Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru olika än uieningarne varit delade i skjutsfrågan, synes dock flertalet hafva förenat sig i det rnedgifvandet, alt, så länge skjutsskyldighet såsom servitut vidhäftar svenska jorden, skjutsen bör gäldas efter sitt verkliga värde på hvarje ort. Men alt detta värde inom oiika delar af landet är betydligt skiljaktigt, ligger i öppen dag. Hvad gästgifveri-, hålloch reservskjuts, samt postskjuts beträffar, förbigår jag desamma alldeles, då del är mig bekant, att framställning derom kommer att väckas hos Rikets Ständer, uttryckande, såsom jag tror, landets jordbrukares enstämmiga önskningar och förhoppningar. Jag fäster mig derföre nu endast vid de återstående slagen af skjuts, nemligen kungsoch kronoskjuts. Enligt Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse den 11 December 1857, angående legan för gästgifveri-, hålloch reserv-, äfvensom för kungsoch kronoskjuts, utgör legan för sistnämnde slag af skjuts 80 öre milen för hvarje häst. Denna lega är sålunda 20 öre mindre än för den vanliga skjutsen pä alla de ställen, der skjutsningen är upplåten på entrepenad, och entrepenad är nu säkerligen införd nästan öfverallt vid de större stråkvägarne inom landet. Skulle omsider ett billigt afseende fästas vid landets jordbrukares förnyade framställningar att blifva qvift den vanliga skjutsskyldigheten, såsom ursprungen från fordna tider af godtycklighet och våld, kommer dock troligen kungsoch kronoskjutsen i det längsta att qvarstå, såsom ett jorden graverande servitut. Kungsskjutsen är numera för obetydlig för att synnerligen beaktas. Kronoskjutsen utgår äfven mera sällan, men är af beskaffenhet, att Staten svårligen kan undvara densamma, framförallt i möjliga tider af ofred. Man hör också mindre ofta någon klagan emot detta onus, såsom sådant, men väl emot. den lega, hvilken Staten lemnar i ersättning, såsom varande mindre än den vanliga skjutslegan. All Staten också för den skjutsskyldighet, som af densamma påfordras, lemnar lika hög ersättning, som den enskilde resanden, är väl icke heller obilligt.
B. 333 Den 10 Februarii, vändigt uppkommande öfverproductlonen; man glömde att jordbruket var då drifvet till den höjd, att det icke mera utan öfverdrift kunde uppdrifvas, och att omkring de största handelsplatser jordbruket alltid bäst florerat i alla tide-, hvarf. Når nu allt detta tages i beräkning, så lärer man finna att vål nöd icke finnes, men deremot mycken förlägenhet. Jag medgifver äfven att Magazinslnråttningen icke år tjenlig i afseende på den inre handeln. Jag bekänner att ingen handel kan existera der Staten handlar; då upphör all concurrence och om någon enskilt försöker att handla, lider han sådan skada, att han ej vågar åter försöka att täfla med den mågtigare Handelsmannen. Exempel saknas ej häruppå, om så skulle behöfvas. Vare nu detta nog sagdt om taflan af vår belägenhet, sådan den år. Nu är frågan om medlen att den afhjelpa. Enligt min öfvertygelse ligger hjelpen, så vidt den på oss beror, och oberåknadt de omständigheter, som ligga utom oss, först och främst deruti, att vi må få den frihet i handel och näringar, utom hvilken den inre Och moraliska kraften som finnes bos vår nation icke kan utvecklas. Detta land ger dertill så mångå anledningar, och står der* uti i bredd med hvilket annat land som hålst; men dertill hörer nödvändigt att menniskans kraft får utveckla sig utan tvång, och att de band försvinna, sorn nu fjettra näringsfliten. Min mening år derföre icke att klandra dem för den framfarna tiden; de voro kanske till och med nyttiga, jag tror det, då de af våra fordna Konungar fastställdes; men då tiden nu JDen 10 Februarii. 33» föråndrat sig,' måste vi följa tidens ända och dessa band böra lossas. Når man kallt och lugnt Öfverväga! detta och lagt en sådan frihet till grund, följer derefter frågan om en rigtig financeplan, öm ett stadgadt myntväsende. För detta ändamål har Kolig!. Majit tillsätt en FinanceCorhmitéj hvars arbeten jag hoppas siiart skola blifva bekantä.
Men sedan jernvägar i Badens grannländer blifvit anlagda med 5 fots spårvidd och satta i förening med nämnde lands jernbanor på 3:ne ställen, fann man sig föranlåten, att med högst betydliga uppoffringar förändra hela sitt jernvägssystem till likhet med grannstaternas. Ufi England hafva mycket häftiga strider och långvariga undersökningar uti denna fråga egt rum, då från början af jernvägarnes anläggning olika spårvidder antogos, och en komité nedsattes slutligen, för att undersöka på hvad sätt man med minsta kostnad skulle kunna undvika olägenheterna af omlastning, och resultatet blef, att man på flere hanor nedlade en 3:dje rails för att derå kunna föra vagnar af olika spårvidd. Chefen för Svenska statens jernvägsbyggnader bär äfven i sitt betänkande föreslagit, att bibanor med understöd af Staten icke Den 24 Januati. 79 böra få byggas med mindre spårvidd än stambanorna, och deruti kan jag ej annat än på det lifligaste instämma. Hr Hjerta bar yttrat den farhåga, att de många jernvägs-byggnaderne skulle framalstra en allt för stor mängd af Ingeniörer, hvilka i framtiden skulle komma att uppgöra äfvenlyrliga planer för jernvägsanläggningar och andra företag, samt möjligen förleda Slaten att antaga desamma. Jag erkänner att Ingcniörsvrket i vårt land i allmänhet icke står pä någon hög ståndpunkt, men tror att en förbättring i detta afseende just genom allmänna arbetens utförande i stor skala kommer att vinnas, och anser mig böra tillkännagifva, att jag för min del icke delar denna Hr Hjertås farhåga. Så väl Staten som de enskildte tillhör det att pröfva lämpligheten af hvad de al dem använde Ingeniörer föreslå samt att kontrollerna deras arbeten hvadan någon fara i delta afseende ej torde vara för handen. Remitterades till Statslitsk. Föredrogs K. M:s d. 17 dennes på bordet lagda Nåd. skrifvelse till R:ts St:r, angående Direktms för Nora-Ervalla jernvägsbolag underd. ansökning om ytterligare låneunderstöd för nämnda jernvägsföretag. Hr Hjerta Lars:
Bergs-Collegium uti 3totocolls-Utdrag af den g sisth Mar* ti meddeht en Förteckning å Recognitions-Skogarne, sorn tillika Upptager de gärder sorn efter fötutgångre afmätningar och undersökningar/ dervid séenäst blifvit af Eergs-Collegium, eller af Kongl. Kammar* och Bergs Collegierne gemensamt vidtagne, hvarjemte tillkännagifves* att, hvaf dö Recognitions-Skogar angar, hvarå undersökningar ännu ej skedt, eller åtminstone» Undersöitnings - protoeollerne ännu ej blifvit Kongl. Bergs-Collegiutn rneddeldte, sådant i förra händelsen da beror, dels på ännu icke fullbordade afmätningar, dels ock på oafgjorde rågångseller andre med Skatteköps undersökningarnes sammanhang ägande tvister, samt ätt! då undersökningarnes pröfning beror på Kongl. Kammaroch Bergs-Callegietnes gemensamma åtgärd, tnöjeilgen Handlingar angående desse mål, kunnat till Kongl. Kamin ar-Collegiutn inkomma, deraf Kongl. Bergs-Collegium ännu ej erhållit del, och hvarom således KongJ. Collega D iarier ej kunnat lemna upplysning. Kongl. Kamrnnr-Collegium har uti Rrotocolls.
Kraemer, Anders Robert, och N:o 2,322, Hr Sandströmer, Carl Johan Albert; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 327, Frih. af Wetterstedt, fullm. Hr af Wetterstedt, Carl August Alfred; N:o 2,036, Hr v. Stapelmohr, fullm. Hr Flack, Johan Fredrik Filip. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af 2 Ledamöter uti Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t efter N:o 1,846 A, Hr Fock, fullm. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar, och N:o 1,956, Hr Clementcoff, fuilm, Hr v.. Knorring, Eric Oscar; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 91, Hr Mörner, Axel Gustaf; » 1,955, v. Oelreick, Sten Alarik. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af 1 Ledamot i Riddarh. Utsk:t efter N:o 211, Erih. Cederström, Claes Henrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd Nio 1,65 9, Hr Swedenstjerna, fullm. Gr. Hamilton, John William Patrik. Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utskm inkomne Utlåtrn, Mern. och Betänkm, nemi. från StatsUtskottet: N:o 152, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens Nionde Hufvudtitel; N:o 156, i ani. af väckta motioner om Statens medverkan för åstadkommande af tillverkning inom landet af jernvägsmateriel; N:o 157, i ani. af R. St:rs år 1859 församlade Revisorers berättelse ang:de samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857;, Bevillningsutskottet:
Nen tivsrken nn etter onder ItiIt8ctgA6N8 to^^i knnde, i sn8eentte tilt cte ^ttrsnden ooti ujipt^8ninAsr, 80m st vedertidrsnde ms8t intorttrs8, ttevt8ionen8 otvsnnsmnde tiersttel8e, ooti totjsktli^en ioke etter omtormstds 8er8kitds tram8tsttninAsr, I^onl>t. Nsj:t i tlers8 liets vitttt torectrsAss. ^.tt onder 8ädsne tortiättsnden till stgörsntte toretsAs 8or8kitdts 1önetortiöjninA8- ooti orAsni8stion8trsAor ooti dertill t»eAsrs sn8tsA st itiket8 8tsnder, vore i sttinsnliet 8trictsntte mot r i titius grunder.
Man får icke säga: deras åtgärder voro lagliga, derföre att de äro obestridliga historiska facta; man skulle då omvända sanningen. Man måste först fråga: voro dessa åtgärder öfverensstämmande med invånarnes privilegier och friheter, sådana de funnos bestämda i Dansk lag och Författningar, hvilkas orubbade helgd tractaterna förbehållit? Man har gått en alldeles motsatt väg. Afvikelsen från Dansk lag och Danska kameral-förhållanden, deni Svenska Förvaltningen tillät sig, liar man åberopat, såsom voro de lagenliga handlingar; och på detta sätt har man äfven i denna period menat sig linna de slarkasle bevis för kyrk ohemmanens k romma tur. De skriftliga handlingar och förvaltnings-åtgärder, som utgöra hufvudmomenter i frågans utredning under denna period, skola i möjligaste korthet anföras. Hallands Jordebok för töjd. ISägon äldre finnes ej. Hon upptager kyrkohemmaneti under denna rubrik, afsöndrade från kronohemmanen. Men man yrkar, att denna serskilda benämning och afsöndring från kronohemmanen ingen ting bevisar för deras egenskap af kyrkornas egendom — emedan Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 182. 41 — emedan kyrkohemmanet! i Sverige vid denna lid ännu i Jordeböckerne bibehöllo sin rubrik af kyrkohemman, ehuru de voro indragne lill kronan, lianska räll! Likväl — rubriken kyrkohemman i Svenska jordeböckerne vittnade ju, att de verkligen varit kyrkors egendom, innan de till kronan indrogos. Men i Danska provinserna hade aldrig någon sådan reduction skett. Konung Christian lil (se hans Kiöbenhavnske Recess, sid. 164, K fider itp Rosenvinges upplaga) indrog Biskoparnes gods, men lemnade kyrkor, skolor, hospitaler och presterskapet i orubbad besittning af alla hemman och jordar, hvilka de under Calholska tiden förvärfva!. Dessa hemman och jordar hade ej upphört att vara kyrkornes egendom, när Halland aflräddes till Sverige.
Fröken Bustan föreföll väl ungdomlig som mrs Cortelyon och hr de Wahl hade i kapten Ardale fått en roll, som ej alls lämpar sig för hans naturell. — Uppsättningen var synnerligen vårdad med nya dekorationer af Grabow. Att det nya stycket kommer att varda en kassapjäs för direktör Albert Kanft, kan ej slå fel. Första kammarmusiksoarén under innevarande säsong gaf Aulinska kvartetten i tisdags i Veten335 skapsakademiens hörsal. Programmet upptog stråkkvartett n:r 3, d-moll, af Cherubini, pianokvartett, a-dur, af Brahms samt Smetanas stråkkvartett i e-moll, kallad » Aus meinem Leben ». Särskildt väckte de båda förstnämnda kompositionerna lifligt intresse. Utförandet var på det hela taget godt och belönades flerstädes med bifall af den talrika publiken. Skiss för Idun af Ada Allén. (Forts.) På aftonen gick han in i det till likrum anordnade kabinettet för att ännu en gång se sin faders älskade ansikte. Det var ej mycket förändradt. Däröfver hvilade samma godmodiga leende som förr, men, o, så kall, så liflös han var! Heta tårar runno ned för Rikards kinder, han måste en gång gifva luft åt alla känslor, som stormat inom hans bröst denna sista vecka, sedan allt blifvit så förändradt för honom. Dörren öppnades sakta och en ung kvinna inträdde i rummet. Då hon blef varse Rikard, ämnade hon draga sig tillbaka, men han gick henne till mötes. Hon hade vuxit upp från barn till kvinna, hon var ej vacker, men det låg mycket kvinnligt behag öfver hela hennes väsen, och de djupblå ögonen blickade tillitsfullt in i hans. » Välkommen hem, Rikard, » sade hon sakta, » moster och jag hafva nrycket längtat efter dig. » » Tack, Elsa, för allt det du varit för mamma denna sorgliga tid. » » Åh, det var ju ingenting. Så plötsligt allt förändrades — den käre morbror, som var så kry och ungdomlig. » De stodo nu båda vid kistan. &gt;Ja, Elsa, och hur skall nu allt blifva?
1 förevarande fråga är det visserligen likgiltigt, då ämnet är af föga vigt, hvilket valsätt antages, men förhållandet blir ej alltid så, och det måste ofta blifva vigtigt, att majoriteten, och icke minoriteten, får bestämma' valet äfven af Suppleanter i de Förstärkta Utskotten. Jag hemställer derföre lill Herr Grefven och LandtMarskalken, om icke det af mig föreslagne valsätt må af Hans Excellence förklaras vara det rätta. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att vid val af Suppleanter hade man tillförene på olika sätt förfarit; understundom särskilt upptagit Suppleauterne på val-listorne, Och understundom endast upptagit de Ordinarie Ledamöterne, samt ansett dem, hvilka näst derefter erhållit det största röstantalet, vara Suppleanter. Då Hans Excellence i sista Plenum hemställde, att 8 Suppleanter uti Förstärkta ConstitutionsUtskottet måtte utses, tilläde Hans Excellence, såsom han nu ville minnas, att blott i4 namn måtte å vallistorne upptagas, samt de 8, hvilka dernäst erhålla det största antal röster, förklaras Vara Suppleanter, hvilken hemställan äfven till alla delar af Ridderskapet och Adeln bifölls; och hade Hans Excellence i följdderaf trott, att valsedlarne endast borde innefatta i4 Ledamöters namn, el - Den g November f. m. a lee deras, hvilka utsågos till Ordinarie Ledamöter, hvarefter de 8, som dernäst undfingo de fleste rösterné, kommo att blifva Suppleanter; dock ansåg Hans Excellenee sig böra i denna omständighet vädja till Ridderskapet och Adeln, samt undertecknad RiddarhusSecreterare, huru lian vid tillfället uppfattat Ridderskapels och Adelns beslut. Herr Cederschjöld, Pehr Gastaf:
Kantarider; Ii än toras under Apotheksvaror. Kantiljer; se Gulddragareoch Suörmakarearbeten. Kappsäckar; se Nattsäckar. Karduan; se Saffian under art. Hudar och Skinn. Karmin; hänföres under Färger, ej specificerade. Karott; se Tobak. Kedjor till innanverk i ur-; se Ur, delar deraf. Kinabark oell Kinarot; hänföres under Apotheksvaror. Kitt; hänföres till Blyhvitt under art. Färger och Färgningsämnen. Klinker; hänföras under Tegel. Klorsyradt Kali; hänföres under Sall, medicinskt. Klöfvar; hänföras under Horn, oarbetadt. til atton , Förslag lill Tulltaxa. 313 Fläder, ej specificerade: fransar, spelsar eiler blonder, förhöjes tullafgiflen med 100 procent i den för tygel bestämda, för oljade eller fernissade kläder, derunder ej inbegripna sådana, som äro öfverdragna med kautschuk eller gulla percha, beräknas lulla fgi ften efter hvad för tyget är bestämdt, utan förhöjning, kläder, som utgöras af knutne eller stickade eller på strumpstol tillverkade persedlar, såsom bufvor, tröjor, underkläder in. m., äfven om dessa äro färdigsydda, försedda med knappar och band o. s. v., förtullas, utan förhöjning, efter hvad för art. Strumpor och Strumpstolsarbeten är bestämdt, gångkläder, tillhöriga sjöfarande eller resande, när de äro synbart brukade eller, af egarne sjelfve medförde, pröfvas icke öfverstiga deras personliga behof Knallhattar Knapergall och Ekollon, malen och omalen Knappar, af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen /lnm. Då knappar af Glas, Horn, Metall, Perlemor eller Stenkol icke annorlunda äro af sammansatta ämnen tillverkade, än att öglan är olikartad, böra do förtullas på sätt taxan stadgar för det ämne, arbetad!, hvaraf sjelfva knapparue äro förfärdigade.
Maj:t i Nåder föreslagit, medgifva, att. tionue-tackjerns-skatten måtte från och med år 1855 nedsättas med en tredjedel af dess nuvarande belopp, än äfven lör deras del besluta, att hammar-skatten och den afgift, som vid vissa verk i stället för hammar-skatt ui-gingc, matie, från samma tid räknadt, nedsättas till hälften af hvad de nu utgjorde, dels hemställt, att en väckt motion om nedsättning för bergsmanshamrar i minimi-beloppet för beskattningen å oinskränkt smides-rätt, matte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende, har bifallits af Ridderskapet och Adeln, men är återremitteradt af Preste-ståndet i liela betänkandets vidd. af Borgareståndet. hvad angår den föreslagna nedså ilningen i tiondeoell hammarskatts;j ernet, samt af Bonde-ståndet, i afseende i Utskottets yttranden i fråga om nedsättning i hammar-skatten och minina i-belopp et för omförmälda oinskränkta mnides-rätt. De anmärkningar, hvarå i Preste-ståndet följt återremiss, innehålla hufvudsakligen: Do hvad beskattningen å tackjerns-till verkningen angår, att denna näring redan nu egde flera väsendtlig» förmåner, såsöip. beiånings-rätt i Rikets Ständers bank och roterings-friiiéf, hvilken sednare motsvarade hela tionde-jerns-skatten; att fråga vore väck c om upphäfrande af nuvarade förbud mot export af tackjern; att oaktadt de af Kongl.
Ja, det är icke mycket, och jag hade önskat ett högre belopp, men då de dessutom erhålla födan under tjenstgöring, är det dock något, och jag tror icke att Sverige hat råd att gifva sina matroser högre aflöning. Utom hvad jag redan nämnt, har hvarje matros beklädnadspenningar till belopp af 30 Rdr bko, hvaruti förökning är begärd. Dessutom är meningen, att de skola vara sjökommenderade då de erhålla högre aflöning, och på gamla dagar alltid pension, som nu visserligen är ringa, men som man kan hoppas med tiden Den 20 December. 731 blifva förhöjd. Jag skall icke motsätta mig förbättring i matrosernas aflöning, om den kan åstadkommas. Gr:n har betviflat att vi, med läde, att vi aldrig haft några dugliga sådana. Detta bestrider jag, ty före och under vårt sista krig hade vi dugliga matroser, men då tillgick deras tillsättande annorlunda än nu, ty på sednare tider har matroser endast tagits ur SkeppsgosseCorpsen, hvilken icke kunnat lemna tillräckligt antal rekryter. Införes det gamla sättet för rekryteringen, så få vi nog matroser äfven med den nuvar:de aflöningen. Vidare har Gr:n anmärkt, att Flottans KonstruktionsCorps vore öfvertalig. Jag vill icke bestrida, att ju icke denna Corps kan bestå af ett ringare antal officerare, men de hafva nu en gång blifvit & stat upförde, och förminskningen af denna Corps beror af K. M., hvadan jag anser olämpligt att derom yttra mig. Denna uplysning har jag velat lemna i anledn. af Gr:ns yttrande om aflöningen. Sedermera har Gr:n fästat sig vid pensionsstaten, och ansett det vara bättre, att ålderstigne officerare upföras å reservstaten. Ja, möjligen är det bättre. Det beror af tycke och smak. Det ena sättet kan vara lika bra som det andra, och jag önskar blott, att något gjordes i den vägen. Gr:n har derefter öfvergått till materielen och talat om de gamla skeppen, som blifvit apterade till ångskepp. Ja, när man icke kan åstadkomma något bättre, måste man begagna hvad man har.
De talade om k~innornas benägenhet för ytterligheter, i följd hvaraf de, utrustade med politiska rättigheter, i synnerhet skulle stärka ytterlighetspartierna, de klerikala % ena sidan, socialisterna il den andra, talade om deras motvilja för politik, deras ringa fysiska styrka., deras öfverdrifna känslighet. Äktenskapsfrekvensen, som redan var i sjunkande, skulie, om billen blefre lag, and % ytterligare sjunka, liemlifret förstöras, etc. etc. E t t skal mot billen, hvilket från flere håll framdrogs, var att kvinnorna icke behöfde erhålla nfigot direkt inflytande p % lagstiftningsarbetet, d&amp; redan dessförutan all skyldig rättvisa vederfares dem från lagstif - tarnas sida. Förslagets anhängare voro emellertid icke sena att vederlagga alla dessa skal. Förslagställaren sjalf, sir Albert Rollit, hade öppnat debatten med ett glansande tal, hvilket till och med motståndaren \ 117 ' Smith måste förklara vara det bästa, klaraste och rättvisaste försvar för kvinnors rosträtt han någonsin hört. I detta tal gendref Rollit på ett dräpande sätt inoståndarnes påstående, att reformen skulle vara revolutionii,r, sainliällsupplösande, någonting, hvars like man ej sett sedan världens skapelse, i det han visade, att kvinnorna i England förr i världen haft så väl politisk som kommunal rösträtt, och anförde exempel p&amp;, huru kvinnor under Plantageneter ocli Tudorer röstat på grefskapens representanter i parlamentet. Af talarne för billen märktes dessutom den liberale ledamoten Woodall, som under en föregående parlamentssession väckt motion för kvinnans rösträtt, vidare den framstående statsmannen Cozcrtrq, hvilken tillhör det s. k; liberalt unionistiska partiet. Denne sistnämnde visade, att det fanns många brister i lagstiftningen rörande kvinnan, livilka helt siikert skulle mer uppmärksammas, om kvinnor hade sin röst med vid valen till parlamentet; såsom exeinpel anförde lian, huru, oaktadt inom textilindustrien flertalet arbetare vore kvinnor, det icke funnes krinliga fabriksinspektörer.
För min del anser jag denna fråga vara af en viss vigt för artillerivapnet i allmänhet och för en stor del af officerscorpsen enskildt; dock får jag tillika anmärka, att jag icke talar för mitt enskilda intresse, såsom redan innehafvare af en högre lön än den ifrågavarande. Vid denna fråga tyckes StatsUtsk., utan afseende på derom gjorda motioner och anmärkningar vid återremissen Dcu i3 A u gus ti c. m. 3S: i timnet, orubbligen hafva fastat sig vid sin fattade grundsats, att afslå alla löneförhöjningar för det högre befälet. Dä alldeles egna omständigheter försatt denna grad i ett siiriskildt ofördelaktigt förhållande, tror jag, att StatsUtsk. handlat mera rättvist med densamma, såsom tydligen vanlottad i löncvilkor, om ämnet blifvit taget under en närmare speciel granskning. Jag går att vördsamt framställa mina åsigter i ämnet. StatsUtsk. vid 1829 års riksdag behandlade aldra capitainernaaf Artilleriet särdeles oblidt, då dessa i dess betänk. ]Nr:o 132 uppfördes till ärlig lön af 54o r:dr på samma gång som aldra cap itai ner af Infanteriet föreslogos till lön af 600 r:dr. Denna oriktighet blef mera synbar i jemnförelsen emellan de högre capitaineslöncrna inom de olika vapnen, hvilka för Artilleriet antogos till 1200 och för Infantariet till 800 r:dr. Den proportion, som sålunda uppkom emellan de olika lönerna inom samma grad af Infanteriet, synes mig vida lyckligare träffad än den, som uppkom vid Artilleriet. Såsom icke hörande till ämnet lenman jag derhän, huruvida denna reglering eller de sedan dermed skedde jemnkningar vid Infanteriet varit tillfyllestgörande eller icke; vid Artilleriet har detta åtminstone icke inträffat. Förhållandena vid detta vapen iiro olika; man är skyldig att der tjenstgöra 10 månader om året och att underhålla de kunskaper, man inhemta t lör att i subalterngraden undergå en vidtomfattande examen, hvarigenom alla bemödanden från tjenstetidens början och under dess fortgång tagas i anspråk och betydligt öka svårigheterna för utkomsten.