Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En betjänt eller en portvakt känner sig där som betjänt eller portvakt inneha en alldeles särskild liten värdighet och befattning för sig, och så bemöter man honom äfven. En italiensk kusk vet sig vara något midt emellan en droskägare, en ciceron och en belefvad kavaljer, och när en romersk tiggare ropar sitt evviva för en gatukravall, gör han det snarare med aristokratiska frihetsfunderingar i hufvudet än med något slags förbittring mot upplysningen och det sköna. Germanernas sinne åter leddes redan från begynnelsen i en annan fåra. Hellre än att som latiner och galler flytta samman i befästa byar eller städer bodde de på afsöndrade gårdar. Från första stunden spåras hos dem den makliga subjektivism, som älskar ensamheten och i följd däraf landtlifvet och som slutligen skulle utmynna i den naturdyrkan, hvilken med sin dolska misstro till staden och civilisationen i vårt århundrade blef en ny murbräcka mot Rom. Germanerna älska naturen som en motsats till civilisationen, en fiende till kunskap och konst, en bundsförvant, en tunna krut under resultatet af människors skicklighet och arbete sedan årtusen. De börja till och med att hellre betrakta stora män som vilda och otuktade naturkrafter, än som civiliserande makter. Hur barbariskt missförstående är icke en sådan naturuppfattning och hur nära är hon icke dock förbunden just med germanismens skyggaste och djupaste egenskaper och med den samhörighetskänsla, ur hvilken Nordens innerliga naturlyrik kvällt upp som en stilla skogskälla. Trögt och utan händelser måste under vinterskymning och fredsår tiden ha skridit fram i odaltjället och vant sinnet att godmodigt låta företeelserna flyta samman till ett enahanda, till det ljusdunkel som är humorns luft och i hvilket en gång Rembrandt skulle förvandla krigare eller af klassiciteten öfvermänskligt idealiserade mytgestalter till undersätsiga holländare.
Skåningen upprepade rapporten med sin knipsluga min. Han kunde ej vara öfverallt, men han var säker på den han fått befallning att uppnosa. Tungel hade gått ut på eftermiddagen till sin svåger vid Österlånggatan. Vid niotiden på kvällen hade från detta hus utgått en västgöte, som försvunnit i mörkret vid Bouchtska gården. Ola misstänkte Vibes bostad, som var i nästa kvarter, och bevakade huset till klockan elfva, då därifrån utgått Vibes kammartjenare, beledsagad af en dalkulla, som styrt sin väg till slottet och försvunnit där i skuggan af en portgång. Därefter hade Ola bevakat Vibes bostad hela natten och sett ljus brinna till klockan tre, utan att upptäcka någon annan än kammartjenaren, som ensam återvände. Hvem var västgöten? Ola hade ej kunnat vara samtidigt på flera ställen. Om västgöten var Tungel, hade han tillbragt natten hos Vibe. Men Ola hade vid daggryningen gjort sig ett ärende till Tungels hushållerska och fått veta, att hennes husbonde sof hemma den rättfärdiges sömn. Och hvem var då dalkullan? Ola lät förstå, att dalkullor i gemen äro kända för ärbarhet, men där kunde finnas ett undantag. Dumheter! Sporteln utföll denna gång icke så rundlig, som spejaren hade hoppats. Tungel var måhända oskyldigt misstänkt. Man måste leta ett nytt spår. Rikskanslern åkte till slottet och uppsökte sin syster fru Beata Oxenstjerna. Någonting hade runnit honom i hågen, ett vågadt infall, men det återstod knappt något annat. Han anförtrodde öfverhofmästarinnan så mycket han ansåg henne kunna bära af statshemligheten. Jag har misstänkt Skytte, som är en räf, och Gyllenhjelm, som är en pratmakare, men de gode herrarne befinnas mera uppskrämde af denna saken, än jag. Tror kära syster, att ärendet kunnat komma ut genom en hög person, som var tillstädes i rådet? Bevare oss! utropade fru Beata förskräckt. Aldrig kan jag det tro, att fröken, som är så klok och så tystlåten ... Det vet jag fuller väl, men om hon råkat försäga sig i ungdomens obetänksamhet? Hon lär intet fördölja för Ebba Sparre.
Anna Olsdotter skall uppgifvit, och huru denna uppgift kunnat vara bekant den 2g April, enär den, efter hvad det å Smedjegårds-häktet förde Protocoll inneliölle, cj skedt förr än den 4 Maji; och Revisorers Berättelse. 4:o. Hvarföre Länsmannen i Wermdö Tingslag nyttjades till berörde ransakan, vid Torpet Granhatten i Sjuhundrade Härad, och till husfolkets häktande, då förmodligen Kr o 11 o-b e t j c ni il g i Häradet var att tillgå; samt af Herr Lands-Secreteraren von Sydow, huruvida lian, med eller utan reservation undertecknat berörde arresterings-ordres af den 19 och 29 April 1819, samt på hvilken grund Lands-Secreteraren ansett sig befogad, att i fängelset anställa förhör med de uli mordsaken häktade personer, och äfven på Lands-Cancelliet en Söndagseftermiddag, jämte uppgift, hvilka personer vid desse förhör varit tillstädes. Öfver detta /Memorial hafva vederbörande afgifvit förklaringar, hvarjemte Capitainen M. F. Leyonmark uti en till Kongl. HofRätten ingifven skrift anhållit, att såsom husbonde för Torparen Anders Andersson, å egne och bemälde Anderssons , hans hustrus och dotters samt Cajsa Svensdotters vägnar få i saken höras och göra påstående om den skadeersättning hvarpå Gapitainen och bemälte personer egde anspråk _, samt att förthy handlingarne, sedan Advocat-Fiscalens påstående och slutförklaringar deröfver inkommit, måtte Gapitainen communiceras. Sedan, i anledning deraf vidlyftiga skriftvexlingar och liera förhör ägt rum ända Lill den 8 Junii 1821, då Gapitainen Leyonmark till Protocollet förklarat sig ej hafva vidare i målet att andraga, utan detsamma till slut - 1098 Riksens Ständers lig pröfning öfverlemna!;, har Kongl. HofRätten elen a3 derpå följde Augusti deröfver meddelt Utslag, af följande hufvudsakliga innehåll:
Det har mången gång förundrade mig Huru man kunnat fälla så bestämda omdömen uti detta invecklade ämne, utan att känna Locaien , och då är det verkeligen svårt att svara på sådana anmärkningar, jagvet att q år af min verksammaste lefnad användes till granskningar och undersökningar af localen,tiIl Studier af alla de inoch utländska Skrifter i ämnet, hvilka kunde öfverkomma!?’, innan jag för Allmänheten vågade yttra mig om ett företag, som dittills varit mig af häfderne kändt såsom länge tiilämnadt och beslutit. Derefter farflöto åter andra 3 är och nya undersökningar gjordes, innan jag vågade åtaga mig någon befattning, innan jag yttrade mig om ordningen af utföroingen, eller fällde något omdöme af verkställigheten. Emedlertid är jäg gerna färdig, och erbjuder mig vid alla tillfällen, att för en hvar, som det åstundan göra redo för hvad som är utfördt. Om förhasfanden någon gång förut ägt rum, så liro de mindre öu än förr att befara 3 och jag vågar säga att mindre misstag här lin vid andra dylika företag förefallit såsom en följd visserligen af lyckligare Naturbelägenhster; dock tror jag det äfven till en del vara en följd af den egna stränga granskning hvarmed ärenderna behandlats. Men om å ena sidan ej personaliteter få leda mitt tal, så skula ä andra sidan ock inga Den 30 April. 6 33 personlig! afseenden fjättra min tunga5 dä sanningen mäste sägas.
Borgare-Ståndet, under åberopande af Herr Doctor Ekströms ofvanintagne anförande och framställning af derföre talande skäl, väckte Motion om en beskattning å det Brännvin, som till Hufvudstaden inkommer, och 3:o Herr Hiessleiters hos samma Riksstånd afgifne samt lill Bevillningsoch Oeconomie-Utskotten remitterade Memorial, hvaruti, bland annat, hemställes, att i Stä - Bevillning Utskottets Betänkande N:o 3j, j derne Stockholm och Götheborg en Tullafgift af 16 eller minst 12 sk. Banco måtte läggas på allt det Brännvin , som i dessa Städer från och med i83o års början sjö- eller landvägen införes; anseende Hr Hiessleiter denna beskattning, som egentligen skulle träffa Gonsumenten, vara för stora Städer mest lämplig, och att det ej torde vara så svårt att utfinna medel emot Tullförsnillning af varor, som blott i fastager och större kärl kunna inkomma.
Deremot skulle det stora antalet af afdelningar, göra att sammankomster lika litet Romme att åga rum, som det nu sker med Bånkmans-afdelningarne. Dessa skål åro alla af den vigt, att de torde förtjena afseende, oell jag underståller således, om icke det valsätt jag föreslagit, skulle förtjena att komma i betraktande. Herr Stråle^ Nils Wilhelm.'. Att som grunda sats för Electors-valet antaga, att valsättet bör vara sådant, att pluralitetens mening uttryckes, år ostrideligen riktigt; men jag befarar att det valsätt som Lfskottet nu föreslagit, ej svarar emot ett sådant ändamål. Då liela Ståndet delas i 25 afdelningar, och hvar och en för sig skall välja till Elector, så skota nödvändigt antingen de eftergående öfverenskomma, och vara ense om valet, eller ock stor stridighet uppstå. Om antalet af personer vore 4oo, blifva 16 personer i hvar afdelning. Når nu den första afdelningen valt en Elector, inträder den andra för att välja. Då skulle hvar och en sätta på sin lista den person han hålst önskade. Man vet huru svårt det år att förena opinioner; hvar och en sätter alltid en i främsta rummet. Valet skulle blifva så deladt att det icke behöfdes mera ån 2 å 5 röster, för att blifva Elector; och jag år ölverlygad att mer ån hälften skulle blifva valde genom en så liten pluralitet; i synnerhet skulle sådant inträffa uti de sista ofdelringarne sorn framträdde ett välja, i fall det fu nnes ett de personer, som man önskat att de föregående afdelningarne skulle utse, icke blif - B*n 3o Maji /. m. vit valde och således så många flere personer återstodo för att komma i fråga till Electorer. Det år derföre, enligt min tanka, ganska san. nolikt, att följden af detta valsätt blefve att minoriteten skulle hafva utvalt Electorerne. För min del kan jag ej inse, att det närvarande valsättet har så stora olägenheter, så snart de personer som icke få vara Utskotts Ledamöter ej eller få deltaga uti något af de föregåen-’ de valen.
Angående slutligen Revisorernes framställning derom, att, då, likmätigt 60 §. i Regerings* Formen af d. 6 Junii 1809, Tullmedlen äro en Bevillning samt utgöra en bland Statens be* tydligaste intrader, Tull - Verkets Räkenskaper och Förvaltning måga, lika Sorn Stats - Verkets öfrige och på samma gång, af Riksens Ständer eiler deras Revisorer ordentligen granskas; så. har Stats-Utskottet uti det gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottet den a sistl. Maji afgifne yttrande, angående åtskillige Tull-Verket i andre delar rörande frågor tillstyrkt, att sådaht hädanefter må iakttagas. I öfrigt har Stats-Utskottet under handläggningen häraf funnit-, huruledes de i Tu’lUppbörd-en ingående Vexlar endast upptagas till deras belopp i Svenskt Banco, men, enär de öfverstiga be hofvet af Statens utgift i utländskt mynt Och alltså till den delen varda försålde, upptagas i serskild räkning Under benämning af Cours-förhöjnings-medel, hvilka ej finnas påräknade bland Stats - Verkets inkomster. Och, Som det synes ländande till ordning och redighet, att hvad som i Vexlar inflyter i Hamburger Banco varder upptaget Inom Column i Räkenskaperne i berörde myntslag, så Vid TullVerket som hus Kongl. Stats-Contoiret, samt 1 Golumn uffo res uti Svenskt Banco efter dagens Cours då uppbörden sker; så har Utskottet sko*1 lat tillstyrka Riksens Höglöfl. Ständer, att i afseende på Tullmedlens förvaltning och redovisning, hos Kongl. Majit i Underdjnighet härom 170° Stats-Utskottets Betunkanden. anhållan göra: Hvilket allt vördsammeligen un» derställes Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm den 28 Maji 1818. (Bilagan eller General - Tull-Diractioncns Utlåtande nteslutes här såsom serskildt tryckt och kringspridt.) ( N:r 278* Riksens Högloft.
StatsUtskottets Betänkanden. 79? pfyanåberopade Reglementen, åtnjuter densamma yid alla ledigheter å Militaire Beställningar fyra vacance-månaders Lönbesparing; hvaremot den vid Civile Staterne belöpande deremot svarande besparingen, som nu tillfaller Stats-Verket, likmätigt Kongl. Förordningen den 27 Febr. 1739 och Kongl. Förklaringen deröfver af den g:de Maji samma år, består uti innehåflning af a:ne Månaders Lön vid ledighet efter Tromän och 5:ne Månaders efter Tjenstemän i allmänhet, utom den tid, som i bägge fallen kan, i visse händelser förfly-! ta,innan sysslorne tillsättas; och hvilken lönbesparing å Civil-Staterne vanligen de sednare åren uppgått till 5 ä 6000 R:dr om året, Då nu enahanda angelägna före mål, hvartill Arméens Pensions-Cassa fått gig sådan Lönbesparing tillagd, är i fråga att befordras för Civil-Staten, tillstyrker Utskottet, att Pensions-Inrättningen för denna Stat jemväl må åtnju-> ta Lön-besparingen under Vacanceoch Ligge-månaderne. Vidkommande åter Committerades Förslag, att den Lön-besparing för .sex 792 Stats-Utskottets Betänkandem månader, som vid tillträdet af både Civileoch Militaire-sysslor innehålles till Stats-Verket, på grund af Kongl. Förordningarne den 16 Oct. 1723 och Förklaringen deröfver af den 24 Nov. 1724,; jemte Kongl. Majas förnyade Nådiga.
Utsk. hade icke bort peremptoriskt yttra sig 0111 hvad som var i34 Den is Maj. ovedersägligen ratt eller icke, när halfva representationen var af annan tanke än Utsk. Hade Utsk., såsom sig bort, tillagt ordenenligt Utsk:s tanke, då hade Utsk. dermed ti11— kännagifvit att det ansåg saken äfven på annat sätt kunna bedömmas. Utsk. äger visserligen rättighet alt på sitt sätt uppfatta grundlagens anda, men det äger icke rättighet att förklara sin åsigt emot 2!ne RiksStts vara ovedersägligen riktigt. Frih. Sprengtporten: Sedan Frih. Cederström haft godheten att uppläsa 69 §:n Reg.F:n och dervid lagt behörig vigt på alla skiljetecken, samt t. o. m. tillagt sådana, som icke finnas, nemi. utropstecken och frågetecken, så borde jag måhända finna mig öfvertygad om rikligheten af hans sals; men jag får förklara, alt jag icke destomindre för b 1 i fver vid min yttrade mening. För öfrigt och då Utslus ledamöter haft ali möda ospard att öfvertyga R. o. Ad:s ledamöter derom, att det blott är i subjectiv och icke i objectiv mening, sorn det förfärliga ordet blifvit begagnadt, så skulle jag förmoda alt Utsk. lemnat den redovisning, som kan behöfvas, och att följaktligen någon vidare discussion icke kan vara af behofvet påkallad. Hr Lefren: För att försöka att klart framställa för hållandet äfven för de herrar ledamöter, hvilka försvara lämpligheten af det uttryck, hvarom här är fråga, så vill jag för ett ögonblick föreställa mig att på detta rum någon uppstod och begärde af Hr Frih. o. Landtm, propos. derpå, att R. o. Ad. skulle förklara, att StatsUtsk. och de tvänne Slånd, hvilka med R. o. Ad. och PresleSt. stannat i olika begrepp om grundlagens mening, ovedersägligen hafva orätt.
49 — 386 — Dernäst anföra Revisorerne, att de till år 1846 utbalanserade förskotter voro af 1840 och förra årens anslag meddelade, till Bolaget för slussanläggning vid Dejefors och Forshaga 5,000 R:dr, till Dito för sänkning af sjön Tåkern 772 R:dr 20 sk. och för karteverket öfver norra stammleden af medlersta Kanaldistriktet 1,600 R:dr, samt, af 1841 och sednare årens anslag för undersökningskostnader, till enskild person 300 R:dr och till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i åtskilliga Län sammanlagdt 3,151 R:dr 7 sk. 7 rst. Banko. I räkenskaperna balanseras dessa poster icke under benämningen af förskotter, utan af oreclovisade anslag. Bolaget för Dejefors och Forshaga erhöll de på detsamma balanserade 5,000 R:dr, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 16 Mars och 19 Oktober 1826 lill f. d. Strömrensnings-Kommittéen, i afräkning på ett större anslag af 100,000 R:dr, deraf något vidare sedermera ej utgått, hvaremedlertid ifrågavarande 5,000 R:dr lära blifvit använda till inköp af jord och andra kostnader för ändamålet; och som någon redovisning derför ej inkommit, fortfara räkenskaperna att upptaga summan såsom oredovisad. Förskotterna af tillsammans 772 R:dr20sk. till liqviderande af Komministerboställets i Herrestads och Källstads socknar andel i kostnaden för sjön Tåkerns sänkning, 312 R:dr 20 sk., och af Kyrkoherdeboställets i samma församlingar lika beskaffade andel, 460 R:dr, grunda sig på Eders Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse!’ af den 14 September 1843 och 10 Maj 1844. Genom nådigt
I Stockholm skulle utan tvifvel en uppsyningsman kunna kontrollera minst 10 å 12 sådana verk. I smärre städer eller å landet, der tilläfventyrs endast ett eller två verk blifva ställda under samma persons uppsigt och detta bestyr endast skulle upptaga en ringa del af hans tid, kunde arfvodet blifva ganska måttligt, helst samma person, jemte den tjenst eller befattning, han tilläfventyrs kunde innehafva, icke blott vore oförhindrad, utan borde fast hellre hafva till pligt att åtala förbrytelser emot bränvins-förordningarne i allmänhet — ett bestyr, som hittills utgjort mångens stora inkomstkälla och fruktansvärdt efter detta torde blifva ännu mera lönande. För den händelse Rikets Stander skulle fästa afseende å denna min åsigt, har jag uppgjort följande förslag till §: ”Den, som destillering, såsom särskild näring, enligt 20 § utöfvar, skall, utom den bevillning, som taxerings-kommitté kan enligt Bevillnings-förordningen ålägga, i ersättning för det arfvode, som efter 66 § till tillsyningsman utgår, gälda, för hvarje till destilleringen uppgifven redskap, en afgift af 1 r:dr om dagen under den tid, hvarför han sig till destilleringen anmält, utan afdrag för söneller helgedag. Denna afgift skall för minst en half månad i sender förskottsvis erläggas till den, som eger uppbära kronoutskylder i den ort, der destilleringen skall utöfvasj hvarvid bevis företes bör, att anmälan enligt 21 § blifvit behörigen gjord.” <5 65. Denna §'är en tillämpning af ett genom voteringarnes stundom något nyckfulla lyckokast tillkommet beslut, att alla destilleringsverk i städerna skulle vara ställda under särskild uppsigt, men icke så på landet. En hvar inser, utan all bevisning, att försigtigheten bjuder en noggrannare uppsigt å landet, än i staden, der lönbränning kan, efter min tanka, omöjligen utöfvas utan att varda röjd, för så vidt der finnes någon polis. Jag har derföre trott §:n böra få följande lydelse: - it' Särskilda Utskottets Memorial, Nio , -J fä ”Rönungens
Förnyade Betänkande N:o 34, rörande en och annan fråga i afseende på Bankens Odlings - Fröt. Uidr‘ d. 2 Aug. 1823. 6®r Odlingslån tillika med Utskottets förut i ämnet afgifne Utlåtande, N o 35, Angående skedd inhibition af den mot, Rådmannen i Carlstad Kjellander anstälde lagsökning. N:° 3:7, Angående den för Bankens räkning verkstälde påbyggnad å dess så kallad# Archivihus m. m. N:o 58, Angående Decharge för Herrar Bancofullmägtige i afseende på deras efter sista Riksdag öfver Banco Werkets förda styrelse. Bevillnings-Utskottets No 24, Om en enda Taxerings förrättning emellan hvarje Riksdag. Lag Utskottets N:o 1Q7, I fråga huruvida löftesman, bör erhålla särskild uppsägelse, när Gäldenär uti skuldebrefvet förbehållit sig viss uppsägelsetid. Bihang till R. S. Prot. g:de Sami. Ut dr. d. a Au*. 1823; N:o 130, I fråga om behörig Domstol för upptagande af åtal emot HofRätten m. m. N:o 132, I fråga om utmätte Fastigheters försäljande endast i uppslag. Ekonomi-Utskottets. N:o 150, Om Rättighet, för Extra Roteringsskyldige att anställa legning inom Bevärings åldern. S. D. Föredrogs ånyo och återremiterades BevillningsUtskottets utlåtande N:o 23, angående sökt efsergift i Bevillningen, för brandskadade innevånare uti Städerne Borås och Norrköping samt: Lagoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 133, Angående yrkad frihet till Svedjande å skattehemmans egor, samt begagnande af Masteträd och Ekar. S. D. Då BancoUtskottets förnyade utlåtande N o 33, angående Bankens låmebiträde till Skara Consistorium nu åter föredrogs, förblef Ståndet vid sitt till Utskot» Prut, Utdr. d. 2 Aug. 1823.
Genom Nådigt Bref af den 26 Mars r831 liar Kongl. Maj:t, enär några tillgångar icke funnos att i sådant ändamål använda, tills vidare uppskjutit med frågan om afvittring inom Luleå Lappmark; hvarjemte Kongl. Maj:t, med bifall till hvad Rikets Ständer hemställt, rörande stadgande om gärdésgärds-hägnaden omkring det hö, som af Nybyggarne icke i lador förvaras, förordnat, att hvad, genom Kongl. Majrts Nådiga Bref den 3 Maji i8a5, i detta ämne blifvit för Westerbottens Län stadgadt, äfven må för Lappmarkerne i Norrbottens och Jemtlands Län gälla till efterrättelse ; äfvensom Kongl. Maj:t i Nåder förordnat, att vid de tillfällen, då Renarne icke kunna i öfre fjällen erhålla deras föda, Kongl. Maj:ts Befallningshafvan - Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emli. Ber. d. i5 Jan. 1834. 47 de må för Lapparne låta utse nödiga Betesplatser å Kronans Allmänningar, så länge desamma icke till annat ändamål äro använde. 54:0 Sättet för allmängörande af Författningar, samt deras utdelning till Domare och Embetsveik. Öfverlemnad till Ecclesiastik-Expedi tionens föredragning. 55 o Föreslagne förändringar i sk juts väsendet, i hvad det rörer Gästgifveri-sk julsen. Genom Nådigt Circulairebref den it Fehruarii 1882 har Kongl. Maj;t anbefallt samtlige Dess Befallningshafvande att, der sådant af skjutsskyldige yrkas, eller Kongl. Majits Befallningshafvande sjelfve finna locala 'förhållanden dertill föranleda, låta i behörig ordning noga undersöka och utreda, huruvida hållskjutsen helt och hållet eller till någon del: må kunna afskäfiås, samt 1 sådant fall om verkställigheten deraf förordna. 56;o Lösningspriset för anslagne Kol-räntor af hemman under Ortala Bruk och Norrtelje Gevärs-Factorie. I Nådigt Bref lili Kammar-Coliegium af den 1.4
Entusiasmen u n d e r representationens gång var ej heller vidare stor. 71 Den hyllning i inropningar, blommor och kransar, som ägnades fru L, särskildt efter sista akten, - hade naturligtvis sin grund i hvad h o n redan förut bjudit oss af sin konst och måste i det hänseendet betraktas som mer än välförtjänt. Att publiken med nöje återhörde h r Ödmann som Vilhelm Meister, behöfver knappt sägas. Likaså förtjänar h r Forsell att särskildt framhållas för sitt förträffliga utförande; f Lotharios parti, som h a n med sin vackra stämma förlä- nade en särskild charme. Som Philine debuterade fröken Ferngvist, hvilken som debutant redde sig rätt b r a med sin lilla röst. Föreställningen bevistades af prins Carl med gemål och uppvaktande. H a n s m o r bodde hos honom, och Edvin h a d e några gånger rensat ogräs i deras trädgård. Kaptenen tyckte synd om d e n lytte gossen. skägget och de blå ögonen. afton i Musikaliska Akademiens stora sal under direktör E. _ kerbergs välkända ledning. Damer äga ock s a m. D e t var redan t v å år sedan olyckan tillträde. hände. ungherrar och naiva ungmor. skap. Neruda samt h r r Aulin och Bergström. Programmet kommer bl. a. barligen saknade så väl h å g som fallenhet att upptaga svenska romanser. Novell för I d u n af Petra H. mycket bitter. längre och längre n e d mellan axlarna. Bachs stora verk » Johannespassionen », som förut ej utförts härstädes. Den lille skrifvaren. Väygoliyra, Mal och Bakterier l ^ ^ R Länk-logogryf. En, hvilkens väg ä r sällan rak. Hvad får lakejen, ofta — bak? I vissa län husslöjdsprodukt. Hvad räknas kan som dålig frukt. E n stad i Schweitz. Om så du vill Ock en som h ö r Turkiet till. E t t djur, hvars ben är ' löjligt små. E t t reglemente. Nyttigt strå. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Fredagen den 2 juli 1897. Prenumerationspris pr å r: Idun ensam _ kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl.