Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ordning i förevarande afseende malte kunna till vägabringasuti hvih ken motion hufvudstadens samtlige Riksdagsfu ll m äg lige instämt; och af Herr kVestlin^er, som, under åberopande af bestående privilegier, i kraft af hvilka Staden Fahlun borde vara från Båtsmanshåll befriad, yrkat en sådan förändring i senast beslutade reglering af Städernes Båtsmanshåll, att staden från roteringsbesväret hädanefter varder fnkallad. Hvad i ofvanherörde måtlo är voidet föreslaget, hemstäldt och yrkadjt, hufva. Utskotten i noga. öfvervägande tagit; och som regleringen af städernes Båtsmanshåll blifvit verkställd på det sätt och efter de grunder, som af Rikets Ständer sjelfv.e vid sislförflutne Riksdag godkändes, och hvilka sedermera af Kongl. Mäj:t, under den 21 September nästlidet år, i Nåder fastställdes, hvarvid icke allenast de till stöd för molionerne anförde skäl blifvit pröfvade, ulan det också medgifva», att det på städ erne sjelfve finge bero att. vid; hvarje Riksdag hos Rikets Ständer göra anhållan om den förändring i denna reglering, ''hvartill städernes stigande eller sjunkande välstånd eller andra omständigheter kunde föranleda;’’ alltså och då härtill kommer, att under loppet af de månader, som efter regleringens stadfästelse förflutit, icke från erfarenheten kunnat bernias någon tillförlitlig grund lör omdömet, huruvida några anspråk på en under nyssberörde villkor medgifven rättelse i meranämnde reglering nu förtjena afseende, eller icke, lå Utskotten tillstyrka, att de vacksta molionerne må för det närvarande förfalla..
Omkostnader för byggnaders reparation 9,428: 40. Byggnadsm. fl. materialiers upphandling 2,720: 52. Inventariers och redskaps anskaffande och underhåll 3,044: 39. Räntemedel 900: —• Underhåll af Svartsjö kungsgård •••■ 89: 25. Balans till år 1864: Vid ifrågavarande räkenskaper hafva Revisorerne ej haft något att erinra. Haga Kongl, lustslott. Med anmärkning granskade i Kongl. Kammar-rätten, upptaga detta slotts räkenskaper förhällandet mellan inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Statsanslag Arrenden och hyresmedel Balans till år 1864: K redit. Balans från år 1862: Utgifter: Aflöning Onera Reparationskostnader Balans till år 1864: Utaf redogörelsen öfver de för utfyllande af kanalerna vid Haga lustslott särskildt anvisade medel inhemtas följande: Debet. Uppbörd: Utgifter: Kostnader för arbete och materialier m. m 22,868: 87. Balans till år 1864: Någon anmärkning vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne icke förekommit. Gripsholms Kongl. lustslott. Med anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, har räkenskapen för nämnde lustslott ej föranledt till erinran från Revisorernes sida. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Uppbörd: Statsanslag Kredit. Utgifter: Aflöning och pensioner Underhållskostnader Huggning och transport af ved Inköp af materialier och inventarier Balans till år 1864: Kontant behållning — 174 — Ulriksdals Kongl, lustslott. Hvarken i Kongl. Kammar-rätten eller hos Revisorerne har detta slotts räkenskap gifvit anledning till någon anmärkning. Förhållandet mellan inkomster och utgi tei är följande: Debet. Uppbörd: Arrenden och hyresinedel t 2,855: ^’ För försäljning af trädgårdsprodukter 3,563: 98. Anmärkningsmedel t: 21. Tillfälliga inkomster — ■■ 120: — 14,796: 97. Balans till år 1864: Kredit. Balans från år 1862: Utgifter:
Det olyckligaste sätt att lösa denna fråga var väl antagandet af ett ovilkorligt nådeval — en lära, sorn icke utan skäl blifvit kallad den orimligaste af alla orimliga tankar, då den innebär, att man af Gud i ett tillkommande lif belönas eiler straffas derföre, att man al Honom blifvit upptagen till nåd eller förkastad, utan någon egen medverkan dertill och utan allt afseende på sin viljas beskaffenhet. Denna, af vår kyrka lörkastade lära är kanhända den, som bland alla villfarelser vunnit det största insteg hos de missnöjda, hvilka i närvarande tid söndrat sig från vår kyrka eller äro i begrepp att göra det. Men orimligheten bemantlas genom dess förblandande med lärobegrepp, som kyrkan erkänner; och när den förderlliga läran förnekas af kyrkan; är det just henne, man påbördar att hafva affailit från renlärigheten. Man utsäger icke med klara ord det ovilkorliga nådevalet. Men man uttrycker ju tillräckligen dess begrepp, när man säger, att all frälsning sker af nåd allena, utan mensklig medverkan, och deraf så förklarar meningen, att viljans och lefvernets förbättring ej heller behÖfver föregå. När man härmed förenar ett sådant begrepp om den saliggörande tron, att deri endast ligger ett hemlighetsfullt tillegnande af Försonarens förtjenst; Jordras utan tvifvel en större skarpsinnighet, än som hos gemene man kan väntas, att skilja en sadan salighetslära från den, som rent ut förklarar menniskan utvald eller förkastad, utan allt afseende pa hennes moraliska lif och hennes viljas beskaffenhet. Men kunde ock en bestämd skillnad upptäckas och för hvar man göras begriplig; så vore dock dermed icke uppdagad någon moralisk verkan, som den ena, mer än den andra af dessa läror kan utöfva på de troendes lefnad.
Kommerse-kollegium är berättigadt att, på korta uppsägningstider och emot den ränta, som, i förening med fullgod, af Kollegium pröfvad, säkerhet kan erhållas, utlåna den å berörde medel varande behållning, hvilken icke genast behöfver användas, hafva Revisorerne ansett sig böra å ifrågavarande för fondens fortfarande bestånd menliga förhållande fästa uppmärksamhet. Revisorerne få jemväl bilägga utdrag af 1856 års räkenskaper, dels öfver de medel, till belopp af högst 1,800 R:dr årligen, hvilka Kongl. Kommerse-kollegium, på grund af Kongl, brefvet den 30 Januari 1830, är berättigadt att från Kongl. Stats-kontoret uppbära till godtgörande af Konsulers förskott till Svenskt sjöfolks underhåll och hemförskaffande, dels öfver det, genom Kongl, brefvet den 14 September 1843, å handelsoch sjöfarts-fonden till Kongl. Kommerse-kollegii disposition anvisade årliga anslag, stort 1,333 R:dr 16 sk., ätt användas till sådana bevisliga utgifter för Svenskar och Norrmän, hvartill Konsulerne, antingen i anseende till utgifternas beskaffenhet eller svårigheten att derå anskaffa fullständiga verifikationer, ej äro enligt förut gällande föreskrifter berättigade till godtgörelse af allmänna medel. Dessa räkenskaper hafva blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade, utan att anmärkning dervid förekommit, och utvisa, att å förstnämnde anslag förefanns vid 1856 års slut en behållning af 3,312 R:dr 32 sk., deruti likväl ingått fordringar hos vederbörande rederier för förskjutne ersättningar åt Konsuler till belopp af 2,918 R:dr 5 sk. 11 rst, hvilkas indrifning Kongl. Kollegii Advokat-fiskal fått sig uppdraget att besörja. Behållningen åter å det sednare anslaget uppgick vid nämnde tid till 10,813 R:dr 40 sk. 9 rst B:ko.
Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande M 24. 15 § 12 Alla i Hypotheks-banken delegande Hypotheks-föreningar ansvara, en hvar i mån af sin delaktighet i banken, för fullgörandet af de förbindelser, banken genom utgifna obligationer eller annorledes sig iklädt. Såsom säkerhet för dessa förbindelser skola anses och i sådant afseende kunna användas: först de förskrifningar med åtföljande säkerheter i jordegendom, dem Hypotheks-föreningarne för undfångna lån till Hypotheks-banken afgifvit, dernäst bankens olla öfriga tillgångar och slutligen grundfonden, på sätt här nedan sägs. § 13. De i § 4 omförmälda, af Statsverket till allmänna Hypotheks-banken såsom grundfond öfverlemnade, obligationer må ej i någon händelse till anskaffande af medel för bankens utlåningar begagnas utan endast i följande två fall kunna, genom deras försäljning till större eller mindre del, efter behof, användas nemligen: a) i den oförmodade händelse, att sådant i den ordning, sorn . § 12 är sagd, vid bankens utredning för infriande af bankens förbindelser oundvikligen erfordras, och b) då, i följd af uraktlåten eller fördröjd inbetalning af hvad delegande Hypotheks-föreningar för undfångna lån, enligt § 11, böra erlägga, eller af annan anledning, banken saknar egna, för tillfället användbara, tillgångar till fullgörande af sina förbindelser mot sina långifvare. 1 de under litt. b) omförmälda fall må de grundfonden tillhöriga obligationer till större eller mindre del äfven kunna af Hypotheks-banken pantsättas; åliggande Hypotheks-banken i hvarje händelse att om obligationernas användande Riksgälds-kontoret genast underrätta. § 14- Har af den under litt. b) i nästföregående § nämnda anledning försäljning egt rum, vare Hypotheks-banken pligtig så väl att, så snart ske kan, åter inköpa ett, det försålda motsvarande, belopp af samma obligationer, som ock att till Riksgälds-kontoret godtgöra den för de försålda obligationerna belöpande ränta, till dess att grundfonden på nämnda sätt blifvit till sitt ursprungliga belopp återställd. Sammans.
Tyvarr ter den sig i " Alice Brandtu knappast Iangre i hela sin kyska grace, hur mycket deu an stgr för spegeln och gör toalett, ' hur mycket den an pyntar ut sig med sj&amp;lfulla tankstreck, s&amp; viker den dock. i okonstlad storhet för sjtllfva underverket inom genren: " Berta Funke ". Vidunderliga stilblommor SM ut i denna drifhuseller budoaratmosfer, ljum, förskamd, liksom mättad med parfymer af tvetydig kvalitet. Den har riktningens hela förkarlek för det obehagliga, det raffinerade och för sjukliga psykologiska nyanser. En s % alltigenom osund Sskiidning upphjalpes ej af nagon estetik i vadden. Afven ur rent konstnilrlig synpunkt hamnar den sig; pinsamhet ar icke niigon estetisk förnimmelse. Nen som bokens hufvudintryck skulle just denna pinsamhet kvarstil - jamte en viss demimondo-elegans - s$ framt ej det muntra löjet stucke upp sitt hufvud mellan raderna och g&amp; det oförsyntaste stitt lekte kurra gömma med farfattarinnan. a r ' Alice Brandtu typisk för den Uvingtrötta poesiu som enligt var störste skalds uttryck: " nu gör dagsverk i verklighetexakt fotografiu, men som lyckligtvis, svika ej tidens tecken, redan hhller pi att Ater upplösas, s&amp; ar, m&amp; man hoppas, fru Nybloms " KvinnoödenK att rakna. till förelöparne för en framtida, mera sund och karleksfull skönliteratur, hvnrs uppfattning innerst strilcker sig djupare an till verkligheten itid och rum. En alltigenom sund !ifskildring, finkanslig i uppfattningen, stundom val bred i utförandet, sadan ar fru Nybloms novellistik. Man mötes. h&amp;r af lefvande miinniskor, som hvarken utmana logiken med ytligt fattade problemer, ej heller alls aro förderfvade af en sympatiskt frambiillen Usjuk tidsandau - val derför att förf.
Han är Chef för de utredningsförråder som stå under KrigsColhii förvaltning, han har en detalj, för hvilken han ansvarar, der millioner äro nedlagde; det är väl då också billigt, att den aflöning, som denne tjensteman tilldelas, är i någorlunda jemförligt förhållande till det ansvar som honom i denna egenskap åligger. När man betraktar detta förhållande synes mig det lönebelopp som K. M. föreslagit icke för högt, tvertom är det så nätt tilltaget som omständigheterne kunna medgifva. Gr. Anckarsvärd har anfört, såsom ett skäl för bifall till Utsk:s 'Betänk, att embetsverket icke undergått någon slutlig organisation. Vid hvarenda Eiksdag hör man denna anmärkning och jag är säker på, att om äfven embetsverket i följd af B. St:rs redbart aflåtne underd. skrifvelse underginge en förändring, så blefve den ingalunda definitiv, utan den visan komme beständigt att höras det verket icke undergått slutlig organisation och att man derföre icke borde förse tjenstemännen med vederbörliga löner. Men om äfven förhållandet vore sådant att en ny organisation erfordrades inom alla embetsverk och företrädesvis inom Krigsförvaltningen, så står det fast, att, huru man än må organisera detta sednare verk, så måste en Gen.Intendent med de detaljer han har om händer ovilkorligen finnas. När detta är förhållandet, så synes det vara billigt att han icke, blott derföre att ett beständigt rop höres på organisation af verket, skall vara i mislning af en aflöning, som står i skäligt förhållande till hans embetsbefattning. Jag tillstyrker således bifall till hvad K. M. härutinnan föreslagit. Hr Bildt, Didrik Gillis: Afven jag tillhör dem som anse att Gen.Intendentens lön bör höjas till det belopp som K. M. föreslagit, men jag tror likväl att det icke går an att nu genast fatta detta beslut, emedan den löneförhöjning, som i K. M. Propos. blifvit föredragen, skulle då förvandlas till provisioncll, ty alla de i detta Betänk, förekommande löneförhöjningar äro provisionella, Gen.Intendentens deri inberäknad.
Det har icke heller undfallit Utskottets uppmärksamhet, huru syårt det vill vara att förekomma Lagbrott emot de 2:ne Stadganden, att Bränvin på Gästgifvaregårdar, Marketenteriet och Traktörsställen icke oftare tillåtas till utminuteriug eller utlåning» än då mat gifves, samt att uti ett Gästgifveri, som äges af flera personer, endast den» som efter tour besörjer Gästgifveri-hållningen, äger minuterings rättigheten, om hvilka stadgandes upphäfvande äfven flere motioner blifvit gjorde. Men Utskottet anser ändå ic» ke tjenligt, att häruti föreslå någon förändring» då Lagens syftemål är klart, samt bör efter hand vinnas, att, så vidt ske kan, afböja förvillelser och införa en bättre anda hos båda säljare och köpare. 14:0 Med anledning af 2. Articlens 8 §«. har en Ledamot, under uppgift af åtskilliga dervid förefallna missbruk, yrkat upphäfvande af den rättigheten, att till förbrytelsers åtalande i detta hänseende förordna andra per» söner än ordinarie Landsoch Stadsfiscaler» samt Kr a no* och StadsBetjente. Men ehuru Utskottet tager för afgjordt, att Kongl, Majtts, Befallningshafvande, så sparsamt som högsta behof fordrar, tillsätter sådana serskilda Fiscaler och Uppsyningsman, anser det likvisst högst betänkeligt» att genom Lagen förbjuda deras antagande och derigenom binda händerna på vederbörande Embetsman» att med all erforderlig och efter olika localer användbar kraft, förekomma Lagbrott, samt illasinnades försök, att genom förtydningar och un - Eesv. oth Ekon. Tjuk. Betänkandm, 247 i derslef, förvända en i sig sjelf loflig liand* tering till förstörande missbruk och vildsinta oordningar. 15:0
Ty det är endast i känslan af frihet som själslifvet hemtar fulla och djupa andetag, det är endast det som håller det hela friskt. För mig är du fri som fågeln i luften; jag skall icke hålla dig qvar med ett finger. Ja, du är så fri, som min son skulle vara det, om jag varit nog lycklig att ega en sådan – som jag kunnat hålla af. Det kunde jag naturligtvis inte gjort; och derför är det bättre att vara utan. (Jag vet att du grinar så der småförsmädligt – bryr mig icke derom. En kastanjettknäpp till allt hvad du kan säga om den saken! Jag vill vara mig sjelf och tala som den jag är.) Om du fattade mitt innersta ”jag” vid håret och drog det fram för en annans blickar, då skulle jag hämnas af outsläckligt agg. Aldrig annars. Och allt hvad du säger mig idag ålägger dig ingen pligt att säga liknande i morgon. Om jag å andra sidan ger dig min tid och mina krafter idag, så är jag icke derför skyldig att upprepa det i morgon. Om jag upprepar det, så är det emedan det i morgon gör mig samma djupa, innerliga glädje som idag, och då anser jag mig för den vinnande parten. Endast så kan den ene gifva och den andre taga, utan att det blir ett band. Och jag skulle icke för allt i verlden vilja att ett enda sådant fäste dig vid mig. Kan du växa ifrån mig, så gör så! Har jag någonsin sökt hämma din utveckling? Har du sett mig visa skymten af en farhåga, annat än i en enda punkt? Är det icke jag som drifver dig fram, obekymrad om att du kanske går förbi mig? Och glömmer jag ej mitt eget arbete så fort det gäller dig? Och fins det ett enda bemödande att tillskansa mig framtida rättigheter öfver dig? Aldrig, aldrig! Det är nödvändighetens lag, som fört oss tillhopa – ty det fans alla förutsättningar. Men om utvecklingens lag skulle skilja oss åt, då får icke du klaga, och icke jag. Må den ene respektera ärligheten i den andres sträfvan, äfven om deras vägar skulle skiljas! Jag drog dig till mig, ty sjelfmant hade du aldrig kommit, och jag gjorde det med full afsigt.
Horn behagat yttra, rörande sättet att transportera trupper och manskap, torde det tillåtas mig, hvad båtsmännen beträffar, få upplysa, att vid 1828 års riksdag fråga uppstod 0111 den föreskrift, att båtsmännen skulle marchera, i stället för att med kronoskjuts fortskafFas. Den af R. St. i detta ämne då föreslagne författning blefaf K. M. afslagen, eller icke upptagen; men dessförinnan erhöll Förvaltningen af Sjöärenderna befallning att inkomma med dess underd. yttrande i saken. Detta utlåtande som jag nu icke har till hands, anhåller jag få framdeles aflemna för att till Utsk. åtfölja motionen. Detta utlåt, som sedermera blifvit till prot. aflemnadt lydde sålunda: Afskrift. Stockholm den 11 September 1821). Till K. M. underdånigst, ang:de båtsmäns förskaffande vid commenderingär. Uti nåd. skrifvelse af den 3 nasti. Juli har E. K. M. befallt Förvaltningen af Sjöärenderna att inkomma med underdånigt yttrande, huruvida af gällande bålsmans-contract eller andra anledningar några hinder och svårigheter kunna inträffa för vidtagande af den författning till kronoskjutsskyldighetens lättnad, att båtsmännen böra vid commenderingar marchera i stället för att skjutsas. Till und. åtlydnad häraf, och sedan flottans särskilde stalionsbefälhafvare i ärendet afgifvit infordrade upplysnin - Den 19 Februari c. ra. gar, får Förvaltningen underdånigt yttra och anföra, att båtsmans-contracterne icke innefatta något stadgande, huru båtsmän och sjöfolk skola till tjenstgöring vid flottans stationer forslas. De författningar, sorn härom innehålla föreskrifter, öro 1696 års K. Tågordning § 8, deruti hjudes, att 8 båtsmän skola vara om en häst. 1719 års Tågordning innehåller detsamma. K. Resolutionen den 10 September I7i3, §. 18. gör deruti den ändring, att 12 man böra vara om ett par hästar istället för 16. Enahanda stadgande upptager K.
Dessa anmärknJr hvälfva sig hufvudsak!, omkring 3:ne punkter, nemi.: i:o de s. k. allmänna motiv, sorn legat till grund för Utsk:s afstyrkanden af anslag till nya löner eller till löne-förbättring inom styrelse-verken; 2:0 Utsk:s afstyrkande af äskad tillökning uti arbetspersonalen inom K. Götha Hofrätt; och 3:o XItsk:s afstyrkande af begärd löneförbättring för Hofrätternas ledamöter och tjenstemän, samt vaklbetjening. I frågan om de allmänna motiverna för alla afstyrkanden hafva Hr Biskopen Doctor Hedrén och Hr Prosten Stenhammar, jemte flere af PresteSt:s upplyste ledamöter, afgifvit så kraftfulla, så förträffligt deducerade, så öfvertygande reservationer, att jag gerna skulle kunna inskränka mig till blotta åberopandet af deras innehåll i sin helhet, utan att trötta med ytterligare vidlyftighet i ett ämne, som ligger solklart för hvarje oförvilladt omdöme. Ämnets stora vigt fordrar likväl tillägg af några ord, och jag utbeder mig i sådant afseende R. o. Ad:s benägna tålamod och uppmärksamhet. Utsk. har ej giltat förneka, Ulsk. har tvertom bestämdt medgifvit, "att anledn. kunnat finnas till begäran af nå"gon förhöjning uti embetsverkens stater.’’ Månne ej af detta bestämda medgifvande obestridligen följer, att Utsk. bort tillstyrka och att R. St. böra bevilja den af behofvet påkallade förhöjningen? Eller är det väl Utsk:s mening, alt arbetet inom dessa embetsverk skall 22 Den a Maj f. di. hammas i sin jemna gång, att balancernn med hvarje år skola oafbrutet växa, att de embetsoch tjenstemän, som anses förljente af löneförbättring, skola, under trägna mödor och ständigt växande arbete, med undergifvenhet, och utan att modfällas elier tröttna, förbida densamma i en måhända aflägsen framtid. Jag beklagar uppriktigt det Iand, der sådana statsmanna-åsigter söka och förmå att göra sig gällande.
Herr ContractsProsten funne sig föranlåten föreslå, det Rikets Stander matte hos Kongl. Magt i underdånighet anhålla om nämnde författnings förnyande, med föreläggande af lämpligt vite för vederbörande att, inom viss tid, omförmälde förtekningar Presterskapet tillställa ; och bar , i anledning af denna Motion , hvilken flere af Ståndets Ledamöter biträdt, Pierr ContractsProsten Hallström erinrat, att äfven Kronobetjente behöfde tillhållas, att i berörde afseende afgifva fullständiga underrättelser, emedan benämningen lagbrott skall blifvit af några så tolkad, som skulle dermed förstås endast sådana förbrytelser , på hvilka kyrkoplikt, uppenbar eller hemlig, föijer; att författningens ändamål, som vöre att lemna Presterskapet en både för moralitetens \ Ordande och för mö iigheten att meddela vederbörlige embetsbetyg oumbärlig upplysning, genom berörde tolkning förfelas; och att, då sakens vigt fordrade, att formliga utdrag gö* Blh. till Riks. St, Prat. IgiS och 1329, 7 Sami, 2. 8 :de Haft. 18 LagZftskottets Betänkande N:o 32. ras ur BrottmålsProtocollen , till hvilka Kroi nobetjeningeu ej har tillgång , det syntes billigt och ändamålsenligast, att ifrågavarande åliggande öfverflyttas på vederbörande Domhafvande ; i sammanhang hvarmed Herr ContraclsProsten anmärkt, att om lägersman, till-, talad af qvinna , med hvilken han aflat barn, inför Rätta gifver henne högtidligt äktenskapslöfte, Pastor derom dock saknar en i flere hänseenden nödig kännedom.
Under dessa förhållanden, och då ej någon bestämd åsigt, under en följd af riksdagar, ännu gjort sig gällande, i afseende på de grunder, hvarpå statsmakternas åtgörande för (eller rättare sagdt emot) denna näring böra hvila, synes mig snarare lämpligt, att med något tålamod afvakta näringens naturliga, om ock ej brådstörtande, utveckling på ett rationelt och med stats-ekonomiens fordringar öfverensstämmande sätt, hvarföre jag vågar föreslå, att Rikets Ständer, med afseende af Utskottets förslag, ville stadna i det beslut, ”att bibehålla den i tarifen vid 28 § af 1848 års förordning, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, bestämda ”klassfördelning och pannerymds-afgift.” ' af Herr aj Dahlström: ”Emot de förenade Utskottens beslut, att fördela den tid af året, under hvilken bränvinsbränning tillåten är, i sex terminer, får jag mig reservera, af följande skäl: att detta beslut är onyttigt och medför allt för stor svårighet vid kontrollen. Beslutet är onyttigt, emedan en månads bränning icke kan för ladugården medföra någon förmån. Ingen ställer utfordringssättet, vare sig vid stor eller liten ladugård, på månad; täta påkommande förändringar deri skada. Ar det åter fråga om kreatursgödning; är en månads tid för kort; och ämnet för hränvinstillverkningen: säd eller potatis, annorlunda användt, än till drank, skulle till Bevil/n.-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. 29 gödning medföra mångdubbiad verkan, om ock endast halfva qvanliteten af en månads konsumtion deraf för bränning, dertill begagnades. Hvad åter kontrollen vidkommer, synes beslutet hafva tillkommit endast med afseende å de små lyftpannorna. Man önskar deras mindre antal, ty de medföra ekonomisk förlust; i stället skulle deras antal nu komma att ökas. Ar det väl möjligt för kronobetjeningen, att månadtligen binna resa omkring i orten, på ofta aflägsna och obanade vägar, för att försegla små bränvinspannor? Den bar mycket annat att göra.