Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tio R:dr skulle, der böterna förvandlades efter dubbla värdet, afstraffas med Sexton dagars fängelse vid vatten och bröd; men om deremot kropps-straffet uträknades efter enkla värdet och sedermera fördubblades, komme att undergå sådant straff i Tjugufyra dagar, således närmast högsta graden af detta straff, då likväl, om böterne förvandlats till spö, den brottslige ej fått vidkännas mera än hälften af detta slags bestraffnings högsta grad; så hemställdes till Kongl. Maj:ts Nådiga bepröfvande i underdånighet, om icke Kongl. Majit skulle i Nåder täckas förklara, att då böter för hus-tjufnad förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, straffet bör, efter tjufnadens fördubblade värde, ut» räknas. Efter det Rikets samtlige Hof-Rätter, äfvensom Justitiae-Cancelleren, blifvit öfver detta ämne hörde och afgifvit underdåniga Utlåtanden, har denna fråga, den 8 sisth October, i Högste Domstolen förevarit; då Högste Domstolens fleste Ledamöter, uppå anförde skäl, i enlighet med Svea och Götha Hof-Rätters underdåniga Utlåtanden, tillstyrkt meddelande af Lagförklaring: att då böter för sådan stöld, som enligt Lag ligger i tväböte mot annan tjufnad , skola till fängelse vid vatten och Bil. till K. M. Nådiga IJropos. N.o 65. ig bröd förvandlas, stöldens enkla värde först bör fördubblas, och det sålunda uppkommande belopp tjena till grund för fängelsetidens bestämmande, på sätt i 5 Cap. 4 §• Straff-JBalken stadgadt är. Justitiae-Rådet Grefve Hård har deremot, i likhet med Hof-Rättens öfver Skåne och Blekinge samt Justitias-Cancellerens yttrade mening, tillstyrkt utfärdande af en sådan lagförklaring, att den i Kongl. Brefvet den 20 December 1737 stadgade förvandlings-grund äfven bör tillämpas vid förvandling till fängelse vid vatten och bröd , som ådömes lör något af de i berörde Kongl. Bref omförmälde brott, sorn är med dubbelt bötes-ansvar belagdt. Kongl.
Dessa utgöras dels af Societetens Pensions-Cassa, som år 1842 uppgick till 66,666 R:dr 32 sk., och hvarifrån understöd till belopp af 4,287 R:dr 24 sk. utdelades till 67 behöfvande medlemmar af Grosshandels-Societeten, deras Hustrur, Enkor och Barn, dels af ett af Mamsell Hagborn doneradt Capital, stort 12,000 R:dr, hvaraf Pensioner, hvardera utgörande 100 R:dr, utgingo till Sex behöfvande Enkor och Döttrar af Grosshandlare och Skepps-Clarerare. s) Kryddkramhandels-Societetens pensions-f onder utgjorde vid 1842 års slut 66,468 R:dr 12 sk. 8 r:st., jemte en Fastighet, värderad till 12,000 R:dr. Afkastningen af dessa tillgångar användas till understöd för fattige medlemmar af Kryddkramhandels-Societeten jemte deras i armod efterlemnade Enkor och barn. Under berörde år hafva för sådant ändamål 3,300 R:dr 29 sk. 4 r:st. blifvit utbetalte till 51 personer. t) Coopvaerdie-Skeppare-Societetens Fattig-Cassor_, hvilkas Capitaler uppgifvits utgöra tillsammans 11,750 R:dr, lemnade år 1842 understöd till 25 faLtige, med 867 R:dr 24 sk. u) Stockholms Sjömanshus-Inrättnings Capitalfond år 1842 var 118,384 R:dr 7 sk. 4 r:st.; inkomsterne uppgingo till 9,638 R:dr 22 sk. 8 r.st., och utgifterne till 8,487 R:dr 28 sk. 8 r:st., deraf 4,577 R:dr 32 sk. utdelades till 373 behöfvande, samt 1,613 R:dr 39 sk. användes för Sjömans-Lazarettet. v) Strandbergska Läkare-Inrättningen för fattiga Ståndspersoner.
Domstolens utlåtande inhemias, dymedelst ej förändras till deras verkliga egenskap och slutliga behandlingsform, samt, å andra sidan, Juslitiae-Ärendenas föredragning i Stats-Rådet destohellre synes böra bi vistas af Justiliae-Departements-Chefen och tvänne JustitiaeItåd, sorn den förre eger alt i främsta rummet följa Lagskipningens gång, och de senare bäst äro i tillfälle att utveckla Högsta Domstolens åsigter, hvartill ändlligen må läggas, alt hela §:ns borttagande skulle, utan nödvändighet, bryta numerordningen, får Utskottet vördsamligen tillstyrka Presteoch Borgare-Stånden, att härutinnan efter Ståndens pluralitet sig foga, men bör, för motsatt händelse, uppgifva en så lydande voteringsproposition: P. ”Den, som vill, att Presteoch Borgare-Ståndens serskilda anmärkningar emot förslaget vid 26 §. Regerings-Formen må förfalla, röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej ”Vinner Nej, anställas nya omröstningar till bifall, först på PresteStåndets och sedan på Borgare-Ståndets mening.” Fullgörandet af Ridderskapets och Adelns erinran om 26 §:ns redaction, i enlighet med Ståndets beslut vid 6 §, lärer bero på resultatet ä£ voteringen öfver propositionen Litt. II. .34 §• Riddersknpet och Adeln har, i stället för den af Constitutions-Utskottet föreslagna första punkten, infört: ”Stats-Rädets Ledamöter innehafve Rikets högsta värdighetBorgare-Ståndet deremot: ”Stats-Rd• deri innehafve Rikets högsta värdighetf och JustitioeRuden lika med General-Lieufenanter
Har finna vi sålunda ett exempel, hemtadt ur lifvct, en af de d n g a, som Turgenjef romantiserat, och har kunde m m unviinda, hvad Turgenjef säger i Elena: s det finnes män, hvillia oupphörligt kanna hvar och en af sina minsta förnimmelser p3 pulsen och aflagga berättelse derom för sig sjelfva: det här är, hvad jag känner, och det här, hvad jag tankers. Då man hör den unge gossen gifva sig. ut på sina ströftåg, utläggningar af sorgen, af egoismen och kärleken, undersökningar af blygheten, vänskapen och fåfangan - abstrakta definitioner, psykologiska resonnemanger -, och man läser, hur han förklarar, att han älskar wdessa ögonblick, då nian gradvis stigande högre och högre i tankens sfer plötsligt känner hela dess gränslösa omfång och inser omöjligheten af att gå vidares, - då träda de frain, dessa hjeltar, dessa Rudin-typer; då först begriper man, huru väl de blifiit afbildade! I förening med denna skarpblick, denna omutliga psykologi, eger den unge Tolstoy de besynnerligaste hugskott. Bokens andra del, wadolescences, har ett kapitel, der man erhåller en inblick i hans tankar och grubblerier. Ett helt år, berättar han, wförde jag ett tillbakadraget, inåtvändt lif, hvarunder de allvarligaste frågor, såsom t. ex. frågan om menniskans bestämmelse, om det tillkommande lifvet och själens odödlighet, redan sysselsatte mig, och mitt barnsliga förstånd med oerfarhetens hela ifver försökte sig p3 uppgifter, som höra till de högsta menniskoanden kan uppställa, men hvilka det ej är honom förunnadt att lösas. Ynglingen tanker utreda dessa väldiga problem. Han uppsöker deras lösning och han .grubblar utan att stanna. Hvad ar lifvet, hvad ar döden? Hvad är lyckan, hvarpå beror den? Sådana äro de frågor, hvilka sysselsatta hans hjarna, och med styrkan af sin reflexion gir han så långt upp som möjligt.
8; när du är klädd, så gå ut i rummen oeh se dig noga omkring, om du finner städningen ordentligt verkstäld, blommorna rena, allt på sina bestämda platser. Titta så ut i köket, om der är fint och putsadt — ty det får det lof att vara, innan ännu någon matlagning förekommit. När du så ätit din frukost, så, i stället för din franska roman eller hvad du nu håller pä med, skaffa dig t. ex. fru Langlet ' s » Husmodern », läs der och begrunda! Så har du din middagspromenad, hvilken du ej bör försumma; men först kan du ju rådgöra litet med Karin i köket om | I r * \ I I KJ M IN användas och marginal lemnas. middagen och dess tillrustning. — Ja, börja med detta, så får jag höra sedan hur det går! Sedan skola vi vidare slå våra kloka hufvuden ihop — jag lär så godt jag kan, och du lofvar att vara hörsam och lydig. » » Ja, men roligt blir det ej! » » Åh, tänk på resultatet! Ett lyckligt äkta par! » » Hvad skall Karin tänka sedan? » » Sådant får du från första början sätta dig öfver — hon vet ju, att du snart skall gifta dig — men var skonsam mot henne, i fall du skulle upptäcka många fel; vet, att hon aldrig haft någon, som kontrollerat hennes görande och låtande. » » Ja, jag skall vara vänlig mot henne och inviga henne i min nya föresats att blifva en verklig husmoder — kanske kan hon något bidraga till en god utgång. Men nu ringer det! » » Det är Edvard! Nästa gång du kommer skola vi fortsätta. Aurelia. Teater och musik: Stora teatern uppförde påskdagen för första gången Halévys komiska opera » Andorradalen ». Operan, som öfverflödar af solooch ensemblenummer, af hvilka flere äro ganska melodiösa, erhöll ett på alla händer vårdadt utförande och rönte välförtjent bifall. Om den ock, synneiiigasl som komisk opera betraktad, lider af åtskilliga brister, tro vi dock, att dess förtjenster göra dess upptagande å lyriska scenen fullt berättigadt. Musiken är som sagdt melodiös och färgrik o c k libretton bättre än många.
Det var väl en månad senare, så började en dag ett ändlöst tågande i mina trappor och ett ringande på min dörrklocka; i tamburen stodo betjänter, hushållsmamseller och kokfruar i långa rader, och med hälsningar från generalskan Den och friherrinnan Den och unga fru Den och, Den strömmade en flod af väl hopbuntade små manuskriptpaket in öfver mitt skrifbord, hvilka vid brytandet samtliga befunnos innehålla matrecept och åter idel matrecept, dyrbara gamla familjeklenoder, som gått i arf från mor till dotter genom släktled i en mängd af hufvudstadens förnämsta familjer, och som nu hopletats och sammanskaffats för att af den » stygga morbror » tagas om hand och ordnas. Det var en formlig sammansvärjning, hvarken mer eller mindre! Jo, nu hade jag just ställt vackert till åt mig! Jag ref i mitt hufvud och i de köksdoftande pappersbuntarna och visste egentligen inte, om jag skulle skratta eller ondgöras åt hela historien. Till slut tog j a g mitt parti: sagdt må vara sagdt, och jag skulle visa dem, jag, de allra som sö- taste små skadeglada fruarna. Så gick jag upp till kungens köksmä- stare, gamle Malmgren, i hvilken jag visste, att jag hade en trofast och säker vän i viken. » Jo, nu är den lede lös, må Malmgren tro » — och så anförtrodde jag honom hela min pinohistoria. Men han bara log, helt trygg. » Är han lös? Nå, då få vi väl se till att binda honom då! » Och så började arbetet. Material hade jag redan rikt upp, och nytt strömmade in för hvarje dag. Jag kastade mig öfver utlandets, specielt naturligtvis Frankrikes, literatur på området, läste och pröfvade, experimenterade och » profåt ». Malmgren — och många, många andra auktoriteter — stodo mig tappert bi. Det mesta pröfvades praktiskt i mitt eget kök. Det blef en serie små middagar under årens lopp, vid hvilka oftast Malmgren presiderade vid bordet, de korta stunder han kunde lämna köket, och de mest finsmakande små frutungor i hufvudstaden voro turvis med om att fälla utslagen.
Jag föreslår följande tillägg antingen i StatsUtskrs förslag eller i Hr v. Troils reservation: ”För att derjemte sälta Styrelsen af Riksg.cont. i tillstånd att utställa obligationer emot kort uppsägningstid A inuehafvarnes sida och låg ränta, äga Fullmägtige att contraliera ett creditiv på 5oo,ooo r:dr b:co å 1 million.” Jag skall nu upptaga några inkast, sorn häremot blifvit gjorda. Man har först sagt, att rörelsen vore äfventyrlig. Då jag icke föreslagit, alt hela skulden borde på det sättet arrangeras, utan blott så mycket deraf, som Fullmägtige ansågo sig på uppgifna vilkor kunna erhålla och emottaga, kan saken icke misslyckas. Låt creditivet utgöra en half million och de utställda sedlarna lika belopp. Någon förlägenhet kan då aldrig uppstå, men vinsten blir alltid betydlig; åtminstone i£ proc. I fall creditivet skulle behöfva anlitas, och sålunda för den delen medtoge 5 proc:s ränta, betalades ju i alla fall icke mera, än hvad nu är i fråga för stående lån. Hvad hinder då alt lemna Fullmägtige en sådan rättighet, då den, jemte uppgifna fördelar, jemväl ökar rörelsecapitalet med en half million; och jag hemställer, om icke det ar af behofvet ytterst påkallndi. Nog ser jag, alt säkerhet vinnes genom Hr v. Troils förslag. Verkstallbart är det ock; men mitt har ock båda dessa egenskaper och är dertill vida fördelaktigare En talare har sagt, att det skulle taga medel från näringarna. Jag påstår motsatsen och att det ger medel åt näringarna; ty då, enligt Hr v. Troils förslag, Riksg.contrs reverser icke komme att löpa i rörelsen, blefve, enligt mitt, dessa reverser löpande. Ålla näringar fordra dessutom cassa, och den kunde de till stor del ganska väl hafva i 3 proc:s-ob!igationer. Jag kan altså icke inse, att ju ej näringarna skulle mera vinna änföilorapå mitt förslag. Hr Oxehufvud, Göran Adolph:
Den 6 Februarii i$3o, N:o 599- R, H. St:rs Förstärkta StatsXJtskotts Memorial, ang:de verkslällcl omröstning i frågan ang;de försäljningen af de 2:ne Kronan tillhörige Kj igsSkeppen Tapperheten och af Chapman, Sedan i anledning af StatsUtskottets Memorial N;q 36g, rörande RiksStåndens skiljaktiga Reslut i frågan ang;de försäljningen af 5, stycken Kronan tillhöriga Krigsskepp och redogörelsen för derföre inflntne medel , H, BondeStHndet den 7 sisth Januarii funnit godt att antaga den gjorde inbjudningen, att biträda Presteoch BorgareStändens beslut, hvarigenom bifallits Utskottets hemställan att den af Lilla Creditivet till liqvidation af förlusten å hela Skeppshandeln lyftade Summa 2ii,5i5 R;dr 2 sk, må afskrifvas, och hvar-? medelst den i samma Memorial föreslagne itsta Voteringsproposition förfallit; så har, till följd af de respective RiksStåndens, i anledning af meranämnde Memorial under den 4> 7 och 8 Januarii, samt t innevarande månad fattade beslut, Förstärkta StatsUtskottet, i föreskrifven ordning, denne dag anställt omröstning öfver de öfrige i detta ämne godkände Voteringspropositioner, nemi.: "Den, som bifaller, alt underd. anhållan göres hos K. M:t, det laga undersökning måtte företagas, Betänkan den, N:o 3gg. 4^* till utrönande deraf, genom hvars förvållande olikhet uppkommit i köparens och säljarens Contract, rörande Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, samt att, om förlust derigenom blifvit Statsverket tillskyndad, då mot den person, som denna olikhet vållat, anspråk måtte göras på ersättning för Statens berörde förlust, voterar Ja, Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; anses underd, anhållan om anställande af undersökning i berörde hänseende, icke böra göras, Propositionerne besvarades med 86 Ja pch 32 Nej.
Julii afgifne Project till Allmänna Bewillningens utgörande fran och med ar ,8»Z, har Prest-.Standet skäligt funnit, att sistnämnde Project med de ändringar derminnan, hwilka uti förstberörda Utlåtande blif.vit föresiagne och tillstyrkte, för sin del antaga - Den ro Augusts. 254; kaga och godkänna; med följande inom Ståndet sa, som nödige ansedde rättelser, nemligen: r:v. Det sivar uppå P est-Standets anmärkning, att löntagare utur de a6 pios usus auslagne Castor, destomindre borde fa göra dee uri 2 Arr. 8 §. omfLrmälde afdrag af Räntorne, >om dels af de fleste fädane fulla 6 procents afkastning är utan allt afdrag påräknad, till wista deraf owilkorligen beroende Fromma Stiftelser, dels ock dcste Fonder till storsta delen äro grundade pa enstildce Testamentarisk. Dispositioner, hwaruci ingen rubbning lag! gen fär eller bör göras, hwilket Utskottet tili desi sednare Betänkande afgifwit, nemligen: att bifall till Scandets yrkande i denna del skulle lända till rubbning i den antagna principen, kunde Ståndet sa mycket mindre finna antagligt, som lhskottet sjellt frangatt berörde princip, da det tillstyrkt, att Gäldenären kill Disconterne icke ka göra något afdrag af Näntorne, af det skäl, att der Län blott giswas pa kortare tid och räntan MiV förut erlägges. Enligt Ståndets »förgripliga me, ning hade detza för Läntagare tryckande omständigheter snarare bordt föranleda till winnande af afdrag för defia Läntagare.
Utgjorde militärläkame en afskild corps, försvårades derigenom öfvergången från militärtill civil-läkaretjenst, hvilket är menligt så väl för personernas medicinska bildning, som för deras befordringsrätt inom hvarandras områden, och åliggandet för den hemmavarande chefen att tillhandahålla arméen med läkare och medicinal-ulredning uppfylles bättre, då han står i embetsraanna-förhållanden till den civila sjukvårds-styrelsen och af denna hemtar stöd och samverkan. Kollegium afstyrker derföre helt och hållet inrättandet af en särskild fältläkare-corps under fred. Landförsvarskomitén har för sin del trott ett chefskap öfver fältläkarne vara ganska nyttigt, äfven under fred, för enhets vinnande i deras embetsförvaltning och medicinska tjenste-utöfning, för beredandet af samband dem emellan, för gemensamma stadgandens bättre tillämpning och för lättandet af öfvergången till den krigsorganisation, som en gång skall inträda; men att detta, liksom allt annat chefskap, utöfvas bättre af en, än af flere, och att en under krigslagarne sjelf lydnadsskyldig personal icke lämpligen bör ställas under befäl af cn kollegialt sammansatt civil myndighet. Men icke nog härmed. Då arméens läkare äro de ende bland dess civile embetsmän, som äro förpligtade att följa soldaten i elden, är det ganska lämpligt, att de äfven i fred bilda en militärisk 17 corps med egen chef, såsom redan Kongl, brefvet den 6 Augusti 1806 föreskref, och som egentligen icke är upphäfdt. Helsö- och sjukvården inom en armée innefattar en för dess stridbarhet så vigtig del af krigsförvaltningen, att ledningen af densamma under krig icke med framgång kan och derföre heller icke lämpligen bör anförtros åt någon, som för så beskaffade bestyr är främmande.
Stockholm den 29 Maj 1809. L. 6. DelviZ. Begärdes pä bordet. Herr Laron och Landtmarffalken anmälte at et Memorial, undertecknadt af åtskilliga Lo88L88ronater, Jord - och Bruks-ägare, hwilket, enligt hwad Herr Landtmarffalken hade sig bekant Den Zo Maj. 30g bekant, redan bade hos andra Ständ blihvit »plast, nn med Ridderstapets och Adelns tillatele komme at upläsas: sa lydande: Ödmjukt Memorial! Undertecknade Bruksoch Jord-ägare fä härigenom ödmjukt pakalla det Högloft. Ridderffapets och Adelns upmärksamhet för ettämne, hwilkct säsom med sjelfwa grundwalen för allmän wälfärd i sammanhang, synes wara en skyldighet bäde at anmäla och följa. Idkare af Sweriges Bruks - och Landtmanna-näring, som »tan rättighet, at i Rikets rexresentLtion anses för Stand, dock Ständspersoner benämnas, hafwa en längwarig erfarenhet, huru jämnwigten i de allmänna rättigheter, tid frän tid kan uteblifwa. Men den nu lyckligtwis inträffade sällsamma tidepunkt af en ny Lagstiftning, lifwar ater hoppet derom at den Wedborgare-clL88, som til Statens behof ffattar mer än tilsammans twänne af de andre Ständen, ocksä mätte tilläggas lika rättigheter. At här inga i Historien om de fyra Ståndens uprinnelse och inträde i Rikets styrelse och bestallning, är wisterligen öfwerflödigt; saken är förut känd, likasom den sanningen erkänd, at mangen beskattar, fom sjelf nästan ingen eller föga skatt örager. ^ Riks-Tabellerne utwisa, at de sä kallade Ständs-personerne, säsom blott inom Swerige utgörande et antal af 69,400, äro näst Bonde-Ständet talrikast.
Just för alt behjerta tjensteclassens olyckliga tillstånd, och då jag aldrig vill förblommera det verkliga förhållandet, skulle jag hafva önskat att Utsktn stannat i ett annat beslut; men då nu i alla fall ingenting kan vinnas genom en återremiss, sedan 3 Stånd bifallit Utsktns betänk., så anhåller jag att R. o. Ad. måtte afslå detsamma. Hr von Rosen, Georg: Det är vissa tillvitelser emot Ulsk:n, som föranledt mig alt afgifva ,ett svar. Äfven jag hade önskat, att Utsk:n kunnat föreslå en annan flyttningstid än den nuvarande. Öfverläggningen inom TJtsktn var ganska långval ig. De bjödo till att jemka ihop alla de olika önskningarna från olika provinser, som förekommo, men detjvar icke möjligt. På denna grund funno Utsk:n bäst afstyrka förändring. Norrländningarne ville hafva den tiden, Skåningarne den tiden, Småländningarne en annan och likaså Westgötharne. Olika tider för olika arbeten gjorde det omöjligt att sammanjemka de olika fordringarna. Från den ort, hvarifrån jag är, önskade många röster en annan tid. Jag önskade det, men det stod icke att vinna. Hvad Frih. Cederström nämnt och önskat, alt tjenstefolk hvarje månad skulle få ombytas, kunde Utsk:n icke gilla. Skulen äro här, tyckes mig, alltför synbara, för att dermed behöfva uppehålla R. o. Ad:s tid. På dessa grunder anhåller jag om bifall till Utskrns betänk., som af 3:ne Stånd redan är bifallet. Hr Aminoff: Jag är af den öfvertygelse, att den nnvar. flyttningstiden icke är den bästa. Jag har förut anfört mina åsigter härutinnan, och jag har hört af den sista värda talaren, att äfven inom Utsk:n, der jag då icke hade äran vara ledamot, många önskat och trott att man kunde stadga en hattie.
De äldre sedvanornas inflytande på åkerbruket fortfar mer ån kunskapsbegåret eller den vetgirighet, som erfordras för att med grundlig kännedom omfatta de mångfalldiga ämnen, som tillhöra en rationel landthushållning. Lånets Landthushållnings-Sällskap har också derföre ända hittills knappast existerat till form, ån mindre har det kunnat tillvägabringa några egentliga resultater. Nya stadgar för Sällskapet har vål i underdånighet blifvit förslagne och af Eders Kongl. Majit i Nåder gillade och stadfåstade. Men hvarje försök, att gifva behörig och ökad verksamhet åt ett hushålls-sållskap, skall stranda och kan endast gifva ringa och obetydliga resultater, inskränkta inom trångare grånsor, så långe den jordbrukande klassen saknar en för landtbruk och hushållningen afpassad bildning, och sä långe de, som ega den, sakna ett mera lefvande nit och verksamt intresse för landthushållningens allmänna framsteg och förkofran. Att medelst skrifter, i ämnen som angå jordbruk och landthushållning, kunna verka, möter eit stort hinder genom hos allmänheten bristande elementar-kunskaper. Mängden af landtbrukare eger ej stort förtroende för meddelanden af denna art, dels genom bristande förmåga att rått fatta och förstå dem, dels derföre att traditioner och sedvanor åro de stöd, vid hvilka den synnerligast fåstar sig. Fråga har derföre blifvit väckt om ett för Skånska provinsen gemensamt praktiskt Jordbruks-Institut. Skånska provinsens båda Läns Hushålls-Sållskaper hafva härom förenat sig, för att med gemensamma krafter verka i detta afseendet och till en början redan hål till inköpt en egendom. Äfvenledes år det i alla afseeriden önskligt, alt det Furst-Institut, som år i fråga alt inom Lånet bildas, må få den framgång, sorn man har skål att hoppas.
Län gepom dess Taxeringsmän i förstone sig åtagit, pch den summa som i följe deraf, blifvit påräknad. Utskottet har icke föreslagit, att hvar» je särskilt Hemman i hvart Län skall gälla ett Visst belopp, irtan endast att Länen mätte b>» behållas inom ett jemlikt förhållande sinsemellan; det har, i egenskap af RiksPröfningsCotnité, föreskrifyit LänComittéerne, att, med noggrann öfversigt af hvarje Hemmans särskildta beskaffenhet, rikta dess bemödande derhän, att den för hvarje Län beräknade summa måtte utgå; men har derföre icke betagit den enskilte ägaren, att i laga ordning söka ändring i det värde, som han kan anse vara för högt åsatt. Om en sådan ändring, derföre minimi-tabellen visserligen icke lagger något hinder, kan äga rum, om någon skiljagtighet i beräkningen möjligen deraf uppkom - 3Ö2 Den 22 Junii f. m. mer, hvilken i allt fall icke kan blifva betydlig; så äga Riksens Ständer tillfälle, att vid nästa Riksdag närmare jemka värdet efter rätta förhållandet, och hafva derigenom erhållit en statistisk upplysning af stort värde, hvilken de i annat fall för alltid skulle saknar Jag hyser således den fullkomliga öfvertygelse, att Utskottets förslag i denna del är af lika redbar nytta, som af en dylik föreskrift för Jernbruken redan visat sig, och tillstyrker vördsammeligen, att detta förslag må vinna Höglofl. Ridderskapets och Adelns bifall. Herr Mund af Rosenskjöld , Eberhard: Sedan Bevillningsutskottet fasställt grunder, hvilka, efter min öfvertygelse, icke äro de rätta, har jag icke tagit så noga kännedom af detaillerne. Men så mycket jag fattat af det nu upplästa Betänkandet, skall HemmansBevillnin* gen utgå Länsvis, och icke med afseende å de verkliga inkomsterna eller å Fastigheternes verk< liga värde. Af denna princip följer den tydliga orättvisa, att t. ex. en person kan haFva en Egendom för hvilken ingen vill gifva 100,000 R:dr, men sorn blir uppskattad till 200,000 R:dr.