Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en månadsskrift för homöopathien kan här utgifvas, är ock ett bevis på det deltagande läran äger, trots det motstånd och de förkastelsedomar, som den af Staten erkända och fostrade läkareskolan ej spar att emot henne använda. Det är, i min tanka, en skyldighet emot de många tusende, som önska att äga homöopathisk läkarevård, och derjemte en pligt ur vetenskaplig synpunkt, att bereda en offentlig anstalt, der på en gång de obemedlade kunna komma i åtnjutande af en sådan sjukvård och ett tillfälle gifves att anställa en jemförelse emellan de båda behandiingssättens resultater. Hvar och en, som af egen erfarenhet lär känna homöopathiens välgerningar, måste önska en sådan anstalt, äfven derföre att den skulle blifva ett kraftigt bildningsmedel för danande af homöopathiska läkare. Ty så länge alla Statens institutioner för läkarebildning gå ut på att fostra endast lärjungar af den gamla skolan, så lange alla offentliga tjenster och dermed förenade förmåner äro tillgänglige endast för dem, fordras det ett starkare vetenskapligt intresse och en större karaktersfastbet att egna sig åt homöopathiens studium och utöfning, än man kan hos mången påräkna nu för tiden. Jag får således härmed vördsamt förnya min i detta ämne vid sista Riksdag väckta motion, och tager mig friheten föreslå, att ett homöopathiskt sjukhus måtte för allmänna medel inrättas här i hufvudstaden, samt ett årligt anslag af till en början 30,000 R:dr runt dertill af R. St:r anvisas. Att för en så inskränkt summa endast ett ringare antal sjuksängar kunna underhållas, säger sig sjelft; men jag är öfvertygad, att utgången af det i en liten skala gjorda försöket skall leda till anstaltens snara utvidgande, och det ändamål jag åsyftar skall då så mycket bättre upnås. Skulle emedlerttd R.
Transport Sälfvertlonde, Myntarelön och Slagskatt Avesta Kopparoch Manufaktur-tull Tiondeoch Hammarskatts-jern Svafvelbruks-tionde Mantalspenningar Lagmansoch Häradshöfdingeränta ... t Gerningsören Sterbhusafgift Bötesmedel Kavalleri-Regementenas Hästvakans-spanmål Ständiga Rotevakans-afgifler vid Skånska Infanteri-Regementena Tillfälliga Rotevakansoch Mö tes-afgifler Båtsmans-vakansa fgift Krutoch Salpeter-försäljnings medel Kontrollstämpel-medel . , Nummer-Lotleriraedel Ersättningar Intressemedel Obser vationsmedel Extra medel och uppbörder . Sjötulls-medel Saluaccis af Städerna Charta Sigillata-medel Restantier Krigsfonds-medel Dana-arf Kobolt-tionde Afrads-spanmål 6,836: 23. Svafvelbi uks-tionde 562: 24. — Kavalleri - Regementenas Hästvakans-spanmål 11,193: 13. 9- Ständiga Rotevakans-afgifler vid Skånska Infanteri-Regementena —_ 3,o 51: 28. 4* Tillfälliga Rotevakansoch Mötesafgifler 28: 4o. 6. Observationsmedel Mantalspenningar Kneckte-Rotefrihetsmedel . — 1: — 9- Båtsmansvakans-afgift . Ordinarie Afkortning Extra Ordinarie Dito Anordning utom Stat: Utgifterna hafva utgjort: Å Öfverskotterna af Stats-Verkets Inkomster . För att lätta öfversigten af de resultater , Rikets Ständers Statsreglering , vid tillämpningen på i838 och 1839 årens Räkenskaper, utvisar, hafva Revisorerne låtit upprätta efterföljande Tabell: Balans från föregående året:
På eftermiddagen samma dag yttrade jag mig muntligen, och sade att jag skulle vilja förena mig med Hr von Hartmansdorff i det förslag han hade afgifvit, men att jag ej gillade sammansättningen af hans första kammare, utan att Konungen fick rättighet att bland Stånden, sådana de blifva, d. v. s. bland alla fem, till lika antal af hvartdera Ståndet, utvälja hälften af ledamöterna i första kammaren. Med det villkoret ansåg jag möjligt att antaga förslaget. Häraf torde R. o. Ad, finna, alt jag då hade för afsigt att underställa R. Deli a8 October e. m. 349 o. Ad. delta förslag, hvilket jag ansas för det enda möjliga att antaga, såvida nemi. R. o. Ad. ville en förändring, som skulle blifva båtande för fäderneslandet. I gårdagens plenum på förmiddagen discuterades Frill. Sprengtportens förslag, °eh jag hörde väl då vid åtskilliga tillfällen yttras, att, om detta förslag antoges, blott Hr von Hartmansdorffs och Frih. Hamiltons förslag skulle komma i fråga, men flera gånger yttrades också, alt hvar och en af R. o. Ad:s ledamöter då agde tillfälle att framkomma med förslag till de förändringar, som de ansågo nödiga att framställa, för att såsom R. o. Adis beslut afgå till Const.Utsk. Jag tillstår att jag då tyckte min ratt alldeles gifven, att, när Hr von HartmansdorlTs förslag skulle komma under discussion, uppgifva hvad jag ansåg nödvändigt, för att kunna gifva bifall till hela förslaget. I gårdagens plenum yttrades väl några betänkligheter dervid, och att antagandet af Frih. Sprengtportens förslag lade hinder i vägen för bifall till min mening, men jag vågar likväl underställa R. o. Ad., om så är. Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. måtte tillåta mig att upptaga detta till discussion, och om detta kan blifva R. o. Ad:s gemensamma tanke, tror jag att det blefve förmånligt för det hela.
O mit Fädernesland, mätte denna medborgerliga anda, som under förslutne 2v ärs Enwäldsregering warit nära at utslockna, äter uplifwas, aldrig saknas! Mätte styrande och lydande ställa sig lagarne lil efterföljd, mogne, redlige och duglige Ämbetsmän danas: mätte fäderneslandskänflan i alla bröst intaga det främsta rummet! — Wi gä nu til dagens wigtiga handling, denxrojscteracls Regeringsformens antagande, och den dyre 642 Den Z Ium'i. Furstes utropande til Konung, som räddat Fä» derneslandct,och som wara hiertan redan länge» sedan hpllat: Jag utbeder mig Högloft. Nidderffapets och Adelns bifall/ at hos Herr Laron och Landtmarffalken aphälla om den proportion, at Ridderftapet och Adeln matte antaga LonStitutipnen i hela sin widdj/ med det uttryckliga förbehäll, at de anmärkningar som derwid synas nödige/ mä nu ivid denna Riksdag inlemnas/ för at af det wid päföljande Riksmöte blifwande Lon8titntion8 Utskott pröfwas/ och afgöras i deN ordning som denne Regeringsform föreffrifwer. ft. D. UbrenborAb^ Uplästes följande af Herr LerAensträktlo, ^xel Willielm, ingifne lviemorial: E>dmjukt ^lemoriäi.i
Norrköpings fabrikssocietet har dessutom till ytterligare kontroll å införseln af hittills förbjudna ylleväfnader föreslagit: l:o att de icke skulle få införas med andra än däckade fartyg af minst 20 lästers drägtighet; 2:o att i manifestet, hvilket konsul i lastningsorten bestyrker, äfvensom i konnässementerna, noga borde upptagas icke allenast märke och innehåll för hvarje kolly, utan ock dess volym af vigt; 5:o att förtullning af sådane väfnader icke skulle få äga rum med mindre särskilt tillförordnad fabriksombudsman dervid vore närvarande för alt bevittna förtullningens riktighet genom påskrift å plakatsstämpeln; 4:o att förnyade förekrifter må meddelas om denna stämpels beskaffenhet; samt 5:o att alla kläden, som konfiskerades, skulle föras till tullkammaren i närmaste stad, hvarest införsel af kläden är medgifven, för att der förses med konfiskationsstämpel och der på auktion försäljas. Hvad första punkten beträffar, så synes någon lättnad för tullbevakningen genom dst föreslagna förbudet emot mindre fartygs begagnande destomindre uppkomma, som oloflig varuinförsel måste, då företaget vinner framgång, förutsättas hafva undsluppit tullbevakningens uppmärksamhet, i hvilket fall omständigheterna hvarken förbättras eller försämras deraf, att godset icke lagligen kunnat med sådant fartyg införas, och om åter farkosterne i olaga hamn eller under lossning af tullbetjeningen anträffas, påföljden blir enahanda antingen fartyget är större eller mindre. Ett sådant stadgande, som det 2:dra punkten åsyftar, fauns uti den år 1835 utfärdade seglationsordning, och hade sin grund i bemödandet att åstadkomma ett särskilt korrektiv mot det slags underslef, att större kollys af varor under resa till svensk lossningshamn brytas och olofligen lossas, med qvarlemnande endast af smärre deruti inlagde persedlar, försedde med samma nummer och märken som konnässementet för de hela persedlarne upptager. Med afseende å de besvärligheter, som denna föreskrift ofta tillskyndade sjöfarande, och de väsentliga hinder, som den i Kongl. Majlis Nåd. Skrifvelse, Nio 40.
Utskottat får alltså vördsamt hemställa, att Rikets Ständer, för sin del, måtte, Presteoch Bonde-Stånden med frångående af sina härutinnan fattade beslut, för ifrågavarande 3 § antaga följande lydelse: »Idkar någon å söneiler högtidsdag emellan klockan sex om morgonen och klockan nio om aftonen, handtverk eller annat arbete, som uppskof tåla kari, straffes med böter, högst tjugu riksdaler, utan det sker till egen eller annans nödtorft. Lag samma vare, om kramlåda eller annan dylik bod å sådan sabbatstid till salu öppnas.» $ Mag». 4, 4, 5, 6, H och 27 §§. Dessa §§, godkända af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, har Bonde-Ståndet till Utskottet återremitterat. Preste-Ståndet har deremot för dem antagit den lydelse, som förekommer i Kongl. Maj:ts Proposition. Skilnaden emellan denna och Utskottets förslag i förevarande delar består deri, att straffpåföljden, som i 8 Lag-lltskotlets Utlåtande N:o 55. den Kongl. Propositionen blifvit bestämd i 1 § till lifvets förlust eller, der läran var ringa, straffarbete samt i 4, 5, 6 och 11 §§ till lifvets förlust ovilkorligen, blifvit af Utskottet föreslagen i 1 § till lifvets förlust eller straffarbete på lifstid eller ock, der faran var ringa, straffarbete från och med sex till och med tio år, samt i 4, 5, 6 och 11 §§ till lifvets förlust eller straffarbete på lifstid; äfvensom att den i Usta punkten af 27 § i den Kongl. Propositionen förekommande straffbestämmelse blifvit af Utskottet mildrad genom utbyte af ordet »åtta» mot »sex.» Då emellertid
Härefter upplästes Utskms förslag till förändrad lydelse af stängselförordningens 7 §, hvarpå Hr Rääf yttrade: Utskrn har uti sina motiver rätteligen anmärkt, att fördel närvande har hvarken utjord eller urfjell vitsord i afseende på stängsel, och att en sådan rättighet endast tillkommer omgifvande eller angränsande hemman. Alt denna optionsrätt måste vara nödvändig, bevisas deraf, att urfjell, hvilken enl. allmänna begreppet derom, är en sådan lägenhet, som inneslutas af andra hemmansegor, och oftast består af ängsmark isynnerhet af kärr eller s. k. mador, liggande vid aarne, således är mera än annan jord blottställd för grannens intrång och att den hemmansegare, inom hvars område urfjellen är belägen, har intresse utaf, alt urfjelden ligger öppen på det han sä mycket lättare må åtkomma dess afkastning, och derföre anser jag att urfjellen bör hafva större rätt, än Ulskm den tillagt. IJrfjellens deltagande i stängselskyldigheten mot omgifvande hemman har Utskrn icke bestämt, och jag vågar icke heller föreslå den, emedan det är ganska svårt, alt beräkna, och fordrar ett noggrannt bepröfvande. Vidare torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, alt Utskrn sagt: ”att utjord eller urfjeld eller lägenhet, som ej sjelfständig är, förty att den under annan fast egendom lyder, håfve stängselvilsord i de fall, att dylik jord möter, eller att annan jord, som möter, förut tagit i stängel del”. Den ena af dessa händelser är ganska sällsam, att tvenne urfjeldar ligga bredvid hvarandra. Den andra, då urfjeld skulle ega slängselvitsord, är det icke mindre. Det inträtfar nemi. aldrig, åtminstone högst sällan, att omgifvande hemmanet deltagit i stängseln, hvilken, när den kring urfjell finnes, uppförts på ägarens egen bekostnad, utan biträde af någon annan. Af sådan anledn. tror jag, att det stängselvitsord, Utskrn tillaggt dessa lägenheter, finnas mera på papperet än i verkligheten. Jag anhåller om återremiss äfven på denna punkt. Gr.
Dessa dyrbarheter finnas hos hvarje handlande i hvarje Småstad och Utställas till åskådande och lockande på hvarje landtmarknad, och det är icke genom Skål-Vestgöthsn, som de först blifva kände; de skulle utom dessas tillgörande Vara lika begärliga, lika mycket brukade. Hvad beskyllningen för Lurendre jeri angår, så lärer hvar och en känna, ali det ej är den vandrande Vestgöthen, som införskrifver förbudna utländska varor eller införskaffar dem i riket, och det är öfverflödigt att säga, genom hvem det sker. För den, som det verkligen ligger om bjertat, att erfara de sanna följderna af Gårdfarihandel», torde en resa till de sju häraderne, hvarifrån denna handel drifves, göra tillfyllest; han skall då, i stället för uttömda tillgångar, finna trefnad förenad med tarflighet, i stället för lättja idoghet och den mest ansträngda arbetsamhet, i stället för brist på arbetsförmåga skall han $e barnet och gubben från morgonens första stunder intill sena aftonen sysselsätta Bew, och Ekon. Utsk. Betänkanden. 355 gjg med förfärdigandet af de articlar, som sedermera utgå i handeln, och dessa articlsr äro icke få, de utgöra öfver sjuttio olika slag; med ett ord, han skall öfver allt finna ordning och flit, och oet är icke med sådana egenskaper, som sederna förderfvas. — Men jag torde redan hafva varit för mycket vidlyftig i ett ämne, som talar för sig sjelft, och slutar derföre med den förklaring, att jag anser Kongl. Förordningen af den 5 Juni sistlidne år fullkomligen Upplylla sin bestämmelse. RiksdagsFullmägtigen från Carlstads Län Jonas Gråberg: ”Då förslag till Utskottets Betänkande rörande Gårdfarihandeln förlidne dag, den 28 April, upplästes i Utskottets Plenum, anmälde jag mig, att, i afseende på det blifvande Betänkandet, få anföra min enskilda tanka. Jag går nu att i största korthet framställa den.
Och är denna motion af Herr RibbingArvidj understödd. b) i Högvördige Preste-Ståndet: Herr Professoren, Doctor Bexell, hvilken, under förklarande, att motionären, vid granskning af Justitiae-Ombudsmannens Diarier, Registratur och Embetsberättelse^ funnit en fortsättning af klagomål och åtal för ovigtig bötes-förvandling till motsvarande kroppsplikt, och att det vore hög tid att i lagstiftningsväg afhjelpa detta onda, afgifvit ett förslag, lika lydande med det af Justitiae-Ombudsmannen framställda; c) inom Hedervärda Bonde-Ståndet: Riksdags-fullmägtigen Peter Persson från Calmar Län, som yrkat, att den i 5 Cap. 4 §• Straff-Balken stadgade beräkning vid böters förvandling Lag-Utskottets Betänkande, N:0 4f. 3 till fängelse vid vatten och bröd mätte, i likhet med hvad Rikets Ständer, enligt deras underdåniga skrifvelse den 18 November 1829, beslutat, sålunda förändras, att emot böter från En Daler eller mindre samt till och med 12 Daler skulle svara 4 dygn; från 12 till och med 16 Daler, 5 dygn; från 16 till och med 20 Daler, 6 dygn ; från 20 till och med 24 Daler, 7 dygn, och så vidare 4 Daler emot hvarje dygns fängelse vid vatten och bröd; dervid Peter Persson dock ansett sådane jemkningar böra ske, att de hinder blefvo undanröjda, som föranledt Kongl. Maj;t att icke antaga Rikets Ständers berörde underdåniga förslag och hufvudsakligen bestått deruti, att tillbörligt afseende dervid icke blifvit fästadt på det i straffets natur grundade förhållande, att, serdeles då fängelsetiden uppgått lill en viss längre tid, hvarje dags tillökning måste i allt större mon medföra ökad svårighet att straffet uthärda, hvilket förhållande synts vara af 1784 års lagstiftare erkändt, då ett belopp af 3o
Motion N:o 251. Stats-Utsk. Utlåt. -—- — angående förhöjdt anslag till allmänna institutet för. Motion N:o 256, Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. 12 F, Edelcreutz, Friherre Jacob Daniel, Motion N:o 37, angående öfverlåtelse af f. d. Löjtnants—bostället vid Kongl. Kalmar regemente, 17s mantal Norra Qvill, till Wentzelholms aktie-bolag. Stats-Utsk. Utlåt. Edelsvärd, Adolf Wilhelm, Motion N:o 177, angående åtgärders vidtagande till förminskande af utvandringar till Amerika. Sammans. Stats-samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Ehrenborg, Richard Michael, Motion N:o 67, angående ändringar i gällande Bevillnings-stadga. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 9, Utlåt. H. St. underdån. Skrifv. — Motion N:o 68, angående bränvinsförsäljnings-afgifternas ingående till statsverket. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Bet. N:o 4 samt Mern. N:o 11 och 13. R. St. underdån. Skrifv. N:o 170. Motion N:o 69, om upphäfvande af Kongl, förordningen den 8 Maj 1849, angående sättet för kungörelsers uppläsande i kyrkorna. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 19. Motion N:o 135, i fråga om Postförvaltares arfvode för tidningars af sändning och utdelning. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 8. R. St. underdån. Skrifv.
Hr Munck af Rosenschöld har anmärkt, att derest R. o. Ad. skulle antaga det föreslagna tillägget, så skulle derigenom en inskränkning göras i R. St:s fria dispositionsrätt öfver deras bank, hvarom §:ns föreg:de del handlar. Denna förutsättning hvilar pä ett misstag; ty hvarje sedel, som banken lemnat ut i rörelsen, innebär icke något annat än ett erkännande af banken, alt han lill sedelinnehafvaren är skyldig den summa, som på sedeln står skrifven. Den är sålunda ej annat än en bankens skuldsedel till innehafvaren. Om banken hade rätt att disponera öfver de skuldsedlar, som han utgifvit, så skulle han med detsamma hafva fri dispositionsrätt öfver en annans egendom, dens nemi., sorn har skuldsedeln i sina händer, och hvilken ej fått. den för intet, ty han har naturligtvis gifvit valuta derföre. Banken skulle då kunna på sedelhafvarens bekostnad begå ett väld, bemäktiga sig dennes egendom. Sä långt måtte väl gäldenärens rätt ej få sträcka sig; ty dä kunde ingen vara säker om sin egendom. Det är just till förekommande af dylikt väld, som förevar, tillägg blifvit föreslaget och som det af Hr Lefrén, m. fl. andre värde talare, blifvit försvaradt. För min del anser jag del riktigt och följaktligen böra bifallas. Gr. Gyldenstolpe: Till största delen förekommen af Hr von Hartmansdorff, vill jag endast tillägga, att det ingalunda förundrar mig, att Hr Munck af Rosenschöld icke vill bifalla detta förslag, då han vid förra riksdagen sjelf föreslog, att utvexlingen af silfver skulle alldeles upphöra, hvarigenom han då genast ville från alla innehafvare af bankens sedlar borttaga all deras valuta. Hr Munck af Rosenschöld: Den af mig framställde farhåga, att R. St. skulle förlora sin fria dispositionsrätt öfver sin bank, var ej, såsom Hr von Hartmansdorff fattat det, grundad på ett misstag ; ty det kan ju hända alt, äfven om banken har valuta för sina utelöpande sedlar, R.
Revisorerne hafva anmärkt, att, då af Statsanslaget för materielen, till fyllnad i Extra och Expectance-Statens anslagsbehof, 3o,ooo R:dr blifvit vid 1828—3o årens Riksdag anvisade, de besparingar, hvilka årligen göras på Extra och Expectance-Slalen, icke, på säLL som skett, böra sammanföras med besparingarne på ordinarie aflönings-stalen och betraktas såsom disponible för personella anslag och arfvoden, hvilket vore stridande emot ursprungliga ändamålet med nyssberörde anslag af 3o,ooo R:dr. Då berörde anvisning af materiel-anslaget endast egt rum för att fylla bristen uti tillgångarne för Extra och Expeclance-Staten, anser Utskottet deraf följa, alt, om besparingar å sistnämnde Stat uppstå och således behof icke fordrar användandet af bela det anvisade bidraget af materielanslaget, dessa besparingar rätteligen böra sistnämnde anslag lillgodokomna; hvadan Utskottet tillstyrker Rikets Ständer alt bos Kongl. Maj:l i underdånighet anhålla, det besparingarne å Flottans Extraoch Expec tance-Stafer må afskiljas från ordinarie aflönings-staternes besparingar samt återföras till anslaget för flottans underhåll och arbetsplan, dit de till följd of sitt ursprung höra. § 126. Förkl. 5o.) Jemte förmälan, det Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 22 Juli 1835, förklarat den af Rikets senast församlade
Jag känner icke genom hvilken förbistring inom Utsk. ett sådant osammanhang kunnat uppkomma; det är nog att det finnes och måste, med flera veckors arbete, för Utsk. försvåra möjligheten att komma till något slutligt resultat. Då således måhända ingen förhoppning derom återstår, då vidare möjligen endast en ganska liten del af detta Stånd kan hafva den öfvertygelse, att ett förslag, grundadt på Const.Utsk:s betänk., kan blifva slutligen antaget vid nästa riksdag, (och jag vågar säga, att knappast någon kan hoppas det, som icke rent af vill förbinda ögonen för allt hvad som tilldrager sig utom delta Hus, i afseende på nationens tänkesätt); så kan jag icke inse, att frågan om denna comité kan komma att bestämmas af något annat motiv, än det, huruvida man vill någonsin hafva en representationsförändring, eller vill göra allt för alt förebygga densamma. Derföre skulle jagc tro, alt hvar och en som vill ändamålet, skall instämma i Hr Åkermans motion, såsom innefattande ett dertill både lofligt och nödvändigt medel. Vidare anhåller jag alt med ett par ord få besvara ett yttrande af en värd talare midt emot, som framställt såsom ett motiv för en sådan comités bildning, alt icke det förslag, som kan blifva hvilande till nästa riksdag, måtte komma ensamt i publicitetens händer. Jag ämnar icke här uppträda för att försvara pressen emot den värde talaren, emedan jag finner ganska naturligt, att en man med hans närvarande politiska tänkesätt icke kan vara särdeles angenämt sinnad emot pressen och skall söka hvarje tillfälle att fä mot densamma uttrycka sin förtrytelse; men jag vill blott fästa hans uppmärksamhet deruppå, all det icke vore otjenligt om han vid sådana tillfällen tillsåg, att det funnes någon mening i hans uttryck, ty en sådan mening saknades verkligen i hans sista yttrande, emedan om ett förslag blifver livi - 340 Den 14 Mars. lande, så blir det icke fråga örn att det skall beredas hvarken af pressen eller af någon comité; det skall då afgöras sådant som det är, och således har den värde talarens yttrande icke här någon tillämpning. Gr. Frölich:
Då likväl duglige arbetshästar äro behöflige för denna landsort, har ett aktiebolag bildat sig, som genom utsedde ombud föranstaltar om uppköp af Norrska eller Norrländska hingstar, hvilka skola placeras inom länet för hästracens upphjeipande; och har länets Hushållnings-sällskap af dess kassa lemnat 1000 R:dr B:ko såsom lånebidrag till inköpen, att räntefritt begagnas i 5 år. Fårafveln kan egentligen anses lönande inom Sunnerbo härad, der större hjordar grofulliga får trifvas på ljungmarken. Magert sommarbete, men isynnerhet mindre tillgång på foder vintertiden vållar, att finare får ej trifvas väl här. Det vore dock af stor och allmän nytta, om så kallade Cheviot-fär kunde införskrifvas och denna fårafvel spridas inom Kronobergs län. Skogane. Nägon bättre hushållning härmed än den vanliga, har sedan sista Femårs-berältelsen icke iakttagits. Bruksägare vårda bäst sina skogar. Äfven på ett och annat boställe, der antingen trakthuggning införts eller der 8 länets jägmästare håller tillsyn å skogens ändamålsenliga användande, iaktlages behörig skogshushållning. Mycken skog ödelägges genom svedjande, men ännu finnes skog i länet, icke blott för eget behof och kolning till bruken, utan jemväl till afsalu. Till Blekinge, Calmar och Halland försäljas betydliga partier af all slags trävirke, och priserne på så väl ved som på trävaror äro i stigande. Ljungby besådda flygsandsfält fortfar att väl vårdas, och kan för en skoglös ort blifva af stor nytta, när barrskogen hinner tillväxa. De i min förra berättelse omnämnde härads-allmänningar äro nu till skatte försålde, och någon sådan finnes alltså icke qvar i länet. Bränvinsbränningen begagnas visserligen någorlunda allmänt såsom ett medel, alt genom drankfodring underhålla ladugårdarne, men den börjar bli, hvad den förut ej varit, en binäring; ty, med undantag af en eller annan possessionat, som i större skala utöfvar denna handtering, tillverkas i allmänhet endast till husbehof, och mången bland allmogen har af känsla för bränvinels skadliga inverkan, upphört att bränna.