Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tvertom ”lägges det af Talmud en fader till last, då han undanhåller sitt ”barn ifrån att lära ett sådant.” ”För vår del kunna vi tillägga, att det ges en Rabbinsk ”sentens som bjuder raenniskan att, hellre än alt falla sin nästa till ”last, välja till och med den lägsta handtering, blott den är ärlig, ”vöre den i öfrigt af mängden ansedd med förakt.” ”Att på redligt sätt vinna sitt uppehälle, är således här fram ”hållet - Den 23 Februari. 305 ”hållet såsom pligt, utan afseende på sysselsättningens mer eller min”dre grannlaga beskaffenhet efter allmänna omdömet.” I afseende å Frih. Cederslröms, Rudolf, äfven vid denna Riksdag förnyade inkast angående allmogens obenägenhet mot Judarne samt svårigheterna vid deras bosättning på landet och i de städer, hvarest synagogor icke finnas, får jag äran åberopa mina vid nästlidne Riksdagen afgifne svar. Om jag ej skulle trötta R. o. Adis tålamod alltför mycket, önskade jag, till motsatts af Frih. Cederslröms påslående, upläsa hvad af, ibland andra af de 39 (mot 49) ledamölor af Hederv. RondeSt., som vid sista Riksdagen röstade för utvidgade medborgerliga rättigheters meddelande åt Mosaiska trosbekännare här i landet födde och naluraliserade — blifvit yttradt af Riksdagsfnllmäkligen Per Hansson frän Wermlands län. Detta anförande finnes intaget uti min åberopade motion: och ber jag derutur endast få citera följande: Då Juden, efter hvad talaren sökt bevisa, ej vore ”farlig för sin tros skull;” ”hvarföre skulle man då icke gifva honom medborgerliga rättigheter? ”Hans trosbroder få af gunst och nåd vistas bland andra folk; och ”äro tvungne att nära sig genom företagsamhet och omtanka. De ”äro födde i Sverige, skattande till Staten och underkastade lagarna. ”Inga stater förkofras långsammare än de, der man infört tvång och ”kränkning af menskliga rättigheter.” Han tillstyrkte beviljande af fullt medborgerliga rättigheter för Mosaiske trosbekännare.
N:o 94, i anledn. af väckt motion om förändring af sältet för utmätt fastighets försäljning. Föredrogs ej mindre LagUtsk:s d. 16 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 95, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Utsk:s betänk. N:o 60, öfver väckt motion, ang:de upphäfvande af 3 och 4 §§ i K. förordn. d. 10 Juni 1841, rör:de bysältning, än äfven Hederv. BondeSt:s genom prot.utdr. af d. 19 dennes meddelade inbjudning till Medslånden att förena sig i det af BondeSt. fattade beslut, att, med afslag å förenämnde utlåt, och upphäfvande af nyssberörde författning, de före år 1841, i ämnet gällande stadganden skulle åter träda i verkställighet. Gr. Mörners vid LagUtsk:s betänk. N:o 60 fogade reservation upplästes, pä begäran af Hr von Hartmansdorff, som derefter yttrade: Jag anhåller, alt Ridd.secret. måtte få upplysa om det är bekant huru de öfriga Stånden afgjort detta betänk. PresteSt. hade bifallit betänk. N:o 60, men de öfriga Stånden återremitterat detsamma. Om det nu är bekant huru de öfriga Stånden besvarat BondeSt:s inbjudning, så anhåller jag att få upplysning äfven derom. I anledn. häraf tillkännagaf underl. Ridd.secret., att underrättelse om Högv. PresleSt-.s beslut i afseende på LagUtsk:s utlåt. N:o 95 ännu icke erhållits, men att prot.utdr. ankommit, som visade, att Vällofl. BorgareSt., godkänt Gr. Mörners förslag till förändrad lydelse af 4 § i K. förordn. d. 10 Juni 1841, enligt vid LagUtsk:s betänk. N:o 60 fogad reservation. Hr von Hartmansdorff:
Banco företrädesvis ega rum. liro (ny) Innan någon af de nya sedelsorterna från Banken utgifves, åligger det Fullmägtige att derom hos Kongl. Maj;t göra underd. anmälan, med anhållan, att, lill allmänhetens underrättelse, Kungörelse om formen och beskaffenheten af det nya sedelmyntet måtte varda, på vanligt sätt, i Nåder utfärdad. 12:0 (ny) Till befrämjande af de nya sedlarnes utvexling i landsorterna ega Banco-Fullmäglige att, i öfverensstämmelse med hvad här nedan uti §. (angående förslitna Banoosedlars utbyte vid Landt-Ränterien och LåneConloren) stadgas, vidtaga sådana anstalter, som behofvet påkallar och omständigheterna föranleda. Banco-Utskoltets Utlåtande N.o l3S. 13:o (motsvarande i §. 5 och 6 punkterna, pag. 64) Ulgifningen af sedlar å den så kallade Vexel-Banco-transporträkningen inställes alldeles och det nya Cassa-systemet sättes i full verkställighet från och med den dag, då utvexling af alla de i §. bestämda sedelsorterna å valeuren från och med 16 R:dr 3a sk. och derutöfver kan börjas. Likaledes upphör tillverkningen af nu brukliga 3 och 2 R:drssedlar, så snart de nya sedlarne å den sistnämnde valeuren komma att sättas i omlopp. 14:o (motsvarande §. 3 pag. 65.)
Lagers begagnande eller med ett ord, att Bränvins-bränningen bedrifves eitef sådane för Inrättningens organisationi 1553 iiallnilcleri och i de fall, då sjelfva SpartnémElsrörelsen derigenom underlättas och befordras. Beträffande dernäst frågan om bränvinsbrännirigs-rättighefen i Staden Götheborg, så Och då någon afverkning för Magazins-Infättningeris räkning på flerfaildige Er der blifvit verkställd, utan denna rättighet varit på Arrende åt private persöner Öfverlåten, finner väl Stats-TJfskottet sig icke tillhöra, att ingå i något bedömande, huru och på hvad sätt denna bran vins-bränning framdeles bör bedrifvas, men anser dock att sorn förut anmärkt blifvit, inkornsterne härföre böra Magazins-Inrättnihgeri tillfalla, utan afseende på de vilkor, som för denna rörelse kari komma att béstämmäs. Om sältet att sälja öfverflödige Spannemåls-Lager. Då allmänna MagazinS-Inrättningén under flere på hvarandra följande göda år, möjligerf kan komma att äga större spanriemlls-föfråd; än sorrt för Undsättningsbch andre behof kunna och behöfva magasineras» eller ock att desse Reserve-läger, efter en längre förvaringstid, och Spannémåiens deraf följande rnindré godhet mäste omsattas, har det synts Stats-Ut^ skottet nödigt, att i grunderne för MagazinsInrättningtehs organisation äfven borde inflyta* huru och på hvad sätt desse öfvérflödige Lager, må|kUnna med största fördel för Inrättningen afyttras, riär Landet ej är i behof af undsättning och nyssnämnde Ofvérskottslager éj ellef kunna genom bran vins-brännirigéns fort ilihang till Riks-St. Fröt. 4:de Sami.
Det är i denna tids historia vi finna upptecknadt, huru samina rådslag, som vid en Riksdag tvungit en Rådsherre att nedlägga sitt Embete, vid en annan förskaffat honom äran af en högtidlig Ständernes Deputation och af en på deras befallning öfver honom slagen medalj; det är der, vise samme maktägande Ständer vid en Riksdag, under uttryck af den högsta aktning och förtroende till sina RådsEmbeten återkalla samma personer, som de lösgående Riksdag lork larat Jör Den io Julii f. m. 171 b'g lingne feljleg förlustig^ det förtroende Rikfens Råd böra äga. (Se RiksdagsTidningarne för 1769 1770 pag. Följdan af ett sådant Ständernes deltagande i verkställande makten blef 1772 års Regementsförändring, påkallad och gillad af allmänna rösten. En annan tid inträffade, då händelser, jag ej äger behof återkalla i minnet, fordrade nya former för tryggandet af vår samhällsbyggnad. Varnad af det förflutna sökte också 1809 års ConstitUtionsUtskott bilda en styrande makt verksam inom bestämda former, nied enhet i beslut och full kraft i medlen att dem utföras en Lagstiftande makt vi.iligt trög till verkning men Jäst och stark till motstånd s en Domaremakt, sjelf ständig under hagarne. men ej sjelf herrskande öfver dem. Det sökte att rikta dessa makter till inbördes bevakning, till inbördes återhåll, utan att dem sammanblanda , utan att lemna den återhållande något af den återhållnas verkningsförmåga. rå dessa liufvudgrunder af Stal skraflernas serskildta bestämmelse och ömsesiga motvigt skulle den Statsförfattning hvila, som Utskottet föreslog, och som nu utgör Sveriges af Konung och Folk besvurna Grundlag. I enlighet med dessa af 1809 års ConstitUtionsUtskott yttrade grundsatser öfverlemnar vår nu gällande RegeringsForm hela verkställande makten åt Konungen, då den säger, att Han äger alhna Jlyra Riket, men tillägger på fått denna Re ge ringi Form jörejkrifver och för iakttagande deraf bjuder, att alla Expeditioner 172 t
Herr Cederschjöld anser Jurymän såsom vittnen i Tryckfrihetsmål, emedan gerningen ej genom andra vittnen kan bevisas. Vittnet är skriften; och till Jurymäns i öfrigt ansvariga kall ville jag ej tillägga det af vittne, hvilket är föga passande att förena med det af Domare, helst af en sådan, hvars dom ej kan återkal58 H. a4* 372 Den i!> Januarii e. m. las. Herr Cederschjöld försvarar den i lagen nu stadgade verkliga minoritet, men lagliga pluralitet, som uppkommer derigenom, att 4 af 9 kunna frikänna. Utan att uppehålla mig vid hvad Herr Cederschjöld anför om Tryckfrihetsmålens egna beskaffenhet, som synes kräfva denna fördel, och som jag tror vara i mitt skriftliga anförande besvaradt, bör jag blott erinra något vid det exempel han anfört, om behofvet af £ pluralitet i vissa frågor, som nära röra detta Stånd. Dessa äro absoluta opinionsfrågor. I de fall åter, der | erfordras, förutsattes en större eller mindre förseelse, icke ett brott vara begånget. Herr Munck af Rosensköld har i sitt yttrande till försvar af närvarande Juryinrättning anfört den rättighet, som en Jury eger, men en Domstol icke skulle ega, att dörrima, mindre att fördömma, i de fall, der personen, som ås\'ftas, ej vore nämnd; korrt sagdt, han vill ådagalägga olägenheten deraf, alten Domstol icke eger rätt att, sorn Tryckfrihetslagen dock tillåter, dömma efter syftningen. Den i sanning stora fördel för den rättsökande, som af en sådan Jurvn ensam tillkommande rättighet skulle uppstå, fruktar jag ginge ofta förlorad vid en Nämnd, så sammansatt sora vår. Herr Munk af Rosensköld nämner, att i Frankrike de correctionella Domstolarne i Tryckfrihetsmål härröra af en Den 25 Jann ar i i e. ro. 373 mindre autoritet, och att det är svårt att blifva dömd af de så kallade Cours d’assises. Jag tror häruti vara någon irring. Det är alltid samma Domstolar, som domina i Tryckfrihets-mål, nemligen les Cours Roy ales.
September till efterlefnad kungjorde. Men ehuru motionärerna således varit ense om behofvet af en lagförklaring i denna del, hafva de likväl hyst olika meningar i afseende på syftningen af en sådan förklaring. De flesta hafva dock delat den åsigt, som gjorde sig gällande vid sista riksmöte och grundläde ofvananmärkte då beslutade författning, samt i följd deraf föreslagit att en författning af enahanda innehåll måtte utfärdas, i sammanhang hvarmed Per Persson Eden hemställl, om icke med morgongåfva hör förhållas likasom med giftorätten; hvaremot Tobias Lind och Anders Persson ansett den författning, som i ämnet kommer att u'gä, bora erhålla en motsatt lydelse, så att någon skillnad i afseende på makars rättigheter ej må hemtas från äktenskapets ålder, utan den förändrade lagen i alla händelser vinna tillämpning. Då det nu tillkommer Lag-utskottet, till hvars behandling dessa stridiga framställningar blifvit öfverlemnade, att i anledning deraf utlåtande afgifva, får Utskottet förklara, det Utskottet ej kan instämma i den af sislbemälde motionärer yttrade mening, i afseende på verkan af oftanämnde i Kongl, förordningen den 19 Maj 1845 innefattade lagförändringar. Det är nemligen en af så väl lagstiftaren som domaren städse erkänd grundsats, att en ny lag ej kan medföra tillbaka verkande kraft eller rubba förut, tinder skydd af gällande lagar, uppkomna rättigheter; och denna grundsats har utskottet ej kunnat förgäta. Man har väl invändt, alt enär nu ifrågastälIde af äktenskapet härflytande rättigheter först skola inträda vid delning af makars bo, hvilket hitintills utgör en deras gemensamma egendom, någon annan lag ej bör utgöra regel för rättigheternes bestämmande, än den vid delningen gällande, och att således de i afseende på giftorätt och morgongåfva i 1734 års lag meddelade, numera förändrade stadganden , helt och hållet upphört att tjena till efterrättelse, sedan den förändrade lagen inträdt i verksamhet; men kraften af denna invändning torde förfalla vid en närmare granskning af hvad nyssnämnde lag innehåller angående makars omförmälde rättigheter.
Expectance-löner till Tjenstemän och Vaktbetjente vid f. d. General-Assistance-Contoret. häribland icke upptagne Expectance-löner lill en Kammarskrifvare och en Kammardräng, hvilka, såsom tills vidare förordnade till tjenstgöring vid Riksgälds-Contoret, uppbä ra de för tjeusterne på Riksgälds-Contorets Interims-aflönings-stat uppförde löner. J. E. Berg, Commissarie lön J. M. Anagrius, Utlånings-Casseurs dito A. Nicodemi , Uppbörds-Kamererare dito C. E. Göthström., Boksluls-Kamererare dito J. M. Bexell, Revisors dito . J. F. Gråberg, dito dito Z. N.-o 47°' 7 L. P. Krabbe Vaktmästare lön P. JV. Wessling dito dito J. E. Norström dito dito E. Lindström Kammardrängs dito GL A. Fleischer dito dito Plomberg dito dito Z. Ihrmark Ofvannämnde Expectance-löner minskas i samma förbållande, som någon vinner befordran till lön vid Riksgälds-Contoret eller vid andre Verk och Inrättningar; så att den, sorn t. ex. innebar Expectance-lön af 4oo R:dr men får 3oo R:dr lön vid annat Verk, kommer att uppbära endast ioo :R:dr på Expectance-Stat; likasom Expectance-lönen hel och hållen indrages, ,när någon befordras till lön, hvilken antingen är lika stor med Expectancedönen eller ock öfverstiger densamma. 8 Bil. till Stals-Utskottets Mern. N.-o 4l0- Litt. E. Dessutom uppföras på Stat såsom tillförene: Missräknings-penningar till 2:ne Vexlings-Casseurer (så länge de äro tjenstgörande) vid Credit-Sedelverket, å 200 R:dr hvardera 400:
De utaf Rikets Ständer sålunda uti serskilda, med den allmänna frågan om skadereglering sammanhängande, ämnen fattade, af Kongl. Majrts nådiga framställning föranledda beslut, om hvilkas verkställighet nödiga föreskrifter sedermera blifvit af Kongl. Majit meddelade, äro, ehuru jemförelsevis, af underordnad vigt, likväl onekligen af den beskaffenhet, att större reda och enkelhet i vissa delar af den kamerala lagstiftningen derigenom måste uppkomma; men då de af Kongl. Majit väckta förslag, angående förändrade grunder för grundskatternas och tiondens utgörande m. m., icke blifvit af Rikets Ständer bifallna, har det med ofvanberörde nådiga proposition hufvudsakligen afsedda ändamål, beskattnings-väsendets samt uppbördsoeh redogörelse-verkets förenkling, endast i ringa mån vunnits. Behofvet af en sådan förenkling, sedan lång tid tillbaka insedt och erkändt, har emedlertid ytterligare gifvit sig tillkänna uti serskilda vid sednaste riksdag gjorda underdåniga framställningar, dels afBorgareoch Bonde-Slånden. åsyftande förnyad nådig propositions aflåtande i enlighet med Stats-utskotiets afgifna yttrande i ämnet, dels af Preste-Ståndet, med underdånig anhållan, att framställning angående beskattningsväsendets förenkling måtte ånyo till Rikets Ständer göras i öfverensstämmelse med dé grunder, som innefattades uti ett vid Ståndets underdåniga skrifvelse i sådant afseende bifogadt förslag; och Kongl. Majit, som trott den egentliga förklaringsgrunden till Rikets Ständers vägran, att ingå på de utaf Kongl. Majit förut framställda förslag, vara att söka uti farhågan att rubba förhållanden, hvilka under en längre lid fortfarit och som sannolikt från början varit beräknade på gemensamma fördelar för både Staten Kongl, Majlis Nådiga Prof. N.-o 5.9. 7 och den enskilde, har under sådana förhållanden funnit
Främmande fartyg må deremot ej heller till skeppsbehof intaga sådane förnödenheter utan erläggande af derföre belöpande tull-afgitler. §. 24. På det skeppare och besättningar å Svenska Cravel-fartyg, större eller mindre, må komma till säkert åtnjutande af den föring, som, uti Kongl. Maj:ts år 1748 utfärdade Reglemente, dem till uppmuntran blifvit tillagd, har Kongl. Majit i Nåder förordnat, att skeppare och besättning, antingen något eller intet inkommande gods under föring varder angifvet, skola vid den Sjötulls-Kammare, der lossning sker, af den tu!!, som för fartygets medbragte last inflyter, emot behörigt qvitto erhålla dess föring, utgörande vid fart ifrån Östersjön: för en Skeppare en R:dr 16 sk., för en Styrman 28 sk., och för de öfriga af besättningen, så väl som gossar, hvardera ar sk.; ifrån Nordsjön och de i Qanalen belägna orter, Holland, EnglandFrankrike samt Spanien och Portugal: för en Skeppare sju R;dr 9 sk., för en Styrman tre R:dr 28 sk., och för det öfriga skeppsfolket, hvarje person två R:drsk.; samt ifrån Medelhafvet och Levanten: Skepparen nio R:dr, Styrmannen fyra R:dr 24 sk., och för hvardera af den öfriga besättningen tre R:dr 28 sk., allt Svenskt Banco; men när fartygen anlända antingen med Barlast, eller från Pommern och Wismar, endast med Spanmål och Ull, bestås skeppare och besättning, efter förra vanligheten, ej någon föring, från hvilken förmon äfven inhemska på Klink byggde samt utländske fartyg äro uteslutne. Skeppare, som kommer från Medelhafvet, men tillika intagit last uti Vestersjöhamnar, njuter Meddelländsk föring, när tullen, för de från Medelhafvet i Svenskt helfritt fartyg medbragta varor, stiger till en fjerdedel af tullbeloppet för de varor, som annorstädes blifvit inlastade.
Och i berättelsen om de två frändernas ungdomslif kom det så, utan att han visste det, ännu en tredje bild: bilden af en man, som kämpade sig själf fram i världen, tum för tum, som aldrig haft någon annan att trygga sig till och som därför aldrig kunnat taga ett steg, hvilket hans klara förstånd ogillade. Han hade icke haft råd att svärma för abstrakta ideal; han hade icke haft råd att vara med bland dem, som sjöngo sånger till friheten och gåfvo stora löften — hvilka de flesta af dem senare sveko. Hans väg hade gått snörrätt framåt, steg för steg; och hvarje steg hade varit en själföfvervinnelse, en tankens och klokhetens seger öfver allt det inom honom, som var entusiastiskt hjärtevarmt och ungt. Hvar gång hans ande velat lyfta sina vingar, hade han stäckt dem med egna händer. På så sätt hade han blifvit den karakter han var, och fastän åldersskillnaden mellan honom och hans två elever icke var stor, hade de båda blickat upp till honom, med tacksamhet för alla goda impulser och med en respekt, som höll i sig långt efter det de alla tre blifvit kamrater, fria studenter vid samma universitet. Följande söndag vid middagstiden körde provinsialläkarens ekipage uppför alléen till Norrbyholm. Det stannade vid hufvudtrappan och Alfred Johnson steg ur. Nils Wiede såg det från sitt arbetsrum i flygeln och skyndade öfver borggården för att hälsa honom välkommen; och när han stod framför sin gamle lärare, utsträckte han icke handen med skånsk säflighet utan slog båda armarna omkring honom i ett hårdt famntag. Det var som någonting mjuknat i doktorns ansikte vid denna välkomsthälsning och han besvarade den med en rörelse, ovanlig för denne man, hvars mest i ögonen fallande karaktersdrag var en själfbehärskning, som ofta slog öfver i stelhet. »Vi ha först helt nyligen sett nyheten om ditt förordnande,» sade Nils. »Det är inte heller länge sedan jag kom till orten. Det var i går.» Nils tog sin gäst under armen och de gingo uppför trappan till andra våningen, där damerna voro församlade i grefvinnans kabinett. »Allting är sig likt här,» sade doktorn och såg sig om, sedan han hälsat. Tant Sofie nickade välvilligt vid hans ord alldeles som förr i världen.
Jag har sett tio, elfva års flickor, som skulle rodnat, om man påträffat dem lekande med dockor. IDUN första medvetna blick, dess första leende, de fä ej barnets hela varma kärlek, utan måste dela den med en främmande sköterska. Samtidigt försumma de också en plikt mot barnet, som i detta afseende har rättighet att fordra det bästa — modersvården. Om modern är mycket upptagen, så bör hon hellre låta tjänarne förrätta andra af hennes sysslor, men alltid själf taga det späda barnet på sin lott. Det är arbetsamt, men det är ett arbete, som lönar sig tusenfalt. För öfrigt bör modern under hela barndomen ha barnen omkring sig så mycket som möjligt, bör låta dem leka i sin närhet, själf gå ut med dem och äfven låta dem läsa lexorna i sin närvaro, så att hon kan öfvervaka, att de ej sitta och hänga öfver boken, utan verkligt arbeta. En mor, som på så- dant sätt lefver in med sina barn, kan ej gärna andligen förlora dem, om hon eljes uppfostrar dem rätt, utan förblir äfven i framtiden ej blott deras bästa, utan ofta äfven deras käraste sällskap och kan genom sitt inflytande åstadkomma, att de med urskiljning välja sitt umgänge, vare sig det är människor eller böcker. Under barndomen måste modern naturligtvis noga öfvervaka barnens lektyr och umgänge med kamrater. Hvad särskildt det sista beträffar, så bör man låta dem umgås närmare blott med sådana barn, som uppfostras enligt samma grundsatser, som man själf följer. 1893 ställande sätt, och hans fantasi har icke haft tid och lof att ge sig ut på obanade stigar och eröfra nya riken. Men nu kommor Hilde, som under tiden vuxit upp, och fordrar sitt kungarike. Och då han icke har det färdigt, vill hon bygga sitt slott tillsammans med honom. Men hon vill först lära känna den byggmästare hon tänker anförtro sig åt. Och inför hennes klara ransakande och dömande ögon framlägger han nu sitt innersta jag med alla sina drömmar och förhoppningar, sina sorger och samvetskval, och inför henne skäms han ännu mer öfver sin feghet och lumpenhet. Den som skall bygga framtidens slott f å r emellertid icke vara feg. Hilde vill, att han skall ge henne bevis på, att han är den byggmästare hon tänkt sig.
Sedan Stats-Ministern för Utrikes Ärendena upplyst, att Ryska Regeringen framställt önskan om prolongation af 1828 års Handels-convention oförändrad för sex månader, på det underhandlingen om en förnyad convention kunde under tiden fortsättas och afslutas, anförde Föredraganden, att förlängning å obestämd lid skulle bidraga till fördröjande af underhandlingarnes öppnande eller afslutande; men alt, om inga serskilla föreskrifter mellankomme, den inträdande tillämpningen af tulltaxans allmänna föreskrifter, serdeles på Finska varor, skulle innebära en alltför hastig och derigenom på handelstrafiken skadligt inverkande förändring, samt att dessutom en ny allmän tulltaxa nu vore under utarbetning, — och föreslog derföre utfärdande af en kungörelse, innefattande efter omständigheterna och förhållandena lämpade stadganden, hvilka från och med den dag, Kongl. Majit täcktes bestämma, och derefter tills vidare, skulle lända lill efterrättelse. På Stats-Rådets tillstyrkan, gaf Kongl. Majit härtill sitt Nådiga bifall, och fastställde dagen, då de föreslagna stadgandena skulle träda i kraft, till den 1 Juni samma år. Den 12 Juli i834 föredrog Stats-Secreteraren a) i underdånighet, dels Rikets Ständers skrifvelse af den 17 förutgångne Juni, deri Rikets Ständer anhållit, att Finland hädanefter skulle vara underkasladt samma tullafgifter, som i allmänhet blefvo af Rikets Ständer för inkommande varor bestämda, dels ansökningar från Handels-Societeterne i Malmö m. 11. Städer om upphörande, i hela dess vidd, af ofvanberörde 1828 års Handelsconvention, samt att, vid en blifvande ny, Rikets fördel i åtskillige uppgifne omständigheter skulle iagttagas. Föredraganden anförde dervid, att, enär en förnyad convention den a3 Juni samma år blifvit afslutad, Rikets Ständers underdåniga skrifvelse då icke kunde föranleda till någon åtgärd; att vid pröfning af handelsförhållandena emellan j Sverige och Finland, jemväl och förnämligast borde tagas i betraktande deras re - js) Tit.