Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Innan fullmäktig sin befattning tillträder, skall han, vid fullmäktiges sammankomst, aflägga och med sitt namn underteckna följande ed: »Jag utsedd Stals-Ulskollels Memorial, N:o 293. 7 och förordnad att vara fullmäktig i Rikets Ständers Riksgälds-kontor, förpligtar mig härmedelst att, vid denna mig anförtrodda befattning, ställa mig till noggrann efterrättelse, så väl rikets grundlagar, som det för Riksgälds-kontoret gällande reglemente, samt öfriga, rörande detta verk, af Rikets Ständer meddelade föreskrifter; och skall jag doldt och förtegadt hålla hvad vid kontorets förvaltning förefaller, som tyst vara bör; så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ!» § 5. Kommer fullmäktig i den författning, att han icke kan vara riksdagsman och ledamot af Utskott, skall han genast sin befattning såsom fullmäktig frånträda och ledigheten efter honom, i föreskrifven ordning, återbesättas. Jemte ett noggrannt iakttagande af hvad Rikets Ständer, i afseende på förvaltningen af Riksgälds-kontoret och dit anslagna medel, beslutat och föreskrifvit, åligger fullmäktige att omsorgsfullt vårda och befrämja detta verks rätt, säkerhet och förmån, samt för öfrigt vidtaga alla på fullmäktige ankommande åtgärder, i och för verkställigheten af de fullmäktige ntaf Rikets Ständer meddelade beslut och uppdragna åligganden. § 7. Befallningar, som af någon annan, än Rikets Ständer, meddelas, angående användandet af Riksgälds-kontorets tillgångar eller förvaltandet af samma verk, få icke af fullmäktige åtlydas och efterkommas; varande fullmäktige, för sina åtgärder i denna egenskap, Rikets Ständer eller deras Stats-utskott och revisorer allena redo skyldige, samt kunna icke för sitt förhållande till ansvar ställas, utan i laga ordning och till följd af Rikets Ständers eller deras revisorers beslut, eller, emellan riksdagar och revisioner, genom Rikets Ständers Justitiae-ombudsman (70 ,§. 2 mom. Riksdags-ordningen, 10 § Ansvarighets-lagen). § 8.
Contoiret till faulen afgifmer fina fårjFrifningar å filippo 4,400,000 3fcbr famt betalar contant be aterffåenbe 1,432 9ubr 13 fF. 2 r:fl, få ocf) enar en bårutofmer åFab be* taxing fFulle, ef alfenaft rubba ^CBårf om liqpfben fattabe beflut, utande? imperia på antra fjårmeb fambanb åganbe regleringar,. fjafme 2Bi, uppå be fål, fora t ©tat$* od) 25ance*UtfFotteng af £>§ gillabe betånfanbe ?R:o *4. ffnna$ anforbe, låtit mebbela<2&åre gnllraågtige i SSanfen ecf> 9ciF$&alb& Contoiret fårefFrift beröm: ko. Sitt, få fnör t' 9vif3gålb^£ontoiret till SBånfcn inbetalt i,m fttbr c? (F. 2 r:fT. famt bit femmål aflemnat fina till Q3anFen eller orbreé ffållba f&rjFrifningar å tillhopa 4,400,000 Sfcbr, be, i afråFning å .$:acFfern$*93crg$# fagernes? lån influtne od) mib 1829 årP flut till SBanEén lerererabe 10,079- ?Yv:br 1-2 fF. r:fh„ måga, för 9lif£gålb$*-£anfoir.et3 3Sejerl*23anco*3iaFnmg $?:o r., ingå.- sr:e. Sitt be bara till ©tatåmerFet mibane mfTpfante betalningar ef marten till 33anFen, utan omebelbarf till ICKiBgålb^eontoireté biSpefmen, afton* nate; ecb 3:0.
Konungen 1809 aldrig låtit förmå sig att utfärda eller underskrifva någon Resolution i öfverensstämmelse med Högsta Domstolens afstyrkande mening. Da utur KammarCollegii Betänkande hemtade gissningar, dels att Konung Carl Knutsons åt Staden Danzig försträckte penningar kunde hafva varit tagne ur StatsCassan, dels att lånet möjligen blifvit Familjen ersatt innan Konung Carl Xllttes march till Ukraine , förtjena såsom obestyrkte ingen serskild vederläggning. Af Historien är likväl bekant att Carl Knutson Bonde, både för och efter sin upphöjelse på Thronen och afsättning derifrån, ägde och bibehöll en ganska stor enskildt förmögenhet. Om någon inbetalning hade skett på Kronans ifrågavarande skuld; så bör den af allmänna handlingar kunna bevisas, hvartill dock icke ringaste anledning förefinnes. Enär SecretaUtskottet under den så kallade Frihelstidens Riksdagar i financiel!::, lika cå väl som mintsterielle »render, innehade Ständernes hela magt och myndighet, oeh vid utöfningen der-. i44 Den 16 September e, m. af, vanligen gif directa uppdrag åt Konungen, lärer hvar och en finna, huru en försummad formalitet att blott upplysningsvis lemna RiksStånden underrättelse, om sitt i Hufvudsaken vidtagne beslut, om den ock vore bevist) ej kunna förändra saken eller lagligen verka tili förminskning af Gyllenstjernska Famillens rätt, »tt utbekomma sin fordran, som för öfrig! grundar sig på de mest authentika handlingar; Fältmarskalken Grefve Stenbocks utgifna qvitto för hypotheket och af Konungen approberada redogörelse öfver medlens användande till Statens tjenst, samt Konung Carl XIRtes, Famillen gifna högtideliga försäkran om ersättning.
För det första anser jag"att ledamöterna böra kommenderas för en viss bestämd tid, under hvilken tid de äro lika oafsällliga som andra domare: för det andra, böra inga andra personer blifva ledamöter, än de sorn äro i verklig tjenst, och för det tredje, bör tiden för kommenderingen icke vara så lång att den medför minskning af förmågan, att verkställa innehafvande mi 1 itärtjenst, m. a. o. blifva otjenstbar. I öfverensstämmelse härmed tager jag mig friheten föreslå, att R. o. Ad., V. H. 7 98 Den 4 April f. m. med ogillande af Utslcs förslag, måtte i lind. skrifvelse anhålla, att K. M., med hänseende till KrigsHofR:ns sammansättning , måtte stadga och förordna: att till Ordf:de kommenderas, i tur, en på stat varande, i bufvudstaden stationerad, Generals-person; att till de militärlodamöter, hvaraf KrigsHofR:n, i enhhet med 14 Kap. 7 § Krigs Arl:ne skall hesta, kommenderas af 4:de och närgränsande MilitärDistrikters Reg:ten och Corpser, efter tur corpsvis, och af K. M:ts Flotta äfven efter tur inom Stockholms station, föreskrifvet antal Reg:tsOfficerare; att den tid, som dylik kommendering för hvar och en kommer att gälla, bestämmes till ett år, hvarefter ombyte skall ske; att under den tid sagde kommendering gäller, äger för såväl Ordhde som ledamöter samma oafsättlighet rum, som för domare i allmänhet. På begäran af Hr Aminoff, Johan Fredr., uplästes ett af honom nu allemnadt så lydande anförande:
Utskottets yttrande derom i Memorialet N:o 425 gillades. Tredje punkten'. Sedan Högvördige Pre-’ ste.Ståndet, enligt meddeiadt Protocolls-Utdrag för denna dag, sig förenat med Höglo!!. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde. Ståndet uti beslutet om 8 procent, såsom det belopp, hvarutöfver rabatten och provisionen m, mför lånets anskaffande ej lingö gå, fann 76 Prot.-Vtdrag dtn 8 Mars 183a.* Ståndet, enär denna fråga sålunda är genom trenne Riks-Stånds sammanstämmande beslut afgjord, i:sta och a:dra Voterings-propositionerne förfalla. Sjette punkten: Borgare Ståndet antog inbjudningen att, i stället för det af Ståndet här beslutade uttryck: tillkännagifva den tid, lika med Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde Ståndet, godkänna dessa ord: kungöra lämplig tid ; äfvensom Ståndet gillade ej mindre den 3:die Voterings-propositionen, än och den af Utskottet i Memorialet N:o 425 föreslagna redaction af 6;te punktens sista moment. Tionde punkten: Den 4:de Voterings-propositionen gillades. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets Memorial, N:o 426, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i några delar af det, i Utlåtandet N.'o 4i 5i af Utskottet framställda förändrade förslag till allmänna grunder för utlåning från Riksgälds-Contoiret, emot inteckning i jordegendom, hvarefter fattades följande besluts lia Punkten 2 -a mom. i Sedan Ståndet denna dag förenat sig med Höglofl.
För den indelda jägaren inträder dock pensionsrättigheten, genast efter fyllda 25 tjensteår. Värfvad,t garnisons-manskap af alla vapen är, i afseende på åldern, berättigadt till pension efter 20 års garnisonstjenst, dock så att denna tjenstetid ej beräknas förrän från fyllda 20 lefnadsår, hvarigenom pensionsrättigheten först kan inträda efter 40 års ålder. 1 öfrigt gälla för åtnjutande af denna rättighet enahanda bestämmelser som vid indelda arméen. Landförsvar m Manskapet vid Wermlands fältjägare-regemente eger rätt tili pension under samma vilkor, som manskapet vid de indelda jägare-corpserne. För undfående af pension får manskapet inom hela arméen sig tillgodoberäkna äfven den tid, detsamma tjent vid landvärn, extra rotering, förstärkning, vargering, innan det i soldatnummer inträdde. Bevärings-manskapet eger enahanda rätt till pensioner, som manskapet af arméens stam i lika belägenhet. Extra roterings-manskap, som under tjenstgöring till helsa och lemmar blifvit skadadt, eger samma pensions-rättighet, som krigsmän i allmänhet. Till under-officerare befordrade korpraler och soldater, som vid afskedstagande! icke, under minst 5 år, erlagt stadgade afgifter till arméens pensionskassa och derföre icke kunna tillerkännas rättighet till pension af denna kassa, komma i åtnjutande af den pension, hvartill de i sin förra egenskap, skulle vid afskedet hafva varit berättigade. Enligt hvad nu är nämndt utgör således pensionsåldern: vid värfvade garnisons-regementena.
[' Detta preparat är hufvudsakligen afsedt för dem, hvilkas matsmältnings' &gt; organ äro svaga, och jag håller strängt pä detsamma såsom bättre än kafle för &lt; unga Charles A. Cameron, personer. Irland, v. pres. f. Storhrit. k e m. inst. » pres. för k. läkarekolleg. i. Irland,. H r r F r y A Sons Concentrerarte * cacao, som vi hafva undersökt. ; erhållas billigast från Cacao — står i sanning öfver all annan M. D. London Edwy Godwin Clayton F. C. S. ». Arthur Hill Hassall, Priserna å Fry ' s Chokolad ställa sig sålunda: K e n osockrad för 425 gram 1.80 1. » » m e d Vanilj » » Cacao extrakt Caracas, lätt sockrad ... » » Caracas Cacao Sockrad Vaniljchokolad » » Sockrad Chokolad » » Concenirer. Cacaopulver Vi burk WILH. MGSTRÖMS Pappershandel Vi 1 .40 HUDIKSVALL. 6 5 ' Många sorter chokolad-praliner,pastiller, ehokolad-karameller m. m. m. m. [2396] 3. — Profver sändas på begäran franko. V a » 1.60. Vi Vi 1 2 / i.so 1.80 Homceopatisk Cacao Vi Va Sängar o. Sängkläder, från de enklaste till de elegantaste, Rue Marbeuf 16 jämte Täcken, Filtar, Fjäder och Dun (Champs-Elysées). M:elle de Bon repoit des pensionsamt allt, som hör till en välordnad naires. Excellentes références. S ' adresSängutstyrsel, realiseras nu till ovanser, pour renseignements, å nr.ine Lundligt låga priser i holm de Paris, 9 Smålandsgatan, Aout 43 Drottninggatan 43 Sept. 5 Stora Nygatan 5 STOCKHOLM ör hrr stud. 2:ne höga, tidsenl. enkelrum i Upsala med el. utan inackord. Moderat pris.
Jag är riktigt nyfiken att få höra det." Mäster Wolf stod som på nålar. Han lade genast arbetet ifrån sig, ref sig en stund betänksamt i håret och yttrade derefter: "Derför att ni är... är... papist." Löjtnanten gaf till ett gapskratt, och detta förbryllade till den grad mäster Wolf, att han burdus släppte icke allenast hammaren utan äfven den pistoldel han var sysselsatt med att bearbeta. "Ni skrattar"; sade han harmfullt, "men jag tycker att det inte är någonting att skratta åt." "Jo visst är det så, hederlige fader Wolf", sade Joseph von Bierich, sedan han väl skrattat ut, "allra helst som jag inte längre är papist." Nu var det mäster Wolfs tur att göra stora ögon. "Inte... pa... pa... pist", stammade han och tog sig om pannan, liksom ville han reda de tankar, som i dessa ögonblick stormade in på honom. "Nej, fader Wolf", svarade löjtnanten, "under det Annchen skötte mig har hon bragt mig till den öfvertygelsen, att Luthers religion är mera förnuftig än den jag förut stridt för. Kärleken till Annchen har också gjort att jag..." "Nå, det är en annan sak", utropade mäster Wolf glad, redan innan löjtnanten han tala till punkt. "Då tror jag inte att Heinrich Mayer ska' neka er sin dotter... om... om... han bara törs för Mathias Gründler och dennes son", slutade den gamle pistolsmeden eftertänksamt. "Törs! Hvarför törs han inte?" "De ä' så hämndgirige, båda två." "Låt det bli min ensak, fader Wolf", inföll Joseph von Bierich. "Jag har förut tämjt dylika hämndgiriga naturer, men ett vill jag bedja om, och det är att ni inte talar om det för någon, eho det vara må att jag är lutherskt sinnad. Jag vet nog ändå hur jag ska' handla, så att allt får ett godt slut." "Topp", svarade mäster Wolf och besvarade Joseph von Bierichs kraftfulla handslag, "ja ska' tiga som muren."
Dädan af skådar han efter mat, och hans ögon se långt bort. Hans ungar supa blod, och hvar en åtel är, der är han. Och Herren svarade Job, och sade: Den som vill träta med den Allsmägtiga, skulle han draga sig undan? Och den som vill straffa Gud, måste han icke svara? Job svarade Herranom, och sade: Si, jag hafver bannats, hvad skall jag svara? Jag vill lägga mina hand uppå min mun. Jag hafver en gång talat, derföre vill jag icke mer svara; på en annan tid vill jag icke göra det mer. Och Herren svarade Job utur ett väder, och sade: Gjorda dina länder som en man. Jag vill fråga dig, och säg du mig: Skulle du göra min dom omintet, och fördöma mig, på det du skall vara rättfärdig? Och hafver du en arm såsom Gud, och kan du med lika röst dundra, såsom han gör? Bepryd dig med härlighet, och upphäf dig; kläd dig med lof och äro. Strö ut dins grymhets vrede; se uppå alla högmodiga, och böj dem; Och förtryck de ogudaktiga, der de äro; Begraf dem tillsammans i jordene, och försänk deras prål uti det fördolda; Så vill jag ock bekänna dig, att din högra hand dig hjelpa kan. Si, Behemoth, den jag bredovid dig gjort hafver, han skall äta hö såsom en oxe. Si, hans kraft är uti hans länder, och hans förmåga i hans buks nafla. Hans stjert sträcker sig ut såsom ett ceder; hans hemlig tings senor äro förvecklada. Hans ben äro såsom kopparrör; hans benlägger såsom jernstafrar. Han är begynnelsen af Guds vägar, den honom gjort hafver, han öfverfaller honom med sitt svärd. Bergen bära honom gräs, och all vilddjur spela der. Han ligger i skuggan fördold, i rör och i träck. Busken öfvertäcker honom med sin skugga, och pilträ vid bäcker öfvertäcka honom. Si, han uppsluker strömmen, och grufvar sig intet; han låter sig tycka, att han vill uttömma Jordanen med sin mun. Likväl griper man honom med sin egen ögon, och med snöre igenomborrar man honom hans näso.
Skrifvelse, N:o 53. § 49. Expeditioner från Utskott underskrifvas af Ordföranden. ( § 50. Äskar Konungen af Riksdagen särskilde Deputerade att med Honom öfverlägga om ärenden, dem Han pröfvar böra hemliga hållas, utväljas dertill tolf ledamöter, deraf hvardera Kammaren inom sig utser sex. Desse Deputerade ega dock ej makt att lätta beslut, utan endast att till Konungen afgifva yttranden öfver de mål, Konungen dem meddelar. Sekreterare och öfrige tjenstemän hos dessa Deputerade förordnas af Konungen. Ärendenas behandling i Kamrarna. § 51. Talmännen eller, i händelse af förfall för dem, vice Talmännen åligger, hvar för sin Kammare, att utfärda kallelse till sammanträden, att ärendena dervid föredraga, att upplaga, reda och framställa de yttrade meningarna, alt göra propositioner för besluts lättande och vidmakthålla ordning vid sammanträdena, allt eller de föreskrifter denna Grundlag innehåller. Dock må den, som Talmansbefaltningen utöfvar, ej deltaga i öfverläggning eller omröstning och ej heller något annat föreslå, än som erfordras till verkställighet af Grundlagarna, af Riksdagens eller Kamrarnas särskilda beslut eller i öfrigt af de reglementariska stadganden, som för riksdagsärendenas behandling blifvit antagna. Talman eger ej makt att, utan Kammarens samtycke, något dess sammanträde afsluta. § 52. Vid Kammares sammanträde eger *' hvarje dess ledamot rätt att till protokollet fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggning komma, och om lagligheten af allt, som inom Kammaren sig tilldrager. En hvar yttrar sig i den ordning, han dertill sig anmält och uppropad blifver, och må ej någon vara berättigad alt tala utom protokollet. Ingen må tillåta sig personligen förolämpande uttryck; sker det, eger Kammaren pröfva, huruvida den ledamot, som sålunda sig förgått, må af Talmannen erhålla tjenlig föreställning och varning, eller om saken bör lill laga domslols behandling öfverlemnas, eller ock alldeles förfalla. § 53. Ej må Riksdagen eller Kamrarne i Konungens närvaro öfver något ämne rådpläga eller besluta.
Hvaremot de öfriga, om än deribland ej ens något kunnat anses härröra från egennytta, vrångvisa eller väld, likväl synts ådagalägga i Embetet begångna försummelser af svårare eller mindre art, uppenbara öfverträdelse!' af Lagar neli Författningar, eller misstag vid dessas tillämpning, hvarigenom merendels, för det allmänna eller för enskilda, skada eller obehörigt lidande åstadkommits och äfven framdeles, vid lika beskaffade händelser, komme att inträffa, så vida ej sällan vederbörande velat sina åtgärder såsom lagenliga försvara. Vid sådana tillfällen har jag anseLt mig pligtig att beifra anmärkta fel eller förseelser, såsom förfaranden, hvilka eljest, genom deras omedelbara eller ännu aflägsna följder, skulle störa nödig enhet i Lagskipningen och otvifvelaktig! i samma mån bereda allmän osäkerhet för medborgares rättigheter, hvaraf den ,alt tillgodonjuta likhet inför Lagen hufvudsakligen totade böra lagas i anspråk, om än dervid endast vore i fråga ringa och 0- bemedlade personer; helst dessa, just för deras ställning i samhället, sjelfve icke kunna inse och värja denna rätt samt följaktligen ej heller förstå att i föreskrifven ordning söka rättelse i Domslut, derigenom, den ena eller andra parten till förfång, Lagen öfverträdes eller oriktigt tillämpas. Åtskilliga anmärkta händelser af sådan beskaffenhet visa nogsamt, att, 0111 understundom domslutet varit lindrigare än Lagen fordrat, ett motsatt förhållande oftare ägt rum, serdeles vid förvandling af ådömda böter, i det att den i stället ålagda kroppsplikt antingen befunnits svårare, än Lagen uttryckligen medgifver eller med dess rätt fattade mening är förenligt, eller ock, i tvifvelaktigt ansedda fall, blifvit i den strängare syftningen * R St. Juft.
Riddarh:-Sekret. äran oplysa att underrättelse om PresteSbts beslut i detta ämne ännu icke blifvit R. o. Ad. meddeladt, men atl, enl. ankomne Prot.-Utdrag, BorgareSt. godkänt Utsk:s förslag till förordning samt Betänk, af BondeSt blifvit återremitterad!. Gr. Lagerbjelke: Afven jag anser atl den föreslagna sum man af 3 R:dr 16 sk. om dagen kan vid flere tillfällen vara för låg; men då man genomläser sista mom. af §, sä lydande: "Kontrollör förordnas och hans arfvode, jemte resekostnadsersätlning, bestämmes af den embetsmyndighet Konungen updrag dertill gifvet”, så finner man alt, ifall Gr. von Plåtens förslag antages, denna embetsmyndighet undfår en makt alt bestämma arfvode! till så högt belopp, atl K. M knappast innehar en sådan makt. Jag skulle tro att, i st. f. att utbyta ordet högst mot något annat, man borde förändra siffran till så hög, alt någon kontrollör icke béhöfver högre arfvode. Embetsmyndigheten kunde då bestämma arfvodet under den utsatta siffran eller åtminstone till densamma; men atl tillerkänna en embetsmyndighet rättighet att bestämma arfvodet till ett obegränsadt belopp, anser jag mindre lämpligt. Jag föreslår alltså att siffran 3 R:dr 16 sk. måtte utbytas mot 6 R:dr 32 sk. Gr. Braunerhjelm: Jag instämmer äfven med Gr. Lager bjelke deruti, att det vore rättast att utsätta en viss summa. Jag tror således, att 6 R:dr 32 sk. är en lämplig summa, och hemställer om icke R. o. Ad. skulle vilja inbjuda de andra Slånden att deltaga i detta beslut. 590 Den 29 April f. m. Gr. Mörner, Carl: Jag förutser visserligen stora svårigheter i fråga om anskaffande af tjenliga kontrollörer i orterna, och jag har, lika med Gr. von Platen och de öfrige Hirine, hvilka i discussionen deltagit, ansett alt ett maximum af 3 R:dr 16 sk. vore alltför ringa. Sedan jag nu hört Gr.
Jag låtsade, som om det var en öfverenskommen sak, att han skulle vara med om kapprodden — men det var det icke — han hade inte sagt mig ett ord om den — och jag väntade, så jag trodde, jag skulle bli tokig. Och att de inte märkte något den dagen, då jag kom hem från kontoret med förgråtna ögon! Jag sade att det blåst ett sandkorn i ögat på mig, när jag gick genom allén — och det trodde de. Å, att spela komedi för andra, när man vill skrika af ångest, att tänka på andras bekymmer, när man har sitt eget förfärliga, mot hvilket man tycker, att allt annat på jorden är ett intet — det är det grymmaste af allt. — Jag tror det, sade Wanda sakta. Öfver hennes ögon hade kommit något inåtvändt, frånvarande, och det låg ett underligt, stelnadt småleende kring munnen. — Men det är inte det värsta, fortsatte Agda — det värsta kommer sedan. Det är att, när allt är slut, sitta med tanken, att man stått en människa så nära, att man anförtrott honom allt, inga hemligheter haft för honom, hvarken egna eller andras! Att ha låtit honom se in i hjärtats doldaste vrå — talat om sina känslor och förnimmelser, om sina ekonomiska bekymmer och sina förhoppningar, om allt, allt. Och blifvit smekt af honom — och själf — Man skulle vilja sjunka i jorden, när man tänker på det. Han, som nu — som om några månader är en annan kvinnas man. Kan du förstå, att det är förfärligt, Wanda? Genom Wandas kropp gled en lång rysning. — Ja, jag förstår det, sade hon sakta, det måtte vara förfärligt. Af hvilken stor betydelse hade icke denna vinter varit för Wandas inre lif! Från det ögonblick, hon såg klart i sitt hjärta, började striden därinom. Hon brukade tala om sig som en dubbelnatur, och hon var det också i många hänseenden. Hon var ögonblicksoch stämningsmänniska men hade tillika en skarp omdömesförmåga, som lät henne se och döma nyktert och klart, ej allenast andra utan också sig själf.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 17 Mars 1860. Presle-Ståndel den 17 Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Slåndel den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om anvisande af boställe åt Länsmannen i södra distriktet af Faurås härad i Hallands Lån af det till Kronan indragna f. d. Förste Landtm,ätare-bostället, två tredjedels mantal N:o 5 Kärreberg Sven Andersgård, i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande Liinsrnans-bostället tre åttondedels mantal N:o t Thorsjö Henrik i Gunnarps socken. (Slats-Ulsk:s Utlåtande N:o 66.) S. A. K. Sedan i anledning af numera aflidne Länsmannen i södra distriktet af Faurås härad i Hallands län F. Ringbloms i lifstiden gjorda underdåniga ansökning, att det berörde länsmanstjenst på lön anslagna boställe, tre åtlondedels mantal N:o 1 Thorsjö Henrik, i Gu nnarps socken af nämnde härad, hvilket boställe vore särdeles obeqvämt beläget och derföre icke kunde af Länsmannen bebos, mätte få utbytas emot det till Kronan indragna f. d. förste landtmätarebostället, två tredjedels mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård, i Alfshögs socken af samma härad, E. K. Majlis Befallningshafvande i länet uti infordradt underdånigt utlåtande på anförde skäl berörde ansökning tillstyrkt med underdånig hemställan derjemte att, enär uti den nu bestämda kronolänsmanslönen bostället Thorsjös afkastning vore upptagen till 61 R:dr och i minimi-arrende för Kärreberg, vid detta boställes lillämnade utarrendering, föreslagits 86 Exp e di tio ns-Ulskotlels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 47.