Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härad eller någon Stad af ålder egt eller behöfver begagna grustägt inom annat Härads område samma grustägt bör upptagas och beräknas i Regleringen f r sistnämnde Härad: att befattningen med desse Regleringar borde af KronoBet jeningen, utan betalning, bestridas, och rattegångsförmånerne vid Domstolarne i sådane mai likaledes kostnadsfritt åtnjutas; att stadgandet härom borde sträckas till grustägten, så väl å inegor som utmark vid bestammandet af rättigheten dertill och vilkoren för samma rättighets utöfning, icke markens benämning och primitiva egenskap, utan nu varande beskaffenhet samt nytta eller umbärlighet för egaren, synes böra afses: och ändteligen, att det måtta få bero, dels på Konungens Befallningshafvande,! de Län, hvarest, i anseende till allmännare tillgång på vågfyllnadsämnen, svårigheter och stridigheter af 330 Lagutskottets Betdnkattdett^ ofvanrämnde beskaffenhet sig icke yppat, att tills vidare innehålla med slika regleringar för sine i nåder anförtrodda Län , dels på Magistra'erne i Städerne, att vid enahanda förhållande och derest allmänna och gemensamma grushemtringsgiållen lör Staden finnas, låta dervid förblifva, men i annat fall borde, efter samma grunder, sorn för Landet blifvit förtslagne, jordegaineä och väglottsegarnes inom Staden ömsesidiga tä ligheter och åligganden af RådstufvuRätten i ett sammanhang utredas och bestämmas, samt fiågor derom, der så befogenhet finnes, derifrån hos HofRätlen fullföljas; hvilket dock,jemte ProtocollsUtdrag, innefattande ett särskildt yttrande i ämnet, Riksens Höglofi. Ständers upplysta pröfning vördsamt underställes. Stockholm den lo Maji 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Hö glo fl. Ständers Lagsaint Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott den 10 Maji 1823. S. D. Upplåstes följande på bordet hvilande Betånkanden, nemligen: 4:0
I visst afseende förenar jag mig med den siste värde Talaren, nemligen att Betänkandet icke är användbart, på sätt Utskottet föreslagit om entreprenaderna. Utskottet synes hafva utgått blott från den tanka, att afhjelpa olägenheterna af hållskjutsen, men icke af reservskjutsen. Sådan skulle också följden blifva, om entreprenaderna antogos så par - Den la Augusti f. m. 207 tielt, som Utskottet föreslagit. Deremot kan jag icke förena mig med den siste värde Talaren, deruti, att skjutslegan bör ökas, emedan sådant, långt ifrån alt underlätta entreprenader, skulle belt och hållit omintetgöra dem. Jag medger, alt måhända på dé stora landsvägarna omkring Stockholm, mången skulle betala, för att slippa hållskjutsen; men så är icke förhållandet på de flesta ställen i landet, der allmogen otvifvelaktigt skulle skjutsa sjelf, och icke upplåta entreprenaden till någon annan. Jag instämmer uti Grefve Posses Reservation, desto helldre som, jemte det jag har mig bekant, alt en inrättad forvagn emellan Stockholm och Upsala lyckats, på BevillningsUtskottets hord ligger ett förslag, att utan förlust för Staten, blott med något förskott af den, kunna tillvägabringa forvagns-inrättningar; och då först, när de komma i gång, kan man tala om några kraftiga åtgärder till skjutsbesvärets afhjelpande. Jag har ingenting emot, alt de två första delarna, som angå Kungsoch Kronoskjutsen, bifallas; men jag anhåller att den del, som angår Gästgifveriskjutsen , måtte afslås, och att man nu icke måtte fatta något beslut, som lagger hinder i vägen för forvagns-inrätlningarne. Herr Hjerta: Jag anhåller först alt få rätta ett misstag, som antingen blifvit begånget af mig eller af Herr Tham i upp - 2o3 Ben 12 Augusti f. ra. fattning af mitt yttrande. Jag liar icke föreslagit förhöjning af skjutslega!! i allmänhet, utan endast der allmän entreprenad skulle åtagas. Derföre tror jag det icke vara obehörigt, att föreslå en förhöjning af 8 sk.
Domstolars, ej menade CommerceCollegii nu upplösta JustitiaeDi visions, såsom Herr v. Troil yttrat, utan Kongl. Svea HofRätts Ledamöter, i hvilken sistnämnde ÖfverRätt Tullmai, sedan .Augusti månad, blifvit handl agde. Med de förre har jag aldrig tält örn TullRätternes handlingssätt, af de sednare deremot har jag dirccte begärt och fått upplysningar derom. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att Friherre Anckarswärds ifrågavarande Motion, jemte de af bemälte Friherre samt åtskillige andre Ledamöter rörande samma ämne nu afgif - Den 3o December e. m. ne yttranden, måtte remitteras lill Stats-, Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet!. Bifölls, Ånyo föredrogs Herr von QvantetiSj Carls den i5 dennes e. m. på bordet legde Motion angående ny organisation af HushållsSällskaperne. Herr von Qvanten hade inlemna t ett så lydande Memorial: I afseende på HushållsSällskapernes nya organisation till Municipal-inrättningar, vill jag anföra följande: Jag bär sedan 1809 och derpå följande Riksdagar, likasom under denna, erfarit, att vår Ekonomiska lagstiftning är ganska bristfällig, och att ingen hjelp är alt förvänta under vårt nuvarande Representationssätt, med mindre sakkännedom blifver att tillgå hos dem, hvilka enligt 89 §. Regeringsformen, skola den sammanfatta. Med kallsinnighet upptagas dylika ämnen i våra plena, då mindre vigtiga afhöras med uppmärksamhet. — Men då vårt Constitutionella lif hinner blifva så utveckladt, att vi kunna förslå och efterlefva dess lagar; hvarmed skola vi väl då sysselsätta oss? — Då återstår endast det Stals-ekonomiska, och som ingen grundlag förmår bestämma, liu - Den 3o December e. m. ru fort menniskans intellectuela utbildning skall framskrida, blifver det åtminstone kommande lliksdagars hufvudlöremål, att med urskiljning följa denna utveckling.
För fattning, en och hwar oför örid efH.win rtvkönet, ionneriigast Embeks och Ti' stmäns En, kor och Döttrar mä tilläggas rättighet alt i Stä, derne idka de i siikt afseende uti Herrar L-mtt-r-sonb och lcialms Memor«al uppgifna Näringar och Handtwerk, med wilkor att dr sig d-rtill hos Magistraterne anmäla, och i öfrigt erlägga de llLtads-Utstylder, som i wvn of deras rörelse, dem of Taxeringsmännen stälraen äsättas; dem likwäl vbetagit, alt, i händelse de anse sig för högt Skattsatte, pä det i Förfatlnmgarne stadgade färt, deri rättelse löka. Denna ru töreflagne rättighet för O.winnokönet, torde likwäl icke böra wara gällande längre än till nästa inkallande Lagtima Riksdag, dä, fedan O.ivinnokönet tilläfwentvrs hunnit sörwärlwa sta bättre insigt uti wista slöjder, nägon mera fullständig Författning i ämnet torde kunna widtaga^. I öfrigt fär Utstottet wördfammeligen tillstyr, ka, «tl sä wäl Kram» och Victualie - Handlare, som de af Herrar Laresson och uppräknade Handkwerkare mätte kraftigt uppmanas, att i deras haiidlermgar hädanefter häldre till biträde antaga beskedliga Qwinnvr, än Karlar, hwilkas Mete fyneS med mera fördel för dek Allmänna Den ro Januari!. Z49 böra agnas ät sädane yrken, som fordra djupare kunskapa eller större kroppskrafter.
Emilie bläddrade likgiltigt i boken. Jag läser nästan aldrig utan vår literatur – den nya menar jag. Man har minsann inte tid med så mycket, och den är nu så allvarlig och upplysande i många frågor – Det är den också – naturligtvis. Mycket allvarlig och dugtig. Det göres nu aktningsvärda bemödanden på alla områden – Ja, och det som isynnerhet tilltalar mig, är att författarne så ädelt använder sin gåfva i samhällets tjenst. Det är ej “blot til Lyst“ man skrifver nu för tiden. – Sitt då ned, fröken – han sköt fram en fåtölj. Ja, det är naturligtvis indiskret att tala om, när man inte är mer bekant – men jag har hört att fröken också litet – Hvad? – Visst inte! Emilie rodnade häftigt. Grosshandlaren må inte tro, att jag har så mycket talang. Men intressen kan man ju väl ha. – Nå ja, då! Jag ber om ursäkt – relata retuli, bara. — Jag har förresten lust att skrifva en roman, jag också, tillade han skämtande. – Om konstnärslif? – Nej, svarade han tvärt. Jag skulle taga en verklig person till ämne, t. ex. George Sand. – Det var då också ett ämne – Ett briljant ämne, fortfor han ifrigt. “L’homme-femme“ – kan man väl tänka sig något bättre? Ett lif bara af geni och kärlek! För en tio år sedan hade jag den äran att träffa henne på Nohant. – Der var en något sökt likgiltighet i Lexows sätt att berätta detta. – Jag är ju litet bekant med Maxime, sonen. Präktig kvinna in i det sista. – Och en sådan nedrig tur det fruntimret också hade! Georg lutade sig tillbaka i stolen och sträckte ut benen framför sig, medan han oafvändt såg på Emilie. Tänka sig! att falla öfver två sådana karlar som Musset och Chopin – för att inte räkna de andra Emilie var generad och visste inte, hvad hon skulle säga. Hon satt mycket rak på stolen, med hakan ned mot bröstet, och lekte med en pappersknif på bordet. Ja, sade hon stelt, hon var ju ett lefvande bevis på, att esprit dock gäller mer än skönhet för männen. – Esprit med skönhet, ja!
I öfrigt så erkänner jag, att jag anser den bär uppkomna tvisten om betydelsen af ordet communal-bestyr vara af en ganska stor vigt. Jag beklagar, att, efter mitt förmenande, detta ord till dess rätta betydelse ännu icke blifvit rätt uppfattadt inom vårt samhälle. Jag anser communal-bestyret vara ett ärofullt uppdrag för den, som erhåller detsamma. Jag anser det vara i natnren af communal-bestyr, att den till deras utöfvande utsedde endast utförer sådana värf, som tillhöra communen, endast af communen mottager föreskrifter och inför henne redovisar. Vore nu förhållandet med fjerdingsmannen, att han fick sina order af sockenstämman och inför denna sockenstämma redovisade, så vore han en communal-tjensteman; men då han nu får sina order af länsmannen och för honom redovisar, är han endast en handtlangare och förtjenar, efter min tanke, ingalunda den äran att kallas en communal-tjensteman. Jag skulle högeligen önska, att communal-väsendet i dess rätta och sanna betydelse kunde utvecklas inom vårt land, så mycket som möjligt; men jag tror, alt hvad dertill i första rummet erfor - Den i4 October e. m. dias, är, att rulla betydelsen deraf må blifva insedd, så att förtroendet kunde eflersträfvas och icke undflys, spsom följden måste blifva, då man tror detsamma vara i sig .sjélft förödmjukande och obehagligt. Efter förnyade propositioner å bifall och afslag blef StatsUtsk:s utlåt. N:o 43 af R. o. Ad. afslaget. Föredrogs ånyo Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Ulskins den 7 dennes på bordet lagda betänk. N:o 44; angdispositionsoch jordägande-rätten till de s. k. kyrkohemmanet) i Halland. Begärdes ånyo på bordet af Gr. Anckarsvärd, Carl Henr. och Frih. Cederström, Jacob. Likaledes begärdes ånyo på bordet, på begäran af Frih. Cederström, Anders, och Frih. Cederström, Jacob, Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms den 7 dennes på bordet lagda betänk.
1 mom. i 19 § bifölls och det sednare momentet af samma § lades lill handlingarne. Slutligen blef Utskottets framställning i afseende å decharge för Fullmägtige utaf Ridderskapet och Adeln bifallen. Frän Högv. Preste-Stdndet. S. D. Föredrogos ånyo Stals-Utskotlets nedaunämnda Utlåtanden och Memorial : N:o 16, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition, angående befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlands län. Bifölls. Prot.-Utdrag den 11 Januari 1860. 179 N:o 17, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning af sex Länsmans-boställslägenheter i Malmöhus län. Bifölls. N:o 18, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af jord, tillhörande Nyköpings slott, emot stadsjord, för anläggning af gasverk i staden Nyköping. Bifölls. N:o 19, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående öfverlåtande åt Strömsholms nya kanalbolag af eganderätten lill en jordrvmd från Strömsholms kungsladugård och stuteri. Bifölls. N:o 20, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, i fråga om ut byte af Häradsskrifvare-bostället Hageboh!, b mantal, emot ts mantal Kolshult i Östra härad af Jönköpings län. Bifölls. N:o 21, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse till Norrbottens läns Hushållningssällskap af gamla länsfängelsebyggnaden i Piteå. Bifölls. N:o 22, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtande af en Halmstads slott tillhörig jordlott till byggnadstomt för ett nytt tullhus i nämnde stad. Bifölls.
Karin följde hans rörelser med en orolig blick, och när han satt sig ned igen, utbrast hon ångestfullt: » Fredrik, hvad är det mellan dig och Ebba? » » Det är ingenting, » svarade han kort. » Ja, men har det varit något då? Ni äro mer än kusiner för hvarandra. Du var ju så besynnerlig, när hon var sjuk, du hade inte tanke för Hvem uti bekymmer sorg och strid Bringar ofta mången maka? Hvad en gång har räddat folk och djur Ifrån kvalfull död och pina. Hvad ju passar präktigt, eller hur, Till ett möblemang hos svina. I naturen du nog funnit har Något som så sällsamt ljuder. På ett fat från köket, fin och rar, Se ' n en middagsrätt jag bjuder. Nu jag presenterar en kamrat, Som förut du kanske känner; Den gett upphof till så rnycket prat, Har som stekt dock många vänner. Så ett namn jag ber dig tänka på. Gissa på en månad sedan. Sen en fisk som plär på djupet gå, Namnet känner du nog redan. Men hvad kommer där för en figur, Se, han stannar, synes bida, Har du nå ' nsin sett en så ' n filur, Må ' n han dröjer vid din sida? Här en annan bild vi visa se ' n, Undrar hvad om den du säger, Brukar ej af snygghet lida men, Dömes efter hvad den väger. Så en märklig tingest här vi ha ', Som i rymden brukar fara. Hvad som säges vara mycket bra, När man vill en sak förvara. Handelsvara som gjort, mången rik, Fast man fin den ej kan kalla. Idun Stockholm, Iduns Fredagen den 26 juni 1897. Prenumerationspris pr å r: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. Allm. telef. Riksrelef. W f i. Redaktör och utgifvare: FR I T H 10 F HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordlinfj. Tryckeri AktieboSQ-s&gt; 10:de årg. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad.
Men Utsk. medgifver ju, att vi böra hafva 60 kanonfregatter; de uro nära lika stora med vanliga 74 kanonskepp eller 4 fot längre, fastän 2 fot smalare än 76-kanonskeppet Prins Oscar, och det proponerade ångfartyget kostar redan 278.000 r:dr, ehuru ej mera bland de stora; dessa fartyg torde ju äfven hafva behof af vård, på det att fäderneslandet, när deras tjenst erfordras, kan hafva nytta af dem. — Vi äro dessutom ej mera fattiga, hvilket lill öfverflöd bevisades, då här en hel dag discuterades om det vore bäst emplojera eller bortskänka 3,3oo,ooo r:dr behållen bancovinst, hvadan jag vördnadsfullt skulle anhålla att StatsUtsk. måtte taga nya dockbyggnadsarbetet i närmare betraktande, då delta Utsk. och Ekon.Utsk. komma att afgöra om denna behållna summa. — Till vidare upplysning, ber jag få meddela, att hela arbetet skulle kosta 712,188 r:dr, men de tvänne taken kosta deraf 122,771 rtdr, så alt dockorna, färdiga till begagnande och med lämpad plats för 11 fartyg i dockor och tvänne i svajrummet, endast kosta 589.000 r:dr. 1 den sjette punkten har Utsk. tillstyrkt det af K. M. begärda anslag af 23,4oo r:dr till fullbordande af vattuledningen i Carlskrona, men med villkor, som gör det omöjligt att antaga tillbudet; ty Utsk. säger: ’’dock med villkor, att dessa medel icke må få disponeras förr än K. M. genom enlreprenad-contract förvissat sig, att arbetet kan för denna summa fullbordas.” Men den begärda summan är endast ämnad till materialier, och sjelfva arbetet, att utföras af flottans manskap; och besparingar, sedan så litet bestås för Carlskrona station, kunna ej mera äga rum.
Bestridandet, bifogadt med bevishandlingarné, ingifves till hofrättens sekreteriat, utan att dock den, som ansökningen sålunda bestridt, härigenom varder part i frågan eller deri blifvit kallad och hörd. 609. Ordföranden i handelsdomstolen och allmänna åklagaren, hvar och en för sig, insände efter de två månadernas förlopp till hofrättens advokatfiskal de upplysningar, dem de kunnat inhemta, så väl öfver ansökningen, som öfver möjligen deremot gjorda bestridanden, och afgifve derjemte sina egna utlåtanden i frågan. 610. Advokatfiskal föredrage derefter målet och tillstyrke bifall eller afslag, hvarefter Hofrätten beslutar och afkunnar utslag. Har ansökningen blifvit afslagen, må den icke förr än efter ett års förlopp kunna förnyas. 611. Hofrättens utslag' delgifves allmänna åklagarne och handelsdomstolarne, till hvilka ansökningen har varit öfvertemnad. Handelsdomstolarne läte utslaget i offentlig session uppläsa och införe det i sina handlingar. 612. Réhabilitation må icke beviljas gäldenär, som blifvit dömd för bedrägligt förhållande, ej heller någon, som blifvit sakfälld för stöld, vingleri (escroquerie) eller tnissbrukadt förtroende, ej heller stellionatairer, förmyndare eller förvaltare och uppbördsman, som icke redogjort för och inbetalt deras uppbörd eller om händer hafda medel. Konkursgäldenär, som blifvit dömd och undergått straff efter första straffbarhetsgraden, må kunna réhabilitation erhålla. 613. Ej må någon handelseller industri-idkare, som varit i konkurstillstånd försatt, men icke är vorden rehabiliterad, någonsin på börsen kunna sig visa. 614. Konkursgäldenär må äfven efter döden kunna varda rehabiliterad. Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse, N:0 40. 77 Litt. b. Anmärkningar vid frånsila Uonhurs-lag stiftning en.
Vi hafva visserligen åtagit oss att göra arbetet färdigt mot de förmåner vi redan åtnjutit, men staden Warberg bar undfått vidare länebidrag och vi åro lika behöfvande som Warberg. Huru skall man då svara dessa menigheter? Icke kan man då afskeda dem dermed, J håfven icke fullgjort hvad J håfven åtagit eder. Utsk. har i sitt betänk, icke anfört någon enda omständighet, som kan föranleda dertill, att man bör frångå en i delta afseende fattad princip. Dä jag nu har ordet, kan jag icke undgå att fästa uppmärksamheten på de skäl Utsk. anfört, nemi. ”att statsverkets till förevande ändamål disponibla tillgångar vunnit en betydlig lill vext, sedan vid anställda voteringar i förstärkt StatsUls., åtskilliga af de utaf StatsUtsk. tillstyrkta anslag blifvit afslagne eller till beloppet nedsatte.” Detta resonnement förefaller mig något besynnerligt för att icke säga oväntadt, sedan man så väl på detta rum som annorstädes hört yrkas, att beräkningen af statsverkets inkomster bör göras så hög som möjligt, på det att. man må undgå alt öka bevillningen. Utsk. har sålunda erkänt, att en brist då redan förefanns i inkomsterne och det måste följaktligen förefalla besynnerligt att under sådana omständigheter tala om öfverlopps disponibla tillgångar. Jag begär afslag å betänk. Hr von Hohenhausen: Jag skall försöka att icke särdeles förlänga diskussionen. Den har fortfarit länge nog och H. o. Ad. torde af densamma erfarit tillräckligt för fattandet af sitt beslut; men jag vill fästa Gr. Lagerbjelkes uppmärksamhet påen omständighet, som han förbisett vid jemförelsen emellan hamnarbetet i Wisby och Warberg. I Wisby äro sladsboerne oför - 246 Den 15 Augusti. mögne, att kunna fullborda arbetet derföre, att, sådant det var gjordt, det icke kunde motstå stormens åverkan, hvaremot Warbergs hamnbyggnad icke allenast kan fullbordas utan är äfven på väg att blifva fullbordad, men staden är i förlägenhet för anskaffandet af dertill erforderliga medel.
Och med honom har Gustaf stått och gjort stötar i veckor, utan att veta hvilken högst märkvärdig mann han är! Jo, så mycket vet man om personers fördolda storhet! Och jag har kallat honom stoffil! Men det ska jag alldrig göra mera. Det här var en helt och hållet privat andesammankomst, hvarför det var dubbelt snällt af stoff af kaptenen att stöta på oss. Allt gick utmärkt, utom litet på slutet, men det gjorde ingenting – alltid kan något misslyckas! Jag fick riktiga fross-skakningar, när vi blef införda i ett tre kvarts mörkt rum, där man mer anade än såg några varelser i närheten af ett stort bord, på hvilket det låg papper och pännor och brann en vaxstapel så väl omgärdad att den nästan inte syntes alls. Sedan vi lyckligt och väl fått oss ett par stolar och setat alldeles orörlig några ögonblick, så frågade stoff – kaptenen sakta »om jag kände något?» »Det är inte fritt jag tycker det drar litet i nacken på mig», hviskade jag lika sakta. »Då är det en af dem som andas.» »Hu!» skrek jag till. »Tyst, tyst! Hvad säger ordföranden?» Ordföranden, som såg ut som en hvit kil i skumrasket, det var väl skjortbröstet som glänste, kan jag tro, upplyste, att andarna var ovanligt indisponerade för kvällen. »Herre je», sa jag, »kanske att de har influensan?» »Hysch!» sa kapten. »Reta dem inte! Andar har inte influensa.» »Har de inte?» sa jag. »Jag trodde eljest, att när smittämnet låg i luften, så skulle –» I detsamma kände jag tydligt att någon nöp mig i högra benet. »Hu!» gallskrek jag. »Hvad är det, hvad är det?» hördes det rundt omkring. »Det var någon som nöp mig i högra benet», sa jag darrande. »Är fru Petterkvist säker?» frågade kaptenen. »Alldeles säker!» »Sekreterare, ta till protokoll, att fru Petterkvist kännt sig nypen i högra benet», sa ordföranden. »Det var nog för influensan», sa en fruntimmersröst. »Det är nog möjligt», svarade jag ödmjukt.
? kanslis försorg, i mät tagen, men försäljning deraf fördröjd i afbidan på nådansökningens afgörande, hvilket, enligt diarii-utdraget åleknadt betyg, ännu den 14 Juli 1840 icke ägt rum, Engman blifvit den 9 derförutgångna April af Ivänne Kämnersrältens betjente, på Primai ie-kämnärens befallning, gripen och i rådhushäktet insatt för alt med sju veckors fängelse det ådömda 14 Fi. St. Jast. Ombudsm. Emb.-Berättelse flen 15 iYov. 1847. bötesbeloppet umgälla; hvarjemte och ulan afseende ä en af Engman, enligt hans uppgift, hos Stadens Kämnersrätts, elter dess förändrade organisation inrättade, tredje afdelning skriftligen gjord ansökning, alt af ofvan åberopade anledning genast varda från häktet befriad, lång vaktmästaren skulle erhållit skriftliga ordres, att Engman borde derstädes förblifva i sju veckors tid, då lian ock qvarhölls till den 29 derpåföljde Maj, på sätt fångvaktmästarens derom utfärdade betyg styrkte; i anseende hvartill och då, vid sådana omständigheter, denna åtgärd, all befordra Engman till undergående af fängelsestraff, efter hans förmenande, uppenbarligen varit olaglig samt åbragt honom ett lika otillbörligt sorn känbart lidande, Engman, under förhoppning, alt ej mindre den eller de ledamöter af Kämnersrätten, hvilka lill åtgärden medverkat, än äfven de underlydande betjente, hvilka utfört densamma, derför malte i laga ordning tilltalas, framställt det påstående om ansvar och ersättning, hvartill han trodde sig befogad, saint slutligen anhållit, att vid en blifvande undersökning få åtskilliga* uppgifna personer såsom vittnen hörda. Öfver denna klagan hade Kämnersrältens tredje afdelning blifvit hörd och i afgifvet utlåtande andragit, att då Engman vid de flera försök, hvilka rättens betjente, enligt dem meddelade skriftliga ordres, gjort alt afEngman utbekomma de honom år 1836, genom dåvarande