Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häraf synes man vara fullt berättigad att draga den slutsats, det ersättningen för dessa dagsverken icke kunnat hafva varit under de föregående åren gifven, emedan rusthållarne då icke gerna kunnat undandraga sig fullgörande af en skyldighet, för hvilken de kort förut erhållit ersättning, och om detta likafullt skett, hade troligen afslaget grundat sig på helt andra skäl, än som blifvit anförde i den nådiga resolutionen, hvilken påtagligen utvisar, att den, som gifvit merbeinälda löfte icke ansett detsamma vid denna tidpunkt varu uppfylldt; och sedermera har det icke kunnat Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 338. ske, enär det Indelningsverk, som då gällde, är lika med det, som år 1717, provisionaliter upprättades och ännu oförändradt är till efterrättelse gällande. Hvad den åberopade räntebristen tor Kungsöhrs kompani beträffar, medgifver Utskottet visserligen, att någon sådan, utsatt i vissa dalertal, af många orsaker bl ifver högst svår, om icke omöjlig, att bestämma, likasom i allmänhet alla beräkningar och slutsatser, hvilka vilja dragas utaf dessa, af hvarjehanda anledningar, ofta högst varierande och godtyckliga bestämmelser; men frågan härom anser Utskottet kunna lemnäs helt och hållet å sido vid behandlingen af della ärende, ehuru det icke lärer kunna bestridas det den omständigheten, att Kungsöhrs kompani har lägre räntebelöpp, än öfrige inom provinsen förlagd é kompanier, äfven med antagande att andra orsaker dertill medverkat, måste tala mera för den åsigten, att ersättningen icke blifvit gifven, än folden motsatta. Också har den ledamot af Krigs-kollegimn, hvilken, i afseende å begagnandet af detta skäl, varit af skiljaktig mening med pluraliteten, icke af denna omständighet ansett sig förhindrad att, i Hufvudsaken instämmande med dö öfriga ledamöterna, tillstyrka nådigt bifall til! den underdåniga ansökningen. Emot så väl Kollegiernas sednare utlåtanden, som
Sp. om äret, kunde under de Z arén Calculen omfattar eller ifrän och med 180Z till och med 1809, nedannämnde utbetalningar komma uti ftäga, neml. i:s förfallne Inrikes Bancoinynts Capital, och 2:0 utelöpande Ccedusedlar, sedan Banquen af hela Maffan inlöst Femton Millioner R:dr. Enligt Boksluts-Contoirets uti Herrar Fullmagtiges Protokoll för den 23 Juli ,804 intagne Rapport, förföllo till betalning af Contoixets BancomyntS Obligationer till Sedelhafwaren, nemligen?
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., med afslag å Utsk:s yttrande i denna punkt, ansåge bevillms-afgift för karakters-fullmakter höra upphöra, ropades starka ja, blandade med nej; hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, det han funnit denna propos. besvarad med öfvervägande ja. 23:o sl»g:de af Hr Hammarberg föreslagen ändring af föreskriften om tiden för mantalsoch skattskrifningarne. R. o. Ad. biföll Utsles i denna punkt afgifna yttrande. 24:o Ang:de riksdagsmännen Lars JVcnanders oell Per Bengtssons förslag att K. M:s b ef: de eller nugot dess ombud icke bär vid mantalsoch skattskrifningarne närvara. Frih. Raab: Jag förordar visserligen icke de motioner, som blifvit väckta, till den påföljd som motionärerne åsyftat; men jag har tagit mig friheten alt, på sätt min betänk, vidfogade reservation utvisar, föreslå inom Revilln.Utsk. att vid mantalsskrifning en comité måtte bildas, som afgjorde der förekommande mål. Det förhåller sig nemi. för det närvar, så, ali bevilln:s-förordn:n ej utsätter hvem som har beslutande rätt vid mantalsskrifningar. I Bevilln.Utsk. (der vi voro 48 ledamöter) tog jag mig friheten fråga samtliga dervar. hvem som skulle äga denna beslutande rätt? Den ena svarade landshm, den andre trodde att det berodde på häradsskrifvaren, en 3:dje åter på samtliga närvar., och slutligen en 4:de på ingen alls. Oaktadt vi hade 4 landslur i Utsk., så fanns det dock ingen som kunde riktigt utreda det ärendet. Jag hemställer då lill R. o. Ad., huruvida icke en sådan underlåtenhet i författningen, att man är i ovisshet om på hvem det beror att besluta om en person skall skattskrifvas, om han skall föras i befrielsekolumnen eller ej, är en brist som bör afhjelpas.
Svedenstjerna, Joli. Jac. Hedrén. Joli. Olof Wallin. L. C. Widing. J. Wegelin. Jon Ullberg. L. W. Fenger. Frie. Ericsson. Hakan Ersson. Rätteligen afskrifvet, betygar C. Sylvan. Af - Den 17 April. Afskrift. Litt. F. ' Stormägtigste Allernådigste Konung! Sedan Eders Kongl. Maj:t i Kader täckts utse och förordna en särskild Comité, för att granska de fordringar, sorn Svenske undersåtare kunna äga hos Franska Regeringen, håfve vi uriderskrifne troell' oss häraf vaga hämta anledning att iros Eders Kongl Majit i djupaste underdånighet anmäla en sä beskaffad fordran, hvilken i arf tillfallit oss efter var aflidne fader, Commerce-1 Rådet och Riddaren Johan Sederholm , och hvaraf vi således för det närvarande äre innehafvare. Betagne allt hopp , att under Frankrikes närvarandestyrelse kunna derstädes göra vårf fastställda fordringsanspråk gällande, håfve vi, med underdånig tillförsigt till billigheten af vår underdåniga anhållan, ansett oss icke böra underlåta att begagna detta gynnande tillfälle, sorn Eders Kongl. Majus Nåd beredt dess trogna undersåtare, för att härigenom vinna skadestånd för det oförtjenta lidande, hvilket vi hvarken kunnat förutse eller förekomma. Med underdånig förtröstan till Eders Kongl. Majus odelade ömhet för hvarje förfördelad, våge vi derföre anhålla, det äfven vi mätte korinna i nådigt åtnjutande af samma betalningScförmåVi, som blifver enahanda Svenska fordringsägare tillagd. Un-' 418 Den 17 April. Underdånigst bilagde berättelse, lutt A-, ututvisar, huru ifrågavarande fordran tillkommit, hvad dervid blifvit tillgjordt, samt de hinder, som uppstått för dess godtgörande.
Dito för 2tne Ordinarie och 4 Extraordinarie Canzlister, om dagen hvardera 3: — - Dito för 4 Vaktmästare, om dagen hvardera i : [6. - Hos Högv. PrestcSländet: Arfvode för Secreteraren, i månaden 3oot — - Traktamente för en Notarie 4: 24 Dito för ?.:ne Ordinarie och 4 Extraordinarie Canzlister, om dagen hvardera ... 3: — - Dito för 4 Vaktmästare, om dagen hvardera i: i6.- Hos Vallojl. BorgareStdndet : Arfvode för Secreteraren, i månaden . 3oo: — - Traktamente för en Notarie, om dagen 4: 24- " Dito för 2:ne Ordinarie och 4 Extraordinarie Canzlister, om dagen hvardera 3: — - Dito för 3 Vaktmästare, om dagen hvardera i: i6.- Hos Heder v. B ondeSt ändet : Arfvode för Secreteraren, i månaden . 4°<>: — - jemte serskild ersättning för dess resor till och ifrån Riksdagen, enligt Rese-Reglementel. i34 Stats-Utskottets Traktamente för a.nc Notarier, om dagen hvardera 5: Dito för 4 Ordinarie samt 10 Extraordinarie Canzlister, om dagen hvardera 3: — - Dito för 5 Vaktmästare, om dagen hvardera i: 16.- Hos ConstitutionsUtskottet •• Arfvode för Secreteraren, i månaden 166: 3a.- Traktamente för en Notarie, om dagen 3: 24. - Dito för 2:ne Canzlister, om dagen hvardera 2: 24.- Dito för 2lne Vaktmästare, om dagen hvardera 16.- IIos StatsUtskottet: Arfvode för Secreteraren för StatsVerkcts Ärender, i månaden 200: Dito för Secreteraren för RiksgäldsVerkets Ärender, i månaden 166: 32.- Traktamente för arne Notarier, om dagen hvardera 4‘
JJtdr. d. 5 Mnji 1834 la "orne under Litt. A. B. C. D. F. i hvad detta Utlåtande rörer Lngmunsoeh Häradshöfdingeränta!!, och Lill. J., hvarvid dock anmärkes, hvad under jjN:o 4, här nedan nämnes; Uo Ättel remitterades 12, i5, 22, 20, 20 oell 26 punkterne af Utlåtandet N.o 54. jemte Bilagorne Litt. E och F, angående Mantalspennmgarnes beräkning, samt Biiagorne Litt, G. och II, hvarvid, i afseende på Bilagan Litt. E, åberopas, hvad under N:o l\, förekommer; 3:0 Lät Ståndet lor närvarande hero vid 3o, 32, 33, 3 j och 35 punkterne; och 4:o kommer den del af Utlåtandet, Bilagan Litt, E, som innefattar hemställan, att beslut om Manlalspenningarnes förändrade beräkning bör till Kongl. Majrts Nådiga Sanctina i underdånighet anmälas, att hvila lill dess ConstitutionsUtskottet afgifver yttrande i anledning af Herr Talmannens vägran af proposition, angående under discussionen väckt fråga örn Rikets Ständers uteslutande lätt att besluta om Grundskatterna eljer Statens ordinarie Inkomster; äfvensom Ståndet beslutat att hvad, uti denna principfråga vid 12 punkten af Utlåtandet N:o 5/j, och Bilagan Litt. E, föregått, skall hafva tillämpning på en likartad principfråga vid Utlåtandets 24 punkt oell Bilagan Litt. J, så att denna senare frågas vidare behandling heror af det yttrande, hvilket ConstituLions-Ut. kottet} enligt hvad nyss nämnes, kommer att meddela. S. D. Vid förnyad föredragning återremitterades BancoUt kottetv Betänkande N:o 6, med förslag till hufvudgrunder för Bankens förvaltning och rörelse.
Riddarhus-Direktionen vid först inträffande riksdag till Höglofl. Ridderskapet och Adelns eget afgörande må hänskjuta frågan, huruvida icke de nuvarande innehafvarne af adeliga ätten JM 1 må få behålla sin representationsrätt för denna nummer.» Af Herr Paykull, Lars Gustaf. Sora jag genom de vidtagna undersökningarne i denna fråga kommit till motsatt åsigt med Utskottets majoritet om Herrar Lilliehöökars till Gälareds rätta nummer å Riddarhuset, får jag härmed vördsammast reservera mig mot Utskottets beslut, af hufvudsakligen följande skäl: Då fråga förekommer, hurvuvida någon ätt eller ättegren lagligen är berättigad till säte och stämma å Riddarhuset på en viss nummer, bör naturligtvis undersökas, om den ifrågavarande ättegrenen verkligen härstammar från någon å Riddarhuset å samma nummer introducerad person eller ättegren, eller om någon af ättens förfäder genom fattade beslut eller tillfölje af företedda lagliga bevis blifvit öfverflyttad från ett till ett annat nummer, då ätten naturligtvis lagligen tillhör detta sednare. Vid förefallna öfverlnggningar inom Utskottet hafva dess samtliga ledamöter, såvidt de yttrat sig och jag rätt uppfattat deras åsigt, varit ense derom, att den nu omtvistade Lilliehöökska ättegrenen ända till tiden näst efter år 1701 obestridligen tillhört iit - Riddarhus-Utskottets Utlåtaudé M 4. 17 ten JM 66.
Den dag skall nog komma då ni kan inkassera penningar för hvad ni skrifver», sade redaktören fryntligt. Hans skyddsling såg ut som om han velat tillägga något, men så vardt skyggheten honom öfvermäktig, han bugade sig hastigt och gick. I den upplysta tamburen stannade han ett ögonblick för att påtaga öfverrocken, och just som han tog i låset, rycktes dörren upp utifrån. Han ryggade ett steg tillbaka och undgick med nöd att få dörrkanten i pannan. »Kors i Herrans namn, jag slog väl inte ihjäl dig?» sade den inträdande muntert. »Nej. Men det var åtminstone icke din skull», sade den unge mannen skrattande och utbytte ett kraftigt handslag med den nykomne. Denne såg ut som en arbetare, händerna voro hvita men hårda, ansigtet blekt men energiskt. Det skulle varit en vacker karl, om han haft en bättre figur. Han var den mest slående motsats till sin unge vän, hvars hand han ännu höll i sin, under det han betraktade hans ansigte med ett spörjande uttryck. »Nå, fick du pengar?» sade han. »Nej», svarade den andre med låg röst. »Inte ett öre? Den yngre skakade på hufvudet. »Ja sade jag inte det, du skulle låtit mig gå med», sade den nykomne lifligt, »du är för rädd, det duger icke. Kom in med, så skall jag tala reson med karlen.» »Nej, för allt i verlden!» Der drog en skugga öfver den äldres drag. »Du duger icke», sade han och kastade hans hand ifrån sig, så att armen föll utmed sidan, »du duger icke, ty du är feg.» »Engberg», sade den unge i förebrående ton. »Ja det gör mig ondt», sade Engberg lugnare, »men sant är det. Hufvud har du, men icke gry tillräckligt. Eller, om du icke är feg, hvarför vågar du ej gå in?» »Du vet att jag är sådan; det sätter sig i halsen, jag kan icke tala.» »Behöfs icke, det är jag som för ordet.» Engberg gick raskt mot dörren och den unge följde honom. Då de kommo in i yttersta rummet var det tomt, redaktören hade gått in i sin sängkammare.
Jag har så mycket mindre något att an märka mot , Utslcs förslag att öfverlemna BergsKollegii samlingar till Vetenskap?Akademien, som jag sedan flera år sjelf varit betänkt pä ett dylikt förslag. Dessa samlingar äro ganska rika, men under den tid jag haft förtroendet att vara chef för BergsKollegium har det icke mer än under ett halft års tid varit möjligt att få någon som velat åtaga sig vården om desamma, ehuru detta anslag 300 Rdr under flera år varit tillgängligt. Samlingarne böra icke gå förlorade för vetenskapen och allmänheten, hvarföre de böra öfverlemnas åt någon institution, som förut har dylika. Jag tillstyrker således Utslcs förslag i sjelfva saken, men anhåller alt R. o. Ad. vill utesluta tillägget: »hvarefter nu utgående arfvodesanslag för samlingarnes vård, 390 rdr årligen, skulle kunna Statsverkets besparas.» Som jag nämnde, så var detta anslag otillräckligt att skaffa samlingarne någon vård under den tid de tillhört BergsKollegiium, och om t. ex. samlingarne skulle komma att lemnäs till VetenskapsAkademien, äro dess tjenstemän redan förut så sysselsatta och i förhållande till sin sysselsättning, så ringa aflönade, att man enligt min tanka bör låta anslaget följa samlingarne, för att underlätta beredandet af den vård, sorn är nödvändig, om samlingarne skola åstadkomma någon allmän nytta. Hr Lilljehöök: De här ifrågav:de 300 Rdr äro upförda på BergsKollegii stat, men då samlingarne skulle uphöra att vara förenade med BergsKollegium, så ansåg Utsk. det icke vara lämpligt att låta dem behålla detta anslag. Utsk. föreställde sig att Den 2.3 September f. m. 329 samlingarne skulle komma att öfverlemnas antingen till VetenskapsAkademien, Fahlu Bergsskola eller Teknologiska Institutet, och pä alla tre ställena finnes redan förut samlingar och personer anställda för deras vård. Jag medgifver visserligen att dessa personers lönevilkor icke äro öfverdrifria, men då i alla fall samlingarna icke skulle komma att vårdas särskildt för sig, så ansåg Utsk. det vara oformligt att gifva ett särskildt anslag till deras vård.
Det vore endast de mindre bemedlade handtverkarne med en inskränktare arbetssfcr, för hvilka våda i detta fall kunde uppkomma Men under förutsättning att den för handtverket erforderliga skicklighet icke saknades, skulle säkert mången af dessa finna större ekonomisk fördel i att under ledning af kapitalerna utöfva sin verksamhet. De flesta handtverk äro för öfrigt af den beskaffenhet, att, för att kunna drifvas med vinst, den, som har högsta ledningen af arbetet, nödvändigt måste deri ega insigt, För vinnande häraf lemna de tekniska undervisningsanstalterna tillfälle. Kapitalisterne, hvar i sin mån angelägne att på bästa sätt göra fruktbärande den på en näringsgren använda kapitalstyrka, skola ej underlåta att uppsöka de skickligaste arbetarne, för att kunna genom beskaffenheten af tillverkningarne uthärda täflan på den allmänna marknaden. På detta sätt tvingar konkurrensen till en mera allmän arbetsskicklighet och ersätter lagstiftningens föreskrifter om skicklighetsbevis. Det kan dock ej bestridas, att konkurrensen kan under näringsfriheten tidtals blifva för stor i flera yrken och således medföra lidanden för en stor del af den arbetande klassen. Detta är mindre att befara för de näringsgrenar, hvilkas bedrifvande fordrar större kapitaler och större insigter, emedan hvar och en dermed begåfvad sjelfmant tager sig till vara för förluster, som kunna förutses och beräknas. Faran är deremot större för sådana yrken, hvilka fordra obetydligt kapital och blott mekanisk färdighet, och som äro rent lokala. Det medgifves, att hufvudsakligen inom do sist omnämnda yrkena den fria täflan lemnar lättare utväg till besegrande af en svagare medtäflare, som icke egt nog förstånd att välja en sysselsättning, motsvarande hans krafter. Men utaf hvad sålunda blifvit anfördt i afseende på de af konkurrensen härflytande olägenheter, bör ej följa och kan ej 8 Allmänna Besvärsoch Eicon.-Utskottets Betänkande N:o 119. vara förenligt med en klok tillämpning af statsekonomiens läror, att man bör förkasta de öfvervägande större fördelarne. Hvad som deremot åligger samhället är att, så vidt på detsamma ankommer, söka undanrödja dessa olägenheter.
Bifölls, Justerades följande: Utdrag af Prptocollet, hållet hos flögloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 11 Marth ’ \ 820. S. D. Sedan, med Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd och efter i allmänhet erhållen del af de skrifvelse!, hvilka i högst-brottsliga afsigter jblifvit under General-Major Holsts förfalskade namn till flere af Konungens Befallningshafvande afsände, Herr Grefven och LandtMarskalken gifvit Ridderskapet och Adeln tillkänna, «tt berörde skrifvelsersinnehåll vore afsa afskyrärdoch smädelig art, att de icke ordagrannt kunde Den 11 Martii, eller borde uppgifvas, men att de brottsliga hotelser, hvaraf samma sfcrifvelser öfverflödade, voro riktade icke allenast mot Hans Maj;t Konungens, utan äfven Hans Kongl. Höghet Kronprinsens och det Kongl Husets lif och säkerhet, emot beståendet af den närvarande sakernas ordning och emot helgden af den Ed och trohet, som förhinder Svenska Folkel med det Konungahus, det sjelf kallat på Sveriges Thron; beslöt Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Grefve De la Gardie, Jacob, framställd samt af Friherre Lagerbjelke, Gustaf, understödd motion, det borde Riksens Ständer genom en stor Deputation uti en underdånig Adress till Hans Majrt Konungen och Hans Kongl* Höghet KronPrinseu, uttrycka Svenska Folkets djupa afskv för dessa högst brottsliga företag, och dervid förnya försäkringarne af Nationens osvikeliga underdåniga vördnad, trohet och tillgifvenhet, för Hans Majit Konungen, Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, samt liela det Kongl. Huset; och skulle Expeditions-lJtskottet anmodas att skyndsammast uppsätta förslag till Riksens Ständers underdåniga Adresse i detta ämne; uti hvilket beslut de öfrige respective Riks-Stånden skulle inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut Supra.
Då tog Rizpa, Aja dotter, en säck och bredde honom på ena håll i andenes begynnelse, intilldess vattnet af himmelen dröp uppå dem; och lät i den dagen inga himmelens foglar sätta sig på dem; ej heller markenes djur om nattena. Och det vardt sagdt David, hvad Rizpa, Aja dotter, Sauls frilla, gjort hade. Och David gick bort, och tog Sauls ben, och Jonathans hans sons ben ifrå de borgare i Jabes i Gilead, hvilken de utaf Bethsans gato stulit hade; der de Philisteer dem hängt hade, på den tiden då de Philisteer slogo Saul på Gilboa berg; Och förde dem dädan ditupp, och samkade dem tillhopa med de hängdas ben; Och begrofvo Sauls och hans sons Jonathans ben i BenJamins land i Zela, i hans faders Kis graf; och gjorde allt såsom Konungen budit hade. Alltså vardt då Gud sedan landena försonad. Så hof sig åter ett örlig upp utaf de Philisteer emot Israel. Och David drog neder, och hans tjenare med honom, och stridde emot de Philisteer. Och David vardt trött. Och Jesbi af Nob, hvilken en af Rapha barn var, och hans glafvens vigt var trehundrad kopparsvigter, och han hade ett nytt harnesk uppå, han for efter att slå David. Men Abisai, ZeruJa son, halp honom, och slog den Philisteen ihjäl. Då svoro honom Davids män, och sade: Du skall icke mer draga ut med oss i strid, att icke utsläckes lyktan i Israel. Sedan hof sig åter ett örlig upp i Gob med de Philisteer; då slog Sibbechai, den Husathiten, Saph, den ock en var utaf de Rapha barn. Och sig hof ännu upp ett örlig i Gob med de Philisteer; då slog ElhananJaere, Orgims son, en BethLehemit, Goliath, den Gitthiten, hvilken hade en spets, hvilkens stång var såsom ett väfträ. Och sig upphof ännu ett örlig i Gath.
Doctorn bade sedan närmare betraktadt svårigheten för någon annan Auctoritet att på sätt Testator forordnadt bevaka Testamentet, och derjemte hyst den förhoppning att Ridderskapet och Adeln, som sjelfve kort derefter sammanträdde, skulle möjligen härå kunna göra serskildt afseende, hvarföre Herr Doctorn ansett sig genom Landshöfdingen böra Handlingarne till RiddarhusDirectionens Pröfning insända. —- Men så väl Herr Majoren Reuterskjöld som Doctor Stenhammar yttrade gemensamt deras förmodan, alt hvad angår uppsägningen och rörligheten af den till Riddarhuset besLämde CapitalSumma, skulle Köparen troligen icke kunna förmås till undgifvande deraf, ehuru de visserligen ej kunde bestrida Testamentets Föreskrift, att RiddarhusDirectionen skulle vid Försäljningen gilla och antaga den säkerhet, som erböds samt stadga BetalningsvUkoren. 134 Den 20 Januarii. Vid öfvervägande af sålunda förekommit får Utskottet den äran att föreslå Högloft. Ridderskapet oell Adeln tvenne alternativer: I förra fallet, eller så vida berörde Testamenten skola kunna emot tagas, anser Utskottet följande vilkor och förändringar vid sjelfva Testamentet böra äga rum, nemligen: 1:0 Att ehuru Testator föreskrifvit, att utan afdrag, högsta laga årliga Ränta af de till Riddarhuset ingående Summor, alltid böra hållas Pensionairerne tillhanda, det må vara RiddarhusStjrelsen tillåtit att innehålla i procent af dessa Capitalers årliga Räntor, för att sedan utaf samma ena procent, först afgått ersättning för oumgängelige Kostnader vid Förvaltningen af TestamentsMedlen, samt lämpelige Arfvoden åt de Personer, hvilka årliga Bokföringen och Bevakningen af de Testamenterade Summorna åligga, det öfriga blifvande såsom en årlig vinst må tillfalla RiddarhusCassan, 2:0
4 Summa för 3 år 123,773: 11. 4 eller i medeltal för hvarje år 4r,237. I ♦ Betänkan (le n, N:o 336. i ,3 N:o 536. Utlåtande, i anledning af Herr von HartmansdorfFs motion, om inventering af Rikets Re - skottets behandling, har Hr v. Hattmansdorff, A., med hemtad anledning af en uti Allmänna Tidningarne förekommen uppgift, att vissa smärre klenodier, hörande till Rikets regalier, blifvit öfverlåtne såsom ålderdoms märkvärdigheter till K. VitterhetsHistoriteoch Antiquitets-Academien, på anförde skäl hemställt, att R. St:rs Statsutskott och Revisorer må hädanefter inventera Rikets Regalier och efterse huru de af vederbörande vårdas. Utskottet, får i anledning häraf upplysningsvis meddela: att K. KamraarCoIlegium, jemnlikt dess instruclion, öfver Regaliernas behöriga vårdande äger närmaste inseendet: att noggranna förteckningar öfver dem finnas upprättade, hvilka tjena till jemnförelse vid de allmänna inventeringar, som tid efter annan verkställas: att Regalierna förvaras inora 3:ne olika lås, hvartill serskilte personer hafva nycklarne: att, vid Regaliers uttagande, Jonvelerare alltid tillkallas och att vid prydnadernes återlemnande samme besigtningsman jemväl äro tillstädes, samt ändtligen att, vid alla dylika tillfällen, s:ne Ledamöter uti K. KainmarCollegio öfvervara effecternas uttagning eller inlägggalier. (I-A.) Memorial, sora blifvit remitteradt till StatsUt - 5 B. 8 n4 S t a t s - U t s k o 11 e ts ning och alt Protokoll dervid föres. Vid detta förhållande och då, hvad serskilt angår de till AntiqvitetsAcademien atlemnade äldre dyrbarheter, denna öfverflyttning grundar sig på K.
Låne-Kontoret i Götheborg „ 653,790, — „ d:o i Malmö „ 251,540, — 57 utmärkande dessa siffror en väntningstid: vid Banko-Diskont-Verket af omkring 5 veckor, „ Götheborgs Låne-Kontor . 25 a 30 d:o „ Malmö d;0 , . 20 d:o. Den för Låne-Kontoret i Wisby afsatta andel af fonden, R:dr 150,000, får ej förminskas. § 57. Den uti 67 § af Reglementet Sparbankerna i riket förunnade kreditiv-rätt bar under nästlidet år begagnats af Sparbankerna i Stockholm, Westervik, Södertelge, Hudiksvall, Götheborg, Wenersborg, Skara, Amål, Malmö, Christianstad, Ystad, äfvensom af Sällskapet D. B. W:s Sparbank i Wisby. § 58. I hvad mån uppoch afskrifningssamt deposit-rörelserne vid de särskildte Diskont-Verken under år 1859, varit anlitade, inhemtas af följande: A. Uppoch Afshrifnings-räkningen. i Stockholm. i Götheborg. i Malmö. i Wisby. Tippoch afskrifningssamt Kepositrörelsen, - Revisorernes Berätt. äng. Bankoverket. 8 58 B. Deposit-räkningen, innefattande jemväl de af Sparbanker insatta medel. Innestående vid årets början Insatte Summa R:dr Infriade deposit-bevis Stockholm Götheborg Malmö Wisby å Uppoch Afskrifnings-räkningen. å Deposit-räkningen. Summa. Deraf i lånerö- relse använde.