Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En noga efterföljd af författningar, stridande emot allmänna begär och en mängd enskiltes interessen, kqn aldrig med skäl väntas, och man har manga exempel, att lif, ära och timmelig välfärd till det aldra yttersta blifvit vågade för Lagbrott i denna väg, det torde då ändtligen vara eif yttersta nöden påkallat, att inse det origtiga i det hittills varande förbudssystemet, och således tillåta införsel af alla såclane varor som icke redan tillverkas här, dels till betydlig mängd, och dals kunna här förfärdigas till någon jemförlig godhet och pris, med de utifrån inkommande, hvaribland till framgent förbuden införsel allt det som af fvlädesfabrikerne kan tillverkas, mäste hafva första rummet, sedan dessa fabriker nu mera här i Riket äro högst betydliga, upphunnit mycken skicklighet, och begagnar till en stor del inhemsk rudimateria, äfvensom de få slag af bomullstillverkningar hvilka kunna här fabriceras, borde njuta samma skydd, Då förbud emot förbrukande af de varor Dea 5 Martil. man yill utestänga är en högst förhatlig utväg, underkastad mycken ellica n och mycket underslef, och derföre icke ansetts såsom en tjenlig method till ändamålets vinnande, och då förbuden införsel varit utan synnerligt gagn, men tvertom större skada, så anser jag att förbuden böra inskränkas till de få ämnen jag haft äran nämna och således den nu varande fiscalisation förvandlas till hindrande af öfverträdelser mot de högst få då blifvande förbuden och till en noggrann uppsigt öfver tullens riktiga erläggande för de öfrige varorne. Den blifvande tullen bör bestämmas nog hög för att gifva en god inkomst och ersättning men icke så hög att den orsakar tull-försnillning. För att erhålla någon Stats-inkomst af de redan i Riket inkomne förbudne varor, är nödigt, att det tillätes få förtulla dem inom en viss tid och titt de blifva med förtullnings-stämpel försedde.
Med afslag å hvad Utskottet hemställt och tillstyrkt uti 3, 12 och 15 punkterna, beviljade Ståndet så väl de af Kongl. Maj:t äskade anslags-summor till dels förbättring af hamnen vid Landskrona dels Hamnbyggnad vid Hjo, som ock ifrågasatt anslag af 13,200 Rdr till hamnens förbättring vid Westerås, anseende Ståndet att för utbekommande af berörde anslag samma vilkor böra fastställas, som i afseende på anslaget till hamnbyggnaden vid Kalmar i 7 punkten är vordet bestämdt. N:o 227, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 165, angående extra statsanslag till föremål, tillhörande Finans-Departementets handläggning. Med vidblifvande af sitt i afseende på 1 punkten fattade beslut, lade Ståndet Memorialet till handlingarne. N:o 228, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 166, angående extra statsanslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-Departementets handläggning. 3 och 6 punkterna lades till handlingarne; hvaremot Ståndet, med afslag å Utskottets vidhållna afstyrkande i 5 punkten, biföll det af Kongl. Majit begärda årliga anslag ej 1000 Rdr till Svenska Nykterhets-sällskapet för nykterhetens befordrande. N:o 229, i följd af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 164, i anledning, dels af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående låneunderstöd för anläggning af jernväg emellan städerne Örebro och Nora, dels af väckt motion i samma ämne; lades till handlingarne. Prot.-Utdrag den 15 Juli 1851. 385 S. D. Föredrogs Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 9, till Rikets Ständer, med förslag till ändringar och tillägg i 28 § Regeringsformen.
Huruvida åter ofvannämnda minimum någorstädes är tillräckligt »för en anständig bergning», är deremot en annan fråga, hvilken väl svårligen jakande kan besvaras, man må huru strängt man behagar qvarhålla komministers lägre »tjenstegrad» och tänka sig hans fordringar på anständig bergning än så anspråkslösa, så länge man icke vill. att han sjelf skall omedelbart deltaga i det materiela arbetet för sin bergning, utan anser, att han hufvudsakligen bör egna sin tid och sina krafter åt sitt embete samt åt bibehållande och utbildande af den bildning, utan hvilken ett rigtigt uppfyllande redan af de med hans innebafvande befattnings utöfning förenade pligter och åligganden är omöjligt och ännu mera omöjlig sådan tillvext i kunskaper, som berättigar och gör honom skicklig till vidare befordran och högre eller vidsträcktare embetsåligganden. Men om så är, har man, äfven efter det nämnderna pä det sätt, som enligt omfattningen af deras uppdrag varit möjligt, fullgjort detta uppdrag, ett kändt och erkändt ondt, som skulle afhjelpas, visserligen i mindre grad än förut qvar, men qvar har man det likväl. Och detta qvarvarande onda är i mer än ett afseende till sina verkningar högst väsendtligt. Huru menligt ett sådant förhållande skall verka i afseende på kyrkans utsigt och behof att få sina lärareplatser med, åtminstone, deras åligganden vuxna, personer besatta, ligger för en dag. Man kan ju ej rimligen föreställa sig att många eller anBih. till R. N:o 25. dra än de, som ej duga till annat, skola finnas benägna att inträda på en bana med den, genom en dagligen upprepad erfarenhet för ögonen varande, utsigt, att efter ett lif af mödosam och obemärkt verksamhet, tillbragt under ständig kamp med materiel nöd och brödbekymmer, sluta med att se sig och de sina på bar backe, eller, i lyckligaste fall, komma till ett bättre måhända sedan krafter och förmåga att rätt sköta dermed förenade åligganden äro utslitna och borta.
Tredje punkten, eller tillstyrkandet, pag. 16. Godkändes, med den förändring, att det här afsedda lån bestämmes tdl 25 millioner Riksdaler Riksmynt. Fjerde punkten, eller den första hemställan, pag. 17. Bifölls. Femte punkten, eller den sednare hemställan, pag. 17. Bifölls. Sjette punkten, eller hvad Utskottet föreslår, pag. 24 och 25. Bifölls. Bih. liU R. St. Sjunde punkten, eller det lörsta förslaget, pag. 28, äfvensom den i sammanhang dermed gjorda framställning. Biföllos. Åttonde punkten, eller den sednare hemställan, pag. 28. Bifölls. Hvad vid slutet af Utletandet anföres. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs meddeladt Uldrag af Hederv. Bonde-Ståndets protokoll denna dag, innehållande dels nämnda Riks-Stånds beslut, i anledning af första punk ten uti Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 51, dels inbjudning till Med-Stånden att i Bonde-Ståndets beslut sig förena; men, vidi) 1 ifvan de förut fattadt beslut, fann BorgareStåndet omförmälda protokolls-utdrag ej föranleda annan åtgärd, än den, att detsamma till handlingarne lagges. Frän Hederv. Bonde-Stdndet. S. D, Vid föredragning af Stats-Utskottets Betänkande N:o 5 4, första punkten, beslöt Ståndet, med förkastande af Utskottets förslag, att afgiften för bränvinsförsäljning så väl i landet som i städerna bör ingå till Riksgälds-kontoret, för alt användas lill Statens jernvägsbvggnader; och skulle de respektive Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i delta bes)$ sig förena. S. D. Vid fortsatt föredragning af Stats-Utskottets Betänkande N:o 5 4, angående de för fortsättningen af Statens jernvägsbyggnader erforderliga medels upp låning mot stäts-obligationer å utländskt mynt, blelvo Betänkandets Andra lill och med Åttonde punkter bifallna; och lät
November bordlagda nådiga proposition till Piikets Ständer, angående vissa Lagbestämmelser med afseende på enskilda banker. Nämnde nådiga proposition, jemte ett i anledning deraf af Doktor Sandberg nu afgifvet yttrande, remitterades till Lag-utskottet. Från Heder v. Bonde-ståndet. S. D. Remitterades till Stats-utskottet. l:o Kongl Maj:ts nådiga proposition angående stats-verkets tillstånd och behof. 2:o dito dito, angående anslag för uppförande af cellfängelser och i afsende på andra frågor, som med fängelse-regleringen ega sammanhang. 3:o dito dito, angående staden Marstrands utseende till etablissement för vestra sjöförsvaret. 4:o dito dito, i fråga om tillvägabringande för statens räkning af en lotsoch båk-inrättning å Göta kanal samt de sjöar, hvarigenom densamma ledes, äfvensom å Götha Elf. 5:o dito dito, i fråga om indragning af Hof-jaktvarfvet härstädes. 6:o dito dito, angående nedsättning uti den af Stora Kopparbergs Bergslag utgående kopparräntan från livart 10:de till hvart 30:de skeppund af tillverkningen samt upphörande af allmogens inom åtskilliga spcknar i Stora Kopparbergs län skyldighet att in natura till Bergslaget lefverera deras hemmansränteoch mantalseller qvarntullskol. 7:o dito dito, om upphörande af s. k. nådårsoch liggetidsbesparin gar vid tillträden af embeten och tjenster samt om årliga anslag till arméens och Civilstatens pensions-kassor och amiralitets krigsmans-kassan såsom ersättning för de inkomster dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta. 8:o dito dito, angående medel till slutligt liqviderande af köpeskillingen för en till ny lokal för myntoch kontroll-verken inköpt egendom, äfvensom till betäckande af öfrige med dessa verks flyttning förenade kostnader. 9:o STOCKHOLMS HÖGSKOLAS Prot.-utdrag den d December JPIDISKA BIBLOTEK 9:o Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, om förnyadt anslag piil Lagberedningen.
Majits förnyade taxa på arfvode för landtmäteriförrättningar af den 12 Maj 1857; för skogsoch jägeristaten Kongl. Brefvet den 23 Februari 1858, jemte Krigsoch Kammar-kollegiernas samt Statskontorets derpå grundade kungörelse den 17 April samma år, hvarförutan särskilda föreskrifter för skogsoch jägeristaten i de norra läneu blifvit meddelade; samt för lotsoch fyringsstaterna gällande förordning och reglemente om lotsoch fyrinrättningen. Med anledning af Kongl. Brefvet den 5 Oktober 1820 hade cheferne för flottans båtsmanskompanier tillagts ersättning för deras resor till visst belopp, hvilket tid efter annan och sednast genom Kongl. Brefvet den 13 Mars 1858 blifvit tillökadt, hvarföre det ålåge nämnde chefer att på egen bekostnad verkställa de resor och förrättningar inom kompaniets stånd, hvilka för kompaniet kunde erfordras eller särskildt anbefallas; och hvarvid Kollegierna ansågo att äfven framgent borde förblifva. Hvad särskildt beträffade de personer af ecklesiastikstaten, hvilka förordnas att såsom ombud bevaka ecklesiastika egendomars och personers rättigheter, hafva Kollegierna anmält, att Kongl. Majit genom nådigt Bref till Consistorium Ecclesiasticum i Upsala af den 15 Juli 1803 förklarat, att omförmälda fullmägtigskap borde åtfölja embetet och betraktas icke allenast såsom skyldigheter, dem kyrkostatens tjenstemän mot hvarandra inbördes borde fullgöra, utan ock såsom en res privilegii presterskapet i nåder förunnad till bevakande af ståndets bästa, samt att konsistorii-fuilmägtige der - Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 96. 11 före icke egde att för deras embetsbefattning dervid uppbära traktamente eller resepenningar.
JV2 52, i anledning af väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod. Bifölls. M 55, i anledning af väckt motion, angående kontroll å utöfvandet af rättigheten att försälja maltdycker. Af slogs; och J\s 54, i anledning af väckt motion, angående sättet för verkställande af en kommuns beslut i fråga om hundskatt. Bifölls. S. D. Remitterades till Stats—Utskottet Kongl. Majlis nådiga Propositioner till Rikets Ständer: a) af den 29 sistlidne December, i fråga om inlösande af de så kallade fri socknarnes tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk; och Prat.-Utdrag den 24 Januari 1866. 135 b) af den 2 dennes, angående anslag till beredande af arbetsförtjenst åt den genom missvext lidande befolkningen inom Pajala socken af Norrbottens län. S. D. Borgare-Ståndet valde för de revisioner af förvaltningen utaf Rikets Ständers lånekontor i Göteborg och Malmö, hvilka begynnas i nästkommande Mars månad: vid lånekontor et i Göteborg: till Revisor: Grosshandlaren, Herr Oscar Kyhlberg, och till Suppleant: Grosshandlaren, Herr August Röhss; samt vid lånekontor et i Malmö: till Revisor: Handlanden, Herr Nils Åberg, och till Suppleant: Handlanden, Herr Gustaf Flensburg; om hvilka val underrättelse skulle meddelas genom utdrag af protokollet. S. D Borgare-Ståndet valde för den revision af förvaltningen utaf Rikets Ständers lånekontor i Wisby, som begynnes i nästkommande Juni månad, till Revisor: Handlanden Herr C. J. Kolmodin, och till Suppleant: Handlanden Herr J. A. Bachér; om hvilka val underrättelse skulle meddelas genom utdrag af protokollet. Frän Hederv. Bonde-Ständet.
Skrifvelse att innehålla: ”att R. St:r hos K. M:t i underd. anhålla, "det K. M:t täckes rned de sålunda beviljade anslagen "för Indeldta Arine'ens Befäl, låta på sätt K. M:t "lämpligast finnér, och i den mohn anvista tillgångar, "dertill blifva disponibla verkställa en lönereglering, ”med syftning till återförande af Befälets löner i öfverensstämmelse med Indelningsverket och medföran"de den möjligaste likhet uti lönevilkor för hvarje "grad inom samma Regemente och Corps.” Den 29 October 1829. 574 Stats-U Is kottets N:o 316. K. H. St:rs Förstärkta StatsUtsbotls Memorial, ang:de verkställd Votering i åtslullige frågor rörande SlatsRegleringen. Efter erhållen del af de Beslut respective RiksStunden fattat, i anledning af StatsIJtskottets Memorial N:o 3o4, i afseende på yppade skiljaktiga Beslut inom JtiksStånden i flere frågor hörande till Regleringen af RiksStatens 3:dje , 4;de och 6:te HufvudTitlar, har Förstärkta StatsUtskottet, vid sammanträde denna dag, likmätigt Grundiagarnes föreskrift, till afgörande förehaft berörde frågor och voterat öfver nédannäinnde derom godkände Propositioner: Första Foler ingen Den som bifaller, att Cavallerilnspecteurcns, GeneralFältTygm listar ens och Generalens för Fortification Lönevilkor blifva för hvardera 4;5oo R:dr, utom Resekostnadsinedel, som efter räkning böra utgå, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; blifva desse Generalers Lönevilkor, utom Resekostnadsersättningen, för hvardera 5ooo R:dr. Voteringen utföll med 86 Ja och 33 Nej. Och sorn
Konungen kan det ensamt. Ögonblickets betydenhet är icke alltid störst på det betydligaste stället; och det är icke alltid (fastän oftast) med de mägtigaste Stater, som de mäst maktpåliggande värf måste underhandlas. Mycket vore härvid ött tillägga: men skälen sorn återhålla ifrån all utveckling, äro lätt insedda. Har jag i detta hänseende icke redan lyckats att fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, skulle den ut - fkn 1 Martti^ förligaste uppställning af politiska hypothesev föga yerka på des^ öfvertygelse, Slutligen återstår att utreda tredje frågan , filerhuruvida den föreslagna indragningen vo Man tillstyrker bibehållandet af Ministrar vid tvenne stora Hof. Dessa äro visserligen för Sverige de vigtigaste, toen icke en• saarni vigtig^. Det gifves liera Mag ter af första yangepj och yid åtskilliga Hof finnas införda Ordningar, seder oell bruk, hvilka dervarande Svenskar måste underkasta sig, af samina skäl font vi kräfva Utlänningars, aktning för hvad hos, p.ss, f enahanda väg är pfligtIfetfa bär en stor och ofta skiljaktig inflytelse på en Ministers eller en Chargé d*Affaire& verkningsförmåga. Yisserligen utgör dep personliga skickligheten ett Imfvudvilkor• peli frågan finge s^ kerf en annan riktning, om hvarje Minister ansa ges vara oskicklig, samt deremot hvarje Chargé* d’Affaires förmodades, utrustad m.ed stora egen. skaper, Men billigheten fordrar, att åtminstone utgå ifrån förutsättningen af/tfn förmåga, helst pm någon skillnad vöre att förmoda, troligheten snarare skulle synas vara filt fördel af en lang* re erfarenhet, föryärfyad i flera grader af samma yrke. Mert nied denna förutsätta likhet i kunskaper och talanger , kan förenäs mycken phkhet i tillfällen och möjlighet att göra dem gällande.
skildt i äktenskapet måste m a n kraftigt mot de öfverspända försvinner i c k e i ett drömmarna. A. H. på Drömverkligalltför l ä t t i t o m t men ouppfyllda drömmar ställa förhoppd e s s. gunst, upplösa de sig endast för beständigt vunnit och, sedan enkel lärarinna. äro skuggor, innästla sig i våra hjärtan blicken för sig h i n d r a n d e lifvets ljusa o c h störande sidor. förmår i längden e n g å n g se s o n e n slå in egen lefnadsbana, heten efter kvinna frun, får v ä n t a t s i g r e a l i s e r a n d e t af o u p p f y l l b a r a drömmar; med så o f t a kommer hem, mig. » hvad verkförtjänster det blef allt drömmar! » hennes läppar; harmoniskt mig A c k, huru bjärt mot mina från blef hade frun passade tänkt hennes d e t blir v e r k l i g e n här i lifvet helt annorför af som jag starkt trött o c h slapp — kort sagdt, Ja, och Erik drömde annorlunda, » Det ord, hvilka m a n sig som m e s t h e m m a, alltid intresserande och lunda som jag som: annorlunda! j a g aldrig hört pade karaktär, verkningskrets, sticker känslor, e g e t fel, att gestaltat sig. eller b e s v ä r. h ö r d e talas o m de ö d e n, s o m söka i den vanliga kvinnornas ' men '? » förhållanden mycket en mitt skulle mig jag att hemmet. arbete. blir e n s a m besöket i det n y a barn, konstnärinnan, Svedan hon ser u p p från intet är se Lasses lugg, som ifrigt ristas under syskonskarans då frågar unga ett är tätt och lätt på nål och har precis s o m i h e m m e t. Uttryck ligheten nämt sin v i d mycket — mitt annorlunda, aftontoalett.
Hofrätten har derefter i utslag den 2 Mars 1864 hufvudsakligen yttrat, att ehuru, hvad första och andra anmäi kningspunklerna anginge, det lagligen ålegat Ofverståthållare-embetet icke allenast att tillse, det utsökningsmål, som blifvit derstädes anhängiggjorda, till handläggning förekommit så fort lämpligen ske kunnat, utan ock att i dessa mål, när uppskof från ett till annat förhör tarfvats, bestämma tiden för hvarje dylikt uppskof så kort, som möjligt varit; samt det alldeles icke kunde, såsom i förklaringen af den 19 December 1862 förebures, antagas i allmänhet, alt en tid af fyra till sex dagar, från det mål inkommit, erfordras innan förhör i detsamma skulle kunna äga rum, eller att, då vid förhör uppskof befunnes böra medgifvas, målet ej kunde förr än efter åtta dagars förlopp ånyo företagas, så vida s icke hvad med uppskofvet skäligen åsyftades, skulle varda förfeladt; dock som frågan, huruvida Ofverståthållare-embetet må hafva i något af dessa hänseenden felat, eller icke, vore beroende af de särskilda omständigheter, som i hvarje mål förekommit; men någon utredning deraf icke beträffande ens något enda fall vore åstadkommen; alltså och emedan de till Kongl. Hofrätten inkomna handlingar icke om de i fjerde anmärkningspunkten under Litt. A upptagna ärenders beskaffenhet, innefattade så fullständig upplysning, att deraf kunde tillförlitligen bedömas, huru lång tidhosöfverståtbållare-embetet erfordrats till förberedande åtgärder i dessa ärenden och till slutlig handläggning deraf; vid hvilket förhållande det ej kunde anses utred t, att någon bland Svaranderne genom dröjsmål vid behandlingen af sådant ärende låtit försummelse i embetet komma sig till last; ty och vid öfvervägande af de i fråga om morn.
Grefwe I)e R 6?.rcli'e, ^ncob, upläste et sä lydande anförande til Protocollet: Min tanka war redan i förra Plenum, at i denna sak mig yttra, men dä den af nägra Ledamöter begärdes pä bordet och Herr Grefwen och Landtmarstalken förklarade stig den som sädan anse, trodde jag min skyldighet wara dermed inställa. Sedan den nu äter är uptagen torde mig tillätas yttra nägra ord. Af sä wäl Stats-Utstottets ifrägawarande betänkande, som de discourser hwilka i följe - Den 3 Augusti. 645 je deraf förra Plenum föreföllo, syntes mig 2 ne gansta stiljaktiga ämnen sammansmälta i et. Om jag ej origtigt fattat Utstottets men ng war den, at dä Riksens Ständer önstat upgjörandet af en Finance-plan, hade Utskottet trott sig för at den i största fullkomlighet ernä, böra wända sig til de Personer, som genom en längre tids handläggning wid Rikets Drätsel-Werk borde derutinnan hafwa en större kunstap, en säkrare erfarenhet. Det har ej trott sig sjelf kunna älägga desie Ämbetsmän en dylik plan upgjöra, dä den hwarken war en uplysning öfwer inlemnade redogörelser, eller en redowisning för under händer hafde Medel, men endast För. stag til en kommande Finance-plan, eller, om jag sä mä kalla det, första upränning n bertil, som antingen til hela sin widd eller af Utstottet i mer eller mindre mohn godkänd til Riksens Ständers granskning, ompröfwandeförkastande eller antagande skulle framlemnas; utan borde i detta fall begära Kongl. Mastls Befallning til Desi och Rikets Ämbetsmän. Dä nägre innom
Skrifvelser böra utgöras af den till ResidenceHus för Landshöfdingen derstädes inköpte StadsEgendom, samt desse Utskylder Staden af RiksgäldsContoirets Medel godtgöras, voterar Ja. 36 Stats-Utskottets Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer StatsUtslottet att vid StatsRegleringen tillhandahålla Staden Nyköping de afgifter af Landshöfdinge-Residence-Huset derstädes, hvilka, enligt K. M:ts Högstberörde Nåd. Förordnanden, Staden med rätta tillkomma. Vid VoteringsSedlarnes öppnande befunnos härvid g5 Ja och l/±Nej,- och då således Ja vunnit, är Staden Nyköping, på grund af K. Skrifvelser till Konungens Befrhde af den 26 Maji 1818 och den 12 September 1822, berättigad att, ifrån år i8i5 till år 1824, af Kronan uppbära de StadsUtskylder, som , i enlighet med Högstberörde Nådiga Skrifvelser, böra utgöras af den till ResidenceHus för Landshöfdingen derstädes inköpte StadsEgendom samt att desse Utskylder Staden af RiksgäldsContoirets medel godtgöras. Tredje Voteringen.- Den som bifaller, att, i enlighet med hvad StatsUtskottet tillstyrkt, ett FörslagsAnslag till godtgörande af den utgift, som RiksMarkegångens möjeliga uppstigande öfver 6 R:dr Banco per Tunna kan förorsaka för den del af Spannemålen under lönerne, hvartill saknas tillgång, må på Stat uppföras och beräknas till 4°>68i R:dr 41 sk. 5 r. i penningar, voterar Ja. Den det ej vill, Voterar Nej.
När man nemi. då beslöt, att ogift qvinna, vid 25 års ålder, skulle ega rätt att sig och sin egendom sjelf 182 lie ri 25 Ja nn ari f. m. råda och förestå, så snart hon derom vid vederbörlig domstol gjort anmälan, stadgades tillika uttryckligen, »att derigenom icke gjordes någon förändring uti hvad allmänna lagen om giftomannarätt innehölle. Att efter en så kort tid och innan man vunnit någon erfarenhet i afs:de på verkningarne af denna lag, nu vilja uphäfva densamma, kan ej, enl. min tanka, varn rådligt. Det är så få band, som f. n. sammanhålla familjen, att man ieke bör rubba dem, hvilka ännu finnas qvar. Det är blott föräldramakten, förmyndarerätten och giftomannarätten, som,sammanknyta familjens medlemmar; förut fanns visserligen ett sådant sammanhållande band äfven i arfvejorden, men nu, sedan genom förändrad lagstiftning skyldemännen icke vidare ega något ovillkorligt anspråk derpå, har detsamma bortfallit, och det återstår endast, hvad jag nyss nämnde. Giftomannarätten eger likväl f. n. icke samma betydelse, som fordom. Den utgick i äldre tider ur den princip af gemensamhet, sora sammanknöt familjen till ett helt. Förbindelsen till gemensamt försvar af ättens intressen och bästa uprätthöli ätten såsom ett helt för sig, och ur de manliga ättemedlemmarnes skyldighet att försvara de svagare, särdeles qvinnan, upstod för dem en motsvarande rättighet öfver qvinnans person. Häri måste grunden till giftomannarättens upkomst sökas. Men från samma synpunkt utgingo icke 1734 års lagstiftare. De uttalade den grundsatsen, att fader och moder i första rummet, och sedermera åtskilliga slägtmedlemmar i viss ordning skola vara de, som ega att med sitt samtycke bekräfta ett af mö ingånget fästningsaftal, och äfven, om så erfordras, vägra sitt bifall, om giftomannen kan förutse att äktenskapet skall för qvinnan blifva olycksbringande. Det ligger, om man rätt betraktar saken, ganska mycken vishet i denna föreskrift.