Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad slutligen angar liqvidationsoch amortissementsfonden för det år 1864 upptagna jernvägslån, utvisar räkenskapen, att det för samma år afsatta ränteoch amorteringsanslaget endast motsvarar värdet af utlottade och den 15 Oktober samma år till inlösen förfallna obligationer för den af lånegifvarne fixt öfvertagna andelen af lånet, eller £ 1,700: — samt H års ränta, å 41 procent, till och med samma dag å utlemnade obligationsbeloppet 555,700 £ » 12,502: 5. £ 14,203: 5. eller i R:mt, efter 17 R:dr 80 öre för hvarje £, 252,817: 85. hvilken annuitet blifvit Bankirhuset J. H. Schröder & Komp. i London godtgjord i liqvid med nämnde Bankirhus. Enligt 12 § af det angående detta lån upprättade kontrakt, skola, äfven om hela lånesumman icke af långifvarne öfvertagits, utlottningarne omfatta samtliga de obligationer, som för lånet blifvit utfärdade, eller i hvilka detsamma enligt amerteringsplanen fördelats, utgörande dessa obligationer, jemlikt den upprättade och godkända amorteringsplanen, 15,723 stycken, lydande å tillsammans 2,223,000 £ Sterling. Detta stadgande har ock, vid den verkställda första utlottningen, den 1 Oktober sistlidet år, iakttagits, oaktadt allenast en fjerdedel af lånet blifvit inbetald och derför utlemnats endast 4,207 obligationer å 555,700 £, och detsamrqa måste äfven framdeles fortfarande tillämpas, utan afseende derpå att något ytterligare belopp af länet icke influtit, emedan den redan antagna amorteringsplanen icke lärer kunna förändras, då den samma är i obligationerna intagen.
Sådane Stiftelser äro: TJlrirce Eleonoras eller Drottningens Hospital, hvilken Inrättnings Direction äfven förvaltar en af Enkefru von Balthasar donerad Pensions-fond; Stockholms Borgerskaps Gubbhusoch Enkhus-Inlältningar; Fabriks-Fattighuset, sorn förvaltas i samband med Fabriks-Fattig-Cassan; Soopiska Fattighuset; härvarande Catholska Församlingens Fatligoch Försörjningshus; och Timmermans-Ordens Hospital. C) Pensions-Inrättningar och andra Fromma Stiftelser, till hvilka delägare-rätt icke är beredd genom erlagde afgifter. I detta afseende anmärkas: Pensioner, utbetalde från Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contor; Wadstena Krigsmanshus-Inrättning; understöd, som lemnäs från Rikets Ständers Bank; Fonder, ställde under Kongl. Öfre Borg-Rättens inseende; Kongl. Hof-Statens Gratial-Cassa; Konungens Hospital; Konungens Militaire-Hospitals-Fond; de vid Kongl.
Jag vill, och hon vill inte! Hon är helig och jag är inte. Jag tål inte prester och katekes. Du har så svårt att hålla dig till ämnet, liten! Lugna dig nu och tala förståndig! Jag är nu sådan. Men jag vill bli annorlunda! Jag vill bli bildad och tro på Gud och lära mig tåla prester och vara liksom din svägerska! Ah! Atte! tag mig till hustru, eljes tar jag lifvet af mig! Hon begrof sitt hufvud i hans famn, kysste otaliga gånger hans knän, höjde bedjande sina händer och såg så bönfallande, så vildt, så brännande på honom. Han steg upp, hostade, som om han fått dam i halsen, slätade ut skrynklorna på sin sammetsrock och jemkade stärkkrage och rosett. Söta lilla Naja, du är verkligen för häftig! Du har tagit mig till älskarinna eller väninna eller hvad man vill kalla det; det är min frus fel, att jag aldrig kunnat komma hit, då jag ville. Nå! nu kan du också taga mig till hustru, för kärleken, den har vi! Vet du inte, presten säger, att gifta sig när man älskar, är rätt. Allt annat är synd. Nå, nu vill jag det, som är rätt. Gift dig med mig! Jag vill inte mera synd! Jag vill bli ordentlig! Som din fru skall jag vara bildad, ack! så bildad, så god, så stilla, så lydig, så snäll. Oh! Hon kastade sig återigen framför honom, omfattade hans fötter och kysste dem på nytt passioneradt och ömt. Han ryckte på axlarne, talade i smekande ton, men afvisande, och slutade med att säga: Hur kan du tala om älskarinna och väninna? Jag har varit snäll mot dig, det är alltihop. Efter du nu absolut vill gifta dig, så tag någon af ditt eget stånd. Vill du inte ha »nye drängen», han som slagit för dig ända se'n förra hösten... Honom! skrek Nadja, honom! Aldrig i verlden! Han med sitt bondeansigte och som luktar bondläder och allt det der, som jag inte kan lida för min död. Jag vill ha dig! Just dig! Naja, mitt söta barn! Aldrig i lifvet! Begär af mig hvad som helst, men gifta mig nu det är omöjligt! Du förkastar mig då!
sänker ögonen till marken, då hon ser din längtan brinna. Men i glädjeflickans armar kan du läska blodets törst lycklige! — sen väl du räknat summan uppå bordet först. Fåfängt är att lefva! Lifvet bryter kraften, stäcker modet, släcker elden i ditt öga, suger ifrån kinden blodet. Och hvad båtar det att strida, när med kampen intet vins, när att lefva är att lida — när det ingen lycka fins. Dessa dikter hade en enda tacksam läsare; men denne ende hade djupa förutsättningar att förstå dem. Han läste också annat; och allt hvad han läste under denna tid af exaltation brände sig outplånligt in i hans sinne. Det var mest danska och norska böcker, spridda skott af den uppblomstrande nordiska literaturen — och i dem slog tidens allvar för första gången emot honom. Här fann han sin egen längtan återspeglad: medkänslan för de lidande, sträfvan efter sanning och hat emot hyckleri och låghet. Nu visste han sin plats! Han stod vid fönstret i sitt sofrum och såg ut på gården. Dernere gick en smutsig, ruggig ankunge och snattrade med sitt näbb i rännstenen. Det djuret hade varit honom ett sällskap under sjukdomens långa timmar; han hade följt dess uppväxt ända från första stund, då värdinnans pojke hade kommit bärande med »ällingen» i sin mössa. Den var då knappast större än en sparf, och gossen hade funnit den i en af dammarne, ensam och öfvergifven. Ensam och öfvergifven hade den vuxit upp, instängd på gården, hänvisad att stilla sin längtan efter glittrande vatten och gröna stränder i en stinkande rännsten. Ömklig såg den också ut, sedan den blifvit vuxen; det fans något förkrympt och misshandladt i sjelfva hållningen, den magra halsen skyldes knappast af fjädrarne, som växte tunnt och saknade glans. Nu sken solen ut öfver Helgonabackens dammar och stränderna skiftade i grönt; men nere i den mörka gården syntes ingen förändring, icke så mycket som ett grässtrå mellan stenläggningen. Jo, högt uppe på ett af taken spelade en ljusreflex; ankungen lade sitt hufvud på sned och blickade ditupp; Max såg reflexen återspeglad i det runda ögat.
N:o 4 3r, angående väckt fråga om anslag för utskrifning af Manuscript till tryckningen af Riks-Ståndens Protocoll samt för GorrecturJäsning; N:o 440, öfver väckt motion om anslag för upprättandet och tryckning af Register öfver Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 3817 och 1818 arens Riksdag, samt för författandet af Register öfver samma Stånds Protocoll vid sistlidne Riksdag. S. D. Prot. Utdrag den 16 Mars. iS3ö, 33 S. D. Upplästes till justering ExpedltionsUtskottets, under N:o 466, afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående den extra Statsreglenngen intill nästkommande Lagtima Riksmöte; och blef berörde förslag, på grund af Herr von Hartmans dorffs. August, dervid gjorda anmärkning, till ExpeditionsUtskottet återremitterade S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Stäts-Utskottetä, den ig sistlidne Januarii, under N:o J7ä, afgifna och, den 4 derpåföljde Februarii, på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckt motion, att alla frågor om återbetalningsoch ersättnings-skyldighet emellan Kongl, Maj:t och Kronan å ena, samt enskilde Personer å andra sidan, ovilkorligen böra vid Laga Domstol upptagas och afdömas, eller ock, i annat fall, det Embetsverk, Som underlåtit att sådan åtgärd vidtaga, ansvara all förlust för Staten, S, D Föredrogs å nyd Stäts-Utskottets, den ta dennes, under N:o 436, afgifna och, samma dag e. m., på bordet lagda Utlåtande, i serskildt väckt fråga om åtgärders vidtagande till Riksgälds-Contoirets betryggande för förlust, i händelse det till jordbrukets underlättande beslutade lån af 2 Millioner Rdr i Silfver icke, på föreskrifna grunder, varder till fullo åter i Di/t. lill R.-St. Utdrag den. 16
Majrts denna dag ankomne Nådiga Proposition, angående bildandet af en styrelse för allmänna arbeten; Gifven Stockholms Slett den 20 Augusti 1840. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Herr Stjernsvärds j Gustaf Magnus, denna dag afgifna motion, angående Arméens förseende med byxor af blott med hvilt meleradt kläde. S. D. Ånyo föredrogos och återremitterades Stats-Ulsköttets den 15 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 257, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om pensioner för f. d. Stats-Råden Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Hård. Nro 261, i anledning af Herr Edenhjelins, G., motion om rättighet för nuvarande Vexel-Controllörer att lå bibehålla de af deni innehafvande arfvoden. S. D. e. m. Vid förnyad föredragning af Stats-U tskottets den 15 dennes på bordet lagde memorial Nro 274, i anledning af Riks-SLåndens skiljagtiga beslut, angående aflöningen för deras Secreterare och Notarier, fann Rodderska - 55 2 Trot. Uldr. d. 0.6 Aug. 1840. pet och Adeln icke för godt att antaga Utskottets till Ridderskapet och Adeln gjorda inbjudningar, utan godkände de föreslagna voterings-propositionerna, samt beslöt derjemte att vänligen inbjuda Högvörd. Preste-Ståndet samt Välloflige Borgare-Ståndet att sig med Ridderskapet och Adeln förena uti dess beslut, att aflöningen för Stånds-Notarierne bör utgå med Fem Riksdaler Banco om dagen för hvardera. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet ett anförande af Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelm, Gustaf, i anledning af Utskottets på förmiddagen återremitterade Utlåtande N:o 257. S. D.
I Stockholm och Götheborg samt första Clastens Släder ombytas hwarje är en tredjedel af Taxcringsmännen, »nen i alla öfriga Städer hälften, hwarwid likwal i anseende till fjerde och femte Clasternes Stader iakttages, att hwarannan gäng fem eller fyra Borgare ärligen afgä, och att bwad Sala Stad serskildt beträffar, det ena äret ombytas tre Borgare och twänne Bergsmän, samt det andra tre Bergsmän och twänne Borgare; de kväljande dock obetagit att äter inkalla de afgäende. Mom. Mom. till iakttagande »vid BeredningsCvmitee pä Landet föreskrifwa, gälle ock i afseende - Den 16 October. 233 seende pä Taxerings Comitee i Stad, som wore innehället här ordagrant intagit." 3- §- Sid. 2^. 6. Mom. "Hrvar och en taxeras för allt det han äger och innehafwer i flera serskildta orter och drstrict, ä den ort der han sjelf är mantalsskrifwen; men hans folk och underhafwande ä annorstädes besintelige Egendomar och lägenheter taxeras där de »vistas. Cheferne för de ä Landet förlagde indelke Regementen, böra inom October mänads flut hwarje är tillsända Landshöfdingarne förteckningar ä de till Regementet hörande Löntagare, hwaruti upptages bwars och ens wid Regementet innehafrvande Embete, Boställeoch Löne. »villkor, med hwadl mera som kan lända till upplysning för Taxerings.Comiteerna, till hwilka desta förteckningar af Landshöfdingarne böra insändas. Efter Taxeringarnes flut äligge Häradsskrifware»» at öfwer alla de Officerare och öfrige Tjenstemän wid Regementet päförda afgiftcr ofördröjeligen upprätta och till Lands, höfdingarne aflemna förteckningar, sorn till »vederbörande Regements.
Fortfar införseln i samma skala som hittills, eller kommer den än mer ali tillvexa, måste äfven tullen årligen inbringa ett visst antal milbr mer än f. n. I detta sednare fall skulle det åsyftade målet, vår finansiella ställnings förbättrande, ernås genom dessa milhrs anslående till jern - Den 1 December f. m. vägsarbetena, då följaktligen den summa, som torde i och för dem komma att från utlandet uplånas, blefve med motsvarande belopp minskad. I hvarje händelse lärer man af den föreslagna åtgärden kunna hoppas en icke så obetydlig nedsättning i denna alltmer tilltagande utländska skuldsättning, som ej kan undgå att väcka oro och bekymmer. Det inkast, som troligen göres, att tullförsnillning genom en dylik åtgärd komme att befordras, synnerligen från gränsstaterna Norige och Danmark, besvaras dermed: att den gällande tulltaxan å bränvin och tobak, de enda af dessa varor, som i någon större mån lära kunna undandragas tullbehandling, redan gör försöket ganska lockande för den som dertill finnes hågad; att för bränvin, som bäst lämpar sig för en dylik industri, har jag föreslagit i det närmaste samma tull, som K. M. ansett nödvändig i händelseskatten å inhemskt bränvin blifver i enlighet med den nåd. propos:n förhöjd; att i andra länder, exempelvis England och Frankrike, antages icke detta skäl såsom giltig ani. att frångå en klok tull-lagstiftning; samt slutligen att, i händelse V20 ^en ökade tullinkomsten anslås till förbättrad bevakning, torde förspillningen icke blifva af större betydenhet än den i nuvide stund är. Om remiss till Bevilln.Utsk:t anhålles vördsamt. Begärdes på bordet. Hr Cederschjöld, Gustaf, afgaf en så lydande motion: Enligt de fastställda staterne, utgå lönerne för Professorerne vid Upsala Universitet samt vid Lunds, för dem, som hafva penningelön, med ett belopp af 4,500 rdr rmt hvardera. Ifrån denna allmänna regel finnes ett enda undantag, nemligen Professorn i NyEuropeisk Linguistik, hvars lön är bestämd till blott 4000 rdr rmt.
Då nu föredraganden endast tillstyrkt Kongl. Maj:t att på detta sätt begagna Sin af Rikets Ständer medgifna dispositionsrätt af öfverskotten å afgiften till Handelsoch Sjöfartsfonden, så anser jag att denna af Stats-Utskottet väckta anmärknings-anledning icke bordt godkännas, och således icke eiler föranleda Konstilutions-Ulskottet till dess nu emot Chefen och Föredragande Siats-Rådet för Civil-Departemenlet riktade, samt Rikets Ständers pröfning underställda anmälan, enligt 107 §. Regeringsformen, hvaremot jag mig i allo reserverar, jemväl derföre, att jag dels anser Föredraganden icke hafva bordt af Utskottet strängare bedömas, än öfrige i samma rådgifvare-åtgärd deltagande Stats-Rådets ledamöter, som icke från Embetet redan afgått, dels icke kan antaga eller erkänna, att Regeringsformens 107 §. är afsedd att tillämpas på ett enda rådslag, afgifvet i ett regeringsärende af så högst ringa betydenhet för Rikets sannskyldiga nytta som det ifrågavarande.” Uti denna reservation hafva Herrar Stjerngranat, Rääf, Tersmeden, af Wetterstedt, Biskop Nibelius och Professor Reuterdahl instämt. Professor Fries har jemväl emot Utskottets ifrågavarande beslut sig reserverat; — hvarjemte Herr Lagerhjelm och Biskop Holmström, som begagnade tjenstledighet från Utskottet, då beslutet fattades, vid justeringen af Betänkandet tillkännagifvit, att de, i händelse de deltagit i anmärkoingsfrågans afgörande, skolat biträda reservanternes mening. N:o Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 18. 9 N:o 18. Ank. till Exp.-Utsk. d. i5 Nov , kl. 1 e. m. Memorial till Riksens Stiinder} angående fullbordad granskning af de i Statsrådet förda Protokoll.
Stockholm den 22 April 1851. Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 112. 3 Reserv alioner: af Herr Lektor Wallman: ”Emot Utskottets afstyrkande utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts proposition om låneunderstöd af statsmedel för utvidgandet af länslasarettet i Lund med dertill hörande kliniska institut för undervisningen vid universitetet, får jag reservera mig och till stöd för denna min skiljaktiga mening anföra följande: Allt sedan den medicinska vetenskapen inom vårt land börjat höja sig till en ståndpunkt, värdig nationens bildning och de fordringar, menskligheten eger på välgörande resuitater af vetenskapernas framsteg, har behofvet varit insedt af kliniska institutioner, der på samma gång bereddes åt sjuklingen sorgfällig vård och åt den unge läkaren tillfälle att vid sjuksängen tillämpa de theoretiska kunskaper, han genom lärares undervisning eller böcker inhemtat. Stora och berömda läkare hafva sträfvat för att afhjelpa detta behof, men ännu ett århundrade efter Rosén von Rosensteins tid har Sverige, med undantag af hufvudstadens, icke någon sådan institution, som förtjenar att nämnas vid sidan af ut ländska inrättningar af detta slag, och huru långt vi i detta afseende stå efter Europas öfriga civiliserade nationer, torde af nedanstående framställning kunna bedömas. I andra länder, der medicinska studium hunnit någon fullkomlighet, börjar, genast efter den preliminära humanistiska bildningen, den kliniska undervisningen vid sjuksängen för blifvande läkare och fortgår sedan i jembredd med öfriga läroämnen, och, såsom en naturlig följd af dessa visa författningar, hafva i sådana länder medicinska skolor framstått, hvilka genom sina lärjungar i alla länder burit välsignelse och tröst åt den lidande menskligheten; då deremot a andra sidan, der dylika inrättningar saknats, inga administrativa åtgöranden eller vetenskapliga bemödanden kunnat uppehålla medicinska undervisnings-anstalter. I Tyskland, Frankrike, England och äfven Italien har man också tidigt varit betänkt på att vid hvarje större sjukhus bilda en klinisk undervisningsanstalt med flere eller färre lärare. Verkningarne häraf äfven för den intagne sjuke hafva varit högst välgörande.
Majit (N:o 217 af den 16 Februari 1858) utförligt andragna skäl för en sådan farleds öppnande — vördsamt föreslå: att Rikets Ständer, sedan Kongl. Majit låtit delgifva dem de i ofvan åberopade motion begärda kostnadsförslag, mätte besluta att bevilja tvä tredjedelar af den summa, som må befinnas, enligt nämnda förslag, nödig för åstadkommande af en kanal af 18 fots djup och för större segelfartyg tillräcklig bredd genom dalgången mellan Sumpviken och Skutviken i Stockholms skärgård, äfvensom för tillvägabringande af farledens motsvarande djuplek intill och genom Skurusundet — allt detta under förbehåll att Stockholms stad åtager sig såväl arbetets utförande och framtida underhåll i behörigt skick, som bestridandet af återstående tredjedelen utaf kostnaden. Den för hela riket liksom för hufvudstaden stora nyttan af en sådan ny farled, hvarigenom sjöfarten på Stockholm ansenligt förkortas och lättas, har vid flera föregående riksdagar blifvit så tydligt ådagalagd under diskussionerna i Stånden, äfvensom i Siats-Utskottets utlåtanden öfver väckta motioner om utvidgande af farleden förbi Baggensstäket, att jag endast behöfver hänvisa till dessa yttranden och utlåtanden. Om remiss anhälle.s till Stats-Utskottet, till hvilket komma att öfverletnnas de för detta ärendes pröfning nödiga handlingar. Stockholm den 30 November 1862. L. J. Hierta. 502 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Af Herr R. Trägårdh:
I det fallet skulle det synas mig, alt Sländerne icke eiler vid 1834 och 1835 års riksdag bort lill Konungen afgifva ett sådant förslag, emedan samma RiksSt., sorn nu yttrat sin obelåtenhet, vid hvarje riksdag, dä denna fråga förekommit, ådagalagt samma tänkesätt. Hvad angår fördelarne af regleringen, så äro de i den K. propos. så fullständigt utredde, att det synes mig icke erforderligt alt nu närmare ingå i utveckling deraf. Jag inskränker mig derför till att med några ord yttra mig i anleda, af ett par omständigheter, som en af de föregtde talarne i ämnet framställt. Frih. Palmstjerna har trott, att det skulle föranleda en särdeles olägenhet för städerne, om en så beskaffad allmänt lika reglering skulle komma till ständ i alla stapelstäder, hvarom nu är fråga., derigenom att de då icke kunde begagna tolagsmedlcn sorn hypothek för upplagande lån, till verkställande af vissa allmänna arbelsföretag. För min del tror jag, att tolagsmedien skulle innefatta en större säkerhet efter en sådan reglering än förutj ty efter regleringen vore de åtminstone för vissa är utgående till en bestämd summa. Hittills har Konungen varit fullkomligen oförhindrad alt nedsätta tolagsafgiflerne. Sådant har också skett i flere fall, t. ex. sednast pä jern, hvilken afgift i Stockholm och Götheborg utgjort en högst betydlig årlig inkomst. Deraf torde tillfyllest ådagaläggas, att säkerheten af tolagsmedlens användande som hypothek varit mindre tillförne, jemte det alt påslåendet derom alt förändringen auginge en privilegiifråga genom del anförda förhållandet synes vara vedcrlagdl. Man har sagt, att ändamålet med tolagsmedien skulle vara, utom uppbyggandet af quaier och bryggor, äfven betäckandet af muddringsoch inqvarteringskoslnader m. in. Ursprungligen hafva tolagsmedien icke afsetls för andra kostnader än endast sådaue, som varit omedelbart Den 23 Januari.
Och » brae kor » var för öfrigt det värsta Pelle visste. Det var ocksa icke utan skäl han gifvit sin promenadkäpp det signifikatm och bekanta namnet » brackhatare ». Ah, der inne i sidorummet har just den lilla blåa soffan blifvit ledig, der Pelle så gerna brukade ha sitt högqvarter om aftname, då den sträf ve » bitvargen » i glada vänner? krets hade förbytts till den uppsluppne sällskapsbrodem, den outtröttlige skämtaren. Jag skyndar att taga den lediga platsen i besittning. Snart komma några vänner till, som sedan gammalt kände Pelle Janzon. Sista gången vi sutto på denna plats var samma dag stoftet af Anna Klemming hade sänkts i förtidig graf. Pelle var då med oss. Vi erinra oss lifligt huru han med allvarlig min drog af sig de svarta handskarna under det han yttrade liksom for sf sjelf: » De här gamla handskarna, som jag i morgse letade fram ur mina gömmor, har jag haft i flera år. De ha vani med vid många begrafningar. I fjol tjenstgjorde de när August Edgren och Robert Ohlsson stoppades ner. Få se när de härnäst ska ’ fram. Kanske det blir på min egsc begrafning. » Han sade dessa sista ord med ett besynner ligt uttryck, som ingen då just faste sig vid, men som orc stod lifligt framför oss. Hvem anade då att i dessa ord låg en hemsk förutsägelse om hvad som verkligen skuBt inträffa inom loppet af en jemförelsevis kort tid. Ty oinnog på dagen två månader derefter hade Pelles stämma för alltid tystnat. Och inte såg just heller Pelle ut som den der ännu på åtskilliga år gjort upp sin räkning med lifvet. Blek och mager hade han sett ut i många år, och ingen hade hört honom klaga öfver något kroppsligt ondt. Fastmera ordade han ännu i det sista om sin oomkullrunkeliga berghelsa. » Ser ni, pojkar, min gamle pappa hemma i Norrköping är frisk och kry som ett vinterny och jag har godt påbrå. En östgötapojke har fan i kroppen. Han faller inte i första slaget, caramba! » Men han föll ändå, föll knall och fall kan man säga.
Grefve de la Gardie, ffacob: Jag anhåller endast få upplysa, att i Malmöhus Län början redan bhfvit gjord till en Corrections-Tnrättning samt att i Christianstads Län öfverenskommelse träffats om anläggande af en dylik Inrättning, hvarå Kongl Maj:ts Nådiga Stadfästelse jemväl blifvit i underdånighet sökt, och att ej obetydligt sammanskott af flera a£ Länets Innevånare gjorts till vinnande al förenämnde angelägna ändamål. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde om icke Ridderskapet och Adeln an-< såg Statsoch Oeconomiae-Utskottens Betänkan-; de böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades tfa. April. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-Utskottets den 3 dennes afgifne, samt den 21 i samma månad förmiddagen på bordet lagde Betänkande, angående vidtagande af nödige åtgärder til! förekommande af värfvade Krigsmäns permitterande odi kringvandrande i Landet, samt upphörande af Handtverks-Gesällers lika beskaiiäde vandring ifrån den ena Staden och Orten i Riket till den andra. Herr af Brinckman, Gustafi Högloflige Allmänna Besvärsoch Oeconorniae-Utskottet synes hafva antagit den grundsatts , att ej göra rubbning i permitteringssatt fpr värfvade Regementerne. Men vid tillämpningen derutaf gripit in både i Medborgerliga friheten och allmänna ordningen. — Det förra, dä Karlen såsom välfrägdad redan med Regementets Pass äger sitt säkra försvar och sin obehindrade verkningskrets, att på ärligt sätt söka förtjenst och bergning; men icke destomindre skulle efter Högloflige Utskottets Förslag bero af enskilta Försvars-sediar och Pastors välbehag i den ort dit han ankommer. Det vill efter min tanka säga, att sällan eller aldrig någon värfvad Soldat skulle på Landet emottagas.