Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har man wunnit det wigtiga sch sökta ändama* let, at förskaffa Riket den fördelen at äga blott en enda mynt-sort, nar Riket, genast wid den föreslagna kmance-planens sörsta wcrkställighet, kommer at äga twä; at när Riket sedermera da de sidsta werknrngarna af denna Plan, af ingrepen i allmänna förtroendet, och af en vtilräcklig Kealilätiorw-kvnä, wisat sig, kommer at äga tre stag af Mynt, nämligen Riksdaler i Silfwer, R:or i Lanco Sedlar utan keLlitation8-kori<1 och R:dr i Louraatsedlar, alla af ganska olika och vmbytliga wärdén i förhällande til hwarandra? Har man genom en kinance - Plan af besia atmindstone mycket sannolitza werkningae, werkeligen med rätt - <5Z Z rattwisa, klokhet och ömhet sörjt för egendoms-säkerheten, för Statswerkets sielfbeständ, för den penningelönta Ämbetsmannens framtida utkomst, och i allmänhet för de mera behöfwande Samhälls-Llaskernas walhard ? Har man icke snarare uttömt de sidsta krafter Samhället för det närwarande ager, utan at derföre hafwa beredt Samhället någon glad utsigt i framtiden? Jag har genom besia frågor öppenhjertigt yppat de wigtiga betänkligheter, som efter min öfwertygelfe åtfölja hwar och en wid detta Riksmöte hitintils upgifwen, och af mig känd kllnance-Plan.
Detta mitt votum beledsagar jag dock med erinran, att detta ärende icke är att förblanda med våra vanliga önskningsmål, i hvilka vi med mer eller mindre fog anse oss veta allt hvad, till en menings uttalande, att veta var. Detta mål har flera sidor, än jag här kunnat framvisa, hvarjemte det visserligen kari hysa framtids-förhållanden, fjermare än min synkrets når. Derföre, och då jag röstar för frambärandet till K. M. af vår und. tillstyrkan, vill jag hafva föreslagit, alt vi uttrycka icke blott den und. tillit, hvilken grundlagen, då vi begagna denna ät oss öppnade önskningsväg, alltid hos oss förutsätter, men äfven vår vid detta tillfälle specie It rönta öfvertygelse, att Konungens högre vishet allena förmår skönja hvad i detta mål Statens närvar, och framtida gagn allsidigt bäst är. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag beklagar, alt jag i detta ämne är af motsatt mening med den sista värda talaren och med andra, i hvilkas tänkesätt jag eljest vanligen instämmer; äfvensom jag beklagar, alt jag, vid detta tillfälle måhända icke har röst, sorn förslår till de skäl, som jag skulle vilja anföra. Första frågan tyckes vara den, huruvida det i allmänhet är lämpligt, att när ett mål ligger under K. M:s pröf ning, och man förmärker att med afgörandet dröjer, eller med andra ord, att det måtte vara betänkligheter, som afhålla K. M. ifrån att bifalla sökandernes önskan, då begagna utvägen att, emedan riksdag lägligtvis inträffat, göra en motion, för att genom 3 Stånds bifall dertill åstadkomma en recoinmendation af R. St. hos Konungen, eller af den ena statsmakten hos den andra, då i sjelfva sakens natur saknas skäl, som tala för framgång.
Landtmätare, i anledning al väckt motion om beviljande af ett räntefritt amorterings-lån till bestridande af arfvoden åt dylika tjenstemän vid laga skilten i Norrbottens län: B. II. 208, 232, A. 232. Landtmäteri-Staten, angående reorganisation deraf samt ändringar i Skiftes-Stadgan, m. m.; motion af Grefve Carl Henrik Anckarsvärd: se Motioner. Landt-statens tjenstemän, angående omarbetande af Instruktionerna af den 10 November 1855 för nämnde tjenstemän; motion af Herr Nils Samuel von Koch: se Motioner. Landtvärns-män, angående beviljande af anslag till pensioner åt ännu qvarlefvande så kallade; motion af Grefve Garl Robert Stellan Mörner: se Motioner. Lannerstjerna, Adolf, dess vttrande: I. 176. Lanterna, i anledning af väckt motion, dels om ansvars-bestämmelser för underlåtenhet att nattetid å fartyg, som ligger till ankars, hafva lanterna, dels örn styrning och manövrering till undvikande af ombordiäggning, m. m.: B. II. 234, 255, 313, A. 315. Larsson, J., och Gjörcke, F. A., Simlärare, angående anvisande af årliga anslag till dem; motion af Herr Frans August Berzelius von Schéele: se'Motioner. Lasarettsoch Kurhus-väsendet i riket, i anledning af väckt motion rörande ordnandet deraf: B. I. Leckö kungsgård, i anledning af väckt motion angående Skogsinstitutets förflyttning till nämnde kungsgård: B. VI. 161,209, A. 209. Ledamöter och Suppleanter, Ridderskapets och Adelns, i de särskildta Utskotten, angående val af: se Val, — Förrättade: se Lista. Ledamöter och Suppleanter, Ridderskapets och Adelns, i Ut skotten, afsägelse:- att vara: se Afsägelser. Ledamöter och Suppleanter, Ridderskapets och Adelns, i de särskildta Utskotten, ledigheter ibland: se Alsägelser.
1 tilläggas, näst efter ordet ”valörer,” orden; "samt för samma valör vara af lika," samt uteslutas orden: ”och färg.” 7:o 1 stället för § 11, införes § 11 af oftanämnde kungörelse den 9 Januari 1846; dock med utbyte af ordet ”förbindelser” emot ordet ”kredit-sedlar,” samt nied citation af "§ 9 mom. 1," i stället för ”§ 8 mom. 1,” och af "§ 7,” i stället för ”§ 6.” 8:o Uti § 12 införas, i stället för orden ”ränta efter en half för hundradet i må naden, ” orden: ”den öfverränta, sorn för Banko-diskonten är bestämd." 9:o Början af § 17 erhåller följande lydelse: ”Efter hvarje qvartals slut skall direktionen uppgöra öfversigt af Bankens ställning, upprättad enligt formulär, som af Finansdepartementet meddelas, hvilken öfversigt af Konungens Befallningshafvande, efter granskning af dess öfverensstämmelse med Bankens räkenskaper, till Konungen insändes. Konungens Befallningshafvande må derjemte” o. s. v. 10:o Uti § 19 införas, dels uti mom. 1, i stället för orden ”ränta af den enskilda Banken efter åtta för hundradet om året,” orden: "af den enskilda Banken högsta lagliga ränta" och dels uti mom. 3, i stället för orden ”ränta efter åtta för hundradet om året å de förra och till det belopp å de sednare,” orden "högsta lagliga ränta å de förra, och ä de sednare ränta till det belopp." ll:o Uti § 23 mom. 2 införas, i stället för slut-orden: ”fern år från kungörelsens datum; börande kungörelsen under hvartdera af de fem åren två gånger från predikstolarne uppläsas;” följande ord: "två år från kungörelsens datum, börande kungörelsen under hvartdera af de två åren två. gånger från predilcstolarne uppläsas." 12:o § 25 uteslutes.
Det är också i de flesta län redan nu brukligt, att Läns-notarien genom särskildt arvode af Lands-sekreteraren eller andel i sportlerna fått sina eljest alltför knappa inkomster förökade. Jag anhåller, att äfven detta yttrande måtte med motionen till Utsk:t remitteras. Efter härmed slutad öfverläggning, remitterades motionen jemte yttranderne till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t. Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t Hr af Pontins, David Fredrik Constans, den 15 dennes bordlagda motion, N:o 123, om beviljande af ett anslag å 61,000 rdr för omläggning af landsvägen emellan gästgifvaregårdarne Serarp och Hvetlanda i Östra Härad af Jönköpings län. Föredrogs Hr Silfverstolpes, David Wilhelm, d. 15 dennes på bordet lagda motion, N:o 127, om beviljande af ett anslag å 200,000 rdr till uppförande af en byggnad för Topografiska korpsen. 134 Den 18 November. Hr von Wedderkop, Carl Axel Gustaf Eugéne, anförde skriftligen: Då en så välvillig motion, som Hr Silfverstolpes, blifvit väckt, i ändamål att bereda Topografiska korpsen en länge saknad embetslokal, och motionären sjelf, som sednast enligt nåd. uppdrag verkställt den i korpsens instruktion hvart tredje år anbefallda inventering, och derigenom blifvit satt i tillfälle att väl inse korpsens behof af en sådan lokal, har jag, såsom medlem af denna korps, ansett mig böra till motionen lägga de upplysningar, hvartill min ställning lemnar mig tillgång. Det är en sanning, att korpsen har de största olägenheter af dess närvarande brist å lokal.
Riksdag verkställda slats-reylering, hvilken från och med innevarande år 1858 kommer ali tillämpas, utgöras fiirstays-anslagen af nedan uppräknade, ä riks-stalen fördelia och följande år uppförda, anslag, nemligen: under Madra Hufvud-tilela: till fångars vård och underhåll; , mediko-legala .besigtningar; , skrifmaterialier och expenser m. m.: „ reseoch traktamenU-penningar; „ ersättning ål vittnen och parter; under Fjerde Hufvud-titeln: till Jemtlands rotering; „ Militie-boslälls-kassan, ersättning lör reserv-hemmans räntor och kronotionde m. m.; „ indelta arméens vapenöfningar; „ fouragering af artilleriets och värfvade kavalleriets hästar; , mathållning för manskapet vid garnisons-regementena; „ bevärings-manskapets vapenöfning; „ inqvarterings-koslnader i Stockholm; „ inqvarterings-köstnader i landsorterna; reseoch traktaments-penningar: , skrifmaterialier och expenser m. m för Landtlörsvars-departementels Kansliexpedition ; under Femte Hufvud-lite In: tillskott till de för båtsmans-indelningen i Blekinge anslagna räntor; lill båtsmannens beklädnad, högst 63,000 B:dr ; StatsUtskottets Memorial N;o 284. till gemenskapens vid flottans korpser natura-underhåll; „ reseoch traktaments-penningar; „ skrifmaterialier och expenser m. m. för Sjöförsvars-departementets Kansliexpedition; „ skrifmaterialier och expenser m. m. för
I samma afseende har hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln Herr Friherre Buwall, C. G., väckt motion, N:o 93, deri föreslagits, att till Banko-fullmägtiges disposition måtte ställas ett årligt anslag af 10,000 Riksdaler, att, mot den tjenstgöringsskyldighet Fullmägtige kunde finna skäligt bestämma, tilldelas tjugu af Riksbankens äldste extra ordinarie tjenstemän. De Kommissarier, hvilka äro förordnade till chefer för kassa-, depositions-, räkenskaps-, sedel-, diskontsamt revisionspeli ekonomi-kontoren, hafva, sedan lång tid tillbaka, i och för detta uppdrag åtnjutit arfvoden af 600 Riksdaler årligen, men åt 8 Banko-Utskottets Memorial N:o 20. Banko-sekreteraren och Ombudsmannen, hvilka jemväl äro chefer hvar för sin expedition, hafva dylika arfvoden hittills icke anvisats. Då emellertid de i detta afseende äro i enahanda ställning, som öfriga chefer, och hafva göromål af fullt lika vigt med desse, samt, hvad Ombudsmannen beträffar, han dessutom, genom förändrade föreskrifter för redovisningen af ingående ersättningar för lagsökningskostnader, gått miste om en inkomst, som sedan långt tillbaka ansetts tillhöra hans tjenst, hafva Fullmägtige föreslagit att chefsarfvoden till lika belopp, eller 600 Riksdaler årligen, som utgå till öfrige kontorschefer, måtte tilldelas jemväl Banko-sekreteraren och Ombudsmannen. Till hvar och en af ledamöterna i styrelsen öfver diskontkontoret, med undantag af de två Kommissarier, hvilka i denna styrelse deltaga, äro anslagna arfvoden af 750 Riksdaler årligen. Fullmägtige hafva, i afseende på dessa arfvoden, anfört, hurusom sannolikt icke funnes något uppdrag af lika vigt för det allmänna, och än mindre något för Banken lika betydelsefullt, hvilket godtgjordes med ett så ringa arfvode.
Detta skulle man tro hafva afseende på den föreg:de meningen: ”då sakägaren sjelf ej kan skrifva”; då således här skulle bli en 330 Den 16 Nov ernber e. m. slags omening, att om sakägaren icke kunde skrifva, så skulle fullmakt ej behiifvas. Jag anhåller derföre om åtcrrcmiss, på det att LagUtsk. må sättas i tillfälle alt bättre redigera meningen, och hvars förslag i öfrigt jag anser hafva företräde framför Gr. Mörners; ty visserligen är en fullmakt alltid nödvändig, ty den utgör det enda beviset att skriften är kommen ifrån sjelfva sakägandcn, och domstolarne skulle thy förutan hafva ganska svårt alt pröfva, huruvida icke en obehörig person (einnar in en skrift, som han föregifver vara författad af den eller den personen. Sådant kan ej komma i fråga, då antingen egenhändigt underskrifven eller bevittnad fullmakt företes. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Jag anser stadgandet i 1812 års kungörelse, att besvärsskrifter böra åtföljas af fullmakter endast i det fall, då sakägaren icke sjelf kan skrifva och således ieke eller sjelf sine besvär undertecknat, vara högst ofullständigt och påkalla en sådan förändring, som LagUtsk. föreslagit. För min del kan jag ej fatta, huru domslolarne alltid skola kunna bedomina, att en inkommen skrift är skrifven och undertecknad af målsägaren sjelf; det mätte ej vara möjligt att ibland tusendtals skrifter, som kunna inkomma, säga hvilka som äro egenhändige; en sällan kännedom om handstilar är ej möjlig att hos domaren förutsätta eller begära. Det är således alldeles riktigt, att, på siitt Utsk. föreslagit, vare sig skriften är egenhändigt skrifven eller icke, fullmakt Förvara dervid bifogad, så framt målet skall kunna lill pröfning upptagas. Jag har icke kunnat finna någon otydlighet i redactionen af förslaget, och tror att den otydlighet som hittills i tillämpningen ägt rum för framtiden uudanrödjes, i fall detsamma autages, hvarföre jag derå yrkar propus. Hr Gunther, Claes Ephraim:
Det är också egentligen och förnämligast genom en utveckling i denna rigtning, som jordbruket på länets slättbygd kan antagas hafva vunnit förkofran under de sistförflutna 25 åren, och har till detta glädjande förhållande icke obetydligt bidragit den uppmuntran, som högre priser å ladugårdsalster lemnat. Likväl är vid ganska få jordbruk den utvidgade foderodlingen grundad på tillämpningen af någon bestämd växtföljd, utan har densamma egentligen och i allmänhet bestått uti begagnande af ettårig klöfver på en obestämd del af åkerjorden, samt odling af thimotej å uppbruten mindre bördig ängsmark, efter förutgångne grödor af hafre och råg, och är det ifrån denna utvidgade ängsodling, som förnämligast härleder sig den starka tillväxt i utsäden af hafre, hvilken svaren ifrån församlingarna angifva. Härvid bör tilläggas, att ett väsentligt hinder emot ett mera allmänt införande af vexelbruk å slättbygden måste antagas ligga uti den der företrädesvis rådande styfva lerjordens mindre lämplighet för rotfruktskultur. » Westmanlands län. Skogshushållning. 25 »Beträffande ladugårdsskötsel^ kan dess utveckling under de senaste 25 åren anses hafva gjort större framsteg än sjelfva åkerbruket.
M. underdånigst anhålla, att 1, 5 och 6 momenten i Kongl. Brefvet den 20 Jan. 1824, samt Kongl. Commerce-Collegii, i anledning deraf, utfärdade Kungörelse af den 9 derpåföljde Februari, måtte i Nåder sålunda förklaras, att inga andra personer må till lumpsamling användas och af Konungens Befallningshafvande med pass förses, än sådana, hvilka äro hos Pappersbruks-idkaren mantalsoch skattskrifne och derstädes ega sin bostad; att dertill företrädesvis höra begagnas personer, hvilka till annat arbete äro mindre tjenlige, såsom afskedade krigsmän m. fl.; att desse icke, under hvilken förevändning som helst, få medhafva hustrur och harn; samt att passet för hvarje gång icke må lyda å längre tid, än högst trenne månader, eller gälla för flere än en enda person; äfvensom att 7 mom. måtte erhålla den förändrade lydelse, att ”om lumpsamlare, som med pass är försedd, besvärar allmänheten med tiggande, eller idkar handel eller annan rörelse, än den, för hvilken han är utsänd, eller annars öfverträder ordning och sedlighet, skall han anses hafva förverkat rättigheten att vidare begagna sig af passet, och hör då, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg, försändas till sin hemort, på husbondens bekostnad, så vida han icke sjelf eger tillgångar att ersätta kostnaden för sitt hemförskaffande. ” Pukets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 Juli 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i5 Juli 1840, Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den i5 —< — Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående z:ne krono• hemmans i Stockholms Län anslående till boställen fär landstats-tjenstemän. (Stats-Utsk. Uti. N:o 124.) S. A. K.
Med föranledande af Bonde-ståndets vid förra riksdagen gjorda underdåniga anhållan, all manskapet vid Gottlands National-beväring måtte tillerkännas slitningsersättning under möten till lika belopp med hvad Rikets öfriga beväringsmanskap åtnjuter, eller 4 sk. banko per raan för hvarje exercisdag, har Kongl. Majit, som ansett denna ansökning stödja sig på billighet, föreslagit, att det för ändamålet erforderliga belopp, utgörande 6,750 Ridr Runt, må beviljas och Intendents-afdelningens anslag tilläggas. Utskottet får härå tillstyrka bifall. m) I sammanhang med dessa frågor har Utskottet till behandling företagit en af Kongl. Majit den 27 nästlidne Mars till Utskottet allåten, i lista Samlingen af Bihanget lill Riks-ståndens Protokoll under Nio 75 införd Nådig Skrifvelse, hvaruti, med anledning af Under-olficerarnes och Haulboisternes vid Svea och Andra Lifgardes-regemenlena äfvensom Under-officerarnes med vederlikar vid Artilleri-regementena underdåniga ansökningar om förhöjning af det lill dem utgående anslag till beklädnad, Kongl. Majit, som funnit billigt, alt denna beklädnadshjelp, nu utgörande 70 Ridr Biko, förhöjdes till 100 Ridr samma mynt, öfverlemnat handlingarne i ämnet lill Utskottet i ändamål alt denna fråga mätte komma under Rikets Ständers bepröfvande. Vid tagen kännedom af dessa handlingar har Utskottet hufvudsakligen inhemtat, att sökandena, under åberopande af otillräckligheten utaf de för dem anslagne beklädnadsmedel, i underdånighet anhållit om förhöjning deraf till ett verkliga behofvet motsvarande belopp, hvilket de beräknadt, vid Svea Lifgarde lill 108 Ridr 16 sk., vid Andra Lifgardet till 102 Ridr 37 sk. 8 rist. samt vid Artilleri-regementena till 125 Ridr, allt banko, för hvarje person, och att
Skri/velse N.o :i"j* vita Sr, kläder, smide eller annat, hvad helst de A sig bära; eller någon stjäl i badstufvn eller af den i svår sjukdom ligger, eller af död menniska, elier af sofvande å marken, eller der allmän farsot i hus är, eller af det skepp eller gods, sorn strandat eller utan folk till lands kommit är”, straffas lindrigare än hustjufnad, men Under-Rätts ransakning och dom i mål angående förenämnde nidingsstölder böra, enligt a5 Cap. 5 §. Rättegångs-Balken, underställas Öfver-Rätls pröfning, hvilken underställning deremot, jemlikt Kongl. Kungörelsen den to September 1823, icke eger rum rörande hustjufnad; så och då de skäl, som talat för upphäfvande af föreskriften om Under-Rätts åliggande alt dess ransakning och utslag, angående sistnämnde brott, Öfver-Rätts pröfning underställa, och deribland förnämligast den af underställningen uppkommande förlängning af arrestantens fängelsetid, innan straffet kan gå i verkställighet, ännu mera synas vara gällande i afseende å nidingsstölder, hvilka icke till deras natur äro af någon så ömtålig beskaffenhet, att deras behandling fordrar större grannlagenhet, än många andra brottmål, deri underställning icke eger rum; få Rikets Ständer härmedelst hos E. K. M. i underd. föreslå utfärdandet af en allmän författning, hvarigenom förklaras, att den, enligt a5 Cap. 5 §. Rättegångs-Balken, Under-Rätt ålagda skyldighet, att i grofvare brottmål sända sin ransakning och dom till Hof-Rättin för att der vidare pröfvas och skärskådas, kommer, i afseende å sådan nidingstjufnad, hvarom handlas i 43 Cap. 3, 4 oe^ & §§. Missgernings-Balken, hädanefter alt upphöra. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Maji 1834* N;o Uppläst och godkändt hoj Ridd. och Adeln den , Maji 18I4.
Man har här sagt, att jag upgifvit ett förslag för bestämmandet af saltuplagen. Detta är ett fullkomligt misstag; jag har endast uttalat en åsigt. Man har äfven sagt, att det vore omöjligt att bestämma beloppen af saltuplagen, i fall man vill förekomma saltbrist; men om vi gå till Utsk:s Betänk, så finna vi att Utsk. tillstyrkt R. St:r att i und. skrifvelse anhålla: ”det K. M. täcktes återställa skyldigheten för stapelstädernes handlande och skeppsredare, att årligen från utrikes ort till Riket införa och på uplag hålla salt, lill det belopp K. M. kan finna för godt i Nåder bestämma.” Något belopp är således icke bestämdt utan detta beror af K. M., som icke lärer underlåta alt utsätta det. Afven har någon yttrat att jag skall hafva sagt och förordat, att frågan rör:de saltuplag och följaktligen återuplifvande af den gamle författningen nu skulle företagas, likasom jag fruktade att det nu skulle behöfvas. Jag har aldrig framställt ett sådant förslag, utan jag har endast fästat upmärksamheten derpå, att under fordna tider att under 200 år för framfarna Regeringar det utgjort ett stort bekymmer att un - Den iC Februari. 157 eler de slöra och allvarliga krig, hvary vårt Iand varit invecklad!, kunna erhålla erforderlig tillgång på salt, och just derföre har man gjort sådane bestämmelser, som voro gällande ända till år 1841, och min tro är ej allenast, att sådana förhållanden kunna återkomma och måhända under en mera hotande skepnad än förut, ulan äfven att förhållanderna kunna blifva ganska betänklige, och ingen på detta rum har kunnat upgifva sättet, hvarpå landets behof af denna nödvändighetsvara skall kunna fyllas.
Ej blott det närva2 H. 4 20 Den 28 Augusti. rande, titan äfven det förflutna (nationens ära och anseende, äfvensom dess materiella förmögenhet) oell det tillkommande (dess uppfostran, liksom vetandets, handelns och industriens utveckling), allt måste ingå i den betraktelse, som hemtas från den ethiska uppfattningen af Statens ide. Om nu Regeringsmakten u ena sidan inom sitt sköte verkeligen här eli ansvar för det förflutnas bevarande, det närvarandes styrande, det tillkommandes utbildande, borde ej å den andra folkmakten organiseras efter samma regel? Det förflutnas rätt ger sig tillkänna i principers helgd, i egendoms skydd. Man ser lätt, att det närvarandes fördel naturligen uppreser sig emot det bestående; en riktning så mycket mera väntad, som industriens utveckling ej allenast förutsätter stadga i författningsväsendet, utan derjemte frihet. Det visar sig äfven lätt, att efterkommandes behof, eller att det afseende, som måste göras på deras väl, kommer i collision med det närvarande (i grufvors, skogars, fiskenas och djurfångstens vård, skolor, m. m.). Redan utur dessa collisioners sjelfnödvändighet uppstår fordran af ett conservalivt element i nationalrepresentationen. Jag har förut funnit samma elements nödvändighet för att bibehålla jemn vigten emellan statsmakterna. Delta element framkallas följaktligen frän tvenne särskilda betraktelser, nemi. från en moralisk och en politisk. Detta conservativa element skall nemi. ej blott tendera att bibehålla den jemnvigt emellan statsmakterna, som stalsfördraget åsyftar, och derigenom conservera grundlagens helgd, utan derjemte hålla fram samhällets högre ändamål för den makt, som ej vill deråt egna sin tillbörliga gärd. I öfverensstämmelse med dessa tänkesätt, vill jag nu företaga granskningen af det hvilande förslaget. Bebofvet af ändring uti Svenska nationalrepresentationen är omisskänneligt, och, ehuru länge omtaladt, bar det dock aldrig varit med sådan kraft oell med det allvar behandladt som nu.