Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under sådan förutsättning är underlåtenheten alt iakttaga gifna föreskrifter till förekommande al skada alltid straffbar, ehvad skada sker eller icke, men, om den inträffar, mäste vårdslösheten i allmänhet praesumeras hafva varit större, än om den uteblifver, och derföre har Lagen derefter lämpat gradationen i bestraffningen. Derigenom, att svedja antändes, utan att nödiga försigtighetsmått förut blifvit iakLtagna, sättes alltid grannarnes egendom i våda; det beror af skickelsen och icke af den, som tillredt svedjelandet, huruvida elden, i fall den öfverskrider de bestämda gränserna, antänder och förstör hans egen eller angränsande grannars skog. I bägge fallen synes han dock lika brottslig och straffet bör således blifva enahanda. På dessa grunder, och då erfarenheten vitsordat, alt olika tillämpning af ifrågavarande lagstadgande, i följd af uttryckens mindre tydlighet, egt rum, hemställa Utskotten, alt det i förra Betänkandet algifna förslag, lill förändrad redaction af i5 Cap. i § Bygg - Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Ulsk. Ull. IV. o 49• 9 niaga - Balken, må af Rikets Ständer varda Bifallet. 4:o I anledning af Utskottens Utlåtande i 5:te punkten, hafva, inom det Hederv. Bondc-Slåndet, Hans Jansson från Elfsborgs och Carl Bergman ifrån Gefleborgs Län, med hvilka flere Ståndets Ledamöter sig förenat, under upprepande af de skäl, som för Motionerne legat till grund, förnyat framställningen om en mera utvidgad rätt till svedjande å sandmo samt stenbunden och bergaktig mark; men enär, på sätt Utskotten i sitt förra Utlåtande upplyst, 1819 års Kongl. Förordning i delta afseende bereder all den frihet, som med allmän nytta kan förenas, få Utskotten tillstyrka, att de gjorda anmärkningarne må lemnäs ulan afseende. 5:o Utskottens Utlåtande i 9:de punkten har inom samtlige Riks-Stånden föranledt till utvecklande af ganska olika åsigter, hvarunder detsamma af åtskilliga talare blifvit gilladt och af andra bestridl.
Om man genomgår riksdagsförhandlingarna allt ifrån och med år 1818, finner man, att folkets representanter klagat öfver bristande rörelsemedel och deraf förorsakadt betryck i folkets belägenhet, äfvensom man finner Regeringens uppmaningar till R. St. att vidtaga åtgärder till det ondas botande, men att det lyckats dem, som i detta afseende hafva ett motsatt interesse, att hittills vinna uppskof och emedlertid lagga Piegeringen till last de olyckliga följderna deraf, i hvilka beskyllningar isynnerhet vissa publicister ärö rent af förhärdade. Man har äfven sagt, att om 8 millioner på en gång upplånns, kunna de ej genast utlånas, oel. då uppstår förlust för staten Detta inkast förfaller, enär K. M. såsom vilkor för lånets upptagande uttryckligen föreslagit, att någon förlust för staten ej får äfventyras, hvaraf man tydligen finner, att meningen ej kan vara att upptaga lån, förrän hypotheksföreningar bilda sig, och ej heller till större helopp, än i mån af deras behof. Hu - Den io No rem her. n3 Hura stor summa dertill behöfves, kan ej nu bestämmas; men man bör sätta Regeringen i tillfälle att kunna understödja hypotheksföreningarna och derföre tilltaga summan så, att Regeringen ej saknar medel dertill. Något hinder för ett så nyttigt och behöfligt biträde af staten bör ej kunna uppstå, dä man tillser, att staten derpå ej något äfventyra!'. Jag anhåller, att detta anförande får. åtfölja Hr Dalmans. Hr Dalman: Jag vill ej vidlyftigt upptaga till besvarande Hr Grinthers yttrande om verkställbarheten af den K. propos:n. Jag vill endast här vädja till erfarenheten sedan sista riksdagen. Detta torde visa, att oaktadt flera annoncer om lån till större och mindre belopp varit på alla Europas förnämsta börsplatser utfärdade, det likväl ej varit möjligt att af utländningen erhålla lån på de vilkor, som sista Ständer stadgade och sorn nu af Regeringen föreslås. Jag tviflan uppå, att denna möjlighet blir större hädanefter, än hitintills.
I afseende på Hr von Hartmansdorffs begäran om en omrangering af titlarna under departementen och dervid väckta fråga örn Öfverintendents-embetet för Kronans hus och byggnader, får jag blott upplysa, att förvaltningen af dessa hus och byggnader är fördelad mellan 3:ne myndigheter, nemi. Stats-contoret, i afseende på magazins-byggnader, Kammarcoihm, med hänsigt till alla Kronans öfriga hus och byggnader i landsorterna, samt slutligen Öfverintendents-embetet, i hänseende till publika hus och byggnader i hufvudstaden. Det torde med anledn. deraf blifva nödigt, att, om en ämnesordning skall upprättas efter hvad nu är, så måste det Den 3 Ma rs e. m* öS blifva Kammar-colhm för Kronans hus i landsorterna, med undantag af magazins-byggnader, sorn tillhöra Stats-contoret, militär-byggnader under Krigs-colhm, publika husen i hufvudstaden under Öfverintendenten. Jag förenar mig för öfrigt i Hr von HartmansdoriTs begäran örn återremiss, och vill ej vidlyftigare ingå i anmärkmr emot betänk., under förmodan att StatsUtsk., vid förnyad handläggning af målet, måtte något mera afse behofven inom hvarje särskild titel, samt föreslå att hvad af extra-medlen kan under det ena året för någotdera af departementen blifva obeböfligt, må kunna af Konungen disponeras för hvilket departement som helst ett annat år, efter sig då yppade förhållanden. Ilr Rosenblad, Bernh.: Först och främst får jag göra anmärkn. emot det mindre lämpliga i Ulsk:s uppställning af de nya riksstaterna, då deruti blifvit införda anslag, som väl äro nödvändiga i afseende på vissa föreslagna förändringar, men hvilka likväl ännu icke blifvit godkända, hvarpå jag som exempel vill anföra alla de anslag, som utgått af handelsoch sjöfartsfonden. Det rättaste torde hafva varit att säga : under förutsättning af bifall till Utsk:s förslag i de och de punkterna, föreslås:
Det är nu tid att efterse huru vår hjeltinna befinner sig efter de stora njutningar, som fru Regine Sofie Thorman i sitt bref omnämnt. ”En stjerna lik” glänste den oförgätliga riddardubbningen öfver allt annat. Den förverkligade ju på visst sätt Blendas höga drömmar, och för hennes lifliga fantasi var det en ringa småsak att förvandla slottskapellet till ett tornérskrank – läktare för damer funnos ju äfven der – och att tänka sig huru de nyslagna riddarne, eldade af tappert hjelteoch mannamod, stego till häst att fäkta med en utanför skranket stående okänd riddare, hvilken nyss insändt sin handske och låtit härolden högt och ljudligen utropa att han till häst och fot, med lans och svärd, var redebogen att kämpa med så många, som hade lust att i ärlig strid mäta sig med honom, och på lif och död med hvar och en, som vågade bestrida att hans hjertas dam var den skönaste bland de sköna. Olyckligtvis blef alltsammans slut i kapellet, innan Blenda fick sin lysande dröm färdig. Hon hann blott så långt, att hon såg – och det såg hon ganska tydligt – hvarenda nydubbad kastad ur sadeln; men nu nöp henne tant Regine Sofie för andra gången i armen, och det – o, ve – just då den okände, som hade en svart ros målad på skölden, efter sin lysande seger ärnade upplyfta visiret. En lycka i olyckan var dock att hennes goda ögon, oaktadt afståndet, tilläto henne att läsa sköldens devis: Ett ögonblick, en evighet! Och derföre, om hon ock gick i luften, såsom tant sade, gick hon dock villigt, ty hon bar en öfversvinnlig sällhet inom sig. Af hvad den betagne kammarjunkaren sade henne under hemvägen – och det var sannerligen en hel hop – hörde hon ingenting.
Prot. 1859 & 1860. 7 Samt. 1 Afd. 4 Haft., 2 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 10. statistik utgjorde en mörk fläck bland de Europeiska staternas, hvartill orsaken vore att finna ej mindre i den kriminela lagstiftningens brister, utan äfven i en ofullständig tillämpning af våra kommunal-lagar, i hvad de afsåge kommunens pligt att taga vård om demoraliserade personers barn, yrkat dels skärpta kontroller å kommunalmyndigheterna, så att dem tillhölies att göra sin skyldighet mot sådana olyckliga, som saknade en rättskaffens föräldravård; dels ock att domaren måtte få den föreskrift att ingå i pröfning, icke blott af ett begånget brott, utan äfven af anledningarne dertill och, sä snart mildrande omständigheter förefunnes, bestraffa ett sådant brott, der värdet af det stulna icke öfvérstege Tio Riksdaler Riksmynt, med förvisning till frivilligt arbetshus eller fem dagars enskildt fängelse; — men enär motionären, i strid med SI § Riksdags-ordningen, i en och samma skrift framställt förslag af väsendtligen olika beskaffenhet och af hvilka det förra, eller frågan om skärpta kontroller å kommunalmyndigheter, uppenbarligen utgör ett ämne, hvarmed det icke tillkommer Lag-Utskottet att taga befattning, föranlåtes Utskottet att omförmälda, den 24 innevarande månad hit ankomna, memorial till Vällofliga Borgare-Ståndet återlemna; hvilket för samtlige Riks-Stånden vördsamt tillkännagifves. Stockholm den 27 December 1839. N:o m. Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Dec. 1859, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om förändring i vissa delar af MilitieBoställs-ordningen.
Trappan var formerad av Andra Gardes Regementet och intåget skedde i följande ordning 1 ståndsdrabanter med musik 2 pager 3 två härolder av kungens kansli 4 hovmarskalken med stav 5 hovstaten och kungens kansli 6 Kungens överste kammarjunkare och förste hovstallmästare 7 två härolder från kansliet 8 riddare av Carl XIII: s orden 9 kommendörerna av Vasa orden 10 Nordstjärneordens härolder 11 kommendörerna av Nordstjärneorden 12 Svärdsordens härolder 13 kommendörerna av Svärdsorden 14 två härolder från kansliet 15 ledamöter av Rikets Allmänna Ärenders Beredning 16 två härolder från kansliet 17 ledamöterna av Konungens Högsta Domstol 18 Serafimerordens härolder 19 underofficianterna vid Kongl Maj: ts Orden 20 överofficianterna vid Kongl Maj: ts orden 21 herrar Serafimer Riddare 22 två härolder från kansliet 23 Konungens norska statsråd 24 två härolder från kansliet 25 Konungens svenska statsråd nämligen: statssekreterarna för Statsexpeditionen, föredragande i kommandomål, hovkanslern, statsråden 26 fyra härolder från kansliet 27 rikshärolden 28 riksmarskalken med stav 29 rikets herrar 30 Konungen, omgiven av svenska och norska statsministrarna av vilka justitiestats ministern förde rikssvärdet blottat och högburet. På sidorna gick konungen stora vakt och därefter 24 livdrabanter 31 tillförordnade justitiekanslern och statssekreteraren för kammarexpeditionen, som buro hyenden med Svea rikes lag och regeringsformen och sigillen som nyttjas i hovrätterna 32 revisionssekreterarna Konungen intog tronen. Kronprinsen var opasslig och förhindrad att bevista ceremonien. På taburetter nedanför tronen satt greve F Gyllenborg, greve L von Engeström, herr P Anker, greve C Fleming, greve M Rosenblad samt greve G af Wetterstedt. Bakom och på sidorna sutto de övriga statspersonerna. På högra sidan nedanför tronen låg på ett bord rikssvärdet. På vänstra sidan stod ett bord för undertecknad revisionssekreterare, som befallts föra protokollet.
Så länge de partiela fördelar för vissa Närings-Classer på det helas bekostnad, hvilkas uppkomst och utveckling Herr Grefven så träffande skildrat, så - Banco-Utskts Betänkande, N:o 92. ig lunda ännu anses böra fortvara, vågar Utskottet ej sträcka sina önskningar allt för vida, eller med hopp om framgång föreslå, att Rikets Ständers beslutande rätt i dessa ämnen skulle från dem sjelfva öfverstås, ehuru Utskottet ingalunda tviflar, alt den tid snart torde vara inne, då behofvet al en återgång, eller åtminstone af ett närmande till mera ändamålsenliga och rigliga grunder, äfven för Svenska Bankens Lånerörelse, allmännare inses och erkännes. Stockholm den 22 Ankom till Exp. Utsk d. 59 Dec. 1829. Betänkande , i anledning af väckta förslag, att , medelst serskild upplåning af Banken, bereda fond för $n ny utlåning emot pant af Fastigheter. Då Banco-Utskottet nu går att utlåta sig öfver den del al Herr Hjertås, J. G., uti Betänkandena N;o 53 p. 142 och N:o 82 p. 106 åberopade motion, som afser att bereda Banken tillfälle, atl genom egen upplåning börja en ny utlåning emot pant af Fastigheter, tror Utskottet sig först böra redovisa för dess underlåtande, att icke hafva behandlat frågan i förbindelse nied 30 BancoUts7<:s Bctänhande, Nio 92. Bankens Lånerörelse i allmänhet. Utskottet ansåg nemligen denna fråga3 besvarande så omedelbart beroende af det beslut, Rikets Ständer ginge att fatta i frågan om myntväsendet, att det ej tilltrott sig att dessförinnan i ämnet afgifva ett Utlåtande af den bestämdhet och fullständighet, som stora medborgerliga interessen å ena sidan samt Bankens säkerhet och bestånd å den andra fordra.
Och se’n så tänkte jag: »har du nu syndat, Lovisa, så kan du lika gärna ha nytta af’et.» Och så bredde jag ut mig det värsta jag kunde, om både Köpenhamn och Paris, men det bekom henne inte en smul. Till slut sa hon, utan att det minsta låtsa om utlandet. »Jag är öfvertygad, att Stockholm ska bli mycket glad få göra bekantskap med ett par så originella och betecknande typer från vår vildmark.» »Åhå», svarade jag, eldröd af förargelse, ty man är väl inte mer än människa häller, »de är ömse vana. Herrskapet var ju där i fjol!» Därmed svassade jag i väg ut, för att åtminstone få ha den glädjen att ha sagt sista orden, men jag frågar, bör en sådan människa, som narrar andra att säga osanningar, ha rättighet att höra till höga öfverheten om också bara på kjortelsidan? Nej, utrustas med en varnande etikett som en giftflaska, bör hon! När jag kom hem, var jag riktigt fnurrig och sa, att jag inte brydde mig om hela resan, att vi mycket gärna kunde sitta där vi satt och mögla i fred, och Gud vet inte allt för smörja, men då var Gustaf så där öm och lugn och förståndig, som han är ibland, och som ger honom ett sådant öfvertag, fast han hvarken har mina vyer eller min smak för det som är högre. Ja, Gud välsigne honom, gamla Ruffen! Jag håller så mycket af honom, att jag skulle kunna göra som den där greken, som lade sin högra hand på ett halster och stekte den lefvande, bara för att – för att Ja, med ett ord, det var för någonting. Jag tror det var för att rädda sitt fosterland – och detsamma skulle jag kunna göra för Gustaf med, om jag också håller honom litet kort ibland – eller korrt? Eljest låter det som om jag höll honom med kort. »Åh, den gramattikan!» TREDJE KAPITLET. Skuggsidor. Från vår lilla håla går naturligtvis ingen järnväg, utan måste vi knoga landvägen till Umeå och därifrån på tåg. På tåg! Det är ett bra eget uttryck, men jag tycker om det.
Föredrogs ånyo Banko-Utskits den 10 och 17 dennes bordlagde Utlåt. N:o 18, i ani. af väckta motioner om emottagande och invexling i K. St:rs Bank al enskilda bankers sedlar, m. in. Frih. Nordenfalk, Johan: l)ä jag, vid algörandet i Banko-Utsk:ts plenum af föreliggande Betänk , blef öfverröstad, ej öfverbevisad och derföre reserverat mig, anhåller jag att få med några ord vidare utveckla mina i reservationen anförda skäl. Först vill jag dock bemöta en invändning, jag enskildt bort, den nemi. att frågan redan lärer vara afgjord. Vid åtskilliga af de Betänkm, som under våra sista plena behandlats, har framhållits att, då deras utgång redan genom de andra Ståndens beslut vore bestämd, ett från pluralitet»!! skiljaktigt votum dervid vore utan gagn. Jag är dock Imri af olika åsigt och tror — bland annat med hänsyn till en frågas möjliga framtida upptagande — det vara riktigast att, äfven vid ofvan antydda fall, Ståndet för sin del afgör ett föredraget förslag utan någon som helst annan hänsyn än sin öfvertygelse om dess beskaffenhet. Hvad nu beträtlär sjelfva den förevrde frågan eller medgifvande! af rättighet åt Riksbanken att under vissa vilkor kunna emottaga Privatbankssedlar, så torde en sådan rättighet —med de begränsningar jag, liksom Bankofullmäktige och den afdelning inom Banko-Utsk:t, som egentligen handlagt frågan, — föreslagit, ej blott vara utan våda, men i sjelfva verket förenlig likaväl med Bankens som allmänhetens fördel. Det är nemi. klart att, med alla de privatbanker, som på sista tiden inom landet uppstått, och hvilka i hvarje gren af bankrörelse tälla med RiksBanken, det för den sednare är nödigt, lör att kunna bibehålla och öka sitt nyttiga inflytande på landets penningerörelse, att i likhet med de förra söka tillmötesgå allmänheten vid att bereda denna så långt, den egna tryggheten medgifver, ökad lättnad och beqvämlighet.
Dessa motioner, hvilka blifvit remitterade dels till Utskotten gemensamt, dels till ettdera af dem, hafva de sammansatta Utskotten i oskiljaktigt sammanhang till pröfning förehaft, dervid Utskotten jemväl tagit kännedom om den behandling, samma ämne vid sistförflutne Riksdag inom så väl då varande Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott, sorn de respective Riks-Stånden rönt; Och få Utskotten först tillkännagifva, det Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, uti deras den 12 November 1834 afgifne Betänkande N;o 27, ansett egare af Sätesoch Ladugårdar samt Rå- och Rörshemman icke utan eganderättens förnärmande kunna den ifrågaställde skyldigheten åläggas, men deremot tillstyrkt, hvad presteoch klockarebohl beträffar, att, vid varande innehafvares afgång, dessa hemman måtte oftanämnde byggnadsoch underhålls-skyldighet tillförbindas, så vida Presteslåndet, hvars privilegier frågan rörde, funno för godt atl för framtiden afsäga sig sina rättigheter i denna del samt öfrige Riksstånden och Kongl. Maj:t en sådan afsägelse gillade. Detta Betänkande blef af Presteståndet afslaget och bifallet af Bondeståndet, hvaremot detsamma af Riksstånden till Utskotten återremitterades; och föranleddes Utskotten af de framställde anmärkningarne att i deras Utlåtande N:o 53 frånträda det förut meddeldte yttrandet i afseende på Sätesoch Ladugårdar samt Rå- och Rörshemman, varande, genom Prés tes tån dets afslag, frågan om enahanda skyldighet för Presteoch Klockarebohl förfallen. Då emedlertid detta Utlåtande blef af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet afslaget, och således två Stånd i sine beslut stannat mot två, måste, till följd af Riksdags-Ordningen, frågan äfven i denna del förfalla. Bih. till R. St. Betänkande, JV:o 3g.
Emellertid stod regeln, att delad börda är ljuf att bära, klar för oss alla fem, och då ingen af oss hade annat val, än att dela den med tillhjelp af ofvannämda mod, beslöto vi att på tre veckor anlägga det och under tiden adla det till resväska, något som antydde våra mordiska afsigter mot vidundret, ty i våra dagar måste det vara en mycket stark ställning, som skall förmå uppbära nytt adelskap. Nu bar det af i land för att köpa god, fast domestik, och var saken för allvarsam att någon ens skulle kunnat drömma om, att vi för en stund sedan raglat ut ur en bod, der fyra af oss vexlat svenska tior under förevändning att köpa tio fästnålar. Då voro vi fulla af skratt öfver ingenting, nu kastade redan skuggan af turnyren ett modernt pessimistiskt mörker öfver vår väg »hem» till Zéphyr. Här tändes nu ljusen i kronan, och den lilla fina däckssalongen förvandlades till ett mellanting af systuga och skomakareverkstad, ty kaptenens föreläsning om nyttan af oljeduksdamasker hade gjort sådant intryck på två af hans fem åhörare, att de beslöto följa hans råd. Jag vill ej påstå, att alla ångbåtskaptener borde bli föreläsare eller att alla föreläsare borde bli kaptener, men jag anser mig böra påpeka den ovanligt lysande frukten af en svensk föreläsning. Medan våra själar upp öfver öronen voro fördjupade i våra påsar, hvilka döptes till torn-uren, glömde vi att Zéphyr hyste ännu en nattgäst, en älskvärd stockholmare jag vill samla glödande kol på hans hufvud! som nu falskeligen låg vaken bakom sin damastgardin. Följande morgon mötte han oss skrattande, så tårarne perlade ned för hans näsa, och lofvade att han i ett resebref till en stockholmstidning skulle göra våra torn-ur riksbekanta. Vi hade tyvärr ej haft tid att taga patent på uppfinningen, derför kunna vi ej taga ut stämning mot mannen, fast han lär ha gjort allvar af sin hotelse, hvadan det blott återstår mig att bekräfta, att det är oss han beskrifvit. Och dock sjöngo vi så muntert: »Når du vil på fjældesti og skal nisten snöre, læg så ikke mere i end du last kan före.
Af samma skäl anser Utskottet sig ej heller böra ingå i närmare granskning af Herr Doctor Sandbergs samt Herr Lector Ljungdahls ofvanberörde framställningar, och får på grund häraf vördsamt hemställa, att Herr Professor Wahlbergs motion samt de i sammanhang dermed väckte förslag ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 31 December 1844. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, lö/jS - Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utsk. Ank. till Exp. Utsk. d. 6 Febr. kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande, N:o 54. Högloft. Ridderskapet och Adela har till Utskottet återremitterat Betänkandet N:o, 54, afgifvet i anledning af väckt motion derom, att de Stiftens Byggnads-Cnssor hittills anslagna behållna löneinkomster under ledighet efter död eller afgången ecclesiastik tjensteman, måtte tillfalla Prest-Enke-Cassan inom det Stift, der ledigheten inträffat; men, som Borgareoch BondeStånden afslagit detta Betänkande, hvilket deremot är af Preste-Ståndet bifallet, samt den sålunda väckta frågan, jemlikt ^5 § Riksdags-Ordningen, kommer att förfalla, anser Utskottet återremissen icke föranleda till någon dess vidare åtgärd. Stockholm den 16 Januari 1845. JtS«««. Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Febr. kl. 11. f. na. Utlåtande, i anledning af återremiss af Betänkandet, JY:o g6. Det Betänkande, som Utskottet under ofvanstående N:o afgifvit, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Förordningen den 29 JanuaBih. till R. S(. Besvoch Ekon.-Ulsk. Utlåtanden, N.-is 127, 128. ri 1831, angående stämpling af tackjern, har af llederv.
Ii os Styrelsen anhållit, att honom måtte beredas fyllnad i samma pension, så att han komme att åtnjuta hvad som under enahanda förhållande skulle hafva tillkommit en Sergeant vid straff-fängelsets inre bevakning. I öfrigt har blifvit upplyst,' dels att Sergeanten Jonasson under år 1861 vid regementet åtnjutit i lön på stat, 500 R:dr. i beklädnadsmedel 150 R:dr och i servismedel 12 R:dr eller tillhopa 662 R:dr R:mt, dels ock att Jonasson från en vid Vendes Artilleri-Regemente befintlig enskild Pensionskassa kommer att efter afskedstagande! i sin tour årligen erhålla 120 R:dr Riksmynt, men icke förr än något pensionsrum för honom blifver ledigt, hvilket, i anseende dertill att två exspektanter redan finnas, förmodades komma att dröja någon tid. Med anledning af hvad sålunda förekommit och då. enligt Kongl.
Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den la Bonde-Ståndet den ta Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej med öfverlemnande af Förslag till Taxa ä Stora Sjö-Tull-Bevillningen. (Bevilln.- IJtsk. N:o 4°<0- S. A. K. Då Rikets Ständer nu gå att till E. K. M:s Nådiga pröfning och fastställelse i underd. öfverlemna närlagde förslag till Taxa å tullafgifterne för inkommande och utgående varor, med dertill hörande tariff för creditupplaget och för transitoafgiften, hafva Rikets St. tillika skolat i underd. anmäla, det Rikets Ständer, vid uppgörandet af ifrågavarande TullTaxa, rådfrågat och till största delen godkänt de tullafgifter, som blifvit uppgifne uti det förslag till ändringar och jemkningar i nu gällande Taxa, som en of E. K. M. tillförordnad Comité utarbetat, och hvilket Förslag, jemte dervid fogade Betänkande och Protocoll, E. K. M„ enligt Dess tillkännagivande uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer af den 7 Maji i834» behagat låta till Rikets Ständers Bevillnings-Utskott öfverlemna, Vid Expeditions-Utskottets Förslag till tind.