Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under on ilo rinald ta cellantal beräknas emedlertid icke de till disciplinära straffrum ämnade mörka cellerna, och ej eller de ljusa celler, hvilka ahvändas, icke såsom fängelserum, utan till administration och bevakning. För de fullbordade fängelserna har kostnaden hittills varit som följer: för länsfängelserna i Stockholm 151,500: Denna kostnad, fördelad på cellantalet, har således visat sig mycket olika på olika orter, och omvexlat från minst 1,012 R:dr 28 sk. till högst. 1,680 Ralr 16 sk., räknadt för hvarje cell. Numera, sedan erfarenheten gifvit någorlunda säker ledning för arbetets verkställighet och bedömande, skola åtskilliga hittills halda utgifter kunna undvikas, och ej sällan, åtminstone hvad de mindre fängelserna angår, arbetet kunna, under nödig tillsyn, upplåtas på entreprenad, derigenom ock besparing är att förvänta. Till fullständig reglering af Rikets läns-, häradsoch stadsfängelser är förslag uppgjordt, hvilket, då frågan härom funnits ega nära oskiljaktigt sammanhang med den om ordnande af rikets domsagor, blifvit jemväl tili den sistnämnde frågan utsträckt; och ehuru samma ärende, deri för närvarande afbidas infordrad! utlåtande från en Hofrätt, ännu icke hunnit komma under Kongl. Maj:ts hufvudsakliga pröfning, varder emedlertid, för upplysning om förslagets hufvudgrunder, ett exemplar deraf härhos bifogad) ; skolande flera exemplar blifva öfverlemnade till vederbörligt Utskott. Förslaget, i dess reviderade skick, upptager 1773 celler för länsfängelset 714 för fängelser i andra städer än länsresidensen och 792 för fängelser på landet, eller tillsammans 3,279 celler.
Om detta skedde, och af staten lemnades lämpliga understöd för intagande i de mindre skolorna af medellösa döfstumma, skulle otvifvelaktigt det behof snart vara fyldt, som Rikets Ständer afsett med förslaget att upprätta ett nytt institut af större omfattning. Utom det att kostnaden för ett sådant blefve ojemförligt mycket större, mötte äfven svårigheten att för detsamma finna fullt kompetenta personer till vissa lärarebefattningar af den beskaffenhet, att med dem måste vara förenadt ett slags chefskap öfver ett stort antal barn på särdeles låg ståndpunkt och utvecklingsgrad. En person med goda naturliga anlag, hvilken, jemte folkskolelärareseminarium, genomgått en undervisningskurs vid det större Allmänna Institutet härstädes, kunde lätteligen blifva en ganska duglig lärare vid någon mindre skola för döfstumma, då deremot för skötandet af en hufvudlärarebefattning vid ett större institut fordrades en förening af egenskaper och kunskaper, som ej ofta stöde att finna. Härtill komme ytterligare ett par omständigheter till fördel för de mindre skolorna, bestående deruti, att dessa, till följd af omöjligheten för en lärare att samtidigt undervisa ett större antal döfstumma, icke kunna hafva någon olägenhet deraf att elevantalet är ringa, likasom icke heller de uti dem intagna barnen behöfva, för den längre tid en fullständig kurs omfattar, ryckas alltför långt bort från sina hemorter, utan kunna, åtminstone till en del, förblifva i åtnjutande af direkt vård utaf föräldrar eller målsmän.
Cederström hafva undertecknade ””denna dag emottagit' Ett Tusende (£ 1000) ””Pund Sterling, såsom af Hans Excellence ”"oss tillerkänd Provision på det i dag af - Den 6 November 1. m. a63 ””slutade Contract å Fregatten Chapman sorn ””försäkras. Stockholm den 19 April 1825.”” " ”Michaelson & Benedicks.” ” ”Hvilka Qvittencer, tillika med åtskilliga ”andre af Friherre Cederström, till upplysning i målet, företedde handlingar, varit ”under försegling deponerade i Förvaltningen af SjöÄreriderne och nu blifvit Utskottet i Afskrift meddelade; hvarjemte, genom '”ConstitutionsUtskottet, uti dess förutnämn”de Memorial, N:o 29, är vordet upplyst, ”att i normal eller ConceptContractet om ”Linieskeppet Tapperheten köpesumman fin”nes utsatt till 171,000 R:dr Hamb. B:co, ”och att jemlikt SlatsRådsProtocollet den 19 ”April 1825, köpesumman för Fregatten af ”Chapman blifvit bestämd till 19,000 Pund ”Sterling.” ”Vid pröfning häraf anser Utskottet sig ”skjddigt, till en början, upplysa att i frå”gor af denna beskaffenhet, det tillhör .den ”allmänna åklagare, åt hvilken Kongl. Maj:t ”uppdrager målets utförande, å Kongl. Maj:ts ”och Kronans vägnar, vid behörig Domstol, ”att, efter den ledning handlingarne i må”let lemnar, eller de nya anledningar un”der rättegångens lopp sig förete, vända ta”lan emot den eller dem, som vederbör, ”utan att något af Rikets Ständer förut fat”tadt beslut härvid må ligga åklagaren i ”vägen, genom hvilken inskränkning i hans ”kall det med åtgärden åsyftade ändamål Den 6 Nove tp b e r f. rn. "till och med ej sällan skulle kunna fördelas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Utlåtande angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Femte Hnfvudtitel: II. 335, 445, 450, A. 456. — att förena sig uti Ridderskapets och Adelns beslut i afseende å Usta punkten af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45, Litt. A., i anledning af väckta motioner angående förändrade grun der för mjöloch såg-qvarns beskattning: II. 505, A. 505. — att förena sig i Ridderskapets och Adelns beslut, rörande Banko-Utskottets sednare hemställan uti Utlåtandet N:o 26, i anledning af väckta motioner angående skyldighet för Rikets Ständers Bank att till ett bestämdt pris utlemna omyntadt silfver: lil. 31, A. 31. — att förena sig i Ridderskapets och Adelns beslut om tillsät tande af ett särskildt Utskott, bestående af 4 ledamöter af hvarje Stånd, för att handlägga Kongl. Maj:ts Nådiga Proposilion med Förslag till ny Sjö-Lag: II. 483, 484; lil. 48, A. 49. — att förena sig uti Ridderskapets orli Adelns beslut öfver sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 20, i anledning af väckt motion om sådan förändring i de förvaltande verkens i Stockholm arbetsordning, att de större utgifterna derstädes komme att bestridas genom anvisningar å Kongl. Ränte-Kammaren: lil. 167, A. 167. — att förena sig uti Ridderskapets och Adelns beslut i afseende å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel, i livad beslutet rörer sednare delen af 10:de punkten i nämnde Utlåtande (Lif-Bevärings-Regementet): III. 335, A. 335. — att förena sig uti Ridderskapets och Adelns beslut öfver sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 21, i anledning af väckta motioner om skjutsnings-besvärets ordnande, så vidt beslutet rörer Utskottets främst å sidan 14 gjorda hemställan i fråga om gästgifveri-, hålloch reserv-skjutsens samt postskjutsens skiljande från jordbruket, m. m.:
Om nu giftomannarätten äfven hvad föräldrarne angår, kommer att upphöra, blefve mö af tjugufem års ålder i förevarande hänseende likställd med myndig son och enka; men vid sådant förhållande fordrar ock lagens analogi, att mö af nämnda ålder äfven likställes med son och enka i hvad angår nyssnämnda påföljder af giftermål emot föräldrars vilja. Sådant synes dock, i anseende till anförda lagrums bestämda ordalydelse, böra uttryckligen stadgas. På härmed anförda skäl får Utskottet vördsamt hemställa, det Rikets Ständer måtte för sin del besluta en så lydande författning angående mös rätt att i visst fall sjelf utöfva giftcmannarätten: “Med ändring af hvad i lag och särskilda författningar finnes stadgadt angående giftomans inseende öfver mö,förordnas som följer: Mö, som fyllt tjugufem år, eger sjelf utöfva den rätt, som hennes giftoman eljest enligt lag tillkommit. Gifter hon sig mot föräldrars vilja i de fall, 6 Kap. 2 § Giftermåls-balken innehåller, håfve fader eller moder våld att göra henne arflös.“ I sammanhang härmed anser sig
Jag frågar Hr Ribbing, som sjelf är lagkarl: är det ett lagstiftningsärende att göra lex in casu? R. o. Ad:s beslut går ut på att på förhand bestämma en lag, 3 a Den i Mars som Konung och Ständer gemensamt antaga, och som berättigar hvarje Svensk medborgare att, under uppfyllande af vissa villkor, hankbolag inrätta och bankrörelse bedrifva, BondeStrs beslut innefattar, att ingen Svensk medborgare må anses hafva någon i lag grundad rättighet att i sådana bolag ingå och sådan rörelse bedrifva, såvida han icke dertill specielt erhåller Konungens och Ständernes sammanstämmande tillåtelse. Är denna Konungens och Ständernes sammanstämmande tillåtelse, som BondeSt. utsätter såsom villkor för ett bankbolags bildande, är den en lagstiftningshandling ? Är den icke en styrelseåtgärd, en administrativ åtgärd, som han vill förbehålla sig att tillhöra Konungen och Ständerna gemensamt? Frågan om att stifta en lag, som i allmänhet skall gälla, är något helt annat än frågan om att gifva eller icke gifva en privatbank rättighet att uppstå. BondeStrs beslut strider i hufvudsaken rakt emot Gr. Frölichs åsigt, som här gjort sig gällande genom R. o. Ad:s beslut, och Gr. Frölich har så genomtänkt denna fråga, att jag icke tvekar att vädja till honom sjelf i den frågan, huruvida icke BondeStrs beslut står i strid med hans åsigt, hvilken R. o. Ad. antagit; ty Gr. Frölich har velat säga, att bankrörelse enl. Svensk lag skall vara en fri näring under de bestämmelser, som lagen utstakar, och BondeSt:s beslut innefattar, att sådan rörelse icke är en fri näring i landet, utan att rättigheten till dess bedrifvande skall bero af det beslut, som för hvarje fall Konung och Ständer skola fatta. Så hänger saken tillsammans i den fråga, som Hr Ribbing framställt, och BondeStrs samt R. o. Ad:s beslut stå till hvarandra så till vida i motsats, att R. o. Ad. icke vill öfverlåta frågan åt Konungen ensam, eller åt Ständerna ensamma, eller åt Konung och Ständer gemensamt, men deremot BondeSt. vill att den för hvarje särskildt tillfälle skall afgöras af Konung och Ständer gemensamt.
Sedan den tiden äro fem års Special-Räkenskaper afslutade, eller till och med för år 1821 Under samma tid hafva a:ns Revisioner af Riksens Ständers Fullmägtige blifvit förrättade, hvaraf den, som år 1820 sammanträdde, verkställde granskningen af Stats-Verkets Räkenskaper och Förvaltning för åren 1S17 och 1818; och den, som förlidne gårdag tili slut bragtes, likaledes för åren 2S19 och 1820. Till hvardera af desse bägge Revisioner , har Stats-Contoiret afgifvit den, enligt 68 $. Riksdags-Ordningen, föreskrifne Berättelsen, samt för dem låtit uppvisa Räkenskaper, Protocoller och Handlingar för ifrågavarande fyra år. Revisorerne hafva deröfver fullbordat gransknings-arbetet, samt till sine Principaler anmält utslaget deraf, som alltså blifver föremål för Riksens Ständers pröfning, i den ordning Grundlagarne utstaka. Af denna anledning anser Stats-Contoiret sig icke böra i denna Berättelse återupprepa, hvad om desse fyra årens förvaltning blifvit anfördt och utredt. Stats-Verkets Räkenskaper och Förvaltning för år 1821 kommer deremot nu till omedelbar granskning af det blifvande Suts-Ulskottet, och 816 Proposition om Statsverkets tillstånd och lehöf. Riks-Staten för innevarande år lemnar, i omedelbart sammanhang med en sådan granskning en fortsatt utredning om Stats-Verkets tillstånd, allt intill den närvarande tidpuncten; deraf förhållandet emellan den förra Stats-Beräkningen , och det utslag öfver den , som tiden utvecklat, tjenar till upplysning vid den Stats-R.eglering , som det tillhör Stats-Utskottet att , efter Eder Maj:ts Nådiga Propositioner samt förefinnande beskaffenhet i öfrigt, till Riksens Ständers afgörande föreslå.
Maj mä wara bestämd till bränwins-bränningens allmänna inställande, dock att i falldenne of Utskottet föreflagnc tid skulle för ett allmänt kungörande finnas otillrackelig, Riksens Ständer till Kongl. Majttö Egit nådiga afgörande öswerlämiia, arr till förbudets widtagande, utsätta den närmaste dag derefter, som med ett sädant allmänt kungörande och asyftade ändamalet är förenlig. Be. träffande äter huru länge ett sadant förbud mä fortfara, anser Utskottet förbudet böra gälla intill den 1 Ocrober innewarande är, sa wida ej Kongl. Maj:t och Riksens Stander skulle under påstående Riksmöte annorlunda käckas därom förordna. Till förekommande af förlust för dem som den dag dä Bränwinsbranningen bör uvhöra ännu hafwa oaf. werkad tillmeffning anser Utskottet den sist kill stulet af fjerde derpå följande dagen. Herr Landt-Marstaben ttllkännagaf, att -nligl RiködagsOrduingcn detta memorial såsom wa» rån - Den 29 April. 87 raud? ett frän ett Utstött inkommet betänkande borde bwila pä bordet, samt akt hail lill dest föredragande ä nyo, utsatt plenum till i morgon klockan n förmiddagen. Högloft. Ridders^avet och Adeln ätstildeS klockan ^ till 7. Dt kuxra. In sillem protocolli 6. Lilverstolxe» Thorsdagm dcn zo April. Plenum kl. ii förmiddagen. Justerades pleni-protocollet för den 29 dennes» Föredrogs a nyo allmänna Befwärsoch Oeconomiä-Utstotters betänkande, angående ett snart inställande af bränwinö tillwerkningcn, hwilket söclcdne gårdag blifwit lagdt pä bordet, och bief be. rörde betänkande, uppå gjord proposition till alla delar bifallit.
Då hotade han dem, att de skulle ingom säga om honom; Och begynte till att undervisa dem, att menniskones Son skulle mycket lida, och förkastas af de äldsta, och af de öfversta Presterna, och af de Skriftlärda, och dödas; och efter tre dagar uppstå igen. Och talade han det talet uppenbart. Då tog Petrus honom till sig, och begynte näpsa honom. Då vände han sig om, och såg på sina Lärjungar, och näpste Petrum, sägandes: Gack bort ifrå mig, du Satan; ty du besinnar icke det Gudi tillhörer, utan det menniskor tillhörer. Och kallade han till sig folket, med sina Lärjungar, och sade till dem: Den mig vill följa, han försake sig sjelf, och tage sitt kors uppå sig, och följe mig. Ty den, som vill behålla sitt lif, han skall mista det; och den som mister sitt lif, för mina och Evangelii skull, han skall det behålla. Ty hvad hjelper det menniskone, om hon kunde vinna hela verldena, och toge skada till sin själ? Eller hvad kan en menniska gifva, der hon sin själ med lösa må? Men den som blyges vid mig och min ord, uti detta horiska och syndiga slägtet, vid honom skall ock menniskones Son blygas, när han kommer i sins Faders härlighet, med de helga Änglar. Och han sade till dem: Sannerliga säger jag eder, någre äro ibland dem som här stå, de der icke skola smaka döden, tilldess de få se Guds rike komma med kraft. Och efter sex dagar tog Jesus Petrum, Jacobum och Johannem till sig; och hade dem allena upp på ett högt berg afsides, och vardt förklarad för dem. Och hans kläder vordo klar, och ganska hvit såsom snö, att ingen färgare på jordene kan göra dem så hvit. Och dem syntes Elias med Mose, och de talade med Jesu. Då svarade Petrus, sägandes till Jesum: Rabbi, här är oss godt att vara; låt oss göra här tre hyddor, dig en, Mosi en, och Elie en. Men han visste icke hvad han sade; ty de voro häpne vordne.
Vid öfverlemnandet af denna ansökning, — hvilken uti bifogade underdåniga skrifvelser blifvit förordad af Göteborgs stads Magistrat och Rorgerskapets Äldste samt Handels-, Fabriksoch Handtverks-föreningar, af Göteborgs och Bohus samt Skaraborgs läns Hushållningssällskaper äfvensom af Elfsborgs läns Norra och Södra Hushållningssällskapers Förvallnings-fJtskott, — hade E. K. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet meddelat: alt Kronans ifrågavarande egendom varit använd till spannmålsmagasin, men att numera, dä Kronan upphört att hålla större reserv-upplag af spanmäl såsom Expedit) o risU/s kolt e Is Förslag tili anderd. Skrifvelse, N:a 16.
St:s hus; och N:o 218, i anledn. af väckt motion om förbud för riksgrskont:s tjenstemän, att innehafva syssla vid annat embetsverk. Föredrogs, men lades, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g. och Hr Carlheim Gyllenskjöld, Oscar m. 11. ledamöter ånyo på bordet nedaunämnde d. 1 dennes bordlagde belänkm, nemi. från Lag-Utskottet: N:o 57, i anledn. af framstäldte förslag för lillvägabringande af förbättring i författningarne ronde inteckning; Lagsamt Allm. Resvärsoch Ekonomi-Utskotten: N:o 19, i anledn. af väckte frågor om ändring uti nu gällande bestämmelser rör:de stängselskyldigheten; N:o 20, i anledn. af väckt motion om föreskrifters meddelande i fråga om anläggning af anstalter för ängsvattning; iN:o 21, i anledn. af väckt fråga om närmare bestämmande af rättigheten ali kalla huspredikanter m. m.; Allmänna Resvärsoch Ekon om i-Utskottet: N:o 97, i anledn. af gjorde anmärkmr vid handels-samt fabriksoch handlverks-ordningarne af d. 22 December 1846. Föredrogs och bifölls Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk:s d. 1 dennes på bordet lagda betänk. N:o 98, i anledn. af väckt motion om burskaps egande handtverksmästares befriande från skyldigheten att vid besigtningar och kostnadsförslags uppgörande för K. M. och Kronans räkning biträda. 460 Don 3 Juli. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att Hr Rudebeck, Edvard Ulrik, som varit utsedd till Bänkman inom 13:de B:inkm:safd:n inlemnat sin pollet, och att fördenskull val af en Bänkman inom nämnde Bänkm:s-afd:g korame att förrättas i början af nästa plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. § till 3 e. m.
St. sig i förevarande ämne förskaffat, den ii Junii 1787 skall hafva anbefallt ArchiviContoiret att undersöka, huru PresteTaxan ifrån första begynnelsen tillkommit, och efter hvad grund den blifvit beräknad, m. m.; men sorn den undersökning, hvilken bemälde Contoir, efter derom af KammarCollegium sedermera erhållen påminnelse, anställt, endast skall innefatta Upland samt någon del af Rikets öfriga Provincer, och arbetet afstannat, intilldess förnyad erinran år 1836 blifvit af Collegium meddelad, och undersökningen alltså ännu finnes ofullbordad; så hafva R. St. härigenom skolat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. M. i Nåder förständiga Dess och Rikets KammarCollegium om så verksamma åtgärders vidtagande, i afseende på den för 42 år sedan anbefallda undersökning om Preste-Taxans upprinnelse och grunden, hvarefter den blifvit beräknad, m. m., att samma undersökning skyndsamligen må varda utförd och till slut befordrad, på det resultatet deraf må kunna nästsa niman trädande Rikets Ständer utaf E. K. M. i Nåder meddelas, Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Utsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 200- 481 IV: o 200. Uppl. o. godk. hos Ridd. oell Adeln d. 21 Oct. 1829. Preste-Ståndet d. 21 Borgare-Ståndet d. 23 Bonde-Ståndet d. 23 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående Arrendatorns af | utaf Kungs öhrs Kungsladugårds södra del gjorda underdåniga ansökning om nedsättning i arrende-afgiften. S. A. K. Till Rikets Ständers Stats-Utskolt liar £. K. M., medelst Remiss den i5 sistl. Augusti, i Nåder öfverlemna! Arrendatorns af | utaf Kungsohrs Kungsladugårds södra del, f. d.
Midt emellan ofvanberörde båda rotar ligger en, under Ryda Kungsgård lydande obetydlig torplägenhet, Ängstorp kallad, hvilken icke är af någon särdeles nytta för Kungsgården, såsom belägen öfver en half mil från densamma. Under nämnde Kungsgård lyda icke mindre än 58 torplägenheter, hvilka alla ligga på långt afstånd från lästa skolan och för hvilka det således vore af stor nytta alt få skola i närheten. Å ofvanberörde lägenhet skulle således, såväl för dess läge, som dess lämplighet i öfrigt, vara särdeles passande alt anlägga en s. k. byskola. Sedan Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 221. 339 Sedan Nysätra socknemän åtagit sig att, för den händelse nu framställda begäran vinner bifall, å lägenheten uppföra, på egen bekostnad, för ändamålet nödiga byggnader, så får jag, med anledning af hvad som ofvan blifvit anlördt, härhos vördsamt af Rikets Ständer anhålla: alt Nysätra socken måtte ulan lösen få på sig öfverlåten lägenheten Ängstorp under Ryda kungsgård, i ändamål att å nämnda lägenhet anlägga en så kallad byskola, äfvensom att, såsom hjelp till derstädes blifvande lärarens aflöning, få använda den af lägenheten lemnade afkastning. Till det Utskott, sorn kommer alt behandla frågan, vill jag framdeles inkomma med nödiga upplysningar angående ifrågavarande torplägenhets beskaffenhet och läge. Om remiss till vederbörligt Utskott ankålles. Stockholm den 26 November 1862. Johm Persson, från Upsala län. Af S. P. Rosenberg från Christianstads län, om anslag för tillökning i lärarepersonalen vid institutet för blinda och döfstumma å Manilla. Det är en glädjande och för Svenska folket hedrande sanning, att representationen, under sednaste riksdagarne med berömvärd frikostighet omfattat allt, hvad som rörer skolväsende och folkupplysning, och säkert står värt fattiga land i detta afseende icke efter något annat land med lika tillgångar. Bland föremålen för denna Rikets Ständers välvilja måste ock tacksamt räknas det så kallade ”Institutet för döfstumma och blinda” vid Manilla.
De utländska sändebuden hafva ofta inledt underhandlingar med den japanska regeringen för att åstadkomma en förändring härutinnan, men hittills utan framgång, emedan regeringen, såsom vilkor för landets fullständiga öppnande, fordrar afskaffande af den orimliga »extra-territorial-författning», som för det närvarande är gällande, och genom hvilken utländingen icke står under Japans vanliga lagar och domstolar, utan under sitt eget lands lag, tillämpad af en nämnd, som sammanträder under konsulns ordförandeskap. En ändring härutinnan torde dock inom kort åstadkommas, enär Japan snart nog torde vara tillräckligt starkt för att kunna uppsäga alla för landet kränkande paragrafer i fördragen med den europeiska kulturens länder. Numera hafva dessutom de utländska makternas sändebud, som förr alltid uppträdde samfäldt, delat sig i två läger, af hvilka det ena – Ryssland och Amerika – vill, eller åtminstone låtsas vilja småningom alldeles frigöra Japan från allt förmyndarskap och ställa det i jembredd med andra bildade stater, det andra åter – England, Tyskland, Holland och Frankrike – önskar fortfarande bibehålla det förmynderskap, som med våld påtvingades och med fördrag stadfästades för några år sedan. Kort före vår ankomst inträffade en tvist mellan Japan och de europeiska makterna eller, såsom japaneserna sjelfva sade, ett brott mot folkrätten, hvilket väckte mycken förbittring i landet. På tillstyrkan af tyske ministern bröt nämligen ett från det kolerasmittade Nagasaki kommande tyskt fartyg den af regeringen föreskrifna karantänen och lossade utan vidare försigtighetsmått sin last i Jokohamas hamn. Att koleran i nämnda stad härigenom förvärrades är visserligen ej allenast obevisadt, utan äfven helt säkert oriktigt, oaktadt många japaneser i sin förbittring med bestämdhet påstodo, att så var fallet, men de ord, som uttalades af Japans firade gäst, expresidenten general Grant127, att det varit den japanska regeringens rätt att utan vidare skjuta fartyget i sank, hafva dock lemnat ett minne i så väl regeringens som folkets sinnen, som i en framtid kan förleda dem till en kanske oklok, men fullt berättigad kraftyttring, i fall något likartadt skulle komma att upprepas.