Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag medgifver visserligen, att tillsammans med dryckenskapen uppvuxit ett förakt för alla gudomliga och menskliga bud, och det har gått öfver till uppenbar trotsighet, till svart last och infernalisk styggelse; jag medgifver, att ett omvändt förhållande ej är lätt att införa. Men då jag frågat mig sjelf: skal! jag endast ställa mig att beklaga och begråta eller lättsinnigt begabba den så fallna och förnedrade menskligheten, eller skall jag anstränga alla mina egna och uppbjuda andras krafter att hjelpa den upp igen? Vid åsynen af det tygellösa sjelfsvåld, med hvilket en så stor skara hastar till sin moraliska och physiska destruction, skall jag kunna ursäkta min overksamhet för återförandet af en bättre ordning med den tankan: det är förgripligt att med ett förbud eller med ett vilkor blott söka hindra farten och förekom* Bil. t. Beotlin. Lagoch Otc. Uisk Bet N,o 6. 59 ma ölyckan? — Skall jag Icke mera tro på möjligheten af en god förändring, tro på något andei stöd för stiftandet, och, om deri blefve stif.’ tad, för helgden af en lag till nykterhetens rädd» ning eller återställande, — skall jag icke en gång få hoppas, och om jag hoppas, skall jag då lemna allt derhän åt sitt eget blinda, långsamma afgörande? Det correctiv, som hvarje last en gång framställer mot sig sjelf, — tillintetgörelsen af de subjecter, i hvilka den bott och herrskat, skall jag tyst och stilla invänta det? I synnerhet om fara eder sanning är, att sjelfva barndomen icke lemnäs i frid för förfö» reiser, utan på faderliga knän upptages i serien af de oräkneliga offren för det flödande giftet, uppkommer icke då en förstärkt förbindelse att med hög, orädd röst tala till hvarje magt på jorden om ett hejdande förekommande biträde?
Lill 200,000 R:dr B:co, hvarefter i anian må komma att inberäknas bland canal-verkels inkomster; att utlåningen af dessa medel samt beräkning af låneoch säkerhets-handlingar besörjas af Bolaget på eget ansvar, hvaremot handiingarne komma att blifva under Riksgälds-Contoirets vård, och alt, då denna fonds capital för större reparationer antingen hel och hållen eller till någon del medtages, skall räntan åter läggas lill capitalet och af canal-inkomsterne å nyo afsältas 5,000 R:dr årligen, tilldess fonden åter uppgått till samma belopp, eller 200,000 R:dr, men att deremot årliga underhållskostnaden och mindre reparationer bestridas af canal-inkomsterna för året; 4) att, efter byggnadstidens förlopp samt från och med det år, då canalen är fullt färdig och farbar, skola actie-egarne, sedan kostnaderne för canalens och slussverkets samt canal-fartens ändamålsenliga vidmagthallande, aflöningar och arfvoden, bevillning, jemte allt hvad till årlig kostnad för canal-verket kan hänföras (samt således äfven afsättning för reparations-fonden) blifvit afdragne och godtgjorde såsom ränta och utdelning på deras actier af canal-inkomsten, så vidt den dertill lemnar tillgång, åtnjuta ett belopp af högst 15,000 R:dr om året, och att deremot all öfrig inkomst skall tillfalla Staten, såsom godtgörelse för hvad till canal-byggnaden blifvit förskjutet; 5) att Bolaget, såsom säkerhet för ofvannämnde Stats-bidrag och uppfyllandet af dess åtagne förbindelser, öfverlemna!’ till Statsverket Strömsholms gamla canaloch slussverk med alla dess tillhörigheter i fast och lös egendom, samt, för händelsen af ett nytt Bolags bildande, tillförbinder sig, att i allmänt förvar skola deponeras de nuvarande 1,085 actier, eller för de adier, som kunna brista, ett contant belopp, motsvarande den lösnings-summa, Bik. till R. St.
249 Jag framhöll i främsta rummet en mängd statistiska förhållanden, hvilka 'jag ansåg redan hafva alstrat en »force des choses», som icke kan undgå att utöfva ett stort inflytande på alla länders financer och således äfven på Rysslands. Jag anförde vidare en omständighet från detta lands inre tillstånd, hvilken jag ansåg otvifvelaktig! böra medföra en sådan verkan, att någon fara för öfverrumpling fiån den sidan under nästföljande år icke borde vara att förvänta, såvida vi icke sjelfva dertill äro vållande genom någon högst oöfverlagd handling. En föreg:de talare har sagt, att Sverige, genom den ställning det intagit genom November-traktaten, är på visst sätt tvunget att spela falskt spel i förhållande till Ryssland. Jag skulle deremot tro, att just i följd af de tvingande omständigheter, hvilka jag tagit mig friheten framhålla, i följd af de stora bördor, under hvilka Europas länder sucka genom sin stora statsskuld och underhållandet af sina stående härar, — hvilka medtaga öfverallt i de större Staterna vida mer än hälften af alla skatter, — att i följd af dessa omständigheter och den ytterligare orsaken att intet krig i närv:de tid ändock kati företagas utan vidare utomordentliga ansträngningar och stora lån, som skulle komma att till beloppet upgå mot de summor som det sista kriget kräfde, de politiska ärendena, de som höra till kabinettspolitiken, komma att förvisas hädanefter från bataljfältet till kongressen. Jag säger icke bestämdt att så skall ske; menniskan är Gud nå’s! så svag, att det icke finnes någon garanti i detta fall; t,v när en stor ärelystnad eller stor eröfringslusta, dessa driffjedrar som för vissa tillfällen kunna spela upp folkmängder likasom individer, uphäfva sig, kan man icke svara för någonting; men jag påstår, att det finnes all anledning att en sådan förändring, som den jag här antydt, kommer att ske i framtiden, och det beror mycket på hvilken furste som helst, hvilken f. n. sitter på Europas thron och har någon den minsta vigt att lägga i den politiska vågskålen, att verka oändligt mycket i denna riktning.
Häst förut begagnade anslag böra utgå årligen, och ej genast fastställde en bestämd total Sumrfia, efter ett ordentligt uppråttadt kostnadsförslag; och jag afstyrker på det högsta alla sådane speciella anslag, der ej Summan år oåterkalleligen gifven, en gång för alla. Den kan likaväl derföre lyftas successift i mohn af behofvet. Jag tror att Cassernbyggnaden nu drifves med all möjlig omsorg och hushållning, och att, hvad prydnaderne angår, Regementet snarare vidkännes den deraf vållade uppoffring, ån Staten haft någon opåräknad utgift. Genom Cassern-bygg. nadens fördelning i flere hus, har äfven en besparing af 3o till 4o,ooo R:dr uppkommit, hvarigenom dessutom vunnits den fördel, att byggnaden kan ske progressift. Friherre Cederström har tillstyrkt, att alla byggnader, sorn erfordras för Landtoch Sjö - Den 7 Julii J. m, 247 försvaret, torde be3<5rjas medelst StatsQbligationer. Huruvida StatsUtskottet skulle gilla det hårom nu framställde förslag, kan jag ej bestämdt afgöra; men orsaken, hvarföre Utskottet ej förut tillstyrkt en sådan åtgärd, år, att man ansett Stats-regleringen icke böra förblandas med Finance-årenden. Den af Friherre Björnstjerna föreslagna åtgärd synes mig betånkelig, och måste med yttersta försigtighet behandlas, för att icke medföra vådliga följder. För min del tror jag, att om förslaget skulle Bntagas, borde dervid stadgas det vilkor, att Obligationerne ej ställas på liqvid af Tredje Hufvudtiteln, hvilken ej bör vara en låne-anstalt, ty blifver den en gång så begagnad, torde dess belopp alltjemnt ökas och en tryckande börda kastas på kommande slågten. Jag kan derföre alldeles icke gå in på att Tredje Hufvudtiteln anvises såsom AmortissementsFond. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja den troligen blifvande återremissen. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus:
Det var den tidpunkt, då den unge Hans Järta berättar, att han sof med jakobinmössa, och af konungamördarna var den »ömsinte» Claës Horn en varm vän af förbrödringsidéerna, och Anckarström själf hade ju uppfostrats »halft à la vieux Gothique och halft à la Rousseau». Som slutlänken i den långa kedja af bittra lifserfarenheter, hvilka omformat Gustaf III:s inre, kom så lönmördarkulan. Om någonsin hade konungen under de lidandets dagar, som nu följde, haft orsak att grubbla öfver lifvets hårdhet. Ty allt ifrån hans första ungdom hade beständigt under den yttre glansen och framgången, under alla de brokiga händelserna, företagen och nöjena flutit genom hans inre den kalla ström af bittra lifserfarenheter, som ville tvinga honom att se lifvet icke som en poet, med af svärmeri beslöjad blick, men som en handlingens man med örnens skärpa i ögat. Och hur borde han icke, tycker man, hafva isats af denna verklighet, inför hvilken alla hans drömmar och all den optimistiska tro om människorna, som han delat med sitt sekel, oblidkeligt störtat samman! Men att göra dylika öfverslag öfver sitt lif tillhör mera 1800-talets själfbespeglare än 1700- talets på en gång grundare och spänstigare människor. De hade i blodet en halft stoisk, halft epikureisk filosofi, som lät dem lefva med mera leende och dö med mera fattning, främmande för allt det fördjupade och darrande, som vårt århundrades lidelsefulla subjektivitet väckt till lif. Man blir under studiet af franska revolutionens historia ständigt förvånad af att se, med hvilken på en gång sinnesstyrka och brist på djup i känslan l’ancien régimes adelsmän med en artighet eller ett epigram på läpparne gingo sin undergång till mötes. De skildringar, vi från Gustaf III:s dödsläger äga, låta oss föga ana, hvad som försiggick i människans inre.
Hvilken som helst ege rättighet att fasttaga den, som med tiggeri betrades: och hvarje Församling eller Socken må sjelf bereda sådane an - 15® Betänkande cm Fattigvården i Riket, stalter den för godt finner, för att, sa vidt på dess ledamöter beror, hindra Tiggares k ringstrykande och befordra dem till straff och näpst: men isynnerhet åligge det KronoPolitioch Stads-Betjente att deröfver hålla alfvarsam tillsyn, särdeles vid Ting, Möten, Mönstringar, Auktio. ner, Marknader, Kongseller andra betydeliga skjuttsningar och vid amlie dylika tili större folksamlingar föranledande tillfallen, samt Krono-Länsmännen att alllid en gång i månaden, men Politioch Stads-Betjente, som oftast, vid Gästgifverierne efterfråga och tillse örn Resande derstädes af Tiggare besväras. Ingen driste sig att antingen lägga hinder i i vägen för den, sorn är i begrepp att fasttaga Tigga-» re, eller vara Tiggaren behjelplig att undkomma eller dölja honom Den, det gör, plikte , såsom den der befrämjat Tiggeri, forsta gången Tre Riksdaler Sexton Sk i 1II ragar och hvarje gång se, derrnera Sex Riksdaler Trettiotvå Skillingar, till tväskiftes emellan åklagaren och Fattigkassan , eller straffes, i brist af Böter, första gången med Atta och sedermera hvarje gå'ng med Fjorton dagars fängelse, Art. VI. Om den närmare Styrelsen öfver Fattigvår* den inom hvarje Menighet och behandlingen af de deitill hörande Ärenden, samt om Rättegången i Fattigvårdsoch Tiggeri-mål. §. r. På sätt i Art. 3 §, förmår, tillhörer Styrelsen öfver Fattigvården Kyrkoherden i hvarje Försam - Betäniande om Fattigvården i Riket. 15* ling, eller den hans Ämbete förrättar, såsom Ordförande, och de Församlingens eller Socknens ledamöter, hvilka den vid allmän Sockenstämma utser att med honom deruti deltaga.
Ridderskapet och Adeln under den i3:de, Högvördiga Präste-Siåndet under den 8'.de, och Vällofl. Borgare-Ståndet under den 16:de i sistnämnde Månad till alla delar godkänt Utskottens i förevarande ämne meddelte yttrande, samt ärendet således redan enligt Regerings-Formeris 69 och Riksdags-Ordningens 75 §. §. är att anse för af gjordt; Så få Utskotten, sorn i följd häraf icke finna det sig tillstämligt, att i någon pröfning af anmärkningarne ingå, till svar å återremissen endast om berörde förhållande vördsam an* malan göra. Stockholm den 10 Junii 1818. Riksens Högloft. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Memorial, med ytterligare Utlåtande angående väckt fråga om inrättande af en Bergverks-Skola. H öglofl" Ridderskapet och Adeln har under den 18 sistledne April behagat återremittera Riksens Högloft. Ständers Statssamt Allmänna BesväraOch Ekonomi - Utskotts den 26 förutgångne Martil afgifn® Utlåtande, angående väckt fråga om inrättande af en Bergs-Skola, med dervid gjorde anmärkningar af Herr Presidenten Friherre Hofvenschöld och Herr Pro* tocolls-Secreteraren Hammarhjelm, bland hvilka den förstnämnde, under anmälan deraf, att ©R aRi6 Statsoch Besyärs-Utskottens Bttanianden. Plan till ofvannämnda Inrättning redan bifvit af Vetienskaplige Män utarbetad och Kongl.
x813, fortforo att en sådan dagsverksskyldighet vidkännas, derföre, att de vid sista Riksdag i då förehafde fråga om ofvannämnde dagsverken blifvit förbisedde; men desse sednare, utan undantag oförmögne såväl att in natura utgöra ett laggildt dagsverke, som att derföre prestera lösen, i lörsta rummet tarfvade befrielse ifrån detta obilliga och för deras vederlikar i andre Län främmande åliggande; R. St:r alltså måtte om afskalfandet deraf besluta, samt tillägga Landshöfdingen ersättning af Statsverket för den minskning i inkomst som deraf uppkomme; hvarmedelst, förutan det mindre afseende sorn på denna för StatsVerket på kort tid orsakade utgift borde hafvas, i jemförelse med den härigenom beredda fördel för Länets torftigaste Inhyseshjon, hvilka dertill voro berättigade af större skäl, än de som blifvit förunnade en lika beskaffad befrielse och icke saknade all förmåga till afgiftens erläggande, jemväl skulle försvinna de flere, af svårigheten för en rättvis debitering, nu ifrågavarande fattige emellan till dagsverksskyldighetens utgörande, uppkommande misstag och olägenheter. Tilläggande Motionären, att det Häradsskrifvaren och Kronofogden hittills tillskyndade serskildta besvär vid anteckningen och liqviden för ofvan först Betänkanden, N:o i52. 399 omnämnde dagsverksskyldige äfvenledes k mide undanrödjas, om denna löneförmon för Landshöfdingen en gång för alla bestämdes efter medeltal för de 10 sistförflutna åren och straxt utginge af StatsVerkets medel, hvilken åtgärd i alla fall torde blifva nödig, när dagsverkspenningarne komino att användas till löneförbättringar å andra Landshöfdingar. Af K. StatsContoirets angrde ifrågavarande dagsverken till K.
Enär det till Hylletofta komministratur uti Bringetofta pastorat af Wexiö stift anslagna bostället Kåreslätt, om i hemman, hvarå afkastningen i allmänhet endast utgjorde 4 tunnor råg och 16 tunnor bafra jemte foder för 1 häst samt 3 å 4 boskapskreatur, likväl årligen måste erlägga augmentsränta med 230 Expeditions-Viskoltets Förslag till lind. Skrifvelse, N.o /a5.
S. D Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet motioner af: l:o Sven Nilsson från Christianstads län, angående förändring af den rusthållare nu åliggande rustningsskyldighet; 2:o Per Persson från Wermlands län, angående statsanslag för fullbordande af jernvägen mellan Arvika och riksgränsen; 3:o Cart Johan Svensén från Calmar län, om statsanslag för anläggande af en jernbana mellan Nässjö och Oscarshamn, jemte yttranden i anledning af denna motion; 4:o Per Engman från Wester-Norrlands län, om statsanslag för inrättande af en pedagogi i Sollefteå, jemte yttrande; 5:o Per Engman från Wester-Norrlands län, om statsanslag för anläggning af ny väg från Ramsele sockengräns till Tåsjö kyrka i Wester-Norrlands län; 6:o Per Tjernlund från Wester-Norrlands län, angående förhöjning af det utaf Kongl, Maj:t äskade anslag för myrutdikningar och vattenaftappningar inom de norra länen, jemte yttranden; och 7:o Eric Johan Rudberg från Calmar län, om statsanslag för inrättande af en landtbruksskola på Öland. S. D. Föredrogos och biföllos Expeditions-Utskottets nedannämnda memorial: M 1, angående ökadt Kanslibiträde; M 2, angående upplagans storlek af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll; och M 3, i fråga om prenumeration å Bihanget till Riks-Ståndens protokoll. S. 1). Efter skedd föredragning remitterades till Lag-Utskottet motioner af: l:o Per Nilsson från Christianstads län, angående ändring i 22 § af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818 angående inteckning; 2:o Per Engman från Wester-Norrlands län, angående ändring af 21 Kap 4 § Hättegångs-Balken; och 3:o Josef Smedberg från Elfsborgs län, angående ändring af gällande stadganden i fråga om utmätning.
4* bj å Depositions-Afddningens Räkning JNT:o 5, af Kongl. Kommerse-Kollegii Kreditiv för Manufaktur-Diskonten (g. 0,898 R;dr 42 sk8 rst.), emot 3 proc:s årlig ränta, i egagnadt kapital 868,086. 32. 9. obetalda räntor till d. 3i D cemb 1B3g i3,og3. 5. 3. ej Utelöpande Assignationer, för år 1797, en å 3 4. 18ig, en ä 57.29. 5. Balans från år 1839. Skulder. 1.0 Till Rikets Ständers Bank: aj å Låne-A fdelningens Bakning N:o 8, Kongl. Kommerse-Kollegii slående eller tillökta Diskontlån, emot 3 procents ränta, kapital 89,101. 5. 4- bj å Depositions-Afdelningens Räkning N:o 5, af Kongl Kommeise-Kollegii Kreditiv för Balans från år i83g. För agslån 12,090. 46. 9. räntor till 1839 års slut 8,785. 32 4 cj Anståndslån 1,890. räntor t il 1839 års slut . 44- 1 o 3:0 Inventarier . . 4:o Förskjutna Medel', aj Assuranspremie,' för »gendomen Holms Bulk, förskjutra Rosenborgs & E^enmaiks konkuismassa, , bj Till gamla Ui -D.skontfonden Vinst och Förlust. Teknologiska Institutets anslag i4,ooo. 7:0 Afkortning 2,759.47. — 56-970i ? Manufaktur-D:skontens behållna Vinst år 1840 : , Balans till år 1841. Skulder. 1:0 Till Rikets Ständers Bank: aj å Låne-Åfdelningens Räkning N:o 8, Kongl.
Men som Embete - och Tjensteman, innan de upnätt 72 ärs äldcr knuna befinna sig i sadan belägenhet, ali de äeo cförmögne, att tillbörligen bestrida Kongl. Maj:ts och Rikets tjenst, sa räcktes Kongl. Maj:l uri Nåd,g Kungörelse af den 29 Junii 1798 förklara, akr som 3i,ketS Civile Skar ännu saknade en Pensions Casse inrättning, till understöd och nödcorftigt uppehälle för utarbe'.ade samt i Tjenste» sörswagade Embcis och Tjenstemän: och en sadan inrättning icke fullkomligen kunde blifwa swarande kill ändomäler, utan att hela E vile Ska. ten dertill af sine Löner bidrager, hwilket ater, wiv da warandc omständigheter, ej kunde äffas, alksä och till wcdermäle as Kongl. Dlajils Nådiga ömhet och omwärdnad för dche Kongl. Majus trogne undersåtare, samt pä det någon del af dem mätte genom afskedstagande med pension, lampad esker den lön en hwar innehar och den lid han i Kongl. Majus och Rikets tjenst omvändt, kunna erhälla det lugn hans omständigheter kräiwa, sarai tjenste, Utan Starens särfftldke betungande as lönad esterrrädare tillbörligen kunna bestridas, hade Kongl. Maj:t till början och grundläggning af cn framtida full - ?4o6 Den 22 November. fullständigare Pensions-inränning för Rikets Civile Srat, i Näder ansiagic en Summa afio,ooci Ror; dock att deras tills widare, endast sädane skulle erhålla pensioner, som, innan de upnäir 70 ärs älder, äro urarberade, eller förlorat be för tjensiernes förrättande oumbärliaaste sinnen och lemmar, eller äro tbelwärade med oborcliga sjiikdommar eller sinnesswaghek, med mera, som kill ijenstcns wcderbörliga Hestridande gör deni oskicklige.
Hvarje anstalt eller organiserings-sätt inom ett Stånd, som kan verka på de Allmänna ärendernas bättre eller sämre gång, hörer till alla Ståndens bedömmande. Således, t. ex. om Ridderskapet och Adeln icke sjelfve vidtagit tjenliga steg för upphäfvandet af Classificationen inom dem samt af denne Classifications verkan vid ärenders afgörande, så är min tanke, att de öfrige Stånden hade kunnat yrka detta upphäfvande. Det skulle kunna gifvas flere sätt eller grunder för Electorers väljande i Preste-Ståndet, t. ex. att en Elector valdes af hvarje 3:dje eller 4:de Person i Ståndet, efter den ordning hvaruti Ledamöterne antecknas, eller att Ståndet härföre indelades i visse andre Flockar, såsom efter Bevillnings-Summan, eller efter Pastoraternes hemmantal, eller efter Ledamöternes värdigheter, decorationer etc. Det lärer vara synbart, att desse ej alla hafva lika god grund och skulle vara af lika god verkan. För min del kan jag ej annat än anse det sättet, att hela Ståndet samfäldt väljer sine Electorer, vara både det billigaste, och det som lofvar det bästa Utslag. På sådant sätt ske äfven alla de val till Electorer och Nämnder, som Regerings-Formen och Riksdags-Ordniugen föreskrifva (Regerings-Formen §§ 69, 71, 97, 103, 108; Riksdags-Ordningen §§ 61, 62, 63, 64, 65, 73) vid hvilka alla det förmodligen aldrig hos det Högvördiga Ståndet kommit i fråga att göra dem Stiftsvis. Det skäl, som blifvit anfördt emot detta valsätt, att de större Stiften då skulle sammansätta sig att utesluta de mindre och annihilera deras Riksdagsmannarätt, borde ej kunna yttras om någon del af Riksens Ständer (ankomne till
Ailm. Bes v.- och Ekon.-UiskolUts Betänkande, N-.o 134. i N:o 124. Ank. till Exp.-Utsk. d<n 21 November, kl. 6 *• »* Betänkande, i anledning af motion om en underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t, med afseende å den närvarande ofullständiga sammansättningen af Kongl. Maj:ts Stats-Råd. Genom motion inom Ridderskapet och Adeln, hvilken till delta Utskott blifvit remitterad, har Herr Ribbing, Bengt, med åberopande af 60 §. Regerings-Formen, föreslagit, att, sedan utvägen blifvit stängd att, genom ålerremiss af Constilulions-Utskollets Memorial N:o 33, få rältelsa i det förhållande, som närvarande ofullständiga sammansättning af StatsRådet skall förete, och då denna ofullsländighet icke skall stå tillsammans med de allmänna ärendenas oförhindrade gång, Rikets Ständer måtte inför Hans Majit Konungen i underdånighet frambära deras allmänna önskan i detta afseende, hvilken förmodades icke inskränka sig till en underdånig anhållan om ett enkelt completterande af Stats-Rådets Ledamöter, till det antal, 5§ Regerings-Formen föieskrifver, utan äfven innefatta, att till alla dessa vigtiga embeten befordras redlige, allmänt aktade Svenske män af den rena evangeliska läran, som äro öfvertygade om nödvändigheten att grunda sina Riksvårdande åtgärder och råd på en opinion, hvilande på rationella grunder, och som bjuder enhet både emellan Regerings-Ledamölerne inbördes, och med Rikets Ständers uttalade tänkesätt. Enligt 90 §. Regerings-Formen, må, under Rikets Ständers och deras Utskotts öfverläggningar och pröfning, icke uti annat fall eller på något annat sätt, än denna Grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om embetsoch tjenstemäns tilleller afsättande eller verkställighet af någon Lag, Författning eller inrättning.
Skall sådant vara dem tillåtet ? Jag känner händelser, då personer, sorn icke varit fattighjon, utan till och med temmeligen behållne, klädt ut sig i trasor för att få ligga, då Konungen rest fram. Skola nu sådane ej vara något ansvar underkastade. I 19 §:n 1 mom. är föreskrifvet, att besvärsmålen skola gå directe från landshöfdingen till K. M. Frih. Cederström har redan anmärkt olämpligheten deraf. Om man vill haf - Den g September f. m. va det längsta möjliga uppskof med dessa måls afgörande, så bör man på detta sätt behandla dem; ty det är ganska säkert, alt om dessa mål skola gå Kammar-collrm förbi och directe lill Konungen uti Statsrådet, skall K. Rl. blifva så öfverhopad af dylika småsaker, som kanske angå några riksdaler, alt vigtigare mål ej hinna samtidigt afgöras. Om då den föredragande, som Får både ringa och vigtigare mål, lager de vigtigasle först, så är det gifvet, ali dessa ringare mäste uppskjutas och med detsamma ligga längre oafgjord» än om de gått lill Kammar-colhm, och ej vidare fullföljts. Först är den skilnad gjord emellan fattigvårdsmål, att de, som härröra från städerna, gå omedelbart från landshöfdingen till K. M., hvaremot de, som komma från landet, först gå till Kammar-co!!:m. När nu tvist uppkommer emellan en landsoch en stadsförsamling om ett fattighjnn: hvart skall då målet taga vägen? Den ene kunde säga: det angår stad, således till K. M., och den andra: det angår landet, således till Kammar-coll:m, och man kunde draga lott derom. Då Kammar-collegii instruetion icke längesedan omarbetades, försökte jag, så mycket på mig berodde — men J veten, mine herrar! att föredraganderne icke sutto tillsammans i Statsrådet på den tiden — jag försökte, säger jag, att få skilnaden upphäfven. Det lyckades icke att vinna enhet i målens behandling.