Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Stats-Utskott, Vid sist hällne Urtima Riksdag i Orebro, ansett det vara förmånligt för Uiksgälds-Contoiref, att ju förr dess heldre vinna afsättning på förenämnde järn; så håfve vi velat vänligen erinra Herrar Fullmägtige, att så snart Herrar Fulimägtige pröfva omständigheterna det-medgifvä, och att för-» 'säljningeh icke åtföljes af någon olägenhet för Jetn-försälj ningen 1 allmänhet, härom i riga uti författning; och hvarvid vi nogsamt inse, att för det på vågarne i Landsörterna Varande Jern, i synnerhet det sorn är af sämre beskaffenhet, icke möjligen kunna förväntas sådana pris, sorn 1 någon Nio 9, i o. G6 Den 4 Mars. gon matto skulle kunna jemföras med dem, hvilka i Stockholm och Götheborg anses gångbara. 3:0 Sorn 1812 års öfver Riksgälden afsiut-ade Hufvud-Bok så serit blifvit granskad i RevisionsCohtoiret, att den icke förr än ilen 25 sist litine November derifrån till oss kunnat öfverlemn-as; och ett sådant dröjsmål med granskningen af flera General-Assistance-Contoirets Hufvud-Bocker afven inträlfat, att ilen tor 1S12 annu ar under Revisions-Contoirets handläggning, och således icke, såsom vederbort, kunnat af oss revideras; så håfve vi velat vänligen anmoda Herrar Fullmägtigeatthålia noga och allvarsam hand deröfver, att ej mindre Riksgälds Contoirets , an General Assistance Contoirets Hufvud.Böcker, till den i Författningarue stadgade' tid, hädanefter alltid varda tili RevisiorisContoirc-t behörigen granskade. 4:0
Anslag till Södertelje Canal Bolag, ulan återbetalning eller räntas godtgörande. Rikets Ständer hafva beviljat Bolaget ett årligt anslag af Femton Tusende (15,000) R:dr, från och med år 1824 till och med år 1828» atL på Bolagets Directions reqvisioner eller Fullmagter, utbetalas, emot skyldighet å Bolagets sida, att till denna tiden hafva bragt Canalen i fullkomligen färdigt skick. VII. Art. Anslag för en Vattenledning till Carlskrona Stad> Härtill hafva Rikets Ständer anvisat Sexton Tusende Sexhundrade Sextio Sex Stats-Utskottets Betänkanden. 53 (16,666) Riksdaler Trettio Två (32) skillingar årligen under Fern år, ifrån och med år 1824 och till och med år 1828, hvilka medel komma att utbetalas till Förvaltningen af Sjö-Årenderne, sedan till Riksgåids-Contoiret blifvit aflemnad en af Magistraten i Carlskrona och nämnde Stads Äldste, i Stadens namn och å dess vägnar, undertecknad Förbindelse, att till Vattenledningens vidmagthållande i everdeliga tider bidraga med en årlig Summa af Ett Tusende Femhundrade Riksdaler Banco. VIII. Art. Anslag för Stråmrensningen m. m. Härtill hafva Rikets Ständer anvisat Etthundrade Tusende (100,000) Riksdaler årligen, att utgå ifrån och med år 1824 och intill nästa Riksdag, och hvilka komma att utbetalas till de Committerade, sorn af Kongl. Maj.t i Nåder varda utsedde. Art. För att låtta och befrämja återuppbyggandet af de delar af Städerne Norrköping och Borås, hvilka, genom de dessa Ståder sednast ofvergångne Eldsvådor; blifvit förstörde och uppbrände, hafva 54 Stats-Utskottets Betänkanden.
TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT A KONGL. BOKTRYCKARK. SÖNER, BIDRAG TILL SVERIGES OFFICIELA STATISTIK. iij Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser. Ny Mjd. LANDSHÖEDINGE-EMBETETS UTI SKARABORGS LÄN UNDERDÅNIGA BERÄTTELSE FÖR ÅREN 1856-1860. 1. Länets indelning oell naturbeskaffenhet i allmänhet. Ö Skaraborgs läns geografiska läge inträffar emellan 57° och 48' och 59° 1' nordlig bredd. Det gränsar i norr till Wermland och Nerike samt i söder till Elfsborgs och Jönköpings län, och omslutes på sidorna af de stora sjöarne Wettern och Wenern. Från fjellknuten öster om Ftemundsjön utgår den bergarn), som utgör vattendelaren emellan Norge och Dalarne, emellan Dalarne och Wermland, Wermland och Nerike, Nerike och Westergötland, samt inom Skaraborgs län af de vatten, hvilka löpa ut åt Wettern och Wenern; således emellan Östersjön och Kattegat. Denna vattendelare, som vid fjellknuten står omkring 4000 fot öfver hafvet, sänker sig i sin sträckning åt söder iner och mer, så att den på sin lägsta punkt i Westergötland endast utgör en högländt sandhed, af ålder kallad Fägremo, samt varit af beskaffenhet, att kunna af Göta kanal genomskäras. Men den höjer sig åter söderut till en höjdsträckning, som fortgår på ett mindre afstånd från Wetterns strand, hvilken den följer till Smålandsgränsen, uppstigande på vissa ställen till 800 fot öfver hafvet och mötande den höjdsträckning, som i vestlig rigtning skiljer Jönköpings och Elfsborgs län från Skaraborgs.
Medelst nådig Proposition af den 15 sistl. November bar E. K. M:t täckts toresia Rikets Ständer, att, för utförande af en större byggnad å den plats i hufvudstadens som är belägen emellan Carl XIII:s torg och Operahuset, för hvilket byggnadsföretag kostnaden, eldigt ett af Öfver-intendents-embetet uppgjordt förslag, inskränkt för närvarande till hufvudfacaden åt Carl XIII:s torg och flygeln åt strömmen, blifvit beräknad till 247,000 r:dr, hvaruti likväl en del af inredningskostnaden för öfra stora våningen icke inginge, E. K. M:t må ega att försälja icke allenast de åt Sundhets-kollegium oell General-landtmäteri-kontoret nu upplåtna bus, utan ock, derest omständigheterna sådant föranleda och medgifva, det s. k. Preisiska huset vid Drottninggatan bär i staden, samt de inflytande köpeskillingarne, beräknade, jemlikt Ofver-intendents-embetets uppskattning å egendomarne, flir Sundhets-kollegii hus till 41,666 r:dr 32 sk., för General-landtmäteri-kontorets till omkring 30,000 r:dr och för f. d. Preisiska huset till omkring 80,000 r:dr, för ofvan omförmälde ändamål använda, under vilkor, att för de behof, hvartill dessa byggnader nu äro upplåtna, erforderliga lokaler varda anvisade, antingen uti den nya byggnaden, eller, derest någon omflyttning skulle finnas lämplig, uti andra Kronan tillhöriga byggnader, samt att, emot det att den del af kostnaden för nya mynthusbyggnaden, hvartill, enligt Rikets Ständers vid sednaste riksdag lemnade begifvande, köpeskillingen för försålde f. d. hofbageri-egendomen blifvit använd, varder af myntverkets tillgångar godtgjord, berörde köpeskilling, som utgjort 16,666 r:dr 32 sk., får ingå lill anslaget för byggnader och reparationer i hufvudstaden, för att sålunda kunna till det nu föreslagna byggnadsföretaget 4 Ewp c (lilio nsUts kottets Förslag till und.
Pä grund af det åt Banco-Fullmägtige, genom §. 3i i Banco-Reglementet, lemnade uppdrag, ”att, i händelse af inträffande krigsoroligheter vara beredde på sådane anstalter, hvarigenom Bankens redbarheter samt angelägna handlingar och documenter må, örn så påfordras, kunna, utan tidsutdrägt, till säker ort inom Riket förflyttas,” hafva Banco-Fullmägtige, för det olyckliga fall, att omständigheterne skulle påkalla uppfyllandet af nämnde uppdrag, varit betänkte på uppgörandet af en fullständig plan, för verkställigheten af en så beskaffad förflyttning under den ena eller andra årstiden, hvilket arbete undertecknad, v. Troila efter anmodan af Banco-Fullmägtige, mig åtagit; och i afseende hvarå Fullmägtige få, uti serskildt afgifvande utlåtande, deras åsigter närmare utveckla. (Banco-Fullmägtiges Protoeoll den 3 Juli i835 och den g Januari i84o.) Till uppfyllande af de uti §. 3a af Banco-Reglementet Fullmägtige lemnade uppdrag, så väl att låta utarbeta fullständigt Förslag till ny Organisation af Banco-Verket, enligt de af Rikets Ständer i samina §. bestämda Hufvudgrunder, som ock att, i sammanhang härmed, låta uppgöra Förslag ej mindre till redovisning och tjenstgöring inom hvarje Bankens Afdelning, än äfven till reglering af den vid Verket erforderliga tjenstemannapersonal samt af dess Lönevilkor, hafva Banco-Fullmägtige, enligt hvad Rikets Ständers Revisorers afgifne Berättelser af år 183^ (pag.
"Gud! jag hade verkeligen en sådan aning;" med dessa ord nedsjönk han häftigt skakad emot min säng. "Lemna henne ej", bad Friherrinnan, i det hon hastigt påtog sin shawl och nu gick att utur sitt hus-apothek uppsöka någon stillande medicin, "hör du det, lemna henne ej ett ögnablick." "Icke ett ögnablick af mitt lif", upprepade med låg röst S., då Friherrinnan lemnat rummet, uppreste sig, samt närmade sig sängen, i det han med häftighet bemägtigade sig mina brinnande händer. "O Mathilda! dyra Mathilda! kan ni förlåta mig detta? kan hela mitt lif, egnat eder, blifva tillräckligt att förskaffa mig tillgift, för hvad ni nu för min skull lider? hvad har jag väl gjort, och huru litet betänkte jag följderna af mitt välmenta företag." Jag hörde ej mer, jag kände endast de täta slagen af hans hjerta, hvilket klappade under min hand. Friherrinnan hade nu inkommit; flere timmar förgingo, under icke stark, men likväl beständig yrsel, hvarunder S. icke ett ögnablick lemnat rummet. Mot aftonen blef mit hufvud betydligt lättare, jag förmådde nu något resa mig ifrån kudden, ehuru icke utan svårighet, sjelf tala eller höra andra tala ikring mig. Ännu bägge de följande dagarna var jag så matt, så jag ehuru klädd nödgades taga hvila på soffan. S. var härunder i sine omsorger outtröttelig, tillbar mig min dryck, uppläste för mig åtskillig herrlig poesi; sjöng med sin milda röst några utmärkt sköna sångstycken, med ett ord, bjöd på allt upptänkligt sätt till, att för mig förkorta timmarne, hvilka troligen aldrig för en sjuk, med så obegriplig fart försvunnit. Nu är jag dock gudskelof åter lika stark och lefnadsglad, som förut, sedan det onda så lyckligt blef öfverståndit. Den 21 September.
Hon hade under sin mors ledning fått deltaga i alla de sysslor som på den tiden fordrades i Stockholms VIGNETT TILL borgarehem, och hon medförde som bästa hemgift den som Björnson nämner i en af sina dikter: » to årbeidsvante Hsender ». I dessa tider existerade ju ännu det patriarkaliska förhållandet mellan principaler och biträden. De senare hade sitt hem med allt hvad därtill hörer hos de förre; och det var således redan ifrån början ett ganska stort och ansvarsfullt hushåll, för livilket ledningen lades i den unga fru Sundströms händer. I en liten anspråkslös vindsvåning på fyra rum, af hvilka ett beboddes af » herrarna », redde makarna Sundström sitt första hem — trefligt, men i hög grad enkelt. De bestodo sig visserligen lyxen af ett litet förmak, men möbeln till detsamma betingade ej större summa än 140 kronor. 1851 inköpte de emellertid det hus — Hö- torget 13 —, där affären var inrymd, och där hafva de alltsedan haft sitt hem. Följande år satte Richard Sundström upp en garnoch väfnadshandel; hit följde de goda traditionerna från den andra affären, och den nybildade tillvann sig inom kort i lika hög grad som denna allmänhetens förtroende. Tillsammans med två kompanjoner innehade Sundström under flere år ett sockerbruk, beläget Hamngatan 36, och en tändsticksfabrik ute vid Igeldammarna. Mannens utvidgade affärsverksamhet betydde naturligtvis för hustrun en utvidgning af hushållet, ty » herrarne » och tjänarna blefvo allt flere. Och så under årens lopp kommo barnen — fem till antalet. Vi, senare tiders barn, vana vid alla de industriens moderna hjälpmedel, som stå nutidens hushåll till buds, kunna nog ej göra oss en fullt klar föreställning om, hur kräfvande ett stort hushålls skötsel var i de tider, då t. ex. vattenledning var en okänd lyx, och då all bykning, bakning, saltning rökning etc. förrättades i hemmet. Men allt redde sig under den dugliga och praktiska husmoderns energiska ledning. I råd och dåd stodo de båda makarna stödjande vid hvarandras sida; arbetet var dem en glädje; och huset förkofrades år från år.
Som emedlertid Banco-Fullmäglige anmält, att bland de befattningar inom den 3:dje tjenstegraden hvilka icke äro lil lögde arfvoden, de 2lne bokhållaretjenslerne inom cassa-afdelningen äro af serdeles trägen och magt - Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 58. påliggande beskaffenhet; i följd hvaraf Fullmägtige äfven ansett dessa tjenstebefattningar böra tilläggas enahanda löneförmoner, som för de besvärligare tjensterne inom samma grad äro anslagne; men att deremot de, i och f r controllen mot depositions-afdelningens kamererare, uti Conlrolloch vevisions-afdelningen varande a:ne bokhållare-sysslor, hvilka för närvarande åtföljas af serskildta arfvoden, icke äro till görotnålens omfång jemförlige med förstnämnde tjenstebefallningar eller eljest mera besvärlige, än öfrige •sysslor i 3:dje tjenstegraden, hvilkas innehafvare icke åtnjuta serskildta arfvoden, har Utskottet, med bifall till Banko-Fullmägliges i sådant hänseende framställdte förslag, skolat hos Rikets Ständer tillstyrka, att de a:ne arfvoden, som för närvarande åtfölja de, i och för controllen emot depositions-afdelningens kamererare, 11 ti controll och révisions-afdelningen varande tvenne Bokhållare-sysslor må, så snart sådant låter sig verkställas, till cassa-afdelningen öfverflyltas i och lör dervarande t vä n n e hok hå 1 la re-befa 1111 i ngn r.
Bref af år 1822 , att de skulle till utgörande fördelas till hälften emellan Kronan och Boställshafvaren. För de inköpte Residencebusen i Christianstad, Carlskrona och Carlstad bl ef samma fråga äfven väckt. Detta föranledde Kongl. Maj:ts Nådiga framställning till Rikets sednast församlade Ständer om anslag för dessa utgifter, hvartill Rikets Ständer dock, såsom anfördt är, icke anslogo några medel, utan förklarade, alt någre Stadsutskylder för desse hus icke börde äga rum. I följd häraf har någon utbetalning af Stadsutskylder för Residencehuset i Nyköping ej skedt eller kunnat komma i fråga från och med år 1824; men jag skulle tro, att de ditintills utgått, emedan Staden icke lärer underlåtit, att i anledning af de föregående besluten göra sin rätt gällande dertill; och om så icke skett, är det Stadens eget fel. Mig synes således, att för denna omständighet någon återrerniss af Utlåtandet icke är nödig. 12 II. Den 12 Februarii e. ra. Herr Lagerhjelm: För att upplysa, det StatsUtskottet icke varit okunnigt om att Nyköpings Stad ej uppburit de ifrågavarande Stadsumgälderne, anhåller jag att få fasta uppmärksamhet på första meningen af Utlåtandet, der det heter: ”Motionären ”andrager, att Nyköpings Stad, alltsedan ”år i8i5, då LandshöfdingeResidencehuset ”derstädes inköptes utaf Kongl. Maj:t och ”Kronan, varit i saknad af de utskylder till ”StadsCassan, som af denna egendom, i ”likhet med hvarje annan, belägen inonj ”Staden eller på dess område, bordt gäldas.” flans Excellence Herr Grefven och Landt Marskal ken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades starka Ja, jemte några Nej.
Var förståndig och allt blir godt. » Det är en underlig vekhet i hans stämma, sådan hon icke förnummit den på långa, långa år. Den griper henne med oemotståndlig makt; hon kommer plötsligt att tänka på en dag för 5 och 2 0 år sedan, på sitt lifs korta erotik här, på denna samma plats hade han första gången lagt sin arm om hennes lif, kysst henne och sagt: » då blir du min. » Och all hårdhet, som dessa hårda dagar samlat, lossnar med ens inom henne. Hennes stelnade smärta får luft, och tårarnes störtflod bryter lös. Hon lutar sitt tunga hufvud ned i sina händer, vaggar det sakta fram och åter, fram och åter. Och medan tårarne, strida och heta, dröj pa mellan hennes bruna fingrar ned i mörkret och snyftningarne i ojemn takt bryta hennes ord, klagar hon i qvidan: » Jag bär det inte. Jag bär det inte. » sten n: o 3 8. P r i s 5 0 ö r e. Album fur die Jugend. Iduns tredje pristäfling. Huru skall en ung qvinna en god husmor? bäst utbildas till (Pris 3 0 kronor. Uppsatsens omfång högst 5 spalter.) Hvad hörer ning till ett ungt äkta pars och huru böra kostnaderna härför, a) då familjen årsinkomst, b) 4,000 bosättställa sig har 2,000 kronor? kr i (Pris: 2 0 kronor.) Ett för Idun strofer Tiden eller för verser. poem om högst fem (Pris 1 0 kronor.) täflingsskrifternas går den 3 0 juni. få lämpligt insändande utDe insända täflingsskrifterna ej vara förut offentliggjorda. på endast Manuskriptet bör skrifvas och hvarje täflingsskrift märkas å baksidan af kuvertet med påskriften: täflingsskrift en sida af papperet, Täflingsskrift. Hvarje bör förses med en signatur och förseglad namnsedel biläggas. De i godhet närmast efter de prisbelönade alstren kommande täflingsskrifterna liedersamt omnämnas, komma att och förbehåller Redaktionen sig rätt att, om hon så för godt finner, i Idun offentliggöra äfven dem. (Slut.) Redaktionen.
Jag motsätter mig icke sjelfva den ifrågav:de saken, hvilket bäst synes deraf, att jag tillstyrkt bifall till Utsk:ts hemställan. Då vi nu äro nog lyckliga att inom ett år kunna förvänta en ny riksdag, och den skall blifva sammansatt af det yppersta landet kan erbjuda, tyckes mig det bästa som man nu kan göra, vara att söka få frågan utredd, på det den sedermera må kunna framläggas för den nya areopagen. Det förefaller mig underligt, att man begär, att vi, som dock blifvit förklarade oduglige såsom folkets ombud, skola öfverhopas med lösningen Den 31 Januari f. ro. 213 af en mängd vigtiga frågor, sorn utan olägenhet kunna tåla uppskof. Afven af detta skäl anser jag mig således böra motsätta mig det tillägg, Frih. von Schulzenheim föreslagit, helst derigenom skulle tillskapas särskildta privilegier för nya anläggningar till förfång för de gamla, hvilka fortfarande skulle arbeta under tyngden af de gamla bördorna. Man behöfver ej frukta, att anläggningar, som, under det den föreslagna utredningen pågår, kunna komma till stånd, skola under tiden lida något men, ty de äro lagligen berättigade att åtnjuta frihetsår, som efter all sannolikhet komma att räcka längre, än som för utredningen kan erfordras. Frih. Gripenstedt, Johan August: Utan att kunna gilla den sats, som blifvit uttalad af Frih. von Schulzenheim, att bergshandteringen blifvit mycket tillbakasatt i förhållande till andra näringsgrenar, måste jag dock erkänna, att den af honom framställda begäran ang:de ett tillägg till Utsk:ts hemställan synes mig vara billig. Jag ber dock att i det förstnämnda afseendet få påminna om tvenne förhållanden, som för tackjernsblåsningen äro af synnerligt stor betydelse, nemi. först borttagandet af exportförbud och sedermera exporttull; och jag tror, att Frih. Schulzenheim måste medge, att dessa omständigheter varit af så stor vigt, att de ganska väl kunna uppväga åtskilliga förmåner, som blifvit andra näringsgrenar medgifna. Jag öfvergår nu till hufvudfrågan, huruvida det icke kan vara skäl att göra någon jemkning i den skatt, sorn för närv:de åligger masugnar inom bergslag.
Derest en kreditupplagshafvare gör konkurs efter att hafva undansålt eller försnillat så mycket af sitt upplag, att återstoden icke räcker till att betäcka hans skuld till staten tor tull, hvarå han fått kredit, så anses han såsom bedräglig (» svigagtig ») gäldenär. Härförutom finnas åtskilliga straffbestämmelser för brott mot de gifna stadgandena. Om en upplagsinnehafvare, under tiden medan qvartalsgransk-ningarne pågå, transporterar upplagsvaror från ett till ett annatställe i staden, straffas sådant med varornas konfiskation, och man har dessutom i praxis sökt förhindra, att upplagsinnehafvarne på sådant sätt hjelpa hvarandra på statens bekostnad, genom att, om möjligt, företaga granskning af alla upplag med samma sorts varor på samma dag. Angifver en upplagsinnehafvare vid sin qvartalsafräk-ning större behållning, än han vid granskning finnes innehafva, så anses de för mycket angifna varorna såsom förblifna i landet, och upplagsinnehafvaren straffas med böter till de påbudna tull afgiftemas å varorna halfva belopp. Uraktlåter en kreditupplagsinnehafvare att inom fyra dagar efter ett qvartals utgång inlemna sin generalangif-velse, straffas han med böter af 1 Rbd. för första dagen, 3 Rbd. för den andra dagen, 5 Rbd. för den tredje o. s. v. intill dess angifvel-sen inlemnas. För dröjsmål med liqvid af förfallna tullafgifter ut-öfver åtta dagar efter det qvartalsgranskningen skett, bötas 1 procent af tullafgifterna om dagen, intill dess betalning sker eller be-tryggande säkerhet ställes för afgifternas betalning. Derest någon handlar emot en af honom på tro och heder afgifven försäkran genom att insmuggla eller utsmuggla varor, förbrytes icke allenast varorna eller deras värde, utan den, som gjort sig skyldig till sådant, förlorar äfvén tillträde till de fördelar, som eljest lemnas på grund af dylik försäkran.
Oaktadt så väl uti Kongl. Maj:ts till Rikets Ständers Stats-Utskott atlemnade nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, för folkskoleväsendets utveckling och förbättring, till beviljande föreslås ett belopp af 100,000 R:dr R:mt, sorn uti redan afgifna motioner inom detta och de öfriga Riks-Stånden anslag för denna vigtiga angelägenhet äskats, — vågar jag dock antaga, att ännu ett förslag härutinnan icke skall anses alldeles öfverflödigt, om det ock icke skulle lyckas nu mera än vid sistlidne riksdag vinna Rikets Ständers bifall, ehuru det, efter mitt förmenande, innefattar den största rättvisa i afseende på anslagets fördelning och således icke i längden kan undertryckas; hvarförutan det skulle medföra en väl behöflig minskning i eu mängd, under nuvarande förhållanden nödvändiga, meu eljest öfverflödigt underdåniga ausökniugar med dertill hörande yttranden af vederbörande auktoriteter och personer. Om nemligen den personliga skyddsafgiften, som nu ingår till Statsverket, — derifrån anslag till folkskolorna efter vissa, till en del något svårfattliga och ofta olika tolkade grunder, sedermera utanordna^, — i stället finge, såsom förhållandet är med den s. k. folkskoleafgiften, af församlingarue genom laudtränterierna uppbäras och för folkundervisningens ordnande, efter olika lokala omständigheter auvändas, är jag fullt öfvertygad, att de flesta församlingar dermed skulle vara belåtna och således icke vidare, såsom hittills, behöfva efter en mängd omvägar, ingå med underdåniga ansökningar till Kongl. Maj:t om bidrag af statsanslaget, för att deraf undfå del, under det andra kommuner, som af egna medel redan offrat lika mycket, eller i många fall vida mera, för sitt skolväsende, af en eller annan anledning blifva utan allt bidrag, ofta endast för ett i ansökningshandlingarne förekommande högst obetydligt formfel, dervid vederbörande domkapitel och folkskoleinspektörer uti deras yttranden beklagligen ofta fästa allt för mycket afseende, och innan ett sådant, icke sällan af förbiseende tillkommet, formfel hunnit rättas, har statsanslaget redan tagit slut.
Vinna de härpå något mera, än de stora kapitalister vinna, så hjelpa de ock manga, som de stora lemna ohjelpté. När först mäldpenningar kortimo i bruk, oell seden upphörde att låta de fattige mätta sig af de smulor, sorn folio ' äf de rikas bord, blef det en födkrok för mången att, under tider, då ut~ Vägarne till loflig penningeatkömst vörö stängde, utlåna penningar mot underpant af persedlar, sorn agde penningevärde, men räntan, Som derföre fordrades, gick till 50 och §0 procent. Då trädde styrelserne emellan, och så kallade Monts dé piete, lioräbarder och Assistancer inrättades. Andamålet med dem var att förebygga, att arbetarens nöd ické skulle rhissbrökas. Men det har bandt desäe anstalter, hvad söm s allmänhet hadder alla skyddsanstalter, när de icke strängt bevakas, ätt de blifvit förtryckande, ifrån att vara skyddande. De måste då upplösas, och har man emedlertid lärt känna handteringens natur, så ätt man förstår att motverka det skadliga och olofliga],' så gör man också bäst att låtä handteringen återgå till sitt första Och naturliga Sskick. 1 Berlin och i flere andra storå Städer utgör pantutlaningen en örganiseråd Näringsgren. I Stadens sérskilfa qvårter etablera sig pantutlånare eller Assistenter, hvilka, Örn jag mips rätt, ej få sträcka sin rörelåe utom deras qvarter. Deras höcker äro öppna; d’e äro policen ansvarige, att Ridå. b. Ad. Prof. IX Rand. irsla Äfd. 4. 50 Den 3 O&tooer f, rn. den pant, mot hvilken de låna, icke är stulit gods. Alven der tiliåies, att uppbära högre ränta för lån på vecka, än för lån på månad. Mari misstar sig, då man kallar ocker den högre ränta, som fordras för små lån på korta tider.