Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I andra hänseenden åter hafva kommitterade funnit det senare förslaget, ehuru det synes kunna med mindre kostnad utföras, underlägset i förhållande till de fördelar, hvilka genom sammanbindningen kunna beredas, och isynnerhet genom de större olägenheter för trafiken, hvilka derifrån vöre oskiljaktiga, så att kommitterade, på skäl som här nedan skola vidare utvecklas, ansett sig böra gifva Chefens för statens jernvägsbyggnader förslag ett obetingadt företräde. Ehuru endast kort tid ännu förflutit sedan den Stockholm närmast belägna delen af vestra stambanan öppnades för trafiken, och ehuru denna trafik icke kunnat visa någon större liflighet, har den redan vunna erfarenheten likväl varit tillräcklig att bilda en mer och mer stadgad öfvertygelse om behofvet af jernvägens framdragande från den aflägsna trakt på Södermalm, der stationen nu är belägen, till någon mera centralt belägen punkt inom hufvudstaden, helst vid lämplig hamnplats i närheten af Saltsjöns och Mälarens sammanflöde, och det icke längesedan med sa mycken tvekan betraktade förslaget, att genom en i södra bergen utsprängd tunnel framdraga banan till Jernvägen, med utgreningar till Stadsgårdshamnen och Skeppsbron, erkännes numera vara ett oeftergifligt villkor för varutrafikens utveckling på jernvägen. Det har nämligen visat sig, att behofvet af omlastning och särskilda transportmedel för fortskaffning af varor mellan stationen på Södermalm och det inre af staden så betydligt betungar v ar uforsl ingen, att denna, isynnerhet när frågan icke gäller varusändningar på långa afstånd från hufvudstaden, med större fördel kan fortfarande bedrifvas med de gamla transportmedlen. Men äfven för varuförsändningar på längre afstånd blir detta förhållande alltid betungande. Hvad här är sagdt gäller den i vanlig mening större, af handeln emellan olika orter betingade varuforslingen, hvarvid varuägaren icke åtföljer transporten, utan i Stockholm bosatte personer ombesörja såväl afsändning som mottagande af godset.
Kanske också måste vi törst genom erfarenhet möta den förlust fria Konsterna skola lida, och synnerligast Musiken (denna Konst, hvars andeli vår bildning och hvars ädla natur bäst bevisas deraf, att ingen gerna vill erkänna sig känslolös för dess kraft), denna Konst , säger jag, som korrt efter Theäterns Reduction skall ofelbart alldeles försvinna i Sverige, kanske måste vi först erfara den förödmjukelse vår National-känsla förestår, då ensamme bland civiliserade Nationer vi stå qvar utan en NationalTheater, då vi likväl ägt och äga så ypperliga inhemska talanger, kanske mäste vi först erfara omöjligheten, att utan HofCapell värdigt begå en enda af våra nationella högtidligheter och först erfara den ytterligare förödmjukelsen, att i den delen nödgas låta vårt Hof sakna hvad de ringaste Furstar äga, Den 25 Maji. sedan vi likväl ägt ett HofCapell , hvilket, som det nu varande, kan mäta sig med de första i Europa, och utgör en så vacker Natio nalprydnad. Om sä är, om Theatern verkli gen hos oss är bland da ting, hvars värde ej kan uppskattas, förr än man en gång saknat det, vore det ju en fåfäng möda, att längre motarbeta dess öde. Jag skyndar derföre till egentliga föremålen för min framställning i dag, och se här dessa föremål: Helgd ät Svensk tro och lofven , och 1000:1de Sven* ske Undersätares frälsning från oförtjent förderf. Tvänne Memorialer har jag, under denna Riksdag, i detta Mål till Höglofl. StatsUtskot» tet inletnnat. Uti det första yrkade jag Theatdrns understödjande, om ej för alltid, åtmin» stone för den tid, som fordrades, att utan någons lidande successive reducera dem1 det sednare, iöranledt af min farhåga för tidsutdrägt med hulvudfrågans afgörande, anhöll jag om provisoriskt anslag till underhåll för' detta år. Endast detta sednare har Utskottet tillstyrkt, mert huru skall det väl gå vid årets slut, om detta tillstyrkande antages ?
Jag hade på ångbåtskontoret vid denna upptäckt dragit en suck så hörbar, att bokhållaren lyft på hufvudet och tittat på mig m e d förvåning — men jag hade snart tröstat mig med den tanken, att jag, skulle väl på båten träffa någon bekant, som jag kunde » vigilera » af. Jag k o m sent ombord — båten skulle afgå under natten — ingen människa såg j a g till på akterdäck, och sedan jag en kort stund njutit af den tysta, vackra sommarnatten och det stilla skvalpet kring ångbå- ten, gick jag ner och kröp till kojs. Af de dofva snarkningarna omkring mig kunde jag förstå, att jag ej var den ende passageraren ombord, och snart sof äfven jag som en stock. När jag vaknade, stod solen redan högt på himmelen, och jag klädde mig hastigt och gick upp på däck. Det kvällen förut så tomma och tysta akterdäcket var nu fullt af lif och rörelse, d. v. s. af nymorgnade passagerare, som dels sutto i grupper och sprakade på bänkarna, dels promenerade fram och åter på däcket — alla uppenbarligen njutande af det vackra vädret och den behagliga färden. Vi befunno oss ute på en stor fjärd, hafvet utbredde sig framför oss, spegelblankt och glittrande i solen, och fiskmåsar kretsade muntert omkring oss. Af en sjögast, som sysslade med något akterut, fick jag veta, att vi längesedan passerat Söde.rtelge kanal och nu befunno oss ute i sörmländska skärgården. Sedan jag sålunda satt mig in i situationen, började jag mönstra passagerarne. Inte ett enda bekant ansikte! För en ung, glad student var detta alltid ett ledsamt streck i räkningen, men nu särskildt efter den där upptäckten jag gjort på ångbåtskontoret, var det så mycket ledsammare. Dock, » man muss sich nicht verbluffen lassen, » tänkte jag. Har jag inga bekanta, så kan jag ju ska / fa mig. Formerandet af bekantskaper var ju min starka sida, det stämde för öfrigt ock med mitt ungdomliga studentlynne, oafsedt alla biafsikter. Och hvad beträffade maten ombord, så var här tills vidare ingen fara.
In fidem Protolli Bud. Neijber. Protocoll hållet hos Riksens Högloft. Ständers Herrar Revisorers Cantzli / Fördelning i Kongl. Allmänna Magasins - Direction den 19 November 1813- Närvarande: Ordföranden Herr Lagmannen Grefve Gyllen, borg. H err Landshöfdingen och Riddaren von .Echstedt, H err Arke-Biskopen m. m. Hector ljndblom. Herr Biskopen m, m. Doctor Tingstadius. Herr Borgmästaren, Lagmannen och Riddaren Sandberg. Herr Asséssoren och Riddaren de Maré. Och 358 Den 8 Mars Orh af Bonde-Ståndet: Jon Jonsson och Bengt Svensson. De öfrige Herrar Revisorer af Cantzli-Fördelningen voro i Kongl. Commerce Collega Mait u fa ci ur-Di scont sysselsatte: Fortsattes den under den 17 sisth påbörjade läsning af Kongl. Allmänna Magazins-Directionens Protocoll för forsta hälften af år 1810, ifrån och med den 12 Februari till och med den 19 April, hvarefter Herrar Revisorer åtskilldes. Xn fidem Protocolli J,ud< Neijber. Protocoll hållet hos Riksens Högloft. Ständers Herrar Revisorers Cantz/iFrrdelning i Kongl. Allmänna Ma~ gazins-Direction den 22 November 1813• Närvarande: Ordföranden Herr .Lagmannen Grefve Gyllenborg. Herr Ilandshöfdingen m. m. von Echstedt. Pierr Arke-Biskopen m. m. Lindblom. Herr Biskopen m. m. Tingstadius. Herr Doctor Stenhammar Herr Borgmästaren m. m. Sandberg, Herr Assessoren rn. m. dé Maré. Och Den 8 Mars• 3 3:9 Och af Bonde-Ståndet: Jon Jonsson.
Följaktligen måste norra Hallands innevånare, derest den bekymmersamma belägenhet, hvaruti de utan eget förvållande på ofvanberörde sätt kommit, icke behjertades, hädanefter blifva i saknad af en inrättning, der den sjuke kunde återvinna hälsa och krafter. På Stals-Utskottels Utlåtande, N:o 195. 25 Pa salt Iiiir ofvan är anfördt, lior Fångvårdsstyrelsen, i silt underdåniga utlåtande af den 12 December 1848, uppgifvit, att den nuvarande lasaretls-byggnaden beliöfde begagnas till boställsrum för det nya straff-fängelsets predikant och läkare. Deremot innehåller en blyertsanteckning å den, i öfverensstämmelse med riksdagsordningens 42 §, till Utskottet aflemnade plankarta (ifver Warbergs fästning, att samma byggnad är ”afsedd till ransakningshäkte för länets norra del.” I ovisshet om hvilketdera utaf de sålunda uppgifna 2:ne serskilda föremålen, vid ifrågavarande byggnads framtida användande för fångvården, kommer att företrädesvis afses, finner sig Utskottet, beträffande först det ändamål, för hvilket densamma enligt åberopade utlåtande skulle komma att begagnas, föranlåtet erinra, att då det vid andra, i sednare tiden inrättade, större fängelser icke funnits ovilkorligen nödvändigt alt inom eller invid sjelfva fängelserna bereda boningsrum för der anställde predikanter och läkare, och då under den tid, som möjligen, erfordras, innan ny lokal binner anskaffas för lasarettsoch kurhus-inrättningen i Warberg, lämpliga bostäder för predikanten och läkaren vid dervarande straff-fängelse säkerligen kunna erhållas inom nämnde stad, synes någon egentlig olägenhet i afseende på religionsoch läkarevården vid detta fängelse ej böra uppkomma derigenom, att, den, jemlikt 1831 års Kongl, bref, ät norra Hallands invånare, för deras lasarett och kurhus, upplåtna fordra kasernbyggnad får under sagde tid fortfarande för det med upplåtelsen åsyftade föremål begagnas.
Banco till anskaffande och underhal? lande af de till öfverfarten af berörde tvänne Sund för närvarande begagnade, men för ändamålet icke tjenlige eller pålitlige färjor; hvarförutan Häradet, som årligen betalar 150 Rtdr i färjepenningar, måste] till half' ten bygga och underhålla den så kallade a o Stats-samt Allm. Fesv. o. Oec.Utsk. Utl.NloB. Sundsbron vid Askersund , oberäknad! 60 andra smärre Broar, hvilkas underhallande af vissa hemman måste besörjas, 4Jo Af Anders Andersson från Södermanlands Län, som föreslagit, att den inom Kärnebo Socken af Selebo Härad på vägen till Gripsholms Slott belägne så kallade Lägg» sta-Bro, hvilken är byggd af träd på pålar t och begagnas af dem, som färdas till och från Södermanland, Westmanland och Neri» ke, måtte på allmän bekostnad få af sten uppföras, emedan Brons underhåliande i dess nuvarande skick icke längre skall af Akers och Selebo Häraders dertill anslagne hem. man kunna åstadkommas, sedan, för några år tillbaka, ett tredje Härad blifvit från deltagande i brobyggnads-skyldigheten befriadt, och Häradsboerne, oberäknadt de kostnader dem tillskyndas genom underhållande af färjor vid Strengnäs, Qvicksund, Stocksund, Rönsö och Stallarholmen, skola till brons a n~ läggning sakna tillgång å timmer, så väl å egna skogar som å Häradernes allmänningar; samt 5:0 Af Lars Larsson från Skaraborgs Län, som begär, att, i händelse bidrag af allmänna medel beviljas andra brobyggnads» skyldige, en lika förmon må af Skaraborgs Läns innevånare få tillgodonjutas, så mycket hellre, som dem ålåge att underhålla ej Stats-samt Allm. Eesv. ö. OecUt sk. Uti.
Ehuru visserligen undantag gifvas ifrån hvad här ofvan blifvit i allmänhet yttradt, i det ett och annat bruk med något större omsorg vårdat sina skogstillgångar, framgår dock deraf, att af hela provinsens skogsareal, utgörande tillsammans något öfver 600,000 tunnland, ungefär j, eller omkring 400,000 tunnland, belöpa sig på de socknar, som kunna för närvarande anses äga skogstillgångar föga öfverskjutande egna behof, Gefleborgs län. Skogshushållning. 13 samt endast en tredjedel, eller omkring 200,000 tunnland, på dem, hvilkas skogstillgångar kunna anses ännu vara så tillräckliga, att de äfven medgifva någon export. Oaktadt de sistnämnde skogarnes aflägsna lägen hittills bevarat dem från den öfverafverkning, som i allmänhet ägt rum inom de förstnämnda socknarne, är dock att befara, det de skola dela samma öde, såsnart inom kustlandet bristen på skogseffekter uppjagat priserna derå så högt, att skälig ersättning äfven kan beräknas för den förlängda och försvårade transporten. Till det dåliga skick, hvaruti skogarne inom denna provins befinna sig, har, utom förr bedrifna afverkningar utöfver skogarnes årliga tillväxt, äfven den omständigheten i väsentlig mån bidragit, att granskogen, som inom provinsen åtminstone ställvis ymnigt förekommer, under de sistförflutne tio åren nästan öfverallt inom hela länet aftorkat och kullblåst, der densamma före den tiden hunnit medelåldern eller derutöfver. Nästan ingenstädes hafva några åtgärder blifvit vidtagna, för att i dess ställe bereda någon återväxt; mångenstädes hafva ej ens vindfällena och den ståndtorra skogen blifvit borttagna, och då, detta oaktadt, anspråk på afkastning från den återstående växande skogen sällan blifvit förminskade, men ofta nog ökade, hafva skogarnes grundmassor i allmänhet blifvit på ett högst betänkligt sätt angripna. Inom provinsen Gestrikland finnas inga Kronan behållna allmänningar eller öfverloppsmarker. Boställsskogarne kunna i allmänhet anses lemna en afkastning öfverstigande boställenas behof af skogseffekter.
Antager R. o. Ad. äfven detsamma vinnas derigenom 2 Stånds sammanstämmande beslut. Skulle R. o. Ad. finna lämpligt alt icke vidtaga denna förändring, förenar jag mig med Hr Tham i anhållan att orden ”minst en dag eller högst en vecka” måtte utgå, hvarigenom åt Skolstyrelsen öfverlemnas att bestämma tiden, hvarunder profvct skall afläggas. Hr Tham: För att förkorta diskussionen förenar jag mig med sista talaren och anhåller alt orden: ”minst en dag och högst en vecka” måtte utgå, och meningen må få sluta med ordet ”ledig”. H. Ex. Hr Frill. o. Landtm, yttrade att sedan Hr Tham förenat sig med Hr Rosensvärd, endast det yrkande blifvit framstäldt att R. o. Ad. måtte instämma i PresteSus beslut med uteslutande af orden: ”under minst en dag högst en vecka”. Gr. Sparre: Som jag upfattade Hr Rosensvärds yttrande, yrkade han först bifall till Utsk:s förslag med den förändring, PresteSt. beslutat, och hvilken förändring Hr Rosensvärd visade sig serdeles angelägen att vinna. Skulle R. o. Ad. icke vilja vidtaga en sådan förändring, så förenade sig Hr Rosensvärd med Hr Tham. Jag anhåller derföre, att Hr Frih. o. Landtm, ville först framställa proposm på PresleSt:s beslut. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att han måhända misstagit sig om Hr Rosensvärds mening men att åtminstone Hr Tham yrkat den sednare förändringen. Hr Rosensvärd: Det förhåller sig såsom Gr. Sparre upgifvit. Jag erkänner, alt jag helst skulle se, att den förändring kunde vidtagas, som jag sednast föreslog och hvari Hr Tham instämde, men jag tror, att dervid möter den praktiska svårigheten, att man möjligen erhåller inom R. o. Ad. och PresteSt. olika beslut, hvaremot de 2:ne andra Stånden möjligen kunna bifalla förslaget oförändradt.
För min dall finner jag med billighet och Rwderskapets och Adelns »värdighet instämmande den allmänt yttrade önskan, ar bewisa war underdäniga »vördnad för deras Kongl» Högheter, genom bemlningen as deras Gäld, och förenar mig med de Herrar, som härkil bifallit; me» önskar, at någon witz summa blifwer 6xsrs6. Herr 8ce6k, äxel. Jag har med särdeles tilsredsstallelse hörk alla tankar förenas M den önskan , at kunna betala deras Kongl. Högherere Gäld. Mrn derjämte, ar någon wiliradighrr äs hoS Aioderffaprt ocb Adeln, hnru stor summa bertil kan eller bär bestäinmas. Herr tILnsrolen Friherre lall har föreflagir 100.000 R:V. för Hans Kongl. Högber Hertig , och ;o,ooo R:d. för Hans Kongl. Höghet Hertig IHvaic Om skuldens belopp stiger lii denna summa, känner jag ej. I alla fall urstär den andra wlgriga fragan, hwaraf Vesta summor skola tagas. Friherre Idalis upgifna projekl kan jag ej i denna delen helt och hällec bifalla. Jag anser bekänkeligt ot blanda lste^ilrrions-kanäan med nagra enskiilda utbetalningar. Jag kror wäl at någor öfwer. skott kan blifwa öfwer den paräknade summan. Men den kan ej, sten bör ej pa något satt dragas ifrån sic bcstamra ändamål. Jag sar derföre hemställa, om ej Ridderskaper och Avcln stkulie finna bäst wara, at denna sak kunde hrvila til dest de andra Ständen härdfiver tagit sik beslut och wi fa se hvaraf de willja ansia desta summor. Herr 8i>5vorst»Ips, Ögvist 6 uämunst, förenade sig med Friherre ImII)Lr>crLmri.
Prot. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 49 Haft. 2 io Stats-Utsholtels Utlåtande, M 274. och Utskottet delar äfven motionärernes yttrade önskan, att de landsorter, hvarest detta kommunikations-medel är företrädesvis behöfligt och efterlängtadt, måtte, så fort omständigheterna möjligen medgifva, komma i åtnjutande af detsamma och dess motsedda fördelar. Men, på sätt Utskottet jemväl i samma utlåtande yttrat, anser Utskottet det vara af den högsta vigt både för samtid och efterkommande, att isynnerhet hufvudlinierna i Sveriges blifvande jernvägs-system varda anlagda uti en riktning och i en ordning samt på ett sätt, att det med dessa dyrbara anläggningar åsyftade ändamål till fullo vinnes. I öfverensstämmelse med denna åsigt, har Utskottet tillstyrkt ett särskildt anslags beviljande, för att derigenom sätta Kongl. Maj:t i tillfälle låta erfarne och sakkunnige män, efter anställde statistiska och topografiska undersökningar samt granskning af alla härvid förekommande omständigheter, uppgöra och utarbeta ett fullständigt förslag till ordnandet af kommunikationsväsendet inom Sverige, med hänsigt till härstädes erforderliga jernvägars riktningar, anläggningssätt och beskaffenhet m. na.; hvarjemte Utskottet föreslagit Rikets Ständer att i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes vid nästkommande Riksdag aflåta nådig proposition angående Sveriges jernvägs-system och verkställigheten af de större jernvägs-anläggningar, som af allmänna medel böra bekostas och genom Statens försorg utföras.
Ett år 1844 bildadt aktiebolag har åstadkommit en badbassin, hvilken, icke lemnande någon afkastning, egentligen har till syfte allmän helsovärd. — Inom stadens ägoområde finnes Adolfsbergs helsobrunn, der artificiel vattenberedning ock är inrättad. Sparbanken i Örebro hade efter 22 års verksamhet vid 1847 års slut behållning i egen fond 4,375 R:dr 10 sk. 8 r:st. och i tjenstehjon belöningsfond 236 R:dr 41 sk. samt 1,549 deponenters medel. 149,578 R:dr 17 sk. 10 r:st , deraf under året tillkommit 40,324 B:dr 45 sk. 7 r:st. Deponenternes antal hade under samma tid ökats med 251. Staden, som en lång tid varit fredad från eldsvåda af väsendtlig beskaffenhet, träffades den 2 Juni 1843 af en sådan olycka, hvarigenom uti dess norra del ned brunno 24 gårdar, de fleste förfallna och illa byggda. — För lindring i den nöd, hvari sålunda kommo 124 matlag bland stadens fattigaste invånare, täcktes Kongl. Maj: t i nåder genast anslå 2,000 R:dr. — För inlösen till staden af ödelagda tomterne, hvilka sträckte sig tvärt öfver stadens bredd samt å dess längd från hospitals bäcken till och med bostället för SecundChefen vid lif-regementets husarkorps, beha gade Kongl. Maj:t den 4 Maj 1844 bevilja ett lån ur krigsmanshuskassan, stort 7,000 Riksdaler, mot 4J procents ränta att under 10 år amorteras. — Fastän Kongl. Maj: t genom nådigt bref den 7 Mars 1844 fastställt plan för afbrända traktens indelning till gator och tomter med mera, samt planering i enlighet dermed blifvit verkställd; har någon byggnad likväl ej företagits å denna trakt dels i anseende till dess aflägsenhet från stadens medelpunkt, dels ock med hänseende dertill att projekterade jernvägsoch kanalanläggningar ansetts kunna der lämpligast genomskära »taden.
Vidkommande den af E. K. M. i Nåder föreslagna löneförhöjning för de håda Bibliolheks-Amanuenserne, så anser Rikets Ständer billigheten fordra, att desse tjenstemän, hvilkas redan trägna göromål erhålla en ytterligare tillökning, i mon af Bibliothekels till vext, komma i åtnjutande af löneförmoner, i förhållande till hvad deras vederlikar å Kongl. Canzliets Stat redan före detta åtnjutit, hvadan Rikets Ständer del för della ändamål erforderliga ytterligare anslag af 600 R:dr bifallit. Likaså och med afseende å behof vet af ökadt Vaktmästare-biträde, hafva Rikets Ständer anvisat, för ytterligare en Vaktmästare, enahanda atlöniugs - 34o Expeditions-Utskollcls Förslag till lind. Skrifvelsej N;0 1J2. qelopp, sorn den förut befintlige åtnjuter, dock så, att lön blifvit bestämd till Rsdr 200: — och bekläd nadshjelp till 66: 32. tillsammans 266: 32; börande, vid nuvarande Vaktmästares afgång, efterträdarens löne-förmoner på lika sätt fördelas. 5:o Vid regleringen af utgifterna under 2:dra Hufvud-Titeln hafva Eikets Ständer ansett, att det anslag för Kongl. Museum, som blifvit å ÖfverIntendents-Embetets stat uppfördi och utgjort tillsammans 1,050 R:dr, bör till 5:te Hufvud-Titeln åter förflyttas. Under den åsigt, alt äfven Svenska nationen, så vidt dess tillgångar medgifva, bör, lika med den öfriga civiliserade verlden, på ändamålsenligt sätt vårda de konstalster, den redan eger, och befrämja dessa samlingars förökande, hvarigenom den inhemska talangen erhåller både föresyn och uppmuntran, få Rikets Ständer, enär någon passande local för ett National-Museum för närvarande icke finnes, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det läcktes E. K.
Horn: Jag begärde endast ordet derföre, alt, i händelse Hr Munck af Rosenschöld verkligen kommer att yrka på votering, R. o. Ad. täcktes erinra sig hvad han framställde såsom sitt motiv, då han sista gången hade ordet, nemi. att han ausåg, att den nuvarande majoriteten inom R. o. Ad:s representation ägde samma konungskhet som den majoritet, för hvilken Gr. Lewenhaupt klef ett offer. Jag ber R. o. Ad. blott erinra sig detta, och äfven på samma gång medgifva, såsom jag hoppas, att jag hade rätt uti hvad jag sade, då jag verkligen förutsåg ett slut, som för Hr Munck af Rosenschöld sjelf kunde vara det ledsammaste; ty jag skulle verkligen tro, att om Hr Munck af Rosenschöld fortfar på det sätt som han nu börjat, så skall han af R. o. Ad. möjligen framkalla ett bevis på den oriktiga förutsättning, han sjelf behagat nämna. Det vore således häst att helt och hållet afsluta denna fråga, och att Hr Munck af Rosenschöld måtte medgifva, att en propos. göres i öfverensstämmelse med de flestes begäran. Hr Munck af Rosenschöld: I afseende på hvad Gr. Horn yttrat, får jag nämna, att jag aldrig sagt, att pluraliteten inom detta Stånd hade samma konungskhet, som den pluralitet, för hvilken Gr. Lewenhaupt blef ett offer; jag liar blott sagt, att en eller annan tyckes hafva den. I alseende på Hr von Hartmansdorffs klagan, att jag alltid slutar med honom, så får jag nu bedja om ursägt, och lofvar, alt när jag framdeles har något att yttra i afseende på honom, så skall jag alltid nämna honom först. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ausåg den af Hr Munck af Rosenschöld väckta fråga böta förfalla. Ropades ja; men under ropen anmälte sig Hr von Hartmansdorff och yttrade: Den 7 Juni.
Ständers Stats-Utskotts vid sistlidne Urtima Riksdag i Örebro utfärdade Instruction i afseende på Riksgälds-Contoirets utrikes gäld, att de i Leipzig förfallne skulder liqvideras efter en cours-beräkning af högst Sjuttiotvå skillingar Svenskt Banco per En Riksdaler Hamburger-Banco, håfve vi velal Vänligen tillstyrka Herrar Fullmägtige, att, derest förfallna Obligationer, hörande till Leipziger-Låirety skulle åt Contoirét erbjudas, mot betalning i Svenskt Ban - Den 4 Marst 65 jBancomynt, sådana anbud pröfva och antaga, med tillämpning af de allmänna grunder, hvilka, i afseende på Sasses ofväniiärhnde anbud, blifvit af Herrar Full magt ige fässtallde; isynnerhet sorn besparing af hvarjehanda kostnader och utgifter synes kunna vinnas derigenom, att förfallne skulder i .Leipzig härstädes liqvideräs efter samma ■cohrs, hvartill Ve,ilar annars skolat uppköpas och turemitteras. 3:0 Äf Herrar Fullmägiiges Protocoll håfve Vi inhämtat, huruledes Herrar Fulljnägtige gjort flera försök att i penningar förvandla RiksgäldsContoirets ägande behållningar af Eevillnings»mt Krigs-G-ärds Jern, så val på metall-vågarne här i Stockholm, som på vågarne i åtskillige af Rikets öfriga Stapelstäder; men tillika erfarit, att dessa Försök i det härmaste misslyckats, öch då vi, lika med Rikets Höglofl.