Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svenska jordens lösande från sin skuldsättning, och man kunde medgifva dessa krediliver, oagtadt de saknade annan fond än Tumba Pappersbruk och emedan man förmodade alt de ej skulle föranleda Silfvers uttagande från Banken och derigenom vådliga för Bankens säkerhet. Men sedan Hypotheks-föreningarnc gifvit operationerne en helt annan riktning; sedan de frångått den kloka planen att verka småningom genom inhemska kapitalers omsättning från stående till amorlissements-lån, samt med jättesteg kastat sig in i en fruktansvärd utrikes sknldsättning, som i sin tur medfört Svenska jordens ökade skuldsättning, i st. f. dess lättande från fordna skulder, så har saken antagit en helt annan skepnad och framkallat en fruktan för framtiden som ej må anses grundlös och som ej kan med likgiltighet behandlas. Ar det sanni alt Svenska jorden nu är vida mer skuldsatt än före Hypotheks-föreningarnes upkomst, så måste ock medgifvas att dessa föreningars primitiva välgörande ändamål är förfeladt, och då återstår att bevisa att den förökade skuldsättningen är för enskildte gagnelig, och denna skuldsättnings beredande genom utrikes lån för landet, för riket, gagnelig. Jag tror ej alt detta kan med ja besvaras utan måste i begge hänseenderne besvaras nekande, och följakteligen måste äfven medgifvas, att Staten, att II. St., som i detta fall ensamt lagstifta i finance-frågor, icke böra Den 14 April. 379 genom kreditivers meddelande understödja företag, som uppenbarligen leda lill landets skada och Bankens osäkerhet. Vi böra icke förbise att så länge indragningen af de utländska lånen pågår, Banken väl erhåller Silfver i utbyte emot nya sedlar, men denna tillfälliga, icke af förkofran i landets näringar upkomne utan genom utrikes skuldsättning beredde ökning i landets sedelstock, eller s. k. rörelse-kapital, icke kan förblifva uti, eller som man säger: insupas i landels rörelse, utan måste snart åter utgå, dels som betalning för ökade importer, dels som räntor och afbetalningar å utrikes skulderne; och då detta icke kan ske annorlunda än genom sedlars ingående lill Banken i utbyte mot
230 detta år nedlagde förberedande kostnader onyttige, samt orsaka nya sådane för arbetets fortsättande ett annat år, utan äfven, i anseende till en del af sjelfva de under detta år redan verkställda arbeten, genom det ofullbordade och för en oblidare årstids inverkan blottstälda skick, hvaruti de måste lemnäs, kunna föranleda till nödvändigheten, att, med förnyad lika stor och kanske större kostnad, framdeles åter begynna hvad som varit ansedl såsom redan utfördt. Utskotten, som i afseende på medel till de anslag, hvilka i öfrigt kunna komma att göras för Götha Canals fullbordande, åberopa sitt förut, rörande sättet för bestridande af dylike anslag, afgifne utlåtande, och i allmänhet anse den grundsats sorgfälligt böra iakttagas, att intet anslag göres på ett sätt, som orsakar någon varaktig förökning af Sedelstocken, utöfver ett visst bestämdt belopp, hafva likväl trott sig, utan att härifrån uti något afseende afvika, kunna tillstyrka, att nu omförmäldte anslag för Götha Canal-byggnad af 100,000 R:d. Banco genast må från Rikets Ständers Bank förskottsvis utgifvas, för att af Banken, till anslag för allmänna arbeten utgående, vinst för nästa år innehållas , och såmedelst blifva Banken ersatt. Hvilket. dock Rikets Höglo fl. Ständers ompröfvande vördsammeligen underslälles, tillika med de af åtskilliga Ledamöter yttrade särskilde meningar. Stockholm den 3o Junii 1823. Stats-Utskottets Utdrag af Protocollet, hållet vid Högloft. Statsoch Banco-Utskottens sammanträde den 30 Julii 1823. S. D. Vid justeringen af Betänkandet, i anledning af det, på sätt Kongl. Majrts Nådiga Proposition , rörande ytterligare Anslag för fullbordandet af Götha Canal, innehåller, behöflige nya anslag af 100,000 R:d.
Tvänne talare hafva redan så fullständigt utvecklat skälen för centonal-afgiflens upphörande, att jag för min del icke anser mig böra borttaga R. o. Ad:s tid med omsägning af de motiv, som lala derför, och inskränker jag mig således till en anhållan, att Utsk:s tillstyrkande uti betänk. N:o 12 mätte blifva gällande. Hr von Qvanten: Hvad centonal-afgiften angår, så kan jag icke medgifva, att hvarken dess bibehållande eller afskaffande kan utgöra föremål för denna öfverläggning, sedan vi öfverenskomma derom, att vi för närvar, icke skola fästa oss vid några siffror; oell bör således denna fråga uppskjutas, till dess vi komma till tillämpningen af grunderna för bevillningens utgörande. Hr Edenhjelm, Gillis: Då detta ämne första gången i Utsk. förehades, funno större delen af Utsk:s ledamöter centonal-afgiften vara orättvis af det skäl, att den embetsman, hvars lön består uti boställe, som gifver en inkomst af 600 r:dr, betalar ingen centonal-afgift, då deremot den tjensteman, som blott har 100 r:drs contant lön, måste erlägga centonal-afgift derå; men då betänk, återkom, började Utsk:s ledamöter fundera på hvar ersättningen skulle tagas; och som man fruktade för att ett nytt anslag skulle behöfvas för att ersätta bristen, så beslöt Utsk:s pluralitet, att centonal-afgiften skulle qvarstå. Jag har sedermera vunnit underrättelse derom, alt statsanslag finues lill ersättning derför, och yrkar jag derföre att centonal-afgiften måtte utgå. Frih. Sprengtporten:
Sterling, utan all ersättning för myntförsämringen; att, derest Stats-Contoret från början haft för ändamål myntfotens valverande till Svensk vid framdeles stegrad curs, det hade varit värdigt ett Rikets Embets-verk, alt antingen uppköpa och för klaganden afsätta Banco-Noter i L. Stei!., eller ock antingen genast vägra hans anhållan om lönens innestående eller uttryckligen stadga vilkoret, då klaganden kunnat låta frågan om lönens deponerande förfalla, för att icke efter 3a års förlopp, då cursen emedlertid uppnått och länge bibehållit sig vid en Förut okänd höjd, afhända sig hälften af den i allt fall nog knappa aflöningen; att Stats-Contoret egt utväg, att, vid brytningen i cursförhållandet år 1811, intill hvilken tid cursen, ifrån det Doctorns depositions ansökning år 1792 beviljades, med obetydliga afvikningar varit sig lika, utgifva hans saldo och sedermera hvarje halft år utanordna hans lön, utan att 12 år derefter, genom indragning af en del deraf, godtgöra Svenska myntets försämring; hvarjemte Doctor Collin förment, att Stats-Verket icke, genom raedgifvandet för honom att uppbära sitt saldo i L. Sterb, något förlorade, då den större utgiften, genom utbetalandet af lönen på en gång, i sådant mynt, härledde sig från Svenska myntets fallna sedelvärde och deraf inträffade förändrade cursförhållanden, Suts-Vtshtttts Vildt andt N:o ar. Deremot har Kongl. Slals-Contoret i dess afgifne underdåniga utlåtande anfört, att, ehuru Doctor Collins lön blifvit bestämd uti Pund Sterb, densamma likväl icke varit af cursen eller dess inverkan oafhängig, enär de Doctorn anslagne 33-j Pund Sterb, årligen, sällan annorlunda kunnat åt honom anskaffas, än genom deras inköpande för Svenskt mynt, ehvad lönens aflemnande lill
Herr Palman, Otto Predrik, yttrade sig anse oidningen och sammanhanget fordra, att 54 Den 4 Aptit, i händelse Herr af Uhrs anmärkningar lade» på bordet, Gre*ve Roséns, Dictamen äfven borde förblifva hvilande, hvilket sednare Herr jPålman alltså till Ridderskapets och Adelns samtycke hemställde, Grefve Mörner, Adolph. Geran, anmärkte, att bordläggning och Remiss af nagotdera bland berörde Dictamina icke stöde i ett nödvändigt sammanhang med hvarandra; att såle« des Grefve Roseus anförande kunde remitteras, och, likafullt bordläggningsrätten blifva i afseende på Herr af Uhre Dictamen iakttagen, så mycket hellre, <om Grefve Rosen i annan händelse skulle, efter Herr Grefvens tanka, genom det sednare? remitterande, förlora tillfället att dervid göra de erinringar, honom till äfvenryrs kunde nödige synas. Herr Danchwordt, Carli Då det åligger Utskotten att med skyndsamhet afgöra mål, som dit remitteras, skulle möjligen OeconomieUtskottet blifva hindradt att pröfva och begagna de ytterligare upplysningar i ämnet, söm Herr af Uhrs i dag afgfna Dictamen kant innehålla, i fall Remiss endast af det första nu sker. Jag anser mig derföre böra hemställa att, i fall Ridderskapet och Adeln anser det sednare Dictamen böra ligga på bordet, Grefve Roséns der äfven linge hvila, så att begge på en gång kunna remitteras och underkastas Utskottets pröfning. Herr Nauckhoff, Carl Ulrici Det måste vaxa skillnad emellan en väckt allmän fråga oeh Den 4 April. 50 den anmärkning, som i anledning af samma fråga uppkommer.
Riksdags Ordningen. § 13. l:o Jemte Ärkebiskopen 1 :o Jemte Ärkebiskopen en fullmäktig.. 2:o Universiteten — •— - . Riksdagsmanna underhåll. — • en fullmäktig. 2:o Universiteten —. — Riksdagsmanna underhåll. 3:o De vid. Dikets allmänna Elementar-läroverk pä ordinarie stat anstälda Lärare, sorn i och för sina befallningar äga presterlig befordringsrätt', men icke innehafva pastorat, skola utse Fem Riksdagsmän i Preste-Ståndet, sålunda, att Liirarne inom hvarje af här nedan bestämda val-distrikt ibland sig, på sätt de inom distriktet 'öfverenskomma, välja en fullmäktig. Faldis Irik ten äro, det första: Upsala ock Hernösands Stift; det andra: Stockholms Stad och fVesterås Stift; del tredje: Linköpings, Strengnäs och Gottlands Stift: det fjerde: Skara, Götheborgs och Carlstads Stift: det femte: (Vexiö, Lunds och Calmar Stift. Valens verkställande ombesörjes inom hvarje distrikt, skiftesvis af ett af dess Konsistorier, i den följd stiften hiir ofvan nämnas. fionslitillititis-UtskottHs Memorial N:o 2 2!) Underlåter något Universitet, Prosteri, Stad, Bruks-distrikt eller Härad att ställa Fullmäktig, vare förfallet till det Vite, Ståndet pröfvar skäligt utsätta, och sorn svara kan mot den omkostnad, sorn ett annat och jemnlikt Universitet, Prosteri, Stad, Bruks-distrikt eller Härad på sin Riksdagsman göra måste; skolande tillfallande Ståndets Kassa. Förrnenar någon väljande, eller som under omröstning kommit, olagligheter vid ett Riksdagsmannaval vara begåhgria, och vill deröfver klagomål anföra, äske då af Valförrättaren behörigt Protokolls-Utdrag, hvilket sist inom nästa dags förlopp bör till klaganden utlemnas. Den klagande blifvit förrättadt.
Utskottet får således tillstyrka, att ett arfvode af Trehundra Riksdaler må af Fullmäktige i Riksgälds Contoret få tilldelas den tjensteman derstädes, som af dem blifvit utsedd att fullgöra de åligganden, hvilka i ofvan åberopade §, mom. lit. f af Riksgälds-Contorets Reglemente äro föreskrifna. Stockholm den 16 STOR K II O LM, I. U DB F. KG & C O M P., 184 Stats-Ut»kollett Utlåtande, 1V:o 320. Ank. till Exp.-Utsk, d. 16 Maj, kl 7 e. m. Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 240, angående väckta frågor om grundskatternas förvandling till bevillning, en allmän skattejemning öfver hela Riket m. m. (I. A.) Förenämnde Betänkande, enligt hvilket Stats-Ufskottet ansett de inom Riks-Stånden väckte och till Utskottet remitterade serskilde motioner om grundskatternes förvandling till bevillning, rörande en allmän skattejemning öfver hela Riket, in. m., för närvarande icke böra till någon åtgärd föranleda, är af Ridderskapet och Adeln bifallet. Preste-Ståndet, som äfven bifallit nämnde betänkande, har derjemte anmodat Utskottet att till Rikets Ständer inkomma ined förslag till underdånig skrifvelse, innefattande anhållan, att Kongl. 31aj:t måtte tackas låta utarbeta och till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition i ämnet. Från Borgare-Ståndet är betänkandet återremitteradt, i följd af flere Ledamöters yrkande, att Utskottet måtte föreslå aflåtandet af en underdånig skrifvelse, med begäran, det läcktes Kongl. 31 aj:t för beredande af det genom ifrågavarande motioner åsyftade ändamål, i Nåder låta utarbeta och till Rikets Ständer öfverlemna ett förslag i detta ämne.
Han har sagt, alt importen af Trans-atlantiska produkter icke varit stor. Det kan så vara, men allting är relatift här i verlden. Importen af produkter lill ett fattigt land kan icke bli så stor, som till de länder hvilka äro rika; och måhända hafva icke alltid Svenska fartyg återvände direkte från aflägsnare länder, från Ostoch Westindien, till fäderneslandet. De hafva nödgats, för eget bestånd, dess emellan taga fraktlaster, och denna fraktfart har skett med betydlig vinst för skeppsredarne och för dera som voro egare af fartygen. Såsom ett bestämdt bevis uppå, att importen icke är så obetydlig, vill jag nämna, att från Java blifvit infördt redan under detta år till Sverige 1.022 picools Kafle (jag vet icke rätt hvad della malt motsvarar i Svenska måltberäkningen, men det torde kunna ungefärligen jemföras med vigten af 100 U) och 32,700 picools Socker, 127 picools Peppar, Arrack icke mindre än 978 picools oell 200 d:o Cassia. Delta är likväl icke så obetydligt från Java med Svenska fartyg, infördt till fäderneslandet. Jemförelsen mellan Norriges och Sveriges skeppsfart, utfaller till det förra landels förmån. Norrmännens liandelsmarin är ganska betydlig och har tilltagit betydligt, hufvudsakligen deraf, att de upköpa många handelsfartyg som ansetts böra slopas, men som de hafva begagnat för sin trävaruhandel på England och måhända ändå längre. Men huru långt hafva Norrmännens handel sträckt sig? Jo, hufvudsakligen inom Europa. Man finner icke deras fartyg på andra haf, åtminstone i ganska ringa mån i jemförelse med de Svenska fartygen. Man har sagt, att tull-lindringarne hafva undertryckt den inre sjöfarten derigenom, att den stora handelsflottan blifvit riktad på den mindres bekostnad. Delta är en sats, som jag alldeles icke kan gilla, emedan jag icke vet hvarifrån skillnaden kommit emellan en stor och en liten handelsflotta.
De såsom utelöpande bokförda sedlar af nyssnämnde 3:ne slag utgjorde den 31 December 1856 R:dr 244,205: 22. hvarifrån likväl bör afgå beloppet af inlösta, till num mern otydliga, men eljest riktiga transport-sedlar . 8,874: 45. 4. så att den utestående summan vid årets slut var rätteligen endast R:dr 235,330: 24. 8. Med anledning häraf anser Utskottet sig böra i så målto understödja Herr Hörnsteins motion, att Utskottet vördsamt tillstyrker, att hela beloppet af Baukens, vid 1856 års slut, såsom utelöpande bokförda transport-sedlar på 5 R:dr och derutöfver af åren 1777— 1836, samt sedlar på 3 och 2 R:dr med dubbla blad af åren 1777—1812 och med enkla blad af åren 1813—1836, utgörande tillsammans 235,530 R:dr 24 sk. 8 rst. banko, måtte från beräk ningen af Bankens sedelstock uteslutas och såsom en Bankens vinst upptagas samt en lika summa såsom Bankens skuld inom linien föras, under iakttagande, alt de sedlar af berörde slag, hvilka från och med 1857 års ingång blifvit eller framdeles blifva lill inlösen företedda, skola af Bankens vinst infrias, samt att beloppet af de sålunda inlösta sedlarne i hvarje års bokslut afföres från den inom linien förda skulden; Och förbehåller sig Utskottet, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, alt framdeles, i sammanhang med regleringen af Bankens låneoch It redi tiv—rörelse, få till Banko-Vlskollels Utlåtande J)s 18. 3 Rikets Ständer afgifva förslag i fråga örn användande till större eller mindre del af omförmälda vinstsumma. Stockholm den 12 Februari 1857.
Jag känner icke någon bättre, och om ingen bättre kan upgifvas, så hoppas jag, att R. o. Ad. måtte bevilja den återremiss, hvarom jag anhåller. Hr von Troil: Afven i denna fråga finner jag mig försatt uti den obehagliga ställningen, att nödgas bestrida den återremiss, som Hr von Hartmansdorff begärt. Jag tror nemi. att om R. St. anse sig böra lemna understöd åt förtjente mäns eflerlemnade enkor, så böra de åtminstone icke på grund af enskildte motioner utsträcka denna pensionering till deras barn, ty med samma skäl kunde man då äfven få deras barnbarnoch barnbarns barn på halsen. Jag anhåller för min del om bifall till Retänk. Frih. af Ugglas, Curt Gust.: Jag skulle visst icke hafva vågat besvära R. o. Ad. med anhållan om återremiss å denna punkt, såvida jag icke af StalsUtsk:s ifrågavat:de Betänk, i flera föreg:de punkter hade funnit, att StatsUtsk. tillstyrkt pensioner för enkor och barn på skäl, i min tanka mindre talande, än i förevar:de fall. Jag skulle fullkomligt gilla Hr von Troils sats att icke på grund af enskilda motionärers tillstyrkande bifalla pensioner sådana som denna, så vida sådant skulle antagas såsom princip, men då StatsUtskfrångått denna princip, vet jag icke något skäl att just utvälja de ifrågavande personerna (ill elt undantag. Då man jemför t. ex. hvad som i 28:de punkten af samma Betänk, finnes omförmäldt, så har StatsUtsk. uti den punkten tillagt en pension åt en förtjent skollärares enka. Han hade endast tjenat i 17 år. Ser man på denna punkt, så hade Viereck tjenat i 36 år såsom skol-lärare och dessutom genom resor utomlands skaffat sig underrättelse om, och här infört Pestalozzis undervisningsmethod. Jag anser honom derföre lika mycket berättigad till R.
En ung änka vorden, har hon helt nyligen efter nio långa år för första gången på nytt gästat fosterlandet och tillsammans med sina båda barn tillbragt några veckor på faderns nuvarande sommarhem Villa Ekenäs vid Ronneby. Det är emellertid icke endast de mindre alldagliga yttre öden, som kommit på Mary Karadjas del, hvilka kunna vara ägnade att vid henne fästa landsmaninnornas uppmärksamhet. Hon är äfven en till sitt inre begåfvad kvinna med utpräglade litterära och konstnärliga intressen,- och hon har i främmande land redan rönt framgångar och utmärkelser på dessa områden, hvilka berättiga de svenska kvinnornas blad att i dag en stund dröja vid hennes bild. Samtidigt meddela vi ett par diktprof, flutna ur prinsessan Karadjas penna, hvilka godhetsfullt ställts till vårt förfogande. Prinsessan Mary Karadja är dotter till grosshandlaren L. O. Smith och hans maka, född Collin, samt föddes i Stockholm år 1868. fledan vid nio års ålder lämnade hon första gången Sverige, fick sedan sin uppfostran i Geneve samt besökte ett flertal länder i Europa, innan hon återvände till Stockholm vid 16 års ålder. År 1887 ingick hon så äktenskap med turkiska rikets dåvarande minister i Stockholm och Haag, prins Jean Karadja Pascha. Aret därpå bevistade hon danska konungaparets guldbröllop i Köpenhamn, dit hennes man sändts för särskild beskickning, samt bodde sedan tidtals i London, tidtals i Haag, företrädesvis sökande sitt umgänge i de kretsar, dit hennes anlag och böjelser redan då drode henne, nämligen bland artister och skriftställare.- År 1892 utgaf Mary Karadja sitt första litterära arbete på franska språket: en samling aforismer, » Etincelles ». Boken utgick på 6 veckor i 3 upplagor och rönte mycket bifall i utlandets press. Vid detta tillfälle erhöll hon af sultanen Chefakatordens storkors i briljanter — den uteslutande kvinnliga dekoration, af hvilken Idun helt nyligen meddelade en afbildning. Och bör således — enligt hvad som nu upplyses — Mary Karadjas namn fogas till raden af de svenskor, som ernått denna utmärkelse. Hennes äldsta barns död och hennes mans långvariga sjukdom och 1894 inträffade frånfälle hindrade henne nu för en tid att ägna sig åt litterär verksamhet.
Att nu, vid nyhemmans afvittring och skattläggande, anställa jemförelse med sådana, redan i äldre tider upparbetade hemman i det syfte, att ett nyhemman skulle tilläggas lika stora inegor, som det äldre hemmanet för närvarande innehar, dertill gåfve 3 § uti Afvittrings-stadgan icke anledning, enär den uti samma § omförmälda jemförelse af nya hemman emot äldre finge ske endast efter egornas uppskattning i enlighet med gällande skattläggnings-metod och inom det för ett helt mantal medgifna högsta egoområde af 2,500 tunneland duglig mark, på det att, såsom i denna § föreskrifves, ”genom den nu emot förr stadgade förändring i tunnelandtalets belopp, äldre och nyare hemman icke må blifva i afseende på godhet och förmåner olika, utan med hvarannan jemförliga”; hvilken föreskrift haft till ändamål att förekomma, att icke utan giltiga skäl högre tunnelandtal blefve meddelade nyhemman än de äldre hemmanen, som, enligt den förut gällande Afvittrings-instruktionen för Westerbotten af den 23 Maj 1780, blifvit, med beräkning af endast 1,400 tunneland på helt mantal, skattlagda; emedan i motsatt fall, eller om jemförelse af ett nyhemman emot ett äldre hemman finge ega rum utan afseende på skattläggnings-metodens och Afvittrings-stadgans föreskrifter, nyhemmanets innehafvare kunde anses böra tilläggas lika stora inegor, som det äldre hemmanet först efter en måhända hundraårig odling sig tillvunnit, och den förre derigenom erhölle en förmån, som det äldre hemmanets egare blott genom mångårig flit och odling hunnit af en sparsam natur förvärfva. Samma skäl till minskning uti nya hemmans mantal och räntor, som hos Rikets sednast församlade Ständer blifvit i donna del anförde, skulle också kunna gälla för alla öfriga län i riket och föranleda till ändring och rubbning uti dessa läns skattläggnings-metoder, om en jemförelse med författningarnes föreskrifter angående vilkoren för besutenhet vid hemmansklyfning finge ega rum och läggas till grund för beskattningen.
Sparre har nemi. mot denna punkt anfört, alt den vore obehöflig, emedan logen redan stadgar straff för dylikt brott, och det således kunde synas som om man ville göra straffet ännu strängare. Jag ber dock att få fästa uprnärksamheten på att ifrågav;de inom. icke omtalar några nya straff-bestämmelser, eller ens innehåller några önskningar att K. M. måtte meddela andra eller strängare dylika. Afsigten är tvärtom att söka förhindra proselylmakeriet och sålunda äfven förhindra straffets tillämpning Hvad den siste värde talarens yttrande beträffar angide den förmåga jag skulle ega att kunna förändra min gestalt efter omständigheterna, så får jag upriktigt gifva tillkänna, att det är för mig en fullkomlig nyhet att jag skall besitta en sådan förmåga. Deremot vet jag, att jag eger en egenskap, hvilken jag trotsar någon ledamot inom detta bus och äfven den värde talaren att ega i högre grad, och det är, att jag älskar sanningen framför allt. Jag bevistar visserligen icke de sammankomster, som så ofta bedras af den värde Grins närvaro, och har jag derföre ej, i likhet med den värde talaren, öfvervarit, för att begagna hans egna ord, de upbyggliga skådespel, der krokodiltårar utgjutas; men för att döma efter beskaffenheten af den värde talarens utfall, vill det synas, som man inom de af mig påpekade sammankomsterne, huru andäktiga de än för öfrigt må vara, dock icke skulle lära sig att ens lägga så mycket band på sin sekteriska hätskhet, att man i sitt tal iakttager vanlig grannlagenhet eller belefvenhet emot sina motståndare. Frih. Creutz, Stephan: Då frågan om religionsfrihet inom detta Stånd fallit, hade jag icke ämnat vidare yttra mig; jag anhåller dock, det oaktadt, att få nämna några ord. Jag hemställer till R. o. Ad. huru, i fall en så beskaffad skrifvelse som den föreslagna skulle till K. M. aflåtas, det skulle se ut inför den all männa opinionen inom landet, inom Europa, om vid en Riksdag, då Konungen afgifvit en Propos. angide religionsfrihet, R.