Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Unga flickor tycka om att ha minnen från alla möjliga tillfällen, ofta bagateller, men kära ändå — små kort, en eller annan pressad blomma o. d., och jag tänker mig att de ungdomar, hvil ka nu samlats, icke utgöra undantag från regeln. Så tänker jag också att flere af fröknarna äro blomstervänner — alla kvinnor borde tycka om FICK-UR i guld-, silfeeroch Guldkedjor, Pläterade kedjor o. Berlocker. Väggur stora och förstklassiga lager af alla sorters och herrar. IDUN 368 blommor — hvarför då icke till minne af den angenäma aftonen bland goda vänner plantera ett som år från år skall glädja er. » Ser du, det här lilla trädet satte jag den där aftonen, du vet, 18 .., då vi sutto tillsammans med våra jul klappsarbeten, just hos Agnes Z. och då vi hade så förtjusande roligt, » kommer det att låta några år härefter. Och: » minns du? » och » minns du? » heter det sedan. Men hvar i all världen skola vi få något att sätta, och hur kan det för öfrigt löna mödan att sätta något denna tid på året? — Jo, det vill jag säga er — både apelsinkärnor och äppelkärnor finnas där på bordet, riktigt präktiga kärnor till på köpet. Agnes kan sätta några kärnor åt sig — det behöfves bara att sticka ned ett par frön i t. ex. den där myrtenburken, som har något sandblandad jord, och ett par andra i den där Pelargonie burken. En tum djupt skolen 1 sätta dem. Alla Agnes ' väninnor kunna också få kärnor att plantera åt sig, när de komma hem på aftonen. Apelsinträdet har vackra, äggrunda, mörkgröna och glänsande blad och tämligen långa, men ofarliga taggar. I vanliga rum får man det naturligtvis icke att blomma, men det pryder sin plats och håller sig alltid grönt. — Hvem vet icke, hur äppelträdet ser ut? Det är emellertid ganska roligt och ovanligt att ha ett sådant inomhus. Jag har ett litet äppelträd, som öfverlefvat två vintrar. Första vintern stod det inne bland mina öfriga blommor. Andra sommaren, sedan trädet pä våren blifvit omsatt, sköt det hastigt i höjden, men ville icke grena sig.
Änna svårare skall det bli på landet, att med full visshet bestämma tiden, och jag frugtar således, att den föreslagna förändringen skulle ge anledning till många rättegångar. Af dessa skäl anhåller jag om återremiss af Betänkandet, i fall Ridderskapet och Adeln ej skulle finna skäl, att detsamma genast af slå. Herr Hjerta, Johan Gu/laf: I fall återremiss beviljas, är det ändamål vunnet, sorn eo värd Ledamot åsyftat, i annat fall förenar jag Dm 2 September J, m. mig med honom, att Betänkandet måtte få hvila, då vi känne, att personer af Embetsbefattningar äro hindrade, att nu vara närvarande, som ämra framlägga betänkligheter vid Utskottets åtgärd. Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att den af flere Ledamöter framställde begäran, att LagUiskottets Utlåtande måtte hvila på bordet till nästa Plenum, icke kunde, enligt 49 §• Riksdagsordningen, förvägras. Herr G iefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Plenum kotr.me klockan half till 5 i eftermiddag att fortsättas. Företogs till pröfning Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Oeconomieötskottens, den 21 sistledne Augusti under N:o 434 afgifne, samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, rörande Allmänna Magazinslnrättningen. Herr Munck aj Rosenjkjnld, Eberhard; Om jag några ögonblick upptager Ridderskapets och Adelns tid, i anledning af Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens nu uppläste Betänkande, hoppas jag att ämnets vigt och min kännedom af saken sko* j°en 2 September f. m. Hf la ursägta min framställning. Det förhåller sig med Magazinslnrättningen nu, som med FilialDisconterne vid sistledne Riksdsg; missbruket förleder att förbise det goda af anstalten
Jerv L^alstoncreutl? har, »Ni dest nplästa memorial, wisat nödwändigheten as en »vist förcstrefwe» tid för HoftCautzleren, inom hwilken han owilkorligen bör afgifwa det bewis för ctl dagblads eller en periodisk strifks ukgifwande, htvaroin stadgas i l § 4 »noin. as Iltstotkeks betänkande, och derjemte yrkat, art answar borde för Hof-Cantzleren bcstäminas, i händelse dcn fastställde ter>ninen blefwc öfwerstriden. Meningen af Konungens nådiga proposition, i detta afseende, ivar otwifwelakttgt. att de deruti omförmälke tillstands-brefwen för periodjsta strifrer, alldrig, utoin i de Line i propositionen upragne fall, under någon förewändning borde kunna fönvagras, elier deras afgifwande o ge »nia g tig t npstjutas. Jag instätiimer således sa mycket hellre i delta nödiga förtydligande af lagcnS stadgande, som, ehuru den rättighet mig i detta as - Den 26 Junk. 82Z seende, såsom Hof-Cantzler, skulle lemnäs, ej någonsin as mig skulle misibrukaö, och för misibruket ett förment stöd sökas uti en underläten föreskrift, jag likwäl alltid skall erkänna, att lagar aildrig böra göras med något afseende ä personer. Skulle likwäl Höglofl. Ridderskapet och Adeln ej anse denna anmärkning nog wigttg, att förhindra antagandet af ConstilUtions-Utskottets betänkande, skall jag likwäl wara den första, art inför Kongl. Majtt yrka nödwändigheten, att genom ert bestämdt stadgande fylla den brist, som i förenämnde moment nu förefinnes. Zerr Zpalstencreut? har äfwen yrkat answar för Hos-Canrzleren, i händelse han med qwarstad beladc en skrift, som sedermera blcfwe oskyldig befunnen.
På sätt jag på förmiddagen yttrade mig, i afseende å Utskottets allmänna Betänkande, anhåller jag äfven nu, att Utskottet ville föreslå Rikets Ständer inhibition af alla lån till vissa Corporationer för tillfälliga och locala hehof. Jag finnér dem helt och hållit öfverflödiga, A io6 Den 27 Julii e. m. och jag anser de Motioner om sådana lån, livilka vid denna Riksdag blifvit framställda, tillräckligen visa ofoget deraf, att rika Städer och Kyrkor begära lån af Bunken för reparationer m. m. Presterskapet har nu äfven gått så långt, att de fordra hjelp af Banken för underhållande af sina byggnader och boställs-hus. Jag önskar ett slut på detta oskick och föreslår, att de fonder, sorn hittills i denna väg blifvit använde, må ställas på utredning. Att de redan beviljade lånen måste fortgå och endast efter förskrifningarnes innehåll återfordras , är naturligt. Jag anhåller på dessa skäl om återremiss af Betänkandet. Herr von Qvanten, Carl: Jag instämmer fullkomligt med Herr Hjerta, att det bör följa af sig sjelf, att de närvarande eller redan beviljade lån af den beskaffenhet, hvarom ifrågavarande Betänkande handlar, böra fortfara under samma vilkor, sorn vid lånens meddelande blifvit stadgade, äfvensom att det vore väl, om dylika lån för , framtiden kunde undvikas. Men så länge Banken ensam är allas förläggare, och allena drifver all lånerörelse i landet, ser jag icke, huru det skall blifva möjligt, att undvika dessa lån, eller huru Städer och Corporationer derförutan skulle kunna draga sig fram. Detta bevisar bäst min sats om cn allmän creditbrist; ty det gifves ingen Stad i Riket, som icke behöfver låna; öfver - Den 27 Julii e. m. allt hör man endast omtalas att låna och beständigt låna; det är lösen för dagen. Önskligt vore derföre, att man ville underhjelpa crediten, genom öfverflyttning, på sätt jag föreslagit, till enskilda af en del utaf Bankens lånerörelse. Jag anhåller om återremiss af Betänkandet, för att få frågorna i ett sammanhang besvarade. Friherre Cederström, Jacob:
Inbjudningarne roed afseende pä artiklarne »Gjutgods till jernvägsmateriel», »ankare, draggar, armbullar etc.» samt »Kläder» afslogos och godkändes voteringspropositionerna N:ris 65, 66 och 67. Yttrandet sidan 27 vid art. »Kotffyrer» lades till handlingarne. Sitt beslut rörande tullen för »Krukmakarearbeten» fann Ståndet ej skäl frånträda och godkände voteringspropositionen JM 68. Voteringspropositionen JM 69 godkändes. Ståndet, som afslog inbjudningarne rörande tullsatserna å artiklarne »Läderarbeten» och »Mattor», godkände voteringspropositionerna Ntris 70 och 71. De i sammanhang med voteringspropositionerna N:ris 72 och 73 till PresteStåndet ställda inbjudningar antogos och ansågos till följd häraf dessa voteringspropositionei hafva förfallit. Voteringspropositionerna N:ris 74, 75, 76, 77 och 78 godkändes, med förklarande att Preste-Ståndet vidhåller sina deri upptagna beslut. Inbjudningen rörande tullalgilten för art. »Fornéransknoppar och skal» antogs till följd hvaraf voteringspropositionen JM 79 förklarades hafva förfallit. Ståndet beslöt vidblifva sina med afseende på tullsatserna för artiklarne »Porslin, oäkta» och »Sadelmakar earbeten» latlade beslut och godkände voteringspropositionerna Ntris 80 och 81. Vidhållande sitt rörande införselafgiften för art. »Skomakarearbeten» fattade beslut godkände Ståndet voteringspropositionerna N:ris 83 och 84. Voteringspropositionen JVs 85 godkändes. Likaledes godkändes voteringspropositionen J\s 86, med förklarande att Ståndet icke finner skäl frånträda sitt deruti upptagna beslut. Inbjudningen beträffande art. »Sprutor» antogs, till följd hvaraf voteringspropositionen JVa 87 förklarades hafva förfallit. Med vidblifvande af sitt beslut rörande införseltullen för art. »Spännhalsdukar» godkände Ståndet voteringspropositionen JVs 88.
Raab, Adam Christian, uppläste en motion, N:o 80, om pension åt Majoren Carl Wilhelm Brauns enka, Christina Braun, född Hård af Thorestorp. Efter motionens uppläsning yttrade Frih. Raab: Särskildt torde jag få tillägga, att jag personligen varit bekant med den ifrågav:de enkan i 40 år. Få personer hafva inträdt i lifvet under ljusare utsigter än bon. Dessa förmörkades dock snart. Redan vid mannens död var hon alldeles utfattig, och har sedermera med en otrolig ihärdighet och flit arbetat för att försörja sig ochsina barn. Nu har emedlertid ålderdomen försvagat hennes kroppskrafter och hon genom aftagande arbetsförmåga blifvit försatt i ett högst beklagligt tillstånd, och jag har derför ansett det vara min pligt att söka åt henne utverka något understöd, 108 Den 14 November. Jag anhåller, att detta mitt yttrande må åtfölja remissen till Stats-Utsk:t. Härefter blef motionen, jemte yttrandet, till Stats-Utsk:t remitterad. Upplästes en utaf Hr af Klerker, Carl Åugust, inlemnad motion N:o 81, ang:de pension åt Majoren Nils Johan Giertz' enka, Lona Fredrika Giertz, född Bahr. Remitterades till Stats-Utsk:t. Upplästes en af Hr Dalman, Wilhelm Fredrik, ingifven motion, N:o 82, om upphörande af den för de Kongl, personerne och utrikes Sändebuden stadgade tullfrihet och restitution af de utaf dem erlagde tullafgifter. Remitterades till Bevilln.-Utsk:t. Vidare upplästes en af Hr Dalman inlemnad motion, N:o 83, om ändring i lagen för åhörare vid Riks-Ståndens sammanträden. Remitterades till Lag-Utsk:t. Upplästes en af Frih. Koskull, Anders Magnus, ingifven motion, N:o 84, om anslags beviljande för en kanalanläggning emellan Alshult och sjön Salen samt en jernväg emellan Alshult och Karlshamn. Remitterades till Stats-Utsk:t.
I anledning häraf har Directionen uti härjemte bifogadt memorial upplyst, att, under det öfrige tjenstemän vid Riddarhuset erhållit tillökning i sina löner, RiddarhusSekreterarens löneförmåner förblifvit oförändrade allt sedan 1834 års Riksdag, då lönen förhöjdes från 900 till 1800 R:dr, samt att han fortfarande uppbär 50 R:dr i ljuspenningar och åtnjuter boställsrum i Riddarhusets nedra våning jemte rättighet till begagnande af vedbod, stall och vagnshus i lägenheter å gården, äfvensom hemställt, dels att, i enlighet med hvad hos Ridderskapet och Adeln vid 1859 års Rikadag är vordet af Directionen föreslaget, Riddarhus-Sekreterarens lön från RiddarhusCassan måtte, emot det ljuspenningarne upphörde, höjas till 2,000 R:dr årligen, dels att då Riddarhus-Sekreteraren af de honom på lön anslagne lägenheter å Riddarhusgården åtnjöte en årlig inkomst af 400 R:dr, ersättning derför måtte åt honom på Riddarhusets stat anslås med ett belopp af 400 R:dr årligen, med vilkor att derest Ridderskapet och Adeln beslutade antingen borttagande af nuvarande byggnader å Riddarhusgården jemte uppförande af nya sådana, eller ock ordnande på annat sätt af Riddarhusets gårdsplan, Riddarhus-Sekreteraren icke skulle ega anspråk på begagnande af någon annan lägenhet i nämnde byggnader än vedbod samt att, derest någon förändring af byggnaderna nu icke skulle beslutas, hyran för ifrågavarande stall och vagnshus komme att 2 Riddarhus-Utskottcls Utlåtande N:o 14. ingå till Riddarhus-Cassan; hvilken reglering, hvarigenom Riddarhus-Sekreterarens lön på stat komme att utgöra 2,400 R:dr, utom den för honom upplåtna boställslägenhet, borde, i händelse den vunne bifall, taga sin början från och med 1867. Här förutan har
På de anförda skälen anser sig Kommittéen böra i underdånighet uttala sin öfvertygelse, att Vestra stambanans fullbordan, såsom en nationens allmänna och företrädesvis vigtiga angelägenhet, bör sättas i första rummet, derest tillgångar för närvarande skulle saknas att, hvad dock Kommittéen anser ändamålsenligast, samtidigt utföra både denna och sidolinien från Halsberg till Örebro. Sedan Kommittéen sålunda sökt att ådagalägga den stora och allmänna nytta, som är förenad med Vestra stambanans anläggning genom södra Nerike och Södermanland, på sätt Eders Kongl. Maj:t vid senaste riksdag i nåder föreslagit, och i sammanhang dermed äfven visat fördelarne af en samtidigt på statens bekostnad utförd förenings - 67 bana från Halsberg till Örebro, åligger det Kommittéen att hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anmäla, hurusom vissa deputerade från Örebro stad, uti en till Kommittéen ingifven skrift, framlagt förslag rörande Vestra stambanans rigtning genom Orebro län, i öfverensstämmelse med hvad deputerade ansett vara mest maktpåliggande för Orebro stad och län och tillika af nog stor allmän nytta att förtjena afseende vid bestämmandet af sträckningen för statens stambanor. Uti förbemälde i underdånighet bilagde skrift önska deputerade i första rummet en jernväg emellan Hjelmaren och Wenern, eller Orebro och Kristinehamn, dernäst emellan Hjelmaren och Wettern, eller Orebro och Askersund, vidare från sjön Rossvalens södra strand, eller Lindesberg, till lämplig punkt på redan befintlig jernväg, samt slutligen en möjligast kort förbindelse emellan Norrköping och Örebro. Till fördel för den förstnämda af dessa linier anföra deputerade, att så länge Sverges förnämsta export går vesterut, och Göteborg eller någon annan hamn på rikets vestra kust förblifver hufvudplatsen för Sverges handel med utlandet, för vår export och import, måste denna linie, som öppnar en lätt kommunikation emellan Mälaredalens, Hjelmaredalens och Wenerdalens bygder samt våra betydligaste bergslager sinsemellan och på Göteborg, alltid ställas i främsta rummet, ej blott för Örebro län, utan för hela riket.
Ull måtte tillen början med hög tull—afgift beläggas, och sedermera alldeles förbjudas, anse Utskotten sig endast böra åberopa Bevillningssamt Allmänna Stats-j Bevillning!- samt Oec.-Utsk. Ull. JV.o log. 25 Besvärsoch Oeconomie-Utskottens i samma ämne redan afgifna Utlåtanden, N:ris 2 och 5; och hvad åter beträffar samme Molionairs framställning om enahanda åtgärders vidtagande mot införs< 1 af utländskt kläde, anse Utskotten denna fråga, såsom hörande lill ett annat ämne, här bora förbigås: hvaremot, i Utskottens tanka, det af Botvid Jonsson ofverklagade missbruk af Fabriks-idkare, medelst låns upptagande iUll-Disconten å större förlag Ull ån de verkligen ega, icke kunna fullkomligen forekommas genom den af Motionairen föreslagna åtgärd, men vål alldeles tillitatetgéras, i den händelse Kongl. M:jt, med förändrande af hittills följda grunder för låns meddelande ur Ull-Discont-Fonden, skulle i Nåder täckas förordna, att sådana lån endast må utgifvas lill personel’, som, i dertill anvista magazdn, aflemna inhemsk Ull till säkerhet för den låne-summa som åstundas; och anse Utskotten sig, vid sådana förhållanden, icke böra tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer någon åtgärd i anledning af Botvid Jonssons ofvanberörde hemställan. Flere Ledamöters afgifna Reservationer var - 24 Bil. t. Stats-> fiel».- samt Oec.-tltsk. Uti. IV.-o 10g. »la hårbos bifogade. Stockholm den 9 December 1899. Reservationer:
Rikets Ständer förklarade nemligen, att ”50,000 R:dr årligen böra, utom den andel af det öfriga årsanslaget, som efter dittills tillämpade grunder å rikets fyra nordligaste län belöper, till vågars anläggning och förbättrande inom nämnde landskaper uteslutande användas.” Jernvägar kunna icke inom alla län anläggas. Åtminstone böra de väl icke på en gång nu öfverallt påbörjas. Men nästan öfverallt linnas svåra backar, till hvars borttagande man ock nästan öfverallt i orterna sjelf numera vill bidraga. Af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, N:o 4 Bil. N:o 5 (pag. 69 Stats—Råd. prot.), 436 Motioner i BondeStåndet 1862. N:o 292. inhemlas, att Styrelsen af Vägoch Vattenbyggnader redan uppfört i,671,OM R:dr, såsom understödssummor till inom särskilda delar af riket föreslagna arbetsföretag lill förbättring af vägar; för hvilka förelag arbetsplaner redan blifvit upprättade. Af de 1,500,000 R:dr, sorn nämnde Styrelse ansett böra an siås för anläggning och förbättring af vägar, har Kongl. Majit emellertid ansett sig endast böra föreslå Rikets Ständer att nu bevilja 450,000 R:dr. Den skattdragande bör alltid känna sig tacksam, när man prutar å anslag. Men vi hafva väl icke hopp om någon skattenedsättning, utan Irågan blir troligen blott hvem som skall erhålla andel af de öfverskott vi redan samlat och vidare kunna samla. Anslaget för landsvägarnes förbättring torde väl vara ett af dem hvaraf landet hemtar den största och allmännaste nytta, förutsatt, att det väl användes och rättvist fördelas.
Uti jemväl infordradt underdånigt utlåtande har derefter Justitie-kanslersembetet på grunder enahanda med dem, hvilka af samma embete blifvit anförda i fråga om gamla länshäktets i Umeå öfverlåtande till‘ Westerbottens läns innevånare och finnas upptagna i den derom till Rikets Ständer under denna dag i nåder aflåtna Proposition, afstyrkt bifall till nu ifrågavarande hemställan och förslag; men, med afseende derå att Jemtlands läns innevånare lemnat ett betydligt tillskott för uppförande af gamla länsfängelset i Ostersund, hvilket nu vore för fångvården umbärligt, hemställt, bland annat, om icke Kongl. Majit skulle täckas göra frågan om öfverlåtande åt Jemtlands läns innevånare af nämnda byggnad, med den rätt Statsverket dertill eger, till föremål för nådig Proposition till Rikets Ständer. Med afseende å hvad beträffande frågan om eganderätten till ifrågavarande fängelsebyggnad blifvit upplyst, har Kongl. Majit, vid detta ärendes föredragning den 17 Maj 1864, väl förklarat den gjorda framställningen om samma byggnads afträdande till Jemtlands läns Landsting icke kunna, i ärendets nuvarande skick, bifallas; men på de af Justitie-kanslersembetet anförda skäl vill Kongl. Majit likväl härigenom föreslå Rikets Ständer, att nämnda byggnad, med den rätt Statsverket dertill eger, måtte få öfverlåtas till Jemtlands läns innevånare; Och har Kongl. Majit emellertid tillåtit länets Landsting att byggnaden för länsinnevånarnes räkning begagna tills vidare och intilldess Rikets Ständer i ämnet sig yttrat. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. CARL Louis De Geer. Kongl. Majit» Nåd. Proposition N:o 25. 29 Transsumt af Protokollet öfver Justitie-departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 31 Oktober 1865. i närvaro af:
Sedan vid 1809 och 1810 årens Riks”dag, fråga hos Rikets Ständers Statsutskott ”förekommit om underhållet för Hennes Majit ”Drottningen, i den händelse Hans Majit Konungen skulle före Hennes Majit genom döden ”afgå, oell bemälte Utskott, på sätt dess Pro”tocoll af den 1 Aprili sistnämnde år innehåi”ler, ansett sig böra hos Rikets Ständer föreslå, ”att, i enlighet mea ofvan anförde Giftermåls - StatsUtskottets Betankanden. 599 ”Contraft och Kongl Försäkran, en årlig Sum"ma, af 60,000 Rid Banco i ett för alt, utom ”Enkesätet, måtte Hennes Maj:t så mycket häl-, ”dre anslås, som denna Summa i det närmaste ”öfverensstämde med och icke vöre öfverstigan”de den, hvilken för Rikets EnkeDrottningar ”förut varit bestådd; så blef äfven genom det ”vid berörde Riksdag utfärdade Beslut och Ri”kets Ständers serskildta underdåniga skrifvelse ”i detta ämne, nämnde Summa 60,000 R:d be”stämd och anslagen, att i ofvanförmälte bedröf”veliga händelse af Hennes . Majit Drottningen årligen upbäras. ”Utom hvad således i afseende på Hennes ”Majlts Enkesäte och UnderhållsSumma blifvit ”försäkradt, hafva jämväl Rikets Ständer uti ”underdånig skrifvelse till Kongl. Majit af den ”1 December 1809 förklarat, att under Deras ”Majestäters lifstid förvaltningen af Rosersbergs ”Kongsgård ej kommer att rubbas eller föiän”dras; i följd hvaraf berörde Kongsgård, under ”Hennes Majit
Göres dervid anmärkning till förändring och finner Ståndet ärendet tillfyllest utredt, må Ståndet, sedan bestämdt förslag till sådan ändring lrlifvit upgjordt, om dess antagande eller förkastande, antingen genast eller, derest någon ledamot det äskar, i annat plenum besluta.» På grund deraf öfverensstämde min framställning deri med Hr Cederscliiölds mening, att om Ståndet skulle finna frågan om föredragningsättet tillfyllest utredd, d. v. s. skulle förklara öfverläggningen derom fulländad, så är det Ståndets rätt att, sedan särskildta förslag blifvit gjo-rde, besluta att antagandet eller förkastandet af de särskildta förslagen icke skall ega rum förrän i nästa plenum. Jag anser således grundlagens mening vara, att sedan Utsk. framställt ett förslag om ordningen vid ärendets behandling, nemi. den sorn blifvit följd i Utslcs Utlåt., och nu ledamöter af Ståndet föreslagit ändring deri samt discussion derom upstått, så kan upskof med denna frågas afgörande ega rum, men att dervid Ståndets mening bör inhemtas och Ståndet då bör förklara att beslutet i frågan skall fattas i nästa plenum, jag tror således att 4 9 § Riksd:sOrd:n icke berättigar enskild ledamot att då ett ärende 3:dje gången förekommer lägga ett i afseende derpå väckt förslag på bordet men att den berättigar Ståndet att då sedan ett ändrings förslag blifvit upgjordt, besluta att afgörande! skall ske i nästa plenum, oell att således, om Hr Cederscliiölds mening är, att sedan öfverläggningen blifvit fulländad, föredragningssättet må afgöras i nästa plenum, så finnes icke hinder i grundlagen att derom göra propos. till Ståndet. Gr. af Ugglas: Enligt min upfattning afser Hr Adelborg» förslag fullkomligt detsamma som jag med min framställning åsyftad, nemi. att förekomma en dubbel discussion om samma sak. Detta ändamål vinnes helt och hållet, om It. o.
Huruvida jag, med afseende å del sålunda anförde och det allmänt kända förhållande, att den Kongl. Theatern åstadkommit Staten årliga ut 21 - 158 gifter, hvilka otvifvelaktigt genom tillåtelse till nya Theaterinrättningar i Hufvudstaden skolat ökas, haft ringaste anledning betrakta den anmärkte Embetsåtgärden såsom Grundlagsstridig, eller på sätt en af Konstitutionsutskottets Ledamöter, Grefve Spens, i sin reservation vid Utskottets DechargeBetänkande, yttrat ”ganska anmärkningsvärd efter ioy Regeringsformen det vill säga att Rikets sannskyldiga nytta icke härigenom blifvit iakttageneller ens i öfrigt såsom olämplig eller oskälig, utan fastmera såsom en fortsatt följd af den fortfarande enahanda ställningen nied den Kongl. Theatern, det öfverlemnar jag nu lill en hvar att bedöma. M. G. DANCKWARDT. f. d. Statssekreterare. Till Höglofliga RiksRätten. Hr JuslitieOmbudsmannens memorial Lil. F., angår, uti 3:dje punkten, förhållandet med Kabinellskassans tecknade garanti för ett af Barthelemyfonden upptaget lån; hvarom Ilr Justitieombudsmannen funnit upplyst: att Kongl. Majit, genom ett den 7 November 1826 aflåtet nådigt bref, kontrasigneradt af undertecknad, Skogman, samt af dåvarande Sekreteraren vid KolonialDepartementet, ExpeditionsSekreteraren O. E. Bergius, beslutat, att ett lån till uppgifvet belopp skulle, för Bartbelemyfondens räkning och med borgen af Kahinettskassan, genom framlidne Hr StalsMinistern för utrikes ärenderne, H. E. Grefve af Wetterstedt, jemte Hr StatsRådet Grefve af Wirsen, negocieras; attj på grund häraf, Herr Grefve af Wetterstedt, efter att hafva, den 31 December 1826, å Bartbelemyfondens vägnar utfärdat serskilda obligationer, hvardera å 2,500 R:dr llamb.