Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Relation för 1802 ärS Upbörd och förra ärenS Refter, äfwen mäga derutinnan wara lagligen afliquiderade. Men skulle, emot förmodan, nägvt deraf Ivid samma tillfälle balanccras, kommer speciel Restlängd därä, att Upbörds-berättelscn widfogas, pä det, om Summan upnär 500 R:dr. Rcst-Ransakning derefter mätte kunna anställas. Wi befalle lic. Gud Alsmägtig. Deisonmark. LrsntinZ. brunström. Laciimangson. k^nrlirLm» Likheten med Original - Conceptet intygar tenlon Lökelunst. Registr. i Kgl. Kamm. Coll, Wrist. ksttt. e. Till Kongl. töfwer-Skäthällarr-Cmbetet, angä? ende Rest-Ransakningat i Stockholms Stad m. m. Förleden Onsdag eller den zo ststledne November har, genom ett Handels Collegii Ombud, men utan ätfbl - 740 Den L2 September. Åtföljande Bref, en berättelse blifwit hit rNlemNad öft wer i8O2 ärS Upbörd och förra ärenS medel, hwarut» innan gamle Restcrne stä uptagne till wida större Summer, än sista Relationen utbalancrrar; hwarförutan spccicle Förtcckniugarnc, som thärwid bilagde finnas och rätteligen t)ena till en slags Verification, ritom en enda, allesamman sakna underskrift, hwilket nog tydligen spNeS utmärka, att Redogörelse - Wreket inom Stockholms Stad för det närwarande är kommet till den största grad af oordning och willerwalla.
EcklesiastikVerk, Förslags-anslag . ' o • • • ■ Universiteterne (af kontanta beloppet ett Förslags-anslag å 30,000 R:dr för upprätthållande till visst belopp af sådana löner vid Upsala Universitet, i hvilka spanmål ingår) ^ Elementar-Läroverken (af kontanta beloppet ett särskilt Reservations-anslag å 3,000 R:dr till \ arfvoden åt Bibliothekarier vid de högre Läroverken), Reservations-anslag Seminarium för bildande af lärarinnor Pedagogien och Folkskolor Gymnastiska Central-Institutet Sundhets-Kollegium med Medicinal-Staten Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet Barnbördshusen Orthopediska Institutet Veterinär-Inrättning arne i Riket Vaccinationens befrämjande j Farsoters och smittosamma sjukdomars botande, Förslags-anslag i Svenska Läkare-Sällskapet j Svenska Akademien ; Transport 25 vud-Titeln. Ilil. Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. S p a n m å 1. Summa Riksmynt. Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Värde a 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kubikfoten. R:dr. ö. R:dr. ö. Kubikfot. k. R:dr. Ö. Kubikfot. k. R:dr. ö. 4 Transport Vetenskaps-Akademien Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien Fria Konsternas Akademi (deraf ett Reservations-anslag å 8,000 R:dr till rese-stipendier för konstnärer) Musikaliska Akademien Naturhistoriska Riksmuseum Institutet för hlinda och döfstumma Fattigvården i Stockholm och landsorterne Fattigvården i allmänhet, Förslags-anslag Serafimerordens-Lasarettets underhåll Hospitalers och Lasaretters underhåll i Stora Barnhuset i Stockholm ! Frimurare-barnhuset I Barnhusen i landsorterne \ Kyrkors underhåll Rese-stipendier samt läroböckers och lärda verks ingifvande, Reservations-anslag !
Liksom de breda, jämna lagren inom Stockholms borgarskap i Gustaf III:s fosterländska skådespel återfunno sina egna känslor af konungatrohet och patriotism, det svall af rojalistisk och stridbar svenskhet, som monarkens egen personlighet och Sveriges ställning under dessa storhetstidens sista solnedgångsår väckt till lif, återfann aristokratien i de stycken, som de franska konstnärerna spelade, alla sina idealer, sjuttonhundratalets på en gång upplösande och entusiastiska tankar, hvilka voro gemensamma för tidens starkt kosmopolitiskt anlagda högre klasser. Så mycket större intryck måste dessa skådespel göra, som de tolkades med en finhet och en stilkänsla, som vår egen nyskapade och traditionslösa skådespelarkonst ännu var långt ifrån att erbjuda. Bland de franska skådespelare, som förirrat sig hit upp, fanns åtminstone en af första rangen, Boutet de Monvel från Comédie Française, Lars Hjortsbergs läromästare – och det var för att förskaffa honom en värdig motspelerska, som den franska aktris kallades till Stockholm, hvilkens svenska äfventyr här skola korteligen tecknas. Sophie Hus, som nu införskrefs för att blifva den franska truppens primadonna, kom till Sverige från Liège. Många franska litteraturhistorici hafva ända in i våra dagar identifierat henne med den berömda m:lle Hus från Théatre Français, om hvilkens skönhet och hvilkens extravaganser Diderots bref, Grimms korrespondens och många andra 1700-talsskrifter hafva så mycket att förmäla. Men detta beror på ett misstag. Den berömda m:lle Hus, hvilkens förnamn dessutom var Adélaide, debuterade vid femton års ålder 1751 på Théatre Français, gifte sig 1775 med en viss Lelièvre och drog sig från teatern 1780, för att med samma lidelsefulla ifver ägna sig åt välgörenhet och fromhet som hon förut hängifvit sig åt ett vildt och själfsvåldigt lif. Äfven under den tämligen osannolika förutsättningen att hon därpå i Sverige och Ryssland återtagit sin teatraliska bana, skulle hon vid sin ankomst till Sveriges hof varit 48 år gammal, något som skildringen af hennes person och hennes äfventyr gör föga troligt.
Dessutom, skulle vi i detta afseende rätta oss endast efter fabrikernes bestånd, så är förhållandet dermed det, att fabriksägarne vid hvarje riksdag sagt: ”om vi blott få skydd 5 eller 10 år till, så skola vi kunna konkurrera fullt med ulländningen”; och likväl, då de 5 åren varit förlupna hafva vi åter hört samma klagomål. Hr Lefrén har påstått, att det riktigaste vore, att bestämma höga tullar och kontrollera riktigt. Jo se! det är just hufvudpunklen, detta sednare nemligen, att kontrollera. Man påstår att det ej låter sig göra. Jag är ej sjöofficer, men jag har sett tillräckligt af huru det tillgår med kustbevakningen, och vi känna alla dess resultater. Så mycket kan man vinna genom kontroller. Hr von Hartmansdorff har sökt vederlägga hvad jag sagt i många afseenden, och jag skall bedja att i korthet få besvara honom; men jag får dock först uttrycka min önskan att Hr von Hartmansdorff, efter att hafva gått sä långt i betraktelser öfver saken, äfven fortgått deruti ännu något längre, då jag tror att jag slutligen skulle hafva fått rätt. Först talar han om den stora tillökningen af smörproduktionen, sedan sista tullbestämmelse; men jag skulle tro att det ej vore underligt om denna produktion, liksom så många andra, af sig sjelf gatt framåt, men tror dock ingalunda att den höga tullen dertill varit orsaken. Törhända är äfven denna produktion mindre i tilltagande, än man föreställer sig det; ty då priset på smör stigit så betydligt, så äter landtmannen mindre deraf och skickar in mera till städerna, hvarigenom man får högre qvantitet smör i tabellerna än förut. Jag tror det dock ej vara något serdeles godt resultat, att man drager den sundaste och bästa födan från den fattigare delen af folket; ty hvad hlifver följden deraf? Jo, att arbetaren föder sig sämre, och följaktligen arbetet blifver sämre, så att fattigdom och nöd uppstår, hvilket slutligen drabbar Staten. I afseende på behandlingen af ämnet (jag går i samma ordning som Hr von Hartmansdorff) så nekas giltigheten af min mening, att hvar och en ej skulle få sin tanka uttalad i händelse man toge hela den gamla tulltaxan till votering på en gång.
Domböcker i fullständigt skick, böta Tjugofem Rdr Rmt till treskiftes emellan Kronan, Grenna stad och Ådvokattiskalen, som åtalet utfört, dock att den sakfäldes andel, i stadens lott af böterne, skulle tillfalla Jönköpings Läns Lazarett; hvarjemte förklarades, att Advokatfiskals-Embetet ägde, sedan samma Utslag vunnit laga kraft, hos Kongl. Hof-Rätten göra anmälan om verkställighet af det Borgmästaren ådömda suspensionsstraff. -Ehuru jag ansåg det ådömda bötesbeloppet vara nog ringa med afseende å den 39 större försummelse, hvartill uti förevarande fall den tilltalade gjort sig skyldig, har jag likväl låtit bero vid Kongl. Hof-Rättens beslut; ej heller har den sakfäldo anfört underdånig klagan hos Kongl. Maj:t. Uti en till Justitie-Ombudsmannen den 29 Oktober 1856 ingifven skrift hade en Hemmansegare i Billsta by af Sollefteå socken fört klagan deröfver, att, sedan han hos Sollefteå Tingslags Ägodelnings-Rätt anmält besvär öfver ett den 17 Juni 1854 afslutadt laga skifte i nämnda by, Ägodelnings-Rättens sammanträden måst tre särskilda gånger uppskjutas, i följd af tillförordnade Ordförandens försummelse att kallelser utfärda och sjelf tiiistädeskomma, hvarjemte anmärktes, att Ägodelnings-Rättens Protokoll i flere hänseenden vore oriktigt. Efter det anklagelse-skriften meddelats bemälde Ordförande, men han ej allenast uraktlåtit att sig i ämnet förklara, utan äfven lemnat obesvarad en honom gifven erinran att, om han än icke ville begagna tillfället att yttrande i saken afgifva, han likväl borde återställa de kommunicerade handlingarne, hvilka derefter först genom Konungens Befallningshafvandos i Wester-Norrlands Län handräkning blifvit till Justitie-Ombudsmans-Embetet återställde, fann Justitie-Ombudsmannen, enär det klagoskriften bifogade Utdrag af Protokollet vid Ägodelnings-Rättens sista sammanträde syntes behäftadt med vilseledande skrif-fel samt icke innehöll någon upplysning om målets föregående behandling, nödigt anmoda Ordinarie
De grunder för värdering af Mjöloch Sägdvarnar, Valk och Stampverk, som finnas utvecklade uti 3 Art. 2 §. 20 och 26 Moni. af 1823 års BevillningsFörordning, böra bibehållas, men i fråga om det uti slutet af 20 Mom. 1 §. 3 Art. omnämnda undantag för Mjöloch Sågqvarnar, tillägges vid Momentets slut: ”eller sedermera såsom hus”behofs-inrättningar tillkomne, emedan des”sa qvarnar böra, vid hemmansvärdet, af”ses och inberäknas.” Bifölls. 17: d e Grunden: Vårdet å Fiskerier, som utgöra sorski 1- de, i Jordeboken upptagne, lägenheter, utan att vara i hemmanens skattläggning inbegripne, eller hafva i deras uppskatlningsvärde ingått, bestämmes sålunda, alt behållna afkastningen uträknas till capital genom fem procent. Hvilken Grund af Ridderskapet och Adeln bifölls. Fjerde Hufvud-Af delningen: Innefattande Utskottets svar å framställningar om Bevillningens nedsättning, lindring deri för flere orter, och åtskilligt mera, hörande till fördelningen och det reglementariska. Hvad Utskottet i denna Hufvud-Af - Den 26 Jun i i f. m. 'åj delning yttrat ansågs icke erfordra någon åtgärd. Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskottets den 10 dennes under N:o 46 afgifne, och den i5 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Berättelse, om den af Utskottet förrättade granskning af BancpVerkets Räkenskaper samt Styrelse och Förvaltning efter sista Riksdag.
Såsom bekant är, har Statskontoret, uti sin kungörelse af den 8 December 1836, meddelat den föreskrift, att den så kallade första uppbördsstämman, som vanligen hålles i November månad, för det löpande året skulle upphöra och sammanslås med andra uppbördsstämman, hvilken alltså dädanefter skulle blifva den enda, samt att Konungens Befallningshafvande egde att förordna om nämnde uppbördsstämmas hållande på någon lämplig tid inom Januari, Februari eller Mars månad hvarje år, eller, der särskilda omständigheter någon gång kunde gifva anledning till längre anstånd, sist inom medlet af April månad. 118 Motioner i Bonde-Ståndet 1S62. Att denria tid af äret är alldeles olämplig för Ölands innevånare att erlägga sina kronoräntor torde lätteligen af en hvar kunna inses, ty all kommunikation mel lan ön och fasta landet är under denna lid af året till större delen stängd, eller åtminstone ej farbar utan största fara för både lif och egendom, och ofta, ja mycket, ofta har händt, alt olyckor inträffat, då menniskolif samt kreatur och varor gått förlorade endast af orsak, att hemmansinnehafvare eller andra personer icke velat underkasta sig exsekutors åtgärd för kronouppbördens uteblifvande inbetalning. Ännu en omständighet möter och det är alt, då det är alldeles omöjligt att komma till fasta landet, det ofta händer att den skattskyldige tvingas att till öns spannmåls handlare, de må finnas i den lilla staden Borgholm, köpingen Mörbylånga eller annorstädes å ön, afyttra sin spannmål till hvad pris som helst; och spannmål är det enda ön afkastar till betäckande af årets alla utskylder och onera. Upplysningsvis får jag nämna, alt från norra Mötet af Öland utgår all der på markegång beroende skatt till ett belopp af omkring 50,000 R:dr R:mt; och jag förmodar' en lika summa från södra Mötet. Således åtgår endast härtill 6,000 tunnor spannmål, beräknade efter 10 R:dr per tunna; nu händer ofta att genom antydda olägenheter man tvingas att sälja spannmålen under 10 R:dr per tunna och då riskerar ju den skattskyldige en betydlig förlust.
Desse tryckande utgifter, som förut endast egt rum för Personer som egenteligen tillhört Staden oell der gagnat, hafva i sednare tider, i anseende tili stationerande inom Staden af åtskillige TullVerkets Erabetsoch Tjenstemän, deraf inora få år någre a fl i d i t och efterlemnat i o Personer, som för det närvarande belasta Fattigvården, uppstigit till en kostnad, som hotar att bereda innevånarne från närande till lärande medlemmar jemte Stadens totala undergång. I anledning hvaraf motionären tillika hemställt, dels att i händelse den ökade men i dess tanka öfverflödiga Tullbevakningen i Philipstad skulle finnas nödig, Tullstyrelsen måtte åligga skyldigheten att då antingen dess Tjenstemän och Betjente sjelfve eller vid deras död efterlefvande Enkor och Barn icke förmå försörja sig, draga omsorg om deras bergning, utan att Staden, som erlägger sin andel i LandtTuIls-ersättningen, dermed vidare betungas, samt dels att så väl Philipstad må af TullMedlen tilläggas ersättning för redan ntgifne och vidare erforderlige Medel för underhåll af förenämnde Personer, enligt verifiperad årlig räkning, som äfven öfrige Städer i Riket, der inrikes Tullbevakningen medför lika tunga för FattigGassorne, komma i åtnjutande af enahanda ersättning; i hvilken sistnämnde framställning Hrr Ålund och Landegren sig förenat. I anledning häraf får Utskottet vördsamt anmäla, att som TullSlatcns Embetsoch Tjenstemän samt Betjente äfvensom deras Enkor och oförsörjde Barn Betänkanden, N:o 84- 411 undfå Pensioner af de vid Tullverket varande samt med betydliga Statsbidrag försedda Pensionslnrätlningar, och desse Personer alltså, såsom ägande understöd för deras bergning, icke synas böra belasta fattigvården å de ställen der de vistas; bar Utskottet ansett sig sakna skäl att tillstyrka bifall å Herr Crons ifrågavarande Motion. D. 7 Mars 1829.
Vidare föredrogs ett Memorial fiån ConstitutiOmUtskottet, af den 19 denries, med förmälan, att det Hogvördiga PrestStåndet den 17 Juli återremitterat Utskottets Memorial, angående förrättad granskning af StatsRadets PiotocoU, dels i anJedning af Professor Forss» lis anmärkning, att det af Utskottet nyttjade ordet Decharge icke vore lämpligt, enär han ingenstädes i Grundlagana funnit alt Riksens Ständer hvarken äga skylaighet ellei rättighet att gifva den; delsianlc».! ing af emot decharge» gjmda erinringar till PrestStåndets P ojocoll af Prosten, Lectoren Fitibe . g, grundande sig på Sär»kildtaUtskottr ts, i des^-Betänkande f >i etedda, uppgifver; föiklaröndps U.tskottet, i afseende Ven 20 Juli e. m. g05 på det sednare ämnet, någon återremiss icke hafva bort äga rum, enär Utskottets Utlåtande om decharge’.! ej är af egenskap att blifva ett föremål for Riksens Ständeis pröfning, och formen för anmärkningar inom RiksStånden emot StatsRadets Ledamöter finnes i 29 §. Riksdagsordningen särskildt föreskrifven; och föreslåendes, med anledning af Professoren Forssels erinran, att ehuru Utskottet af 76 §. Riksdagsordningen ansett sig äga full anledning att nytl ju ordet decharge, formeln för densamma måtte, i likhet med de vid de tvänne sistförflutna Riksdagar nyttjade ordalag, blifva följande: ’’att då ConstitulionsUtskottet vid granskningen af StatsRådets Protocoll funnit ingen anmärkning böra äga rum, har det ansett, i stöd af 76 §. i Riksdagsordningen, all ansvarighet för StatsRådets Ledamöter, Föredragande, och Konungens Rådgifvare i Commandomål, för utöfningen af deras Embeten intill denna dag, då detta nu till ända lupna Riksmöte börjades, hafva upphört.”
Jag har ofta sjelf varit i den kategori att icke förmå göra min mening gällande; men jag har alltid ansett det vara min pligt att icke allenast tåligt gifva vika för majoriteten, utan äfven anse för möjligt, att jag sjelf kunnat misstaga mig. Man åberopar sig på allmänna, opinionen. Men hvilka äro väl då dess verkliga organer? Icke kunna de vara Den i3 Oclobcr f. m. tidningsskrifvarne, livilka för det mesta äro mer än de Hesla andra af göromål hindrade att lemna sina arbetsrum och att uppsnappa andras meningar; och för min del erkänner jag icke något annat satt att öfver ett visst ämne utröna den allm. opinionen, än att låta hvarje riksdagsman fritt uttala sin enskilda mening, utan ringaste afseende på andras. Då endast kan majoritetens tanka utgöra den verkligen allm. opinionen. Allt annat sätt att bestämma densamma måste jag bestrida. Kunde man än särskildt höra hvarje individ inom landet, så skulle jag ändock tveka att erkänna giltigheten af den mening, som majoriteten sålunda möjligen kunde uttala; ty det är landets fäder och vise, på hvilkas opinion jag såsom lagstiftare vill göra afseende, icke på folkmassans, icke på de flestas, utan på de bästas mening. Förgäfves söker man i tidningarna några skäl för de hårda omdömen, de tillåta sig om Representationen; allt är der gemenligen blott declamalioner och kategoriska domslut. Jag har måst genomgå åtskilliga andra skrifter för att få reda på några skäl till den allm. fördömelsedomen, och jag skall nu söka till pröfning upptaga några af de väsendtligare. Men dessförinnan anhåller jag att få besvara ett inkast, hvarmed jag torde mötas, nemi. hvarföre jag icke begagnat samma väg för domslutens jäfvandé och anmärkningarnas vederläggande som den, på hvilken de framkommit. Jag nödgas'derföre förklara, att jag icke velat opåkallad inlåta mig i tvist med personer, som endast med härda ord söka afvisa andras meningar. Men här skyr jag icke att undersöka frågan, emedan det nu är min pligt, obekymrad om livad helst derföre må hända mig. Ku till saken. Man har sagt, att ”riksdagarna äro långsamma, ”kostsamma och nöta blott krafterna.”
Så tillvida är allt godt och väl; men jag fruktar att Bernstorff icke har gifvit tappt. Under den närmaste tiden ha vi således att vänta allvarliga föreställningar från det ryska hofvet eller kanske från kejsarinnan personligen. Det gäller då att, medan tid är, stålsätta kungens vilja gent emot en slik opassande inblandning i suveränens själfbestämningsrätt. Medan han talat, har drottningen lyssnat uppmärksamt, med pannan rynkad af ansträngningen att förstå. Nu gnistrar det hotfullt i hennes ögon och hon utbrister: – Med andra ord: Bernstorff vågar intrigera mot oss? – Ja. Det vill säga – han anser det vara sin plikt att motarbeta Rantzau. – Må han taga sig till vara! Jag har icke glömt, att han helt nyligen tagit sig friheten moralisera min egen björn. Jag skall redan i dag genomdrifva, att han afskedas. Hon har rest sig och trippar af och an på golfvet, så häftigt att rockskörten flaxa omkring hennes svällande höfter. – Nej, för Guds skull – protesterar Struensee energiskt – Hvad tänker du på? Ett sådant kraftprof skulle väcka ett för oss högst generande och pinsamt uppseende i Europa. – Nej, nej! Skall Bernstorff falla, måste vi finna ett acceptabelt skäl, som kan åtminstone skenbart rättfärdiga oss inför utlandet. – Skulle det icke kunna vara skäl nog, att han misshagar den regerande drottningen? Har jag kanske icke rätt att aflägsna från min närhet personer som jag afskyr? Jag har redan alltför länge fördragit den eländige Holcken, därför att du med en förunderlig ömhet alltid hållit din hand öfver kräket. Och Elisabeth Eyben! Jag tål icke att se henne längre! Hon kastar skugga på min sol! Hon stannar plötsligt. Hennes ögon ha ett elakt och hämndgirigt uttryck, och han finner det klokast att väja för hennes vrede. – Nåväl, om min drottning så vill, får naturligtvis Holck falla. Och om det finns några andra personer af sviten, som du icke kan tåla att se, så kunna de ju samtidigt hemförlofvas. Det väcker mindre uppseende än att afskeda dem alla. – Ja, ja! Låt oss bli af med Holckarne, Lühes och Lüttichau. Och låt oss skicka hem Holstein och hofdamerna, alla tre.
Bolagsreglor na böra innefatta bestämmelser i följande hufvudsakliga ämnen: a) om beloppet af grundfonden; fe) om sältet för grundfondens bildande, hvarvid skall iakttagas, alt i alla händelser minst tretio, och, der bolaget vill egna banksedlar utgifva, minst sextio procent skola beslå af, eller genom Styrelsens försorg förvandlas till så beskaffade grundfonds-hypotheker, som enligt denna lag skola i allmänt förvar nedläggas; c) huruvida lottegare med begränsad ansvarighet må inrymmas och pä hvad vilkor; d) om röstriltlighets ulöfvande vid bolagsstämma; e) om antalet af Styrelsens ledamöter, hvilka vid hufvudkontoret böra vara minst fem; f) om antalet af revisorer och om tiden för revisionen, som årligen bör förrättas; g) om Bankens rörelsegrenar, samt bland dessa serskildt om depositoch kreditiv-rörelsen; h) örn sättet för vinnande af ändring i bolags-reg/orna; i) om liden för ordinarie bolagsstämma, som minst en gäng årligen bör hållas, och om vilkoren för sammankallande af extra bolagsstämma; Bankooch Lag-Ulskollels Ullålande N:o 6. 23 k) om den högre andel i vinsten, sorn framför lott-egare förbehålles solidarisk bolagsman, der sådan förmån honom skall tillkomma; 1) om bildandet af en reservfond och om den andel af årliga vinsten, som till densamma skall öfver för as; samt m) om de grunder, efter hvilka de intecknade skaldebref\ räntebärande obligationer och. aktier, hvilka såsom grundfonds-hypotliek få antagas, skola uppskattas. § 7- l:o. Solidarisk bolagsman, dess arfvinge eller sterbhus-delegare, vare ej berättigad att under den för Ilankbolagets bestånd i stadgarne bestämda tid ifrån bolaget afgå, eller någon af sina lotter å annan person öfverlåta, med mindre bolaget dertill samtyckt. Begäran derom anmälcs skriftligen hos Bolaget, och varde den begäran pröfvad å den ordinarie bolagsstämma, sorn hålles under nästföljande räkenskap s-år.
Herr Tham, Wollrath: Då Biksens Ständer vid 1815 års Biksdag ansåga jordbruke iböri kraftigare understödjas än förut skett, och kanske böra mer deltaga i begagnandet af Disconterne, så tror jag att det förordnandet gafs, att en del af Götha Canal-Diseonts fond skulle hållas jordbrukarne tillhanda. Jag lemnar derhän, om hans gagn derigenom främjadesVid samma Biksdag inrättades de så kallade Odlings-Iånen, ämnade att för Landtmanuen bereda ett understöd, svarande mot det, som Fabrikanten och andre Näringsidkare förut genom Manufaetur* Disconten, Jern-låne-fonden m. m. åtnjutit. Detta system fortsattes vid 1818 års Biksdag, ehuru'man då syntes hafva öfvergått till X)en 19 julii e. nii 1007 en annan princip, den nemligen, atf, genomindragning, förbättra myntet. Sedan man sålunda vid tvenne Riksdagar gifvit jordbrukaren anledning oell tillgång att ytterligare skuldsätta sig, tyckes man nu vilja genom indragning af Odiingslånen minska denna tillgång. Jag hemställer om sådant är conseqvént. Man åberopar, att missbruk vid begagnandet af OJlirigsJånen egt rum. Jag beklagar det, och bestrider ej nppgiften. Men jag öfverlemnar till hvar och en, om icke dessa missbruk möjeligen kunna förekommas mera, än hittills skett, och om icke detta är lämpeligare, än att borttaga lijelpen. Jag anser det förra vara det enda rätta,' synnerligen då jag betraktar en omständighet. Jordbruket har genom de i senare tider verkstäldte enskiften erhållit betydlig framgång. Mycket penningar har för dem erfordrats, och. tillgången af publika lån har bidragit till de*, ras fortgång. De äro ock af den beskaffenhet, och ofta medförande den dryga kostnad, att de lfcke gerna kunna af allmogen utföras utan lånbiträde. Om man nu önskar, att denna nytti» ga anstalt må vidare befordras, skulle jag för min del tro, att, om Odiingslånen anses böra förminskas, desamma åtminstone icke böra alldeles indragas.