Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Hederv ä r d a Bonde - STÅNDET. S. D. Ståndet fann för godt till Suppleanter i Förstärkt ConstitutionsUlskotl utse Riksdags-Fullrnägtigerne Anders Trysén från Östergöthlands, Olof Hansson från Westerås, Matts Pehrsson från Stockholms, Anders Jansson och Anders Larsson från Vesterås samt Pehr Sahlström från Stockholms Län, hvilka ega att, under återstående delen af Riksdagen, 1 nion af de förut valde Ledamöters och Suppleanters frånvaro på permission eller eljest, i deras ställe i nämnde Utskott biträda, i den ordning de bär ofvan äro upptagne. S. D. Ståndet fann för godt, till Suppleanter i Förstärkt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott, utse Riksdags-Fullrnägtigerne Gustaf Petersson från Östergöthlands, Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus, J. O. Dahlberg från Vester-Norrlands, Lars Larsson från Örebro, Lars Alisson från Blekinge och Peter Mårtensson från Jönköpings Län, hvilka ega, att, under återstående delen af Riksdagen, i nion af de förut valde Ledamöters och Suppleanters frånvaro på permission eller eljest, i deras ställe i nämnde Utskott biträda, i den ordning de här ofvan äro upptagne. S. D. Ståndet fann för godt, till Suppleanter i Förstärkt Stats-Utskett, utse Riksdags-Fullmägtigarne Johannes Andersson från Calmare, Ola Jeppsson från Blekinge, Eric Andersson från Stora Kopparbergs, Ephraim Larsson från Elfsborgs, Olof Persson från Gefleborgs och Magnus Persson från Vermlands Län, hvilka ega, att, under återstående delen af Riksdagen, i mon af förut valde Ledamöters och Suppleanters frånvaro på permission eller eljest, i deras ställe, i nämnde Utskott biträda, i den ordning de här ofvan äro upptagne. Prot. Utdr. den 24 Maj 1841 • 477 S. D. Ståndet fann för goit lill Suppleanter i Förstärkt BancoUlskott utse Riksdagsfullmägtigerne Sven Jonsson från Jemtlands, Matts Pehrsson från Stockholms, Ola Jeppsson från Blekinge, och Anders Jonsson i Ökna från Öslergöthlands
Rationel kosmetik 42, Våra döltrars verksamhet efter slutad skolkurs Något om att slå barn; funderingar i uppfostringsfrågan af en ungkarl Fru Haraldsons andra föredrag; af Aoe .. Om barns ägande; svar till » Ungkarl » af A. P. L Fru Haraldsons tredje föredrag: upptecknadt af Aoe Namnen i vår almanack; » I den gamla goda tiden », af Smilo Välgörenhet; af Percival De veta det icke sjelfva; af Edelweiss Om barns ägande; ytterligare ett inlägg i frå- gan af S. Bgr Kärlekens fysiologi Pessimismen och qvinnorna; af P. E. R Ett ord till husmödrarne; af Rose Nath Konsten att vara sjuk; af En sjuk I Julklappstiden; ett apropos af Dolly Roon ... Qvinnan och skolan Fredrika-Bremerförbundets samqväm; af C. S. Träldomsok, några små betraktelser öfver ett och annat af Mathilda Langlet 48, 49, 50, Ledsam tystnad; ett ord för dagen af Aoe ... Från qvinnans arbetsfält; studier från Stockholms horizont af J. N — g. Paolo o c h Giovanna, En kärlekshistoria af M. A. Goldsch / nidt; bemyndigad öfvers. af C. Hrg 1 En koketts bekännelser. Konturteckning af Aoe 2 Qvinnor: Porträttstudier för Idun; af Johan Nordling: Syster Elsa 2 Tant Martha 9 Kerstin _. Bref till tant Anna; af Guido 3, 6, 11 Balen å Stockholms slott d. 21 januari 4 Från mitt fönster; af A — d 5 Fosterdottern; af Elna Tenow 5 — 7 Bildhuggaren. En kärlekshistoria af M. A. Goldschmidt, bemynd. öfvers. af C. Hrg ... 5 Utan ett vänligt ord. Skiss af Mathilda Langlet 7, 8 Domherrarne. Ur friherrinnan Aurore von Haxlhausens (Klara Kuhlmanns) litterära qvarlåtenskap 10 Farbror Gösta; af Aoe 11 En lifsuppgift.
Nar .maii kom upp i heiines eget lilla arbetsrum, iniiste vaidigen först röjas plats, s$ fullströdt qardiir med böcker och pmnixskript, .betiickta; if matemitislca formler eller af siiiii ryska bokstgfver eller stundom a$ med bliichpenlim gjorda ritningar, som röjde ett, verkligt,. ehura outveckladt, anlag. oclrs&amp; A t detta h U. Mm 15.t sig slutligen öfvertygas genom hjärtligheten i. inottagai~.det, %tt inan icke störde, och inan hiingaaf s i g &amp; t njutningen att under en Stnnd göra. en fard in i niista århundrade eller iit i Europa, till h l t u r e n s lifs-. centra. H ä r - d l l a n desse fyrs vägpr - lade hon i dagek hela sin vidd i tanllien, ' sin förrn&amp;@ att pröfva allt och taga det biista af d l t. Har fal111 man ett akta f n t t tankande. Äfveii: i de frågor, diir hon själf hade bestämda. iisikter, uppchog hon hvarken åt höger eller vemter några r&amp;marlieii inom eller. utom hvillra msdm borde befhiia sig. Fylld af vetenskapsidkmens swiningisliflelse och diktarnatureii % helhetslidelse, kunde hon aldrig helt sluta sig till något, parti, m&amp; förstod istallet alli; kunde med rörelse se den ryske bondens frommh andakt lika väl som yttringarna af den, off ervilliga radi1; dismeu, bland hvms representanter lioii hade. ngra välnier. Ofattlig var för henne endast tr&amp;ngsii~.theten: På anclens omrade led hon icke af niirsynthet, den ' diir s&amp; ' vmlign när-. syntheten, hvilken förvadar vilsentligheter med oväsei~tli~-. heter eller. omviwidt.
Han säger nemi., att en man kan aldrig älska en qvinna, för hvilken han förlorat aktningen, men en qvinna förlorar aldrig aktningen för den man, som hon älskar. Se der en väsendtlig skillnad! Häruti företer sig ock en förförklaringsgrund, hvarför man får vara litet försigtigare i afseende på dylika rättigheters tilldelande åt qvinnan än åt mannen. Lag-Utsk:t anför i afseende på den omständighet, som jag berört, huruvida man icke skulle kunna bibehålla giftomannarättens utöfvande åt föräldrar, men icke åt andra anförvandter, att det vare hårdt, att, då andra qvinnor, hvilka händelsevis förlorat sina föräldrar, sjelfva få utöfva giltomannarätten, den qvinna, hvars föräldrar ännu lefva, icke skulle få göra det. Jag kan likväl icke finna, att detta är hårdare, än att hon icke får ärfva sina föräldrar medan de lefva, fastän de med henne jemnåriga qvinnor, som hafva förlorat sina föräldrar, hafva inträdt i arf efter dem. Jag anser vördnaden för föräldrar vara en så vigtig skyldighet, att jag, för dess upprätthållande, icke tvekar att önska, det i Svenska lagen måtte bibehållas åt föräldrar rättigheten att vägra eller gifva sitt samtycke i fråga om en dotters giftermål. Ur denna synpunkt önskar jag att Betänk:t måtte återremitteras, isynnerhet som jag hört, att det redan ur enahanda synpunkt lärer blifvit återremitteradt af ett annat Riks-Stånd, nemi. Preste-St. Slutligen ber jag att få anmärka, att Lag-Utsk:t gjort sin hemställan på ett sätt, som enligt min tanka skulle vara att bemöta K. M. väl mycket kavaljeremang och helt annorlunda, än hvad brukligt är i frågor om förändring af författningar. Det är nemi. vanligt, och äfven fullkomligen tillbörligt, att, när man önskar en förändring, så uppräknar man de lagrum, som man vill hafva ändrade; men det har Utsk:t här ansett öfverflödigt att göra. Detta är mycket beqvämt; men jag tror icke, att det vore för regeringen så angenämt, att blifva anmodad att leta rätt på hvad allt R.
Rätters personal bör bestämmas, och då dessa förtekningar utvisa, att göromålen äro flera, än som, med nuvarande arbetsordning, kunna medhinnas, tror jag det icke vara rätt, att, till besparing af några få 1000 R:dr, vidtaga sådane åtgärder, som, efter mitt omdöme, skulle, för ganska många år, förlama Lagskipningens gång. Motionairen medgifver, att Taffelpenningar möjligen kunna erfordras för Presidenten uti StatsContoiret; men tror icke, att de böra honom tilldelas, i ändamål ått höja hans lön, till lika belopp med lönerna för Presidenterna i IIofRättcrna, emedan Motionairen anser, att en Chef i ett Förvaltningsoch Räkenskaps-verk icke har af nöden att äga de kunskaper, som Presidenterne i Hof Rätter ne. Jag har, i anledning häraf, noga genomläst Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition; men då jag deruti icke kunnat upptäcka något ord, som handlar om Taffelpenningar för Presidenten i StatsContoiret, så tror jag mig böra förbigå ali vederläggning af Molionairens anmärkning i sjelfva saken, samt endast förklara att jag icke delar Motionairens åsigt, att mindre kunskap fordras för Embetsmannen i ett Förvaltnings-verk, än för Domaren. Mili egen erfarenhet vittnar deremot, ty utaf de nitton år, som förflutit, sedan jag beträdde Tjenstemannabanan, har jag egnat i3 åt Domare-yrket, och derunder funnit, Den 17 December e. ni. 2 13 att den, som ägde endast Juridiska kunskaper, skulle fullkomligen kunna uppfylla sina skyldigheter, hvaremot jag under de senare 6 åren, som jag varit Administrativ Embetsman, erfarit, att man, som sådan, har behof af kunskaper, icke allenast i Juridik, utan ockiCameral, Landets Oeconomie nr. in. Vidare förmodar Motionairen, att tillökning i anslaget till skrifmaterialier m. m. åt de Puhlique Embetsverken, icke skulle vara af nöden, om Expeditionslösen upphörde, och om beslut i brottmål och Oeconomiemål skrefvos på stämpladt papper.
I sammanhang härmed, och då inom Borgar-ståndet anmärkning blifvit af herr Gustafsson framställd derom, att uti Sammansatta Utskottens betänkande JM 1 icke är vorden serskildt besvarad en af herr Gustafsson väckt samt uti Bevillnings-utskottets betänkande JM 9 pag. 15 omförmäld motion, deruti han yrkat, att enär, till följd af Kongl. Reglementet den 23 November 1770, det ålåge traktörer, som vunnit burskap, att, vid förlust af erhållen borgarerätt, ibland annat äfven tillhandahålla bränvin samt bränvinsminuteringsafgiften för dessa följaktligen utgjorde en dubbel beskattning å samma handtering, det måtte uti en blifvande Bevillningsförordning varda uttryckligen stadgadt, att bränvinsminuteringsafgift icke finge påföras andra, än dem, som icke å sådan försäljning ega serskildt burskap med åtföljande förpligtelse att ovilkorligen finnas med denna vara försedda för gäster af alla klasser och stånd och alltså icke debiteras Stockholms traktörs societet, som för sin skyldighet att hålla bränvin till salu droge serskild borgerlig tunga, hafva Utskotten, ehuru 8 § af Sammansatta Utskottens vid betänkandet JM 1 fogade förslag till förordning, angående försäljning och transport af bränvin, visar, att något afseende å berörde motion icke fästats, likväl velat densamma till serskildt besvarande här upptaga; hvarvid, enär Rikets Ständer vid sednaste riksmöte, i anledning af enahanda utaf herr Gustafsson då väckte motion, med godkännande Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk.
De Postverkets Hufvudböcker bilagda Balans-berättelser hafva blifvit, i öfverensstämmelse med föreskriften i Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1823, upprättade efter det för Tullverkets räkenskaper fastställda formulär; rnen dylika Berättelser, som hädanefter afgifvas, kunna visserligen blifva mera ändamålsenliga och upplysande, om de upptaga året, då hvarje särskild balans-post tillkommit; hvilket ock, så vidt sådant pröfvas nödigt, skall framdeles iakttagas. Slutligen hafva Revisorerne funnit anmärkningsvärdt, dels alt anmälan om afskrifning af förskjutna traktamenlskoslnader, 54 R:dr 4 sk., till nu mera aflidne Postmästaren Hvasser, ännu är beroende af de utaf Öfver-Posl-Direktörs-Embelet, redan under den 6 Februari 1838, hos Kansli-Rätten begärda upplysningar, dels att, enligt den af Eders Kongl. Maj;ts Norska Regerings Handelsoch Finans-Departement meddelade upplysning, afgörandel af frågan, rörande Svenska Postverkets åren 1815, 1816 och 1817 tillkomna fordran, 16,485 R:dr 34 sk. 2 r:st.,. hos det Norska St a Is-Verket, h vilar i afvaklan på Departementets, redan under den 27 Februari 1824, lill då varande Siats-Ministern för Utrikes Ärenderna gjorda framställning i ämnet, och dels alt målen, rörande de från 1840 lill år 1841 balanserade förskolter af skjutsoch traktaments-penningar till t. f. Ledamöter i blandade Postoch Rådstufvu-Rälter, icke varit vid sistnämnde års slut af vederbörande
Kanslist vid det numera upplösta allmänna Magasins-kontoret, tillagda löneersättning från rikets allmänna indragningsstat, genom resolution den 20 December 1860 förklarat, att då Protokolls-sekreteraren Ekman, enligt Kongl, brefvet den 14 November 1854, ägde att på indragningsstaten, under titel: f. d. allmänna Magasins-inrättningen, åtnjuta en löneersättning af 657 Rdr för år, intilldess han genom fullmakt å annan allmän tjenst erhölle högre lön, än den han då innehade, eller ock blefve anställd i Stats-kontoret såsom Kanslist, med aflöning enligt då gällande stat, under iakttagande likväl, att nämnde belopp skulle minskas eller upphöra i den mån han komme i åtnjutande af någondera af förberörde förmåner, samt Ekman den 9 Oktober 1860 blifvit i nåder utnämnd till Protokolls-sekreterare med lön på Kansliexpeditionens stat vid Kongl. Landtförsvars-departementet, Kongl.
Majit föreslagit, att, för augmeutsräntor, samt för de till gästgifverier, färjor och färjkarlar, postbönder och brefbärare indelade hemmansräntor, äfvensom för de dylika räntor, hvilka af städer åtnjutas, måtte ulgifvas enahanda lösen, som de skattskyldige, skulle, enligt kommitterades, af Kongl Majit antagna, sednare alternativ, angående skatteförenklingen, komma att för hvarje år erlägga, samt dessutom kontant anslag för forsellön. Efter Slals-Ulskottels Utlåtande, l\r:o 242. 41 Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, samt med hänsigt till hvad Utskottet redan tillstyrkt uti frågor, som med nu förevarande ega ett närmare eller fjermare sammanhang, får Utskottet, med åberopande jemväl af de skäl, kommitterade anfört i ämnet, hemställa, 26:o att Rikets Ständer ville bifalla, alt med rusthållens egna räntor någon förändring icke måtte vidtagas; att augmentsräntor, äfvensom indelta anslag till gästgifverier, färjor och färjkarlar, postbönder och brefbärare, samt de räntor och tionde, som städer åtnjuta, till statsverket indragas; samt att, i afseende på ersättningen härför, förfares på enahanda sätt, som här ofvan, rörande ersättning till allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser, blifvit föreslaget, med iakttagande, alt godtgörelsen för augmentsräntor och anslagen till gästgifverier, färjor och färjkarlar samt postbönder och brefbärare liqvideras för hvarje år vid den tid det påföljande, då uppbördsstämmor för hemmansräntorna hållas; börande, vid beräkningen af augmentsräntorna vid båtsmanshåll i Blekinge, eller så kallade öfverskottsoch tillskottsräntorne, de vid 1834—1833 årens riksdag stadgade förvandlingsgrunder iakttagas.
Landtmätares ställning ytterligare försvårades ej allenast genom omöjligheten att, under den vigtigaste delen af året, egna någon omsorg åt sin enskilda ekonomi, utan äfven derigenom, att de i händelse af sjukdom sällan kunde behålla någon inkomst, emedan ingen ville vikariera mot mindre ersättning än fulla arfvodet, samt än vidare derigenom att deras befattningar vore af blott tillfällig beskaffenhet och att ytterst få blefve i stånd att uthärda tjenstgöringen ända till den höga åldern då pensionsrätten först inträder, hvadan förstörd helsa och fullkomlig brist på det nödvändigaste blefve desse Landtmätares säkraste utsigt då ålderdomen nalkades; vid hvilka allmänt kär.da och af vederbörande lokal-auktoriteter vitsordade förhållanden och då, så vidt möjligheten af storskiftesoch afvittringsverkens behöriga fortgång icke skulle afskäras, förbättring af de dervid anställda Landtmätares vilkor icke längre vore blott ett påtagligt behof, utan en oafvislig nödvändighet, Ofverdirektören, i afseende på de af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för Styresmannen och Landtmätarne vid storskiftesverket härofvan ifrågaställde arfvodesförhöjningar, i underdånighet tillstyrkt, att Styresmannens arfvode, för närvarande utgörande 1,800 R:dr, måtte förhöjas till 2,000 li:dr B:ko och 300 R:dr deraf beräknas såsom respenningar, 62 Bil. J\S 5 till Kungl. Maj:ts Nåd. Prop. JVS 1, örn Statsverket 1H56. samt att, pä sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreslagit, Landtmätarne måtte erhålla, de yngre 800, samt de äldre och skickligare 1,000 H:dr B:ko, bland hvilka belopp 100
Skole vi för detta tillstånd beskylla våra politiska forhållanden, och Kriget söm förde* utom våra gränsor, mest på främmande bekostnad , eller pä Tractater , som ej föreskrefvo några för vår bandel menliga vilkor; eller på Riksens Ständer, hvars önskningar i Oeconomiemål Styrelsen ej är förbunden att efterkomma och, i anseende till den mest nyttiga af dem, om förbud mot bränvins-införsel, ej heller efterkom. Herr Crefve Schwerin säger att nya former ej kunna lefva utan nya organer, och Herr Baron Wirsén medger , att ombyte af grundsatser i ett Rikes administration fordrar ombyte af personer. Jag tror det äfven, men jag tror ock, att i Styrelsen af vår inre Statsoeconomi egentligen inga grundsatser, åtmindstone icke i något sammanhang blifvit följda , och således, att hvarken ombyte af grundsatser eller af personer är nödigt, utan blott återgående till grundsatser. Herr Cederschöld, Pehr Gustaf, uppläste följande: Under fullkomligt erkännande af Höglofl. Särskildta Utskottets ädla syftning, att medelst upp hjelpande af Landets producerande näringar, och Nationens återförande till tarflighet, söka afhjelpa det öfverklagade eländet, och grundlägga en varaktig välmåga; nödgas jag likväl tillstå, att jig, i Anseende till medlen för detta höga ända. 454 Den 7 Juli e. m. mais vinnande, i åtskilligt är för min del af skiljaktig mening. Utskottet antar: "att Coursens stigande och fallande endast beror pu handelsvägens tillstånd.’' Da detta är en af de satser, hvarpå Utskottets hela system tyckes stöd. ji sig, och med hvilken detta således må» ste stå ejler falla; så vill j.ig höija med att pröfva den. Men da jag nu går att bestri. da den, vill jag åsidosätta alla theoretiska bevis Och förnuft«lut, samt blott begagnade mera handgripliga vapen, som Utskottet sjelf behagat lemna mig.
Beträffande åter Provinsen Skåne, och oaktadt Utskottets önskan, att en Inrättning, sorn ehuru den betydeligen understödt Provinsens vidsträckta Enskiften, Odlings-Företag och handel, likväl medfört betänkeliga och vidt utseende olägenheter, kunde äfven derstädes alldeles indragas; har Utskottet ej insett någon möjelighet att sådant, utan den känbaraste skakning, nu på en gång skulle kunna verkställas och derigenom stadnat i ett brydsam! val imellan följande 3 me alternativer: 1:0 En förlängning af nuvarande Octroy för så lång tid, som i sådant fall kunde pröfvas oundgängelig. 2:0 Discont-Verkets Förvaltande i Orten för Bankens räkning, genom dertill utsedda Comiterade; och 3:0 Disconterings-rättighets upplåtande, un; der vissa vilkor, till den Corporation, som i älla fall torde komma att besörja uppfyllandet af de Vestra Orternas Dåne-behof. Det första alternativet har Utskottet för ingen del trott kunna förenas med Riksens Ständers nog allmänt yttrade önskan, och tviflar äfven för dess del, att Fenninge-Väsendets oredor i allmänhet, och Provinsens särskildta betryck, kunna afhjelpas genom fortfarande af en anstalt, som efter Utskottets tanka i väsentelig mån dertill bidragit. Vid det andra alternativet hafva svårigheter sig framställt, dem Utskottet i närvarande ställning anser oöfvervinneliga. Svårigheten för Banco-Styrelsen, att behörigen kunna controllera en för Bankens räkning och på dess risque uti en aflägsen Dandsort verkställd Utlåning, hafva Herrar Råneo,-Fullmägtige, uti deras afgifne Utlåtande, på det eftertryckeligaste framställt; men framför allt bör den omständighet betraktas, att då det ej kan vara med Bankens förmån och säkerhet förenligt, att uti egna Sedlar upptaga Dån af Privata, skulle en utvidgad Discont-rörelse af Bankens fond oundvikeligen medföra Sedelstockens förökning, såvida alia Bankens inflytande revenuer, intill nästa Dagtiina Riksdag, böra för bestämda ändamål anvjindas. Det är således det 3
Då Den 3 Januari. 33 Då man, såsom jag, redan på förhand har den åsigten, att kostnaderna för ett sådant nytt universitet äro större än att staten har tillfälle att bestrida dem; —då icke ens påstådt, mindre visadt är, att de nuvarande universiteten äro besökta af ett större antal studerande, än som der kunna, utan men för undervisningen, emottagas; — då man ännn icke sett, hvad inverkan den snart färdiga jernvägsförbindelsen mellan Stockholm och Upsala kommer att utöfva på det vetenskapliga lifvet i sistnämnde stad; — då genom den nya Riksdagens sammanträdande inom ett år tillräckligt mycket nytt kommer att finnas här i staden och tillräckligt många, för närvarande till sina följder oberäkneliga förhållanden äro att såsom oundvikliga förutse, utan att ställningens svårigheter behöfva förökas genom tillägg af andra möjligen oro framkallande elementer; — och då vi slutligen såsom en på afgång stadd, redan lifdömd institution, icke torde böra befatta oss med annat, än sådant, som ej tål uppskof, kan jag för min del icke annat än anhålla om bifall till Utsk:ts Betänk:de. Många ledamöter hördes nu ropa på propos. Hr Fåhraeus: Jag hade ämnat att bemöta de anmärkningar, som framställts mot de skäl såväl jag som andra talare anlört för bifall till motionen; men, då flertalet af dessa anmärkningar redan blifvit af andra vederlagda, vill jag inskränka mig till några få ord. Det vigtigaste, som af flere talare anförts mot bifall till motionen har varit det, att man ansett behofvet af ett tredje universitet i Sverige ej ännu ådagalagdt. Häremot tager jag mig friheten invända, att det af motståndarne åberopade faktum, att antalet af studenter i Upsala på sista året något minskats, ej utgör något bevis att vi ej behöfva ett nytt universitet, då alla andra statistiska beräkningar tala derför. Upsala universitet var år 1864, enligt hvad jag nyss nämnde, besökt af ett större antal studenter än något Tyskt universitet, med undantag af Wien och Berlin; och vi finna för öfrigt, bland annat, af exempel från Tyskland, att det ej är det stora antalet lärjungar, som utgör vilkoret för att ett universitet skall visa stor lifaktighet och inom den lärda verlden förvärfva sig anseende samt kunna väl uppfylla sitt ändamål.
Derigenom först vore kassan, genom ökning af kapitalet, försatt i det tillstånd, att man kunde med säkerhet motse, att inrättninken kunde ega bestånd utan något vidare tillskott, men då detta högre anslag först hos StatsUtsk. och sedan hos RiksStm i allmänhet mött motstånd och betänkligheter, derföre att det hvilade på beräkningar för en framtid, som icke kunde så noga förutses, och att detta anslag upgick lill ett större belopp, så anser jag mig böra inskränka mig till yrkande af beviljandet af ett anslag af 5000 R:dr b:ko, som förmodas böra betäcka den brist, hvilken under de Irenne näslpåföljande åren kunde upsla i pensioneringen. Hr Bildt, Didrik Gillis: Vid StatsUtskrs Utlåt. JVZ 188, i hvilket StatsUtsk. afstyrkt R. St:s bifall till understöd för ifrågavar:de pensionsinrättning, var bifogad en reservation, hvilken jag med flere af Ulsk:s ledamöter afgåfvo, och hvilken innehöll det förslag, som utgifts-afdelningen vid frågans första behandling hade ansett sig böra upgöra, eller att 5000 R:dr skulle årligen utgå af tullmedlen, till understödjande af tullstatens utgifter för pensioner till embetsmäns efterlemnade enkor och barn. Då nu Frih. Palmstjerna funnit denna summa lämplig', anhåller jag, att R. o. Ad. ville, såsom Frih. Palmstjerna yrkat, bifalla det förslag, som i denna reservation finnes intaget, af innehåll, att R. St:r måtte bevilja, åt tullstatens enskildta pensionsinrättning för enkor och barn, en summa af 5000 R:dr för hvartdera af åren 1855, 1856 och 1857, att af tullmedlen utgå. Jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, ville göra propos. på dessa ordalag, emedan jag förmodar, att, då flere ledamöter af PresteSt. instämt i denna reservation, nämnde Stånd kommer att fatta enahanda beslut, helst PresteSt., i likhet med R. o. Ad., tillförene återremitterat Utlåt.