Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kah ej finna annat, äa att detta är förenadt med högsta rättvisa, då derigenom de Städer, sora innehafva betydligare jord och hvars hufvudyrke eller egenteliga näringsgren är jordbruk, tå i mohn deraf begagna brätivinsbränningsrättigheten. då deremot de Städer, som hafva ringa eller snart sagt ingen jord och hvars näringar oestå i handel och andra rörelser, ej billigtv s kunna göra anspråk på en dem ej tillkomm-nde rättighet Skulle ej detta förslag antagas, så tillstyrker jag att hvarje jordinnehafvare i Städerne måtte få bränna för innehafvaode jord «fter uppskatt - ben 25 Junii e.rn. iyS ningsvärdet och ingea skillnad göras å ägande eller donerad jord. I händelse af åferremiss, anhåller jag ödmjukast det denna min anmärkning måtte få åtfölja. Grefve Hård, Carl Guftajt Så länge Författningar grundas, icke på allmänna principer utan på godtycke eller ögonblickets opinion, måste det inträffa, sorni fråga om husbebofs bränvlnsbränningen blifvit öfverklagadt, att nemligen Författningarne derom nästan vid hvarje Riksdag undergått förändring. De mångfalldiga, mot hvarannan stridande motioner, som i ämnet vid denna Riksdag blifvit väckte, de olika meningar, som inom Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskotlet blifvit yttrade, och de motsägelser som sjelfva Betänkandet innefattar, bevisa, att äfven saken nU blifvit ensidigt betragtad, att man uppsökt de grunder, sorn synts bäst passa för de resultat, man önskade, i stället för att af allmänna grunder härleda resultatet. ijtskottet synes utgå från den princip, att btänvinsbränningen är för jordbrukets uppkomst nödvändig, men drager deraf den vidsträckta slutföljd, att denna näring bör uteslutande af jordbrukare få utöfvas; då likväl in - i76 Den 25 Juni i e. m, tet annat deraf härflyter, än att jordbrukaren icke bör betagas rättigheten att tillverka bränvin.
Maj:t sä vida specielle förordnaden härom icke skulle anses tillhöra Stadens enskilda styrelses försorg och på dess pröfning bero, i Kader låta befordra Utfärdandet af de föreskrifter, som kunna finnas tjenlige för att bringa Clara Sjön samt Rörstrands och Carlbergsv ikar ne i ett för sundheten inom Hufvtidstaden oskadligt tillstånd och hvarmed, Under förutsättning att Clara sjön borde igenfyllas till den del, som ej erfordras för bibehållandet af en öppen farled, ändamålet utan annan gravation för Hufvudstadens Innevånare, än som kan uppkomma genom kostnaden, lill denna farleds samt Rörstrands och Carlbergs-vikarnes uppmuddring, torde kunna vinnas, om med förbehållen optionsrätt för de intill Clara Sjöns Stränder angränsande Tomtegare, hvar och en som åtoge sig att innom viss föreskrifven lid med tjenliga amilen igenfylla någon del af sjön, försäkrades om fri egande rätt dertill, ulan 4 Sami. 4 Band. •j/[6 S t a t s-U t sk o 11 ets Betänkande?!. lösen, samt om tillika bestämdt förbud, öfver hvars iakttagande största vaksamhet borde bafvas, utfärdades emot all oreldigVjels utkastande i Sjon och särskildt tillräckligen aflägsen plats i stället dertill an vistes. Genom den fria upplåtelsen af de nya tomterne skall Stads-Gassan visserligen förlora en mahanda påräknad inkomst, men med antagande af en motsatt förbindelse hofidensamma, att sölja för befordrandet af sundhet inom Ilufvudstaden, lärer, då detta ändamål, blott genom uppoffring af en så bes k a flad presumtiv vinst, kan ernås, någon verklig förlust icke kunna anses blifva Cassan tillskyndad, hvarföre Ekonomi-Utskottet oek tror något hinder emot detta förslag icke böra möta. Stats-Uiskottet, som till alla delar instämmer uti Ekonomi-Utskottets yttrande, får åberopa detsamma såsom svar å den erbållne nemissen; och varder ärendet vördsamt öfverlemnadt till Riksens Bögloflige Ständers eget bedröfvande* Slockholm den i5 SeplémbeV i6a3.
261 höfdingarne skola räcka Magistraterna handen, att de Gerningsöre!), hvilka städerna äro anslagna, rigtigt indrifva»: att 10 §. 5. mom. uti Kongl. Resolution pä Städernes besvär den 12 April 1739 innehåller, det vissa städer hafva att åtnjuta En Daler Silfvermyt årligen af hvar Embetsman och Sycknehandt verkare på .Landet; dock kunde inga andra, ställen efterlätas sådana Gerningsören att uppbära, än de som genom Privilegier och Resolutioner dertill ägde rätt, samt att genom Kongl. Resolution på Städernas besvär den ig Januari i 1757, är uti § förklarad!, att Kongl. Maj:t funne till Gerningsörens åtnjutande af Sockenhandtverkare å landet, de städer, som genom Privilegier och Resolutioner dertill äga rätt, vara berättigade; hvadan det skulle åligga Landshöfdingarne och flere Kongl. Maj:ts Embetsman, som dermed mrot hade att skaffa, att låta städerna sådana Ger c) 1 ningsören oafkorrtadt tillgodokomma. — Och sorn. Utskottet, likmätigt dessa sålunda gifna allmänna författningar, funnit de städer, som till Gerningsörens åtnjutande äro berättigade, böra desamma tillgodonjuta, äfvensom att Herrar Landshöfdingarne äro skyldige att vid uppkommande klagomål förhjelpa städerna till deras tillständiga rätt, men Utskottet icke kan inse, det några skäl till utvidgande af städernas rättigheter i detta afseende nu förekomma; alltså tillstyrker Utskottet vördsamligen , att vid hvad författniningarne förmå rörande Geningsörens uppbärande för de städer, som genom Privilegierna visa sig dertill äga rättighet, måtte tills vidare få förblifva! Hvilket - iJen 17 Aprili let Riksens Högloft. Ständers eget ompröfvande uiiderstälies. Stockhohn den 10 April 1815- På Högloft.
Cederström har sagt, att bergsfogden endast har alt skaffa med uträkningeu efter smältningsdygn: det är sant, att den conlrollen åligger honom; men om han icke sjelf gör sin tjenst, så sätter han en annan person för sig. Gr. Sparre: Jag måste erinra, att skälet, hvarföre iuot tioncn om bergslingsrätlernes indragning icke antogs, var just 646 Den 30 Januari. den, att vid föregående riksdagen en skrifvelse i ämnet ingått till Konungen, och att således Sländerne ansågo onödigt, att vid den påföljande förnya densamma. Frih. Cederström: Det sista yttrande, som Gr. Sparre afgifvit, äger sin riktighet, men det medgifver alldeles icke att bifalla delta betänk, i dess nuvarande skick, ty jag säger ännu en gång, att bergsfogdarne icke äga så beskaffade befattningar med bergsväsendet, som kunna flyttas på bergmästare och geschworner. Det är således icke rimligt alt afsända en sådan skrifvelse till Konungen, utan betänk, måste återremitteras, för att i denna del rättas. När man frågar efter, hvad det är som en bergsfogde har med bergsväsendet alt göra, som kan öfverflyttas på en annan, så blir svaret, att det finnes ingen ting sådant, ty den karlen har dermed ingenting att skaffa. Gr. Sparre: Vid afgörandet af denna fråga, följde Utsk. den för bergsfogdarne nu gällande instruction, och deraf upplystes, att åtskilliga åligganden ännu funnes för dessa tjenstemän. Del var dessa åligganden, som Utsk. ansåg böra öfverflyttas på bergmästare och geschworner. Finnas numera inga sådana åligganden, så är det klart, att ingen ting heller är att öfverflytta. Frih. Cederström: Jag har redan haft äran yttra, hvad som ock är med sanna förhållandet öfverensstämmande, alt på den tiden, som Kronan hade grufvor, så hade fogden ganska mänga bestyr.
Högst oroande voro framställningarna om de obemedlade folkklassernas belägenhet, och styrelsens häraf föranledda bekymmer ökades, då Kongl. Maj:t insåg omöjligheten att med de inskränkta hjelpmedel, som numera af undsättningsanslagen återstodo, kunna i någon väsendtligare mån afvärja det hotande eländet. Enär den föga betydliga summa, som influtit genom afbetalningar å de efter 1845 års skörd lemnade undsättningar, och 1845 års tullintrad för den ifrån utrikes orier inkomna spanmål voro otillräckliga för behofven, såg Kongl. Majit Sig nödsakad att förordna om lyftning af 350,000 r:dr å det genom Rikets Ständer afsätta mindre kreditivet; och utaf dessa sammanlagda tillgångar anvisades till nedannämnde län följande summor: Stockholms lån .. R:dr 133: 16. — Gottlands län ... n 28,466: 32. — Calmar län Blekinge län • x Y) 50,000: Jönköpings län » 20,650: Kronobergs län T) 22,866: 8. — Christianstads län Y) 10,000: Hallands län .. 81,400: Transport 273,770: 8. — 12 Kongl. Maj:ts Nåå. Proposition N".o S2. Götheborgs och Bohus län Elfsborgs län Skaraborgs län Wermlands län Jemtlands län Transport 273,770 ll:dr 30,000 60,000 41,300 10,000 1,700: » o n 8. 8. års Tillsammans ll:dr 416,770 Förenämnde, till undsättningar anordnade, belopp, nemligen efter 1845 missväxt R:dr 1,140,616: 32. — och efter 1846 ars ofördelaktiga skörd å vårsäd ... „ 416,770: 8. — utgöra sammanräknade en totalsumma af .. — Den från utrikes orter under de sednast förflutna tre åren till riket införde spanmål har utgjort följande qvantiteter: Hvete 16,930 tunnor.
Osi ansvarighet för betalningen af Kongl. Pommerffa Kamarens Wexel-Circulations Skulder, under wilkor att Pommerffa Landet altid ffall komma att anses, fäsom för denna Skuld häftande, och att med desi ligviderande alltid 16. Den 12 Nowembek. '354 pä enahanda sätt ffall komma att förhällas, som i afseende pä Riks. gälds Contoirets enskilda Utrikes gäld redan är stadgadt och förestrifwit, och att Capital fordringarne, i anseende till deras förfallotid sättas i bredd med Riksgälds. Contoirets Utrikes Län, hwilka under loppet af innewa. rande är till betalning sörfalla, och sedan Räntan derä ansetts böra frän Stats Werket utgä till Riksgälds Contoiret, har dertill pä förslag blifwit uppfördt 20,000: Till hwilka nya bewiljade utgifter Wi beslutat, att, genom de Pommerffa Staternas öfwersipttning ifrän allmänna Indragnings.Staten pä Pommersk Stat, nödiga tillgängar stola sökas.
— Bilagor till nämnde Betänkande innehällande särffilte Ledamöters yttranden, Sept 876.-950. — angäende infordrade upplysningar om bcwillning ä krut, alun och socker, <vct. 4254. Olov. 2;6. zäi. — med projcet till Stadgan och Tariffcrne för den blifwande allmänna Bcwillningsn, Ian. 2-r. — Z70. Ny rcdaetion as ?'die Art. Bcwillnings Förordningen, om Mantalsskrifningen, Beredningsoch TareringsVomitecrnc rc. Apr. 700 Maji 1075. som uppdrag ät Erpcditions - Utffottet at redigera Ständcns bcflut rörande allmänna Bewillningen Apr. gr. 164. 702. justering af nämnde rcdaetion, Apr. 9;-o: Maji ia6g.) med förslag att medel till understöd ät Institutet för Blinde, Döfstumme och 'Smagstnte mätte tagas af den winst och inkomst Staten numera erWlcr deraf att alla Stapelstäder hädanefter stola betala Sjötullen med wcrlar eller Swenste Bankosedlar ester gängbar cours, Febr. Z26. Z95. Apr. 614, ?2A. 8g7. — om nödige förändringar och rättelser uti fördelningen, uvpbörden och redogörelsen af den hittills erlagde Charle Sigillate afgift Fcbr. 729. 1258. 1279. "376. >,19. 86g. 874. — med hemställan rörande tillwcrkning olli serstilt wärdande af papper tkll Charta Sigillata, Febr. 356. 860. Apr. 612. 714. 7Z2. 82l. om oredowiste Charte-Sigillatc - medel i Finland Febr. g-g. 2tpr.
De äro väl jämförelsevis ett fåtal, som synda på den sidan. Men deras exempel verkar på många. Dessa skulle komma ihåg, att verktyg, som ej brukas, kunna rosta bort, och att den arm, som ej öfvas, blir kraftlös. Spännkraften kan domna, om den ej brukas, och då måste våldsamma medel tillgripas för att den skall ryckas upp. Obrukad kraft förtär sig själf. Genom förståndig hushållning med nerverna, så att deras debet och kredit gå ihop, bör man i de flesta fall kunna förekomma nervlidanden — bota dem är betydligt värre, och varaktigt återställande, där nerverna en gång blifvit illa angripna, gränsar kanske till det omöjliga. Naturligt' vis kan ingen vilja påstå, att alla människor äro i stånd att så hushålla med sina nerver, men ganska tryggt kan man däremot påstå, att största delen af människorna utan tvingande nödvändighet misshushålla med dem. Och lika tryggt torde kanske också kunna antagas, att om människor i allmänhet visste, huru ytterst nödvändigt det är att i nervernas bushållning beakta debet och kredit, skulle ej så många slags nervlidanden plåga mänskligheten. * 1897 I Stockholm. Små utställningsiunderingar och litet annat s m å t t och g o d t. För Idun af Lovisa Petterkvist. Bref VII. Jag får be så ofantligt o m ursäkt för det här brefvet, men jag har så grufligt ondt i hufvudet, att jag inte kan tänka, om jag bjuder till aldrig så. Också får brefvet bli som det kan, ty göra hvad man inte kan, kan ingen, inte ens en skribent — åtminstone inte en tillfällig. I går kilade jag i väg till konsten, tot soll, för att ta mig en andra titt. Ruffen satt » i tunnan » och Lycko ville jag inte besvära. Dessutom hade jag ett par allvarsamma taflor att se på, och då vill man gärna vara ensam. Besynnerligt att de svenska artisterna inte visar upp en enda dukbit i det religiösa? Såvida inte det är en exposition i och för sig f Hos finnarna däremot finns en » Christus och Magdalena », som jag aldrig kan titta mig mätt på.
Till hösten skulle akademien inaugureras, och nu samlades folk på bron, för att se och välkomna de första förebådarena af en ny dag för det i mörker försjunkna landet. När Carl med de båda fruntimmerna skulle passera den smala bron öfver ån, hade med detsamma en kronotransport af flere lass börjat tåga deröfver, och några karlar, som, i brist på hästar, med handkärror forslade sand och sten till byggnadsarbete, stannade för att gapa, bland det öfriga här församlade folket, på huru de akademiska effekterna började urlastas. Af allt detta uppkom en trängsel och villervalla, hvilken stängde vägen, så att våra vandrare måste stanna, oaktadt allt Carls bemödande att rödja väg. Högst uppbragt öfver att se sig, och i synnerhet sin brud, sålunda inträngd bland folket, började han att med hög och pockande röst utdela befallningar åt alla håll om huru man skulle bete sig för att skaffa väg. Men finnarne brådska ej gerna, och allt utfördes med vederbörlig säflighet, Carl till stor förargelse. Nu hörde Margaretha bakom sig en röst sakta uttala hennes namn. Hon såg sig om, och föga felades att hon ej ropat till, då hon tätt bakom sig blef varse Magnus, men hans på läppen lagda finger påminte henne i tid att akta sig. „Låtsa ej om något, vänd dig bort, att jag kan tala vid dig utan att bli bemärkt,“ hviskade Magnus med hastiga ord. Margaretha gjorde så, och gynnad af trängseln kunde nu Magnus sakta säga helt nära hennes öra: „Margaretha, man drifver ett styggt spel med oss. Man har bjudit mig mycket för att afstå från dig. Man har sagt mig att det är din egen vilja, man har derpå gett mig flere bevis som se säkra ut, men jag kan ändå ej tro dem. Många bref har jag skrifvit, en person af er egen betjening har emottagit flere af dem och lofvat föra dem till dig, men dels hemtat dem obrutna tillbaka, som hon sagt, på din befallning, dels svarat mig att du kastat de andra obrutna på elden. Dock så länge jag intet hört af din egen mun, tror jag ingenting.
(355) (3081 H USFÖRESTÅNDARINNA, af god familj, egande god bildning och förmåga att ordna och sprida trefnad i hemmet, som med duglighet kan leda hemmets inre sysslor samt musikalisk, men framför allt i besittning af håg och böjelse att egna mindre barn moderlig omvårdnad, erhåller förmånlig plats på landet. Ålder ej öfver 35 år. Reflekt. behag. afl. svar jämte betyg och fotografi märkt » God föreståndarinna », Iduns expedition. (f90f 9) 7 illO^-IOd S9JO-0I Z SapUBSpSUl JBAS SB-1SUQ •q * A - j ' uijoq - &gt;|0Ö} S ' ?JAqsuouuv Miaemng s " JPB ' « j o} B j a n - | «: p) JE.ni j b a s ' W " Ui pi; s; aqjB qoo upj mo Bums / fyddn all apjo; - |J9H •ijo^oÅJjsBuiup!} f 6u !U||B} sub aJB)} B| sBbis joBbu J3) |gs ' jeBufup!} JBd jj.a! ua) |aÅ) S) iUB) js l|00 J0S|8} lEJ9q ' J0^1U0J&gt;| BBUfUl p n p y j o i juies ' ajB|appaiuap8Åq j b mos ' 9NI19NA SHV 61 N J ARNJUNGFRU, van vid barn, ordentlig och pålitlig, helst kunnig i sömnad, får B till hösten plats på landet, för tre barn IV2 — 6 år. Svar till Friherrinnan S. Wrangel, Säby &amp; Strängnäs. (307) EN ANSPRÅKSLÖS GUVERNANT önskas till landet i södra Kalmar län, att undervisa en 10 års flicka, i vanliga skolämnen och musik. Ansökningar med lönepretentioner insändas med snaraste till » J — a », Norra Tång p. r. (G.
Dessutom hafva i denna fråga sig utlåtit; a) inom ITögloflige Ridderskapet och Adeln, Herr von Törney som anmärkte, alt den. ersättning Jemtlands Rusthållare under Carl Xl:s lid erli öl Io, till belopp af 20 daler silfvermynt, svarade då emot xo Silfver-Riksdaler, hvarföre i den tiden kunde köpas 10 tunnor korn, men utgingo nu med 6 Rdr 32 sk. Bancosedlar, hvarföre i Jemtland nu ej ei hölies en tunna korn; att den stora skillnaden emellan Jemtlands Regementes förra egenskap af Landtvärn, som ej kunde commenderas utom lånegränsen, och dess nu varande af regulier trupp, som egde samma skyldighet till activ tjenstgöring, som den öfriga indelta Armeen, i synnerhet förtjent att komma i öfvervägande, enär hemmansegarne ej längre sjelfve tjena för Rotarne eller få lega manskap utan, betydligt ökade kostnader; att för ett jordvärde af 4.257 Rdr betaldes uti det öfriga Sverige, i Statsqhlrag. 177 Rdr B:co, men för samma jordvärde i Jemtland erlades 4^4 Rdr; samt att hemmanen i Jemtland icke voro för lågt taxerade, hvilket upplystes af uppbudsförteekningarne, som utvisade, att, under loppet af de 10 sislförflutne åren, de hemman, sorn frivilligt blifvit sålde, blott öfverstigit taxeringsvärdet med 27 procent; och ansåge Herr von Törne}, alt Jemtland således vore i behof af de ersättnings bidrag, som af Kongl. Majit blifvit föreslagne.
Stånd emellan förekommes alltfå, och möjeligheten af oförrätt och hämd, grundad i Ståndshat och afund, hvilken i framfarna tider få ofta vifat fin olyckeliga verkan, medell!; 3Jne Stånds förening emot det 4:de, blir derigenom undanröjd. De händelfer då ikiljaktighet lkulle kunna uppkomma, böra äfven emellan 2:ne rätt fammanfatta Stånd blifva fälllynta, och hvilket förhållande i Engellka Parlamenten bält upplyfes. Det är och blir alltfå en hufvudfakelig förmån och fäkerhet för ett fullftändigt och fäkert afgörande, att Delarnes förening nödvändigt erfordras, och det vinnes endal! i 2:ne fkiljda Kamrar, h varell ingendera möjeligen kan beherrlka den andra. Alla Bellut böra fåledes få den ftörfta inöjeliga fullkomlighet5 och i de fall, då förening uti omdömen och derifrån uppkomna Relultat, icke kan vinnas, är det ett fä* kert bevis på Frågans tvifvelaktigt och oviffa belkaffenhet , lamt fåledes mycket lyckeligare, att den till en annan tid b vilar, än att genaft med ett ofäkert och kanIke förhaftadt flut afgoras. •ro fl/vTJ • j ] • ■ • ■ . ; .' v; Hen {lelia uppräknade fördelar vid fördelningen af Reprefentacionen i 2:ne Kamrår, - är,o icke de enda. Det är äfven af ftörfta betydenhet, att Medborgare af alla Claffer derigenom få, tillfälle träffas, umgås och närmare förena fig, till gemenfam förtrolig öfverläggning. Hvilken infer icke det goda deraf, emot förhållandet i många delta Stånd? Jag tror mig böra repetera den fanning, att alla de enikildta Motiver, Intereffen och Ändamål, hvilka ifolerar Perfoner och Folk-Claffer, forn hindra eller motverka de bålla affigter och förlätter allt i ftrid, bör i 2:ne Kamrar ej äga ruin.
Slutligen utfärdades den 14 Augusti 1841 en Kongl. Kungörelse och ett Kongl. Bref, som båda åsyftade att ytterligare gynna klädesfabrikanterna. Genom den Kongl. Kungörelsen utsträcktes förut medgifven lånerätt i Ulldiskonten till hvarje innehafvare af inhemsk ull; och genom det Kongl. Brefvet förunnades särskildt åt klädesfabrikanterna den fördel, att desse, om de antingen vid ullmarknad eller direkte från svenskt schäferi uppköpt förut icke belånad inhemsk ull samt förete producents under edelig förpligtelse utgifna intyg såväl att ullen är fallen vid dess schäferi, som angående det pris, hvilket för samma ull beräknats, må, utan hinder deraf, att ullen icke blifvit i allmänt ullmagasin inlagd och värderad, få ur Ulldiskonten, efter sig företeende omständigheter, erhålla lån för dylik ull emot godkänd säkerhet. Det visar sig således, att den nyare Ulldiskontfonden till väsendtlig del frångått sin första bestämmelse derigenom att fabrikanterne till fullo återfått den lånerätt, hvilken de egde före år 1831, och hvars borttagande just ingick bland vilkoren för den nya diskontens bildande. De äro nu vida mer gynnade än ullproducenterna, för hvilka fonden tillkom; och man skulle nu åter ega fog att, likasom före år 1831, klaga deröfver, att den fördel, som genom lånen tillskyndas fabrikanten, i allt för ringa mån delas af landtmannen, så vida icke tänkesättet heldre utdömde hela Ulldiskonten såsom både för fabrikanten och för landtmannen obehöflig. 408 Motioner i Borgare-Ståndet ! 802. Denna inrättning har haft mycket svårt att ät sina medel bereda en nöjaktig låueafsättning, fastän för någon tid sedan till och med den utväg blifvit försökt, att tjenstemän från Kommers-kollegium begifvit sig till Norrköpings ullmarknad, försedde med Ulldiskontens penningar, för att på stället med någon större framgång hälla dem tillhanda. Kreditivet har ej behöft ens till hälften anlitas.
Rikets sannskyldiga nytta icke kunnat blifva riktigt iakttagen i anseende till Statsrådets incompletta skick, så önskar jag så mycket hellre, att 107 §:n måtte tillämpas, som icke dessa begge §§ på en gång kunnat tillämpas, och jag alltid hellre önskat att denna § måtte användas än den 106. Här har blifvit sagdt, såsom jag tror, ganska riktigt af Denia September f. m. 347 Hr von Hartmansdorff, att man icke af Regertn kan fordra, att under riksdagens lopp några vigtigare åtgärder i reforiaväg skola vidtagas, då de ej blifvit yrkade af någon annan. Jag tror alt lian deruti kan hafva rätt; men hvad man af den nya Regertn alltid bort kunna vänta, och hvartill tid alltid finnes, är, att den bort taga det af förra Regertn följda befordrings-systemet i närmare sigte. Jag kan icke tro annat, än att, om Statsrådets ledamöter hade varit tio i stället för 7, en så vigtig förändring hade kunnat göra sig gällande hos K. M., och att, om jag så får uttrycka mig, en rensning med de skedda befordringarna deraf bort blifva en följd. Jag har under debatten vid decharge-betänkandet yttrat och dervid icke blifvit emotsagd, att hvad landet kunde hafva mest alt lägga de förra rådgifvarne till last, var icke utnämningen af de eller de personerna till deras platser, utan ännu mera att K. M. icke begagnat sin rättighet att från förtroendeembeten skilja sådana personer, hvilkas karakter och seder öppet tadlades. Jag skulle således tro, att, om Statsrådet varit fulltaligt, fråga hade kunnat uppstå om alt skilja en eller annan sådan hög embetsman från sin plats, 0111 hvilken sådant hade varit bekant; och jag skulle hafva önskat detta så mycket mera, som Regertn derigenom hade bevisat, att den velat beträda det constitutioneila systemets bana, och derigenom återfört en belåtenhet med Konungens person, som förut funnits, och hvilken jag tror mycket Blifvit minskad lill följe af de herrars uppförande, som yrkat att Konungen skall vara allena styrande.