Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De protokoll öfver Juslilias-departements-ärenden, som blifvit inför Kongl. Maj:t i Stats-rådet hållna den 21 Oktober 1851, den 20 Mars 1852 och den 7 Juli 1853 utvisa, hurusom föredraganden, Hans Excellens Juslitiae-Stats-ministern Herr grefve Sparre, efter att hafva i underdånighet anmält från vederbörande Hofrätter inkomna förslag lill återbesättande af tre lediga Häradshöfdinge-embeten, yttrat sig i frågor om bestämmande af de lediga och de angränsande domsagornas omfång, hvilka yttranden, som blifvit af Slats-rådets öfriga närvarande ledamöter biträdda, Kongl. Majit i nåder bifallit; hvaremot samma protokoll, i de genast derefter till 4 Monstilutions-Utskotlets Memorial, N:o 6. afgörande företagna frågorna om tillsättning af Häradshöfdingar i de lediga domsagorna, icke innefatta något tillstyrkande eller yttrande af föredraganden eller någon af Stats-rådets öfriga ledamöter. Utom den i sista momentet af 9 § Regerings-formen stadgade allmänna grund, att Stats-rådets ledamot, då han ej särskild mening till protokollet anfört, är för beslutet ansvarig, såsom hade han styrkt Konungen att detsamma fatta, har, i fråga särskildt om Stats-rådets åligganden vid Konungens utnämningar till tjenster och embeten, i 33 § blifvit uttryckligen föreskrifvet, att vid hortgifvande af sådana sysslor, hvartill förslag blifvit upprättade, böra Stats-rådets ledamöter yttra sig öfver de sökandes skicklighet och förtjenster; hvarjemte dessa ledamöter skulle egä rätt att mot utnämningar till andra tjenster och embeten göra underdåniga påminnelser. Således är Stats-rådets ovilkorliga pligt, vid tillsättning af tjenst, dertill förslag är upprättad t, ali, innan Konungen fattar Sitt beslut, afgifva underdånigt yttrande, till ledning för detsamma.
Kyrko-Lagen och 13 Cap. 7 Giftermåls-Balken3 deruti Utskottet i afseende å lörsta frågan efter att hafva ingått i vederläggning af den gjorde Anmärkningen anmält, att Utskottets omförmäldte Betänkande blifvit af de öfrige trenne Riks-Stånden bifallit; och hvad åter angeck den väckte nya Motionen, ansett sig icke böra i pröfning deraf ingå. Den i April, 149 3:0 Öfver den af Grefve Gyllenborg, Tohan Henning, väckte fråga, om bestämd förklaring angående hvad till Politie-mål bör hänföras; deruti Utskottet yttrat, att som denna Motion tagen utur hvad åsigt sorn hellst icke syntes vara inskränkt innom den uti 33 §. af Riksdags-Ordningen bestämde gräns för Utskottets befattning , aissåge Utskottet sig icke kunoa något vidare Utlåtande deröfver meddela. 4:0 I anledning af gjord Anmärkning hos Riddeiskapet och Adeln vid Utskottets Betänkande , angående åtgärders vidtagande till SjöLagens öfverseende; deruti Utskottet jemte Anmärkningens besvarande, anmält, att dess sistnämnde Betänkande blifvit af de öfrige trenne Stånden antagit. 5:0 I anledning af hos Ridderskapet och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande, öfver sökt företräde af Jord-ägare, till Brukares lösa Egendom; deruti Utskottet, som ej funnit skäl att frångå hvad Utskottet i samma Betänkande yttrat, tillika anmält, att detsamma blifvit af de öfrige Riks-Stånden bifallit. 6.0 Öfver det af Grefve Gyllenborg, Johan Henning, gjorde Förslag till ätskiilige ändringar uti nu stadgade Rättegångs-Ordning; deruti Utskottet af anförde skäl, ansett sig icke kunna tillstyrka bifall å någon af de föreslagne ändringarne. Ben i April. 7:0
Med anledning häraf har Utskottet ansett sig böra föreslå att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj.t i underdånighet hemställa, att sådane nu befintliga vigter och vigtlödjor af gjutet 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 43. jern, messing eller brons från och med ett skålpund till och med 10 lispunds vigt, hvilka, ehuru till formen olika med den nu godkända modellen, i öfrigt öfverensstämma med nya systemet, må äfven efter år 1862 tills vidare få omjusteras och begagnas. 2:0 Riksdagsmannen Lönns förslag alt alla stöpta vigtlödjor, äfvensom målkärl på landet, icke måtte behöfva omjusteras oftare än hvart 3:dje är. I afseende på tiden, då omjustering af mått och vigt bör ega rum, innehåller ofvanberörde nådiga stadga i 16 §, bland annat, att målkärl och vigter, som begagnas i kronans magasiner, eller vid inoch utlastning å fartyg, eller i öppna bo dar och magasiner, der handel och rörelse idkas, skola omjusteras årligen. Enär de målkärl och vigter, som begagnas i handel och rörelse samt således ständigt äro i bruk, i allmänhet kunna antagas lätt komma att undergå sådan förändring, att årlig omjustering varder behöflig, och det för öfrigt bör vara ej mindre för köpare än för säljare betryggande, att all möjlig säkerhet är gifven derför att vid varors mätning och vägande riktigt tillgår, samt förmånen af säkerhet i förberörde fall måste tagas i betraktande vida framför den ej särdeles betydliga kostnad, som genom en oftare skeende omjustering drabbar säljaren; alltså och då härtill kommer att, i händelse föreskriften angående den årliga omjusteringen ej skulle iakttagas, ansvar härför enligt författningen ej eger rum i annat fäll, än då målkärlen och vigterna befinnas oriktiga, anser sig Utskottet böra hemställa, att förenämnde förslag ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 3:o Riksdagsmannen Lönns förslag alt
Således synes all farhäga i denna del wara förswunncn, och desto mindre hffwa kunnat äga rum, som Kongl. Maj:t gm t sa långt i sin omsorg för Banquens säkerhet, att han för 450.200 R:dr panisatt öfwer en Million R:dr; och icke tillåtit någon realisations början förr än Banco - Fu mägtige i egna händer fält emottaga alla testa säkerheter. Om jag icke borde billiga Herrar Banco-Fullmagkiges sorgfällighet, att undanrödja allt hwad som kan gifwa anledning kill anmärkningar; skulle jag snart fallit pä den tanke, att Herrar BancoFullmägz tige, ivid derus öfwerläggningar och i deras underdåniga swar sä öfwerlemnak sig ät denna omfo ^ att de icke kommit akt fästa upmärksamhet äl n-a utmärkta och »verksamma vmwärdnad för Realism ion, och Banquens säkerhet wid dest »'förande, som Kongl» Masit icke endast yttradt utan i sjelfwa wcrket .;vagalagt; och hwarom Dest flere försalningar, s sm Fjerde Band. VI. 32 Dcn 14 November» Realisationen/ som om NäringarneS uplifwande, bär ra ojäsakkiga witnesbörd.
Då denna min framställning emellertid icke vunnit bifall af flertalet inom Utskottet, som deremot hemställt, att Herr Ribbings motion icke må anses för närvarande böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, får jag alltså reservera mig mot detta Utskottets beslut.n Af Riksdags-fulimägtigen Johannes Magnus Lundahl från Skaraborgs län. Då jag går att framlägga de skäl, till följd af hvilka jag ej kunnat gilla majoritetens af Allmänna Resvärsoch Ekonomi-Utskottet framställningar i fråga om de af Herr Grefve Anckarsvärd C. H. och Herr Dalman, F. W. väckta motioner är det under klart medvetande om huru litet jag är vuxen att med full säkerhet bedöma de genom dessa motioner åvägabragia frågor i alla deras detaljer, som jag till en början måste reservera mig emot och beklaga att genom Utskottets sätt att behandla Herr Ribbings, A., motion om åtgärder för att gifva medlemmarne af Riks Stånden under innevarande riksdag del af resultaterne utaf den 1844 församlade Unions-kommittéens arbeten, man också blifvit afskuren frän möjligheten att göra sig närmare förtrogen med de förhållanden, som Unions-kommittéen bör anses hafva utredt. En noggrann och tillförlitlig kännedom om dessa förhållanden har icke af mig såsom enskild Utskottsledamot kunnat inhemtas under den tid frågan behandlats i Utskottet, men erfordras likväl enligt min åsigt ovilkorligen för ett säkert bedömande, af hvad som bör beslutas med anledning af Herr Grefve Anckarsvärds förslag och kan äfven i betydlig mån underlätta bedömandet af den motion Herr Dalman framställt.
Jag vågar fördenskull föreslå, att R. o. Ad. måtte bifalla punkten, med uteslutande af de ifrågavar:de orden, samt utbytande af ordet ega emot ordet må. Frih. Åk er hjelm, Carl: Som del/af Gr, Lagerbjelke framställda förslag till förändring i punktens ordalydelse icke innebär någon förändring i sak, utan endast en förbättrad redaktion, som klarare uttrycker den mening, man i StatsUtsk. åsyftat, anser jag detsamma böra bifallas. Orsaken hvarföre emellertid den nuvande redaktionen icke blifvit så fullt tydligt, som man önskat, är alt den upgjordes under Utsk:s öfverläggning in pleno. Hr Gripenstedt: Den tanke, som legat till grund för Utslcs förslag, tror jag är ganska riktig. Det är nemi. billigt, att då icke någon kapital-rabatt medgifves, bör långifvarne kunna sjelfva afgöra, huruvida de önska alt penningarne icke återbetalas inom någon viss Den 7 November. tid. Redaktionen är likväl, på sätt förut blifvit nämndt, felaktig. Jag tror emellertid, alt tanken blefve klarare återgifven, om man, i st. f. den af Gr. Lagerbjelke föreslagne redaktionen, uttryckte sig ungefärligen så: ”ega Fullm:ge icke, emot långifvarnes önskan, att begagna upsägningsrätten, under en tid af högst tio år.” Äro långi fvarne villige dertill, inser jag icke, hvarföre ej sådant bör förunnas dera; ty alt penningarne icke emot deras bestridande skola återbetalas, är just den tanke, som utgör grunden för förslaget, och hvilken jag anser vara den rätta. Gr. Lagerbjelke:
Ojemförligt enklare blefve valsättet, och vida större garantien för mognad, consequens och erfarenhet, om i Äldre Kamaren inträdde den hälft af hvarje Class, sorn flesta gångerna åtnjutit föi troendet att blifva ånyo vald till Representant, det vill saga de, som bi vistat de liesta Riksdagar. Ingen vunne då inträde i Äldre Iiamaren såsom ledamot för flera Riksdagar, förr än han en eller annan Riksdag ådagalagt sin skicklighet; — genom att oinedelbart invälja någon lill Riksdagsman i Äldre Ka maren for Fem Riksdagar, kunde man lätteligen komma i eifarenhet af, alt man misstagit sig på dess förmåga.” Af Herr Professorn Doctor Reuterdahl: ”Under erinring af hvad, 60m är stadgadt i 81 § Riksdags-Förordningen, att Constitutions-Utskottet endast skall föreslå sådana förändringar i Rikets Grundlagar, Äora äro högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa”, hade jag måhända bordt afhålla mig från deltagande i det förslag, sorn nu till Riksens Högloft. Ständer afgifves. Jag är nemligen mycket oviss, om de deri förekommande väsendtliga förändringarne äro af den beskaffenhet, som åberopade § fördrar. Denna ovisshet härleder sig frän min öfvertygelse, att det sätt, hvarpå ett folk representeras, måste stå i det närmaste sammanhang med det sätt, hvarpå samma folk inom sig är organiseradt» En förändring af det hufvudsakliga i representationen kan ej skiljas från en förändring af det hufvudsakliga i organisationen. Då jag är så långt ifrån att anse en lill de innersta delarne af Sveriges organisation utsträckt förändring vara ”högst nödig eller nvltg’>, att jag fastmera af densamma befarar de största vådor, måste jag likaledes hafva de största betänkligheter vid en lika beskaffad åtgärd vid representationen. Det föi träffliga 1 denna, länge erkändt både af Svenskar och Utländningar, synes mig icke vara så obetydligt, och dess brister, hvilkas tillvaro äfven må erkännas, förekomma mig ej så obotliga^ att en väsendtlig ombildning skall anses ”sorn högst nödig eller nyttig.”
St. vid det åt f. d. Consulatsecreleraren Hr Ludvig Thulstrup beviljade årliga understöd af 400 r:dr b:co fästat det villkor, all detta understöd är åt bemälde Hr Thulstrup helt och hullet 'personligen gifvet; hvarigenom pensionen, eller det för Thulstrups uppehälle oundgängligen till hela dess belopp erforderliga understöd, må vara fritagen från hans borgenärers möjliga anspråk. Om bifall härtill samt remiss till II. SlatsUtsk. får jag vördsammast anhålla; och tager jag mig friheten att ännu ytterligare fästa uppmärksamheten deruppå, alt hvad jag med denna min hemställan har äran åsyfta, utan all tvifvel varit R. H. S(:s, eller de ädle gifvarenas obestridliga mening. Jag tror det sä myc - 638 Dea 21 December e. ra. ket hellre, som jag hört flera inom representationen förmena, att ett sådant villkor skall, en gång för alla, vara fästadt vid dylika utaf II. St. beviljade pensioner, eller åtminstone, till följd af det med desamma åsyftade ändamål, tacite vara gjordt, om ock ett så väsendtligt villkor skulle vara utelemnadt; äfvensom della åt Hr Thulstrup beviljade understöd, egentligen icke någon pension ät honom, är ännu mera personelt, och således för andra ändamål, än underhållstagarens framtida bergning, mera oåtkomligt, än de utur enskilda pensionscassan utgående pensioner, hvilka äro tillkomna af, samt grunda sig uppå af pensionären, någon gåug med borgenärers penningar, bestridda inbetalningar. Korteligen detta understöd åt Hr Thulstrup är egenteligen icke alt jemföra med vanliga pensioner, så väl nämnde enskilda, som de af Staten, efter fyllde tjensteoch lefnadsår, beviljade, mera än uti det hänseende, att dessa understöd afse att nödtorfteligen understödja samt i möjligaste måtto betrygga de återstående dagarne för den, hvilken åt samhället och allmänt gagn uppoffrat en lång lefnad samt själsoch kroppskrafter. R. o. Ad. biföll denna motions remitterande till StatsUlsk.
Maria Heller sade till Dina, att icke heller hon tänkte gå, men Dina svarade: »Åh, se så, hvad är det för prat! Naturligtvis går du, när jag går. Du åker i min släde, och jag vill att du skall se, om du är nöjd med mig.» Ja, — nu var det öfverståndet. Det blef en förvandling i det sura morgonlynnet i klassen, och den första timmen gick så utmärkt, att läraren i kyrkohistoria, en ung man med tunga ögonlock och snörflande stämma, såg helt upplifvad ut och fick det intrycket, att hans ämne började fängsla flickorna. Ändtligen kom den stora aftonen, som man så länge väntat på. Den var bestämd till en dag, då man hade de lättaste lexorna till nästa dag, och så snart skolan var slutad, skyndade sig flickorna hem för att, hvar för sig, få slut på studierna och lägga hand vid toaletten. Vid middagstiden började det snöa, och om qvällen vältade snön ned. Hela den våning, der bryggar Anderson bodde, var briljant upplyst, och det ringde och klingade af klockor och bjellror på stora och små slädar, som stannade framför ingångsdörren inne på gården. En mängd madamer och gatpojkar stodo sammanträngda för att se vagnsdörrarna öppnas och få se en skymt af en dam i baldrägt, som, inhöljd från topp till tå, med ett skyndsamt hopp försvann i trappan. Hedvig och Sofi följdes dit af hvar sin jungfru. De hade höga guttaperkakängor på sig, långa kappor och sjalar öfver skinnmössorna, men då allt detta blef borttaget i ett särskildt rum, som var upplåtet till damerna visade sig Sofi i en skär ylleklädning, som klädde henne bra. Hennes två långa, kastanjebruna flätor hängde ned på ryggen, och trots sina långa kjolar hade hon utseende af att ännu vara ett barn. Hennes färg var mycket hög, dels af det kalla vädret och dels af den glädjespänning, hvari hon befann sig. Hon strök snön ur ansigtet med sin näsduk, knäppte sina ljusa handskar och stod stilla och väntade på Hedvig, som satte upp sina lockar framför spegeln. »Åh, nu falla mina lockar alldeles ner af allt det våta», sade Hedvig med rynkade ögonbryn och hårnålarna i munnen.
Dryga kostnader hafva gått förlorade genom föfetag, som blifvit påbörjade, men icke kunnat fullföljas, då de dertill ämnade medel måst begagnas till andra tillfälliga behof, och de åsyftade nyttigaste ändamålen halva sällan fullkomligt vunnits; som exempel härå vill jag blott nämna: nya Inventarii-Kamrarne i Carlscrona, en stenbyggnad, som för dess full* Den 29 Marti fullkomlighet i planen , dess inredning satnf derslf följande fördelar, förtjena både utlandriingars och våra egna kännares beundran; all sorts Tågverke, Segel och öfriga de dyrbaraste effecter för en fdotta, placeras der på ett sätt, att deras cönservation kan påräknas för . mindst eh half gårig längre tid, än i de varili. ga förvaringsrum , bestående i gamla trädhus eller brädskjul; sorn alltid äro vådliga och snart bristfälliga; af denna byggnad är^blott eria hälften acheveräd och endast grundmufen till den andra. En Casei ribyggnäd af sten är till en del uppförd, dess fortsättning har flera gånger företagits, riieri alltid måst afstadna, ehuru den alltid varit ansedd äf högsta nödvändighet. Nya dockbyggnader; långt ifrån att kunna fortsättas i deri stora planens hela Vidd; äller åtmindstone med completterihg af fjdTdedelen, nemligen de 5 dockor hvaraf det hufviidsakligaste redan är fårdiggjordt, kan knappt underhållas i det Stånd den är, Oaktadt vigten och fördelarne af detta ryktbara arbete, sorn är éri Svehsk gerikpröduct. Fängelse* turameri, hvilka för närvarande blott kunna ärisés soril provisiönella, ärö icke lämpliga eller rymliga nog för det Storä antal fångar» sorn der förvaras Och sorn senaste åren betydligen ökats. Sjöfästriingårne äro icke fullbordade enligt deri i nåder fastställde dessein. Åtskillige byggnader till Flottaris Förrådsrum, Tyghus, VarfsStateris embetsrum, Verkstäder tn. m äro under Amiral Chapniant tjenstetid blott provisionel uppförde af korsviike ock Midd.
Detta förslag hafva Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-stånden bifallit, likväl med tillägg under rubriken af en så lydande anmärkning: »Bränvin och Sprit, försatt med socker eller annat i bränvin och sprit upplösligt ämne, förtullas lika med likör.» Borgare-ståndet, som fått emottaga inbjudning att i den sålunda tillagda anmärkningen sig förena, har deremot till Utskottet återremitterat hela förslaget till tullbestämmelse, icke på grund af någon erinran emot hvad Utskottet tillstyrkt, men i följd af yrkande att den anmärkning, om hvars införande under rubriken förslag blifvit väckt, måtte underkastas närmare pröfning till förekommande af sådaBih. till R. St. 5 Samt. t Afd. 23 Haft. 1 t Bevillnings-Utskottets Utlåtande M 26. na förvecklingar, som i fråga om förtullning af genever nyligen egt rum; hvarjemte emot anmärkningens affattande i här förut anförda ordalag blifvit erinradt, att Fernissa och Gummilacka, upplöst i sprit, i följd af nämnde ordalag, skulle komma att såsom likör tullbehandlas. Utskottet, hvars uppmärksamhet icke tillförene blifvit fästad å de missbruk vid förtullning af bränvin och sprit, som genom tillsatser af främmande ämnen och dessas inverkan på profvaren möjligen skulle kunna till mehn för Statsverket utöfvas, men, så vidt kändt är, hittills icke härstädes egt rum, har emellertid af hvad i frågan hos Riksstånden förekommit och Borgare-ståndet genom sitt beslut om återremiss åsyftat, funnit sig föranlåtet att i ämnet rådföra sig med vetenskapsmän samt inhemtat, att bränvin och sprit, hvars relativa vigt till en lika volum vatten utmärkes af profvaren och bestämmer alkohol-halten, kan genom tillsatser af ämnen, som i bränvinet äro lösliga, men icke alltid genom lukt eller smak lätt förrådas, göras relativt tyngre, dervid profvaren nedsjunker mindre djupt och följaktligen angifver en lägre alkoholhalt, än den verkliga. Olika exempel härpå hafva blifvit anförda, med uppgift å de under förutsatta olika tillsatser å profvaren uppkommande oriktiga anvisningar af alkohol-halten.
Utdrag deri 14 Oclober 1829- 103 ningar och besparingar i utgifterne för Sjöförsvaret, sorn, med iakttaget beredande af Rikets säkerhet, öfverensstämde med Nationens förmåga att utgifterne åstadkomma, i hvilket afseende Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer borde hos Kongl. Maj;t göra underdånig framställning; 5:0 att ej mindre Utskottets » första Betänkandet gjorda hemställan, att fyllnaden i behofvet för Flottans Indragnings-stat må tills vidare, såsom hittills, fd utgå , dock ej till högre belopp än 30,000 R:dr årligen, än ock i sammanhang dermed 8 Ut-j låtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 150, förut meddelade Betänkande, angående Riks-Statens Nionde Hufvudtitel, blef förstnämnde Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets, under N.o 251 afgifna och, den 14 sistlidne September e. ra., på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o tig, förut meddelade Be - 104 Pro t. Utdrag deri 14 Octobrr 1S29. tänkande, angående medel till ombyggnad af den si kallade Lejonbacken vid Stockholms Slott. Från Högvördige Prestestånd et* S. D. Da nu å nyo föredrogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconemie-Utskotfens Utlåtande, N:o 60, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande Nr o 05, rörande Förslag till ny Prest vals-förordning, stannade Preste-Ståndet i följande beslut: Punkterna A. och B. Ståndet fann för godt att vid Utskottens Utlåtande låta bero. Punkten C. Ståndet antog, med bifall i öfrigt lilI den af Utskotten, uti Betänkandena N:ris 55 oell 60, föreslagna redaction af Prestvals-författningen, uti nedanstående följande förändringar 5.
Således synes man böra vara serdeles upmärksam på dessa varningsrika förhållanden och söka att, åtminstone så mycket man genom lagstiftning förmår, motverka de samhällets möjligen från dessa håll hotande faror. Jag vill likväl icke gå Utsk. i förväg i afseende på denna frågas slutliga utredning; men hoppas emedlertid alt R. o. Ad. icke medgifver någon ledamot, eho det vara må, att tillmäta sig någon rätt att handla och tala i detta Stånds namn, samt med en sådan sjelftillvällad rättighet afskära andra ledamöter rättigheten alt sig yttra inom de af grundlagen utstakade gränser, eller alt få de af dem framslälda förslag under öfverläggning och pröfning. Alltså bör det också vara tillåtligt att beledsaga denna motion såvida den såsom jag tror, är laglig, med omdömen om dess gagn och värde, som sådant alltid plägar medgifvas vid andra motioners remitterande, de må för öfrigt angå hvad ämne som helst. Hr Brakel: Jag har påstått och påstår ännu att det fins uti vår grundlag en §, sora säger hvad R. St. hafva att göra till följd af tagen kännedom om decharge-betänk. Denna § heter den 107 R. F. Der står: ”att R. St. kunna om de finna rikets väl det kräfva hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan att Han ville ur Statsrådet och ifrån Embetet skilja den eller dem emot hvilka anmärkn. blifvit gjord”. Detta slår i den 107 § R. F. och 107 § är skrifven just för R. St:s handläggning af decharge-betänk. Det är i stöd af den, som jag yrkar att R. o. Ad. måtte vägra remiss af Gr. Lagerbjelkes motion. En hvar torde lätt inse hvad följden skulle blifva om Const.Utsk., om det vore ett sådant Const.Utsk. som 1840 års, i sitt dechargebetänk. kom fram med hela Statsråds-prol:ne, och sedan, inom detta hus, dessa ledamöter stego upp och yrkade att K. M. ville vidtaga den åtgärden och den åtgärden och sålunda sökte styra riket. Jag anser att detta är en farlig hana, som beträdes om vi bevilja remiss på Gr. Lagerbjelkes motion.