Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
3filiTillståndet med den, under denna benämning, för indelta Armeens titc-lioBoställens förseende med Caractershus och tilldelande af Inqvarteringsställspenningar åt de Indelningshafvare, som äro i saknad af slike hus, bilCnssan. dadé Fond har visat sig vara, de bägge åren: Tillgångar vid 1827 års början: Contant Behållning uti Rikets Ständers Bank 12,460: i3.io. Fordringar, med obetald Ränta, hos Låntagare 571,817: 45. 2. D:o hos Regementerne under redovisning 18,800: 3^. 9. Förskotter till Nybyggnader och Reparationer af Caractershus m. m 12,881: 21. 3. Inkomster: Af Reservliemmans Räntor och SäterifrihetsMedel. Ränta å Cassans skuld till Krigs Archi vi Cassan år 1827 Brandskadaoch andre ersättningar år 1827 Restituerade Poster år 1827 70: 43. 5. 1828 174. Tillgångar viel 18 28 års slut. Contant behållning i Rikets Ständers Bank 20,819: 26. 6. Fordringar hos Låntagare 574,929: 36.11. D:o hos Regementerne 14,109: D:o för oförsåld Spannemål . 1,722: 10. Förskott till Caractershus-byggnad och Reparationer ' 21,775: 17. 9. T9 s^- 9 r:st‘ lltgöres egent ligen af en deposition utaf KrigsArchivets medel, som med vederbörligt tillstånd af CassaFörvaltningen till Archivets förmån förräntas.
Den omständigheten, att, såsom Elberling säger, det numera torde bli svårt utreda hvem inlemnaren var, är betydelselös, eftersom han anser sig veta, att telegrammet var adresseradt till en af de tre ifriga skandinaver — Carlsen, Blixen-Finecke och A. Hage — hvilka hade sändt Rosenmiiller till Stockholm. En af dem, A. Hage, var, om jag ej misstager mig, Plougs egen svärfar. Elberling betonar, att Ploug icke var en bland Rosenmtillers sän-demän. Någonting sådant har jag ju ej heller sagt. Deremot antager jag, att Ploug hade på förhand god reda på Rosenmiillers beskickning, och i sjelfva verket var förberedd på att så snart som möjligt emottaga meddelanden om resultatet. Min underrättelse om det af mig omnämda förbehållet har jag från en af de två personer, som måst ega den mest autentiska kännedom derom. Jemför hvad som berättas om denna sak af Posthumus, Ur minnet och dagboken om mina samtida, elfte delen, Sthlm 1874, sid. 138, 139, der äfven telegrammet om de 22,000 uppgifves vara af Rosenmtiller, hvarvid Posthumus särskildt tillägger: » mången inbillade sig: af Sohlman ». Ännu en anmärkning. Elberling meddelar, att Ro-senmtillers telegram innehöll tillägget, att kung Karl aflcmnat ett » bindande skriftligt löfte ». Detta tyckes mig redan i och för sig bort intyga för redaktionen af Faedrelandet, att löftet var » privat förtroligt » och icke ämnadt till offentliggörande. Det synes mig derför äfven mindre exakt, då Fasdre-landet i sin förklaring dagen derpå, den 16, yttrar, att tidens korthet, innan bladet skulle läggas i pressen, icke tillät redaktionen skaffa sig » någon närmare upplysning » om depeschen. Rosenmiillers telegram var ju en kom-konungen på Ulriksdals slott en hemlighetsfull sammankomst, i hvilken deltogo: frih. De Geer, grefve Manderström, frih. Gripenstedt, norske statsministern Sibbem och den från Köpenhamn anlände grefve Hamilton.
Mars hvarje år, af bruksoch fabriksidkare jemte andra jordbruket icke tillhörande verks och inrättningars egare samt handlande och handtverkare m. fl., som enl. denna Stadgas 2:dra Art. böra erlägga bevilln. för inkomst af rörelse, näring eller yrke, upgift aflemnas å den rörelse och näring, han idkat, samt den inkomst, han deraf njuter; börande dessutom den handlande eller näringsidkare, hvars rörelse under nästföreg:de tiden drifvits inom annat bevilln.-taxeringsdistrikt, aflemna bestyrkt upgift å den bevilln., som för sistförflutna år varit honom derstädes påförd». Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 14. Utskits hemställanden och redaktionsförslag biföllos. Yttrandet i ani. af en utaf B. o. Ad. beslutad förändring i gins lydelse lades till handlingarne; de öfrige hemställanderne biföllos och gins redaktion godkändes. § 34. Utskits första yttrande lades till handlingarne; och blef, med bifall till Utskits sednare hemställan, gins redaktion godkänd. gg 35, 36 och 37. Utskits hemställanden och redaktionsförslag biföllos. § 38. Den 25 Augusti f. m. 245 Utsk;ts första hemställan bifölls och det sednare yttrandet lädes till handlingarne. § 40. Vid Utsk:ts första yttrande lät R. o. Ad. bero och lade den sednare, till Presteo. BondeStm gjorda inbjudningen till handlingame. Utsk:ts förslag till föriindrad ordalydelse af denua § godkändes. § 43. R. o. Ad. lät vid Utskits yttrande bero. gg 44 och 45. Utskits hemställanden och redaktionsförsiag biföllos. gg 47 och 51. Vid Utskits yttranden lät E. o. Ad. bero. Med bifall till Utskits hemställan, blef gins förändrade lydelse godkänd. § 54. Utskits yttrande lades till handlingarne. g 55. R. o. Ad. biföll
— De förbud, som åren 1812, 1813 och 18r4 inträffade, hade oaktadt den lifliga Handelsrörelse, som idkades på Kusterne, likväl så utarmadt Landet, alt sistnämnde års KronoSkatter icke utan Utmätningar kunde erhållas och otaligt enskildte Lagsökningar anställdes; hvaraf den stora förlägenhet uppkom, som i Serskildta Utskottets Betänkande vid 1815 års Urtima Riksdag finnes beskrifven, och till PleniProtocollet den 8 December blifvit anmärkt; men sedan vid sistnämnde Riksdag Kongl. Majrt och Riksens Ständer, förunnade Landet fri Bränvinstillverkning och sedan deras Frihet under de påföljande åren fått tillgodonjutas, har välmågan småningom börjat återkomma, och den lyckliga följd redan visat sig, att under sista året, oansett den vid slutet deraf inträffade stockning i Penningevägen, Lagsökningsmålen vid LandsCancelliet, med ett antal af nära 4oo och således till omkring ^:delen af det förut vanliga, blifvit förminskade. Skulle nu Bränvinsbränningen af Potatoes i denna, med uträkning och idoghet, i stort cultiverade Jordfrugt, som utgör Landets förnämsta Rörelsefond, åter inställas: så frugtar jag, att den förra brydsamma belägenheten å Den 24 Januarii. nyo uppkommer; och grundar denna ffugtan, äfven på det i min tanka, betydliga skäl; att den Landet ålagde Bevillning, är beräknad pä ömnog förtjenst och lätt Penningeåtkomst; och att i samma stund, den hufvudsakeliga Näring Landet äger, inskränkes eller blott försättes i osäkerhet, skola Fastighetsvärden ännu mera falla, Personliga afgiften icke tillfullo utgöras» den påräknade BevillningsSumman till en stor del gå förlorad och liela Staten sålunda lida i de till dess oumgängeliga behof, anslagne Inkomster.
M. aflåta en underd. skrifvelse med anhållan om utredning af förhåljanderna på de olika ställena, och hvaraf sedermera skulle följa, att skjutslegan blefve lika pä olika ställen och motsvarade hvad jordbruket och skjutsningsbestyret kan lida. Så vidt jag fattar, utgör detta förslag en anmärkn. öfver Utsk:s hemställan i första punkten, hvaruti Utsk. afslär åtskilliga motioner, hvilka i enahanda syftning blifvit väckta, men då Utsk:s hemställan blifvit af R. o. Ad. bifallen, 12 Den 1 Juni. så synes mig denna fråga vara afgjord och icke kunna vidare under denna Riksdag hos Ståndet förekomma lill afgörande. Hvad äler angår Gr. Sparres sisla yttrande, förmodar jag att det i ett afseende grundar sig pä ett misstag, ty ehuru Gr:n tycks hysa samma åsigt som jag, att nemi. skjutslegan icke bör förhöjas för de gästgifverigårdar, der entreprenad icke kunnat inrättas, har Gr:n del oaktadt yrkat bifall lill Ulskss tillika gjorda hemställan om förhöjning af 20 sk. på de ställen, der entreprenad icke eger rum. Beträffande äler det af Gr:n framställda yrkande, ang:de entrepre nad-skjutsens förhöjande, kan jag icke inse att de skäl, som för denna åsigt blifvit anförda, böra föranleda bifall lill lltsk:s förslag. Skillnaden emellan de afgifler, som betalas pä olika ställen är allt för stor, för att på något sätt kunna jernnäs genom en förhöjning af blott 4 sk. b;ko. Jag anhåller ali i detta afseende få nämna ett förhållande, som jag närmast känner. Det finnes inom Westmanlands län 2 å 3 gästgifvaregårdar der de skjutsskyldige icke betala någon afgift till entreprenören, då deremot på andra ställen inom länet det betalas 32 R:dr. Det är icke tänkbart att på de ställen der 32 R:dr b:ko betalas per hemman, någon förminskning kan komma att ega rum genom en förhöjning af 4 sk.
Hvilken strid det kommer att bli mellan autograf samlare! Och nu ber jag, att vi få förflytta oss till själf va platsen, till cirkus vid Karlavägen. D e t säges, att säsongen är slut, men detta är dock ett af säsongens evenement. P å onsdags middag äro spårvägarne uppåt Östermalm öfverfulla och det ena ekipaget efter det andra rullar uppför Sturegatan och vidare Esplanaden fram till Stockholms hippodrom, där de bilda en lång fil. V i stiga in genom den vanliga entréen, som nu är rikt klädd med friskt grönt, och befinna oss snart midt inne i marknadslifvet. D e t är internationellt i detta ords hela bemärkelse. M e n vänta, vi måste först taga en hastig öfverblick öfver det hela, innan vi kunna inlåta oss på detaljerna. Arenan känna vi icke mera igen, golfbelagd som den är och ytterst omkransad af en ung skog af höga granar. Rundt om från höga stänger vaja de olika nationernas flaggor, och nedanför i cirkel befinna sig marknadsstånden med sina mångfaldiga artiklar. O c h det är » stil » på dessa marknadsstånd, och alla » stilar » äro representerade på ett konstnärligt sätt, tack vare herrar G r a b o w och Rubensons skickliga penslar. Här se vi en skånsk bondstuga, i hvilken försäljas leksaker och slöjdalster, där åter ett gammalt medeltida judehus, där antikviteter finnas att tillgå. Blomsterstånd med de fagraste blommor sprida sin doft, och i ett annat kvittra fåglar i sina burar och skaka sina skiftande fjädrar. Lekverk och rökverk, förfriskningar och nöjen bjudas öfverallt och öfverallt råder ett virrvarr och en färgrikedom, som blända ögat. Och hvilket marknadslif se ' n. D ä r kommer en gubbe stretande med sitt kasperskåp och har en mängd roliga saker att förtälja. Där är en dansande björn, och där åter springa små näpna kolportricer och bjuda ut Idun. O c h vidt öfver sorlet brusar musiken i yra takter och kommer nerverna att spritta. Men vi måste äfven se på kostymerna.
Vid de kyrkomöten som hittills egt rum hafva ledamöterna antingen rest på egen bekostnad, eller också hafva de erhållit bidrag på ett eller annat sätt, och kyrkomötets förhandlingar hafva blifvit kunniga för allmänheten. Så var förhållandet med det kyrkomöte som sisth år hölls i Danmark, och så bör det äfven vara med kyrkomöten i vårt land, om man vill att de skola gifva goda resultat, något som är omöjligt om man antager Utsk:s förslag, hvarföre jag för min del yrkar alslag å detsamma. Gr. Liljencrantz, Gustaf Fredr.: Då jag icke ämnar understödja förslaget i sin helhet, så vill jag icke besvära R, o. Ad. 400 Den 1 November e. m. med en detaljerad granskning af detsamma. Ett förslag som icke innehåller att kyrkomötena skulle återkomma på vissa tider, som icke medgifver valrätt åt hvarje person som inställer sig, när val skall ega rum; ett förslag, enl. hvilket alla icke äro valbara, och som slutligen icke ger ledamöterna rätt att tala om de angelägenheter, som ligga dem på hjertat, är genom sjelfva sin upställning ett i skapelsen dödfödt foster. Hvad för ölrigt sjelfva saken beträffar, så visar oss historien att kyrkomöten ofta haft till påföljd en massa af kyrkliga stadganden, hvarigenom det gudomliga ordet blifvit stiildt i skuggan, och hierarchien har i kyrkomötena haft sitt förnämsta stöd. Vi hafva redan allt för mångå institutioner, sorn anse sig hafva rätt att inblanda sig i samhällsmedlemmarues andliga angelägenheter, och derföre kan jag icke tillstyrka att nu inrätta en institution som framför andra skulle göra anspråk på att lagstifta för tanken, samvetet och bekännelsen. Jag anhåller således, .att It. o. Ad. ville ofslå LagUtsk:s förslag såsom varande obehöfligt och icke ledande till något godt mål. Gr. Sparre: Jag ber om förlåtelse att jag icke har det tå lamod och den ihärdighet att tala i dessa frågor, hvilken onekligen utmärker Hrr »läsare», men jag har sysselsatt mig med dessa ämnen så lång tid att jag icke förmår att med den seghet som vederbör besvara alla de utfall som ständigtgöras.
Flottans behof utaf lika god om iek« bättre beskaffenhet, än förenämnde skattetjära, vore det, efter Utskottets tanka, icke allenast en ömsesidig fördel, utan ock öfverensstämmande med dea grundsatts, Kongl. Majrt och Rikets Ständer gemensamt antagit rörande kronans spanmåls-intrader, — hvilka, jemlikt Kongl. Maj:tsNådiga Bref den 3o Mars i83o, lills vidare böra, så litet sorn. möjligt, in natura levereras, och deremot Stats-Verkets behof af säd fyllas genom upphandling i vederbörlig ordning samt de skaltskyldige få spanmålen efter årets markegång med penningar lösa,-— om den hittills föreskrifne levereringen af tunna tjära in natura från Gottland hädanefter må på enahanda sätt lösas; och Utskottet får af dessa anledningar föreslå: att ifrågavarande räntetjära må, efter hvarje års markegång, med penningar af de skattskyldige lösas och såmedelst i öfrige krono-uppbörden ingå. Vid senaste Riksdag blef ofvanomförmälde tjäru-anslag in natura med kronovärdiet 524 Rtdr r6 sk. såsom en vanlig indelning uppförda på Riks-Statens fjerde liufvudtitel, utan att numera, såsom förut egde rum, Stats-Verket uppbär af Flottans medel någon ersättning för öfverlåielsen *f berörde ränte-persedel.
Hos Kongl. Maj:l bär Landshöfdinge-Embetet i Calmar län i underdånighet anmält och förordat en af Länsmannen i Gräsgårds härad af Ölands Södra Mot, L. P. Marmolin till Kongl. Maj.ts Befallningshafvande i länet ingifven ansökning, alt de af bemälde länsman nu innehafda tjenstebohemman, -jmantal N:o 2 Melby i Segerstads socken, och -f3e mantal N:o 8 Näsby i Ås socken, hvilka hemman, såsom belägna på l,j mils afstånd (rån hvarandra och aflägse håde från landshöfdinge-residensel och ortens tingställe, hvarken kunde af boställshafvaren i sambruk skötas, eller med fördel för tjensten bebos, mätte få utbytas emot det mera välbelägna kronoskatte-hemmanet /jj mantal N:o 9 Bredinge i Kastlösa socken, hvilket Marmolin för sådant ändamål inköpt.
Och hafva väl , genom en sådan beskattningsMethod, Jordbruket och Näringarne eller de arbetande FolkClasserne njutit den lindring i tryckande bördor som deras nödställda belägenhet så rättvist påkallar? Faller deremot icke Statsbördan tyngst på Jordbrukaren , hvars E* gendom är synbarust af alla, och aldrig kan gömmas bakom origtiga uppgifter. Med en sådan åsigt af ämnet, hade jag för min del trott mig böra tillstyrka , att ofvanförmälte af Herr von Törne författade Förslag till BevillningiUlsk, BeiilnkamUn. jg Bfevii!ningsgrunderne, matie (agas under noga öfvervägande och efter fullständig granskning deraf till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning öfverlämnäs; till hvilken hemställan jag ansett mig äga så mycket större anledning , sorn , utorh det bifall ifrågavarande Förslag af flere Nationens Representanter inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln , samt HögVördige PresteStåndet vid i 815 ®rs Riksdag Vunnit, det Hedervärda BondeSiåndet , som i anseende till samma Riksdags annalkande slut , ej fann möjligt att ingå i deiaillerad pröfning af förslagets användbarhet, likväl, Under erkännande af Författarens förtjenster i denna del, åt kommande Ständer öfverlämnat detta Project till det afseende det kunde förtjena. Men, då Höglofl. Utskottets Beredning tillstyrkt bibehållandet af de nu gällande BevilR ningsgrunder, och den rådande Opinionen inom Höglofl. Utskottet synes deruti instämma, anser jag mig med oförändrad öfvertygelse böra för det närvarande inskränka min åtgärd dervid , att mig till Prolocollet reservera , under anhållan derjemte, att detta mitt anförande mätte till Riksens Höglofl.
» Förlåt mig, kära du, men när jag kom hem i går qväll, hörde jag lille Arnold gråta, och då måste jag ha kommit att i hastigheten kasta dem der. Nå », fortsatte hon skrattande, » det var väl ingenting att se så högtidlig ut för? » » Nej bevars, men, Bertha, det skulle verkligen inte skada, om du vore lite mer ordentlig. » Hon satte sig vid fönstret och såg envist ut. Det var ingenting i verlden, som mer retade henne än detta eviga predikande om ordning i hvarje vrå. Ordning! — ja, det var visst en välsignad sak, och ingen var mera villig än hon att erkänna det, men hon kunde verkligen inte hjelpa, att hon ej var något ordningsmönster; hon var icke skapad på det viset. MODETIDNING » Jag kan flytta, om jag inte kan vara frun i lag », ljöd det med en ton af sårad sjelfkänsla borta från spiseln, och Elins af elden på förhand upphetsade, trinda anlete lågade ytterligare af harm. » Jag ska ' be om mitt betyg. » » Men Elin då, begriper hon inte, att jag måste säga från då något är galet? » » Jag begriper ingenting här i huset. Kan jag hjelpa, att frun är vid dåligt humör? Jag kunde laga sås till kaptenskan Grip, så att den kunde ätas, och hon gaf mig tjugo kronor i julklapp, men » Resten försvann i en dof brumning, hvaraf frun endast, då hon drog dörren till efter sig, hörde något otydligt om » folk som sjelfve ingenting begripa. » Hvad hon kände sig elybklig! Icke ens lille Arnolds joller kunde komma henne att glömma, hur ledsamt det varit hela denna dag. Hon lät barnflickan bära ut gossen och kastade sig sjelf, på nytt gråtande, på en stol. Då hörde hon steg i yttre rummet, hastigt torkade hon sina ögon, och då mannen inträdde låg hon helt lättjefullt på soffan, så fördjupad i en bok, att hon icke märkte honom. 47 » Du lofvade i morse att göra i ordning en hvit halsduk.
Ständers , genom dess Förstärkta Statsutskott, fattade Beslut, måste lända till ovilkorlig efterlefnad,* så berde äfven den äskade Summan först utgå genom beskattning af åtskillige ÖfverflödsArtiklar, och någon FyllnadsAfgift ej komma i fråga förr än utrönt blifvit, det den erforderlige Summan icke kunde på annat satt erhållas , hvilket fall likväl förmodades så mycket mindre böra inträffa, som Utskottet redan ansett sig kunna genom Taxering af ÖfverflödsArtiklar utbekomma 416,000 R:dr; hvaremot å andra sidan är erinradt, att Förstärkta StatsUtskottet väl afgjort, det skulle bristen i BevillningsSumman först utgå genom en ÖfvevflödsBeskattning och FyllnadsAfgiften derefter äga rum, men likväl aldrig bestämdt förklarat huru mycket genom denna Artikel borde anskaffas, utan öfverlemnat sådant till Utskottets 340 BevillningsUtsk. Betänkanden, fria ompröfvande, samt att, sedan Riksens Höglofl. Ständer genom den medgifne nedsättningen af 850,000 R:dr synes hafva indirect förklarat, det den föreslagne OfverflodsAfgiften vöre för hög, borde äfven Utskottet deraf finna anledning att föreslå den så lågt som möjligt. Vid den häraf inom Utskottet föranledde ■votering hafva Två Stånd stannat emot Två och Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. JBorgareStåndet ansett, att den af Riksens Högloft. Ständer medgifne minskning af 250,000 R:dr på Allmän Bevillning skall verkställas på det sätt , att den föreslagne FyllnadsAfgiften först skall bortgå , och med det öfriga nedsättning ske å de i 3 Art. upptagne ÖfverflödaAfgifter, samt af Högvördige Prestesamt Hedervärda liondeStånden, det borde Utskottet hos Riksens Högloft.
Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 17 Kongl. Maj:ts utslag kommit exekutorn tillhanda, det ålåge honom att låta beslutet till behörig verkställighet befordras, derest laga hinder icke mötte, utan att uppehåll dermed finge genom ytterligare nådansökning beredas; med tillämpning af hvilken föreskrift och enär Kongl. Majrts nådiga utslag den 19 December 1838 äfven innehöll yttrande öfver Engmans förut gjorda underdåniga ansökning, att af nåd förskonas ifrån bötesansvaret, det kunde påstås, att bans ytterligare nådansökning ej borde hindra utslagets behöriga verkställighet. Men utom det att denna föreskrift, i sammanhang med den tillika gifna, att Konungens befallningshafvande borde låta vara sig angeläget, att till straff dömda och häktade personer, som ämnade hos Kongl. Majit söka nåd, ej saknade underrättelse om nödvändigheten att på en gång förete alla de skäl och grunder, hvilka förmenades bereda dem förskoning, synnerligast afsåge förfarandet i gröfre brottmål, der den sakfällde vore häktad, torde föreskriftens ovilkorliga tillämpning i alla förekommande mål synas betänklig äfven derföre, att, efter hvad erfarenheten visat, en förnyad nådansökning understundom pröfvals förtjena nådigt afseende. Otvifvelaktigt vore väl, att, vid sådant förhållande, de jitterligare åtgärder, som i ett hos högre Rätt slutligen afgjordt bölesmål ännu återstode, när den sakfällde saknade tillgång till ådömda böters gäldande, nemligen att förvandla dessa till annan bestraffning enligt lag, och alt låta denna bestraffning till verkställighet befordra, icke bort vidtagas, på sätt i förevarande fall tillgått, utan anmälan derom hos vederbörande exekutor, hvilken det egentligen tillhörde att om verkställighetsåtgärden förordna.
•Hen är en ersättning för alla de kostnader, som åtfölja dess befattning, Hushyra, Erpiipage, Betjening med mera. Jag anhåller att Betänkandet måtte afslås edler ock med denna anmärkning Återremitteras. Friherre Cederström, Jacob: Om ett Folk vill hafva en Representativ Constitution, bör det så laga, att Cheferne för de Representative Corpserne, hvilka innehafva de högsta Värdigheterna, icke af egna medel ovilkorligen förlora, om de emottaga ett sådant uppdrag. Då Riksens Ständer alltid anslagit Stater åt Rikets Embetsman, men under ett Riksmöte icke något Arfvode eller serskild Lön, Ståndens Taleman tillägges, måste jag bekänna alt det förekommit jnig underligt, alt fråga någonsin kunnat uppstå om indragning af TalemänsTafllarne, helst Cheferne för Nationens Representativa Corpser nödvändigt måste se både Representanterne och Statens Embetsman hos sig understundom församlade, hvaraf följer, att dessa Chefer böra förses med en lämpelig Våning och Taffel. I anledning häraf får jag för min del anhålla att Betänkandet antingen malte afslås eller ock återremitteras, Den 27 Januarii. 413 Friherre Boije, Ludvig: Ja g delar med liela detta Stånd en oinskränkt aktning för den Ledamot, som gjort denna Motion; men jag tror att han, så väl som Utskottet i sitt Betänkande, lemnadt runi för anmärkning, att icke hafva varit nog tydelig. Tallarne äro i Betänkandet ansedde böra upphöra; oell Klubbarne äro ansedde böra bibehållas; men jag tror att ännu en tredje anstallt finnes, som icke kan hänföras lill någondera af dessa benämningar och om hvilken så väl Motionen, som Betänkandet icke nämner något serskildt, men dock torde vara inbegripet inom ämnet.
I afseende på hvad Herr Morath nämnt om mängden af motioner, som vid denna Riksdag skola hafva tilltagit i den grad, att de förhålla sig mot förra vanligheten, såsom 12 till 6, så skulle jag tro, att derigenom snarare gifves anledning tili Riksdagens förlängande än till gö - Den 92 April c. m. 5o7 romålens Ökande, emedan ingen ändock kan arbeta öfver sin höfva. Grefve Posse, Arviel: Såsom hedrad med förtroendet att vara Ordförande uti ett af Utskotten, har icke heller jag med liknöjdhet kunnat åliöra dera del af SfatsUtskottets Betänkande, hvaruti en, efter min tanka, öfverdrifven afprutning på Notariernes och Canzlisternas aflöning blifvit föreslagen. Uti det af Herr Grefven och LandtMarskalken samt Herrar Talmän och Utskottens samtelige Ordförande uppgjorde förslag till berörde aflöning, hafva de som erhålla tractamente, d. v. s. Notarier och Canzlister blifvit, om mitt minne ej bedrager mig, tillagde a4 sk. Banco om dagen mindre, än hvad deras vederlikar vid förra Riksdagar åtnjutit. Men det oaktadt har StatsUtskattet hemställt, om icke en ytterligare nedsättning af 16 »k. borde beslutas, hvarigenom tractamentet blefve förminskadt med 4o sk. om dagen, mot hvad det förr varit. Då göromålen, enligt hvad Ridderskapet och Adeln har sig bekant, nu äro mer an dubbelt så många sorn vid föregående Riksmötet, kan jag så mycket mindre finna det vara billigt att betjeningen denna gången skola i så betydlig mon mindre belönas för sin möda, sorn jag icke delar den siste värde Talarens tanke, att göromålen inom Ufjkotten skola förorsaka Riksd agens förlängande, fy erfarenheten har re. dan öfvertygat mig derom, att motionernes mängd, endast föranledt till ett trägnare, ett ihärdigare arbete. I Den 22 -April e, m.