Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Diverse 40: 25: Afföring af inköpspriset å Känsö karantänsplats med hus och byggnader 8,000: S:r • 301,962: 35. 1. 506,503: 32. 1 Balans till påföljande året: Tillgångar. Inköp af Känsö karantänsplats . 8,000: —. — Dito hos Svenska och Norska gemensamma utgiftsfonden 95,009: 22. 4. 127,865: 30. Den af Rikets Sländers sednast församlade Revisorer omförmälda post, 8,000 R:dr, utgörande det värde, hvarför Känsö karantäusplats med hus och byggnader blifvit inköpt, och hvilken post under år 1844 blifvit, likasom föregående åren, i räkenskaperna balanserad såsom en Handels-och Sjöfarts-fondens fordran, är utur räkenskaperna för år 1845 afförd, såsom det derstädes förmäles, ”Lill följd af Rikets Ständers Revisorers hemställan och afgifna Revisions-berättelse af den 11 December 1843 samt Kongl. Konvoj-Kommissariatets, i anledning deraf, den 13 Februari 1844 fattade beslut.” Emot denna afförings-åtgärd har, vid granskningen i Kongl. Kammar-Rätten, blifvit anmärkt, alt enär upplyst vore, det nämnde karantänsplats med hus och byggnader blifvit, till följd af Kongl. Maj:ts den 15 December 1837 meddelade förordnande, för Statens af Kongl. KonvojKommissariatet disponerade medel inköpt, derutaf måste föl ja, att inköpskostnaden, i stället för att afföras, borde bland Kongl. Konvoj-Kommissariatets tillgångar upptagas; hvadan yrkats återdebitering af förrberörde 8,000 R:dr i näst afgifvande redogörelse. Revisorerne, hvilka, på de utål Kongl.
Såsom bevekande skäl för Lamlls underdåniga anhållan om understöd, anföres hufvudsakligen, att han, uppå de mäst ogrundade misstankar om delaktighet uti afledne Casseurens vid Riksgälds Contoiret M. Tavelins &r 1800 yppade Balance, skall, efter de då varande Fullmäktiges i Riksgälds - Contoiret tillställning, blifvit kastad i fängelse samt Rönen honom äfven fråntagen; att han fyra och ett halft år derefter val skall blifvit fr 1 känd från ali medvetenhet och delaktighet uti berörde Balance, men icke dessmindre, med oriktig tillämpning af Kongl. Förordningen den 21 Martti 1735, blifvit af Domstolarne till ansvar fälld; och ändteligen, att han, efter flere försök samt, oaktadt vid 1809 och 1810 årens Riksdag hos Riksens Ständers Siats-Utskott andragne klagomål, icke kunnat vinna någon upprättelse för det honom öfvergangna lidande. Af Herrar Fullmäktiges i Riksgälds - Con - toiret häröfver infordrade Utlåtande, inhämtas, Stats-Utskottets Eetånkanden. 1751 att Kongl. Majit,' i anledning af Lanells i underdånighet anförde Besvär, genom Utslag äf den 5 Februarii 1805 i Nåder gillat Kongl. Majis och Rikets Svea Hof-Rätts den 20 Augusti 1804 rneddebe Beslut, hvarigenom Kgl. Hof-Rätten, efter fulländad Ransakning, angående den Balance som den 2 1 April 1800 blifvit inom Riksgälds - Contoiret yppad uti den derunder lydande Ossa N:o 5. hvilken Casseuren M.
"Just en härlig julafton, den här", brummade Franz Schwanenfelz, "och till på köpet har den fördömde italienaren tagit ifrån mig värjan, så att jag inte ens har ett försvarsmedel mot de djerfva fyrfotingarne, som ränna öfver mina ben, som om de vore akrobater. Vet du, Hans, hvem jag tror att vi ha att tacka för den här mindre trefliga julafton?" "Jag menar, att det är da Capuas biktfar." "Ja, det är alldeles säkert. Du vet att jag aldrig kunnat se den skenhelige jesuiten utan att mitt blod svallat öfver. Nå väl, i går förmiddag gick jag som hastigast in i Johanniskyrkan för att höra på deras messa, ty jag var ordentligt förargad. Jag blef der inte heller många minuter. Vid utgåendet mötte jag pater Ambrosius, den jag skulle vilja kalla djefvulen i egen person. Han stannade när han fick syn på mig och sade: 'Hvi har du blifvit en affälling Franz Schwanenfelz? du var dock i din mannaålder den rätta heliga kyrkan varmt tillgifven'." "Och hvad svarade ni då, mäster Franz?" inföll Arnold, då Schwanenfelz gjorde en paus. "Jag svarade så: så länge jag var ett nöt, trodde jag på eder, men sedan jag genom att läsa bibeln och Martin Luthers skrifter fått ögonen öppna för edra fel och edra vedervärdigheter lemnade jag eder, och aldrig mera ska' jag erkänna påfvens och de late munkarnes öfvervälde." "Bra sagdt", inföll Hans Wippenbach, "men oförsigtigt i alla fall. Det är utan tvifvel detta ditt frimodiga svar, som vi ha att tacka för att vi sitta här nu." "Tror jag också", sade 'mäster' Franz, "ty munken gaf mig en så hatfull blick, att jag ordentligt hajade till. Troligtvis gick han genast till Fernando da Capua och berättade alltsammans. Jag vill ej önska min medmenniska något ondt, men sannerligen vid Gud, att jag skulle ha något emot om den skurkaktige franciscanern finge pinas mer än andra i den skärseld, som både du och jag en gång trodde på, ty det är han värd."
hemställande fördenskull Utskottet, det Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att förordnas måtte som följer; i;o På sätt dels i Kongl. Förordningen den i3 Juni 1800, angående städsel och lego af jord på landet, och dels uti den rörande grunderneför hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman utfärdade Författning redan är stadgadt, i afseende å arrende-afhandlingar, ing angne på viss tid, samt sådane af handlingar om upplåtelse af viss lägenhet, som med sistnämnde Kongl. Författning öfverensstämma, skall ock all annan efter lag tillåten upplåtelse af nyttjande-rät t till fastighet, härunder jemväl inbegripen lif stids städj a, hvarom stadgandet i sista punkten af 15 §. 16 Gap. Jorda-Balken således upphäfves, hos vederbörande Domstol intecknas och inteckningen behörigen förnyas, för att kunna emot annans egandeeller inleckningsrätt hafva bestånd. 2:0. Har den, som å annan öfverlåtit sin cganderätt till fast egendom, dervid förbehållit sig nyttjanderätt till större eller 8 Lag-Utskottets Betänkande, U.o 35. mindre del af samma egendom, eller afkomst deraf på vissa dr eller i sin lifstid; och äro de betingade Jörmoncrne, enligt i Cap. 2 §. Jorda-Balken, införde i den afhandling, hvarigenom ö fverlåtelsen skett, ege lian säkerhet derföre i den öfverlätna egendomen, med den förmånsrätt, allmänna Lagen i i i Cap, i berörde Balk obetald köpeskilling tillägger. Men försummar han att inom den i sistberörde lagrum utsatta tid af handlingen, hvari j“örm.onerne betingade äro, för domstolen uppvisa och i Tntecknings-Protocollet intaga låta, njute sedan ej bättre rätt, än såsom för annat fordringsanspråk. 3.0
I betraktande deraf, att vid dödsfall en mängd afgifter af flere slag di abba boet, och i betydlig nion minska'den ofta ringa behållningen deri, har Utskottet ansett billigt att aldeles befria arfskifte» ifrån slämpladt papper, helst Staten i alla fall af Sterbhus uppbär en skälig afgift genom Stämpel-bevillningen å Bouppteckningar, för hvilka Utskottet likväl al ofvan aniörde skäl, uppsatt den minimi behållning, under hvilken charlering icke eger runi, från 35 till 5o R:dr. Af samma orsak, som föranledt Utskottet att bestämdt utsätta charlans belopp till Kongl. Pass, liar Utskottet äfven velat undvika den i förra Författningen upptagne classifieation för charteringen af Privilegier och tillståndsbref, och som vid pröfningen häraf inhemtats, att sådane documenter hittils vanligen charterats med 5 och aldrig med mera än i5R:dr, har Utskottet trott ofvanstående bestämmelse af charlaebeloppet å Privilegiioch Tillstånds-bref vara den billigaste och som närmast bibehöll medium af hvad för dessa handlingars charlering influtit., Bevillnitigs-\J. sfortets Bet. Nia i3» »5 Hvad beträffar Tillstånds-bref lill handelsidkande, så hav Utskottet vunnit den upplysning, att sådane, åtminstone här i Slockholm, blif vit eharterade till lika belopp med Tillstånds-bref att hålla Näring och caffe och mera dylikt, hvarmed burskap icke är förbundet; och som Utskottet ansett dem kunna under dennh rubrik förslås hafva de här blifvit uteslutna. För den förändring som, i anseende till vissa Testamentens befrielse ifrån Charta Sigillata, blifvit föreslagen, har Utskottet hemtat skäl ifrån dess öfvertygelse att det vöre mera billigt att befria testamentariska dispositioner till syskon ifrån denna afgift, än sådane som göras lill skyldeman i rätt uppoch nedstigande led, till hvilka testamente icke kan komma i fråga utan öfverboppande eller förnärmande af någon arfvinge i närmare släglskapsled.
Regeringsformen, j» införd med 2 §. t\ inom. i Trvcksfrihets-Fnior«ln:ngen den ig Julii 812, förklara, att till äremlen, livilka i Banco-Y’ei ket böra hemliga Italias, skida räknas de beslut och åtgärder, Fullniägtige fatta och vidtaga lade i alseende på bibehållande af 'ilfve fonden vid del stadgade minimum ©eli i afseende på »let såsom vilkor för sedelstockens förökning bestämda förhållande af 2 til! 5, så att Fullmägtiges öfverläggnijigar och beslut härvik. till R, Sl. Prat. 1 8J4* 9 l\de Häftet» 66 Prot', XJtdrd.-a4 Julii i864< om cj få yppas, innan' clesamma gaLL i full. verkställighet, samt att, i följd häraf, serskildt Protoeoll öfver dessa ärenden skall hållas, sorn, jemte alla dertill hörande handlingar, kommer att under hemligt förvar förblifva, inlills besluten i' verkställighet gått; I öfrigt. ble£ Betänkandet bifallet» Från Vallo fL Borgare-Stå ndet S„ D. Föredrogs och lades till handlingarne Expedition -Utskottets Memorial, N:o 13, angående ett närmare bestämmande af arne Riks-Slånds beslut, i afseende på Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ulskotteki Betänkande N:o 3y, S, Dr Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Constitutions~ Utskottets Memorial: Piro 17, rörande Prosten O. Bolanders anledning till anmärkning emot Föredraganden af Eccfesiastikärendena; K:o 18, till Hedervärda Bonde-Ståndet, med. äskad upplysning om ett Stats-11 nds. Protoeolls datum?
Det är så, ropade Hartman i det de sväljde var sin liten vit kapsel, fortsätt, kommer då ingen till konungen i mörka natten? Låt oss dricka också, nu lever jag igen! Då steg ur tunga mörkret till sängens purpur fram en prins med törnekrona och sår i sina händer. Hans rivna mantel grånade av långa vägars damm. Han sade: jag vill föra dig till glädjens fjärran stränder. Gå bort, jag känner icke dig! då ropar konungen, och ekot svarade: Gå bort! i mörka kammaren. Man ropade: gick konungen till andra sköna land, att bära där en krona i ovansklig makt och fred? Ej röcks han bort att bota synd, av dödens stränga hand? Säg for hans själ med kroppen i den svala graven ned? Och hela folket ropade: vart gick väl konungen, och ingen ingen svarade i mörka kammaren! Jag kan slå vad om att David diktat den visan enkom för att reta Saul för att han ingenting vet om döden, sade Hartman. Det var en vansinnig idé att sjunga nu tål det inte! För övrigt kanske jag redan är vansinnig På dårhus kanhända vi kommer, skrattade David. Men nästan alla dårar är roliga. Jag kände en mjölnare Ekberg på B. hospital. Han sitter dag ut och dag in och skriver sitt namn på en griffeltavla, beundrar det och stryker ut det och skriver nytt igen, för varje gång säger han med stigande hänförelse till sig själv: Du Ekberg, du Ekberg, en sån stilig, fin, bildad kar du ä! Du kan skriva å du kan räkna å du kan skriva ditt namn så fint, så fint! Ack du Ekberg, du Ekberg! Och så har dom en gammal dödgrävare, som varje dag drar av sig stövlarna utanför celldörren, kysser vardera stövelklacken, håller ut bägge stövlarna på rak arm och säger med hög röst: Tiden tar Karlskrona å Boston Gud bevare kungen och fäderneslandet! Han tror inte att prästen kan jordfästa någon om han, galningen, inte först hinner spotta tre gånger i en knut för den döde. Alltmera dimmiga och virriga satt de till långt in på natten och bara berättade om dårar. De fann dem allt roligare. Och de nickade till varandra och skrattade.
M. eger att disponera, hädanefter, såsom tillförne, torde lemna tillgång till bestridande icke allenast af de årliga utgifterne för Telegraf-Inrättningarne, hvilka utgifter E. K. M. å nämnde medel förut anvisat, utan äfven för andra högst nödiga förbättringar i telegrafväsendet, hvilka i fredlig lid kunna gagna handeln och sjöfarten samt derjemte i krig blifva af väsendtlig nytta, hafva Rikets Ständer, jemte meddelande af deras samtycke till en sådan disposition af Postverkets Öfverskott, skolat anmäla, det Rikets Ständer vid ofvanberörde förhållande icke funnit skäl bifalla uppförandet å stat af det utaf E. K. M. äskade anslag till anskaffande af telegraf-persedlar för användande under krigstid, jemte de i sådant afseende erforderliga undersökningar. Och hafva Rikets Ständer icke eller ansett sig kunna bevilja de af E. K. M. ifrågastä 1 Ide extra Stats-anslag för I11- structions-compagnier vid Indelda Infanteriet och för Indelda Armeens öfriga vapenöfningar. Såsom allmänna vilkor för de i ofvanberörde afseenden beviljade extra Statsanslag, hafva Rikets Ständer ansett sig böra meddela följande bestämmelser: l:o att, der ej annorlunda finnes serskildt föreskvifvet, de anvisade beloppen komma att utgå under åren 1841—1844 med en fjerdedel årligen, dock att de medel, som ett år reserveras, må kunna under ett följande år disponeras; 2:o att medlen endast må reqvireras i mon af behof att dem använda, hvarom E. K. M. torde i Nåder meddela vederbörande auetoriteter nödiga föreskrifter; samt 3:o alt de besparingar, som uppkomma å anslagen för hvarje serskildt föremål, icke må kunna disponeras till något annat behof, utan oafkortade reserveras till kommande Ständers disposition. Rikets Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelsej A’.-o 3j3. 849 Rikets Ständer få slutligen lios E. K.
LrinlLman. Uppläst hos Ridd. och. Adeln den La Julli. » - Prest-Ständet den 20 Borgare-Ständet dcn 20 Bonde-Ständer den ro , - Stormägtigste Allernädigste Lsnungl 3 anledning af hos Riksens Ständer wäcktc Mo, tioner om Caserners uppförande för de under wintertid till tjenstgöring i Carlscrona uppbädade Indelningsoch Roterings-Batsman, och dä Riksens Ständer funnit, att den dödlighet, som bland denna del af Rikus förswarare förmärkeö, är till en stor del Den 2O Julii. inzs Lel en följd deraf, att de till natthärbergen nödgas begagna kalla windar och uthus, fä de hos Eder Kongl. Majit i underdånighet anhälla del Eder Kongl. Maj-t t Näder täckteS föranstalta, att tillräcklig Casern-byggnad för ofwanbemälte manffaps inrymmande och wärd under arbets-commenderingarne i Carlscrona med tet snaraste utaf de till förswarswerket bewiljade medel, mätte blifwa uppförd. Riksens Ständer framhärda rc. Uppläst hos Ridd. och Adeln d. 22 Julli. Prest-Ttändet den 22 Borgare-Ständer d. 20 , - » - Bonde-Ständer dro Gtormägtigste Allernadigste Lonung! , (^)ensm Nädig Skrifwelse till Riksens Ständers l Stats-Utffott af den 25 ststledne Junii, har Eder ! Kongl. Majit täckts i Näder meddela underrättelse vm de förändringar uti Allmänna Magazins - Directivns-Inrättningen, dem Eder Kongl. Majit i anledning af Riksens Ständers wid Stockholms och Orebro Riksdagar underdäniga ffrifwelse af d. 25 April och 17 Oktober iZro täckts förordna, pä sätt Eder Kongl. Maj:t§ bilagde Nädiga Skrifwelse af ! den 7 Nowcmber i8n innehåller. Riksens
Tjonstehjon, som bevisligen af husbonde blifvit miss»handlad, må utan upsägning lemna sin tjenst.» 3:o Att 8 §:s bestämmelse, att husbonde må sätta annan person i sitt ställe, må såsom ett rättslöst och orimligt stadgande, der icke aftal derom förut ägt rum, ändras sålunda: »Husbönderna »icke ulan att tjenstehjon vid stadslandet derom blifvit under»rältad, eller sedan dertill samtycker, sätta annan person i sitt ställe.» »Kan tjenstehjon bevisa, alt husbonden under det sisla halfåret »innan tjenstehjon skall tillträda tjenslen, har misshandlat någon »tjenare eller låtit den svälta, eller sökt förleda den till brottsliga »och osedliga handlingar, så kan tjenstehjond, om del varit ol;un »nigl härom på den lid, då del ålog sig tjenslen, icke förpliglas »tillträda densamma, men skall dock, om del uleblifver, återgifva »slädselpcnningarne.» Utom hvad här ofvan blifvit anmärkt, kan det icke undfalla den som upmärksamt genomläser nu gällande Legostadga, att föreskrifter deri saknas för många fall, der för kontrahenterne rätt vigtiga och på deras välfärd inverkande tvister om rättsförhållanden kunna upstå. Exempelvis må anföras, då antingen husbonde eller tjenstehjon finna sig bedragna på ett ingånget aftal; förhållanden vid tjenstehjons sjukdom och vid husbondens eller tjenstehjons död; när husbonde må kunna utan upsägning afskeda tjenstehjon eller tjenstehjon lemna tjensten, om tjensteböckers infö rande och beskaffenhet i st. f. de ofta mindre lämpligare orlofssedlarne samt om särskilda skiljomän i församlingarna att kunna skyndsamt afgöra tvister emellan husbonde och tjenstehjon. Utan att härutinnan afgifva något specielt förslag, underställer jag vördsamt Höglofl. Ekon.Utsk., huruvida det icke kan finna skäl att företaga en omarbetning af hela Legostadgan, i den syftning som nu blifvit framstäldt.
r r tt i allmänhet säga hvad lyx är har sig rj u tämligen svårt, då begreppet väl är mer relativt än de flesta. Men troligen är väl lyx det, som är öfvernog. Jag menar att en sak är en lyxartikel, då den ej motsvaras af något sundt behof hos sin ägare. Jag har en rik g o d vän, som har ett härligt hem, fullt af konstsaker, mjuka möbler och varma mattor, men aldrig har i detta hem en sak verkat på mig som lyx, ty dess ägarinna är en finkänslig, skönhetsälskande varelse, hvilken dricker lifskraft ur allt det vackra, som omger henne. Denna min vän har en kusin, gift med en rik affärsman. Hon öfverlastar sitt hem med dyrbara ting, bland hvilka finnas flere estetiska läckerbitar. Alla dyrbarheter verka dock här såsom lyx. De äro framkallade endast af behofvet att skryta och bereda ofta sin ägarinna vantrefvad och besvär. Men — richesse oblige. Man kunde ju anföra dylika exempel i tusental. Dock gäller ju här mer än någonsin att ten har nog af det, hvarvid en annan dör af hunger. » Det finns emellertid en klass af människor, för hvilka all lyx är absolut onödig och förkastlig — och det är barnen. » Gifven nog, men aldrig öfvernog! » Nu kommer julen snart, och i de flesta hem hopar man på det mest besinningslösa sätt gåfvor öfver barnen. Att detta blaserar dem och förminskar deras julglädje är visst. Fråga några dagar efter julafton ett sådant bortskäm dt barn o m dess julklappar och i 99 fall af hundra skall det först skryta med den höga siffran på antalet klappar och svara: » jag fick 30, jag fick 40 o. s. v. » Men frågar man hvad gåfvor det fått, svaras också lika ofta: » Äsch, det var så mycket, så det minns jag inte »! Men fråga däremot ett litet fattigt barn efter dess julgåfvor; och det skall länge med tacksamhet och ömhet tala o m » min docka, min dockspis och mitt lilla syskrin ». Och så komma julkalasen, jag menar barnkalasen, där det nu mera skall vara lotteri med gåfvor. v. s. att samma redan med julgåfvor blaserade barn skola ytterligare förstöras.
Ständer antaga och Kongl, Maj;t lemna Nådigt bifall till denna framställning, kommer 3 mom. uti 2 §. ifrån författningen att utgå, och ingen annan brännvins^brännings-rättighet af hvad slag som hälst, eller sättet för dess titöfvande, att Städerna tillerkännas, än den, som i i mom. bärof* van föreslagen är. 5:0 Ett lika förhållande inträffar med den för Qvarnegare yrkade rättighet till BrännVins-bränning. I följd af den ahtaghé principen, kan ULskottet densamma ingalunda tillstyrka. Qvarnegare producera icke den säd, som de disponera* och med samma skäl skulle Ämbetsmän med flere, hvilka ega sin lön I spannemål, och i allmänhet en hvar, som ej har jordbruk, men på ett eller annat sätt kan skaffa sig tillgång på tudimaterier, Sfven ega rättighet till förädling, hvilket aldrig kan blifva förenligt med jordbrukets fördel. Beträffande åter Torpares yrkade rättighet att tillverka Brännvin, så synes den med något skäl kunna sättas i fråga, enär det icke kan nekas* att de äfven äro jordbrukare och någon gång innehafva mera jord än egare af de mindre hemmansdelar; men flere skäl tala deremot, de befarade olägenheterne synas blifva större än 620 Best), och Ekon. Utsk. Beiänkanäen. fördelarne. Da en starkare prodnction af Spannemål och Jordfrukter, än man till sitt hushåll behöfver, bör ibland annat ligga till grund för Brännvins-tillverkningen; så kan icke rimligen åt Torpare tillerkännas rättigheten att förädla en vara, hvaraf de till brödföda sällan hafva tillfyllest. De skulle oftast bränna med förlust, och deras arbetsförmåga kan användas med större fördel både för dem sjelfva och husbonden. ✓ Åverkan på hemmanets skog, Lönnkrögaranästens uppkomst samt i allmänhet minskad moralitet och arbetshåg torde af denna rättighet blifva gifna resultater. Husbondens eller Hemmansegarens bifall, såsom ett föreslaget vilkor, synes väl kunna afhjelpa en del af dessa olägenheter, men undanrödjer icke de öfrige, hvilka framstå i all sin kraft.
Nu bör det likväl ligga klart för en och hvar sann fosterlandsvän, att om i en aimée ingen från befälhafvaren till soldaten har, hvad man kallar, luktat krutröken, eller försökt alt uthärda krigets besvärligheter; att tillämpa theorierna för så väl.all slags manöver som för arméens materiella behof; att besegra de hinder, sorn möta upgjorda beräkningar; att behandla manskap då det behöfver upmuntras till försakelser och tapperhet eller att sjelf pröfva sitt mod, sin kallblodighet och sin förmåga; med ett ord, ej varit i tillfälle studera kriget och dermed gemenskap ägande förhållanden, annorstädes än i lärosalen och på exsercisfältet, eller hvad ännu mindre krigsbildande är, på den mera civila militärvägen, endast i expeditionerne; så måste en sådan armée, oaktadt minnet af alla förfädrens idrotter, icke allenast lemna menliga 330 Den 31 December e, m luckor i hela sin organisation, och blifva ett för landet dyrköpt experimentalfält för opraktiska idéer, utan den skall otvifvelaktig!, oaktadt all möjlig kammarbildning, fredsöfning och paradsträckning, befinna sig i en ganska brydsam belägenhet vid början af ett krig och säkerligen dyrt nog köpa sin saknade krigserfarenhet. Att såsom åskådare bevista främmande makters fredliga truppsammandragningar kan visserligen vara af någon nytta, i följd af det härigenom lemnade tillfället till jemförelse. Hufvudsakliga påföljden häraf blifver dock uteslutande ett nöje för individen, möjligen förenadt med tillfredsställandet af några små oskyldiga svagheter, ty skall något verkligt gagn, af den natur alt Staten derföre bör bestrida kostnaden, åstadkommas, så måste personen vara aktivt tjenstgörande i st. f. blott och barl åskådare.
Nio 79 >• 5 gare, på eferina väg, kan af Banken utgifvas ett lånebelopp af nf) r 1 - ^ derigenom Banken i verkligheten endast komme alt liqvidera egne räntedragande skulder på en procent nära, oell altså bespara sig* en ränte-utgiftr alt Diseonten, sä snart den förklaras böra begynna med denna lånerörelse, mäste hafva att tillgå så mycket, som i Låne-Banken blifvit obegagnadt, eller sistberörde belopp 561,45r R;dr, hvarefter densamma småningom, enligt Fullmägtiges Förslag, erhåller öfriga andelen af eireulations-fonden, i den mon redan belånade obligationer komma alt der antagas som Hvpolhek, och Låne-Banken undfår sin liqvid medelst afdrag å utlåningsbeloppet, samt slutligen att, i händelse 200,000 R:dr till en början reserveras allenast i och för sådane Bankens obligationer, sorn ytterligare kunna till belåning företes, sistnämnde summa, sammanlagd med redan utevarande lån mot dylika obligationer, lemnade tillgång att belåna ett större belopp af desamma, än sorn hittills under en lång följd af år högst pä en gång i denna lånerörelse kunnat användas, utgörande 420,000 R:dr Banco; linner Utskottet ej hinder för biträdande af Fullmägtiges förslag i först upptagne fyra punkter, såsom, efter Utskottets omdöme, icke rubbande de af Rikets Ständer fastställde grundsatser, eller ledande till någon sedel-emission, som möjligen kunde medföra ringaste våda för Banken, Beträffande sedermera frågan om sammanslående af fonderne för publika pappers-belåningen samt Handelsoch Närings-Diseonten, så visar sig af Baneo-Utskottets vid sistlidne Riksdag, under N:o 2 pag. 85, afgifne utlåtande, att Utskottet då redan, för dess del, förklarat sig anse ganska svårt, om icke ogörligt, att grunda en betydligare