Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Riksens Ständer genom Stäts-Regleringen utrönt till hvad belopp Stats-Verkets och Riksgälds-Contoirets behof bordt genom tillskott af Bevillning fyllas, hafva de, enligt hvad redan genom särskild underdånig skrifvelse hos Eders Kongl. Maj:t blifvit anmält, funnit, att i denna egenskap bör, ifrån och med år 1816 intill nästa Riksdag, under de särskilta Jlevillnings-Artiklar, utgå årligen en Summa af Fyra Millioner , Trehundrade trettiosju tusende trehundrade fyrationio Riksdaler 14 sk. 5 r Riksens Ständer få derföre nu i underdånighet tillkännagifva, att de' vid denna Riksdag stadfästat JBevillningen genom dan allmänna - 368 Den 7 Augusti manna Bevillningen till 8*350,000 Rid Pä hvilken blifvit lordelad sä viii den förut, pä annat sätt utgående Bränvins . Consumtiönsafgiften - i 50,000 £t:d. Som den del af Dandltulls -ersättningen, hvilken efter taxering af Land och Städer förut iltgått med i 20,doo. 570,000. 8*650,000. Den återstående delen af Landttulls ersättningen* nemligen Ovarntull i Stockholm, Götheborg och Carlscrona 15,000. Salu-accis i samtliga Städerna 15,000. — 1—-• 30.000. Sjötttlls-äfgifterna*beräknade till 935,34g. 14. gj Postmedien, nu soiri förr beräknade till 150,000, Charta?-SigUlatss - medlen, likaledes nu sorn förr befaknade till 150,000. Husbehof» bränvins-brännings medlen, beräknade endast till 455,000. Hvara f uppkommer ofvan* nämde summa äf - 4»3ä7r349• 14-5.
Banco vara det allraminsta, sorn Staten bör kunna erbjuda i ersättning för hvarje af de oftanamnde 180 tunland uppskattad jord, som till Ryska Riket afträdas; men jag anser dermed icke vara nog, utan tror att af högsta billighet äfven fordras, att en ny skattläggning på Statens bekostnad bör med dessa Socknar förrättas, och att sådane hemman, hvilka nu till följd af conventionen måste frångå sina ägorymder ifrån all skatt och hemmansränta, måtte befrias intilldess den nya refningen och deraf följande skattläggning blifvit förrättad. Nedre Torneå Socken har äfven vid grlnsregleringen förlorat sin år 1797 med mycken kostnad af sten uppförde kyrka, med alla dess I0J Sen 11 Augusti f. m. inventarier samt Pastorsboställe. Till ersättning för dessa förluster har Socknen erhållit från Ryska sidan 2411, at Statsmedel 600a. Den af tråd uppbyggda Kyrkan har på entreprenad blifvit uppförd för 7215 R:dr Banco, således ett öfverskott af 1196 R:dr till inköp af Orgelverk, Kyrkoklocka samt ljuskrona, hvilken kostnad uppgår till 2700 R:dr; hvadan en brist af j5o5 R.dr för Socknen uppkommer, Det förra Capellansbolet har nu blifvit förvandlat till pastorsboställe, men den förändrade titulaturen har vid detta, sorn vid ilere dylika fall, icke kunnat åstadkomma ett förökadt värde; hvadan Pastor omöjligen ka0 anses vara behörigen försedd; och tillfogas äfven Socknen, genom detta förhållande ett betydligt lidande„ om det från Statens sida icke ersättes; och torde inköp bf det dertill projfcterade Heinmnnet böra understödjas, då billigheten synes fordra det, och kostnaden blott uppgår till i555 R:dy sfi, sk. Banco. Till åbyggnad å detta Prästebol, skulle jag tro att en rund summa af 6000 R:dr Banco vore lämplig att bevilja Neder Torneå Socknemän. StatsUtskottet har ännu icke besvarat min vördsamma framställning, med begäran om upplysning öfver der* så kallade Rubeljundens na -
Till svar på den värde talare som ansett, att det icke finnes någon skillnad mellan mitt och Utsk:s förslag, får jag förklara att skillnaden ligger deri, att jag anser det R. St:r aldrig böra ingå till K. M. med begäran om något, hvars verkställbarhet, lämplighet eller ändamålsenlighet icke är fullt säker. Om R. St:r endast insett olägenheterna af en bestående författn., 76 Den 5 Augusti. utan att kunna utfinna på hvad väg de med säkerhet kunna afhjelpas, så tillkommer det icke representationen att obetänksamt framställa ett förslag, om hvars lämplighet man icke är förvissad, men deremot kan representationen mycket val hos K. M. begära vidtagande af lämpliga åtgärder. Detta utgör skillnaden mellan mitt och Utsk:s förslag. „ Frih. Alströmer: I den händelse R. o. Ad. skulle vilja förena sig om det af mig framställda förslag, så vill jag förena mig med Gr. Sparre och yrka återremiss, emedan mitt förslag möjligen då kunde inflyta i den skrifvelse som kunde komma att afgifvas till K. M. Gr. Lagerbjelke: Då Gr. Sparre så tydligt ådagalagt, att förslaget icke på något sätt kan anses vara moget; att man icke med säkerhet kan veta, huruvida de öfverklagade olägenheterna verkligen derigenom afhjelpas, eller om icke rubbningar i storskiftesverket deraf kunna föranledas, så kan man naturligtvis icke tänka på att antaga detsamma. Hvad åter angår det andra förslaget, enl. hvilket man uti en skrifvelse skulle anhålla, att K. M. ville taga dessa olägenheter i betraktande och söka afhjelpa desamma, så är det omöjligt för mig att inse, hvad sorn med detta förslag skulle åstadkommas; ty K. M. vet redan att dessa olägenheter finnas, och då K. M. befallt anställande af undersökningar i detta afseende, så lärer väl R. St:r icke tvifla på, att det är K. M:s mening att söka afhjelpa dessa olägenheter så snart undersökningarne blifvit afslutade. Jag hemställer derföre, om icke förslaget är obehöfligt, och om det icke vore lämpligast att afslå Retänk, hvarom jag redan en gång vördsamt anhållit.
Hr von Koch, Nils Samuel: Jemte det jag instämmer med de Hrr, sorn önskat, det Stats-Utsk:t måtte taga i noga öfvervägande, huruvida ej åtskilliga banor, på hvilka egentligen godsoch icke särdeles stor persontrafik är att förvänta, kunna anläggas med mindre spårvidd och således för billigare pris, Den 28 November f. m. 191 får jag i afseende å den östra banan, som skall från Cathrineholm gå söderut till Norrköping, och sedermera förmodligen vid Nässjö förenas med den södra, förklara att jag anser denna s. k. östra bana, den stora stråkvägen till kontinenten, böra hafva samma spårvidd som den’ vestra och södra, samt härutinnan förenar rnig med Frih. af Ugglas. Innan man börjar norra och nordvestra stambanorna, bör deremot utredningen ske, om ej dessa båda banor kunna anläggas smalare, billigare och således äfven fortare. Det är särdeles tillfredsställande, att K. M. nu hufvudsakligen föreslagit byggande af bansträckningar, gående ned till, icke utmed sjöar och segelleder. Sådana banor, t, ex. emellan Norrköping och Jönköping, emellan Christinehamn och Arvika, kunna utan tvifvel heldre uppskjutas, än de på hvilka exportartiklar skola föras. L öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat vid denna riksdag, anser jag deremot, att staten icke bör inlåta sig på anläggande af några bibanor, utan att detta bör öfverlåtas åt enskilda bolag, fast med frikostigt understöd af statsmedel. En bibana har dock blifvit föreslagen mellan Örsundsbro och Upsala, och om dess byggande skulle af staten öfvertagas, kunde med lika stort skäl fordras, att staten byggde bibanor till en mängd andra städer, såsom Wexiö, Ystad, Landskrona, Helsingborg och Mariestad. Hvar skulle man då stanna och huru aflägsen skulle ej den framtid blifva, i hvilken man kunde hoppas att en gång få se dessa arbeten fullbordade och afslutade! Dessutom torde Upsalaboerna icke tacka för denna present. Skola de påtrugas bibana, alla andra förgäfves tigga derom ? Gr. Sparre, Erik:
Den, som något känner den ståndpunkt, hvaruppå det andliga lifvet och den andliga kunskapen bos oss sig befinna, han måste erkänna, att tiden för den äskade frihetens medgifvande ännu icke är inne. Men del är ett annat skill emot religionsfriheten, som jag anser vara ännu väsendlligare. Det är nemi. hvarje Kristens ovilkorliga pligt att strida för sanningen. Vår Kyrka erkänner intet annat såsom sannt, än den Heliga Skrift, och vi äro. enl. den Augsburgiska bekännelsen, icke bundna af några raenniskostadgar. Hafva under tidernas lopp, några tillsatser af menniskohand insmygit sig i vår lära, så äro vi visserligen skyldiga att rena Kyrkan från dessa tillsatser, men vi få derföre icke kullkasta sjelfva Kyrkan, som är bygd på sanningens grund, men hvartill, enl. all sannolikhet, en obunden, oinskränkt religionsfrihet skulle leda. Såsom sanna anhängare af kristendomens helige lära i dess ursprungliga renhet måste vi, såsom jag nyss nämnde, strida för sanningen och emot lögnen. Denna lögn framträder under många skepnader, och den mäktigaste och verksammaste af alla lögner, är utan tvifvel Katholicismen, hvarföre vi äfven i första rummet böra vara mot densamma på vår vakt. Af hvilken orsak är Katholicisraen så farlig och så rik på eröfringar? Jo, den är farlig derföre, att den utvidgar sitt välde i tysthet och mörker, med smygande, varsamma fjät, och på densamma kunna med fullt skäl tillämpas Apostelns ord: ”att raenniskorna hata ljuset, emedan deras gerningar äro onda.” Den är dessutom farlig, derföre alt den gifver syndaren en tröst, som han förgäfves söker i vår Kyrkas sköte, så vida ej hans ånger bevisat Den 16 Juni. lill sig vara upriktig genom tro och gerningar. I Katholska Kyrkan deremot kan en oomvänd menniska, i värsta fall hos Påfven eller någon mäktig Prelat, eller vanligen hos sin biktfader, erhålla tröst och förlåtelse, utan att ångern och bättringen dervid i främsta rummet afses.
Men förhållandet är nu ”och har i längre tid varit alldeles tvärtom; ”hvadan ock Bankens låga räntor blifvit en ”kraftigt bidragande orsak just till förökning "i de olägenheter, som öfverklagas. Fonder, ”ämnade till hjelp för verkligt lånbehöfvan”de, blifva, med afseende på räntans och ”betalningssättets förmånlighet, begärligt uppfångade äfven af förmögnare personer, hvil”ka merendels framför andra kunna praestera ”erforderlig säkerhet, och som tilläfventyrs ”understödja med de erhållne lånen på helt ”andra villkor just dem de gått i förväg.” Jag vill ej trötta med att uppläsa något mera af de alldeles falska premisser, hvarpå Utskottet grundar sin följakteligen lika falska conclusion, att räntan å Bancolån bör förhöjas. Utskottets uppgift, att räntornes och betalningssättets förmånlighet verka derhän, att de förmögnare uppfånga lånen, till förfång för de behöfvande, och drifva ocker med de sålunda lån ta penningarne, tror jag vara ett misstag. Utskottet vederlägger också sjelf det uppgifna förhållandet i afseende på lån emot pant af guld och silfver, då Utskottet i Betänkandet N:o 49 anmäler, att desse slags lån till största delen upptagas af den fattigare folkklassen, och till så små belopp, att Utskottet ansett nödigt föreslå ett minimum af fyra R:dr för hvarje sådant lån. Visserligen bar Utskottet derjemte sagt, att Den 27 Julli f. m. 9 afven förmögnare personer upptaga större lån mot öfverflödigt guld och silfver; men desse kunna säkerligen icke hänföras till klassen af procentare. Likaledes begagnas Bankolånen på jern och koppar endast i mohn af verkliga behofvet, och icke för att drifva ocker.
Den 15 Juli e. m. 515 Sedan votering blifvit begärd, uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som bifaller 3:dje §:n i i7:de kap. af Lag-Utsk:ts förslag till strafflag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. §:n.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 23. Nej — 12. 4:de—6:te §§:na samt kapitlets rubrik. Bi föllos. 18:de kap. lista—3:dje §§:na. Biföllos. 4:de §:n. Gr. Mörner: I denna § har Utskit mildrat straffbestämmelsen för »otukt emellan ett syskon och det andras afkomling», så att ansvaret lör nämnde förbrytelse endast skulle uppgå till »högst 2:ne års straffarbete». Denna straffbestämmelse synes mig dock vara, som det heter, »godt pris», att slippa undan för. Med en sådan åsigt till utgångspunkt anhåller jag att den uti förevarande fall af K. M. föreslagna straffbestämmelse måtte godkännas. Gr. Sparre: Anledningen, hvarför Utsk:t vid denna § gjort en afvikelse från K. M:s förslag i ämnet, har varit att den i §:n s. k. »afkomlingen» kan vara äldre än »syskonet», och att följaktligen den förre kan böra åläggas ett hårdare ansvar än det sednare. Jag har endast velat redogöra för detta Utsk:ts skäl, som jag fortfarande anser godt; och får jag derför anhålla om bifall på Betänkit. Hr Ribbing: Jag instämmer uti den af Gr. Mörner uttalade mening. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n och dels afslag derå samt antagande af den motsvarande §:n i K. M:s förslag; framställde Hr Gr. o. Landtm, först pro - 516
Jag säger: att den sora ärar, vördar och älskar sin Gud, det må ske efter den ena eller andra religionens föreskrifter alltid är Gudi behaglig: en Jude kan således vara lika aktningsvärd, som någon af oss. Jag går än längre: man har från åtskilliga håll hört anföras exempel på i Sverige boende Judar, som gjort sig förtjente af en utmärkt aktning, och hvilka derföre fått emottaga utmärkelser såväl af sine medborgare som Regeringen. Jag erkänner deras värde och högaktar dem lika så mycket som någon annan; men man får icke af enstaka exempel låta förleda sig till lika storartade omdömen om en hel folkstam. När man skall handla som Statsman, så får man icke låta hänföra sig af ögonblicklig enthusiasm för individen; man måste se saken i sin helhet, och då visar sig en annan sida af taflan. Den 19 Mars f. m. 63 Man säger, atl om Judarne icke visa sig under fördelaktig dager öfver allt, så är det derföre, att de blifvit öfverallt för skjutne. Nåväl! Hvarest hafva de blifvit minst förskjutne? Jo säkert i Polen. Der beslrides i liera provinser nästan all industri och all penningeförvaltning af Judar. Hafva Judarne derföre visat detta deras fädernesland någon synnerlig tillgifvenhet? Hurudana hafva de visat sig under alla de förföljelser, som det arma Polen fått utslå? Jo, de hafva fullgjort sina leverans-kontrakler både till vän och fiende, till Ryssar och Polackar. De hafva ganska noga förstått att beräkna vinsten för sig, icke för landet, och dessutom funnits lika färdige att vara spioner åt den ena sorn den andra. Och likväl, Mine Hrr! hafva Judarne i Polen åtnjutit och nju ta, än i denna stund, ett stort välstånd, och den största af alla friheter i näringsväsendet; man kan icke gå längre. Jag ser ej alt allt delta gagnat det landet. Man talar om Englands exempel såsom det land, der man nu som bäst är sysselsatt med öpnande af alla möjliga samhällsrättigheter för Judarne; men vi skole ej undra derpå.
Maj:t, för alt inhemta Dess Nådiga yttrande, huruvida ”saken må alldeles nedläggas eller med ransakningen fortfaras,” och det anförda hufvudsakliga motivet, hvarföre en sådan anmälan skulle ske, var att afböja den förlust af heder, förmögenhet och helsa, som de tilltalades inneslutande i svåra fängelser under en långsam rättegång visat sig qvarlemna, äfven i de fidi, då Kongl. Maj:ts Nåd slutligen frikallat dem från Lagens näpst. Huruvida det Kongl. Brefvet, under de decennier, som närmast följt på detsammas utfärdande, varit i allmänhet förstådt och tillämpadt annorlunda, än på senare tider, är svårt, örn icke omöjligt, att afgöra; men om än så skett, vore det förmodligen i allt fall orätt att ensamt derpå bygga en lagförklaring, som man icke trodde sig kunna härleda utur Författningens lydelse eller från någon nu erkänd rättsgrund. Såsom stöd för motionen har äfven blifvit åberopadt stadgandet i 16 §. Regerings-Formen, att Konungen icke må någon ”förderfva eller förderf - 8 UngIlisie otte t s Utlåtande N:o 184• va låta till lif, ära, personlig frihet och välfärd, utan han lagligen förvunnen och dömd är.” Men detta stadgande, som försäkrar hvarje medborgare oin lagarnes skydd, och alt endast kunna, i den ordning Lag föreskrifver, beröfvas lifvet., äran, friheten eller egendom, lärer ej skäligen kunna påstås hafva för ändamål att, vare sig i allmänhet eller i serskilda fall, upphäfva Sträf]lagens bud, det grofva missgerningsman genast ”skola å färska gerningen” gripas och häktas. Man har vidare förmenat, att det af Motionairen yrkade undantag skulle vara en följd af målets hemställande till Kongl. Maj:t. Men den eftergift, hvarom 1777 års Kongl. Bref handlar, är en nådebevisning, hvarpå den tilltalade ej har något lagligt anspråk; och blotta möjligheten att erhålla denna eftergift kan således icke heller innebära någon rättighet att, under afbidan af Kongl. Maj:ts yttrande, få vistas på fri fot.
och 2:o med förslag till Fridlysnings-stadga för allmänna kanal-, sluss-, jernvägsoch telegraf-anläggningar. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Särskilda Utskottets Betänkande N:o 9, i anledning af motioner om reglerande af bränvinstillverkningen för höstmånaderna innevarande år. S. D. Till Stats-Utskoltet remitterades ett, i anledning af den af Ståndet beslutade återremiss af 36 punkten uti Stats-Utskottets Prot.-Utdrag den 29 April 1854. 205 Utlåtande N:o 74, angående reglering af utgifterne under Riks-statens nionde Hufvudtitel, af Herr C. G. Fridstedt denna dag inlemnadt anförande, jemte handlingar. S. D Föredrogos ånyo och godkändes Bevillnings-Utskottets Betänkanden: N:o 8, i anledning af väckt motion om utgörande af särskilda afgifter för upprättande och underhållande af uppfostrings-anstalter för vanartiga barn; och N:o 9, i anledning af väckt motion om särskild skatt på egandet af hundkreatur, dels för Stockholm, till understöd åt Prins Carls Uppfostrings-inrättning för fattiga och vanvårdade barn, dels för rikets öfrige städer, till inrättande och upprätthållande af dylika uppfostrings-inrättningar i länen. S. D. Föredrogos å nyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 80, i fråga om förändradt aflöningssätt för Presterskapet, förbättrande af Komministrars och extra ordinarie prestmans lönevilkor, och om befrielse för Presterskapet från bestyret med uppbörden af dess inkomster, m. m. Momenten A, B och C återremitterades, Ståndet lät bero vid mom. E, och mom. D och F godkändes.
Secreterare, Notarier och Canzlister, jemte Vaktbetjeningen, måtte från nuvarande Riksdag anordnas utaf de för Riksdagskostnaderne anslagne allmänna medel. N:o 33. Angående väckt förslag, att hvarje Utskott måtte undfå några tryckta exemplar af de till dess handläggning remitterade Motioner. Af den 19 dennes: N:o 39. Rörande verkställigheten af den beslutade tryckningen af Landshöfdingarnes sednast inkomne så kallade åFem-årsBerättelser. N:o 4** I anledning af ett, af Herr LandtMarskalken samt Herrar Talmän, upprättadt och till Utskottet ingifvet förslag till så väl Herr LandtMarskalkens och Talmännens Representationskostnad, som till utgifter för RiksStåndens Canzlier och Klubbar. Rörande indragning af all mathållning på Statens bekostnad vid dJ så kallade LandtMarskalks-Klubben, samt' om förminskning i Statens utgifter för Klubbinrättningarne. Från Lagutskottet: Af den 3i sistlidne December: N:o 4. Öfver väckt Motion, om stiftande af en Lag, hvarigenom må förekom - 362 Den 21 Januari!, Tnas, att gäldenär, medelst diktade köpeafhandlingar, undanhåller sine borgenärer de tillgångar, han kan ega till betalning af sin skuld. Öfver gjordt förslag till ändring i 26 Cap, 1 ByggningaBalken, Af den i3 dennes: N:o 10, I anledning af väckt fråga, om öfverseende och förbättring af Författningarne, rörande Postverket, Af den 17 dennes; N:o 27. I anledning af väckt Motion, om ändring i Instructionen för Rikets Ständers Justitieombudsman, Från Allmänna, Besvärsoch Ekonomiutskottet; Af den 7 dennes: N:o 20. I anledning af väckt fråga om den gamla Psalmbokens aflysande från bruk och nyttjande vid offentliga Gudstjensten, Af den 17 dennes: N:o 21. Rörande Motioner, dels om tillstånd att få anställa Marknader, som förut icke ägt rum, dels att Frimarkader mätte till enskilda Marknader förvandlas.
Utom det såkallade småfisket vid saltsjöstränderna (småtorsk, koljor, hvitling, skäddor m. m.), som jemförelsevis är mindre hufvudsakligt och föga vinstgifvande, sillfisket, hvilket numera icke är af någon betydenhet, laxfisket och insjöfisket, som likaledes här äro obetydliga, kunna Bohuslänska fiskerierna indelas i 3:ne hufvudgrenar, nemligen" Storfiske (torsk, långor, helleflundror och gråsej), makrillfångst samt hummeroch ostron-tägt. Uti föregående fe må rs-berättelser är det anmärkt, huruledes fiskerinäringen i allmänhet illa skötes, i följd hvaraf den ingalunda utvecklat sig lill hvad den kunde och borde vara. Storfisket vidlåder i allmänhet det felet, att man icke vårdar sig om att bereda en god handelsvara medelst fiskens slagtande och saltande ombord efter Engelska eller Norska sältet; och genom otjenliga fiskredskap, hvarigenom äfven ynglet, och med detsamma tillgången för en kommande tid, borttagils, har fiskerinäringens förkofran, hvad flera väsendtliga fiskslag, och deribland sillen, angår, förhindrats. Af de åtgärder som under sednare åren från Statens sida vidtagits, för att åstadkomma ett ändamålsenligare fiskesätt och sorgfälligt re behandling af den fångade fisken, bör det emedlertid vara att emotse för näringen båtande verkningar, och ovedersägligt är, att spår dertill redan visat sig. Af de medel, tillsammans 13,200 R:dr, som Kongl. Maj:l för åren 1847 —50 täckts anslå till fiskeriernas upphjelpande i Bohus Läns skärgård äro premier utdelta: a) för idkande af storfiske vid längre aflägsna bankar i Nordsjön med däckade fiske-fartyg, så inrättade, att den fångade fisken kunde å deni skötas och saltas Berättelse öfver Götheborgs och Bohus Län för åren 1847—1850. 3 18 6) för begagnande af ståndeller sättgarn med afläggande af fin maskade notars nyttjande
Häraf äro under år 1861 inlösta: transportsedlar 45: — sedlar å 3 och 2 R:dr, på dubbla blad 85: 50. d:o d:o „ på enkla blad 465: — 595; 50. hvadan vid 1861 års slut af ifrågavarande sedlar utestodo: transportsedlar 101,147: 77. sedlar å 3 och 2 R:dr, på dubbla blad . 105,703: 50. d:o d:o „ på enkla blad 139,219: 50. 346,070: 77. 36 Invexling i landsorterna af för slitna smasedlar. Kontrasignation af Bankens sedlar. § 28. Uppå derom af Läns-styrelserna i Kronobergs, Jönköpings, Westmanlands, Elfsborgs, Stora Kopparbergs, Örebro, Wermlands, Gefleborgs, Hallands och Norrbottens Län gjorda reqvisitioner, hafva förskott till invexling af för slitna småsedlar, genom antagne Vexlingsförrättare, blifvit under år 1861 från Banken utanordnade med tillhopa 181,750 R:dr, hvaraf den 31 December utestodo: i Kronobergs Län R:dr 5,000: — „ Jönköpings „ . „ 5,000: — „ Westmanlands, ,3,750: — „ Elfsborgs „ 4,500 „ Stora Kopparbergs Län 5,00C „
Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 66. 25 Ifall nu detta förslag blifver af Ständerna gilladt och af Kongl. Majit faststäldt, så står man der, hvarest man stod redan för 10 år tillbaka. Huruvida det sedan å nyo skall blifva samma kretslopp af framstående svårigheter, omöjligheter och klagomål, nytt koinitébetänkande och nya nådiga ändringar — detta skall framtiden utvisa. Slutligen, såsom en välbehöflig vederqvickelse för dem, som tåligt sträfvat igenom denna min beklagligen alltför vidlyftiga reservation, anhåller jag ödmjukligen, att ur nyss åberopade komitébetänkande af den l1? December 1858 få anföra följande lika vackra som b ehj er tans värda ord: »Bildningsliniernas behöriga inskränkning är ett oeftergifligt vilkor för styrkan af skolans verksamhet och hennes förmåga att meddela verklig bildning. Skolan, sådan hon af Staten är organiserad, kan omöjligen anses ega en så vexlande gestalt, att den böjer och förändrar sig efter fordringarne hos hvarje enskild lärjunge; hon måste, sedan hon gjort sig reda för det inre sammanhanget emellan de kunskaper, hennes undervisningsplan bör omfatta, med fasthet utveckla denna i en för lärjungarna bestämd ordning.