Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ar väckt af grefve H. E. G. Hanzilto~i .och föreslår, att lagstiftningen genom att fortgå på den 1874 beträdda vägen skall skaffa den gifta kvinnan ökad sjalfstandighet, p % s % satt att hustru, utan a t t ' förord behöfver upprättas, erhåll ' er de fördelar, som hittills förordet kunnat bereda henne. Motionen begär nämligen, att ~ ö f - ver ägendom, som hustrun infört i boet eller.som under äktenskapet tillfallit henne genom gåfva eller testamente, med villkor att den skall enskildt tillhöra henne, så ook öfver afkornsten af sådan agendoin, skall hustrun rhda, såvida icke hvad angår agendoin, som är gifven genoin gåfvor eller testamente, annorlunda blifvit om förvaltningen föreskrifvet. D Detta förslag skulle, om det antages, medföra ett stort framsteg. Visserligen skulle mannens målsmanskap. öfver hustrun stå kvar, och han fortfarande enligt. giftermhlsbalkens 9 kap. 1 5 » vara hennes ratta r$ilsman och äga söka och svara för henne », men inskraiikningen mtonz 7wad ung&amp; ägendo ?n, som &amp; r från hum förvaltning ~ d a t t - tagen, skulle få en betydligt utvidgad och mer generell innebörd. Deii gifta kvinnan skulle, ifall hon medfört nhgon enskild förmögenhet i boet, ha ratt att fritt förfoga öfver den; mannnen skulle icke såsoin nu utan hustruns saintycke eller ens vetskap kunna använda hennes I. förmögenhet till att betala sina ungkarls.eller spelskulder eller p % ett eller annat satt förslösa den. Herr E. A. Zetterman har väckt motion om en skrifvelse till k. m: t om borttagande ur lagen af stadgandena om giftoman och giftoinannaratt. Myndig kvinna blef 1872 befriad f r h giftoman (adelig mö 1882). Det ä r shlunda nu mer endast i åldern frhn 1 7 till fylda 21 Ar flickan icke far ingå äktenskap utan giftomans samtycke.
Äfven om således det skulle finnas lämpligt, att göra denna fråga till föremål för gemensamma öfveriäggningar, torde beslut derom väl icke gerna böra fattas förr än BankoUtslcts nämnde Betänk, till Stånden inkommit. Denna fråga hänger äfven tillsammans med det Betänk., sorn BankoUtsk:t har att afgifva angtde regleringen af Bankens lånerörelse i allmänhet, och detta Betänk, kan icke inkomma till Ständerna förr än längre fram på riksdagen. Jag får således på dessa skäl anhålla, att R. o. Ad. icke måtte godkänna Hr Flachs förslag, utan af slå detsamma. Hr Bogeman, Carl Adolf: För min del kan jag icke gilla ifrågav:de motion. Afsigten synes icke vara någon annan, än att med Fullm. i Banken anställa en inqvisitorisk ransakning. Då 464 Den 30 No ve Oilier f. m. de åtgärder, Fullm. vidtagit, redan blifvit af 2:ne Statsrevisioner granskade, och de lyckats genomgå denna skärseld, synes mig som om Hr Flachs motion vore för tidigt väckt och utan nytta, hvarföre jag, jemväl på de af föregide talare anförde skäl, ber att tillstyrka afslag å motionen, synnerligast som BankoUtskit icke lärer underlåta, att, sin pligt likmätigt, ytterligare nagelfara med bemälde Fullm. Hr Flach: Frih. Tersmedens yttrande i denna fråga inne fattar egentligen ingenting annat, än ett uprepande af hvad Hr Ehrenheim i dag 8 dagar sedan derutinnan anförde. Jag hade tänkt att yttra mig deröfver då, men jag gör det desto heldre nu, som, då jag vänder mig mot en man, hvilken af oss alla är kand för frisinnade tänkesätt och att i intet afs:de motsätta sig en fri forskning, jag således med fog borde kunna förutsätta att aliraminst han skulle vilja motsätta sig en sådan fri forskningsoch yttranderätt uti förev:de ämne. Af de skäl, Hr Frilen deremot anfört, har jag ej funnit mig öfvertygad.
«Das ist der heil’ge Rhein, Ein Herrscher, reich begabt, Dess Name schon, wie Wein, Die treue Seele labt. Es regen sich in allen Herzen Viel vaterländ’sche Lust und Schmerzen Wenn man das deutsche Lied beginnt Vom Rhein, dem hohen Felsenkind.» Så sjunger och tänker hvarje bildad tysk. Den skäggige Rheinguden är Tysklands palladium, och enthusiasmen lågar högt, så snart någon gör min af att lägga händer på detsamma. Om fransoserna önskade sig högra stranden af Elbe eller Donau, i stället för den venstra af Rhein, så tror jag ej, att en Becker blefve sångare, eller att en Elbelied eller Donaulied, lika torr, andefattig och tråkig, som hans Rheinlied, af någon i Tyskland skulle sjungas. Det är förlåtligt om något häraf sker «des Weines wegen», såsom det heter uti traktaten i Verdun om de orter på venstra Rheinstranden, hvilka tillföllo Tysklands konungar. Ty hvad som gör Rhein så intagande och skön, är icke blott den sköna floden, de sköna stränderna och de fornlemningar dessa bära, utan allt detta i förening med naturens yppighet och rikedom, samt den odling, de städer och det hvimmel af sträfvande menniskor denna framkallat. Vid Düsseldorff såg förf. Rhein första gången. Dess anblick var här icke öfverraskande. En 1200 fot bred flod, med ett halfgrumligt, grågrönt vatten, låga flacka stränder, detta ger intet begrepp om den sköna Rhein. Men jag såg inom en timmas tid 5 à 6 holländska koffar gå upp och lika många nedför floden. Jag såg 2:ne ångfartyg lägga till på stadssidan och på den motsatta stranden en stockflotta gå för ankar, en flotta 6 à 700 fot lång, 300 fot bred, med 200 mans besättning, bebyggd med flera små hus, försedd med 20 à 30 båtar, och som, för att qvarhållas på sin plats, fordrade 9 st. svåra ankare samt några trossar i land.
Likaledes biföll R. o. Ad., uppå derom särskild gjord propos., Utsk:s i utlåt. N:o 202 framställda förslag om ett anslag af gooo r:dr b:co att användas till ersättning åt inqvarteringsgifvare. 3 3: d j e punkten. Mililise-bostiills-cassans r eserv-hemmans-rän tor. Bifölls. i, H. 44 3.',6 D e n n Augusti e. m. 34°1 e punkten. Ersättning af gage oell spannmål till det manskap vid väi'fvadep'eg:tena, som, utöfver den till permittering bestämda styrka, uti tjenstgöring qvarblifver. Frill. Cederström, Bror, uppläste följande: På grund af de anmärkn:r, som blifvit gjorda vid denna punkt uti betänk. N:o 44) lår jag anhålla om propos. på bifall till K. M:s nåd. framställning, att utgifter af denna beskaffenhet må, i händelse af behof, å statsverkets öfverskott af statsinkomsterna anordnas, samt brödmönstrings-rullorna tagas till grund för utgifternas belopp. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s yttrande i denna punkt. Ropades nej. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att denna ersättning skulle, i händelse af behof, utgå från Riksg.- eont., och brödmönstrings-rullorna tjena till grund för de blifvande verificalionerna. 35: te punkten. Anslag, som kunna erfordras för betäckande af utgifter, hvilka kunna blifva förenade med antagandet af en ny inqvarteringsordning för städerna i Riket. R. o. Ad. fann denna punkt för det närvar, icke erfordra någon åtgärd. 36:te punkten Underhållet af Lifgardets till häst casernoch stallbyggnader samt lys håll ningen i samma regementes stallar. Hr Peyron uppläste följande:
Vid den härefter den 15 Juli 1846 utsatte bolagsstämma inför Grufverätteu hade ofvanberörde handlingar blifvit utur Rättens kista framtagne och deras försegling bruten; men enär samtlige då närvarande delägare, efter det framställd jäfsanmärkning emot Grufverättens Ordförande och Ledamöter blifvit ogillad, ifrån sessionsrummet bortgått, hade stämman blifvit upplöst, utan alt någon handlingarnes föredragning kommit i fråga; hvarefter Grufverätten genom beslut den 18 i samma månad, uti hvilket Geschwornern Lundhqvist samt Rådmännen Falhem, Ihrman och Engström deltagit, förordnat, att omförmälte handlingar skulle förblifva hos Grufverätten intill den bolagsstämma, om hvilken Rätten samma dag gjorde hem - 151 ställan hos Kongl. Bergscollegium, då desamma, hvilka under tiden icke linge för allmänheten vara tillgängliga, skulle för Bergslaget och Grufverätten föredragas; men dä vid nämnde bolagsstämma, sorn inför Grufverätten blifvit hållen den 9 och 10 påföljande September, dclägarne beslutit, att endast vissa uppgifna ämnen skulle lill öfverläggning förekomma, hade någon föredragning af de seqvestrerade handlingarna ej heller då ägt rum; och sedan Rådmannen P. Linderholm derefter å Direktionens vägnar hos Grufverättens Notarie anhållit om handlingarnes utbekommande, bade, i anledning deraf Grufverättens Heste Ledamöter, Hendigen Lundhqvist, Falhem, Ihrman och Engström, genom beslut dcu 23 September 1846 förklarat, atjt ile seqvestrerade handlingarne skulle i enlighet med beslutet den 18 förutgångne Juli fortfarande hos Rätten förvaras, intilldess de inför Bergslaget å bolagsstämma föredragits eller beslut om deras utlemnande kunde från högre ort anlända; hvarefter och sedan Kongl.
Det var en stor glädje, förstås, men för mig byttes den snart i sorg, ty ett år efter bröllopet reste det unga paret till Amerika. Nog gjorde jag allt hvad jag kunde för att afråda dem, men inga böner hjälpte, Anna var lika envis som hennes man. Och snart voro de borta, och vi fingo bref, att de hade det bra, och i hvart bref talade de om, att Elsa och jag skulle komma efter, jag kunde behöfva hvila mig — - skrefvo de, och Elsa skulle nog lätt få arbete. Jag svarade aldrig något på deras förslag, och jag talade inte ens om dem med Elsa. Och Elsa sade ingenting därom, men jag såg nog, att för hvart bref som kom, såg hon mer intresserad ut. Hvad jag inte såg var, att hon för hvar månad lade några kronor till i den lilla sparbössan, där hon hade sina enskilda förtjänster. Och först efteråt kom jag att tänka på, att Elsa var gladare på den tiden, än hon varit på länge förut. Men sedan på sommaren fick jag rheuraatisk feber, och doktorn ville nödvändigt, att jag skulle resa bort och bada. Själf hade jag inga pengar, och när Elsa erbjöd mig sina besparingar, och jag såg att det kostade på henne att ge mig dem, sade jag naturligtvis nej först. Men då sade Elsa, jag minns så väl, hur hon sade. » Om du får veta att de här pengarne skulle ha användts till en biljett till Amerika, tar du den nog gärna, mamma lilla. » Hvad hon skrämde mig! Jag tog mig det så när, att jag blef sjuk igen, för aldrig hade jag anat, att min Elsa på allvar funderade på att resa dit öfver. Och jag tackade Gud för sjukdomen, jag måste ju ta pengarna för att bli frisk till vintern, och jag förstod att han gjort mig så sjuk igen, emedan han inte ville, att Elsa skulle öfverge sin gamla mor. Och det såg ut, som om hon inte längre tänkte på Amerika. Hon studerade inte systerns bref så flitigt som förut och samlade inte alls i sparbössan. Hon arbetade lika ifrigt med sömmen, men hennes lynne var inte det bästa, och syflickorna hade inte så glada dagar. Förtjänsten blef också mindre för oss, vi måste arbeta rastlöst, och ändå blef det ingenting öfver. Det var bara att sy och sy från morgon till kväll, om man ville ha något så när bra.
Med undantag af de uti Supplementar-stat upptagne ersättningar till Bankens Brand-Chef och Brandmästare för ökade hyreskostnader samt lönerne för Bankens Gardes des Medailles och Brandmästare, komma alla å samma Stat för någon tjenst utförde ari voden, anslag eller ersättningar att åtfölja utöfvandet af sjelfva tjenste-befattningen; så att den, som utöfver fjorton dagar vicarierar för innehafvare!!, eger att, i mon af vicarialets längd, njuta del \ arfvodet, anslaget eller ersättningen, 4:o. Bland de på Låne-stat upptagne befattningar skola 2:ne Commissarie-beställningar, nemligen en j Sedel-Contoret och en i Deposilions-Afdelningen, e» Casse urs-syssla> samt en Bokhållareoch 3 Contors-skrilvaretjenster i Sedel-Contoret, äfvensom en Cassa-skrifvare-befattning indragas vid nuvarande innehafvare9 afgång i den mon de förändringar i Bankens rörelse, »om blifva en följd af Bankens nya organisation, kunna bringas i verkställighet, sami i annat fall endast tills vidare tillsättas; börande Bancofullmägtige för öfrigt, då sådant ytan förnärmande af någons rätt låter sig verkställas, göra de indragningar af tjensler., hvartill omständigheterna föranleda. 5:o, De å Indragniags-Stal uppförde öfvertalige tjenstemän, hvilka äro med fullmagter å d« af dera innehafda tjenster försedde, kunna icke, emot deras vilja, tvingas att emottaga någon af nuvarande tjenste-befaltningar, så vida icke denna befattning, i afseende på göromålens omfång och beskaffenhet, motsvarar den, hvarå de ega fullmagi; hvaremot de bland öfvertalige tjenstemäunen, sorn ej innehafva sådane fullmagter, komma att om och så länge Sedel-Contoret för Transport-Sedel-Extractens upprättande utöfver dess egen tjenstemanna-personal behöfver något serskildt biträde, till detsamma användas, och i fall nödig tillgång å dem^ af en eller annan orsak, skulle saknas, ega Banco-Fullraägtige alt, för sådant ändamål, anvisa lämpliga arfvoden af de på Indragnings-Staten uppkomne besparingar.
*) En del af dessa föremål, de som kunna gara ansprhk på att aga ett mer utpragladt konstnärligt värde, eller sortera ander rubriken musik, litteratur, vetenskap, aeducationa eller hvad det nu m&amp; lieta, skola f å sin plats i rThe oma an ' s Bni1ding.r Det öfriga kommer att utställas i den &gt;) svenska utställilingsToyggningenr, där det ar mintjre ondt om utrynimet ocli, dar i synnerhet de arbeten, som äro afsedda för dekorativa ändaniål, d. v. s. broderier, yafnader, draperier o. s. v., böra komma till sin rätt. Så kunna d8 äfven vi sagas ha dragit vårt strå till den kolossala jättestacken därute. Någon illusion om att detta lilla str&amp; skall medföra nhgon betydande materiell vinst för oss själfva eller åstadkomma hvad man kallar effekt bland dessa skatter utan tal från världens alla kanter, som komma att hopas i Chicago, göra vi oss naturligen icke. Den tillfredsst~llelsen att » ha varit med, Iiafva vi dock, att ej lia saknats, då det galler .att läinna sin insats till det geinensamma verket, ocli redan däri ligger en vinning. Och m&amp; det ej anses förmätet, om vi till slut uttala den förhoppningen, att vårt deltagande i världsutstöllningen i Chicago skall visa - bkde våra landsman därute i, the far Vest, och en och annan skeptiskt anlagd här hemma - att den svenska kvinnan ej är ovärdig att st % vid den svenska niannens sida, då det gäller a t t Iiafds vårt älskade fosterlands anseende och ära. - L: D %. p %) För de respektive utstlillame, som sökert med ett ömt intresse följa hvar och en sitt bidrag till det gemensamina verket, bör det ramliignsnde att erfars, det inpackningen skett med al1 möjlig omsorg och försiktighet, under ledning af en i inpackningskonsten erfaren person, och att samma, person Atföljer godset för att i Amerika Kfven öfvervrtka dess nppackning. Om forslaget till vigselformul&amp;r.
Derföre alt jag anser att man, medan man har lugn i landet och sinnena, bör genom billiga och verkställbara reformer betrygga sig för en möjligen framdeles utbrytande storm, derföre anser jag det vara skäl att antaga den föreslagne skrifvelsen till K. M. och anhåller att R. o. Ad. dertill måtte lemna sitt bifall. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag för min del kan Icke instämma i Utsk:s förslag i afseende å den föreslagna underd. skrifvelsen till K. M., ty jag anser den vara omöjlig att af K. M. verkställas. Jag ber alt i korthet få redogöra för de skäl, som grundat denna min öfvertygelse. Dessa äro hufvudsakligen 2:ne. Det första har redan af Hr von Troil blifvit tillfredsställande ut 10* - J48 Den 6 Augusti. veckladt och det andra är att jag anser de grunder, som blifvit föreslagna för den ifrågasatta operationens utförande icke vara antagliga, om man än skulle gilla det med denna operation afsedda ändamål. För att nu förbigå den omständighet, alt den föreslagna skrifvelsen förutsätter möjligheten af alt Regeringen skulle hinna till Rikets nästsammanlrädande Ständer framlägga ett utförligt detaljerad! förslag i ett så vidt omfattande ämne, hvilket förslag skulle hufvudsakligen vara byggdt på de af motionären föreslagna och af Ulsk. lill större delen gillade grunder, ber jag all få emot sjelfva dessa grunder framställa några anmärknir, hvilka i min tanke bevisa desammas oantaglighet. Jag vill börja med 3:dje punkten sid. 2 af Utsk:s betänk. Lier står ”att all i mantal satt jord, som besitles under eganderätl, bör ingå i gruudskattejemningen och på det att ännu varande kronohemman ej må derifrån uteslutas, böra åboerne åläggas att begagna den medgifna skatteköpsrätten”. Ilär föreslås således alt man borde ålägga kronohemmansåboer att begagna sig af den dem medgifua skatteköpsrällen. Jag hemställer till Eder, Mine Hrr, är sådant möjligt, är så dant verkställbar!? Kan man väl tvinga personer att begagna sig af dem beviljade rättigheter?
Särskilde meningar. IV s. 689 — 703. Ytterligare utlåtande. V s. 690 — 698. Särskilde meningar, IV s. 699'—'707. B. Bagare-ämbetet i Hufvudstaden', rörande det för, år 1818 anslagne parti Råg. II s. 1062—io65. Balancer å Chartae Sigillatae uppbörder, sätt att dem förekomma. I s, 204. Banken, angående beläning i, af exportable effecter. V s. 43g — 441. Regi s t er. 5 Banker, örn Yilkoren för inrättandet af enskilde III s. g4— I04- Särskild mening. Ytterligare utlåtande. Y s. 4°6—4>3r Barn husets Krono-Tionde, om utgörande af stora, IV s. 775, 776. Barthelemy, angående • Intraderne från St. V s. 627 -— 63o. Bataillons-Läkare, LÖnfÖrhöjning för. Nytt utlåtande. I s. 519. Beklädnaden, angående de för, vid Nerikes Regemente anslagne Hemrnans-Räntor. III s. 208—-2i5. Ytterligare utlåtande. Memorial om Ståndens beslut öfver frågan. Beklädnads Bidraget, om nedsättning i, för indelta Armeen. IV s. 4-i—4^. — om för indelta Cavalleriet. IV s. 777 — 779. Bergsmän, om rättighet för, att lösa Kronans Per sedleoch Tionde-Tackjern. I s. 729 — 734. Ytterligare utlåtande. Berndtson, F. f. d. Registratorn, Yrkad förhöjning af hans Pension. Afstyrkes. I s. 4°7- Betalningssättet, rörande, vid skeende försäljning, af Persedlar och EfFecter för Allm. Magazins-Inrättningens Räkning. II s. 1084. Beräkningsgrunden, för Ämbetsmäns lönings Spannemål, Betänkande om.
Ytterligare har SlalsUtsk. blifvit klandradt för det att riksg:skont. borde framdeles underhålla denna stängsel. Då emedlertid släden utom kajbyggnaden skulle bekosta ej allenast en mur af huggen gråsten utan äfven derofvanpå ett högre jerngaller för hvilket allt kostnaden skulle uppgå till omkring 16,000 r;dr, och staden således för att snygga upp riksg:s-kont:s gård skulle få vidkännas en så betydlig utgift, så ser jag icke huru det kan anses vara för mycket hegardt att riksg:s-kont. skall underhålla staketet. Hvad StalsUtsk. beträffar, så har det äfven blifvit klandradt derföre att det har tagit sig friheten att, utan Fullmäktiges vidare hörande, tillstyrka några åtgärder i detta hänseende. I afseende härpå ber jag alt få fästa uppmärksamheten derpå att StatsUtsk. infordrar upplysningar af fullmäktige i riksg:s-kont., då Utsk. anser sådant vara nödigt, men att StatsUtsk. utan riksg:s-kont:s hörande kan föreslå R. St. hvad StatsUtsk. finnér nyttigt, och detta har StatsUtsk. i detta fall gjort. Hvad för öfrigt beträffar det klander, som skulle kunna uppkomma i framtiden emot fullmäktige i riksg:s-kont. för den i fråga var. upplåtelsen; så får jag endast erinra derom att Fullmäktige varit fria ifrån allt klander och åtal för det köp, af f. d. Ridderslolpeska huset, som vid sista riksdagen gjordes. Likaså för dess väl beräknade men i riksg:s-konl:s reglemente icke bestämdt raedgifna beslut i Baumanska krono-fordringsmålet. Jag tror således icke alt Fullmäktige behöfva befara något sådant om de ställa sig R. St:s föreskrifter till efterrättelse. Jag fortfar att anhålla om bifall till betänk. Hr Aminoff, Johan Fredr.: Då vid förra riksdagen fråga uppstod, ali försälja den s. k. K. Fatburn på Riddarholmen, till Stockholms stad, mötte detta förslag ej något motstånd inom R. o. Ad., ehuru köpesumman var högst ringa.
I min tanka vore det derföre en lämplig, hithörande grund för denna afgifts utgående, an hvar och en för det skydd han åtnjuter, bidrager till StatsCassan med en dags inkomst, på det sätt: att en minstä afgift, ungefärligen motsvarande den nu varande person liga, först bestämmes efter behofvet: att, med antagande af 300 arbetsdagar, hvar och en således borde erlägga -ji^tdel af sin inkomst i Capitation och att, örn en sådan afgift blefve mindre än ofvannämnde minimum, det senare då borde Bil. t, J3(viltri.'UtsÅötiets Betänkande N:ö 7; 49 borde utgöras. Så skulle t. ex. en Löntagare med 600 R:dr Lön betala * R:dren Hand* lande med 1500 R,:dr inkomst 5 R:dr, en Jordbrukare med 600 R:dr revenue % R:dr. Saken blefve icke svår att verkställa, den vore i min tank« högst rättvis och, om den äfven,' som jag fruktar, icke hade så särdeles stora verkningar, efter den högre afgiften icke träffade den stora massan, utan endast den betydligt mindre förmögnare delen af Samhällets medlemmar, så skulle den dock skänka Allmogen och de fattigare, hvilka jemförelsevis äro mycket tyngre beskattade, än lyckligare lottade Med-' borgare, någon liten lindring och, derigenom att billigheten och förmågan att skatter utgöra erkändes såsom grundsatser , en sann och ovar* derlig tillfredsställelse ”För öfrigt är jag äfven från ifrågavarande beslut så vida skiljaktig, att jag tror' att Capi-’ tations-afgiften icke bör börja förr än efter fyllda 18 år, vid hvilken tid man först kan sägas vara fullkomligt arbetsför.” ’’Jag anhåller, att detta mitt yttraride måtte få åtfölja Betänkandet till Rikets Högloff/ Ständer.” Bill. till Riksf/St. Detta yttrande biträddes af Pehr Eriksson frän Kronobergs Kan, Jacob Petter Andersson från Östergöthlands Län, Pehr Bu gé från Gottland, Tufae Larsson från Christianstads Län, Erik Perss n från Gefleborgs Län och Anders Ols* son från St. Kopparbergs Län.
Min behörighet härtill hemtar jag från mitt kall af representant, såväl som från min känsla, hvilken, då jag faste detta utlåt, ovilkorligen förde mig till detomdöme, att Utsk. behandlat Svenska försvarsverket med en liknöjdhet, som jag icke anser förenlig, hvarken med den närvar, eller komrnaude generationers rättmätiga fordringar, Jag skall afhålla mig från declarnationer och endast hålla mig vid sak. Hvad först (Jtskts salt att behandla frågan angar, har jag deremot tvenne anmärkningar att göra. Vid pröfningen af ett till antagande eller förkastande framstäldt förslag fordrar naturliga ordningen, att i första rummet förekommer qusestio an, och i andra rummet quaestio quo modo. Detta urskiljande måtte väl svårligen kunna bestridas; men då jag ser, att Utsk., i trots af detta urskiljande, vändt opp och ned på frågorna och gjort den andra frågan till den första, har jag sökt att leda mig till orsaken till ett sådant förfarande; och det är med ledsnad jag förklarar, att jag icke kan begripa någon annan orsak till ett sådant behandlingssätt, än om jag skall antaga, att Utsk., i följd af en förut fattad föresats att säga nej, utan urskillning, till £:delar af hvad som begäres, känt sig i behof att uppfinna en pretext inför nationen att från andra frågan, förvandlad till den första, hemta ett skäl att afslå den hufvudsakliga frågan. Nyttan af försvaret, med urskillning användt, måtte väl tillfalla icke blott vår generation, utan äfven kommande gene - Pcu 28 Augusti. 333 rationel1; och Utsk, har likväl skjutit ifrån sig all urskiljning af de anslag, som erfordras, den urskilning, sorn skall bestämma den andel, hvilken tillhör den närvar, generationen, neli den, smn tillhör en kommande. TJtsk. har uppfunnit dea utvägen att lägga anslagen på bevillningen, för att äga en pretext att vid de särskilda punkterna säga: nej; det liar, så tili sägande, stängt sig inom en så trång krets, att det derifrån lånat sig en ursägt för detta nej.