Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den 11 dennes, i anledning så väl af RiksdagsFullmägtigens för Malmö Stad Herr H. A. Falkmans hos Välloflige BorgareStåndet ingifne Memorial, om lindring i allmänhet uti Inqvarterings-besväret för de Städer, der ständige Garnizoner äro förlagde, men serskildt för Malmö Stad, i afseende på betalningen af det Lån, som vid 1812 års Urtima Riksdag blifvit Staden beviljadt, till uppbyggande af Casserner och Stall för 3;ne derstädes förlagde Esquadroner af nu varande Cederströmska K:gl. HusarRegementet, som, äfven af RiksdagsFullmägtigen för Staden Ystad, Herr Ilaaks, hos Välloflige BorgareStåndet väckte Motion, angående det vid 1815 års Urtima Riksdag, nyssnämnde Stad beviljade Lån till CassernBygg - 652 Den 24 Februarii. nader för de derstädes då förlagde 2:ne Esquadroner af ofvanberörde HussarRegemente. 2:0 Af den 12 dennes_, öfver de af Herrar Mart. Thunell och H. W. Eckhoff, hos Välloflige BorgareStåndet serskildt ingifne och derifrån till StatsUtskottet remitterade Memorial, angående ersättning för de förluster, som Svenska Medborgare under de sednare Krigsåren måst vidkännas, genom Skepps-uppbringningar af de utländske Magter, med hvilka Sverige yarit i fredligt förhållande. 3:o Af den 12 dennes, öfver Herr Landshöfdingen Friherre Focks Motion, om Löners anslående för LänsNotarier och LandsContoirister. 4:o Af den 16 dennes j i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande Medels utseende till bestridande af Kostnaden till Högstsalig Hans Maj: t Konung Carl XIII:s Begrafning. Ut supra. S. D. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflig é Eidderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 182g.
Waldemar, från hvilken de blott varit skiljda några steg under sitt samtal, hade stigit upp, och då han såg den öfverväldigande rörelse hans ord förorsakat Julie, tillade han: ”All förklaring är här öfverflödig; ringen skall jag lemna åt din far, Julie! och blidka honom så mycket jag förmår. Måtte du blifva lycklig i din nya förbindelse, och måtte er föresats, herr baron, att bereda hennes framtida sällhet vara lika redlig och varm, som min varit det!” Upprörd tryckte han Julies hand och hastade bort; och hon – hon kände en dödskyla genomlöpa sina lemmar; men hon förmådde dock att beherrska sig, och log emot baronen, då han, bekymrad för hennes ytterliga blekhet, frågade om hon mådde illa, samt ville springa efter vatten. ”Gör icke det,” sade hon, med förvånande välde öfver sina stormande känslor; ”jag mår rätt bra,” och ett par timmar senare satt hon vid det stora middagsbordet, så fullkomligt utan alla spår till en föregående sinnesrörelse, att icke den ringaste aning hos de öfriga gästerna uppstod derom. Hon undslapp härigenom åtminstone att blifva ett mål för nyfikenhetens och tadlets högljudda hviskningar. Och detta är ingen ringa vinst. Men uti Julies hjerta hade en sträng brustit, hvilken ingen tid, inga skiften förmådde återställa. Hurra! Hurra! Sväng hattarne i luften! O kärlek! jord och himmels under! Tegnér. Jag har ilat åstad med en så flygande hast genom de tre akterna af bröllopet, att jag först nu, sedan jag hemtat andan efter den sista, erinrar mig, att det icke varit serdeles artigt att på så lång tid lemna unga brukspatron St–hal ur sigte. Men en sjuk person spelar hvarken i det verkliga lifvet eller på skådeplatsen någon betydande rol, utom då han uppsätter sitt testamente. Men som Gustaf St–hal ännu icke kommit att tänka derpå, får så väl han som läsaren ursäkta, att han en tid bortåt fått lefva i sitt mörker.
på landet för lärande af hushållsgöromål. Den sökande är villig gå frun tillhanda samt betala för sig. Plats önskas helst i mellersta Sverige. Svar torde sändas till » N. 23 », Iduns byrå. [2637] U ng flicka önsk. plats i glad och trellig fam. att delt. i husl. gö- rom. afg. kan erl. om så fordr. eller ock är sök. villig, att om mindre barn finnas, underv. i vanl. skolämn., franska o. tyska. Svar snarast möjl. t. T. », Billesholms grufva, [2638J Mindre En 23 års flicka af god familj, som i 2 år varit ute och. lärt sig hushållsgöromål, önskar plats i familj för att biträda med inomhus förefallande göromål. På lön fästes mindre afseende, mest på ett godt bemö- tande, Svar torde godhetsfullt sändas till » E. 9 0 », Elfkarleö, pöste restante. (G. par skedar socker, några lagerbärsblad, muskotblomma, 4 gr. hel hvitpeppar och 4 d:o ingefära. Sedan löken lagts i en stenkruka, hälles lagen kokhet däröfver, krukan öfvertäckes väl och nästa dag uppkokas åter lagen samt slås något afsvålnad öfver löken; kall kan denna läggas i glasburkar. JR. Blaedel Ö O O O FÖR EJ O. Q. FRISKA, Wingåker. FIELSA, O C H LIF JUSTUS. Kräftsoppa. Härtill 1 ' h å 2 tjog kräftor. Alla stjärtar frånskiljas, rensas väl och läggas på en tallrik, tills soppan är kokt. Skalen och allt det öfriga af kräftorna hackas mycket fint jämte ett stycke smör. Läggas därefter i en kastrull och fräsas, hvarefter litet vatten påhälles, men ej mer än att det står öfver massan, som nu får koka, hvarunder man skummar ifrån det röda smöret och häller det i en särskild kastrull; med skumningen fortfares så länge något rödt visar sig.
Riben förenade sig äfven med Herr Stråhle. Herr Grefven och Landt Mar/hal keti förnyade derefter den af honom sist gjorde proposition, tillika med det af Herr Stråhle dervid föreslagne tillägg. Ropades starka Ja jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Landtjtfarskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig linna, Ja ofverröstat Nej, propositionen blifvit af Riclderskapet och Adeln bifallen. Före - Den 21 Maji f. m. 369 Föredrogs å nyo Constitutions-UtsköttfelS den 2 dennes under N:o 10 afgifne samt dea 12 derpå Följde eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande Förslag att 8:de Momentet i 4 §. TryckfrihetsFörordningen mätte alldeles upphåfvas och uteslutas. Friherre Åkerhjelm, Gujlaf Fredrici Då jag i sist varande Plenum begärde ordet, var det, så vål för att förklara mig öfver de invändningar, som af någre värde Ledamöter gjordes, emot mitt Utlåtande öfver ifrågavarande ämne, såsom äfven, för att fortsätta de erinringar jag börjat mot ConstitutionsUtskottets Memorial i denna fråga. Men som saken då, på Heres begäran lades på bordet, anhåller jag nU att få fortsätta mina framställningar deröfver. För att imellertid återföra målet i Ridderskapets och Adelns minne, och återbringa det tillden ståndpunkt det hade, når frågan blef hvilattde på bordet, får jag äfven vördsamt anhålla, att först lå åter upprepa det Anförande jag då afgaf. Friherre Åkerhjelm upplåste härefter sitt yttrande i detta ämne till Ridderskapets och Adelns Protocoll den i5 dennes, hvarefter hart fortfor: I anledning af detta utlåtande, gjordes af Grefve Cronhjelm den invändning, att genom indragningen af den ena nummern, skulle fråga kunna Uppstå om skade-ersåltning, emedan RedaCteUren vore Ridd. o. Ad, Prof, IV.
Jag har varit der några gånger i drottningens ärenden, och derföre har man behagat spinna ihop historier, som jag kan höra.« – «Nå det var sjelfva hin, att hålla god min i elakt spel, men också att finna sig illa! Det är lycka för min herre, att han icke kan rodna. Hvem tror ni er kunna inbilla, att drottningen har något obytt med general Pechlin?« – «Hon fiskar ju alltid i grumligt vatten, är ömsom vän med sina fiender och fiende till sina vänner. Det är just det otroliga, som i afseende på henne är sannt. Sinklaire, som var så väl i vantarna: knappt har han blifvit riksråd, än han får hålla till godo snubbor, han så väl som de andre. Kanske hon nu tänker fånga Pechlin ..« – «Lika litet, som herr Badin fångar mig med den der sagan. Om du ändå vore en smula uppriktig och ångrade dig, så kunde mycket förlåtas – kanske « – (Inställsamt) «Nå väl! jag vill vara uppriktig. Jag älskar dig mera än någonsin och har aldrig sett dig så vacker som just nu. Jag ångrar af hjerta och själ, att jag icke långt för detta bortröfvat dig och flytt till det inre af Afrika, der vi åtminstone kunde värma oss gratis och lefva på vår kärlek, utan att behöfva oroa sig med hushållsbekymmer; ty ser du, min sötunge, i det här kalla björnlandet lefver man icke af bara månsken och nordanstormar. Eller hvad menar du, Olivia?« – «Jag menar, att vi sluta detta gyckel och börja tala ett solgrand mera förståndigt. För denna – det vill säga för sista – gången förlåter jag dig.« (Räcker honom handen) «Är du nu nöjd?« – «Mer, än jag med ord kan uttrycka.« På denna ömsesidiga förklaring följde en omfamning och försoningen beseglades med en kyss. Olivia (sliter sig ifrån honom; skalkaktigt): «Denna fick du för alldeles för godt köp. Det hade också ej skett, derest jag icke haft en liten tjenst att bedja dig om.« Badin: «O, qvinnolist, qvinnolist och egennytta! Låt höra: hvad önskar du, att jag skall göra? – «Gå mig tillhanda med några små underrättelser.«
Det äterstär at 8ecr6iL 11 kotte' stuteligen stg yttrar öfwer det evslnarionstnväämsnt, hwaret er kaninen, wid en realilLtMu, l aoc> bor med Riksdaler inlösa desi Sedlar pä kopparmynt. Slvärigheten at uti denna, Rikets och Undersatares > ä.t och w lsärd pä det ömmaste rörande vmständigdete. trästa et ej mcndre billigt, an säkert kunäam eut har sä mycket minore kunnat Undfalla, som af pera derutinnan gjorda försök, man äger mera öst wertygelse oerom, än man önjkar. Efter et noga öfvervägande af de i denna sak förekommande cooliäerariorisr torde säkrast kunna utresas : huru laugt st loigpelen at upfylla löften och förbindelser bor gä; h-vad aktning Rikets räddning fordrar, och i b vilken'punkt Rikets styldighet och Rikets förmåga bora hä.ur niman mötas. Det har harwid förekommit Secrsta Istjkottek i:o At ben försäkran, ksnczuen gistvit och Kongl. Förordningarna innehålla, om lAnciuoiw KopparRtynl§>-ft. dlarS irtlöjen rvid upwifandet med Koppar MpM, Mptt,är lika gammal med transport-sedlarnas första inrättning är 1702; icke desimindre har, pä snart 27 ärs tid och ifrän 1745 ars inrättning med de smärre 1'ranlport sedlarnas gångbarhet, ingen Lanhuens Sedel pä Kopparmynt blifwit inlöst med Platar, utan med stor stränghet wista tider Slantar kunnat mot Sedlar i smärre summor omwaxlas och i Langren erhällas, som utgör emellan 6o och 70 marks evalvation pä Riksdaler».
Statssamt Allmänna Besvärs» och Oecd* nomie-Utskotten, til hvilkas gemensamma utlåtande Högstberörde Nådiga Proposition blifvit öfverlemnad, hafva, efter öfvervägande af hvad sålunda i Nåuer framstäldt blifvit, stannat i Öfvertygelse, dels att landthushåll* ningen i Sverige ännu icke upphunnit den fullkomlighet, som med landets Climat och jordmon kan förenas, o^h att således bland de vigtigaste föremål för Kongl, Majus och Rikets Ständers gemensamma bemödanden ©tvifvelaktigt är att söka åstadkomma nödige förbättringar i jordbruks-näringen, dels ock att orsaken till jordbrukets mindre fördelaktiga bedrifvande i en del orter af Riket, och nära förfall i andra, till stor del härleda sig från sammanblandningen af serskilda hemmansdelar» egorymder, hvarigenom egarne dertill befinna sig i sådant beroende af hvarandra, att den omtänksamme och upplyste jordbrukaren icke sällan är hindrad att sköta sin jord efter senare tiders förbättrade anvisningar, utan måste lätta sig efter fördoms* fulla grannars vanor, hvilka åter, utan upp» märksamhet för nya rön och andra örter der* af tillskyndade fördelar, länge bibehållas i samma mon de hos mängden blifvit inskärpte. Utskotten anse derföre, att en ändamål*» enlig och fortskyndad verkställighet af skiftesverket är den grund, hvarpå öfrige åtgärder till jordbrukets och landthushållnin» gens förkofran böra stödja sig, och hemta Stais■ samt Allm, Besv.o. Otte.- Utsk.Utl. N.o 30. J ytterligare skäl för denna öfvertygelse af de välgörande följder, hvilka dylika skiften och utflyttningar medfört inom Skåne, hvilken Province, för några och tjugu år tillbaka, bar stämpeln af ett föråldradt och planlöst jordbrukningssätt, men som nu mera, i följd af enskiftes-verkets fortgång, torde kunna jemföras med Norra Europas mest frugtbärande och bäst odlade landskap.
577 Utskottet inskränker sig till meddelande af hvad Stats-Yerkets Räkenskaper för de förflutna åren uplysa, enligt hvilka följande ersättningar för förluster genom Götha Canals ledning utgått, nemligen: Contante utbetalningar åren 1813 till och med 1823 å Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel anordnade v 53,157: 34.— Spanmål in natura ifrån KronoMagazinerne i Östergöthland 371 t:r 24 7/12 k:pr Råg och 420 t:r 31 11/12 k:pr Korn, tillsammans 792 t:r 24 V2 k:pr, som af Riks-Statens Nionde Hufvud-Titels anslag blifvit Allmänna Magazins-Directionen i Liqvid godtgjorde med 8,249: 9. 2. Afradsoch KronoTionde Spanmål är, enligt 1821 års Räkenskaper, i Westergöthland till Wederbörandes ersättningar indeldt med 389 t:r 30 2/5 k:pr hälften Råg och hälften Korn, som för åren 1813 till och med 1822 utgör 3899 t:r 16 k:pr och, efter medium af desse 10 årens Markegångar i Skaraborgs Län å 7 R:dr 25 sk. 7 rst t:n, har ett värde af 29,374: 42. 3. Hemmans Räntor äro, enligt 1821 års Räkenskaper, för Jordförluster genom Canalens ledning Transport R:dr 90,781: 37. 5. 578 Stats-Utskottets Betiinkanden. Transport Summa 890: 34. — som, då år 1821 års Markegång varit låg, kunna för ofvannämnde 10 åren anses utgöra minst 8,907: 4. — Summa R:dr 99,688: 41. 5. och hvaruti igenfinnes det ungefärliga ersättningsbelopp, som Stats-Verket i och för upkomne förluster genom Götha Canalledning måst vidkännas i grund af de för CanalByggnadsBolaget utfärdade Privilegier. Till Riksens Högloft.
Föredrogos och lades till handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 26 dennes bordlagda Mem:r: N:o 91, ang:de verkställd omröstning i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk:n Nås 12 och 46, ang:de väckt motion om upphörande af de s. k. prebendepastoratcn; N:o 92, ang:de verkstäld omröstning i ani. af de hos Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskits Betan k:n N:is 36 och 64, rörande väckta motioner i fråga om ej mindre Norrmäns och Danskars, än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken; samt N:o 93, ang:de verkställd omröstning i ani. af de hos Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskrts Betanien N:is 39 och 75, rörande väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter. Föredrogs Frih. von Schwerine, .Jules, d. 26 dennes bordlagda förslag, att Presteoch Borgare-St:n skulle inbjudas biträda R. o. Ad:ns beslut rörande 3:dje punkten i sammansatta Statsoch Banko-Utslr.ts Utlåt. N:o 10, i ani. af väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angtde en allmän hypoteksbank m. m. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag har mig icke bekant hvad sjelfva beslutet innehåller; men i hvad fall som helst anser jag det betänkligt att inskjuta en mellanmening, såsom nu blifvit föreslaget, ntan att Utsk:t först tagit saken i öfvervägande, hvilket går lika fört, som om afgörandet sker efter inbjudning. Hade jag varit närv:de, skulle jag hafva bestridt den beslutade förändringen, som kan komma att verka motsatsen af hvad man åsyftat.
Beträffande öfriga delar af samma motion; så, allden&und Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition utvisar , att, efter hållen undersökning, befunnits nyttigt, om 7 nya extra Provincial-Läkare blefvo tillsatte i Falköping, Kisa, Ulricashamn, Tjust, Norra Dalarne, Arvika i Wermland och Oroust, hvardera med a5o R:drs arfvode, samt 2:ne Provincial-Läkare i Lycksele och Norrbotten med 5oo R:drs län hvardera; och det skäl, nemligen svårighet att erhålla skicklige sökande, hvilket ligger till grund för de eine sistnämndes förseende med ordinarie Provincial-Läkarelön, i Utskottens tanka, icke eger tillämpning hvarken på dc redan varande 8 Provincial-Läkare, eller nu föreslagne 7 extra sådane, i anseende till deras stationerande i orter, som i allmänhet äro mera bebodda och förmögne, än de Norra Länen, samt följaktligen böra lemna tillfälle till förtjenst genom enskild praktik■, så att någon brist på sökande lill desse tjenster, hvarmed dessutom Bataillons-Läkare-sysslor kunna förenas, icke torde vara att befara; fördenskull och med hemställan, att ifrågavarande motion, så vidt den afser förhöjning i löneförmoner för de Provincial-Läkare, som Kongl. Maj:t ansett böra åtnöjas med 25o R:drs lön, icke måtte vinna Rikets Ständers bifall; få Utskotten vördsamt tillstyrka;, dels den underdånigå anhållan hos Kongl. Maj:t, alt 7 nya extra Provincial-Läkare i Falköping, i Kisa, i Ulricaehamn, i Tjust, i Norra Dalarne, i Arvika och i Oroust, med 25o R:drs lön hvardera, samt 2 Provincial-Läkare i Lycksele och Norrbotten’, hvardera med 5oo Rrdrs lön, måtte tillsättas', dels ock att Rikets Höglofl. Ständer måtte till uppförande å ordinarie
Plötsligt stod hon mitt framför honom, men hon såg honom icke. Hon stod upprätt och tyst och betraktade en vit Venusstod i ett hörn av en undangömd boské. Det var en Venusstod i marmor, på vars fötter och ben, ja högt upp på magen, vulgära människor klottrat sina vulgära namn till åminnelse av en eller annan osande varm dag, då någon fullpackad söndagsbåt med lövruskor fram och bak och falsk mässingsmusik ombord fört dem hitut på lustresa att begapa och begrina resterna av deras fäders, nej, deras fäders herrars glans. Bröstet och det stolta huvudet skimrade vita, oberörda; dit hade barbarernas händer icke nått. Nedanför växte gräset frodigt och mjukt. Tomas smög ljudlöst bakom Märta, slingrade armarna om hennes midja, kysste henne och tvingade henne ned på gräset. Venusbilden stod leende och vit och tyst. Blåsten hade ökat; det var full storm. Skymassornas vilda jakt ilade fram över fästet likt skingrade flockar av en slagen här i upplösningstillstånd, på flykt. Märta gick före med kappan fladdrande för vinden, Tomas kom efter. Vart går du, Märta? Det ligger ett gammalt torn där borta på kullen där mellan träden jag vill komma upp på en höjd... med utsikt... Det knakade i träden, och luften sjöng över deras huvuden. Svandammarnas mörka vatten krusades av små toppiga, blygrå vågor med spetsar av fräsande vitt skum. Ett brak som av ett sammanstörtande hus tvang dem att tvärstanna. Det var en gammal murken, fullkomligt avlövad ask, som bräcktes av stormen, vacklade och föll, och i sitt fall slog den en bro i spillror, en av de små bukigt välvda miniatyrbroarna, som föra över de grävda kanalerna, och som med sina bräckliga vita balustrader erinra om leksaksbryggorna i en venetiansk vattenpantomim. En vit svan, som ensam med högburet huvud simmade omkring i kanalen, dök förskräckt ned under vattenytan, och var länge försvunnen. Då han åter kom upp, simmade han brådskande mot land, flög upp på svanhusets tak och ställde sig där att flaxa med vingarna, medan han utstötte underliga, dova skrin.
B. framställde voterings-proposition är vordet anmärkt, att, då, enligt sistnämnde 2;ne Stånds beslut, som legat till grund för contra-propositionen, 100,000 R:dr borde för utdikningar och vattenaftappningar i de sydligare Länen, ställas till Kongl. Maj:ts disposition, under enahanda vilkor, som vid mom. litt. A, i fråga om dylika medel för de nordligare Länen, blifvit bestämda, eller att till Kongl. Maj:t borde öfverlemnas att förordna, om deraf utgående Statsbidrag skola meddelas såsom anslag eller lån, det vore orätt alt i contra-propositionen omförmäles, att ifrågavarande medel utgå såsom lån. Då Bonde-Ståndets uti förevarande punkt fattade beslut, på sätt redan uti det återrremitlerade memorialet är vordet yttradt, helt och hållet afviker från de öfriga 3:ne Ståndens till sina grunder öfverensstämmande beslut, har Utskottet, i enlighet med hvad här förut blifvit anfördt, ansett deraf följa, alt förstnämnde beslut icke kunnat blifva föremål för votering, hvilket äfven af de öfrige 3:ne Riks-Stånden blifvit dels gilladt, dels ulan anmärkning lemnadt; och får Utskottet för öfrigt tillkännagifva, alt, sedan Presteoch Borgare-Stånden antagit Utskottets vid mom. litt. A gjorde inbjudningar, beloppen af de serskilda anslagen för de i denna 4 Stals-Vtslioltets Utlåtande, N'-o 522. punkts båda moment omförmälde behof blifvit genom 3:ne Stånds sammanstämmande beslut afgjorde, hvadan den i afseende å morn. litt. A. föreslagna voterings-proposilion icke vidare ifrågakommer, utan fö t fallit. Då vilkoren för dispositionen af de anvisade medlen, så vidt de angå hvad uti litt.
Utgiften härför är upptagen i 1863 års räkenskaper, och då omkostnaden såväl för silfvervasen som för porträttet, med omkring 300 R;dr understiger beloppet af den löneförhöjning, som bort tillfalla Professor Arrhenius från den I Januari 1862 till den 1 Oktober samma år, har således icke härigenom någon förlust tillskyndats Institutets kassa; hvarförutan må erinras, att äfven om en löneförhöjning icke kommit i fråga, någon gratifikation väl bort lemnäs Professor Arrhenius, då han utan ali ersättning under 14 ärs tid bestridt föreläsningarne i ett läroämne, såsom förut omförmältes, nemligen kameralistiken och ekonomilagfarenheten, för hvilket särskildt lärare sedan måst antagas och aflönas. Professor Arrhenii närmaste efterträdare, Löjtnant v. Post, kom genast, eller den 1 Oktober 1802, i åtnjutande af 5,000 Riksdaler årlig lön, med föreläsningsskyldighet äfven endast i 3:ne läroämnen, hvilken lön till enahanda belopp uppburits af vikarierande Föreståndaren, Professor Bergstrand, och är jemväl tillerkänd Institutets nuvarande Föreståndare, Direktör Améen. I § 3 förekomma tvenne anmärkningar, den ena, att i »diverse omkostnadskonto» två tunnor hvete och en tunna råg, under rubrik »kommissionsarfvode», blifvit utlemnade, utan att räkenskaperna lemna upplysning till hvilken person eller för hvad ändamål detta arfvode blifvit lemna dt. Att så ej skett är en försummelse af räkenskapsföraren. Detta kommissionsarfvode har utgått till i Upsala antaget ombud, som för Institutet ombesörjt åtskilliga speditioner med afsändning af redskap, tillverkade å Institutets verkstäder m. m., samt verkställt uppköp för Institutets hushåll, hvarigenom besparats budskickningar till staden, som skulle kostat vida mera än bemälte arfvode. Felet är att qvitto derå ej vidfogats räkenskaperna Det bilägges nu härhos underdånigst.
Han kkncle sig bitter och gallsjuk. Hvarför skall julafton! \ .ingas p! i dem, som icke vilja ha ilen? Han ville icke. Hvarför kunde han da inre slippal 278 Emellertid hade de hunnit ned p i gatan. Det frös. Snön knarrade sa, att det nastan skrek under fötterna. De kommo förbi en leksaksbod. &gt;Har skall jag in., sade den gamle med förniflans beslutsamhet. Hrorsonen hejdade honom. De 19 leksaker mer an tillritckligb, sade han,; köp fur femtio öre karameller att locka fram dem med; det L lagom. : Den gamle k5nde beundran för denna afgdrande ton. Bet var ju märkvitrdigt att veta s8 precis hvad som skulle till! ablen har skall jrrg g1 in, vill farbror g i med ?. ilen best&amp;nde unge mannen steg in i en gmnbod, och utan att h.eka bad hm att 19 se p i n %gr.i yllerastar för fruntimmer. : Det skall vara västar med Srmar i .., tillade han. Man lade fram en packe ylleplagg p i disken. aJa, de kannas ju tjocka och bra,. sade han gillande, i det han med kiinnareniin grep och viinde i dem. Det var var som om han aldrig i sitt lif gjort annat an köpt fmntimmersrastar. Herr Tobiassons beundran vm i stigande. Det skall rara h var pigas, förklarade den unge mannen, vind till den gamle. Och han syntes icke villridig. Han tog ut en vitit, svart och röd, och han fick den inlagd i ett papper, och det var alldeles som ingenting fiir honom. Sa gick man. 1 dörren tvarstannade herr Tobiasson. Han vinde sig hastik * och sade hänsynslöst: * Far jag ocksa en af de der tjockaste; en af dem med armar i. Han fick den inlagd i ett paket, betalte och gick ut till brorsonen. som \ .antade p5 trappan. Herr Tobiasson rar beliten. Kan man Vinka sig sadan tur! En ylleriist hade han aldrig kunnat tanka p i af sig sjelf.