Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om mina Getter hafwer jagh eij gott hopp, Siu Bockar i een Gärdsgåål hängde sig upp; Dee sparckte medh Been, de bräckte medh Liudh, Maria tå ropade alla siu. Mina fåår äro och eij godh lijke, Tijo druncknade i itt dijke; Dee plumpade både hijt och dijt, Bortto bleff svarta, bortto bleff hwijt. Åkeren är eij eller godh, Uthan faller migh twert emoot; Ty när som jagh uthsåår kornet reent, Tijstel och Svinnel fåår jagh igen. Alltså har jorden annat lagh Än hon hade i fordom dagh, Doch må jagh bekänna trösten min Är allenast mine ährlige Swijn; Dee flootas, de rootas, dee gå så i bees, Dee springa som Hjortar, när jagh säger hyys.” Acolastus kommer och ber att få arbeta för blotta maten, och då han ingenting annat kan uträtta, får han vakta svinen. — Sc. 3. Acolastus, som ej erhåller annan spis än ett stycke bröd och en sur sillnacke om dagen, är nödgad att äta draf, och då bondhustrun Holfredh, som förmärkt en större åtgång af draf och mäsk, ser honom komma ”våtskodder om mund,” öfverhopar hon honom med skällsord och kör honom bort. — Sc. 4. Acolastus beslutar att i sin nöd vända sig till fadren. — Sc. 5. Hans bror Nicolaus klagar i en monolog deröfver, att fadren ej tackar honom för allt hans arbete för husets välstånd, utan pustar och suckar efter den frånvarande sonen. — Sc. 6. Pelargus uttalar sin oro öfver Acolastus för sin granne Eubulus. Denne söker förgäfves trösta; ty, utbrister Pelargus: ”Barnen komma ifrå Faders Bröst, Gå tijt igen, äre oss till tröst, Ja, snarare thet blifwer så, At Soolen aff sitt Lopp afstår, Än ena fader sitt blijda sinne Ifrå sitt barn kan platt omvända.
Utdrag af protocollet, hället hos Högloft. Ridderstapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i örebro den ro Aug. 1812. SD8öredrogs ä nyo och Bifölls Stats - Utstottets den 8 Augusti pä bordet lagda, Utlåtande, angående Riksens StänderS för deltagande i Ofwer Re - 2542 Den ro Augusti. Revision af Krigs, Räkenstaperna utsedda Deputerades berättelse, rörande Krigs-redogörelse och Revisions - Merkel. vt supra. Lx kiotocollo, O. Silverstolpe. Urdrag af prococollet, hållet hos Högloft. Ridderstapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i wrebro den io Aug. rZir. S. D. 8örcdrog§ Allmänna Beswärsoch Ekonomie, UtskottetL Betänkande, öfwer Herr CommerceRädet San tessons giorda Motion huru med Bränwinsbränningen fran den r nästkommande Oc, tober till årets stut ma förhällas, hwilket af Högloft. Nidderffapel och Adeln bifölls. vt supra. Lx krotocollo, 6. Silverstolpe. Utdrag af protocollet, hället hos ^Zgwörd. prest-Stän-et, wid Urtima Riksdagen i Orebro den »o Aug. 1812. SD. ^§fter noggrann öfwerlaggning om Bewillnings - Utstottets den 8 dennes pä bordet lagde Utlåtande, öfwer de inom Riks-Ständen gjorda anmärkningar wid samma Utskotts den 29 sistl.
Hvilket, till svar å E. K. M:s högstberörde Nådiga Proposition, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 Januari 1845. Upplagt och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 J0n*845. Preste-Ståndet den II Borgare-Ståndet den ii — —- Bonde-Ståndet den lI Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ett årligt understöd för afl. General Directeuren m. m. C. Livijns efterlemnude enka. (Stats-Utsk. Ull., N:o 90.) S. A. K. Sedan General Directeurén och Chefen för Kongl. Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-lnrältningar i Riket Claes Livijn den 12 October förlidit år med döden afgått, har bos Rikets Ständer fråga förekommit om beviljande af ett årligt Siats-Anslag till understöd för hans efterlemnade enka och oförsörjda barn, i afseende hvarå genom behörigen upprättad t bouppteckuings-instrument upplyst och styrkt blifvit, dels att bemälde GeneraiDirecteur efterlemnat, jemte enkan, Beata Sophia Löwenborg, fyra söner och två döttrar, den äldste 21 år och den yngste 10 år gammal, dels ock att behållningen i boet upptagits till 1,646 R:dr 11 sk. 8 rst. banco. Vid sådant förhållande och då aflidne General-Direcleuren Livin, genom - Expeditions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse, N.-o 5g. nom dess långvariga, utmärkta oell gagneliga verksamhet i Statens tjenst, förvärfvat sig ett rättvist anspråk på nationens deltagande för den mindre lyckliga eknomiska ställning, hvaruti hans eflerlemnade enka och flera oföroförsörjda barn sig befinna, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt att såsom pension för aflidne General-Directeuren m. m.
Och dock skulle jag icke velat handla så tyranniskt emot eder, som J haden gjort, huru god fog jag än hade dertill; och skulle icke hafva skadat ens en man till lifvet, blott J haden öfverlemnat dem, som voro roten och upphofvet till detta oväsendet, och sedan gått, stilla och fredligt, hvar och en till sitt och gifvit eder troget under eder konung. Men J hafven stått efter mord och blod, och derför har det öfvergått eder sjelfve. Hvem är kung Carl, den J omtalen? En sådan har på flere hundrade år icke funnits. Konung Sigismundus är vår rätte herre och konung, och honom tjene vi, som krigsmän, och tänke icke låta slå eller mörda oss af någon, utan slå igen och afvärja uppror och förräderi, liksom vi ock hafve försvarat eder mot utrikes fiender, då J fått sitta hemma i eder varma stuga hos hustru och barn och sköta om eder. Då hafva krigarne legat i fält emot fienden, och för eder slitit ondt och offrat lif och blod, eller blifvit förderfvade. Och dem, som öfver lefvat, sedan de för eder utstått fara och vedermöda, dem viljen J mörda och förderfva." En gammal bonde tog sig nu mod till och steg fram, bedjande ödmjukeligen, att hans nåde icke ville utrota de fattige bönderne för den trohet, de hade visat hans fursteliga nåde, hertig Carl, hvilken sändt dem många bud och bref, synnerligen med Hans Hansson och Hans Fordeel, bjudande dem, på konungens och rådets vägnar, att gå man ur huse och strida emot hvar och en, som dem förtryckte, och åläggande dem att sköfla alla adelns gårdar, utom några, dem han befallt skona. "Hafve än icke mellanlöparne sjelfve varit de, som skrifvit sådana bref, hvilket troligt är, så skolen J veta, att, om än fursten sjelf hade varit med eder emot hans kunglig majestät, så hade vi, för vår trohetseds och pligts skull, icke kunnat skona ens hans egen person, så mycket mindre eder, som i hans namn gjort uppror.
Imedlertid, peli för att så mycket snarare kunna, derest en sådan förening icke står att ernå, fä dessa flir fortgången af Bevillningsutskottets, arbeten vigtiga mai, jemlikt 71 §. i RegeringsFormen samt 3 1 § af Riksdagsordningen under fmstärkta StalslJiskoHets profning hanskjutne, har BeviliningsUtskottc-t ansett sig bura påen gång till Riksens HugloflStänder vördsam!igen ej 'mindre uppgifva hvaruti ofvariornfdrmalde skilj ikttghoti r bestå än ock tillika föreslå VoteringsPioposltionec i samma ämne-. 346 Bevillningsutskottets Betänk anden. 1:0 Utskottets i första puncten af dess Utlåtande gjorde och jemväl af Högloft. Ridderskapet och Adeln,. Högvördige PresteStåndet samt Vällofl. BorgafeStåndet gillade förslag om en personel afgift af hvarje inom Sverige i mantalslängd skaitskrifven person , hvilken borde utgå titan afseende på Ständ eller förmögenhet, olika för Mans och olika för Qvinspersoner , men lika för personer af samma, kön, från och ined fylda 17 till och med fylda 60 års ålder, då den upphör af alla dem , sorn icke af tjenst eller rörelse eg a en inkomst af femtio R.-dr eller som icke efter II Jlrtikeln utgöra Bevillning af Lön, Egendom eller Rörelse, ha jemväl blifvit af Hedervärda BondeStåndet antaget, men med de förändringar, dels att samma, ’ vid fylda 17 års ålder började afgift bör upphöra vid fylda 60 års ålder Jör alla dem, sorn icke af Esén dom, Tjenst eller Rörelse ega en behållen inkomst af Femtio R.-dr , dels ock
Hr Munck af Rosenschöld: Jag har icke funnit mig öfvertygad genom den replik, som Hr Printzensköld lemnat mig. I bevilln.förordn. står icke hvilken person skall skickas af pastor. Han kan skicka hvem han behagar, kyrkovaktaren, en omyndig son eller någon dylik person. Hvad vore då meningen med att en sådan person skulle företräda pastors ställe under lika ansvar som för pastor. Jag kan icke inse hvad detta ansvar skulle blifva. Jag har visserligen icke något anspråk att göra min mening gällande, men jag reserverar mig emot antagande af en sådan redaction, som den af Hr Printzensköld föreslagna. Hr Ed en hjelm: Om Frih. Nauckhoff litet bättre kände localförhållandet i Bohus län, än han tyckes göra, så skulle han finna, att det förhållande jag omnämnt ganska ofta inträffar. Jag vill blott såsom exempel åberopa Bullarens härad. Der finnes, utom pastor och länsmannen, endast en commissionslandtmätare, hvilken dessutom bor aflägset från allmänna vägen, åt hvilken ifrågavar. befattning kan uppdragas. Om desse tjenstemän äro på förrättningar eller sjuke, så vet jag sannerligen icke hvem jag skall förordna, om icke någon som bor på 3 ä 4 mils afstånd och kanske ej vill emottaga uppdraget, emedan det är förenadt med kostnader och dessutom vägen är ganska svår. Hr von Hartmansdorff: Min korta erfarenhet i dessa ämnen har likväl visat mig, att landshöfdingens närvaro vid mantalsskrifningen, när så låter sig göra, icke är utan nytta. Likaså torde det förhålla sig med landshöfdingarnes ombud. Så snart författningen förutsätter, att landsi4 H. ’4 iSG Den 10 October f. m. höftlingen sjelf tan vara tillstädes, så bör äfven ett ombud linnas, då han icke ar det. Jag tillstyrker således vördsamt, att R. o. Ad. måtte, på de skäl som blifvit anförda för ombudets bibehållande, dertill samtycka.
Han talade dock aldrig med henne i något allvarligare ämne, utan drömde om guld och gröna skogar och som tycktes blott ha för afsigt att bereda sin fick, om också ej guldet, så dock de gröna brorsdotter en smula omvexling i det enforskogarne. Än var det om mannen, som fick lyckans galoscher. Ack, du vet hvad han var miga lefnadssättet i hans hus. lycklig, du minnes lifvets ljumma, soliga vårEn dag sattes hela orten i bestörtning genom ett hastigt dödsfall. En lärarinna, dagar, deras namnlösa, jnblande fröjd — deras som undervisade kyrkoherdens barn, hade afkorta, vemodigt skymmande qvällar. Och än lidit under sådana omständigheter, att man var det om den fagra prinsessan i det slumrande slottet bland rosor och dejliga blader, misstänkte, det skett genom gift. Bertha hade flere gånger sammanträffat henne, som prinsen väckte till lif och kärlek med henne, och med en tydlighet, som kom — en barnslig kärlek utau gräns i doftfyld, Bertha att häpna, framträdde fröken Natalias drömmande sommarnatt. Och så var det hemska sagor också, om raka, stela gestalt för hennes minne. Hela följande natt låg hon och kämpade med sorgebarn, om storm och natt i villande skog. Men dem gömmer du för dig sjelf. denna syn, undrande på dödsorsaken, tills De andra berättar du kanske om många, hon. greps af en underlig åtrå, att en gång många år, då i ditt skägg fallit litet af den få se hur en menniska såg ut inuti. Hon tyckte strax, att denna önskan var snö, som nu seglar der ute, och du sitter opassande, otillbörlig och ett förnärmande framför den knastrande björkvedsbrasan, och mot den döda, så Bertha försökte slå bort någon liten parfvel kryper upp i ditt knä: » Det var én gång — ». denna » barnsliga nyfikenhet », genom att stiga Alvar Arfwidsson. upp, tända ljus och taga sig en bok. Men alltjemt såg hon Natalias breda skuldror, insvängda midja och utstående höfter, och hon måste jemt undra, hvilket slags snörlif hon begagnat för att bli så illa kantig.
Farliga rart är det te få se honom hemme, och ingen kan säje mej, hvar han håller te när han är borte. Nånting är det fatt med honom, men inte mor och inte jag kan få'et ur'en hvarsken med godo eller ondo. Annars kan jag vesst inte säje, att han är olydig imot oss, nej gubevars! han är allt så sätsam, som en son kan vare; men gunås, det ser ändå ut som han rätta' sej efter oss inte utåf nå'n kärlek, utan bare för det han tycker, att det är hans skyldighet. Nej, det är som jag har sagt åt mor: det duger inte länger, att gossen går hemme och är sysslolös. Vi ska' lage, att han blir gift och får sej en egendom te sköte, så blir det nock annan karl åf'en, det slår inte felt. TREDJE SCENEN. Den Förre. LISA och OLA i Gyllby ^komma ut ur stugan^. Ola. Nu är det tid, att jag tar adjö åf er, fader Sven och mor Lisa, och tacker för god fägnad. Det li'r mot qväll och jag får lof gi mig iväg hemåt. Sven. Nå så tack för i dag, fader Ola. Och det står ju fast hvad vi gjort opp om giftermåle mellan vår son och eran doter? Ola. Ja gubevars, jag för min del vill inte bätter. Min Britta ska allt bli glad öfver te få Erik, och ni tror ju, att han inte har någe imot henne? Lisa. Nej, dum vore han annars. Tåckre jänter som Britta i Gyllby växer inte på hvar buske. Erik vesste inte sitt ege bäste, om han försmådde e tåcka hustru. Sven. Åh, det är foll föräldrera, som ska rå i tåckre saker, skull' jag tro. Erik ska gifte sej med Britta, säjer jag; förr blir det aldri rektig karl åf'en. Ola. Ja, Gudskelof, Britta är allt förståndig och arbetssam och kan ställe bra i huse, det har jag sett, se'n hustrua mi' dog, salig menniska.
Rdr 27 sk. 8 rst., hvilket, utgörande fran åtta särskilda Landti;äi|terier bestridda marschkostnader för garnisonskommenderingar viri ifrågavarande långelse, i hufvudboken blifvit uppoch affördt, specifika hänvisningar till de räkenskaper, deri dessa utgifter verifieeras finnas i debet å fängelsets konto meddelade, hvarmed (let. synes Styrelsen som tillräcklig fullständighet, blifvit i detta hänseende iakttagen, samt att någon svårighet för granskningen icke bör förefinnas. Hvad derefter angar det; anmärkta förhållandet, att special-redogörelserna ofta afvika från de deröfver upprättade omslut, hvarpå ur ofvannämnde (vänne fängelsers räkenskaper 4 exempel blifvit anförda; sä förekommer, beträffande den omständigheten, att omslutet öfver 1851 ars räkenskap för straffoch arbetsfängelset a Långholmen, 1,771) Rdr 35 sk., debiteras, ehuru i redogörelsen för fängelset denna summa upptages till 1,790 Rdr 3i) sk.: att då i debet af samilia konto, deri detta sistnämnde belopp krediteras, skillnaden mellan berörde summor, eller 19 Rdr 43 sk, såsom rabatt finnes afförd, synes det skola hafva föranledt en onödig afoch påföring, att på enahanda sätt upptaga ifrågavarande summor i omslutet; samt att, vidkommande de öfriga Irenne skiljaktigheterna mellan omsluten och räkenskaperna, dessa t så måtto endast förefinnas, att, då de flera i redogörelserna förekommande detaljsummor äro uti de deröfver upprättade omslut, sammanfattade i en hufvudsumma, sä återfinnes icke denna sammanräknad i redogörelsernas särskilda knuti, uti hvilka afoch päföringstitlarne likväl utmärka den hufvudsumma, hvartill detalj posterna böra hänföras.
Efter 6 års tjenstetid 1 sk. „ 10 års d:o 2 „ 8 rst. „ 18 års d:o 4 „ Proviantering: All proviant bekostas af Kronan, efter ett fastställdt portionspris af 10 sk. banko, brödet inberäknadt. Den utgår in natura eller i densamma motsvarande portionsvärde. Inqvartering: Rättighet till inqvartering eller ersättning derför eger hvar och en, som tillhör armeen och befinner sig i aktiv tjenstgöring. Truppen, samt åtminstone en del af befälet, böra alltid vara kasernerade, der det sig göra låter. Beväpning, Beklädnad och Utredning utgöres: för stammen: af l:o stora mouderingeu, 2:o mindre monderingen. i för beväringsmanskapet: af endast en mondering, den s. k. beväringsmonderingen. Stora Monderingen anskaffas och underhålles af Kronan. De till densamma hörande persedlar hafva bestämd brukningstid, efter hvars förlopp de med 113 a af Kronan ersättas. Mindre Monderingen utgöres af persedlar, som vid soldatens inträde i krigstjenst en gång för alla utdelas, och derefter af honom underhållas fulltaligt och i tjenstbart skick, emot ersättning, dels af den s. k. munderingsfonden, med 18 r:dr vid inträdet i tjensten, och dels i kontant per tjenst - Staissamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:<> 18. 7 göringsdug, beräknad lör dem, sorn äro anställde vid kavalleriet, lidande och åkande artilleriet samt fot-artilleriets stam till 2 sk. 6 r.-st. bko, och för deni, som tjena vid de öfriga vapnen, till 2 sk. samma mynt. Reväringsmonderingen utgöres af persedlar, sorn hafva bestämd brukningstid, efter hvilkens slut de med nya af Kronan ersättas. Ett nytt monderingsplagg, sorn för alla vapen införes, är blusen. Remontering: Armeens nummerhästar äro af tvänne slag: ständiga och rusthållshästar. De ständiga anskaffas och underhållas af Kronan.
Onskeligt vore derföre att Magazins-Inrättningens förmodade utvidgade omfattning måtte äfvenväl kunna sträckas till denna Provins; och Stats-Utskottets Afdelning har ej bordt underlåta tillstyrka Piksens Högloft. Ständer att om detta ärende hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan. Hvilket dock, jemte Stats-Utskottets AfdelningsBerättelse om Magazins-Förvaltningen i allmänhet till Riksens Höglofl. Ständers pröfning och afgörande vördsammeligen öfverlemnas. Stockholm den 25 Juli 1815» På Höglofl. Riddersk. På Högvördiga Prestoch Adelns Ledam. Ståndets Ledam. vägnar vägnar Carl af Nordin. Olof H. Forssell. På Vällofl. BorgarePå Hedervärda BondeStåndets Ledam. Ståndets Ledam. vägnar vägnar Jan Lamberg. Benct Andersson. Ludv. Neijber. Lit. A. Öchnjukt Anförande ! Af Kongl, Allmänna Magazins-Directio ne» - *5» Den 27' Julk nen anbefalld att till Rikets Högloft. Ständer» Stats-Utskotts-Afdelning för granskningen a£ Allmänna Magazins-Directionens förvaltning, öfverlemna ett Exemplar af den till Kongl. Majit från Kongl. Directionen ingående General-Calcul, hvarutaf Allmänna Magazins-Inrättningens ungefarliga tillstånd vid förlidne 1814 års slut, i hvad som egenteligen angar dess rörliga Fond, inhämtas; får undertecknad Kongl. Directionens Kammererare, jemte denna befallnings fullgörande, tillika äran inför Höglofl. Afdelningen vördsammast afgifva några upplysningar om grunderna, hvarpå ifrågavarande General-Calcul blifvit bygd.
Men vid vilkorens uppgörande med denne byggmästare, som gjort sig allmänt känd såsom skicklig i byggnaders verkställande, hvarigenom det förnämsta målet medelst arbetets öfverlåtande åt honom ©tvifvelaktigt säkrast vore att vinna, kunde det någon tid förut upprättade kostnadsförslaget, i anseende tili dels under tiden förändrade priser å en del af bygnadsmaterielen och dels några nödige befunna, i förslaget icke upptagna tillägg i arbetet, icke annat än delvis läggas till grund för byggnadssumman, hvadan densamma kommit att öfverstiga hvad förut blifvit beräknadt, ehuru derigenom något äfventyr för byggnadskassans skuldsättning icke uppstått, enär byggmästaren, jemte det han genom förbindelsen att för de medel, han uppburit under åren 1860 och 1861 erlägga ränta, utgörande 1,750 Rdr, hvarmed således kostuadsbeloppet blifvit nedsatt, äfven enligt kontraktet förbundit sig att, i händelse — 341 — byggnadskassan, mot beräkning, skulle vid byggnadstidens slut ej kunna till fullo godtgöra hela den utfästa summan, åtaga sig bristen såsom sin enskilda förlust i så måtto, att denna summa vid slutliqviden afkortas och minskas med det belopp, hvarmed kassans tillgångar densamma understiga, äfven till viss del om bristen tillkommit derigenom, att dess utestående fordringar af en eller annan anledning ej till fullo inflyta. Sålunda vågar Domkapitlet påstå sig hafva egt fullt grundade skäl till den anmärkta afvikelsen från merberörde kostnadsförslag, hvars slutsumma, 231,188 R:dr, Domkapitlet icke kunnat, såsom Rikets Ständers Revisorer synes antaga, i följd af det nådiga brefvets ordalydelse, betrakta såsom till byggnadsföretagets utförande högst anvisadt. Hvad sedermera angår anmärkningen mot den Kongl. Arkitekten Åbom beviljade resekostnads-ersättning, synes, då han, jemte åliggandet att uppgöra erforderliga arbetsoch detaljritningar samt att i allt öfrigt tillhandagå
Jag är rädd för att vänja menniskor hit; här är så trefligt, att om de bara finge smak på det, fruktar jag att de aldrig ville bli härifrån.» Hon såg skälmaktigt på honom. »Kommer inte din man hit?» »Aldrig. Han finner det för tyst och dystert här.» Doktorn gick fram till bordet och bläddrade omkring der. »Du tycks ta studierna på fullt allvar», sade han och tittade i en af böckerna. Hon skrattade. »Ja. Den tid jag inte behöfver för att hålla hushållsmaskineriet i skick, kan ju ej bättre användas. Jag har inga barn att uppfostra; jag får nöja mig med att uppfostra mig sjelf.» »Jag skulle önska, att också de som ha barn ville tänka på det sättet.» »Ja – à propos – du borde egna dig lite mer åt Elvira; väcka hennes intressen en smula, så att det kunde bli en känsla af gemensamhet mellan er. Om du inte bryr dig om det för din egen eller hennes del, så får du göra det för din lille gosses skull. – Vid de sista orden kom det ett mjukt tonfall i hennes röst, något af en smekning, som när man stryker med sin hand öfver ett silkeslent litet hufvud. »Du skall komma ihåg, att det alltid blir modern, som kommer att gifva honom den första ledningen, och att om hon i oförstånd pjollrar bort honom, skall det kanske hänga efter i hela hans lifstid. Du får inte förbise vigten af hennes inflytande, ty du kommer aldrig att egna dig så mycket åt honom som hon. En man har nog af sin egen sträfvan och kan icke gå upp i en annans. Men vi böra alla komma ihåg, att det är på våra grundvalar de kommande generationerna ha att bygga, – att våra barn det är menniskoslägtets närmaste framtid. Om vi bara lefde för det ögonblick som är, skulle vi inte vara bättre än djur.» Han såg på henne med en lång blick. »Moralpredikant», sade han lågt, med ett skälmskt litet löje i sina ögon. Hon rodnade smått, som man gör när man känner sig genomskådad. Så fann han sitt manuskript på bordet, öppnade det och började läsa de anmärkningar hon med blyerts tecknat i marginalen.
Samma onda vilja uppenbaras i båda fallen; Och i brott gf förevarande art är det vid det onda uppsåtet, som afseende företrädesvis måste fästas. 1 några andra fall hafva straffbestämmelserna jemväl blifvit något ändrade Så har minimum af straffarbetet i 3 § blifvit nedsatt från sex tili fyra månader med afseende å den skonsamhet, hvarmed det i denna § omförmälda brott en och annan gång torde böra bedömas; Och då Utskottet förhöjt ansvaret i 10 § för den, som vrider eller rubbar rör eller annat gransemärke, i så måtto, att detta brott, hvilket enligt det Nådiga förslaget bör straffas med straffarbete från och med sex månader till och med fre år, skulle, efter Utskottets förslag, komma alt beläggas med dylikt arbete från och med ett till och med fyra år, har Utskottet dervid haft afseende ej allenast å brottets beskaffenhet, utan äfven å den omständighet, att detta förfalskningsbrott närmast är hänförligt lill det brott, tom omförmäles i 2 §, hvilken handlar om offentlig handling; hvarförutan Utskottet anser höler ej böra komma i fråga för det brott, sorn omtalas i 19 § af Kongl. Maj:ts Nådiga Förslag, som motsvaras af den 18 § i Utskottets förslag. Här har nemligen det brottsliga uppsåtet uppträdt i handling af serdeles vådlig natur. Men då det i vissa läll kunde leda till alltför mycken stränghet att omedelbart döma till straffarbete, har Utskottet tillstyrkt användandet af fängelse, der förbrytelsen är af mildare art. För öfrigt bar Utskottet i förevarande afdelning endast funnit anledning till några redactionsförändringar, hvilka dels påkallats af de afvikelser i sak, som Utskottet tillstyrkt, dels ock äro af den beskaffenhet, att någon särskild motivering derför synes öfver (lödig. Om den, som skett i 9 §, vill dock Utskottet nämna några ord. Denna § talar i första momentet om förfalskning af Norska allmänna handlingar, och den bestämmer i det andra, huru den skall straffas, som förfalskar »annan utländsk offentlig myndighets handling.»