Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I brottmål, ehvad de äro svårare eller mindre, håfve ej någor lof att vädja, antingen emot värjemålsed, böter eller kostnad och skada, som Underrätt i thy fall ålagt; utan må den, som ej nöjes åt dess dom, besvära sig deröfver i Hofrätten, inom hälften af den lid, som lagvadda saker der fullföljas böra. Sisla punkten, så lydande: ”Om mindre brott, sorn följa nugot tvistemål al, sägs i 3 Kap. 4 §” upphäfves. 64 R. St. Just. Ombudm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 6 och 7 §§ upphöra att vara gällande. 9 §, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 29 November 182.3, ändras sålunda: 1 de silke/', sorn genom laga vad gå till Svea Hofrätt ifrån Häradsrätt i Upland, Södermanland, Westmanland, Kopparbergs län, Nerike och Gest rikland, ingifve käranden sin inlaga, innan klockan tolj på den fyrationde dagen, den oräknad, då Häradsrättens dom föll, eller håfve sitt vad förlorat; ifrån Häradsrätt i Wermland, Helsingland, Jemtland, Herjeådalen, Medelpad och .ingermanland på den sextionde dagen; ifrån Häradsrätt i Westerbotten och pål Gottland på den nittionde dagen: I Götha Hofrätt från Häradsrätt i Östergöthland, Calmar län, Småland, Skaraborgs och Elfsborgs län på fyrationde dagen; från Häradsrätt i Halland, Daid och Bohus län på sextionde dagen: I Hofrätten öfver Skåne och Blekinge från Häradsrätt i. dessa landskap pä den fyrationde dagen. I vexel och sjörätts-sak vare lid hälften kortare, att fullfölja vad från Häradsrätt i hvarje ort till Hofrätt. 10, 11, 12, 13 och 14 §§ varda till all kraft och verkan upphäfne. Andra punkten i 15 § ändras sålunda: Huru vittnesbörd derom af Rätten gifvas bör, vare lag samma, som i i § af detta Kapitel för Häradsrätt stadgadt är. 16 och 17 §§ upphöra att vara gällande. 24 § erhåller följande lydelse:
Om du på något sätt stötte henne för hufvudet ... nå, nå, jag menar ju bara så helt oskyldig! – så kunde det hända att hon helt enkelt afskedade dig. Och gjorde hon det en gång, så skulle ingen makt i verlden få henne att ändra sig.» »Ja men hvad i alla dar ...!» Patronen tvärstannade midt på golfvet och såg helt stridsfärdig ut. »Ja, ja, ja!» sade kyrkoherden på en gång otåligt och lugnande, i det han slog med handen för hvarje utrop. »Men när det nu är på det viset, så har du ju ingenting annat att göra än antingen foga dig eller också cedera från början. Innan det hvarken lyst eller annat, kan ingen menniska tvinga henne. Jag inser nog hvilket godt parti hon gör, och det är just derför jag ogerna vill att det går öfver ända.» »Menar du att ...?» Patronen såg sig villrådig omkring, han hade så svårt att formulera sin fråga. »Jag menar bara att sådan en flicka, som Selma, icke är lik de fruntimmer som du ... hum ... träffat. Hos ett sådant barnasinne är det någonting så skyggt – någonting, ja hur skall jag säga? – någonting så ömtåligt. Hon kan taga anstöt af det allra minsta, det som du aldrig skulle tro. Hon måste ha tid att vänja sig, och du får gå åt henne ... ja, du får gå åt henne, som om det vore en fågel du skulle fånga. De sista orden kommo raskt, helt olikt det andra, och kyrkoherden skrattade till dervid – kort och ljudlöst. Han fann liknelsen så öfvermåttan komisk, när han såg på den tjocke patronen. »Men herre Gud, kyssa henne måtte jag väl få lof!» utropade fästmannen i ett utbrott af konsternerad förtviflan. »Ja-a. Men om du lyder mitt råd, så ska’ du inte ha för brådt om.» Kyrkoherden tvang löjet tillbaka, men invärtes darrade han af skratt, och den breda, sammanpressade munnen såg ännu bredare ut med detta drag af sarkasm i mungiporna. Det uppstod åter en tystnad, och patronen började sin vandring på nytt.
Det af Hr Dalman framställda redactionsförslag upplästes, så lydande: ”Finnér Utsk. af dessa prot., att någon ”Statsrådets ledamot, eller någon för tillfallet förordnad föredragande, eller den embetsman, som i eommandomål ”Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot Rikets "grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar emot '■'sådana öfverträdelse!’, eller dem vållat och befrämjat ge"noin uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller haf"ver den föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 § ”af denna Reg.form förutsätter, sin contrasignation å ett "Konungens beslut vägra, då skall Constit.Utsk. —■ — —* "fastställd varder." Uppå derefter framställd propos. blef detta förslag godkändt såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka. 107 § Reg.F. Utsk:s förslag godkändes till den behandling, 56 § Reg.F. föreskrifver. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anhåller att få i prot. antecknadt, del jag af tjenstegöromål nödsakats vara frånvar. då R. o. Ad. till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag antagit de af Constit.Utsk. föreslagna förändringar i 24, 26 och 38 § Reg.F. Särskildt får jag vid delta tillfälle begagna ordet för att tillkännagifva, att, i fall jag varit 14 H. 3t Den g October e. m. tillstädes, jag hade yrkat den förändring i 38 §, att det skulle åligga vederbörande departementschef att jemväl vaha öfver verkställigheten af de fattade och af honom expedierade besluten, hvilken förändring jag anser högst nödvändig, emedan en ansvarig tillsyn derå, att Konungens beslut vederbörligen verkställes, måste vara af nästan lika vigt, som ansvarigheten för lådgifvande-åtgärden till heslutet. Frih. Cederström: Ehuru vid den sist upplästa § till förändring i grundlagen någon anmärkning icke blifvit gjord, besvarades likväl Hr Gr. o. Landtnäs propos. med håde nej och ja.
Riksdagsordningen, skulle förstås , så mycket mera som i g år, efter Grundlagens antagande, inga anspråk utöfver denna tyd-’ ring, gjordes ; men derjemte tillstyrkt Riksene Ständer, att, med fästadt afseende på de allmänna grundsattserne för ett Constitutionelt Regeringssätt , hemställa till Kongl. Maj;t om en mera utvidgad granskningsrättighet ; att frånträda all utsträckning af revisionsåtgärderne utöfver de i 68 §• Riksdagsordningen och 1812 års Instruction utstakade två år ; och alt Riksens Ständer sjelfve måtte erkänna billigheten deraf, att de anmärkningar, 50m geno» trycket » Den ag October J. ni. varda beledsagade af deras gensvar, emot livilkå anmärkningarne blifvit rigtade. Pä sådant sätt förmödar jag , att man snarare skulle hafva vtinnit ett godt slut pi denna tvist, än genom fortsatta anspråk, som icke kunna erkännas; och hvats ofelbarhet icke är gijven, ehuru StatsUtskottet så benämnt den, i ett föregående Betänkande om sammi ämne. Tyda oss icke de så kallade tidens teckeriörd, som jag inom detta Hus förr hört användas, att all brytning emellan Regeringen och Lagstiftande Makten i synnerhet i den lika vigtiga som ömtåliga frågan om deras inbördes lagliga rättigheter, bör nied sorgfällighet undvikas, och att hvarjs seger af den ena, köpt på på den andras bekostnad, medför blott en gemensam ofärd för dem båda. Då vi äro lycklige nog att tillhöra ett Land, dör ingeri fråga är pitt eri sådan brytning, der ännu mindre fråga örn någon seger kärr Uppkomma, börä vi desto iorgfälligåre tagai oss tili vara för allt, som ens krinde gifva en förevändning till den förmodan ; att en sådan tvist vore möjlig.
Rotkirclij C J.; se Indragnings-Statcn, Rumstedt, S.; sc Riksgälds-Contorct Rusthällsnumror: åtskillige sådanas afskiljande från Westgötha afsutnc Cavalleric och deras förenande med Elfsborgs och "W.estgölha Dahls Regementen Rustningsoch Rotcrings-bcsväret: om åtskilliga åtgärder till lindring deruti , , , Svar på återremis3 , , , , , y, om lindring deruti för hemmans egare i Jemtland Svar på åtcrremiss , se vidare Smålands Husar-Regemente, Rustnings-afgifter i Jönköpings Län; sc Anmälan om extra ordinarie afkortningar. Rustnings-skyldigliet; se Smålands Husar-Rcgcmcnte* Rusttjenstcn vid s. k. Adelsfanan: Frälsejords befrielse derifrån, emot ersättning tili Staten , , , Rydinj Entreprencur; sc Anmälan Ryttare; se Dagsverksskyldighet Ryttare och soldater: lag emot deras afvikande ifrån sina rätta stationer , , , $ , , , , , , , , , , , , , Rädaås Kronopark: om rättighet till utsyning derå Rådbråkning; se Dödsstraff. Rådhus-Rätterj städernas; arfvode till dem för dera? befattning med Tullmål ,,,,,,, Svar på åtcrremiss , ,,,,, , >>> 7 9 > 9 i 7 7 7 9 zz ^ n 2 ctq X r“ T? r-5 — < ''3 — O) 'r-r' BorgareStåndet. Rådhus-Rätt: om afskaflfnndc af skrif! liga berättelser uti mai, som derstädes fullföljas , , , , > > > Rådmansö; se Frötuna. Rådplägning hos Rikets Ständer i Konungens närvaro:" förbudet deremot; se Regcrings-Formcn §. 55. Råneå; se Ra nea.
Den npe SeDamoten Ijtnner anbomma, få miDa, CrDföranDett inberäfnaD, gpra Se* Damöter äro tillfäöeS. §. 82. ©e hoé Q3ereDningé*(Sommitteen förDe $3rotocoll od) SättgDer, feDan De blifmit behörigen jufteraDe famt af DrDföranDett oelj tmennc SeDamöter atecfna^ De, jbola, jemte 3ftantalö»SängDen odj Def bilagor, af äbäraDöjbrtfmaren emot* tagaö för att £aperingé*(Sommitteen tillftällaé. §• 83. (Snär en ©oden är belägen i flere *£)äraDer, utfer Den libmäl blott en 33ereDntngö'.(Sornmitte, men voiD ©turingen anfeS ^voarje perfott och (SgenDom 63 I>öra till Det $apering&©iSrict, Der perfonen bor od) SgenDomen är belägen; till följe f>varaf bereDning&Committéen t fåDan 0oden jfall noga urjTtlja l>vaD till fvarje §apering&£ommitté f>örer od) behörig langö för Dejj ©i» flrict till IjvarDeta öfverlemna; äfven forn hvarje SeDamot i en fåDan bereD» ning&Sommitte anfeö tillböra Den £apering&€ommitte, i Ijvaré ©jariet l)<m är bofatt. §• 84. Snär 0odnar i ett ^aflorat inom ferjfilbta Sän äro belägne, (Fola be> reDningö<€ommttteenö göromål granjfaö af Sajcering&Sommitteen t Det Sätt, Der 0ocfnen är belägen. §. 85.
De skola straffas för deras egen åtgärd, för den olagliga författningens tillkomst, och ic'ke för den felaktiga undersökningen och domen, hvarföre domaren ensam skall ansvara. Jag anhåller om återremiss å betänk., och att dessa mina anmärkn:r må få åtfölja ålen emissen. Hr Lefre n, Joli. Pehr: Jag instämmer i allt hvad Hr Lagergren i dess betänk, följaktiga reservation anfört. För alt icke trötta R. o. Ad., så ål nöjer jag mig att, under delta förklarande begära återremiss. LagUlsk:s betänk. N:o 127 återremitterades. Föredrogs ånyo LagUtsk:s den 3o sistl. Sept. och den 14 derpåföljde Oclober på bordet lagda betänk. N:o )32, i anledn. af väckt motion örn ändring af prsescriptionstiden för klander å fast egendom. Frih. Cederström, Anders, begärde först få veta, huru denna fråga blifvit hos de öfriga Stånden afgjord. Undeit. Ridö.Secret. tillkännagaf, alt betänk, blifvit bifallet af samtliga öfriga RiksSl:n. Frih. Cederström: Sedan det är upplyst att detta betänk, är bifallet af de 3tne öfriga Stånden, så skulle en återremiss tjena till ingenting. Jag önskar således blott att reservationsvis få anföra de skäl, som jag tror skulle hafva varit talande för bifall dertill. Ulsk. har anfört, alt uppbud och fasta icke hafva innefattat större skydd emot klander å besittning af fast egendom före, nn efter utfärdandet af i8o5 års K. förklaring. Enligt lagens uttryckliga stadgande i 10 cap. 1 §:n Jorda-b:n skulle nemi. försäljning, bortbytande eller förpantning af fast egendom, som skett af annan, än rätter ägare och utan dennes öppna bref och fullmakt deilill, vara ogildt, ändå alt uppbud och fasta derå kommit. Utsk. aust r således ordet ”stånd,” som står i 10 c.ip. Jorda-h:n innefatta detsamma som laga fasta. Jag
Ständers Stats-Utftotts genom desi Deputerade aflcmnade Memo» rial, angående Utffottets den 2 sistlidne Februari, i sammanhang med frägan om Finance planen, rörande utländska länen afgifno yttrande, och enligt hwad Utffottet tillkännagifwit, af de Respective Med-Ständen bifattne tillstyrkan, att Riksgälds Contoirct mä tillätaS, uppä ffä» liga och billiga milkar samt pä sä längt utsträckt äterbetalningstid som möjeligen betingas kann, uptaga ett nytt utrikes Län, swarande emot de nu oliqwidcrade interretzen och amalgams afbetalningar, fann Borgare-Sländct, som förblef wid sin i detta ämne yttrade stridiga tanka, att denna fräga likmätigt 69 Regerings»formen, är efter de öfrige gine Riks-StZndms beslut, dä desie i ofwanbc, rörde mätto sammanstämma, säsom afgjord att anse. Och skulle de Respective Med-Ständen wördsam och wänlig underrättelse härom meddelas, vt supra. Lx lUratnocillo. 3. Utdrag af Protocollet, bältet uti Borgarc-StändetS Plenuni wid Riksdagen i Stockyolm den 2 April t8 >0. S. D. Kongl.
Att afven sprAkot är godt, behöfver icke sägas, då författarens namn &amp; r utsatt; öfversiittningen synes yara gjord med omsorg och de korrekturfel, hvilka har och hvar förekomma, aro icke vilseledande. Czrarenns fhgar. Berättelse af W. Kennedy. Ofvers. frin engelskan. Pris 2 h. En ung merikanwe Devereus, cnstalld rid Förenta staternas legation i Petersburg, har dar gjort be !mntskap med en förnam ung ryska, Vdérie BIelnikoff. Ett ömsesidigt tycke uppstår dem emellan, och de förlofva sig. Vdérie för Devereus en afton med sig till en af Petersburgs mest bildade kretsar, dar sociala och politiska frAgor diskuteras. Ingenting säges annat an hrad som kilride t d a s om i hvilken bildad lzrets som helst i det öfrigs Europa, merni Mjandu (1a.g arresteras d a deltagarne utom amerikanaren; do fangslade a d a g a s för s ~ n n s v ä r j n i n g mot regeringen. Do kastas i fingelse, hvarefter de utan dom eller ransakning sandas till Sibirien. Vndor farden dit och uti fängelset där utsiittas fångmne för de s ~ h s t o liclandon och umbiiranden, hvilket allt de biha med beiinclransviirdt tillamod och resignation. Under tiden har Frank Dovereiis tiinkt ut en djiirf plan at.t k o m a sin trolofvade och hennes viinner till undsättning Iletta lyckas, och efter otroliga mödor och faror u p p 5 do sliitligen Sicolaievsk vid Stilla E a f v ~ t j d * de finna det amerikanska fartyg som Devereus förhyrt för att möta dem. 345 Händelserna h o sp8mandeY skildringen liflig och underhållande. Stilen är god, frånsedt några öfversättningsfel, såsoin t. es. att regeringen alltid lrdlas s styrelsen 8, samt en sats som följande: &gt;Vandorns nerver voio fasta som j&amp;n.
De äro resande. Gästfriheten fordrar det. – Ja, min mor! – Och framför allt akta dig från att låta höra så kompletta dårskaper, som du nyss yttrade ... jag hoppas det var endast af barnslighet. – Ja, min mor! – Kom nu, så skola vi göra en rund och se till huru vi kunna rangera allt, så att ej våra inskränkta tillgångar blifva alltför påtagliga. – Ja, min mor, upprepade Annunciada för fjerde gången, glad att slippa undan för så godt pris. Under det att de båda fruntimren höllo revy med möblerna i den stora salen, hade prinsen uppsökt lord Stouthead, som han träffade färdig att företaga sin »secunda giornata». Denna inställdes dock, och i sällskap med vikomt de Ville-Rosny gjordes en promenad på il Corso, hvarpå man intog en riklig frukost hos Bertini. Slutligen fördrefs tiden till middagen med ett parti lansknekt, från hvilken prinsen skildes med vinst, hvarföre han också i det bästa lynne i verlden återvände till sitt gamla palats, der han fann allt i rörelse i och för tillredelserna till den blifvande festen. Återstoden af dagen sysselsatte han sig med att skrifva bjudningsbref till alla möjliga slägtingar och bekanta, Gaetano icke att förglömma, samt att efter bästa förmåga hjelpa damerna med den förfallna herrlighetens förnyelse ur möglets natt till dagens sol. Soaréen. En lysande samling trängdes i palazzo Montefioris praktfulla salar ... Underkastande oss en gammal och loflig plägsed, börja vi med ofvanstående fras redogörelsen för hvad som försiggick under prinsessan af Montefioris fest för de bägge främlingarne. Men den nakna nödvändigheten tvingar oss på samma gång att underkasta nämde fras trenne maktpåliggande korrektioner. För det första hade prinsen, oaktadt alla sina ansträngningar, ej lyckats få ihop «en lysande samling».
Bolaget är berättigadt : a) att, efter gällande lag oelr författningar, till sig lösa och med eganderätt besitta enskilda personer och korporationer tillhörig jord, som för kanaloch slusssamt jernvägs-anläggningarne erfordras, hvilken jord dock ej får för bolagets skuld intecknas; b) att, utan kostnad eller årlig ersättning, undfå upplåtelse af sådan för jernvägs-anläggningen erforderlig, kronan tillhörig jord, som står under dess omedelbara disposition ; dock bör, när fråga är om boställsjord, eller annan åt enskild person med åborätt eller annorledes upplåten kronojord, ersättning derför af bolaget lemnäs, i enlighet med hvad om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof är stadgadt i Kongl. Förordningen den 20 November 1845; skolande denna Förordnings 27 § jemväl lända till efterrättelse i afseende på de utskylder till Kongl. Majit och Kronan, som förut kunna åligga den jord, hvilken bolaget kommer att till sig lösa; e) att för kanaloch slusssamt jernvägs-anläggningarne kostnadsfritt begagna sådana, å Kronans egor belägna, kalkoch stenbrott, sorn kunna vara disponibla; d) att, för samina anläggningars verkställande och underhåll, under de i författningarne föreskrifna vilkor, inrätta och, på sätt tjenligast finnes, drifva erforderliga verkstäder till förfärdigande af gjutgods, smiden, verktyg, redskap och allehanda nödiga materialier; e) att, uppå skeende underdåniga ansökningar, åtföljda af bestämda uppgifter å behofvet, få, under kontroller, som då komma att i nåder föreskrifvas, till riket tullfritt införa de machinerier, vagnar och verktyg, hvilka vid slussbyggnads och jernvägs-arbetet. erfordras, jemte sådana för jernvägen behöfliga skenor (rails), lokomotiver, stående machiner och vändplaner (turn-plates), som ej af inhemsk tillverkning kunna erhållas emot lika billigt pris och med samma godhet; f) att för jernvägens anläggning erhålla arbets-biträde af Krono-arbetskorpsen, i mån af tillgång och uppå de vilkor, som vid sådant arbets-biträdes användande vanligen bestämmas; Stals-Uiskoltels Utlåtande N.o 463.
Oaktadt de äldre föreskrifterne för stadens fundation, hvilka afsågo att förekomma stadens tillväxt på den omkringliggande bergslagens bekostnad, blifvit genom nådigt förordnande den 13 Augusti 1835 upphäfde och de angående bosättningar och burskaps vinnande i rikets städer allmänneligen gällande stadgar äfven för Philipstad fastställde, har dock invånarnes antal der i staden sedan år 1842 ökat sig endast med 110 personer. Handeln drifves der med tackjern, som, hemtadt från bergslagen, afsättes till bruken i Länet, samt med spanmål och andra köpmansvaror, hvaraf staden och bergslagen hafva behof. En högre apologistskola med treune lärare och en folkskola, i hvilken vexelundervisnings-metoden begagnas, utgöra stadens undervisnings-anstalter; och finnes der äfven en bergs-skola, under bergmästarens i Wermland tillsyn. Staden har jemväl en sparbank, hos hvilken vid 1850 års slut voro insatte 80,634 R:dr 43 sk. och hvars reservfond vid samma tid besteg sig till 4,014 R:dr 41 sk. Arvika köping hade år 1850 en folkmängd af 622 personer, deraf 435 skattskrifne och 187 befriade. Handel idkas derstädes med spanmål och allehanda köpmansvaror; och har under de sednare årens seglationstider ett ångfartyg gjort regelmässiga turer emellan köpingen och Götheborg. Den år 1847 i köpingen inrättade folkskola har fortfarande varit i gång. § 7. Angående skördarnes beskaffenhet samt andre händelser och omständigheter, hvilka inverkat på Länets invånares eller vissa klassers ekonomiska ställning under de trenne år, som denna berättelse omfattar, får jag slutligen i underdånighet anföra följande: Endast det första af dessa åren var sädesskörden i provinsen god. De bägge andra utföll der åter mindre gynsamt; och år 1848 samt 1849 förstördes potatisglödan till en stor del af torr-rötan.
Sedan Landshöfdingen i Skaraborgs län, f. d. Stats-rådet, Kommendören af Kongl. Maj:ts Nordstjerneorden Anders Peter Sandströmer den 1 December nästlidet år med döden afgått, har hans efterlemnade enka, Clara Sandströmer, född Lidbeck, uti en till Kongl. Maj;t ingifven underdånig skrift anhållit, att nådig framställning måtte till Rikets nu församlade Ständer aflåtas om beviljande för henne af en årlig pension; varande denna underdåniga ansökning åtföljd af ett utaf Utredningsmännen i framlidne Landshöfdingen Sandströmers sterbhus den 11 i nämnde månad afgifvet edeligt intyg om boets ställning vid dödsfallet, enligt hvilket intyg behållningen utgör 2,483 R:dr i6 sk. b:ko, utom lösören och inventarier, jemte afkastningen af Landshöfdinge-boställena Marieholm och Cathrineberg, för den tid samma afkastning af sterbhuset åtnjutes; kunnande dessa sednare tillgångar icke ännu till beloppet uppgifvas. Bih till R. SI. I Afd. 2 Band. 28 Hafi. *) Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse -N:o 135. Med fästadt afseende å de utmärkta förtjenster, framlidne Landshöfdingen, f. d. Stals-rädet Sandströmer under sin verksamma lefnadsbana ådagalagt uti de åt honom uppdragna vigtiga befattningar samt å det efterlemnade boets ringa tillgångar för bans enkas och tre omyndiga barns behof, vill Kongl. Majit härmed i uåder föreslå Rikets Ständer, att en årlig pension af Ett Tusen Femhundra Riksdaler Riksmynt må bemälde Landshöfdings efterlefvande enka tilläggas, att från och med innevarande år utgå från Rikets Allmänna Indragnings-stat. De detta ärende rörande handlingar skola lill Stats-Utskottet aflemnas. Kongl. Majit förblifver Utskottet med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra.
Ino m min bekantkrets — och den är ej ovanligt vidsträckt — finnas, Gudi lof, många verkligt lyckliga äktenskap. H v a d som egentligen gifvit anledning till Isas epistel är ett sakförhållande, s o m alltid förvånat henne, det är detta faktum » att alla förlofvade nästan utan undantag äro så (!) » i sjunde himlen », m e n så få gifta förblifva kvar där. » Ja, snälla Isa, det är nog så, m e n i motsats till Isa beklagar jag ej det förhållandet, jag anser det tvärtom vara en ren vinst. I sjunde himlen kan nog vara bra att vistas för förlofvade, som ägna den tid de ha tillsammans nästan helt åt sin kärleks lycka, n. b. o m de få lof därtill. Men skulle gifta stanna kvar där, det blefve alltför m y c k e t » in ' s Blaue hinein ». Det är allt bäst att ha fast mark under fötterna och ej sväfva i ^ - m d e n; o m man skall fylla de kraf, s o m lifvet ställer på en, o c h lyckan behöfver ej vara ringare för det. Den går ej så i höjden, m e n den ökas i djup o c h innerlighet, kärleken får bärande kraft, o c h det bytet är endast godt. » Träffar man ett par, s o m varit gifta några år, så ser man ej ett spår af den där begeistringen; den äkta härden är oftast prosans egen härd, o c h nog måtte detta i de flesta fall vara unga fruns eget fel, » fortsätter Isa. Jag bara undrar, hur det skulle ta sig ut, om ett par s o m varit gifta några år » vore som nyförlofvade ». Hvad tror Isa själf? Jag fruktar, de skulle bli ansedda för onormala. H v a d » begeistringen » angår, så kan den n o g finnas kvar, m e n behärskad, såsom det anstår folk med takt o c h vett. Spår af den torde också förekomma, m e n här är det på sin plats att den egenskapen hos kärleken, som Isa anser för en af de värdefullaste, k o m m e r till sin rätt — finheten.