Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Du vet, att han hyser gammalt agg till min far, alltse ' n han inte kunde locka hon o m m e d p å ett e g e n d o m s k ö p, för att skydda sig m o t följderna af e n misslyckad spekulation. » » Ja, det var just en nätt tillställning, s o m kunnat bringa din far obotliga förluster, o m pappa lyckats narra h o n o m. Han har nu aldrig skytt några medel, när det gällt att akta eget skinn. » — » Ja, ja, d u kan vara lugn, Elsa m i n! jag ska inte glömma, att j a g är hans son. M e n för min lycka ämnar j a g våga allt, hvad j a g har rätt att våga. » D e v o r o n u vid första grinden, där d e plägade skiljas. Mårten slöt Elsa i sina armar. - Endast ängsknarrens läte hördes genom tystnaden, medan d i m m a n sträckte sina slöjor öfver fälten o c h månen tågade u p p mellan stjärnor p å sensommarkvällens h i m m e l. Måndagarna voro i regeln tysta affärsdagar, i synnerhet o m sommaren, när skördearbetet pågick ute i bygderna. H a n gick o c h ordnade i hyllfacken och draperade o m i fönsterna — små obekväma skyltfönster, där ingenting ville taga sig ut, hvarken vid dager eller lampljus. Stödjande sig mot en klädespacke, såg han sig omkring i butiken. Låg o c h trång var den m e d sprucket tak o c h ett innanrede, så nött, s o m o m århundraden hade filat p å det. Här kräfdes förändringar för att få e n tidsenlig prägel på affären; — under sina resor till de större städerna hade han också inhämtat åtskilliga idéer, som han velat genomföra, m e n de hade naturligtvis strandat på faderns oböjliga konservatism. D e n var som en granitklippa; — där bet ingenting annat än sprängämnen. » Mårten! » hördes faderns röst kalla från kontoret. Mårten drog ett djupt andetag o c h gick in. Den gamle hade e n faktura utbredd framför sig, och d e t blef en längre diskussion o m några sifferposter, s o m inte v o r o korrekta.
Omb. Emb. Ber. d. 4 Nov. 18 J 8. barn åstundade förblifva vid det hemman deras män eller föräldrar väl häfdat , borde emot half städja de till åboer antagas. Huru det antagne systemet , att låta arrenden eller besittningsrätt af jord genom auctioner bestämmas, varit skadligt uti dess tillämpning å Kronans hemman , är redan hos Rikets Högloflige Ständer mångfalldigt ådagalagdt; men om enskild jordegare icke må förmenas att välja hvilket sätt honom godt synes, att upplåta sin egendoms bruk åt annor man , må dock ett sådant öfverlåtelscsätt, såsom mera osäkert och betungande för brukaren och hans barn, än det här ofvannämnde, ej användas på kyrkohemman, å hvilka donationsrätten till jord och ränta, ehuru oklanderlig, dock icke utesluter Lagstiftande Magtens tillsyn, att rättsenliga förhållanden med dessa bona publica städse må ega rum och till allmänt gagn befästas , än mindre utsträckas till sådana bona ecclesise , hvaraf blott en del af jordeboksräntan eller landgillet är till kyrka eller prest donerad , men om eganderätten till sjelfva hemmanen och deraf följande städsel-rätt , efter hvad jag bär sökt visa , ännu återstår, att styckevis noggrannt undersöka och utreda, innan Statens eller Kronans anspråk derå emot kyrkans böra anses vara förfallne. R, St. Just. Ornb. Emb. Ber. d. 4 Nov. 1828. 47 «t
N:o 156, i anledning af väckt fråga om ersättning till Pensions-inrättningen för Skånska städernes embetsoch tjenstemäns enkor och barn, för en å nämnde inrättning öfverlåten fordran hos Kongl. Maj:t och Kronan. Bifölls. N:o 157, i anledning af väckta frågor om upphörande af den skattlagde qvarnar och sågverk åsätta grundränta. Bifölls. N:o 158, i anledning af väckt motion om eftergift af hemmanet Rannäs Holstagården påförd ränta. Bifölls. N:o 159, i anledning af föreslagna förändringar uti Uppbörds-författningarne, i hvad de angå afskrifning af efterlyste personers skatter och ådömde böter. Bifölls. Fröt■ Uldr. d. ty Juni 1840. 351 N:o 160, i anledning af väckt motion, dels om anstånd för invånarne i vissa orter af Landskapet Dalarne med betalningen, dels afskrifning af skuld, för undsättnings-spanmål. Bifölls. N:o 161, i anledning af motion om öfverlåtelse till staden Falkenberg af Kronans Tullbro öfver Etthra-strömmen. Bifölls. N:o 162, i anledning af motion, angående användandet och förvarandet af öfverskottsmedlen. Bifölls. och N:o 163, i anledning af väckt motion om nedsättning i lösen för Drängeoch Öke-dagsverken till å Svartsjölandet belägna Kungs-ladugård och Hof-stall-ängar. Bifölls. S. D. Föredrogos å nyo följande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden och Betänkanden: N:o 36, i anledning af väckt motion om inskränkning af Nämndemäns befrielse från skjutsnings-besvär. Bifölls. N:o 37, i anledning af väckt fråga örn utfärdande af nya Instructioner för Läns-styrelserna och deras underlydande tjenstemän. Bifölls. N:o 38, i anledning af väckta motioner, angående ändringar uti, eller tillägg vid Författningarne om lumpsamling. Bifölls.
Maj innevarande år bestämt värdet å den i anspråk tagna jorden till 400 R:dr Runt för hvarje tunnland, att, med den uti Kongl. Kungörelsen den 20 November 1845 stadgade förhöjning, utgå, med beräkning från 1858 års början, sålunda: lill Strömsholms kungsladugård: för de gamla kanalbankarna R:mt R:dr 1,743: 24. och för det nya kanal-området » » 2,195: 25. tillsammans Runt R:dr 3,938: 49. å hvilken summa kungsladugårdens arrendator egde att under sin arrendetid uppbära den årliga räntan. till Stuteriet på Strömsholm: för de gamla kanal-bankarna R:dr 984: 99 samt för det nya kanal-området » 1,347: — 2 33I99 eller inalles Runt R:dr 6,270: 4-8. i förening hvarmed Kanal-bolaget, genom ombud förbundit sig att på sin bekostnad låta inom den 1 Juli detta år upptaga afloppsdiken, till två alnars bredd, en alns djup samt en half alns bredd i botten, utefter och på ömse sidor om kanalen, i gränsen emellan kanal-området och tillstötande egor, under iakttagande att denna dikning på ändamålsenligt sätt verkställes, med fritt och obehindradt aflopp för vattnet antingen genom kulvertar eller annorledes.
1: 56, men då den oskumoch gäller sillen, o c h har sin krokar, när vinterförnär de de klingande räcka hafvets välstängas ej in i o c h saltas mynt. D å timmarne skörd — är badbalsalongeu men Sommarens i att och skola ännu här lif jag oss den alla g å s m å flickor s o m lägga jag för kanske H ä r O m jag så får i ännu tunna, dagsländelif hågade det lilla vill p å värld. komna, klädda att lämna fiskläget, och enformigt gärna gång vinters o m de första sig hålla k o m m a af och åter, sommarledighet från när sin litet jag endast mig p å kvar man en Det mig. på A r att borta och hafvet det inte och blinkande M e n det är musik, får därför lika någon sagt J a g g ö r inga — i jag har j u m e r än idkat endast inte t v å modernt en varit månader badoch en vänta, att j a g » pikant » före anspråk som jag half skall for ifrån vinterhimmelrike. öfrigt inte ta k a n d u m i g vara säker p å, att det fången! Din Eva. spirituel dag. skall tre tal lan! så? tillsammantaget åter de m e d i har Stockholm har under vårt för dig det m e d fyrens måste ortelif k o m m a är p å lefver. när jag glömmer s o m denna sista vara från här beskrifva d e n d e n, måste ses, likmelodi där d å kvällen, s o m slutpunkt k a n ej som bort, månskensroskildra fiskeläget, sådan hamna Lysekil. när jag drar u p p m i n verandan till att där jag n u kunnat få skulle s o m badortsflirtation ögon, öfver ut utsikt d e n stilen trånande kunskulle skolflickspjoller morgonen, p å klipporna, en I o m jag kommit mig, och o m slarf på, och o m ödmjukhet den omgifning, har för mina resa skref del i L j u n g s k i l e eller i dylikt i m i n af hvad jag vänta all för osund, lika plats s o m gått, o m det v a r en fötter.
Hos Utskottet har förre Bruksegaren Erik Kinnman anhållit, att då han, som vid sin genom menliga konjunkturs-förhållanden iråkade konkurs, hos Banko-DiskontVerket häftade för tillhopa 15,600 R:dr, deraf endast 1,800 R:dr utgjorde eget lån, genom förnyad skuldsättning på annat håll beredt sig utväg till inbetalande af Diskont Bih. till R. St. B.ko, oell denna inbetalning vida öfverstege den utdelning, sorn ur hans afträdda tillgångar möjligen kunde Diskont-Verket framdeles tillfalla, Utskottet, i betraktande tillika deraf, att sökanden hvarken bade arf att förvänta eller vid tilltagande ålder kunde hoppas att genom arbete förvärfva sig medel till gäldande af den upplupna öfverräntan, måtte tillåta, det samma ränta finge eftergifvas och utur räkenskaperne afskrifvas. Uti häröfver inlordradt utlåtande bar Banko-Diskont-Direktionen upplyst, att Diskont-Verkets återstående fordran hos Kinnman utgör dels 124 R;dr 19 sk. 7 rist., upplupen ränta å ett af honom sjelf, emot borgen af numera aflidne Presidenten, Friherre C. J. af Nordin, upptaget lån, stort 18,000 R:dr, och dels 3,038 R:dr 12 sk. 2 rist., sammanräknad ogulden ränta å fyra af bemälde Friherre i lifstiden, emot Kinninans borgen, erhållna lån å tillhopa 13,800 R-.dr, deraf för två lån å 12,600
läsning i franska, engelska och tyska, gramvarlig håg för sjuksköterskekallet, god skolFem år göra mycket. Det ser jag på dig. matikalisk underbyggnad, förmåga att utan underbyggnad samt att vara mellan 2 1 — 3 5 Du är inte längre en sådan där svärmisk förberedelse öfversätta en lättare författare; år. För utrönande af sökandes lämplighet toka, det är jag säker på. Men du är visst i historia och geografi: det viktigaste af allförbehålles en pröfvotid af en månad. Den, inte nöjd med din granskning, hvad har du männa historien, svenska historien fullstänsom blifvit antagen till elev, förbinder sig att emot mig? » digare, allmän matematik, fysisk och politisk i tre år stanna i hemmets tjänst, däraf I Y 2 » Ingenting, » svarade Hillevi undvikande. geografi, Sveriges geografi utförligare; i räkår som elev och l /? som sköterska. V i d Hon kände en viss främmande känsla bening: de fyra räknesätten i hela tal, sorter, inträdet erlägges en afgift af 150 kr., hvarmäktiga sig. Det där hårda, kalla draget decimalbråk och allmänna bråk samt enkel emot erhålles » allting fritt » af hemmet. Sekring munnen och de stränga ögonen kände regula de tri, och någon kännedom om geodan elev blifvit sköterska, erhåller hon en lön hon ej igen, och dessutom — detta var ej alls metrisk åskådningslära; i naturkunnighet: af 250 kr. om året. som hon tänkt sig det. Visst var han vännaturalhistoriens och naturlärans allmänna lig, men det föreföll ju, som om de behöfde grnnder. leta efter samtalsämne; de som hade tillbragt Dessutom god handstil m. m. så många glada stunder tillsammans, som Som man finner skall man kunna ganska lekt så roliga lekar och gjort upp så många mycket för att bli antagen som gymnastelev. framtidsplaner. D e kvinliga gymnastiklärarnes antal torde » Hur mår gumman tant? När jag tänker icke vara mycket stort. Äfven vid flickpå henne, kommer jag ihåg, hur man brukade G ö m kvar! skolorna, åtminstone de större, har man ofpassa på och kila in i skafferiet efter förtast manliga lärare i denna branch.
Pä grund af hvad jag nu anfört, får jag vördsamt föreslå: att, arfvodet för kamercraren vid cassa-afdelniugen förhöjes från 200 till 300 r:dr, oell alt för honom anslås 300 r:dr i missräkningspenningar; samt att lönen för tjenstemännen i 2 tjcnslegraden (nu 28 lill antalet, men som Fullmäglige föreslagit att nedsättas lill 27) förhöjes från 700 lill 800 r:dr. Vid bancodisconlverket i Stockholm har sedan 1830 sjelfva allmänna discontrörelscn ökats från 13 ä 14,000 till 17 ä 18,000 lån om äret. Dessutom liar tillkommit handclsdiseonlen med en rörelse öfversligande 2 millioner r:dr. Under tiden hafva 2 tjenstemän med deras löner blifvit indragna, utan någon tillökning i de öfriges. Den bokhållaren, som förer allmänna disconlens lånebok, som numera vuxit från 13 till 18,000 län för år, hvilkas alla förändringar med största noggrannhet måste införas, hvarvid sakens natur icke medgifver annan persons biträde, har derigenom fält en af de mest trägna tjenstebefattuingar, icke tillå* tande någon liten bitjenst. För eancellislerne hos ombudsmännen hafva ock i hög grad göromålen ökats.
En man hette Reor. Han var från Fuglekärr i Svarteborgs socken och ansågs vara den bäste skytten i häradet. Han blef döpt, då kung Olof utrotade den gamla läran i Viken, och var sedan en ifrig kristen. Han var friboren, men fattig, vacker, men ej storväxt, stark, men blid. Han tämde unghästar endast med blickar och ord och kunde locka till sig småfåglar med endast ett tillrop. Han vistades nästan ständigt i skogen, och naturen hade stort välde öfver honom. Plantornas växt och trädens knoppning, hararnas lek på skogens öppna platser och abborrens språng i den kvällslugna sjön, årstidernas kamp och vädrets växlingar, detta var hufvudhändelser i hans lif. Sorg och glädje tog han af sådant och ej af det, som skedde bland människor. En dag gjorde den skicklige jägaren en god fångst. Han mötte djupt inne i den tjocka skogen en gammal björn och fällde honom med ett enda skott. Den stora pilens hvassa spets for rätt in i den väldiges hjärta, och han sjönk död ned vid jägarens fötter. Det var sommar, och björnens päls var hvarken tät eller jämn, dock drog skytten af den, rullade den tillsammans till ett hårdt bylte och gick vidare med björnfällen på ryggen. Långt hade han ej vandrat, innan han förnam en utomordentligt stark honungsdoft. Den kom från de små blommande växter, som täckte marken. De växte på späda stänglar, hade klargröna, glatta blad, som voro mycket vackert ådrade, och i toppen en liten spira, tätt besatt med hvita blommor. Deras små kronor voro tilltagna i minsta mått, men ur dem trängde fram en liten borste af ståndare, hvilkas frömjölsfyllda knoppar dallrade på hvita strängar. Reor tänkte, medan han gick ibland dem, att dessa blommor, som stodo ensamma och obemärkta inne i skogsdunklet, sände ut bud på bud, kallelse på kallelse. Den starka, honungsljufva doften var deras rop, den spred kunskapen om deras tillvaro långt bort mellan träden och högt upp mot skyarna. Men det var något ängslande i den tunga doften. Blommorna hade fyllt sin bägare och dukat sitt bord under väntan på sina vingade gäster, men ingen kom.
Embetsmån eller enskilta i fred leda dess öfverlåggningar om allmänna hushålls-angelägenheter:att såsom domare afgöra dess tvister; skulle då några åhörare på läktaren i detta rum hindra mig i hvad jag talar inför den mest imposanta samling; en samling, inför hvilken jag vål sällan uppstått, utan att bloden i mina ådror fått en lifligare fart? Nej icke skall jag det ringaste derifrån afhållas af fruktan för några fremmande åhörare. Och hvilka skulle val de vara , som kunde inspirera denna fruktan ? Jag kan ej föreställa mig , att de skulle utgöras af den bildade classen, eller af Sveriges redlige allmoge. Måhända finnes det en annan class, som kunde bjuda till att blifva högljudd, men denna år sannerligen den minst fruktansvärde. Jag hoppas att icke blifva af densamme störd i en enda stafvelse, och jag år öfvertygad, att ingen af Huset bör befara det. Ja£ gör mig förvissad, att en hvar delar min känsla i detta fall och med mig instämmer i den åsigt, att när min handling, min åtgärd ,^mitt tal åro offentliga, så blifva de bäst bedömde. Jag tet väl , att juan i denna del citerar äfven hvad som tillförene handt i Sverige; att 444 Den 17 Martti. man åberopar händelserne år 1789, och hvad då, såsom vi nogsamt känne, inträffade. Men just derföre anhåller jag att få erindra denna varda samling om en händelse från nämnde tid» Då en uppretad folkhop hade sammanskockat sig utanför detta hus, fanns här en medlem, ej utrustad med utmärkt talare-förmåga, ej med en upphöjd rang, ej af hvad man kallar vigt, men med godt mod, han framträdde, som bekant är, och tilltalade folkhopen med de korta till och med retande orden: Tig pack &c. Denne man gick likväl både före, under och efter detta uppträde oantastad af samma folkhop. Hvad bevisar detta, om icke Svenska Folkets lugn och Laglydnad? Man citerar vidare hvad som här i Stockholm år 1810 sig tilldrog.
, , Sept. 00 4,650 513,127 12 7 „ „ „ Nov. 2 3,600 145,445 10 9 S u m m a 1,099,250 1,063,898 28 6 661,030 r9 4 Förändringarne med Guld-tillgångarne äro likaledes uti förra Revisions-Berättelsen (pag. 10), upptagne till och med den 3o Nov. i 83^, då Cassan i Guld innehöll Duc. a63,455: skill. Guld-tillgången har, under den sedermera förflutna tiden, undergått följande förändringar: 1837 Nov. 3o. — Dec.-3i 1838 till och med Mars 3r . Summa Med afseende å ofvanberörde misstag, och då Revisorerne funnit, att den förde Tablåen öfver till Allmänheten, genom Special-Cassorne, utvexladt Silfvermynt, upptager totala utvexlings-summan till 9,3oo R:dr Silfver Specie mindre, än det belopp, hvartill densamma, enligt det i Fullmägtiges Berättelse af den 16 nästlidne September intagne Sammandrag öfver Silfver-utvexlingen, uppgått, hvilken skiljaktighet befunnits härröra från ett vid Tablåens transporterande, i Juli månad j 83-y, begånget misstag; så, och ehuru detta misstag synes vara observeradt vid uppsättandet af Banco-Fullmägtiges Berättelse, fastän det icke blifvit i Tablåen rältadt, hafva Revisorerne ansett sig ej kunna undgå att fästa Banco-Fullmägtiges uppmärksamhet på angelägenheten af, så väl, att de i Fullmägliges Expedition, ifrån Silfver-utvexlingens början, uppgjorde Tablåer blifva, till utrönande af deras tillförlitlighet, sorgfälligt granskade och med de till Banco-Fullmägtige, från vederbörande, ingångne Rapporter jemnförde, som ock att, för framtiden, all tillbörlig noggranhet vid dessa Tablåers förande iakttages.
»Så vet jag det dess bättre», svarade Tofte. »Och jag vet också orsaken dertill.» Nina blef långsamt röd i hela ansigtet. »Du är svartsjuk, förskräckligt och orättvist svartsjuk på den lilla stackars varelse, som har tagit sin tillflykt till mig.» »Hvarför kan hon inte ta sin tillflykt till oss båda?» frågade Nina sakta. »Hvarför? Derför att du skrämmer henne!» svarade Tofte. »Tror du inte, att ett så förorättadt och pinadt qvinnohjerta har instinkt för att uppfatta de minsta skiftningar i ett uttryck och en stämma? Dina ansträngdt leende och kalla blickar kunna inte uppväcka hennes förtroende. Hon behöfver litet värme, någon som håller af henne och vill vara god emot henne.» »Ja, då har hon ju fått hvad hon önskade i fullt mått», svarade Nina, men blef genast rädd för hvad hon sagt. Tofte såg länge på henne. »Jag trodde du var en god menniska», sade han till sist. »Att du hade ett varmt och qvinligt hjerta, men jag ser, att din kärlek hufvudsakligen består i svartsjuka — och jag skall säga dig, att det är ett mycket dåligt slags kärlek.» Han hade rest sig från soffan och gick med hårda, raska steg fram och tillbaka på golfvet. »Jag kan inte undvara dig», hviskade Nina. »Jag har ju inte heller någon annan i verlden än dig!» »Och har jag lemnat dig? Har jag vändt dig ryggen? Bryr jag mig mindre om dig, derför att jag ger en smula tröst och vänlighet åt en annan? — Jag skall säga dig, att om du fortsätter på detta vis, så mister du mig på allvar.» Han gick mot dörren och tog i låset. »Henrik! Henrik!» ropade hon och kastade armarna om halsen på honom. »Förlåt mig! Förlåt mig, blott ännu denna gång! Du skall få se, att jag skall bli annorlunda! Jag skall aldrig lägga band på dig, alltid låta dig göra allt hvad du vill!» Han lösgjorde hennes armar från sin hals och sade hårdt: »Jaså, du menar, att jag har lust till alla möjliga dåliga saker, och att du, stackars martyr, inte har något annat att göra än att gifva mina onda lustar fritt spelrum.
När medel finnas och Utsk. funnit skäl att tillstyrka Ständerna att lemna anslag till kyrkans taktäckning, så kan jag för min del ej linna skäl att afpruta några tusen rtdr från hvad kostnadsförslaget upptager som oundgängligen nödigt, helst det lärer fulla af sig sjelft, att om, efter takets påläggning och kyr - 4»s Den 28 November f. m. kans fullständiga reparation, 12,000 r:dr blifva öfver, så kastas ej dessa 12,000 r:dr i sjön; men om man nu afpruta!-denna summa oell arbetet den förutan icke kan fullboidas, så afstanna!' i och sned detsamma bela arbetet och slår der i sitt bristfälliga eller ballfärdjga skick, för att vid nasta riksdag påfordra icke blott dessa 12,000 r:dr ulan ytterligare tilläfventyrs andra 12,000 r:dr, kanhända för att bota de skador, som kyrkan lidit derföre att den ej blifvit med ens iståhdsal t. Jag begär återremiss af detta betänk, och yrkar att StatsUtsk. mätte noga afse, alt, vid frågor om allm. byggnaders underhåll och deras tillbyggande, det är af högsta vigt för samhället att icke iakttaga njugghet i anslaget, emedan det är en bestämd misshushållning, 0111 arbetena icke hinna att i vederbörlig ordning fullbordas, emedan de komma alt kosta mera genom uppskof dermed. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag är till alla delar förekommen af H. Ex. Ur Gr. Brahe och Frih. Cederström. Mine herrar! det handlar örn tak öfver våra store Konungars grafvar. Summan, som afprutas, är 12,000 r:dr — och det är Riddarhuset som öfverlägger! Hr Lefre'n, Joh. Pehr: StatsUtsk. har afstyrkt anslag för landsh.residenser och för byggnader lill deras embetsrum. Jag har händelsevis fått kännedom om ett af dessa förhållanden, anhållandes att derpå få fästa Utsk:s uppmärksamhet, då jag går att begära återremiss på förevar, betänkande.
Ständers åtgärd icke lämpligep synes böra ega rum; och då dessutom den af Motionairen föreslagna ersättning för berörde Viaticum så mycket mindre lärer kunna meddelas af de till Uppfostrings-anstallerne i Riket anslagne medel, som dessa redan äro till sina bestämda ändamål anvisade och derföre böra oförryckt dervid bibehållas, samt härtill kommer, att vid Universiteten det förhållande i allmänhet eger rum, att inom sådana Nationer, för hvilkas räkning några serskilda, så kallade magnat-stipendier, icke äro att tillgå, de Studerande blifva med Stipendia regia försedde, hvarigenom, så vidt möjligt är, åt dem beredes ett nödigt och påräknadt understöd under deras Academiska lärotid, så tillstyrker Utskottet, att Herr Hahns i ofvanberörde hänseende väckta motion må förfalla. Hvilket dock vördsamt öfverlemnas till Rikets Högloft. Ständers eget bepröfvande. Stockholm den 7 Oct. Besvärsoch Oeconomie-Utslottels Utlåtande N:o 128. 3 N:o 138. Antom till Exp.-Utst. den 7 Oct. Utlåtande, i anledning af väckt motion om inrättande aj en ångbåtsfart emellan Gottland och Öland.
Kiel lands fru Wenche är en storslagen typ för den moderna, efter sanningen sökande qyinnan, mén hr Molanders Sigrid är endast en excentrisk ung dam, som egentligen icke vet hvad hon▼ill, men har en aning om, att ej allt är, aom det borde vara. Trots alla svagheter är hon likväl efter min mening den person i stycket, som intresserar mest. Fru German, modern, är möjligtvis sannare tecknad, men ehuru hon tyckes pröfvad ganska hårdt af lifvet och hatar ytligheten och frasen — hennes specialitet är att vara sträng och hänsynslös mot allt ” svamligt och grönt ” — l&amp;ter hon likväl icke handlingen följa orden. ” Man får styrka att åtminstone söka trösta och hjelpa andra, som också lidit skeppsbrott, ” säger hon i första aktens andra scen till Sigrid p&amp; tal om pastorns predikningar, men någon vidare verkan finner man icke att de hafva, ty det är endast nödd och tvungen hon försonar sig med sonen, och Uaria behandlar hon just icke, som hade hon vnnnit styrka att vara mild och öfver-seende. Och Kristoffer och Maria ha likväl båda lidit skeppsbrott. För öfrigt får man aldrig fullt klart för sig den verkliga orsaken, hvarför fru German icke vill mottaga sonen, om det nu är derför att han varit ” svamlig och grön ” i sin ungdom, eller derför att han ta * git sina respengar ur fadrens kassa. Ty det är icke gerna tänkbart att en mor nekar kännas vid sin son, derför att denne visat sig i sin uppfattning af qvinnan vara vida mer ” karl för sin hatt ” än fadern. Moderns q vinliga hjerta skulle här instinktlikt talat till sonens för » mån, om jag känner qvinnorna rätt Dessutom kan man invända, att ingen pappa i v&amp;ra dagar skulle tillgripit ett sådant medel som grosshandlare German för att låta den älskade sjunka i sonens, ögon. Naturligtvis skulle en far genast inse, om något dylikt fölle ' honom in, att den enda «om skulle förlora derpå vore han sjelf. Ej heller tror jag att någon ung.