Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då de anmärkningar, som nu blifvit framställde emot motionen, icke gå ut på att hindra densammas upptagande i Protocoilet och bordläggning, torde discussionen för närvarande vara öfverflödig; och det vill synas, som Friherre Cederström sammanblandat sak, sätt, ändamål och medel. Uti saken har han rätt, men nu är endast fråga om medlen. Jag har blott velat anföra detta, för att få göra gällande min tanka, att motionen är af natur, att komma under öfverläggning. Lades på bordet. Å nyo föredrogs RiddarhusUtskottets den i3 dennes aflåtne, och samma dag eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af Herrarne A. Addners och J. IO Den iG November f. m. Nagels ansökningar, att få uppföra Concert å Riddarhuset, Efter i ämnet föregången öfverläggning, hvilken, till följd af Ridderskapets och Adelns derom särskilt fattade beslut, icke skulle till trycket befordras, blef RiddarhusUtskottets Memorial, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, af Ridder* skåpet och Adeln bifallit, Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold:
Detza uppgifter har jag wid sammandragets upprättande mäst följa, emedan Land, Tull Werkets Redogörelse'öfwer den derstädes uppburnc Bewillningen ej förr än ett är derefter inkommer och är ä Förteckningen pä uppgiften äfwen utsatt hwad som enligt General Land, Tulls - Werkets sedermera afstutade Hufwud - böcker werkeligcn derstädes influtit, och ber» ifrän till Riksgälds»Contoiret blifwit lcfwere-radt. -Stokholm d. z Oktober 1809. 6. bjurström. Gene, Den 16 October. 42FL General Landt-Tulls-werketS uppgifter pä Bewillning af Socker. §br Är 1804. , R:d. 2798: 29: 7. I8os. ZZ90: 17: 4. 1806 3540: Zi: 1» I807. » Z728: Z9-' 9» Bewillning af Socker som uti General LandtTulls-werket influtit. och till RikSgäldS» Lontoiret blifwlt lcfwererad. Ljurllrom. Herr lii sm, kekrr I anledning af de rru uppläste handlingar anhäller jag att fä gdra näTredje Bayd. N:o 800. gra 42Z4 Den 16 Gckober. gra anmärkningar. Jag har hörk pästäS att be uppgifter som inkommit till Riksgäld Contoiret skulle wara blott provisionella. Jag tar mig den friheten anmärka att skillnaden emellan I2OOO och sooo är allt för stor, och jag hemställer hwad det är för nytta att ett sädant provisionclt förslag inkommer till Riksgäld-«Contoirek, när skillnaden är sä betpdelig och förslag sälunda ej kan tjena till nägon stagrättelse. Ätskillige hördebegära Stats, Utskottets upplästa ProtocollS - Utdrag pä bordet.
Han utgår från det antagande, att källan till detta motstånd oftast igeufinnes i föräldrarnes egennyttiga beräkning, att barnet Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o H4. 15 genom hemarbete, efter sin ålder och förmåga, kan göra huset mera gagn än genom skolgången, och han anser såsom det säkraste och mest passande korrektivet mot en sådan, för barnets framtid menligt inverkande egennytta bos föräldrarne, om en förlust i penningar tillskyndades dessa, större än den vinst de genom barnens afhållande från skolan skulle kunna påräkna. Dessa böter borde af skolstyrelsen ådömas, och de borde ej bestämmas högre, än att de motsvarade värdet af det arbete, barnet kunde i hemmet åstadkomma. Från deras erläggande borde befrielse för fattigdom ega rum. Motionären har, i följe häraf, föreslagit följande nya lydelse af 8 § 5 morn.: Om dessa varningar förblifva fruktlösa, äger skoldirektionen makt, att, efter noga bepröfvande, dem ålägga böter, dock ej till högre belopp än 8 sk. banko för hvarje gång de ej gittat visa laga förfall för barnens uteblifvande från skolan. Att barnens skiljande från föräldrarne är ett tvångsmedel, som just genom sin hårdhet och i följd af de svårigheter, som möta vid dess utförande, i de flesta fall måste förfela den dermed åsyftade verkan, är en anmärkning af motionären, hvars rigtighet Utskottet erkänner. Men det måste betviflas, om ett tjenligare medel för ändamålet är funnet i föreläggande af böter. Det är icke endast vinningslystnaden, som vill bels.t använda barnen till hemarbete, det är ej sällan nöden, som tvingar föräldrarne att tillgripa detta hjelpmedel för en knapp bergning, och ofta torde svårigheten att behörigen utrusta barnen med kläder och föda, äfvensom de långa afstånden, vara hufvudorsaken till dessas uteblifvande från skolan. Sannolikt är, att vitet skulle oftast komma att drabba dem, som icke hade något att betala med, och på denna grund blifva utan verkan.
Ilr Carlheim-Gyllenskjöld, Henr. Adolf Oscar: Denna § är en ibland dem, i hvilka den största förändring blifvit af Utsk. föreslagen. Jag anhåller att få fästa upmärksamhet derpå, att straffbestämmelserna för stöld vid ”eldsvåda, vattunöd, skeppsbrott, upror, fiendes åträngande eller annan sådan nöd eller fara” blifvit förändrade från nu gällande lifsstraff till lika bestraffning, som för första resan stöld, samt straffarbete från 2 till och med 4 år. Enahanda straff är äfven stadgadt för stöld ”af fartyg, som strandat eller eljest förolyckadt är, eller utan folk i sjö drifver eller under bergning”. För sistnämnde slags stöld är dock uti vår nu gällande lag stadgadt 4-dubbla böter. Således hafva 2:ne uti vår nu gällande lag med olika straff helagde brott blifvit af Utsk. sammanförde uti en §, under fullkomligt lika straffbestämmelser. Detta anser jag icke riktigt och jag har uti ett föreg:de plenum fästat R. o. Ad:s upmärksamhet uppå vådan att tillintetgöra den opinion, som under långliga tider blifvit hos folket bildad, ronde ett brott och dess bestraffning. Redan af delta skäl tillstyrker jag en återremiss af §:n, men jag gör det äfven derföre, att jag anser att stöld vid eldsvåda, skeppsbrott etc., är vida större brott samt bör med hårdare straffbestämmelser beläggas, än tillgrepp från strandadt fartyg. y Afven vid redaktm tager jag mig friheten att göra anmärkn. Här står: ”Om någon stjäl från den, sorn genom allmän farsot, eldsvåda, vattunöd, skeppsbrott, upror, fiendes åträngande eller annan sådan nöd eller fara är satt ur stånd att sin egendom värja; skall” etc.; men uti vår nu gällande lag heter det: ”Stjäl man litet eller mycket, då vådeld, vattunöd, skeppsbrott, våldsverkan, eller fiende åkommer och tränger etc.; varde hängd.” Hvar och en finner, att detta är en ganska betydlig skillnad.
– Hör, hur de satanerna tjuta, sade han och sneglade på friherrinnan. Skrik er hesa! Björnberg stannar kvar där han är, så länge det behagar honom, och det blir sannolikt till sista ljuset släckes. – Ut med Björnberg, ut med Björnberg! ropades ursinnigt. – Jag har minsann lust att gå ut, om ej för annat, så för att taga reda på hvem jag har att tacka för denna artiga tillställning, mumlade Björnberg. Friherrinnan Koskull höll Björnberg förskräckt tillbaka. Hon hade fattat tag i hans rockskört och bad och besvor: – För Guds skull, gör det inte, man sliter herr Björnberg i stycken! Den största villervalla rådde i salen. Flera af damerna voro alldeles utom sig af förskräckelse, där langades omkring svampdosor och luktflaskor och kavaljererna hade all möda i världen att lugna och trösta sina moitiéer. De äldre herrarne stodo i ett hörn af salen och sågo generade och besvärade ut samt öfverlade sinsemellan, om hvad man skulle företaga sig. – Ut med Björnberg! ljöd det alltjämt nerifrån torget. Baron Koskull kom fram och slog Björnberg på axeln. Han såg ytterst animerad ut. – Hör på, min bror, jag tror det artar sig till en veritabel revolution. Bror är väl icke så särdeles angelägen att spela konungens af Frankrike roll, förmodar jag, utan prefererar min friherrinnas sällskap framför de Götheborgska sansculotternas. Men som de där herrarne tyckas vara mycket enträgna, är det väl bäst att komma till klarhet om hvad bror tänker göra. – Jag funderade ett ögonblick på att begifva mig ner, men jag har slagit det ur hågen. Brors vackra friherrinna påstår, att vargarne skulle slita mig i stycken. Men hvarför fortsätter man icke balen? Hvarför befaller inte landshöfdingen, att musiken spelar upp? Jag skall vara den förste att dansa. Björnberg vidtalade landshöfdingen, och denne gick in på att man ej kunde företaga sig något bättre än att dansa, ty ingen enda af herrarne vågade att under det pågående tumultet hemföra sina damer. Paren ordnade sig på nytt.
Enligt hvad af Statsråds-prolokollet inhemlas, har Stats kontoret, som medelst nådig remiss blifvit anbefaldt att inkomma med underdånigt yttrande och förslag angående lämpligaste sältet att åt hvad Rikets Ständer sålunda beslutat bereda verkställighet, uti afgilvet underdånigt utlåtande anfört, bland annat: att en så fullständig utredning, som för ordnandet af ifrågavarande angelägenhet vore af nöden, af flera utaf Slats-konloret anförda skäl, ej kunde för närvarande åstadkommas; i följd hvaraf Stats-kontoret hemställt, att alla de, vare sig tjenstemän, menigheter eller allmänna inrättningar, i hvilka ansåge sig ega grundade anspråk på ifrågavarande slags ersättning, måtte genom nådig kungörelse föreläggas att, vid lämpligt äfventyr, med företeende af de handlingar, hvilka såsom grund för anspråken åberopades, sig dertill anmäla; hvarförutan Statskontoret, som ansett det icke vara lämpligt att å en inkomsttitel utgifter blefve anordnade, hemställt, att E. K. Majit mätte i nåder täckas hos Rikets Ständer göra framställning derom, alt ifrågavarande ersättningar måtte för instundande statsregleringsperiod utgå af ett särskildt derför bestämdt förslagsanslag, hvilket Stats-kontoret, enligt angifven beräkningsgrund, ansett böra upplagas till 250,000 Ridr Rimt. Sedermera har E. K.
Den närmaste anledningen härtill ha varit dels de i hufvudstaden hållna, synnerligen talrikt besökta agitationsmöten mot de långa promenadkjolarne, som vår Dräktreformförening nyligen anordnat, därvid vederbörligen understödd af ' framstående läkareauktoriteter, dels de föredrag om » en rationell kvinnodräkt », som den kända norska reformdräktifrerskan fröken Kristine Dahl nu på en rundresa upprepar i flere svenska städer. Vi ha dock själfva vår Kristine Dahl, själfva en energisk oeh aldrig hvilande kvinna, som sedan många år tillbaka gjort sig till banbryterska för en rationell kvinnodräktsreform inom vårt land. Vi syfta härmed på fru Gurli Linder, hvars " bild Idun här bredvid har nöjet bringa sina läsarinnor. Fru Linders namn må särskildt vara förtjänt att med erkännande nämnas i dessa » kjorteldiskussionens » tider, då ju hon som ordförande är den drifvande kraften i vår Dräktreformförening och då hon just i dessa dagar i vårt andra storstadssamhälle, i Göteborg, inför en synnerligen intresserad och talrik publik på skedd inbjudan föreläst om » en hygienisk och praktisk skoldräkt för flickor » — ett ämne som särskildt legat fru Linder på det varmaste om hjärtat. Idun har under de gångna åren ofta varit i tillfälle att dröja vid Dräktreformföreningen oeh dess gagneliga verksamhet, senast i fjol, då föreningens tioårstillvaro hugfästes. Af dess olika modeller ha vi ock i sinom tid meddelat åtskilliga HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Nordlien. 70 Öre p r n o n p. - r a d. Linder. afbildningar. Här är alltså i dag icke vår afsikt att närmare ingå på detta område; vi vilja endast framhålla, att fru Linder, allt sedan föreningens stiftande medlem af densamma, i två år varit dess sekreterare samt under de senaste fem dess ordförande, och att de framgångar, föreningen efter hand vunnit för sina syften, främst torde få tillskrifvas hennes oaflåtliga och intelligenta arbete med penna och med ord. Att hon personligen i sin dräkt helt och hållet tillämpar föreningens principer, är ju själfklart.
» Händelsen fogade d o c k så, att samtidigt inne på kontoret befann sig en enkefru L. hvilken var i b e h o f af ett kvinnligt biträde i sitt hus, o c h hon fattade genast tycke för den unga nerkingskan, hvilken i sin ordning med glädje emottog anbudet. Detta sammanträffande blef afgörande för hela Johannas framtid. T y i fru L:s familj, hvilken d o c k lefde under m y c k e t tryckta ekonomiska förhållanden, blef hon behandlad såsom barn i huset, o c h m e d tårar i ögonen berättar hon ännu, om hvilken ädel människovän den hårdt pröfvade fru L. var, o c h huru hon i detta sitt andra hem fick inhämta ett bildningsgrundlag, som sedermera varit henne af ovärderligt gagn. H o n fick bl. a. tillgång till de böcker, som sonen i huset begagnade i Klara skola, o c h grep m e d ifver detta tillfälle att förkofra sig i bokligt vetande. Förflöto så några år, då hennes broder, s o m blifvit skollärare, k o m på b e s ö k o c h af fru L. uppmanades att förhjälpa Johanna till några sådana studier, att hon kunde bli i tillfälle att draga nytta af sin ovanliga förmåga o c h håg för det bokliga. O c h som den tiden icke funnos några kvinnliga seminarier eller institutioner af annan beskaffenhet, hvilka hunnit öppna sina portar för det kvinnliga könet, så föreslog fru L. barnmorskeyrket. O c h så blef det. V i d 21 års ålder aflade mamsell Bovall, såsom förut nämnts, vederbörliga examina, därvid hon erhöll de amplaste vitsord af professor Cederschiöld. Ja, då hon omedelbart därefter sökte plats i V i b y i N e r i k e, förklarade kyrkoherden därstä- des, sedermera kontraktsprosten Gumajlius i Örebro, att platsen var alltför ringa för en sådan förmåga, hvilken man icke kunde vänta att länge få behålla.
6öras lkok-kätterne till ankra instans, sä föijer keraf vikare otvifvelagtigt, att liers saker än nu komma att kragas unker klögste Domstolens pröfning, oek kä klefve nökigt att fördela kellna Domstol pä tvä kivisioner, kerigenom kostnaken för kensamma skulle lorkukklas, okeräknakt, att ätskilliga ankra olägenketer kunke kärll^ta. ^.k 6e88g orsaker, oek enär ket n^a Dag-förslaget annu icke kan till slutlig pröfning Ko8 konungen oek Ilikets 8tänker förekomma, kar kag icke funnit tillräckliga skäl att nu införa ken ifräga varanke söränkringen. samt vägrar sälekes för ket närvarande Nitt kifall 8ä väl till Dkert förslag om inkragningen af Dagmans-llätterne, 8om ock till ket, i sammanksng mek frägan kärow, löreslagne sfskallanke af Ilikkare-^ne-Ilätter oek Xämners-liatter. Dör ken kankelse, att Dkert n^ssomförmälkta förslag, angäenke uppköranke af Dagmans-, Dämnersoek llikkar6-8^N6-ll8tter, ieke 8ku!!e i l^äker gokkännas, kafven 6, Ooke Herrar oek 8venske älän, genom unkerkänig 8krifvel86 ken 2 sistlikne Deeemker, afgifvit förslag till åtskilliga föränkriugar i Ilättegängsoek Dltsöknings-Lalksrne, kulvuksakligen k^ggkt pä ke grunker: att Dagmans-ting 8kulle
Utlåtande, i anledning af väckt fråga orri användande af medel från anslaget till fångars vård och underhåll för uppförande af en byggnad vid straffängelset i Landskrona. (U. A.) Enligt hvad Kongl. Majit, uti en den 10 nästlidne November till Statsutskottet aflåten Nådig Skrifvelse (N:o 132), behagat meddela, hade Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar i Riket under den 3 förutgångne Juli i underdånighet anmält, bland annat, att, sedan den vid fästningsfängelset i Landskrona Kongl. Majit och Kronan tillhöriga så kallade Gula Kasernen, uti hvilken, jemte derinvid genom Styrelsens försorg verkställd tillbyggnad, Grefve Sten Lewenhaupt, jemlikt med honom afslutadt kontrakt, lemnat 200 lifstidsfångar daglig sysselsättning med fabriksarbete, den 19 Februari innevarande år nedbrunnit, Styrelsen, efter inledd underhandling om ett större antal fångars sysselsättning vid fängelset, med Grefve Lewenhaupt uppgjort förändradt kontrakt, dermed Styrelsen afsett ej allenast att fortfarande under en längre tid förskaffa fångvården en icke obetydlig inkomst genom användandet af fångarnes arbetskraft, utan äfven och hufvudsakligast att åt det stora antal lifstidsfångar, som vid fängelset förvaras, bereda nyttig sysselsättning, såsom säkraste medlet att bland dem upprätthålla ordning och efterlefnad af den för fängelset stadgade disciplin, i hvilket afseende Styrelsens omsorger för nämnde fängelse komme att i ökadt mått tagas i anspråk, då, efter fullbordandet af redan anbefalld tillbyggnad för fängelsets utvidgande, en betydlig tillökning i fång-antalet derstädes komme att ega rum. Slats-Utskottels Utlåtande N:o 210.
Jag får derföre till R. o. Ad. hemställa, om icke bibehållandet af det gamla stadgandet är mest öfverensstämmande både med hvad försigtigheten bjuder och med våra stadgar ang:de möjligheten att hålla slutna sammankomster. Det är äfven tillåtet att utesluta en hel öfverläggning, som förefallit, och hvilken Ståndet är berättigadt att ur sitt protocoll borttaga. Men om förslaget antoges, så skulle, sedan åhörarne blifvit utvisade för alt öfverläggningen måtte hållas hemlig, man likväl vara skyldig att utlemna protocollet till tryckning. Det är en motsägelse, hvarföre jag afstyrker förslaget. Hr von Troil: Den värde ledamoten, som sist ytt rade sig, har för R. o. Ad. behagat omtala, huru bruket är i Norrige; jag ber endast att få erinra om, huru det är föreskrifvit i Sverige, nemi. i 5g §:n Riksd.Ordn., som börjar med, att ”alla hos RiksSt:n hållna protocoll skola, ”så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas till deras fullstän”diga innehåll” etc. Då ett sådant grundlagsbud finnes, så hemställer jag, hvartill det skall tjena att förbjuda hvem som helst att trycka dessa protocoll. Det synes mig, som den föreslagna förändringen i Tryckfr.förordn. icke åsyftar något annat, än att bringa denna författning i fullkomlig öfverensstämmelse med 5g §:n Riksd.Ordn. — Hvad Hr von Hartmansdorff talat om det förhållande, då Ståndet finnér för godt att ur protocollet utesluta större eller mindre del af hvad i plenum förekommit, så blir deruti ingen förändring Den 28 Mars f. m. genom antagande af den nti föreslagna nya §:n; fy livad som derifrån utgår före justeringen, det'hörer icke till prof., och det är endast om justerade prot, hvarom §:n talar. Jag tillstyrker bifall lill förändringen. Hr von Hartmansdorff:
Jag reserverar mig emot R. o. Ad:s beslut, uttryckt i den tysta voteringen, hvilket tyckes mig, med hänsigt till de skilda opinionerna, påminna om ett kändt yttrande, ryktbart i historien, och förfärligt i åminnelse; ”Ni paix, ni tréve en tre les deux cötés de 1’assemblée.” Hr af Sillén, Wilhelm Gideon, instämde i Hr Anckarsvärds reservation. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade uppskjuta öfverläggningen om Const.Utsk:s mern. N:o 26 till morgondagens plenum; hvilket bifölls. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: I anseende till vigten deraf, att Bevilln.Utsk:s svar på återremissen, rör:de betänk, om stämplade pappersafgiften, med det första förekommer, vågar jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att ifrågavar. betänk, mätte flyttas främst på listan, näst efter Const.Utsk:s nu förevarande betänk. 232 Den 12 Mars e. m. I anledn. häraf hemställde II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle, att Bevilln.Utsk:s utlåt. IN:o 29, i anledn. af anmärkn:r emot betänk. N:o 13, ang:de stämplade pappersafgiften, blefve uppfördt å föredragningslistan näst efter Const.U(sk:s mern. Ropades ja. Lades på bordet följande från LagUtsk. inkomna betänk:n: N:o 86, i anledn. af gjorde anmärknrr vid Utsk:s betänk. N:o 18, öfver väckt motion om ändringar i ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter; N:o 87, i anledn. af väckte motioner, ang:de concurs-lagstiftningen; N:o 88, i anledn. af väckte motioner, om förändring af 8 § i 9 Cap. Handelsbo, samt 2 § af K.
Att deri ej skulle legat någon billighet, synes man kunna öfvertyga sig, derest mun uppmärksamt genomläser detta lagrum. Man finner då, att motionären Mans Månsson tolkat detsamma oriktigt och i strid med tydlig ordalydelse, då han såsom föremål för lidande och kännbara förluster framhållit den »fattige,» som genom en stängseldelning enligt den nya författningen kan erhålla vida större hägnadsskyldighet än hans mägtigare granne. Huru är det möjligt att på en sådan jordegare tillämpa ifrågavarande 14 § sista punkten, som stadgar, att den som »vid ny delning af redan upprättad hägnad njuter minskning i den hägnadsskyldighet honom förut ålegat» ej skall vara berättigad till ersättning för det hägnadsbelopp, hvarifrån han befrias? Och är det ej till de »fattiges» eller mindre jordegarnes förmån att desse, som just blifva de, hvilka till följd af den antagna s. k. hälftenprincipen komma att få något större hägnadsskyldighet i yttre rågången mot sina grannar, såsom en slags ersättning derför befrias från att till den större grannen betala värdet af den hägnad, som finnes förut upprättad och från hvars framtida underhåll denne sednare befrias? Härom hör man, enligt Utskottets tanke, ej kunna misstaga sig; och som Måns Månssons framställning i öfrigt hvilar på det oriktiga förmenande, att den jordegare, genom hvars egor allmän farväg löper, skall hädanefter blifva nödsakad att ensam uppehålla hägnad till sitt fredande, en nödvändighet, som, efter hvad Utskottet ofvan sökt visa, icke mera förefinnes, sedan en hvar är skyldig att vårda sina kreatur så att de ej tillfoga skada åt annan; föranlåtes Utskottet hemställa, att någon ändring af 14 §, i det syfte Måns Månsson angifvit, ej måtte ifrågakomma. Vidkommande åter den begärda förklaringen af samma §, så enär Bjerkanders framställning derom — uti hvilken Anders Jonsson allenast instämt — utmärker, att Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskotlets Betänkande N:o 34.
WALTER. Hvem promenerar hon med? ADA. Se efter. De gå där nere på trottoaren. WALTER (ser ut genom fönstret). vis vara svartsjuk, lilla Ada? Ernst! (Leende.) Du skulle väl inte händelseADA. ning till än du. Svartsjuk! Det har jag inte mera anledWALTER. fult och dumt. Än jag! Ja så...! Det där ä' fult, Ada, ADA. Jag känner henne, jag! Hon kan inte hjälpa och se, hur hon drar Ernst ifrån mig... Åh, du skulle bara se, hur hon koketterar! Nej, jag menar inte Wilhelm. Hvarför det, för det ä' hennes natur. Men att gå här ­ 42 ­ WALTER. Vet du. Ada, du skulle skämmas...! ADA. i rummet, kan han inte stanna fem minuter hos mig. Om hon också sitter i andra ändan af rummet och det gör hon alltid så ska Jo, det ä' sanning. Så fort hon kommer in han dit. Hon vill alltid ha tête-à-têter, ser du, del, och hur hon bär sig åt, så får hon alltid någon dit. och därför sätter hon sig i en vrå som en spin WALTER (stampar i golfvet). Jag tror, ni ä' galna bägge två! ADA. Hvilka? WALTER. du säga till mig. Du och mamma. Och det där vågar ADA. Du kan se själf, om du vill. WALTER. Menar du, att hon inte håller af mig? ADA. Jo bevars, hon håller af många, hon. WALTER. Ada...! ADA. dig, för... Jag tror till och med, hon håller mest af ­ 43 ­ WALTER. För...? ADA. hon allt, hvad hon önskar sig. För att... ja, för när hon får dig, så får WALTER. Och hon har varit din bästa vän, Ada! (Paus.) ADA (sänker hufvudet i händerna). Åh, hon gör mig elak! Walter, tror du, WALTER. Jag tror, att du ä' tokig! ADA. Snyftar.) Jag kan inte hjälpa det. Tyst! Gråt inte! arbete.)