Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes1 skulle til Riksens Ständer öfverlemnas de förslag til ändringar i Tryckfrihets lagen beredningen, i anledning af et af Herr Kjellander och en af Presteståndet vid sista Riksdag gjorda anmärkningar, utarbetat, dock skulle med expedition deraf dröjas intil dess så väl sednare inom Utskottet väckta motioner rörande samma lag hunnit pröfvas, som den af Presteståndet gjorda remiss derom uptagas. Rörande de af Frih. Stael von Hollstein afgifne anmärkningar vid Tryckfrihets lagen, samt af Riksdagsmannen Iohan Magnus Wessing om en jämnare fördelning af ägendomars onera til staten, gillades beredningens utlåtande, i följe hvaraf författarena om de det åstunda äga at derom erhålla särskildta svar. Vid frågan2 om några tillägg i anledning af Konungens gjorda anmärkningar, i några §§. af Regerings formen och Riksdagsordningen för at sätta dem i öfverensstämmelse med Riksens Ständer [s] af Kongl. Maj :t i Nåder sanctionerade beslut om Constitutions Utskottets granskning af Justitire Ombudsmannens diarier, yttrade sig Herr Doctor Agrell, skrifteligen: (bilägges)3 För min enskildta del kan jag ej finna annat, än att frågan om tryckningen af de tillägg i Reger. Form. 53 §. samt Riksdags-Ordn. 29 §, hvilka angå granskningen af Justitia Ombudsmannens Diarier, är af den beskaffenhet, att den af Riksens Högloft Ständer kan vid inne varande Riksdag afgöras. Hufvudsaken är ju fullkomligen af 1 Denna mening återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 977, dock har där en korrigering giorts av protokollets oformliga text, 2 Stycket fr. o. in. orden Vid frågan om t. o. m. orden hvila på bordet (se nedan sid. 661) återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 858. 8 Agrells egenhändiga och av honom undertecknade yttrande är såsom bilaga n:o 7 fogat till protokollet. Överst å första sidan är såsom rubrik med Agrells stil skrivet:
An—i slaget till Strömrehsningärne skulle möjligen kun* na indragas, emedan da, medar 18 2 3, räntebetalningen till Södertelje Canal Actie-egare på g:de Titteln upphör och äfvenledes Vägcommittéens arbeten torde nå så nära deras fullbordan , att mindre anslag än hittills derefter blefve tillräck* ligå, så skulle med desse tillgångar på gide HufVud-Titteln blifva utväg att, om än långsammare,' dock efter hand utföra de af större vigt ansed* de Stramrensningarne. Deremot synés den rätta utvägen bli, oni vid närmare utredning finnes, att förenämnde tillgångar icke förslå till en driftig fullbordan a£ de redan så långt framskridna arbeten, att upp* taga inrikes lin på terminer till fyllnadsbeliofVet, enligt hvarje års arbetsplan; då af den årli-j ga tillgången först skulle afsättas fond för ränta och amortissement. Skulle fråga dervid tillika blifva, örn något mindre räntetillskott för de till senare årens Canal-arbets-företag , genom actieteckning, tillskjutne penningar af enskilde medborgare, dertill uppmanade af Riksens Ständer} åtminstone i hvad Götha Canal angår, och hvarförutan en betydlig summa representativt capital faller tili intet värde; så kunde en sådan ränte* betalning äfven på samma tillgång fönderas. Garantien i denne del skulle i alla fall anses blott såsom ett villkorligt fyllnadsbidrag, då Si hang till Riki-St, Prot• lista Samt. Ig2J. 30 4°ä Betänkande om Rikets Penninge-Verk. företagens omedelbara afkastning icke lemnade hvad dertill erfordrades. Detaillerne häraf ega sammanhang med än* nu ej kända förhållanden om summor och tider, som till de återstående arbetens fullbordande er» fordras. 6. Siats-Verket regleras inom nu gällande tillgångar och anslag. Detta beror af Kongl. Majtts närmare nådiga pröfning, men är här framstäldt såsom en supposi tion.
Maj:ts nådiga uppmärksamhet att, genom tjensteköp, eller s. k. ackorder, inom arméen, olägenheter i afseende på befordringssättet uppstått, men att, genom ackordens afskaffande på en gång, ett kännbart lidande skulle tillfogas dem, som för sina beställningar erlagt dryga ackord. I anledning hära! ville Kongl. Maj:t väl än vidare tillåta fortfarandet af tjensteköp, men dock inom en viss gräns, hvarigenom, å ena sidan, den afgående lemnades någon ersättning för utlagda ackordssunnnor och, å andra sidan, vägen öppnades för den mindre bemedlade till en rättmätig och förtjent befordran, hvarjemte Kongl. Majit ville tillse, att dessa ackord måtte i en framtid alldeles försvinna. 1 sådant afseende stadgades nu hufvudsakligen, att för hvarje officersbeställning med lön på stat, skulle af tilllrädarne erläggas ackord, huru än ledigheten uppkommit och utan afseende på den afgåendes ålder, med det belopp, som i hvarje grad vid olika vapen, och i några fall äfven vid olika regementen bestämdes, samt att dessa sålunda fastställda ackordsbelopp skulle hvarje år, på sätt genom upprättade tabeller visades, nedsättas med 2 procent af första årets ackordssununa. Detta reglemente, om hvilket statsutskottet vid 1828—1829 årens riksdag yttrade, att ackordens upphörande icke derigenom kunde vinnas, synes icke heller hafva varit af någon egentlig påföljd i detta hänseende; ty i sammanhang med löneregleringen för arméen år 1833 måste, såsom redan är nämndt, jemväl företagas en förnyad reglering af ackorden, om beskaffenheten och framgången af hvilken reglering kommitterade här förut redogjort.
Ständer förestagne owilkorliga skyldighet, att inom tre weckor läka häktade personer för Rätta ställas, hälst i Domsagor af större widd, der Domaren ofta kan wara wistande hela ZO till 40 mil frän Gränse.Tullen, när hans åtgärd der behöswcs, har Lag-Utskottet, som derjämte känner att sadan åtgärd ofta nog kan päsokdraS, samt att de fleste Härads-Höfdingar redan förut äro med göromål öfwerhopade, för sin del trott, att. Härads-Rätternas och Domsagornas nu warande skick, berörde önskan pä de fläste orter wore owärksiällbar, Dock om L någon ort omförmäldte hinder antingen icke inträffar, eller de i öf, rigt genom en annan Landu.Domstolarnes in» rärcning och fördelning kunde undanrödjas; ivore Herr uk berörde förslag, bet, som, efter bltffottets tanka helst borde följas. H vårföre ock Utskottet» tillstyrkande om Gränse-Tulls, m il är författad! i sä allmänna ordalag, att, utan hin» der deraf, om bet antages, veste ärender kunde updragcis häradshöfding med Häradsnämnd, der och när sadanl lämveligen ffe kunde, och hwi!» ket pä Longl. Maj:rs tTladiga pröfning lärer hökä ttyk-mmst. LaMMet anser också ej, bet större rZ63 Den 2, December. swärighct mä kunna blifwa, Ktt i desta Nätter, än t oribra, till Domare crhälia stickslige versoner, enär, - ,-qr hwad i betänkandet förrstäs eller förutsättes, i chEmbeksmZn, njuta skäligt arfwode samr tour och bsjordrings-rätt.
På detta afslag från rådkammaren följde en öfverläggning mellan konungaparet och kronprinsen i Beylons rum och i hans närvaro. Det var numera der, de hemliga länkar smiddes, med hvilka konungadömet sökte fjettra friheten och fästa makten vid högheten. Beylon, varsam, anspråkslös och mera sluten än ett bref, när det gällde hemliga värf, ehuru han i sitt alldagliga umgänge, bland några få vänner, var upprymd, språksam och okonstlad, – Beylon emottog obemärkt och liksom händelsevis i sina rum, än ett främmande sändebud, än en inflytelserik riksdagsman, hvilkas uppvaktning i de kungliga gemaken skulle gjort uppseende och blifvit ett samtalsämne. Hos Beylon infunno de sig hvardagsklädde, utan att knappt någon bemärkte dem. De höga personer, som ville öfverlägga med dem, besökte honom då, utan medfördt sällskap, på tider, när deras frånvaro i hofkretsen ej sprang i ögonen. – »Finnes då ingen utväg, att qväsa detta trotsiga Råd!« utbrast drottningen, sedan Adolf Fredrik berättat hvad som förelupit i senaten. – »Regeringslagarna förläna mig ingen myndighet öfver flesta rösterna i Rådet,« fortfor konungen. – »Men då är man ju icke konung?« tog kronprinsen till ordet. »Så gerna kunde man afsäga sig den förnedrade benämningen monark. – »En djup sanning, inneslutande fröet till den hjelp, som sökes, torde ligga förborgad under hvad Kongl. Maj:t och Hans Kongl. Höghet nu sagt – yttrade Beylon; – ty om regeringslagarna ej medgifva konungen att besluta mot Rådet, så tillåta de ej heller senaten att regera utan konung.« – »Och hvad slutsats drager ni deraf?« föll drottningen i talet. – «Förklaringen till rådsprotokollet, allernådigsta drottning, det Hans Maj:t, om senaten fortsätter sin vägran att sammankalla ständerna, nedlägger spiran, måste nödvändigt tvinga de gensträfvige Riksens Råd att foga sig, emedan regeringen i annat fall blir overksam och ständernas sammankomst oundviklig, för att besluta om styrelsen i detta utomordentliga fall.«
Hon skall ju riktigt Syster inte huru det förhåller sig med den der qvinvara en god och präktig menniska, och således litet passande för sådant folk, som Haraldsons. Fru Arnman. kan inte begripa huru den der menniskan vill och kan stå ut med dem. Men jag kan väl förstå, att det är för flickans skull, som hon håller ut der, Ja, det må väl bror ännu en gång säga. Jag Ja ja, han lär allt vara en illistig bof den der 22 och det är emedlertid ganska vackert af henne. Vet bror väl, att så vilda och råa Haraldsönerna än ska vara, förstår hon att hålla dem i tygeln, så att de henne. riktigt lära ha på en gång vördnad och fruktan för Askenberg. nat, som jag tycker är ganska ovanligt af en qvinFru Arnman. inte är mer än en half mil dit, så skall jag väl för att få se henne. Jag håller med bror om det; och som det Jag har verkligen hört det der, och mycket an na, åtminstone bland en sådan omgifning som hon är. öfvertala Arnman, att vi få fara dit öfver en gång, Askenberg. nyfiken, att lära känna både Haraldsons och henne. Hade bror Arnman i dag låtit mig få följa sig, så hade jag väl fått sigte på dem. Men gubben Deruti instämmer jag äfven. Jag är sannerligen var alldeles obeveklig i sitt motstånd, ehuruväl han visste, att jag kunnat blifva honom till mycken nytomkring. Jag har Gud nå's ett ben, hvilket, lik ta, såsom mera van och bekant med farvattnen härsom jag, tagit afsked ur tjensten, men mina begge handa. armar, äro ännu bastanta och brukbara till hvarjeFru Arnman. bevisar oss alltid en sådan hjertans innerlig vänra brors godhet. Bror vet inte sjelf huru väl bror vill oss, och skap och tillgifvenhet, att vi aldrig nog kan, värde 23 Askenberg. i förbindelse här. För att bevara mig från ledsUrsägta, Fru syster, det är tvärtom jag, som står nad vid lifvets enformighet, sedan jag, genom min de jag mig ganska lycklig, att få kasta ankar hos
Häruppå svarar jag, att stadgandet afser icke allenast borgen för vanliga skuldförbindelser eller reverser, ulan äfven löftesansvar för andra, under längre tid bestående, aftal, såsom t. ex. arrende-kontrakler m. fl. Derest It. o. Ad. skulle finna, att den af mig nu framställda och i min reservation fullständigare utvecklade anmärkn., i någon mån förtjenar afseende, torde B. o. Ad. finna för godt att antingen återremittera Betänk, eller ock antaga lagförslaget med den förändring jag tagit mig friheten föreslå, eller att orden: »som skäligen antagas må», utbytas emot orden: »som af borgenär antages.» Hr von Ehrenheim, Pehr Jak.: 10 §:n af IIandelsB:ns 10 Kap. lyder sålunda: »Dör gäldenär; svare tå thes arfvingar, så långt gods hans räcker, och gälde löftesman thet som brister. Dör löftesman medan han under borgen står, vare tå borgenär skyldig att straxt fordra ny borgen af gäldenären ; gitter han then skaffa, vare then förre löftesmannens arfvingar frie; gitter han ej, söke borgenär betalningen genast ut af gäldenären, och bristen af löftesmannens gods.» Vid denna g har anmärkts, dels att ovisst vore om §:n afsåge både proprie borgen och annan borgen, dels att uttrycken: »straxt» och »genast» voro obestämda och ej innefattade viss praescriptions-tid, hvarefter afliden löftesmäns arfvingar skulle vara frie från ansvar. Genom den förändring som nu föreslås skulle först och främst lagrummets bestämmelser uttryckligen 238 Den 11 April, utsträckas till båda slagen af borgen, och för det andra faststälies en praescriptions-tid af ett år, efter det den aflidne löftesmannens arfvingar kungjort borgenären dödsfallet, inom hvilken tid arfvin» garne borde, om gäldonären ej ställt ny borgen, af borgenären kräfvas.
Tillse vi nu åter hvad enskildte utbetalat, så utgör det för Götha kanal 3,141,000 R:dr Trollhätte, nya 225,000 — Strömsholms, nya 216,000 — Hjelmare, nya 74,000 — och Södertelje 251,500 Summa 3,907,500 — Härtill kommer att aktieegarne åtagit sig inlösen af de gamla aktierna till mer eller mindre betydliga belopp (Trollhätte kanal 5 ä 600,000; Strömsholms 1 å 200,000) men denna inlösen är verkställd dels med de erhållna Statsmedlen, dels med den ärliga alkastningen, dels möjligen lill en del obetald. Med elt ord, de kontant tillskjutne medlen upgå, enl hvad jag tror mig med 3 H. 2 18 Den 4 Januari f. m. visshet känna, endast till ofvan anförde belopp. Se vi åter på den nuvande brutloafkastningen, så upgår den vid Hade Staten nu äfven betalat de 4 milkr, som nu af enskilde blifvit samraanskjutne, så hade Svenska Statsverket varit egare af kanalerne, och om man äfven beräknar alt nettoinkomsten upgår endast till 159,000 R:dr eller halfva bruttobeloppet, så utgör likväl detta 4 proc. på dessa 4 milkr, som Staten skulle hafva tillskjutit för att sjelf vara egare af kanalerne. Jag hemställer till Eder, Mine Hrr! om det icke skulle mäktigt bidraga till näringarnes förkofran om det stöde i Statens makt att nedsätta taxan på kanalerne så, som rörelsen verkligen klöfver. Jag har framlagt detta exempel för att visa, att då Staten i alla fall vid så vigtiga byggnadsarbeten, som här äro i fråga, måste tillsläppa broderparten, det vore bättre om Staten åtoge sig att bygga det hela emot vilkor att sedermera sjelf blifva egare derutaf.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstal Nej, Ridderskapet och Adeln bifallit den senast framställde propositionen. Herr af Ekenstam: Häraf finnér Ridderskapet och Adeln orimligheten, alt Kongl. Maj:t icke äger rätt att höja tullen på ben. Jag anser ämnet vara af den vigt, att det väl kunde förtjena en votering; men då jag likväl gifver efter för pluralitetens önskan, gör jag det icke för ilen enskildta ovilja, som jag i annat fall kunde åsamka mig, utan blott för det Konungen äger att förbjuda utförseln, och derföre att jag hoppas detta 4°8 J3en 3o O c to ber f. ra. correctif skal! vidtagas, när icke något annat får göra sig gällande. Bränvin. Friherre Åkerhielm: Utskottet föreslår 16 sk. tull på allt bränvin, som ej öfvergår 12 grader. Detta anser jag ej vara tillräckligt skyddande för en vara af denna beskaffenhet. Det åsätta priset är visst ett medeltal, men man skulle kunna förskrifva bränvin, som vore 12-gradigt, och sedan genom ökandet af volumen, sälja det med enskildt fördel, till skada för våra inhemska bränvins-fabtikationer. Jag anhåller derföre, att värdet å bran vinet må höjas till 1 R:dr, och tullen till 5o procent eller 24 sk. Herr Hjerta, Gustaf: Jag instämmer med Friherre Åkerhjelm deruti, alt tullen på sädesoch potates-bränvin bör höjas till 24 sk., men man bör äfven höja tullen på alla andra slag af bränvin, som äro tillverkade af ris, socker och frugter, såsom Cognac, Arrac och Rumm, till 36 sk. å 1 R:dr. Detta är det enda sättet, att genom consumtions-afgifter kunna träffa välståndet och njutningen.
Sl:s rätt faltadt, erkännandet af samfällda valens och tvåkammarsyslemets principer segrande hade framträdt; — då skulle möjligen nu om grundlags-§:ns rätta tolkning och tillämpning strid med något slags sken af skäl hafva kunnat uppstå. Men i6S Den 19 April f. m. nu hafva ju alla RiksSi:n gatt in på sjelfva saken och fråga är numera blott ora sättet; och när man hunnit så långt, då åtminstone tyckes grundlagens tydliga mening vara den , att ett förslag skall blifva hvilande. Må hvar och en genomläsa slutet af 56 §:n Reg.F:n och säga, hvad dess bokslafliga ordalydelse annars skall hafva att betyda. Dessutom, huru man än vill tolka ofia citerade grundlags-§, så kan det dock icke jäfvas alt deri är bestämdt uttryckt rättigheten för hvarje RiksStånd, alt få hvarje dess skiljaktiga tanke under votering i förstärkt Coust.Utsk. Men örn man nu ej skulle vilja uttrycka någon annan gemensam tanke än den att Const.Utskts betänk:n i sin helhet afslås, då skulle nu antingen denna rättighet blifva BondeSt. förnekad, eller ock skulle man försöka tvinga Const.Ulsk. att inkomma till RiksSt:n med sådana voterts-propostr, som det efter min åsigt ovillkorligen ej får afgifva. Emot BondeSlts redan gifna bifall till Const.Utskts betänk, i sin helhet får ej afslag uppställas såsom contra-propos, om äfven alla tre de öfriga RiksSttn skulle sig i ett sådant förena. Ty afslag å allt hvad dessa betänk:n innehålla kan ej numera äga rum, då deraf skulle blifva följden, att tvänne med R. St:s rätt fattade beslut sålunda antingen upphäfdes eller ock lemnades utan afseende; och att tillåta något sådant, genom af dem beroende åtgärder, det kunna ej Const.Utskts ledamöter, utan ett alltför uppenbart förbiseende af deras pligt, såsom af andra talare redan blifvit anmärkt.
Assignation bör alltid vara försedd med summan utstäld i bokstäfver och ziffror; samt med behörigt namn och sigill eller stämpel; allt i likhet med det formulär, som vid räkningens öppnande till Banken skall afgifvas. I annat fall utbetalas ej assignationen. §• »6. Allmänna Verk äga, att utan afgift hålla räkning å VexelBanken, samt der insätta och utassignera hvad belopp de för sina liqvidationer behöfva. 5. 17. Enskilta personer och Bolag kunna öppna räkning med VexelBanken emot en årsafgift af 5 R:dr Banco per folio, hvarje folio å 4° räder. De tillåtas ej utassignera mindre summa än 5o B:dr och jemna tiotal, om det ej är sista återstoden af räkningen. §. 18. En hvar enskilt man eller hvarje Bolag, som i Banken vill öppna års-räkning, hör aflemna ett intygande af tvänne väl Den a8 November e. ni. 607 Isända personer, alt lian är vederhäftig samt känd för att uppfylla sina förbindelser. Äfven skall in dupplo aflemnas ett fullständigt formulär för assignationerna på Banken, hvilka icke, hvad Bolag beträffar, kunna antagas om de ej äro fullständigt, enligt Bolagets tillkännagifna firma, underskrifue. §• !<> öm någon assignerar mera, än han till ■godo häfver på sin rakning, bote hvarje gång 5 procent af don öfver-assignerade summan, hvilka genast å räkningen afskrifvas; och skall assignationen protesteras. Tiar han gifvit sådan assignation uti betalning till annan man, äge denne att af 'Utgifvaren fördra Recambio, som för Vexel. §. 20. Skulle någon 3:ne gånger å sin räkning i VexelBanken öfver-assignera, vare Banko-styrelsen pligtig, att derom i Allmänna Tidninganle kungöra; och må en sådan oordentlig assignant icke vidare räkning derstädes tillåtas. §. 21.
Den, som vill, att vid omröstning rörande Konstitutions-Utskottets, uti dess Memorial N:o 19 framställda, af Bonde-Ståndet godkända, förslag till den ändring i 53 § Riksdags-Ordningen, att beslut ej må af något Stånd fattas, derest icke minst tretio ledamöter tillstädes äro, — såsom kontra-proposition skall uppställas, att, i enlighet med Borgare-Ståndets gemensamma tanke, till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag bör hvila det förslaget, att till 53 § Riksdags-Ordningen tillägges ett nytt moment af följande lydelse: "Ej må af något Stånd beslut fattas, ”derest icke minst en tredjedel af ett Riks-Stånds vid Riksdagen närvarande Ledamöter ” tillstädes äro,” röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, kommer att till kontra-proposition vid omröstning i hufvudfrågan antagas Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets gemensamma tanke, att Konstitutions-Utskottets berörda grundlagsändrings-förslag bör förkastas. Konstitutions-Vtskottets Memorial N:o 56. 11 Omröstningen har, elter öppnande af den förseglade sedeln, utfallit med Fyratio Ja och Tre tionio Nej. Åttonde Omröstningen. Den, sorn vill, att Konstitntions-Utskottets i Memorialet N:o 19 framställda, af Bonde-Ståndet godkända, förslag till den ändring i 53 § Riksdags-Ordningen, att beslut ej må af något Stånd fattas, derest icke minst tretio ledamöter tillstädes äro, — skall hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-Ståndets gemensamma tanka, att hvila til! grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag det iörslaget, att till 53 tj Riksdagsordningen tillägges ett nytt moment, så lydande: "' JSj må af något Stånd beslut fattas, ”derest icke minst en tredjedel af ett Riks-Stånds vid Riksdagen närvarande Ledamöter ”tillstädes åroJ Omröstningen har utfallit med Femtiofem Ja och Tjugutre Nej. Nionde Omröstningen.
Inom Hedervärda Bonde-ståndet har Guslaf Hultman från Orebro län väckt fråga om införande i Bevillnings-förordningen af det stadgande, att blott halfva antalet af fedamölerne i Pröfnings-kommittén ärligen skulle afgå, hvarigenom, efter motionärens förmenande, den fördel skulle vinnas, att inom kommittén alltid funnes personer med vana vid göromålens handläggning; men då uppdraget alt vara ledamot i Prölningskommitlén derigenom »kulle blifva nog mycket betungande samt genom den nu föreskrifna cirkulerande ordningen emellan de af Taxerings-kommittéerna föreslagna ledamöter en större kännedom om förhållanden inom särskilda delar af eli län är att påräkna, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till Gustaf Hullmans ifrågavarande förslag. § m. Reseoch dag-traktamentet för ledamöterne i|Pröfnings-kommittén, för närvarande bestämdt till 1 R:dr B:ko, torde i anseende till de pä seduaro åren stegrade lefnads kosl - Bevillnings-Utskoltels Betänkande N:o 5. 25 koslnaderne, vara alltför lågt. Motioner hafva ock blifvit väckta, åsyftande förhöjning af detsamma, nemligen af Herr A. F. Boman, som föreslagit traktamentet till 5 R:dr R:mtj samt E. Christensson från Bohus län och G. Hullman från Örebro län, af hvilka den förre ansett det böra utgå med samma belopp, som för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-verket är stadgadt eller 4 R:dr banko, samt den sednare med 3 R:dr banko. För sin del anser Utskottet 3 R:dr Bunt vara ett lämpligt belopp och hemställer, att detsamma må af Bikets Ständer fastställas. § 118. Då Rikets Ständer vid sednasle Biksdag nedsatte bevillningen efter 2:dra art., blef den procent, som, jemlikt 118 §, för kostnaders bestridande vid taxeringarne samt för reseoch traklaments-ersättningar, arfvoden lill uppbördsm. fl. tjenstemän skall af bevillnings-summan utgå, till beloppet oförändrad.
Inget spring och krångel. Allting var, som det skulle vara, och ville man ha något, så stod det där, innan man visste ordet af. Det var annat det, än springa spring och ett besvär... tjugo gånger för att få litet portvin varmt. Ett KERSTIN. DAHLMAN. KERSTIN. Nej, det vet jag visst inte. Hon hade aldrig När man vill göra väl... Ja, ser du besvär, det är pjåsk. Det visste jag inte. Ingenting annat än pjåsk. DAHLMAN. KERSTIN (bortvänd). henne så mycket. Jag tänkte... Jag tänkte inte, du saknade ­ 118 ­ DAHLMAN. lugn, det är alltihop. Hvarför kan man inte få vara i lugn och ro! KERSTIN. Saknade! Hvem har sagt det? Jag vill ha Det ä' jag, som gör det tråkigt för dig! DAHLMAN. KERSTIN. Ah... för att göra det trefligt för dig, det vet jag då... Ja, det vet jag... DAHLMAN. KERSTIN (med kväfd röst). Och ändå har jag gjort allt, hvad jag kan Ja, ja, ja! Det vet ju jag med. godt jag kunnat... för att göra dig till nöjes... DAHLMAN. KERSTIN. Nog har jag bjudit till alltid... och gjort så Kära Stina, lilla... jag inte suttit här hos dig, fastän de kommit hit och velat draga ut mig med våld? Har jag gått på teatern en enda gång? DAHLMAN (retligt). Har jag varit ifrån dig en enda dag! Har ju tvärtom tiggt och bedt, att du skulle roa dig. min skull. Ja, men jag har ju inte nekat dig. Jag har Det pinar mig att se dig sitta här och hänga för ­ 119 ­ KERSTIN (snyftande). Ja, jag hör du säger, att jag pinar dig! Jag tycker inte om några uppoffringar. KERSTIN. DAHLMAN. gör. Om jag sitter, ä' det inte bra, och om jag inte bra, och om jag öppnar dörrn ä' det inte bra, och om jag stänger den ä' det lika galet. allting...!