Andre Ständspersoner äro boklärde och uplyste Ämbetsmän, men emottagas ej i det Högwördigc Prcste-Standet, hwilkct dock utgör et lärdt Ämbetsmanna-Ständ. Dä intet annat Riks-Ständ tyckes wilja widkänna dcsia ofrälse Ständspersoner, sä har nyligen en af Ridderstapet och Adelns mest högaktade Ledamöter, tilstyrkt, att de nämnde uti Riddarhuset intagas. Jag medgifwer at Acquisitioncn i det hänseendet blefwe förmän, lig, at denne Ständspersons-Corps, hwilken r
Skulle anledning förekomma dertill, att minuthandel med eller utskänkning af bränvin bör förbjudas i stad vid något of de tillfällen, som i § 23 nämnas eller fl landet vid de tillfällen, som i samma paragrafs 2:dra moment omförmälas, ege vederbörande myndighet jemväl att derom meddela föreskrift. Förekomma å gästgifveri eller annat utskänkningsställe vid särskilda tillfällen oordningar af den art, att innehofvnren af ulskänkningsrättigheten icke kan anses fortfarande ega den för rättighetens utöfvande erforderliga frejd, ordentlighet eller öfriga egenskaper, må Vår Befallningshafvande, på anmälan i stad af magistrat eller stadsfullmugtige och ä landet of kommunalnämnd, ega att utskänkningsrättigheten indraga eller innehafvare!! derifrån skilja; dock vare denne i sådant fall berättigad att af redan erlagd utskankningsafgift återfå så stor del, som motsvarar den tid, hvarunder rättigheten ej utöfvats. § 27. På apothek må ej bränvin, med eller utan tillsatser, säljas, utskänkas eller annorledes till förtäring på stället utdelas. Sprit och sprilblandningar, hvilka kunna såsom rusmedel användas, md icke ulan läkares recept utlemnas frän apothek å sådan ort, der tillåten minuthandel med eller utskänkning af bränvin icke eger rum, och ej frän något apothek vid sådana tider och tillfällen, då ullemnande af bränvin i allmänhet är enligt denna förordning förbjudet. § 28. Under söneller helgedag må ej bränvin, som är föryttradt genom parti eller minuthandel, till köpare utmätas eller utlemnas. Under gudstjenst skall utskänkningsställe alltid vara tillstängdt. I stad kan utskänkning af bränvin under sönoch helgedngar än vidare inskränkas eller helt och hållet förbjudas, derest beslut derom fattas af kommunalstvrelscn, samt beslutet af Vår Befallningshafyande, efter magistratens hörande, godkännes. På landet vare å söneller helgedag all annan utskänkning förbjuden, än på gästgifvaregårdar vid måltider till resande, derest Vår Befallningshafvande ej, på grund af särskilda omständigheter, undantag meddelat. § 29.
I)å flere bland Bonde-ståndets ledamöter väckt frågor om lindring i betalningsviikoren för de undsättningslån, som blifvit deras hemorter meddelade och då nöden bland motionärens kommittenter skulle vara större än annorstädes, anhöll han, att med den afbetalning, som under Februari månad detta år bort verkställas, mätte fä anstå till samma tid nästa år och återstoden erläggas i sagde månad 1850, samt att afskrifning jemväl måtte medgifvas, dock allenast för dem, hvilka saknade all tillgång till undsättningsskuldernas godtgörande; 15:o af Andreas Bengtsson från samma län, hvars motion afser det låneunderstöd af 3000 r:dr, som Östra härad sistlidne sommar erhöll emot gemensam ansvarighet för detsammas återbetalande vid uppbördsstämmorna under åren 1848 och 1849. Som detta lån knappast motsvarade en fjerdedel af behofvet, måste häradets invånare, för att i någon mån kunna afböja den allmänna nöden, dessutom till högst betydligt belopp skuldsätta sig hos flere enskilde samt i låneväg begagna kyrkooch fattigkassornas kontanta behållningar. Men äfven dessa tillgångar befunnos otillräckliga i anseende till de öfverdrifna spanmålsprisen, hvilka voro uppjagade till 24 å 30 r:dr för rågen, 18 å 24 r:dr för kornet, samt 15 å 20 r:dr, allt riksgäldssedlar, för hafran, och hvartill jemväl borde läggas kostnaden för spanmålens transporterande till de från städerna mera aflägsna socknar. Härigenom haden6 socknar af nämnde härad, nemligen Wernamo, Woxtorp, Tånnö, Fryeled, Aker och Käfsjö blifvit försatta i den största förlägenhet, för att först under sistlidne höst kunna liqvidera de enskilde fordringsegarne och sedermera vid uppbördsstämmorna under detta års vinter inbetala halfva undsättningslånet; hvilken förlägenhet ytterligare Bih. till R. St.
Detta behandlades af dåvarande Lag-Utskott, som dels i anledning af två andra i sammanhang dermed förehafda motioner om ändring i 1835 års förordning, fann sig hufvudsakligen på det skäl, att den bevisningskraft, handelsbok för närvarande eger, vore stridande mot andan af hela vårt bevisningssystem i öfrigt samt skadlig för den allmänna krediten, böra för Rikets Ständer framlägga ett författningsförslag, afseende en sådan ändring i nämnda förordning, att handelsboks vitsord inskränktes till tvister köpmän emellan, dels ock vid sådant förhållande och då Herr Rydins motion åsyftade icke att bryta utan endast i viss mån inskränka eller reglera det i följd af handelsboks vitsord rådande utborgningssystem, förklarade sig icke kunna godkänna samma motion till sitt syfte. Dessa Utskottets åsigter vunno äfven bifall hos Rikets Ständer, som i underdånig skrifvelse den 30 Juni 1860 anmälde sig hafva, för sin del, antagit det af Lag-Utskottet framlagda författningsförslaget. Detta förslag har väl Kongl. Maj:t i nådig Skrifvelse den 21 Oktober 1862 tillkännagifva sig icke kunna antaga. Men då Utskottet delar de af nästlidna riksdags Lag-Utskott, på sätt nämndt är, uttalade åsigter, får Utskottet på enahanda grunder, som de af bemälda Lag-Utskott anförda, och enär dessutom Herr Rydins förslag i tillämpningen torde möta åtskilliga praktiska svårigheter, vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 25 September 1863. Herr Friherre Armfelt och Herr Henschen hafva tillkännagifva, att de icke deltagit i detta ärendes handläggning inom Utskottet. Lag-Utskottet* Betänkande N:o 6‘S. Wo Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Okt. 1863, kl. 12 midd.
Den sednare förutsätter, att en viss del af hemmanet utklyfves och att denna del undfår i förhållande till sin storlek andel i hemmanets alla onera, hvaremot jordafsöndring är utbrytandet af en viss jordlott från hemmanet, och denna jordlott åsättes endast en viss afgäld som utgöres till stomhemmanet. Jordafsöndringen synes mig derföre förmånligare för dem som hafva små tillgångar, ty de hafva då icke andra utskylder än afgälden till hemmanet och deltaga icke i skjutsning o. s. v., hvilket besvär är så mycket känbarare, som på små utklufna hemmansdelar hästar sällan kunna med fördel födas. Derföre bör, enl. min åsigt, jordafsöndringen vara obegränsad. Kan i fråga om hemmansklyfning någon utsträckning göras, så att den som undfår en utbruten del har säkerhet för dess framtida besittning, anser jag det vara ganska riktigt. Men under alla förhållanden synes mig jordafsöndringen vara den förmånligaste för den fattigare befolkningen. Frih. Tersmeden: Att det förefinnes en väsendtlig skillnad emellan jordafsöndring och hemmansklyfning torde icke kunna be - 55 Den 1 Augusti e. m. stridas, enär i förra fallet den som besitter den afsöndrade delen är skattskyldig till jordägaren, hvaremot innebafvaren af den utbrutna hemmansdelen är skattskyldig till Kronan, emedan han i förhållande till sin hemmansdel måste deltaga i alla stomhemmanets onera. Derom synes mig icke vara mödan värdt att tvista. Men hvad beträffar andan af 1853 års författn., måste jag förena mig med dem som anse densamma obehöflig. Jag tror att 1827 års Förordn. varit fullkomligt tillfyllestsörande. Den fordrar bekräftelse på besutenhet, och risken af en så utsträckt hemmansklyfning att besutenhet icke åtföljer den utbrutne hemmansdelen, är, enl. denna Förordn., att delägare i stomhemmanet hafva rättighet att efter en viss beräkningsgrund inlösa den utbrutna hemmansdelen.
Med Herr Prosten Ödman hafva Prostarne Östberg, Lindahl, Laurenius, Rosen och Bergquist instämt: deremot har Herr Prost en Hallbeck erinrat, att då caffeet var belagdt med en tull af 5 sk., inkomsten var mindre än sedan tullen nedsattes till 3 sk., samt derföre yrkat, att den måtte åter nedsättas till sistnämnde belopp, helst umgälderne ändock med Tolag* och andre afgifler uppgingo till 8 sk. &, förmenande Herr Prosten, att, blott i det fall tullen blefve måttlig, tullförsnillning kunde undvikas, men annars icke. Af Herr Grapengiesser, att den föreslagna tullen å Caffe' ej vore så hög, att den icke kunde tåla ytterligare förhöjning, i hvilket afseende han föreslagit 5 å 6 sk. per H. Af Bevilln.-Ulskottels Utlåtande N.o 4$- 17 Af A. Brisman och Lars Larsson från Skaraborgs Län, Botvid Jonsson från Östergöthlands Län samt Daniel Danielsson från Örebro Län: att tullen å Caffe måtte förhöjas till 6 sk. U., hvarigenom blott på denna varuartikel skulle uppkomma en årlig tillökning af ungefärligen 180,000 R:dr, lem nåd hufvudsakligen af den förmögnare classen; samt af Johan Andersson från Upsala Län, att införseltullen å ifrågavarande artikel borde böjas till 8 sk. U..
Om losen för Utslag i Anmärkningsmål. j3;o Om Tractamente för Nämndemän vid Syneförrättningar. 54:o ’< Den 9 Augusti 501 54:0 Om inrättande af Arbetsoch Corrections-hus för Lösdrifvare. 55:0 Om några förändringar i Författningarna rörande Bytesverket. 56:0 Om befrielse för Skeppare och Forbönder, att i Tullkamrarna uttaga Förpass ningar. 57:0 Om understöd för Hjelmare Slussverk. 58:0 Om lindring i Båtsmans-Indelningen i Blekinge Län. 59:0 Om den åt Invånarne i en viss trakt af Elfsborgs Län förunnade rättighet att idka Gårdfari-handel. 60:0 Om Fribrefs - rättighet för Städernas Magistrater vid Uppbördens remitterande. 6t:o Om beräkningen af Begrafnings-hjelp åt Sterbhusen efter Civila Embetsoch Tjenstemän. 62:0 Om Löne-afdrag af Begrafnings-hjelp för Civila Indelta Löntagare. 63:0 Om Export-premier för Stenkol af den Skånska Grufvans tillverkning. 64:0 Om Postfrihet för Tidningar ledande till allmän upplysning. 65:0 Ses T>tn 9' Augusti ♦ 65:0 Om inskränkning 1 Finlands bandel pa. Om infordrande af Landshöfdingars berättelser före infallande Riksdag om deras läns Oeconomiska tillstånd. 67:0 Om medel till Fabrikernas upphjelpande. 68 Om en skyndsammare Postgång inom Biket, 6t):o Om löne-förbättring för lands-StatsBetjeningen. 70:0 Om lots - och Bak - afgifternas för*' böjning, 71:0 Om Krono Hjelpedagsverkens utgörande, 7*:o Om Tull-Inrättningen i Biket. 73:0 Om Förbud emot Judars inflyttande i Biket. 74:0 Om vissa öfverklagade olägenheter vid Hälloch Gästgifvare-skjuts. 75:0 Om Chartors upprättande öfver Hemmanen i Biket.
Uti Hofrätlerna öro merendels alltid några personer adjungerade, på det alt göromålen må någorlunda medhinnas. I Svea Hofrätt händer ofta, all en adjungerad ledamot icke erhåller mera än q h 10 r:dr i qvartalet, och han bekommer således emellan 3o ä 4° '"dr lör ett vigtig! och mödosamt arbete under ett belt år. Huru vill man begära, ali domarecorpsen på sådant sätt skall upprätthållas. Jag förenar mig i anhållan 0111 ålerremiss och hoppas att StatsUtsk. icke förbiser de grundade och vigliga skäl, sorn tala för anslagets beviljande. Hr. A uek arsvärd, Au g.: Förevar, ämne synes mig sönderfalla uti 2:ne särskilda frågor. Den ena rör behofvet af adjungerade ledamöter inom Götha Hofrätt. Denna fråga vill jag icke bestrida. Jag vill fast mera sälta fullkomlig tro lill de upplysningar, sorn blifvit meddelade; men den 2:dra frågan är den, huruvida, under sakernas nu var. ställning, anslag kau af StatsUtsk. dertill beviljas. Mig förer Dau i4 April e. m. faller åtminstone, i likhet med hvad StatsUtskts majoritet yttrat, att vi genom voteringen i förstärkta StatsUtsk. redan hafva erhållit ett R. St:s beslut i saken; ty om del nu heter adjungerade ledamöter, till hvilka anslag begäres, då de förut kallades ordinarie ledamöter, så är dock personalen i begge fallen densamma, och således vet jag icke, huruledes man skall kunna anse denna såsom en annan fråga än den, som först framställdes och genom förstärkta StatsUtsk. blifvit afgjord; hvarföre jag lör min del, som deltagit i StatsTJtskrs beslut, får yrka bifall lill hvad StatsUtsk. föreslagit, desto hellre, som det står i ren conseqvens med de beslut, som i likartade fall af StatsUtsk. blifvit fattade. Frih. Rehbinder: Förhållandet med adjungerade ledamöter är helt olika än med ordin, ledamöter. De förre kunna tillfälligtvis behöfvas t. ex. under riksdagar.