Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sigrid och nästan ångrade, att hon begett sig åstad med detta hemska sällskap. Men när hon såg med hvilken säkerhet gumman förde henne fram på skogsvägar och gångstigar, så lugnade hon sig åter och fann, att bättre förare hade hon ej kunnat få. Då Sigrid fattade beslutet att följa med Annika, så skedde det i full öfvertygelse om, att hon, under gummans beskydd, säkrast skulle kunna slippa fram hvar som helst, blott denna sjelf så ville. Men dock ansåg Sigrid sig ej så alldeles säker på gummans goda vilja, dels och mest fruktade hon för att låta henne till sin fördel använda någon af sina trollkonster, ty detta vore ju en svår synd. Hennes ångest för fadren och nödvändigheten att hastigt besluta sig, öfvervann dock hennes tvekan, och hon lugnade sig med hoppet att kunna afhålla gumman ifrån, att för hennes räkning använda något signeri. Så snart Annika började med sitt underliga prat, bäfvade Sigrid åter, men något annat, som skulle förefallit farligt, varsnade hon ej. På de stigar der gumman med fullkomlig kännedom och säkerhet förde dem framåt, möttes ytterst sällan någon menniska. Sedan de vandrande, dels till fots, dels med båt, tillryggalagt en så lång väg, att Sigrids fötter började säga opp sin tjenst, sade mor Annika: "Siså, här är nattqvarteret. Icke är just bädden mjuk, men jag tänker jungfrun sofver utan vagga i natt." Stället var en liten ödslig backstuga, der en gammal gumma bodde ensam. Med af häpnad helt runda ögon, stirrade kojans värdinna på sin gamla gäst, men syntes villigt ordna allt till de vandrandes beqvämlighet, så godt hon kunde. "Jo jo, jungfrun", sade mor Annika, "här måste hon bo så trångt, när hon är nära det stora huset i Åbo. Men, fina jungfru, kom bara och vandra med mig åt hemtrakterna, jo der är ståt! Der ska jag föra henne öfverallt i de rikaste gårdarne. Hon ska inte behöfva vara rädd för dåligt värdsfolk. Hi, hi, hvar tror hon värdsfolket är? Äro de ej slagna kanske! Eller tror hon, att hon skall snyrpa på sin fina näsa, åt att i bondens stuga ej är så fin lukt som i herrarnes salar?
— Skaffa Er professor Abelins bok: » Om värden af späda barn. » Malin. 1) Se svar till Naima i n:r 5. 2) Er gulgråa hy tilltro vi oss ej kunna försköna; är Ni allmänt klen, vore möjligen en allmänstärkande behandling det bästa medlet. — Ingnid händerna hvarje kväll med lanolin. Helmi. Tag under några veckor tre gånger dagligen vid måltiderna tre stycken Élaud ' s järnpiller. Försök att fä vistas ute något mera än hittills. Oskar. Någon nyttig bok i detta ämne finnes ej. Ni gjorde klokast uti att i sommar undergå en kallvattenkur. S. Följ de föreskrifter, som lemnats Carola i n:r 4. Drick dessutom till frukost och middag ett punschglas Porlavatten. Jacques. Skulle enligt vår mening bäst lämpa sig för behandling på lämpligt sjukhus. Hvad beträffar edert förslag om hyp» otisk behandling, vore ju alltid skäl att försöka dylik, då hennes egen viljekraft synes vara så nedsatt. Svea. Ni bör i sådant fall vända Er till specialist. Julia. Försvinna efter all sannolikhet af sig själfva. För närvarande är i alla händelser ingenting att göra. Ego. Troligen är detta en hudsjukdom, som kallas psoriasis. Kan botas genom lämpliga salvor (vanligast med tjära eller chrysarobin), men behandlingen måste anordnas oeh ledas af läkare. Invärtes ges ofta arsenik. — Vänd Er till läkare. Prenumerant i W. Beror troligen på den förändrade dieten. Blödningarna komma sannolikt frän hremorroider. Tag hvarje morgon på fastande mage en rägad tesked konstgjordt Carlsbadersalt i ett dricksglas varmt vatten. Se svar till Naemi i n:r 6 och n:r 8, samt till Eva i n:r 3. Ala. Se svar till Veritas i n:r 12. Edra tänder hör Ni borsta morgon och afton med d:r Ulmgrens tandpulver. Har Ni tillfälle därtill, vore skäl att låta tandläkare göra dem rena. Tacksam prenumerant. Svar på edra frågor finner Ni i följande förut lemnade svar: 1) och 2) Veritas i n:r 12; 3) och 4) Ella i n:r 3; 5), 6) och 7) Naemi i n:r 6 och 8- Aida.
Som heldst, qvarstanna på det ställe, dit de en gång kommit; hvarjemte det blifvit erinradt, att emellan Utskottens förslag, att ställa HandtverksGcsäller under TtjenstehjonsStadgan, och det enahanda förslag, hvarmed Utskotten nu i afseende på FabriksGesäller inkommit, finnes den skillnad, att de förre blifvit fritagne från husaga, men icke de sednare, för hvilka den likväl skall vara lika olämplig; äfvensom och ehuru uppå en idkares och husbondes eget bedömande, samt på hans sätt att sköta sin rörelse, ankommer, att till det mesta så reglera, att icke hans arbetare åsamka sig alltför tryckande och hårdliqviderade skulder, och derigenom ådraga sig den verkliga servitude, som åtföljer det gäld—- bundna tillståndet hos hvar och en ärlig menniska, stadgandet om FabriksGesällers roS La^Utsktttets Betiitthandtn. skyldighet alt före afllyttningen sin skuld med arbete aftjena, ansetts destolieldre böra qvarstå, sorn det gifves tillfällen, föranledde af sjukdom eller annan olyckshändelse, då arbetarens penningebebof nödvändigt måste öfverstiga hans förtjenst, och då en husbonde, utan att vara obarmherrtig, icke kan neka honom ett förskott. Då skulder således någon gång kunna blifva ett nödvändigt ondt, borde man äfven tänka på, att betalningsskyldigheten hålles i tillbörlig helgd; men en Författning, sådan som Utskotten föreslagit, skulle för hvar och en oupplyst och oerfaren synas en uppmuntran till glömmande af sine förbindelser, då likväl hvarje lag bör åsyfta deras uppfyllande. Utskotten hafva icke kunnat finna, att desse anmärkningar på något sätt förändra de grunder, hvarifrån Utskotten vid affattandet af det återremitterade Betänkandet utgått; hvarföre Utskotten vid detsamma desto heldre oförändradt förblifva, som Betänkandet, enligt ankomne ProtocollsUtdrag, blifvit af de öfrige 3tne Resp. RiksStånden bifallet, hvarmed frågan finnes vara afgjord.
Uti den metalliska valutan äro dock inberäknade, hvad sorn bör märkas, (enligt Banko-Reglemenlets 106 § mom. h) alla uppköpta och oliqviderade vexlar, hvilkas lulla silfvervärde i denna stund af mången torde dragas i tvifvelsmål; och det hade sannerligen varit behöfligl alt känna dessa vexlars hela belopp samt deras större eller mindre säkerhet, för alt riktigt kunna bedöma Bankens närvarande verkliga ställning. — Härtill kommer åliggandet för Fullmäktige att genom Bankens tjenstemän ombesörja utlåning oell förvaltning af de medel, om Ilvars upplåning nu är fråga. Af alla dessa skäl syntes mig, ehuru brådskande än saken ansågs vara, att en loflig omtanka för realisationens betryggande emot alla möjliga händelser var tillräcklig anledning, alt, då afgörande! på en dag blef uppskjutet, böra Banko-fullmäktige uti omlörmälda hänseende. — Uti underlåtenheten häraf kunde jag för min del icke instämma. Vidare får jag reservera mig emot den åtgärden, att åtskilja frågan om lånets upptagande ifrån frågan om de upplånta medlens fördelning och användande. Dessa frågor hade, efter mitt förmenande, bordt behandlas uti eli oskiljaktigt sammanhang. Ty sättet huru medlen skola fördelas och användas kommer i betydlig måll alt öka eller minska betänkligheterna emot förslaget att belasta vårt gäldbundna Rike med en ytterligare utländsk skuld. Utan att förringa den utomordentliga förlägenhet, som förefinnes, och utan att förneka behofvet af hjelp, (hvaraf utan tvifvel hvarje representant känner en nog stark påtryckning), kan man likväl hysa den fruktan, att, om ingenting derom på förhand bestämmes, dessa lånta medel kunna så fördelas och användas, att de företrädesvis eller lill större delen komma dem till godo, som genom svindlande spekulationer och en yppig lefnad icke kunna fritagas från delaktighet uti orsakerna till den förhandenvarande penningenöden; men att deremot de samhällsklasser eller enskilda personer, som få lida endast genom följderna af de förras obetänksamma och öfverdådiga förfarande, möjligen deraf kunna erhålla ingen eller allt för obetydlig hjelp.
Memorial till Hedervärda BondéStåndet, vied utlåtande om ert yrkad, men vägrad propositioni stridighet eller enlighet med Grundlagen. A.f Hedervärda Bonde-Ståndets PrötocollsUtdrag för den 3o nästlidne April, ankommet den 14 dennes, liar Constittitions-Utsköttet inliemtat, att, sedan, vid pröfningenaf Stats-Utskottéts Betänkanden om Statsverkets inkomster och serskildt af 25:le punkten, angående Krutoch Salpeter-försäljnings-medlen, Bonde-Ståndet, emot Talmannens tillkännagifna, hufvudsakligen på Regerings-Formens 5g och 64 §§. grundade åsigt, yrkat sådan proposition, att den nu af hemman utgående Salpetergärd mätte försvinna hland Statsverkets Inkomst-titlar Samt i stället ett deremot svarande ariåläg til Salpeter-näringens bestånd,- jemte Salpeter-uppköp, i Stats-regleringen upptagas,’ titan att till detta heslut erfordrades K:gL Blh. till Riks. St. Maj:ts sanction, Talmannen, under åberopande af förut anförda skäl, och anseende det vara alldeles ostridigt att Salpetergärden, på sätt föreslaget blifvit, ej kunde af Rikets Ständer afskaffas annorlunda än i, förening med Kongl. Maj:t, funnit sig nödsakad att, med stöd af 55 §. Riksdags-Ordningen, vägra framställandet af ifrågavarande Proposition, sådan Ståndet densamma äskat; i följd hvaraf öfver läggningen förklarades h vilande, och målet för vistes till Constitutions-Utskottet, med anmodan att, inom åtta dagar efter delfåendet, afgifva motiveradt och bestämdt utlåtande öfver berörda Propositions-förslags stridighet eller enlighet med Grundlagen. Redan i äldre tider erkändes Kronans egande-rätt till Salpeter-jorden, äfvensom hemmanens förbindelse till vissa prestationer in natura för siudningens bedrifvande.
Transport R:dr uppoffring å Statsverkets sida, tillvägabringas, men anser mig icke för det närvarande böra förorda någon af de utvägar, KrigsKollegium för ändamålets vinnande föreslagit. Då emellertid Kollegii cmbetsoch tjenstemäns aflöning, äfven efter nya Staten, skulle till någon del utgå af serskilda under Kollegii förvaltning ställda kassor, samt desse embetsoch tjenstemän äro berättigade att, när de, vid upphunnen lefnadsålder, taga afsked, bibehålla de å Stat åtnjutna löner, men nämnda kassor, ehuru de bidraga till de erforderliga tjenstemännens aflönande, likväl icke skäligen böra, mera vid detta än andra embetsverk, belastas med pensionering af Statens tjenare vågar jag i underdånighet föreslå, att af Rikets Ständer begärdes, att Kollegii afskedstagande embetsoch tjenstemän hädanefter må, utan hinder deraf, att de i större eller mindre mån varit från kassorna aflönade, i föreskrifven ordning kunna med då i Stat fastställda löner pä Allmänna Indragnings-staten uppföras.” ”Deremot och då personalen vid Utrednings-förråden i Stockholm och landsorterna fortfarande är Krigs-Kollegium underlydande, finner jag icke skäl förekomma att bifalla bemälde Kollegii, i sammanhang med dess förslag till reglering af utgifterna under Hufvud-titeln, gjorda underdåniga hemställan, att aflöningen för nämnda förrådspersonal, som med 2,900 R:dr årligen ingår uti Statsanslaget för Kollegium, må från samma anslag afskiljas och å Hufvud-titeln serskildt uppföras.” ”Ingeniör-Korpsen.”
I anseende härtill och enär skjutsbördan, särdeles i sednare tider, blifvit, på sätt Utskottet visat, betydligt lättad; då skjutslegan blifvit höjd till ett belopp, som åtminstone i det närmaste torde motsvara den dermed förenade kostnad; samt inrättandet af entreprenader synes Utskottet vara bäst egnadt att åstadkomma det mål, som är i fråga och som äfven Utskottet anser önskvärdt, hemställer Utskottet, att omförmälda förslag ej för närvarande må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Hvad derefter angår förslaget, att skjutsbesväret måtte å alla skjutsstationer, sorn finnas eller komma att inrättas, besörjas genom entreprenader; så får Utskot - 12 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 5. tet, med åberopande af hvad redan blifvit anfördt, erinra, att just uti den omständighet, att vid de skjutsstallen, der entreprenader äro inrättade, skjutslegan må uppgå till högre belopp än å de ställen, der sådana ej kunna åstadkommas, ligger det, efter Utskottets tanke, lämpligaste medlet till det åsyftade ändamålets vinnande, eller jordbrukets befriande från skjutsbesväret; att en ovilkorlig föreskrift i den syftning, som blifvit föreslagen, skulle icke blott förnärma de skjutsskyldiges rätt och flerstädes otvifvelaktigt möta oöfvervinneligt hinder genom saknaden af passande närbelägna gårdar, dit skjutsningsbestyret, i fäll af skjutsskyldiges och gästgifvareg obenägenhet att ingå på entreprenad, kunde flyttas, utan äfven på många ställen föranleda till hvarjehanda försök att uppdrifva skjutslegan oskäligt högt och dessutom verka derhän, att kommunernas innevånare sjelfva icke vidare hade något enskildt intresse i bemödandet att söka bidraga till entreprenaders åstadkommande inom de kommuner, de tillhörde. Äfven detta förslag får Utskottet alltså afstyrka.
Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 13 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående hospitalernas förbättring och underhåll. (Stats-Utsk:ts Uti:dc N:o 258.) S. A. K. Sedan, uti den af E. K. M:t till Rikets sednast Pdrsamlade Ständers profning öfverlemnade frägan om förbättrande af hospitals-anstalterne inom fäderneslandet, Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 14 Augusti 1848, jemte tillkännagifvamle af den åsigt, dels att de flerfaldiga brister, hvarmed dessa inrättningar voro behäftade, skulle, med mer eller mindre svårighet, i väsendtlig mån kunna afhjelpas, om, i stället för de dittills mera partielt tillvägabragta, af inskränkta tillgångar beroende, förbättringar, sådana kommc att efter en för bela riket gemensamt uppgjord plan verkställas, samt bestämda och fullständiga föreskrifter för förvaltningen i dess helhet meddelas, dels ock att statens mellankomst blefve vid den första förändringen nödvändig, hufvudsakligen i anseende till de flera nya byggnader, hvilka för ett efter vetenskapliga grunder ordnadt system för de vansinnigas behandling komma att erfordras, hos E. K. M:t anhållit, det E. R. M:t genom dertill skicklige, i ämnets serskilda delar sakkunnige, män måtte låta upprätta förslag till de förbättringar af hospitals-väsendet i Sverige, så i medicinskt som administrativt hänseende, hvilka, utan statsverkets stora betungande, kunde utföras och befinnas vara nödiga, samt alt Rikets Ständer sedermera finge nådig framställning i ärendet emottaga; så har, med föranledande af denna Rikets Ständers underdåniga förklaring, E. K. M:t, som funnit godt an - Expeditions-Utskottels Förslag till rind.
Hvad åter angår vedergällningens belopp; så kan det, som verkligen utgifves, omöjligen tjena till måttstock för en motparts ersättningsskyldighet. Först och främst låter det utgifna beloppet svårligen bevisa sig; och än mindre kan det tjena till måttstock för ett billigt anspråk. Imedlertid torde det, med någon sakkännedom, icke blifva så alldeles omöjligt att komma till en billighetsgrund för beräkningen. Sker åter detta; så bör deraf icke osannolikt följa, att äfven i verkligheten sakförarearfvoden reglera sig efter den tariff, som uppställes, och kostnaderne således äfven i denna del ej komma att i allmänhet öfverstiga, hvad som verkligen godtgöres. Från dessa reflexioner kan jag ej komma till annan slutföljd, än att ehuru fullkomligen bestämda föreskrifter om rättegångskostnad ej kunna gifvas, likväl i hvarje fall bör kunna stadgas ett belopp, som närmast inträffar med hvad målets utförande behöft kosta, men också icke i något fall obilligt stegras utöfver hvad det i sjelfva verket kostat. Man fastställer först minimibeloppet i hvarje instants, utan afseende på sakens beskaffenhet, såsom exempelvis vid underrätt till 2 R:dr, vid öfverrätt till 8 — och vid Högsta Domstolen till 16 R:dr, allt i silfver. Härutöfver stiger således icke ersättningen i andra fall, än då särskild anledning till stegring förekommer; och i denna godtgörelse inbegripes äfven fullmäktigs arfvode i öfverrätt och hos Högsta Domstolen, i hvilka instantser rättegångsbiträde alltid bör förutsättas behöflig!, då deremot vid underrätt detta beror af tvistämnets penningevärde och sakens beskaffenhet. Den senare kan för hvarje fall endast af domaren urskiljas, åt hvilken alltså måste lemnäs att derefter bestämma fullmäktigsarfvodet. Men i förhållande till tvistens penningebelopp kan lagen utsätta arfvode! till viss procent af den omtvistade summan efter en tariff, hvari procenten går i aftagande förhållande till summans förökning; och hvad efter en sådan tariff belöper på det i fråga varande målet, bör lilldömas den vinnande, ehvad han verkligen nyttjat ombud eller ej.
Frölich: Fullkomligen instämmande med den siste värde talaren, får jag förklara, att jag skall hafva äran dagligen hos Hr Gr. o. Landtm, uppgifva fortgången af ärenderna i BancoUtsk., och hvad tid, efter mitt förmenande, kan åtgå till de återstående ärendernas afslutande. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då han varit i tillfälle erfara, det K. M. önskade fullgörandet af hvad han i afseende på riksdagens slut bestämt och hvilket för R. Den 17 Maj. 18S R. o. Ad. här, äfvensom för de öfriga RiksSCn, blifvit uppläst, alt nemi. riksdagen d. 20 dennes skulle nfbtåsas, ansåg H. Ex. sig höra till R. o. Ad. hemställa, om någon annan utväg funnes, än alt hos K. M. anmäla, hvad R. St. för sin del anse nödigt i afseende på terminen för riksdagsärenderDas fulländande, med anhållan, att H. M. för en sådan termin ville förlänga tiden för riksdagens afblåsande. Gr. Horn: Jag vågar vördsamt anhålla att få höra uppläsas den af Hr Gr. o. Landtm, åberopade nåd. skrifvelse, som från K. M. emanerat till R. St. ang:de riksdagens afslutande. Frih. Cederström: Jag tror, att i rak följd af K. M:s nåd. skrifvelse, sorn blifvit R. o. Ad. meddelad och som Hr Gr. o. Landtm, iiu åberopat, ingenting annat erfordras, an att R. o. Ad. anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes hos K. M. i und. anmäla, att riksdagsärenderna af R. o. Ad. omöjligen kunna till d. 20 Maj afslutas. Derigenom kari K. M. klarligen bedöma, att Hr Gr. o. Landtm, kommer att uppgifva en annan senare dag, dågöromålen hunnit afslutas. Frih. von Schulzenheim: Någon K.
M e n o m Mårten eller hans hustru skulle k o m m a hit en dag, så ha vi ingenting annat att göra, än att ö p p n a våra dörrar o c h våra hjärtan f ö r d e m. Dagar, veckor, månader gingo. Vintern k o m m e d dansande snöflingor o c h köld, m e d korta dagar o c h långa, stormiga nätter, då vakande ö g o n stirrade ut i mörkret o c h tunga tankar gingo sig trötta i ett hvitt gammalt hufvud. (Forte.) H y l i n &amp; C FABRIKSAKTIEBOLAG under V iol, reda v i l l ett rum i stilla H yacinthe, tak, åt r o o c h d r ö m, H eliotrope, S yren THEA-ROS-PARFYM m. f l. M. f l. T. A. T. 24 97. samt hos alla finare Parfymhandlande i 10 riket. ogrässådden och Men var, b r o d d e n af dess och kring sin k n o p p. HOFLEVERANTÖR SYLVESTER. U t o m dessa officiella representanter k o m m a äfven åtskilliga andra för kvinnosaken intresserade personer att härifrån afresa för att närvara vid kongressen, bland dessa Iduns korrespondent vid densamma fröken Ellen v o n Plåten. Prinsessan Ingeborg, öfverhofmästarinnan hos drottningen grefvinnan Åkerhielm, utrikesministerns fru o c h dotter grefvinnan o c h fröken Douglas samt kaptenskan v o n Bornstedt ha samtliga på förslag af härvarande turkiske minister Chérif paseha af sultanen hugnats m e d turkiska damorden Nischan el Sehefakat. Den aflidna var gift m e d bayerske godsägaren frih. H a n s v o n Meyern-Hohenberg. " Den frejdade gästen medförde o c k ett sällskap, s o m gaf hennes egen glän• ?s v ?^, - gS S * - ' 5 ^ - 2^- ^ Hofjuvelerare 5^ v ?- 7 — IDUN sande konst den bästa infattning.
' S. A. IC. i anledning af förd klagan deröfver, att hemmansegare, ålagde att genom Kronoskjuts fortskaffa undsättnings-spannemål, kommit att sä medelst vidkännas ett ökadt besvär, hvirmssd andre jordegare åter, i anseende till deras hemmans läge, ej varit betungade, få hos E. K. M. Riksens Ständer i underdånighet anhålla, att, uti öfverensstämmelse med hvad för transporter af Kronans effecter blifvit stadgadt, E., K. M. täcktes i Nåder förständiga vederbörande, det undsättnings-spanneroålen skall sjöledes försändas till den ort, för hvilken densamma är vorden reqvirerad; hvarjemte Riksén* Ständer undexdånigst hemställa, att, i fall dessa spannemåis-transporter ej kunna sjövägen verkställas, und>ättni»gs-tagarr. e måtte fl, genom egen försorg, epannemålen afhämta, helst sådant för dem sannolikt skulle medföra minsta kostnad, och att endast, då oundviklige hinder eller större svårigheter kunde möta härvid, ifrågavarande gpannemål borde medelst kronoskjuts fortskaffas, samt i sistnämnde händelse de skjutande erhålla full betalning, till . Underdåniga Skrifvelser. 163 det för Gästgifvare-skjuts faststaldie belopp; och torde E. K. M-ts vederbörande Befallningshafvande undfå del af det Nådiga beslut, sorn uti om förmäldte afseende varder fattadt. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. 6, godk. hos Ridd. o. Ad. den 11 Junii 1823. Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den 11 •— Bonde-Ståndet den 11 ■—• — Riksens St cinders underdåniga Adresse till Hennes Maj:t Drottningen, med lyckönskning öfver Hennes Maf.ts återkomst till Sverige. Stormägtjgs/a Aliernådigsta Drottning!
Den förändrade arbetsordningen afser emellertid icke någon minskning i embetsoch tjenstemänneiis antal och öfverensstämmer ej heller med de åsigter, dem Utskottet förut i afseende på vissa arbetens anordnande framställt och hvilka inom Stånden vunnit erkännande. Utskottet hade alltså bort afhålla sig att gilla en arbetsordning, den Utskottet dessutom i visst fall ansett icke böra tillämpas; och i stället att den Expedilions-sekreterarne lillagde tillökning blifvit sammanförd med deras löner, hade beloppet deraf hort lemnäs till Kongl. Maj:ts disposition för upprätthållande af göromålens gång i likhet med hvad som skett beträffande Kanslistoch Kopistbefaltningarne. 3) Da de äldsta Hof-rätts-råden icke komma att undfå mera än 5,000 R:dr.. lön hvardera, anser jag, att lönerne för General-intendenten och äldsta Krigs-rådet icke bort bestämmas till lika belopp, utan nedsättas till 4,500 R:dr, i följd hvaraf ock lönerne för öfrige Krigs-råden böra utgöra endast 4,000 R:dr för dem hvardera. 6) Ehuru jag, i likhet med Utskottet, ansett att ett arfvode till visst ' belopp bör bestämmas för Kommendanten i Stockholm, har jag dock icke kunnat tillstyrka, att detta belopp bestämmes högre än 1,800 R:dr, helst det föreslagna beloppet 2,555 R:dr är beräknadt såsom traktamente för en Ofverste, hvilken grad Kommendanten, enligt hvad upplyst är, icke ovilkorligen skall innehafva. 8) Utgifts-afdelningen har afstyrkt all förhöjning i ulgifterne för Krigsakademien, hufvudsakligen af det skäl, att denna inrättning är i behof af en full - Stats-UIskottets Utlåtande N-.o 71. 87 komlig omorganisation.