Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det af Riksens Ständer först år 1812 vidtagne, och sedan år 18J5 bekräftade Allmänna Beslutet, om Stats-Skuldens nedsättning, har, genom denna Convention, blifvit vidmakthållet och till grund för Liqviden, äfven ifrån Holländske Fordrings ägares sida, antagit, i följd hvaraf Kongl. Majit låtit, af det år 1815 i Holland återstående Lane Capitalet, såsom Svenska Statens Skuld, erkänna en tredjedel, med tillhopa En million 386,900 Riksdaler eller Tre millioner 467,230 Gulden Holländsk Courant, för hvilken erkända Skuld Kongl. Majit Sig förbundit att, i ett för allt, betala En million 300,000; Ridr Ramb. Banco på serskilte Terminer, i den ordning och med de villkor för öfrigt, som Conventionen utmärker. Kongl. Majit har deremot , vid Conventionens afslutande, låtit fordra och betinga de uti Holland då utelöpande partiella Skuldförbindelserna, äfvensom Ränte-Couponemas återställande inom viss tid, och dessutom hafva, med förutseende af de svårigheter, sorn oundvikligen skulle möta Hufvud-Obligationernes och Garantie-Handlingarnes återlemnande, så länge ick© alle Partial-Titlar, utan undantag, voro infriade eller förfallne, sådane förbehåll ifrån Kongl. Majus sida och å dess vägnar blifvit uti Conventionen gjorde, sorn dödat alla anspråk emot 1926 Slais Utskollets Bitlinkanden. Svenska Riket, i samina stuni! Kongl. TV!aj:t uppfyllt Cbhventiönsvillkoren. Vidare blcf genom Conventionen öfverenskomma, au den, till Iiqviderande af Rikets hela återstående gäld i Holland, betingade Gontanta Summa af Eu mil» lion 300,000 R'dr Hanni).
Så talar Utskottet. — —- Jag deremot får anmärka, att om HofRätt, eller hvilken annan Domstol som helst, blefve den Tryckfrihets-Nämd, sorn skulle döma i Tryckfrihetsmål, hade ju medborgerligheten förlorat den del i Lagskipningen, som afser det så högst grannlaga ämnet, nemligen Tryckfriheten, hvilken ensam uti sig förvarar grundämnet för den borgerliga friheten. Våra Tidningar äro ju inga Domstolar, lill hvilka skrifter af parter ingifvas för att få deras skäl och motskäl pröfvade. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOKOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE MiDiKääassi&äsaii ®®n aiöajtsr» VID lagtima Utiköfraflen i 3tackI)olm Åkea 1847 och 1848. ÅtlontMe Häftet. STOCKHOLM. Tisdagen den 1 Augusti 1848. Plenum kl. 6 e. m. V H rih. Tersmeden, Willi. Fredr.: Som StatsUlskis betänk. Nio 287, ronde regleringen af landt-stats-tjenstemånnens löner, har inverkan på slatsregleringen, anhåller jag alt detta betänk, måtte på föredragnis-listan varda uppfördt näst efter Statsoch Bevilln.- Utskins betänk. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle att såsom Frih. Tersmeden föreslagit, SiatsUtsk:s utlåt. Nio 287, uppfördes å föredragn:s-listan näst efter Statsoch Bevilln.Utskms utlåt. Ropades ja.
Men, mine Hrr, det är, såsom en ledamot af BevillmsUtsk. anmärkt, icke alltid så lätt att åstadkomma en dylik bevisning, och den blifver derföre också i de flesta fall ogjord, hvarföre äfven den s. k. minimiafgiften verkligen kommer att betalas af de allra fattigaste, då deremot andra, som borde betala mera, slippa undan för ganska godt köp. En talare, som i allmänhet understödt de åsigter jag i detta ämne tagit mig friheten framställa, har, beträffande ifrågavar;de afgifter sagt, att han ansåge dem böra qvarstå, så länge de gamla 490 Den 28 Mars f. m. bevillningsgrunderna bibehölios, äfvensom, att man icke borde fästa sig dervid, huruvida de verka mer eller mindre fördelaktigt på kommunal-afgifterne. Dessa kommunal-afgifter äro nemi., ,enl. denne talares förmenande, af den beskaffenhet, att det ligger i kommunernas eget skön attsjelfve reglera dem, hvilket också på åtskilliga ställen ägt rum, och på andra borde äga rum. Jag vill medgifva den värde talaren, att det finnes kommunal-afgifter, som kunna regleras, oberoende af BevillmsFörordmn, t. ex. fattigvårds-afgiften, ehuru förhållandet i flera af våra städer verkligen är sådant, att den gamla tryckande fattig-skatten ännu utgår enl. samma grunder, som i BevillmsFörordmn äro stadgade. Men det finnes en mängd andra kommunal-afgifter, hvilka icke äro af den art, att det beror på kommunerna att bestämma dem oberoende af BevillmsFörordmn, emedan de grunda sig på allmänna författmr, som deraf göra dem beroende. Sådana äro de afgifter t. ex. som utgå på grund af sockenstämmooch skol-stadgarne. Mot den af Hr Hjerta uplästa tabell har man visserligen anmärkt, att den innehåller oriktiga siffror, och detta har äfven Hr Hjerta medgifvit. För mig är dock denna tabell synnerligen bevisande i ett fall, att den nemi. ådagalägger till hvad grad oriktiga statistiska upgifter blifva till följd af orimliga författmr.
Att omförmälte innehållningar af embetsoch tjenstemäns löner borde upphöra, så att alla, som efter den nya statsregleringens inträdande i verkställighet, mottogo ordinarie beställning å stat, eller som derefter till annan tjenst förflyttades, finge tillträda och uppbära tjensten åtföljande löne-förmåner från och med månaden näst efter den, hvarunder de blifvit utnämnda m. m.; och 2:o. Att vid frågor om utbetalning till i tjensten afliden embetsoch tjenste mans sterbhus af de löne-innehållningar, som i egenskap af nådårs-besparing redan iakttagits eller ytterligare varda iakttagne, de nu (1851) gällande föreskrifter borde fortfarande tjena till efterrättelse, samt de utgifter, hvilka i sådant hänseende kommo att ega rum, af Statsverket förskjutas emot ersättning från Rikets Ständers Riksgäldskontor. Genom detta Rikets Ständers beslut, som Kongl. Majit i nådigt Bref till Kongl. Stats-kontoret al den 17 September 1851 till kännedom och efterrättelse meddela de, upphörde således deri för alla i Statens tjenst anställde embetsoch tjensteman dittills gällande skyldigheten, att tjena sex månader efter utnämnandet ulan lön. Men dfl samtidigt härmed förordnades, huruledes med de redan verkställda löne - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. I 09 mnehållningarne eller s. k. nådårs-besparingarne skulle förfaras, förklarade Rikets Ständer, på sätt nyss är nämndt, att dervid borde iakttagas hvad författningarne i den delen löreskrefvo, så att, med undantag af de på indragningsstat förflyttade, hvarom särskildt stadgande icke behöfde utfärdas, utbetalning, eller rättare sagdt återbetalning af berörda nådårs-besparingar icke finge ega rum till andra än i tjensten aflidna embetsoch tjenstemäns sterbhus.
Hans ombud förstörde visst en hel del af sina egna pengar på den färden, på snask och leksaker och annat för Katies julafton, men därför kunde David icke förmå sig att klandra honom. Det skulle jag nog aldrig kommit att tänka på, sade han blott, högst förvånad öfver att det icke fallit honom själf in och på samma gång mycket belåten med Lehtinens uppköp. Men hälften af dem ville han betala och yrkade så bestämdt därpå att han till sist fick sin vilja fram. Vintern gick småningom, under träget arbete och större nykterhet än Kalle Lehtinen kunde påminna sig sedan åtskilliga år tillbaka. Han var icke mera än två gånger under hela vintern med om något viftande och inte ens då blef det riktigt allvarsamt. Men därför voro också hans vinterbesparingar så stora, att han knappast själf kunde tro det, då David och han, sedan släpningen tagit slut på året, gjorde upp sluträkning. Det här lenmar jag hos dig, allt hvad jag inte behöfver för resan, sade han då affärerna voro klara. Den här sommaren ämnar jag mig ända till Kalifornien. Jag har nog tänkt på hvad Korhonen sade och sant är det visst, men jag kan inte hållas så länge på ett ställe. Inte duger jag att börja med riktigt jordbruk så länge det ännu fins så mycket att se och försöka här i landet. Här skulle ju nog finnas fullt upp med arbete för två och i år kunde jag också betala vanlig lön, då det kommit in så mycket pengar, frästade David. Bra vore det visst, medgaf Lehtinen tveksamt och mera skulle jag väl ha i behåll. Nå, det går ju an att försöka några veckor. Men om jag också sedan reser, så kommer jag säkert tillbaka i höst. Vi kunde väl också nästa vinter ha samma slags bolag? Riktigt gärna för mig. Men kanske du ändå stannar? Lehtinen svarade ingenting, utan arbetade de följande tre veckorna som om det gällt lifvet. Det såg nästan ut som om han sökt med våld kväfva begäret att ströfva. Men det hjälpte ej. Den tredje lördagsaftonen, sedan de tagit sitt bad, förklarade han sig icke kunna stanna längre. Det riktigt drager mig bort, sade han och då tjänar det inte till någonting att hålla emot. Men till hösten kommer jag säkert tillbaka. Det här käns ändå som hemma. David insåg godt att alla vidare invändningar voro onödiga och uppräknade därför helt enkelt dagslönen för vårarbetet.
Denna nationalkänsla, hvars, om jag så må uttrycka mig, negativa sida, fordom yttrat sig i hat mot främmande nationer, men hvars positiva sida åter visat kärlek till landsmän, utan afund eller hat mot främlingar, hvarföre vill man då utrota denna känsla? är det icke just i följd af min Den 18 December. 19 erfarenhet af och kännedom om mitt fäderneslands institutioner, jag älskar delta land? är det icke i följd, af dessa institutioner, della land är bestämdt att, i sin män bidraga till kulturens utveckling alt spela sin rol i verldshistorien? Jag frågar Eder vidare Mine Hrr: är icke deppa lott oss beskärd just derigenom, att vi bibehållit, hvad Sverige har nationelt, och icke bortkastat detta för att eftersträfva kosmopolitiska åsigter? man har här sagt, att allt för stora praktiska svårigheter skulle förefinnas emot genomförandet af ett representations-förslag, byggdt på klassval. Minoriteten inom Const.Ulsk. vid sista riksdagen hade likväl utarbetat ett sådant förslag, och detta synes mig ådagalägga, alt ett dylikt försök icke är så omöjligt. Vidare har man sagt, att anledn. till det hvilande förslagets upgörande varit hoppet, att derigenom få ett slut pä stridigheterna inom landet. Äfven om delta förslag blifvit af R. St. anlaget, betvifla!' jag att denna afsigt kunnat vinnas, ty aldrig lära väl stridigheter inom samhället helt och hållet uphöra. Jag hoppas tiel icke ens, utan fastheldre tror jag, att just genom dessa stridiga åsigter framkallas en utveckling, den samhället alltid skall och bör eftersträfva. Någon har sagt, att allmänna opinionen aldrig skulle medgifva en annan representation än den som grundades på allmän valrätt. Jag tviflar derpå. Jag tror att allmänna opinionen tar lärdom af erfarenheten och granskar de grundlagsstiftnings-försök, som i sednare år byggts på den allmänna valrätten? I Frankrike likasom i Tysland, der man åstadkommit representativa författningar med den bredaste bas, hafva folken rest sig emot dem, och de, som först stormat dessa representant-församlingar, hafva varit just folken. Enl. min åsigt kan en representation blifva populär, om den skyddar nationens heligaste intressen alluret, thronell och Ingen.
Skulle Eders Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med hvad nu blifvit i underdånighet hemställdt, finna lämpligt att tiden lägges till grund för bestämmandet af Arméens och Bevärings-manskapets vapenöfningar, så blir deraf en naturlig följd, att kostnaderna, såsom beroende af de årliga varuprisen, icke kunna till någon bestämd summa beräknas, utan mäste årligen omvexla till större eller mindro belopp; iiS Bil. M 3 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. M 1, om Statsverket hvadan jag i underdånighet föreslår, på sätl Krigs-Kollegium äfven hemställt att de anslag Eders Kongl. Maj:t kommer att af Rikets Ständer äska måtte blifva förslagsanslag, i likhet med hvad Rikets Ständer redan medgifvit för nuvarande anslaget till Bevärings-manskapels vapenöfningar. Arméens vapenöfningar kunde dymedelst ordnas på ett för landets försvar tillfredsställande sätt; och då å ena sidan tiden för hvarje möte, och å andra sidan truppstyrkan, som deruti skall deltaga, på förhand bestämmes, torde icke betänkligheter böra hos Rikets Ständer uppstå emot ett sådant anslags anvisande, hvars sedermera utgående belopp endast blifver beroende af de omvexlande årsprisen. Om vapenöfningarne blefve på det sätt, jag nu föreslagit, inrättade och bestämda, skulle de nu vid många regementen och korpser af ålder bruklige så kallade kyrkovallsoch tilldelnings-möten, m. fl., komma att helt och hållet upphöra, samt de olägenheter, som dermed äro förenade, äfven undanrödjas.
Den blicken med sitt tårfyllda djup kunde han ej uthärda; men, i stället att falla på knä ned vid hennes sida, som lidit i kärlek, vände han tvärt henne ryggen och gick med buller, så att den lille i vaggan vaknade. Ungmodren ropte, sköterskan kom in och den lille lades vid modrens mjällhvita bröst. Här insög det dess första sorgekvidan. * Ännu rusigt efter allt det hvirflande Parislifvets buller och yra, hemkom det unga paret och tog sitt nya hem i besittning. D e skyndade båda som ett par uppsluppna barn genom salongerna, beundrande allt och aldrig upphörande med sina utrop af glädje och pris öfver allt det slöseri, som föräldrarne här utvecklat. Rosa i synnerhet fröjdades vid åsynen af sin boudior, ett det mest förtjusande lilla näste man kunde tänka sig, och med ett litet under till bokskåp, fylldt med elegant och dyrbart inbundna små böcker. Men nu kom den första skrynklan fram vid den täcka näsroten. Dessa böcker voro alla nya, hennes gamla kära klassiker och andra voro ej där? Hvarför? Det var ej gångna många månader efter den dagen, då ett rykte spred sig i staden, att hennes fars affärer voro intrasslade och att han skulle bli nödsakad att göra konkurs. Han kom själf en dag till sin dotter och måg och bekräftade förhållandet. Dottern tog det i djup smärta och försjönk i tå- rar, men mellan de båda männen vardt det ett obehagligt uppträde, hvarvid magen lät den gamla förstå, att denna ej haft rätt att på galna spekulationer spela bort det, han var skyldig de sina. Hårdt ord gaf det andra, och det ändade därmed, att magen i vredesmod bjöd den andra att gå och ej mera komma öfver hans tröskel. Men skrynklan utjämnades snart igen; här var ej tid och ställe för allvarliga iakttagelser nu. Allt strålade j u så nytt och leende omkring dem, hvi stå då trumpen? Det unga paret såg sina vänner hos sig, oeh vännerna sågo det unga paret. Det var en hel serie af läckra middagar och en och annan supé, men utan dans, ty unga hennes nåds kinder började allt mera förlora både färg och rundning, oeh hon » måste vara försiktig ».
Svarade Jesus, och sade till dem: Det är Guds verk, att I tron på den han sändt hafver. Då sade de till honom: Hvad tecken gör du då, att vi se kunne, och tro dig? Hvad verkar du? Våre fader åto Manna i öknene, som skrifvet är: Han gaf dem bröd af himmelen till att äta. Då sade Jesus till dem: Sannerliga, sannerliga säger jag eder: Icke gaf Mose eder det brödet af himmelen; men min Fader gifver eder det rätta brödet af himmelen. Ty det är Guds bröd, som nederkommer af himmelen, och gifver verldene lif. Då sade de till honom: Herre, gif oss alltid detta brödet. Sade Jesus till dem: Jag är lifsens bröd; hvilken som kommer till mig, han skall icke hungra; och hvilken som tror på mig, han skall aldrig törsta. Men jag hafver sagt eder, att I hafven ock sett mig; och tron dock icke. Allt det min Fader gifver mig, det kommer till mig; och den till mig kommer, honom kastar jag icke ut. Ty jag är nederkommen af himmelen, icke att jag skall göra min vilja, utan hans vilja, som mig sändt hafver. Och det är mins Faders vilje, som mig sändt hafver, att jag intet borttappa skall af allt det han mig gifvit hafver; utan att jag skall uppväcka det på yttersta dagen. Detta är nu hans vilje, som mig sändt hafver, att hvar och en, som ser Sonen, och tror på honom, han skall hafva evinnerligit lif; och jag skall uppväcka honom på yttersta dagen. Då knorrade Judarna deröfver, att han sade: Jag är det brödet, som nederkommet är af himmelen; Och sade: Är icke denne Jesus, Josephs son, hvilkens fader och moder vi känne? Huru säger han då: Jag är nederkommen af himmelen? Då svarade Jesus, och sade till dem: Knorrer icke emellan eder. Ingen kan komma till mig, utan Fadren, som mig sändt hafver, drager honom; och jag skall uppväcka honom på yttersta dagen.
Bet, N:o 92 och Uti., N:o 112.) S. A. K. Vid pröfning af åtskilliga under innevarande riksdag gjorda framställningar, till ådagaläggande af behofvel utaf en revision och reorganisation af hqspitals-anstalterne i riket, hafva Rikets Ständer haft att tillgå de flere inom sednare åren af vederbörande till E. K. M. afgifna underd. berättelser och utlåtanden rörande rikets hospitaler, med rådfrågande af hvilka handlingar och i betraktande af hvad i öfrigt förekommit uti detta ämne, derom, serdeles hvad den medicinska delen af frågan beträffar, omdömet måste stödja sig på sakkunnige personers yttranden, Rikets Ständer vunnit den öfvertygelse, att flerfaldiga Brister förefinnas, hvilka med mer eller mindre svårighet skulle kunna i väsendtlig mån afhjelpas, om, i stället för de hittills mera partielt tillvägabragta, af inskränkta tillgångar beroende, förbättringar, sådana komme att efter en för hela riket gemensam uppgjord plan verkställas samt bestämda och fullständiga föreskrifter för förvaltningen i dess helhet meddelas. Under erkännande, att nuvarande styrelse öfver hospitalerne, en - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, ff.ris tja och 1’]4- 355 ligt de för densamma gifna instruktioner, under de sednare Aren sökt efter bästa förmåga åstadkomma de förbättringar i afseende å vården af de sinnessjuke, som tillgångarne medgifvit, hafva Rikets Ständer likväl, å andra sidan, icke kunnat undgå finna, att vid berörda förbättringars tillvägabringande, till följd af bristande tillgångar, icke älltid kunnat begagnas de anvisningar till ett planmässigt ordnande af dessa sjukvårds-anstalter enligt vetenskapliga grunder, hvilka i andra länder redan lemnat lyckliga resultater och således numera gifva en säker ledning för ordnandet af denna vigtiga del af lielsovården äfven bär i landet.
7. icke är någon säker och ofelbar inkomst, och ännu mindre skulle detta belopp kunna på. räknas, såsom en Tillgång för Borgenärerne, i den händelse en Laglig Concoursmässig utredning kom att äga ruin, så att nu varande verk» Bihang till Riks.St. Fröt, igt7-isig, 1122 Stats• och Banco-Utskottens Belänkanden. l^ga bristen, då de uti senaste Sammandraget Bilt. A. upptagne Skulder och Tillgängar mot hvarannan jemföra®, uppgår till R:dr 984,418: 7. 4., mea hvilken brist kommer att ytterligaie ökas med ofvan omförmäldte osäkre och tvif. velaktige Fordringar, och till hvilkas betäckan. de Eamtnererarens Balance och förskjutne Lagsöknings • kostnader icke kunna på långt när förslå. 4:0 Vid Calculen ifver Malmö Discont har en värd Ledamot af Hög'ofl. Ridderskapet och Adeln anmärkt, att ibland Tillgångarne icke blifvit upptaget Actie-Capitalet äfvensom en värd Ledamot af Högvördige Preste - Ståndet ansett Actie-Egare böra, vid Octroijens slut, utbekomma deras insatte Capital. Det har visserligen bort förekomma Utskott en oväntadt, att fråga skulle kunna väckas om Actie-Capitalet, såsom en serskild Tillgång, då detsamma redan finnes upptaget och beräknadt ibland Malmö Disconts samfällde Tillgångar; och ännu mera oväntadt, att Actie-Egare, hvilka, i egenskap af Bolags-Interessenter, äro Gäldenärer, skulle i denna samma egenskap, kunna tillika vara Furdrings-egare uti deras eget på obestånd komne Bolag och återtaga dera* deruti instuckne Fond, förr än Bolagets samtlige Borgenärer till fullo blifvit förnöjde. En annan värd Ledamot af Höglofl.
Så promenerade hon en stund i alléen längs med Enz och gick sedan hem till café au lait i privathotellets matsal, dit morgonknarriga herrar och damer kommo, en efter en, med sömnens dåsighet ännu dröjande kvar i ögonvinklarne. De förmiddagstimmar, som följde, ville aldrig taga slut. Hon försökte arbeta; men hjernan vägrade. Hon försökte läsa; men hon kunde icke hålla tankarne samlade. Ögonen följde mekaniskt de tryckta raderna, gledo så ut öfver marginalen, ut öfver rummet, ut genom fönstret ... de sågo ingenting, men stirrade alltjemt ditut med samma blick af tom förvåning och somnad sorg, en sorg, som icke var någon akut förnimmelse, ingenting som smärtade och ömmade, endast något liflöst och dödt, tyngande på själens botten. Det var väl mattheten efter badet, som tog denna form. Hon var så trött. Men sofva kunde hon icke. Hon hade nog försökt; men så snart hon slöt ögonen kommo fantasiens och minnets brokiga bilder jagande, grepo med ovarsamma händer i ömtåliga nerver och kommo dem att dallra i smärtsamma dissonanser. — Nej, lugnast var det att ge sig själsförslappningen i våld, sitta vid fönstret, orörlig som en domnad kålmask, ingenting känna, ingenting se, stirra med vidöppna ögon mot den tallbevuxna bergsryggen och ingenting se. Men som hon nu satt der i lugn och ro, kunde hon icke motstå frestelsen. Sakta, liksom dröjande, häktade hon upp sin klädning öfver bröstet och drog fram ett litet elegant sidenomslag, som gömde ett bref ... och för hundrade gången fördjupade hon sig i dess innehåll: Allersomälskeligaste, ljufveliga Mouche! Eller skall jag kanske bortse från ditt signet och uppkalla dig efter parfymen i dina bref? I så fall måste jag benämna dig min allrasomsirligaste lilla kissamysk. I förgår fick jag din sändning; les pattes de mouche har jag ständigt i hufvudet, kanske också i hjertat. Tag mitt varmaste tack för hvarje bevis på din tillgifvenhet.
Fängelserna och arbets-inrättningarne i riket » 149—163. 297—303. Bilagorna litt. L. och M. vid . » 154. Förenade mötes-passevolans-fonderna » 108—109. Förslags-anslagen, brister och besparingar å » 5—7. Försvarsverket i allmänhet, anslagen till, Bilagorna litt. C. D. och E. vid . )) 86—87. Försvarsverket till sjös, extra anslagen för » 130—132. ordinarie dito . » 128—130. Förvaltningens af sjöärendena räkenskaper » 128—135. Garnisonssjukhuset, allmänna G ener al-landtmäteri-kontor et )> 59—60. Gripsholms slotts räkenkaper » 185. Grundföndy stats-verkets » 8—34. 241. Gymnastiska G enir al-institutet )> 223—224. Götha Hof-rätts expensmedels-räkning » 232. 327—331. — Navigationsskola —* station af Flottan « 128—133. -— stifts Konsistorii räkenskaper . » 217. 317—319. Haga htstparks räkenskaper » 184—185. 310, 312. 342 - Revisionsberättelsen. Haga lustslotts räkenskaper sid. 183—184. Hamnoch kanalanläggningar Handelsoch sjöfarts-fond, Sveriges enskilda » 79—82. Sveriges och Norri ges gemensamma » 78—79, 80—81. Haparanda köpings jord » 15—16. Hingst-depot, Flyinge .. « 167—169. Holländerier, Stam» 169—170. Hospitalsoch barnhus-fonden, allmänna . » 196—198. Hufvudbok för Stats-kontoret . » 3. Hufvudtitel, riks-statens 4:de, anslagen derå, Bilagorna litt. D. och E. vid » 87.
Deputerade från den mindre del af Länet, der persedel-räntor efter markegångspris utgå, hafva häruti instämt, med tillägg af det förslag, att spanmålen måtte få beräknas uti råg, korn och hafra, en tredjedel af hvardera, för så vidt ej i hela det öfriga Riket, der ränfeförenkling ifrågakommer, spanmålsräntan skulle bestämmas till en tredjedel råg och två tredjedelar korn, då sådant äfven syntes lämpligt att här blifva gällande. 24 Kongl. j}laj:ls Nåd. Proposition, N:o S. Derjemte har erinrats, att på de Götheborgs städ donerade räntor af SälYedahls härad, som utgå etter bestämda lösningspris, må ränteförenklingen icke inverka eller tilllämpas. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet har jemväl tillstyrkt denna mening. Kongl. Majit, som, lika med deputerade, anser spanmåls-ränforne höra förenklas, så att de åtta särskilda titlar, hvarunder dessa nu utgå, förminskas till de frenne af Depu terade föreslagne, och som likaledes finner ränteförenklingen ej kunna inverka på beloppet af de Götheborgs stad donerade, efter bestämda lösningspris utgående, räntor, föreslår nu Rikets Ständer, att: l:o Såsom hufvud-räntepersedlar inom de härader af Götheborgs och Bohus Län, der persedlarne utgöras med markegångs-förvandling, bestämmas: spanmål, smör, dagsverken; 2:0 Nuvarande spanmåls-räntorne af flera slag förvandlas till viss spanmål, bestående af en tredjedel råg, en tredjedel korn, en tredjedel hafra; smör och dagsverken bibehållas; 3:o Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte nuvarande skattetiteln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Jemtlands Län. Af de få ränte-persedlar, som uti detta Län utgå med förvandling efter markegång, ansåg Kongl. Majit ingen lämpligen böra såsom sådan bibehållas.