Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj b. 29 Juni 15 Juli a. a. 31 Juli b. 8 Mars a. a. G Maj Bonde ståndet. b. 17 Maj b. 29 April b. 11 Mars b. 31 Maj a. a. 28 Juni b. 27 Maj b. 27 Maj b. 24 Aug. 10 Juli 3 Aug. b. 29 Jan. b. 19 Febr. b. 8 Mars b. 1 Juli b. 1 Juli b. 22 Jan. b. IG Fehr. b. 19 Febr. b. 19 Febr. b. 8 Mars b. 12 April b. 21 Mars b. 15 Sept. å. 9 Febr. b. G Maj b. å. g a. a. 10 Maj 10 Maj 28 Juni 15 Juli 31 Juli å. 8 Mars a. a. 6 Maj b. 15 Maj b. 29 April b. 11 Mars g. 29 Maj l. a. 28 Juni b. 27 Maj b. 27 Maj b. 24 Aug. 10 Juli 5 Aug. b. 29 Jan. b. 10 Febr. b. 8 Mars b. 1 Juli b. 1 Juli b. 26 Jan. 1). 12 Febr. b. IG Febr. b. IG Febr. b. 4 Mars b. 12 April b. 24 Mors b. 1G Sept. å. 12 Fehr. b. 6 Maj b. 10 Maj 5. 10 Maj a. 2S Juni g. 14 Juli a. a. 31 Juli 1. b. 8 Mars a. a. 3 Maj Akademiska jurisdiklionen, om upphörande deraf Svar pä ätcrremiss Aktiebolag, förslag till Lag derom Svar pä återremiss Samman] emi; nin gs-fnrslag Alfvar en: se Utmarksskatten pä Oland. Allmänna arbeten, om sättet, ordningen oell vilkoren för utbetalning af anslags och läne-bidrag till Svar pä återremiss „ om utgäendet och användandet af de vid Riksdagen anvisade anslag för .
BorgareStåndet, sorn för öfrigt ej bestridt beviljandet af Riksgäl ds-Corn 01 ret s Creditiv rätt, har dock ansett, att såsom ett vilkor boide vid medgifvandet utsättas, att, i den händelse, vid intiäffmde Riksdag, Riksgälds-Contoiret skulle befinnas hafva begagnat denna rätt till större belopp, än som då ännu kunnat återbetalas, Rikets Ständer ovägerligen skulle utse och anvisa medel dertill. r>en i denna anmärkning förutsatte händelse skulle endast kunna inträffa, om, under den näst före Riksdagens början förflutna tiden, något längre uppehåll orsakats uti inbetalningarne af de Stats-Intrader m. m., som Ri ksgalds-Contoiret uppbär, (och i sådan händelse äro medlen till Banquens ersättning redan af föregående Ständer bestämde, så att någon vidare åtgärd dervid icke behöfves', eller ock om något tillfälligt fel eller missräkning yppat sig uti de Anslags - Calcpler, som legat till grund för föreskriften om RiksgäldsContoirets förvaltning, hvaraf följden kunde blifva, att de anvisade intraderne för Riksgälds* Contoiret icke blefvo tillräcklige till de gjorde utgifts-anslagen; och denna sålunda yppade brist lära kommande Ständer i alla fall, lika litet undandraga sig att , utan något derom nu fattande beslut, genom anvisade medel betacka, lianco-TJt slottets Hetiini ander*. 797 sorn de, i fall sadant skulle af dem vilja undvikas, äro bundne al hvad sorn. nu beslutas. En värd Ledamot af Högloft. Ridderskapet och Adeln har ock slutligen k andrat Utskottens i 4:de Puncten förekommande Förslag, att den behållna vinsten af Bariquens låne-rörelse skulle, efter afdrag af omkostnin* •garne for Bariquen samt anslaget till silfverköp, öfverlemnas åt Riksgälds-Contoiret, för att detifrån, i enlighet med Riksens Ständers föreskrifter, till anviste ändamål utbetalas.
Jordbrukare må dock obehindradt kunna till underhafvande och sådane personer, som hos dem förrätta arbete, försälja ett ringare cj vantum, men icke under en fjerdedels kanna ät en hvar. S. D. Till handlingarna lades Stats-Ulskottets den 3o sistlidne April på bordet lagda Memorial, N.'o ^gS, i anledning af ett Riks-Stånds återremiss af Utskottets Utlåtande, N:o 44^, angående ifrågasläldt lån för återuppförandet af en genom vådeld förstörd bro öfver Nissaån. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 3o sistlidne April på bordet lagde Betänkande, N:o 67, i anledning af väckta motioner om åtgärder lill strömmingsfiskets i Bottniska viken upphjelpande samt i sammanhang dermed om ändring och förklaring af Fiskcri-stadgan den 14 November 1766. S. D. Lades till handlingarna Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 3o sistlidne April på bordet lagda Memorial: N:o 68, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande. N:o 5oj angående Kongl. Brefvet den 19 Juni r83g, rörande iagttagande vid skatteköp; N:o Gg, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande, N:o 5i, angående tiden hvarifrån Författningar, som uppläsas från Predikstolarna, skola anses gällande. N;o 70, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande, N:o 55, angående tillämpningen å de utskiftade Kronoparkerna å Öland af Kongl. Förordningen om jord-afsöndring. Från Högv. Preste-Ståndet.
Bland de många kyikorna är det synnerligast S: t Lorenzo, som drar ens känsla till sig. Den Man kan ofta ej saga härstammar afven den från 13-1400-talet. hvad det är som verkar på en i en kyrka eller hvarför den eller den kyrkan utöfvar .en större stamning an en annan. Man tycker. formerna i båda vara val afvagda, färgerna afvenså, dagern äfvenså, och ändå kan man gå kallt oberörd igenom den ena och viljs, falla ned i gråt och bön i den andra. Hvad verkar detta? J a g vet ej, vet blott att Lorenzokyrkan i Nurnberg verkade detta senare .och att jag där kände mer af högtidlig andakt an kanske i ens egen känsla, som lägger något annat tempel förut! Men det är till just det plus som behöfs, för att få den ratta stämnidgen. Vill man försättas i en mer prosaisk men stilriktig stamning va ' bör man likaledes ej försumma att besöka en af dessa Bierkneipen som, med bibehållande af sina oansenliga medeltidslokaler, utskauker ö1 eller lätt landtvin till sina törstiga kunder. - Dessa laga små env&amp;ningshus - med sina tr %nga fönster - brunrutade väggar - skarpt sluttande tak, omgifvas af triibord och träbänkar! 31a.n gör sig ej besvar med att g % in och bestiilla, man sätter sig utan för, knackar samtidigt p&amp; rutan med sin käpp och bestiiller hvad man vill ha: korf, bröd, ö1 etc. Detta riickes oss helt gemytligt geuom fönstret, och diir sitta vi nu med ett tennstop fullt af ö1 och en hederlig korf, den också litet medeltidsaktig, och inbillar oss att vi iiro nib-nbergska handtverkare, eller miistersbngare, eller hvnd annars allt man kan bli, så dar i fantasien, med en omgifning så akta som denna till underlag! Det kanske ar t m i g t att sluta.
Och då af dessa Grundlagar klart följer, att det blott åligger Utskottet gifva sitt Utlåtande öfver förslag till bristers afhjelpanåe i Allmänna hushållningen, med de flera i förberörde Lagens rum uppräknade inrättningar och anstalter, men ej att taga någon befatt - Besv. och Ekon• XJlik, Betänkanden. 65 ning med åtgärder, sorn afse dessa Lagai-s verkställighet, hvilket ämne uti det remitterade Memorialet egentligen yrkas; så får Utskottet, enligt Riksdags-Ordningens 44 §•» detta Memorial, såsom dess handläggning ej tillhörande, vördsamligen återställa. Stockholm den 19 Januari 1818. N:r 7. Utdrag af Vddsens Högloft Ständers Allmänna Besvärs oeh EkonomiUtskotts Protokoll, hållit vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 12 Januari 1818* §• 4- S. D Föredrogs och upplästes ett ifrån Hedervärda Bondeståndet till Utskottets utlåtande remitteradt Memorial af Riksdags Fullsuägtigen Gustaf Gustafsson ; om nödvändighoten af den nya och förbättrade Psalm* och Ev angelii-B okens ingifvande. Få tillkännagifvande af HögvÖrdigé Prest-Ståndets Herrar Ledamöter, att inom Respective Ståndet ett Eöclesiastiqve Utskott vöre formeradt, som hade sig uppdraget, att, jemte andra åtgärder, äfven taga befattning om föranstaltande af en ny och förbättrad Psalmboks ingifvande, tog Utskottet med Ledamöternas bifall af Hedervärda Bonde» Mihang till RiksSi, Prat. Igi7-igi8, S:de Samt N:r g< 10, <J(J och Eken. Utsk, Betänkandtn.
Den 24 Zebruarii. 1223 Biand Lylike utwägar har utgifwandet af elt nytt Credit Sedelmynt med stal blifwit räknadt; och med lifligt minne af de oredor i Rikets penningewerk samt de bade allmänna och enstilta förluster, som Riksgäldsfedlarne medfört, hafwa Riksens Stander efter öfwerwägande af de medel, hwaraf andre Na» tioner sig betjenat dä Starens tillgängar warit otillräckelige att fylla dest behof, stadgat den öfvertygelse, art det asystade ändamälet stulle med minsta olägenhet winnås genom Inrikes Läns »plågande. Efter ett lyckligt och stadgadt Regeringssätt, där bade allman och enskild säkerhet ar genom Regerings laqarne wäl förwarad, twifla icke Riksens Ständer» att ju den sanna Medborgerliga andan stall upman» en hwar, att i sin mohn bidraga till Fäderneslandets uprätthällande, dä tillfälle dertill öpnas pä sädane wilker, akt det enstildta Jnteresiet kan med det allmänna förenäs; i anledning hwaraf Riksens Stander beslukit, alt till de nödige medlens anskaffande rvidkaga följande 2:ne Läne-Systcm: i.o Att län under Riksens Ständers garanti upptagas pä Riksgälds - EontoirerS Obligationer, hwilka icke utgifne pä högre summa än 50 R:dr stycket, stallas pä sex ars bestämd äterbetalnings-tid med 5 procents ärlig ränta. 2:0 Att för dem äter, som pä defle wilkor och uppå saba ne obligationer icke skulle finna sig wid att biträda Staken med Län, den utwag öppnas, att genom Bokförda
Regeringsformen, från hvars innehåll Bondeståndets Pluralitet velat hemta stöd för sitt påstående, blott omförmäler de af BevillningsUtskottet uppgifna Allmänna grunder, sättet af deras tillämpning, bevillningens reparation och hvarje Stånds deltagande i den fast* stälda totalsumman, men deremot närvarande af StatsUtskottet handlaggda mål egentligen angår ett tillfälligt anslag af de för Allmänna och gemensamma behof disponibla Statsmedel, Constitutions Utskottet, med ytterligare anledning af sista Momentet i RiksdagsOrdningens 49 JS-> funnit den af Bondeståndet yrkade hänvisning till förstärkta StatsUtskottet icke med Grundlagarnas bokstafliga lydelse öfverensstämma, och följaktligen Talemannens vägran af propositionen, sådan denna begärts, innefatta en rätt tolkning af samma ordalydelse. Stockholm den 24 April 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Rik• sens Högloft. Ständers Constitutions Utskott den 24 April 1823. S. D. Förehades 3 nyo BondeStåndets i gSr ankomna och på bordet lagda Protocolh Utdrag för den 17 dennes. yo Censtitutions• Utskottas betänkandon. Bancofullmägtigen, Anders Danielsson, som tillkännagaf att han hindrad af andra göromål, ej varit tillstädes vid BondeStån» dets öfverläggning och beslutets fattande, uppläste och aflemnade ett så lydande skriftligt anförande. "Uti den till Höglofl. Ytskottet remitterade fråga, huruvida BondeStåndets Taleman rätteligen vägrat proposition till afslag å Höglofl.
U skotten, som tagit denna fråga i öfvervägande, hafva väl insett den olägenhet, hvilken en jordegare kan få vidkännas, i de Ull de remitterade Memorialen omförmäla; men sorn, genom gällande Föifattningar, rörande hvad vid Storskifte och Enskifte iakttagas bör, Förråt tningsman nen och Gode Männen åligger att till-e, det hvarje hemmansegares sått vid egodelningen behörigen iakttages, sä att en jordegare icke dervid får särskildt vidkännas någon olägenhet, titan en motsvarande oeconombk fördel, ecb i händelse han sku lie an se sig genom egodtlningen på ett eller anrat sått förnärmad, honom är öppet lemna It, att dens i i behöiig ordning söka rätteie; allna och vid betraktande ej mindre af den rubbning ulf redan fastställde Storoch Enskifien s«mt dervid tiåffa le öfverenskommelser, som den föreslagne jemkningen i stängsel, sky Idig h etrn skulle medföra, än ock af den bstydliga kostnad, som igenom en ökad stängsel skulle förorsakas, i synnerhet på sålane Ställen, der brist på stäng el-ämnen eger rum, hafva Utskotten funnit så mycket mindre skäl, att tillstyrka utfärdandet af ett allmänt stadgande i detta ämne, som LegUttkottets Bttdnknnde», 203 Utskotten, för sin del, ej inse någon ovilkorlig nödvändighet al en sadan stängsel å ömse sidor om vägen; men väl frukta, att vid inträffande snöfall och yrväder betydliga hinder skulle genom snösainiingsr i des-a instängda vägar muta vägfarande; äfVensom snöskottningsbesväret mäste derigenom i ansenlig man försväras. Dock varder detta vördsamligen hemstäldt Rik ens Högled. Ständers egen pröfning, Stockholm den 26 April 1823. Ankom d. 27 Maji 1823. Riksens Högloft.
Allmän rältwisa och de» urgamla Swensta redligheten fordra gemensamt, at löfte» mäste fullgöras, och de Förstrifningar fullt inlösa-, som blifwit utgifna pa Konungs och Ständers ord. Wiker man ifrån en fädan grun», sä finnes wal icke mera tecken til säkerhet inom Lander; allt ankommer dä pä et wägspel, om högsta magien äter en annan gångställe finna godt, at ändra det std»are tzsGmetr sch af hwilken skulle man wäl i sadan ställning kunna wänta förtroende til någon art af för, säkringar? Utan möda lär en hwar nu mera kunna sinna ak ek fullt inlösande af Creäic Sedlarna icke kan »verkställas i hast, ruan at alltför stora upofftingar skola gö» ras. Enda naturliga ukwägen har da ester mi» tanka bordt wara ben, at detta inlösande matte ske med mattellg upoffring i kuccessiv ordning och ständigt fortfa. ronde gang: da hwarje man med föga känning småningom kunde jämicka sin rörelse derefter, således uran betydande förlust, och »vinningslystnaden nästan för hwarje dag mäste mindska sina uträkningar, fälla sik pris. Mit inskränkta begrep har kanske walla t, at falcke rätt förstått meningen af Konungens Nådiga yttrande: Lagarna äska Ständernas bifall i deras klena för det bidragande och de afgister, som Planens urförande fordrar. Skulle wal rätta förståndet deraf wara. at sjelfwa k »nence-planm redan wore k Hemliga Utskottet afgjord, med den i 47. §. af Regerings-karmen ut. stakade »vidsträckta makt och werka»? Och at »vi icke in xlenir finge öftvcrlägga derom?
Rätteligen må väl således frågas, hvarföre, i afseende på inflytandet vid tillsättningen af besagde Kammares ledamöter, de stora och vigtiga intressen, hvilka af åtminstone de betydligare städerna representeras, skola till så väsendtlig mån göras beroende af det på Landstingen allrådande jordbruksintressets målsmän? På Landstingen kommer således att bero, huruvida »den nödiga karaktersskilnaden» emellan de begge Ramrarne skall vinnas. Hvad äro då Landstingen? Derpå kan ännu icke erfarenheten svara. Kongl. Majit har framställt och Konstitutionsutskottet tillstyrkt förslaget om Landstingen såsom valkorporationer till Första Kammaren, innan något Landstingsraannaval egt rum, ännu mindre något Landsting opererat. Deruti ligger utan tvifvel en stor fördel för förslagets försvarare. Man kan nemligen utan fara för erfarenhetens motsatta vittnesbörd förläna dessa sålunda okända valkorporationer all den glans, som bör tillkomma dem, hvilka hafva att i så vigtig angelägenhet fungera. Men å andra sidan har man ock dermed beröfvat sig alla vapen. Man har ingenting att svara, om betänkligheter höjas emot den nya valkorporationen; man kan ingenting säga, hvarken om dess konservativa eller liberala ten denser; man kan ingenting betyga om sättet, hvarpå kommunerna uppfatta sin rättighet att tillsätta ledamöterna i dessa Landsting. Man sväfvar således i denna fråga helt och hållet i mörkret. Men då man vill bygga en ny representationsform och just den del deraf, som skall »trygga det beståendes rätt», då torde klokheten fordra, att man i en så vigtig fråga icke ställer sig helt och hållet inom förhoppningarnes verld. Ingen lärer emellertid vilja bestrida, att ju Landstingens sammansättning skall blifva sådan, att dess ledamöter med sakkännedom och nit komma att uppfylla sin bestämmelse »att rådslå och besluta om för länet gemensamma angelägenheter». Man anser sig ock kunna under den tid, som förflyter intill nästa riksdag, vinna erfarenhet om denna läns-representations verksamhet, äfvensom om de egenskaper kommunerna vilja finna hos de män, hvilka skola i Landstingen deltaga. Men månne man ock intill nästa riksdag kan vinna erfarenhet om förloppet af valen till Landstingen såsom politiska val-korporationer?
M. tillsatt tjensteman (bergshauptman,) samt tillsyn af Statens vederbör, embetsverk, dels all de i| af kopparräntan, som eflergifvas, efter afdrag af hvad som motsvarar den vcderb. tillkommande ersättning för de privilegier och förmåner, K. M. kan finna för godt att upphäfva, afsättes lill en fond, hvilken endast får användas för alt trygga grufdriflens möjligen längsta bestånd, — äfvensom att hvad K. M. i nåder föreslagit ronde sältet att utgöra de kopparbergslagen förlänta skatteoch manlalskol måtte bifallas. På grund af hvad jag anfört, får jag anhålla om återremiss. Mine Hrr! För det enskilla intresse, som här är i fråga, saknar jag alla sympatier, jag känner knappast till namnet någon enda fjerdepartsegare, men jag erkänner, att jag frän barndomsdagar ägt en stor sympati för den gamla Fahlu grufva. Samtidig med vära ålsta häfder, har den under en lång följd af århundraden, uti en ofruktbar ort, gifvit näring och trefnad ät en tapper och fosterländskt sinnad folkstam, som mer än en gäng under Engelbreckt och Vasar, räddat Sveriges frihet och sjelfständighet, denna grufva har från en rymd af fä tunnland lemnat en afkastning, uppgående till flere hundra millioner r:drs värde, den har i svära skiften varit en rik källa för Svenska skattkammaren, under eli enda år af K. Guslaf II Adolfs Polska krig gaf den Svenska Statsverket [ af dess hela inkomst eller 600,000 r:dr silfver; jag hoppas, att dess namn ännu är kärt för Svenska minnen, lika som namnet afKongsbergs grufva var det för våra Norrska bröders, så att bland deras första bemödanden, efter återvunnen sjelfständighet, var upptagandet af denna grufva, och ehuru under ganska tryckande penningeförhållanden, underkastade de sig derföre i 13 år stora offer, hvilka dock sedan blifvit rikligt ersatte.
Lån på Guld och Silfver 41^,639: ” ” Jern och Koppar, och flere vågförde effekter : i Stockholm 1,066,440: 33. 11. i Götheborg 1,000,000: 2,066,440: 33. 11. ” Tackjern 24,647: 27. 8. Lån till Städer och Corporationer vid 1 <344 ®rs slut (Obs. Som de ingående Capital-afbetalningarne icke åter utlånas, är hel.a återstående beloppet af desse lån upptaget såsom minskning, hvilken dock icke på en gång, utan först småningom kommer att äga rum}. Det af Utskottet föreslagna Förlags-Capital för Lån på fast egendom Circulations-Capitalet för denna Låne-rörelse uppgår, enligt 170^ i Banco-Reglementet till 5,5oo,ooo: Förskott, meddeladt af Banco-Fullmäktige d. 14 December 1843 35o,ooo: 5,85o,ooo: Fifter afdrag af å berörde Förskott återguldne 272,389:40.11. Utestående beloppet vid samma tid af Lån mot inteckning i fastighet och återbetalning i Silfver 454,367: 31. 11. Till Skiftesoch Odlings-lån tJtestående Lånesumman vid 1844 års slut utgjorde Maximi-beloppet för Lån på Publika papper^ föreslaget till . Kreditivet för denna Lånerörelse utgjorde vid sistlidet års slut Förlaget för utlåning pa Namn och Beverser med omsättning rätt, genom Banko-Diskonten och Låne-Kontoren . Ordinarie fonden utgör, enligt 2o5 § i Banco Regleroentet 8,000,000: Förstärkning, enligt samma § 5oo,ooo: D:o anvisad af Banco-Fullmäktige . 35o,ooo: — Banco-Discontens Reserv-fond I7I,o33:44. 8.
Det är för öfrigt nästan ogörligt, att upprätta sådane listor, emedan man på förhand icke så noga vet, hvilka af Ståndets ledamöter, som ämna besöka riksdagen eller på hvilka afd:r de, som innehafva fullmakter, komma att sitta. Antager man likväl, att sådane listor uppgöras på förhand, så är det naturligtvis lika lätt eller svårt, alt uppsätta dem pä den ena, som på den andra sidan. Vanligen tänker man till en början icke på Electorerne, utan pä Utsk:s-Ordf:ne och jag får nämna, att på landtbruksmötet, som hölls här i hufvudstaden sisth sommar, i början af Juli, hörde jag, att mine motståndare redan bestämt Ordf. i Const.Utsk. Man har sagt, att landt-adeln, som bevistade riksdagarne, skulle genom Bänkmännens borttagande förnärmas uti sin frihet att välja, uti sitt inflytande på valet. Men om jag framställt huru med Den 12 Februari e. ra. 471 valen verkligen tillgår, så insen J, mine Hrr! att det icke så förhåller sig. Det är klart, att en riksdagsman, som kommer från landet, väl kan känna sä många af Ståndets ledamöter, antingen på grund af sin fordna närvaro vid riksdagar eller annan bekantskap med dem före och efter ankomsten till riksdagen, för att finna 25 personer, som han anser värdige förtroendet att vara Electorer. Men att känna de 20 personer, som tillhöra hans Bänknusafd. är vida svårare, emedan desse understundom utgöras af män, frän skiljda landsorter. Det händer derföre icke sällan alt man vid början af en riksdag får höra följande: Jag sitter på den eller den Bänkm:s-afd:n, och känner icke mer än en person af deni som höra dit; men han är icke tjenlig lill Bänkman; säg mig derföre hurudana de öfriga äro, och hvem jag lämpeligen bör välja på? En sådan okunnighet förekommer deremot icke gerna, dä det är fråga om de 25 personer, som inom hela Ståndet utses till Eleclorer, med mindre någon nyss börjat deltaga i Ståndets öfverläggn in gar.
Konungen fäste, vid alla befordringar, afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd. Till Civile Embetsman inom Riket och till Domare må sådane män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska Läran. Hvarje Departements-Chef skall föredraga och expediera alla ärenden, rörande befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån embeten och tjenster, vid de Verk och Stater, som under Departementet höra. § 29. Till Ärke-Biskop och Biskopar, med hvilkas val förliålles efter förra vanligheten, utnämne Konungen en af de Tre, sorn föreslagne blifvit. § 30. Konungen äger att, på det sätt förr öfligt varit, tillsätta Kyrkoherde-beställningar i Regala pastorater. De så kallade Consistoriella gäll vare vid deras valrätt bibehållna. § 31. Städernas Borgerskap åtnjute framgent den rättighet, de hitintills innehaft, att till Borgmästare-tjenster föreslå tvenne behörige män, då Konungen en af dem utnämne. På lika sätt förhålles med Rådmänsoch Magistrats-Sekreteraresyssiorna i Stockholm. § 32. Sändebud hos främmande Makter och Tjenstemän vid Beskickningarne namne Konungen i Stats-Ministerns för Utrikes Ärendena och någon annan tillkallad Stats-RådsLedamots närvaro. § 33. Enär sådana Sysslor, hvartill Förslag blifvit upprättade, skola af Konungen bortgifvas, böra Slals-Rådets Ledamöter - Conslitulions-VtsJiOttels Memorial, M 2. 9 möter yttra sig öfver de sökandes skicklighet och förtjenster. Åge de äfven rätt, att emot Konungens utnämningar till andra Tjenster och Embeten underdåniga påminnelser göra. § 34. Stats-Minislraine innehafve Rikets högsta värOförändrad, dighet, och Stals-Råden den närmaste derintill.
Jag har alltid trott, att detta förklarande (dessutom oformligt derigenom, att det saknade Konungens sanction) var en följd af brådskan, som förbisåg Lagens föreskrift. och af ett så eftertänkligt exempel, att det aldrig mera bör äga rum. Den 3 Juni. Hvad ater de sednare angar, har förhållandet, ur ett för dem särskildt skäl, ansetts kunna vara olika. Dä för alla öfriga slutberedda Riksdngsrnäl, tiden för upptagningen till anförande ar bestämdt utsatt, nemligen till tredje föredragnings-dagen, heftnnes deremot stadgandet i 8i§. Regeringsformen-, för Grundlags - frågor väckta af Riksdagsman, säiiant, att öfver dem ej vid den Riksdäg, då de beredas, utan försl vid den nästföljande, - mä beslutas: således icke. fullt bestämdt. Jag skulle för min del tro, att ordet först här egentligen är nyt tja dt relatift till deri Riksdag, då målet beredes, och således varit ment att innefatta blott en fördubblad föreskrift, att målet icke dä får till afgörande upptagas. Men det måste medgifva^, att detta ord äfven kan få en uttydning derutöfver, åsyftande att sådana mål ma kunna In vidare hvila: och när en dubbel tydning hvarken är orimlig eller synes vara skadlig, så , lärer mati ej Lifligen kunna inskränka den till en enda. På sådan grund anser jag för gifvet, att ett ytterligare hvilande af Constitutionsfrågor, väckta af Riksdagsmän, kan utan Lagens kränkning beslutas. beträffande åter Grundlags - förslag ifrån Ko ritingen, stadgar 81. §• bestämdt, att Riksens Ständer skola vid nästföljande Riksdag sina beslut derom fatta. Likväl, om ett hvilande af de. förra antages för lofligt, torde det ock böra efter princip medgifvas, att detta stadgande egentligast åsyftar, det Riksens Ständer blott icke skulle kunna, emot Konungens åstundan , vägra att till af göran - Den 3 Juni, 117 ■g»räntie upptaga Dess förslag, och att sålunda äfven dessa skulle kunna, med Konungens medgift vande, hvila.