Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 likhet med Hr Hjerta anser äfven jag, att det enda man tiar att göra är alt inskränka Privatbankernas sedelulgifningsrätt, så vida man vill att dessa Banker, på samma gång de gagna landet, likväl skola vara ur stånd att skada detsamma. Jag tror att det skulle medföra goda påföljder, om man endast medgåfve Bankerna rätt att utgifva sedlar till ett belopp motsvarande % af deras grundfond; ty derigenom skulle Privatbankernas sedelstock komma i ett mera proportionerligt förhållande till Riksbankens sedelstock. Hvar och en bör utan svårighet kunna inse, hvilka olägenheter Privatbankerna kunna föranleda genom en allt för stor sedelemission. Privatbankerna, som hafva stor utländsk skuld, hafva för det närv:de, enl. hvad Hr Lagerstråle upgifvit 25 milkr sedlar i omlopp. Dessa 25 mill:r hafva undanträngt lika många milkr Riksbankens sedlar, hvilka ingått i Riksbanken i utbyte mot silfvertackor, som sedan vandrat till utlandet. För alt betala utländsk skuld måste man först hos Privatbankerna utbyta deras Kreditsedlar mot Riks - 310 Den 16 December e. m. bankens sedlar, och sedan invexla dessa i Riksbanken mot silfvertackor. När nu en tidpunkt inträffar då en större utländsk skuld skall betalas, blifva Privatbankerna utsatta för en så stark påtryckning att de, för att sjelfva icke ramla, tvingas att strypa, d. v. s. de måste indraga alla lån utan att bevilja nya, och då göra de så stor skada, att det hade varit bättre, om de aldrig varit till. Jag vill icke bestrida Privatbankernas nvlta, men jag vågar påstå, att den utsträckning deras verksamhet på sednare tider erhållit vida mera skadat än gagnat. Hr Aminoff: Som jag icke hört någon annan yrka afslag å 14 g, så afstår jag från mitt yrkande och förenar mig med dem, som yrkat återremiss. Den först till bifall å förev:de § framställde proposm besvarades med starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Frih. o.
På henne beror i vasentlig inåii ett vanligt närmande klasserna emellan, om också icke på det gamla patriarkaliska satt, som till Ömsesidig båtnacl råder, dar husmor och underlydande åldrats tillsammms. För att vinna det nya slaktet fordras nya medel, som öfverensst&amp;mma &amp; ed nutidens åskådning .. Förstode den bildade kvinnaii ratt sin uppgift, skulle mån-. gen strejk förekommas och mbetariies klagomål med rättvisa. behandlas. Eade hon förstått att närina sig siii arbetande syster, skulle man icke fått npplefva att, sksom nu, hustrurna. ' hetsat sina män att fortsätta ett hopplöst motsthd och hå- nat lagens tjänare, dd de måst ingripa. Dar den bildade kvinnan förstiltf sin uppgift, skulle, sksom nyligen vid ett stort, af kvinnor ägdt järnverk &amp; dt i den värsta strejktrakten, arbetarne förblifva lugna och plikttrogna, och när missf örhiillanden inträdt, skulle genom heiines inflytande siken med rättvisa och tilamod utredas, bättras eller förklaras. Nekas kan dock icke, atlt det gifves offentliga ' förhiillanden, där k v i n n p icke lca.11 personligen uppträda, utan att skada mer än hon. gagnar. Men icke desto mindre kan hon verka kraftigt och rent äfven p&amp; sådana förhiillanden genom att Bilda o~~ii~zion f ö ~ det, sonz är s a m t och r d t. Allmänna opinionen utöfvar alltid inflytande; styrkt af ett enigt, rent ' och saklmnnigt omdöme friin kvinnans sida, blefve den en makt. Men f ö ~ cctt Bilda m opilzion d i s t e man liga en öfuertygelse, icke en blott partidisciplin eller en fäderneärfd tradition, ej heller en snarvunnen x modern lifs&amp;skådning s, utan en själftill-. egnad personlig öfvertygelse, fast,. men pd samma gång. Dagny Om .den samtida Amerikanska romanliteraturen. f. torde v51 de unga män och qvinnor vara? som icke älska roinanläsning.
BorgareStåndet sökt fästa uppmärksamhet på svårigheten, om ej omöjligheten, för HandtverksSocieterne att med de tillfälliga, alltid ringa, inkomster, som andelen i fallande böter kan lämna, bestrida Societeterres flerfaldige oundviklige utgifter, hälst om föremålen för dem blifva af den 174 LagUtskoticts Betdnkandttt. ampla beskrffenhet, som i §. stadg2s; 1 anseende hvartill blifvit Föreslagit, att andre utvägar, såsom genom årliga tillskott af Sitntelige Handtvérfcsidkare hl. m. bordé påtänkas till bebe f/ens Fyllande* få Utskotten åberopa sitt förut meddeldte yttrandflj att det icke kan vara Borgérskapet betaget att sins emellan ingå hvilka Föreningar och öfverenskommelse!, sdiii hälst, då gtdjé Mans rätt blott iöke derigenom störes. 2:0 Förordningen angående Gerning}- j/iåns antagande på Landet. M Bland de allmänna änmärkningarng hafva Utskotten redan till besvarande upptagit de emot tillökning i det förut tillätne antalet af Gerningsmän gjorde erinringar; Och då Utskotten tillika yttrat sig vilja utgå från den grundsats, att Landtmannen borde tillåtas betjena sig af Socknehaodtverkare i alla de, men ock endast de, yrken, hvari antingen ett ständigt, eller pä närmare håll tillgängligt biträde vore För ho* nom af nöden, är det en följd häraf, attj om Utskotten å ena sidan anse sig icke kun. na understödja yrkandet otn frihet till an* tagande sf Gerningsmän, i hvilket handtverk som hälst, böra Utskotten å den an
Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 5 dennes afgifne, samt den 7 derpå följde ef• termiddagen på bordet lagde Utlåtande N:o 91, angående medels anslående till kostnadernes godtgörande för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående förmälning och verkställde utrikes resa; och fann Ridderskapet och Adeln för godt att samma Utlåtande, i anledning af de utaf åtskil lige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar , till StatsUtskottet återremittera. Ut Supra. Den ii April e, m. 3^7 S. D. Remitterades till StatsUtskottct'. ' Grefve von Flåtens, Baltzar Bogislaus, denne dag; väckte motion, att StatsUtskottet måtte anmodas, så fort sig göra låter anvisa nödige tillgångar, hvaraf 5oo,ooo R:dr må kunna förskottsvis utbetalas, till bestridande af de i och för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående förmälning erforderlige kostnader; uti hvilken remiss de öfrige respective Riks-Stånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet ooh Adeln förena. Ut Supra. S. D. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oecono mie-Utskotten: Grefve Posses, Carl Henric, Memorial, innefattande svar å Herr af Klintbergs, Carl, den 7 dennes förmiddagen till bemälte Utskott remitterade anförande, i anledning af Grefve Posses motion, rörande vissa grunder för en blifvande Näringsfrihet. Ut Supra. S, D. Föredrogs och bifölls RiddarhusUtskottets den 5 dennes allåtne Memorial, deruti hemställes, att Herr LifMedicus Johan Petter Westring må, under N:o 2291, ibland Riddersoch Adelsmän å Riddarhuset introduceras. C t Supra. 548 Den ii Jpril e. ni. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljde» klockan J till 10 om aftonen. In fidem Protocolli O, J. Lagerheim.
Dessa våfllor kunna äfven användas som dessert och serveras då med sylt. Anna. Franska bröd. }, stop mjölk, 4 " 8 hvetemjöl samt en tesked finstött soda och 32 ort pressjäst arbetas till en smidig deg. En eller två teskedar salt böra läggas i degspadet. Bröden böra få jäsa väl ut och ej gräddas i för varm ugn. Carola. Drycker. Ris-lemonad är för dem, som lida af magkatarrh, en dryck, värd att rekommendera. Ett stort kaffefat, fyldt med karolina-ris, begjutes med 1J liter varmt vatten och får stå väl öfvertäckt i en lerkruka på ett varmt ställe. Sedan silar man vätskan genom en hårsikt och tillsätter saften af två citroner och socker efter smak. Lemonaden drickes ljum. Viktor. Fylda vinbuteljer måste alltid förvaras liggande, enär eljes korkarna torka in och bli otäta. Uppkorkadt vin skall snart förderfvas, om ej en god kork sättes i buteljen. T. Efterrätter. Mannagrynspuding. 6 qvarter mjölk sättas på elden att uppkoka, hvarpå 3 jungfrur mannagryn vispas uti; derpå får blandningen ej koka. Gröten upphälles i fat och röres, tills den kallnat. Uppblandas då med 6 a. 7 ägg, 2 lod rifven bittermandel jemte socker efter smak. Hälles sedan i smord och mjölad (Forts.) ' form ugn. och gräddas i någorlunda varm Serveras med vineller saftsås. Augusta. Tvätten. Lättaste och billigaste sätt att tvätta kläder är att under två dygn blöta kläderna i mjukt vatten, uppblandadt med amoniak. Till en stor byk åtgår amoniak för 25 öre. Sedan tager man hett vatten, hvari något soda och såpa upplöses, samt sköljer igenom kläderna med blotta händerna och tillser, att inga fläckar finnas qvar, hvarefter kläderna bykas på vanligt sätt. I luten hälles ett par skedar terpentin och om sommaren hälles detta renadt i blå- vattnet, hvar efter kläderna hängas ovridna att torka i starkt solsken.
„Den som öfvervinner skall ärfva detta, och jag skall vara honom Gud, och han skall vara mig en son“. (Guds ord i Uppenb. 21, 7). I slägtregistret hos Lukas kallas Adam Guds son (3, 37). Jesus undervisar menniskorna att kalla Gud fader (Matth. 6, 9), samt förklarar för sina bröder och systrar alla dem, som göra Guds vilja (Matth. 12, 50; Mark. 3, 35). I enskild bemärkelse och användt på Jesus betyder namnet Guds son detsamma som Messias, och nya testamentet bekräftar på talrika ställen, hvad vi i föregående kapitel påpekat, att Jesu samtide och omgifning förstå och begagna detta namn i uteslutande mensklig syftning. Då så många af Jesu märkligaste underverk icke ingåfvo folket högre föreställning om honom, än att han vore en förelöpare åt Kristus (Matth. 16, 14); så skulle blotta styrkan af det rop, med hvilket han på korset uppgaf sin ande, svårligen förmått den vaktande höfvidsmannen att utbrista: „sannerligen var denne mannen Guds son“ (Mark. 15, 39), ifall han med Guds son menat något förmer än Messias, den af Gud utvalda menniskan. Folket, som vid Jesu intåg i Jerusalem hyllar honom som Messias under jubelropet: „hosianna Davids son, välsignad den som kommer i Herrans namn“, svarar på frågan hvem han är: Jesus, profeten från Nazareth i Galileen“ (Matth. 21, 11). Frestelsehistorien (Matth. 3) skulle förlora äfven sin inre sanning, om man icke uppfattade Guds son i rent mensklig bemärkelse. Inför domstolen står Jesus anklagad, icke för att hafva gjort sig till Gud, utan för att hafva förkunnat sig vara Kristus, i hvilken folket väntade sin konung och befriare, hvarför ock öfverstepresten, skiljande mellan dessa begrepp, säger till honom: „Jag besvär dig vid lefvande Gud, att du säger oss, om du är Kristus, Guds son“ (Matth. 26, 63).
Officerares af Ridderskapet och Adeln rätt att bivista Riksdagar, om Grefve Horns anmärkningsanledning rörande GeneralOrdres derom. XXIII. B. 319. XXXIII. A. 192. Ofvansiö Bergslag, om utvidgad smidesrätt för. Se Smidesrätt. Olivecronska ättens vapen, om öppnande af en dermed förseglad Kista. Se Kista. Ombergs Kronopark, angående gjord hemställan om dess försäljning. XXIV. B. 395. XXVI. A. 98. Omdömen, obehörige, öfver de af Kongl. Maj:t vidtagne författningar, om upphäfvande af 1787 års Kongl. Förordning rörande lifsstraff för. lil. 403* VI* ^3 XIII. B. 115. XV. i34. XVI. Å. .8, 7Ö XIX. U. 389. XXI. A. 104. XXIII. E. 109 376 Omyndige förklarade, om straff för, om do underteckna skuldebref. V. 290. LIV. A. i59. Orgel-byggeriets befrämjande, angående. XXIII. Ortopediska Institutet, om understöd för. V. 321. VIII. R. 359. XXVII. Ost, utländsk, angående tullafgift å. IV. 178. VII. R. 335. XIX. B. 113. XXL A. 18. XXVI. U. 406. XXVII. A. 64, Ottenby KungsLadugård. Se Adlersparre. — KungsLadugård, om dess användande till Stuteri. L. E. 6g. LXVI. E. 72. Owen, Bruksidkare, angående föreslagen afskrifning af dess skuld till Manufactur - 377 DiscontFonden, samt om ett ytterligare låne-understöd för honom. XXXIX. 15. 22.3. XL. Å. ii5, i3i. XLVII.
Dä kolera farsoten sistlidet år hemsökte denna ort, var det egentligen Ronneby köping, som deraf drabbades. Dc derstädes insjuknades antal utgjorde 88, bland hvilka 38 afledo. Bekymret för fattigvården, som redan » 19 förut hardt betungade detta samhälle, ökades än mera, dä till följd al nämnde farsot ett sä stort antal barn blefvo värnlösa; men detta bekymmer har blifvit förmildradt derigenom att Kongl. Majit i nåder beviljat en summa at 500 födr Banko, att årligen under 5 år al barnhusfondens medel utgå och användas tili understöd för sådane barn. Cliristianopels köping har blott 2 handlande oell några fä handtverkare. Carlskrona den 30 December 1851. ARVID FAXE. R. Trägårdh. Å. F. Lychou. TIBELL för Landet Krono-Fisken Dito Qvarnar Frälse-Säterier Säteri-Rusthåll. Insockne Frälse-Hemman Utsockne dito Frälse-Skatte-Hemman Krono-Hemman Krono-Rusthåll Krono-Skatte-Hemman Krono-Skatte-Busthåll Militie boställen Civila boställen Ecklesiastika boställen Lotshemman, Skatte . Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 13 års återväxt och med sparande af den öfriga skogen i öfverensstämmelse med af Landtmätare eller Öfverjägare uppgjorda provisionella huggningsplaner, hvilka rättas till enlighet med de definitiva, i den män desSa hunnit stadfästas. Många svårigheter hafva mött vid utstakandet af gränsen emellan Jägeritjenstemännens myndighet och den verksamhet, sorn skall tillerkännas Häradshoernes kommiterade för allmänningsvården; helst dessa kommiterade, genom de uti Länet derom skedde och sedermera vederbörligen understå Ide regleringar fått sig uppdragit befattningar, som, genom derefter ut färdad t Nådigt Reglemente för Skogsoch Jägeristaten, blifvit betydligen inskränkta eller försvarade eller äfven omintetgjorde.
Andra momentet är äfven af Presteoch Bonde-Stånden, i enlighet med Utskottens förslag, godkändt; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagit 2 och 3 momenten, 9 §. af Grefve Hamiltons förslag, hvilka endast i afseende på ordaställningen skilja sig från Utskottens; hvadan Utskotten hemställa till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, att antaga Utskottens af Presteoch Bonde-Stånden gillade förslag till 2 momentet 12 $. Tredje momentet, som Presteoch Bonde-Stånden antagit, är till alla delar öfverensstämmande med 4 momentet, 9 af Grefve Hamiltons förslag, som Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkänt, hvadan 3:dje momentet i 12 §. af Utskottens förslag är af alla fyra RiksStånden antaget. Fjerde momentet af 12 $. i Utskottens förslag är af Presteoch Bonde-Stånden godkändt; Och då Ridderskapets och Adelns samt Borgare Ståndets, Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mem.j N:o 12. 9 Ståndets, i enlighet med Grefve Hamiltons förslag, fattade beslut, endast lill ordastallningen skiljer sig frän Utskoltens, så hemställa Utskotten, om icke sistbemälde Riks-Stånd skulle läckas antaga den af Presteoch Bonde-Stånden beslutade redaclion af ifrågavarande moment. Femte momentet är godkändt af Preste-, Borgareoch BondeStånden, hvadan Ridderskapets och Adelns, i öfverensstämmelse med Grefve Hamiltons förslag, i detta afseende fattade beslut förfallit.
Den, som gjort sig skyldig lili dödsstraff, men af nåd njuter förskoning till lifvet, eller till hel elter half mansbot, eller till straff för det han obetänkt och af hastighet lastat Gud, Hans heliga ord och sakramenten, eller för rån, der ej dödsstraff derå Jöljer, för stöld eller snatteri, för tregiftes-brott, för blodskam eller lägersmål i förbjudna leder, om dods-sl raff derför ej eger rum, for lior eller lönskaläge, för det han varit drucken eller eljest gjort oljud i kyrka under Gudstjenst, eller annorstädes der Gudstjenst hålles, eller gått drucken och oskriftad till Nattvarden eller 40 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. gjort det, oaktadt han af presten blifvit varnad att derifrån sig afhålla, eller öj ver fallit någon nied hugg och slag i kyrka under Gudstjenst, eller skuffat eller stött annan eller kifvat och t rät i t nied honom i vredes mode i kyrka under Gudstjenst eller annorstädes, der Gudstjenst hålles, eller slagit eller smädat sina föräldrar; äfvensom kona, sam blifvit dömd för vållande till fosters död efter sednare mom. i 16 Jiap. 1 § ken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1770, må ej af den heliga Nattvarden komma i åtnjutande, innan han eller hon af sin själasörjare, i närvaro af tvä eller tre blund de äldste i församlingen, låtit sig enskildt skrijlas och ajlosas, på sätt särskildt föreskrifvet är; kommande förthy allt hvad lag och författningar i strid häremot innehålla, att till all kraft och verkan förfalla. Stockholm den 24 Juli 1854. STOCKHOLM, tryckt hos N. MARCUS, 1854. i Lag-Utskottets Betänkande, N:o 38. 1. Ank. till Exp.-Ulsk. den 29 Juli 1854, kl. lo f. m.
Hur ofta hade de ej i eröfrade städer med en snabb hvirfvel tvungit plundrarna att ögonblickligt sticka svärdet i skidan och ställa sig i ledet bakom en ung och segrande konung, som ljus satt på sin springare med den mottagna nyckelknippan ännu i handen. Därefter kommo standaren och fanorna med sina landskapsvapen, men de buros omvända under vänstra armen och släpade i gatans modd. Skinnvantar och blåfrusna händer knötos öfver de sönderskjutna dukarna, som ännu buro fläckar af sina sista försvarares blod. Snöbollar, stenar och sand regnade öfver Södermanlands och Östergötlands gripar, Upplands riksäpple, Dalarnas och Nerkes korslagda pilar, öfver Västmanlands eldsflammande berg, Helsinglands bock, Blekinges löfviga träd och Västerbottens i midvinternatten framströfvande ren. Allt ursinnigare stötte folket undan vakternas musköter och ropade: – Smuts och skam öfver de hundarnas fanor! Då drogo de ryska soldaterna blankt, och nu syntes den svenske konungens handhästar och hans bäddade bår och tomma, blåklädda fältstol. Tätt bakom följde generalerna kring den nedböjde Lewenhaupt, och därefter kom fältmarskalken, men närmast framför tsarens häst gick excellensen Piper, statsministern, han som på storhetstidens middagshöjd stått vid två svenska konungars sida. Han tycktes ingenting höra och ingenting se. Han som hetat Sveriges kvickaste hufvud, hade i dag intet svar till de gapskratt och stickord, som hälsade honom från alla munnar. Det såg ut som hade han gått i tankar på helt andra händelser och andra öden. När han om aftonen blifvit förd till sitt kvarter och raketerna smattrade öfver den igenfrusna floden, satt han sofvande i länstolen och vaknade icke ens, när betjänten påsatte nattmössan och omsvepte honom täcket. Åter blef det morgon och åter spelade klockorna. Dag följde dag och år följde år, men alla blefvo de lika tunga. Franckes och Arndts fromma skrifter lågo på hans bord. Han förmådde fältmarskalken och Lewenhaupt att försonade skaka hand, och han blef en faderlig styresman för det olyckliga folk, som med honom dvaldes i träldom.
Maj:ts Hof; Och gör Kongl, Maj:t sig förvissad, det Rikets Ständer lära af vördnad och kärlek för Högstsalig Hans Maj:t Konungens minne, ej underlåta, att vid detta -arendes granskning, fästa afseende på de skäl, sora tala till förmon i synnerhet för de å be - Siats-Utskottets Betiinkandenl *3°7 rörde Stat uppförde Personer, hvilka tillbragt en mer eller mindre lång tid i Högstsalig Hans Maj:ts Konungens och Hennes Maj:tr Enke-Drottningens enskilda tiensu Stockholms Slott den a 5 Martu 1818. CARL JOHAN. C. Klintberg.'' ”Underdånigt Memorial! Till Eder Kongl, Maj:t får jag härjemte i ’ underdånighet öfverlemna den IndragningsStat för Eders Kongl. Haj:ts Hof, hvilken på de af Eder Kongl. Maj:t i Nåder anbefallde grunder blifvit upprättad för att, med Rikets Ständers begifvande på Riks-Staten öfverflyttas. I ett ögonblick så afgörande för alla de Personers utkomst och timeliga välfärd, sorn på berörde Stat blifvit uppförde, förbinder jag af kärlek till den Konungs minne i hvars tjenst de varit, på hvars Konungsliga löften de förtröstat och hvars Nåd de aldrig förverkat, samt af min pligt., som deras flerårige förman och vittne till deras bemödanden att uppfylla sine skyldigheter, att dem till Eders Kongl. Majlts Nådiga beskydd i djupaste underdånighet anmäla, Rikets Ständers uppmärksamhet kan det troligen icke undfalla, att inträda/t i en Konungs enskilta tjenst, likasom i Statens, inger trygga förhoppningar att så länge mata ej, genom sitt uppförande, blottställer sig för deras förlust, få bibehålla åtminstone de hufvudsakligaste af da I3°8 Stats-Utskottets Betänk anden. förmåner sorn affölja sådane tjenster.
Majit den i5:de sistlidne Mars till Riksens Ständers Statsutskott den Proposition , hvaröfver Utskottet 'den 22.‘dra April afgifvit sitt Betänkande, hvilket samtlige RiksStåuden bifallit, Hvad jag anfört, torde tillräckligan bevisa, att UppfostringsComitéen hittills uträt. tat allt hvad tid och omständigheter kunnat tillåta, så vida grundlighet måste vara ett högre mål för dess omtanka, än skyndsamhet. Att Comitéen ej ännu, för att fullända sin bestämmelse, hunnit framlägga utarbetade förslag till förbättrade Stadgar för Skolor, Gymnasier och Universiteter, torde endast vara obegripligt för dem, som fordra omöjligheter. Man ska,ll , enligt min oföränderliga öfvertygelse, alltid fåfängt bemöda sig att skymfa ett samfund, sammansatt af män, hvilkas verksamma nit för Fädernes - Den 11 Maj. tå - landets sak och för den vetenskapliga bildningens tillväxt, icke förr varit misskändt. Jag anhåller hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Häglof!. Ridderskapet och Adeln, att detta mitt yttrande måtte, såsom en bilaga till hvad i ämnet förut är anfördt, blifva till Riksens Ständers Oeconomi?- pch Besvärs-Utskott remitteradt. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Oepqnomie-Utskottet, Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislans, anförde: - Innan jag går att besvara Herr Adlerbeths i dag gjorda anmärkningar emot de anföranden, som Herrarne Spaldencreutz oell Hammarsköld och jag, i sista Plenum, i anledning af Herr Lector Silverstolpes Memorial, till Protocollet inlenmat, anhåller jag att inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln få afgifva följande förklaring:
Jag kan icke rätt fatta, huruvida 21 § omfattar den författning, sorn år 1824 utgafs angule förhållandet med privatbankerne. Är meningen den, att enskilde banker, hvilka icke utgifva egna creditsedlar, hafva att räkna sig till godo hvad denna författning föreskrifver, så har jag ingen erinran att dervid göra; men ordalagen uti § äro nu icke sådana, att om denna lag antages oförändrad, man deraf kan sluta, att den siirskilda författningen af 1824 blifver för en sådan bank tillämplig; hvarföre jag anser, att antingen ordalagen af 1824 års författning böra här intagas, eller densamma åberopas; ty hvarföre skola enskilda banker, som utgifva egna creditsedlar vara mera gynnande än de, som icke utgifva sådane sedlar? men det fruktar jag blir händelsen om 21 § efter ordalagen tolkas. Frill. Cederström: Den 21 § står i öfverensstämmelse med hvad allmän lag bjuder för enskilda bolag i allmänhet och denna författning serskildt, nemi. af 1824. För en sådan bank, som rörer sig med egna creditsedlar, är denna § alldeles riktig och förmodligen här intagen för att visa möjligheten af sådane bolags inrättande, hvilka kunna röra sig med deposit me - Den 25 Januari e m. 521 medel af enskilde, och hvilka slå under allmän lag. 1824 års författning gäller för privatbanker, men för andra bolag allmän lag. Hr Nordenanckar: Slutet af delta betänk, antyder till räckligen, att Ulsk:ns mening varit alt helt och hållet upphäfva 1824 års författning. De förmåner, som i densamma blifvit icke sedelutgifvande banker beviljade, skulle således, som Frih. Palmstjerna anmärkt, försvinna. Jag mäste erkänna, att denne 21 § tillkommit sedan hela lagförslaget var färdigt, utan att Ulsk:n fästat någon uppmärksamhet dervid, att fördelarue för sådane bolag skulle genom det förändrade stadgandet förminskas.