Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samma lag vare om den, som annans skrift utspridt eller utsprida låtit, att dermed komma sådant förräderi åstad. 4 §. Bär Svensk eller Norsk man vapen mot något af de förenade rikena, eller mot någon med dem i krig förbunden makt, miste lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. 5 §. Har Svensk eller Norsk man, genom uppmaning, eller eljest uppsåtligen, förmått främmande makt att med krig anfalla de förenade rikena, eller makt, som med dem i krig förbunden är; miste lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. 6 §. Svensk eller Norsk man, som 1. till främmande makt förråder krigsfolk eller andra invånare i något af de före' nade rikena, eller land, stad, fästning, pass eller annan försvarspost, tyghus, magasin, vapeneller proviantförråd, fartyg, krigskassa eller annat dylikt, som tillhörer något af de förenade rikena eller makt, som med dem i krig förbunden är, eller något sådant, i förrädlig afsigt, förstörer eller förderfvar; eller 28 Expeditions-Utkotiflis Förslag till underd. Skrifvelse, j\:o 449. 2. förleder de förenade rikenas eller med dem förbunden makts krigsfolk att till fienden öfvergå, eller till uppror eller annan trolöshet; eller 3. i förrädlig afsigt hindrar användandet af de förenade rikenas eller med dem förbunden makts krigsfolk emot fienden; miste lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. 7 §. Gör någon försök till brott, som i 5 eller 6 § sagdt, är, utan att brottet till fullbordan kommit; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med fyra till och med tio år. Har han, af egen drift och ej för yttre hinder elle annan tillfällighet, afvärjt all skadlig verkan af försöket; varde straffad högst med straffarbete i två år. 8 §. Om stämpling eller uppmaniqg till förräderi, som i 6 § omtalas, gälle ock hvad i 2 och 3 §§ sagdt är. 9 §.
Om nu en förändring deri skall äga rum, mäste den ske i samma ordning, som lagen blifvit stiftad, d. ä. genom en motion, som remitteras till LagUtsk. för att i laga ordning behandlas. Någon sådan motion har icke blifvit väckt; jag tror derföre, att om K. M. icke skulle afgifva någon nåd. Den 7 Maj. 333 propos. i ämnet, Ian en fråga om förändring i myntbestäm-' ningsgrunden icke vid denna riksdag upptagas, hvilket vi dessutom ej behöfva beklaga. Af dessa skäl tror jag, att icke något hinder finnes för bifall å betänk. Jag skulle önskat, att det blifvit bifallet, fastän de andra betänk:na blifvit återremitterade. Det hade varit nyttigt, om vexlingen blifvit börjad, innan beslutet om lånerörelsen af. It. St. blir fattadt, hvarigenom många farhågor skulle försvinna. Jag kan ej föreställa mig, att någon skulle hysa den tanken, alt realisationen skall rubbas eller tillintetgöras (en sådan tanke tror jag ej här kunna uppstå); men säkert är, att om den skulle finnas, kunde den ej vinna något afseende. Jag har således ej någon betänklighet vid att bifalla betänk. N:o 8; men då jag hört flera personer yttra en motsatt åsigt, hyser jag icke hopp, att man nu skall bifalla betänk. Jag vill ej yrka votering derom; men jag har till prot. velat uttrycka min tanka, att betänk, af R. o. Ad. kunde bifallas, och jag tror, att det vore nyttigt i allmänna opinionen, om R. o. Ad. ville fatta ett sådant beslut. Hr von Qvanten: Jag är öfvertygad, alt denna för fäderneslandets val så högst vigtiga fråga numera anses såsom alldeles antagen och af behofvet högt påkallad, nemi. myntbeslämningen och silfverutvexlingen. Jag skall således icke hafva mycket att anföra, emedan jag är öfvertygad, att större delen af husets ledamöter dela denna åsigt; men då inom fäderneslandet finnas många äfven af Representationen, som icke bestämdt äro af denna tanka, anhåller jag att få anföra några motiver, som kunna häfva de scrupler, hvilka möjligen återstå.
Stockholm den 26 Maji 1823, loga StaLs-Uiskottels Belänkauclen. Ankom den 4 Jnnii 1823, Bilaga Litt, T. Utlåtande, i anledning af Riksens Högloft. Stånders Revisorers gjorde hemställan, om Räntans erläggande å Förskotter, Stats-Utskottet, sorn ännu icke kan förutse, om och i hvad män Allmänna Ma. gazinsInrättningen möjeligen hädanefter blir förändring underkastad, godkänner i alla fall Riksens Högloft Ständers Revisorers gjorde hemställan, att laglig ränta bör beräknas å alla sådane Förskotter, som efter ställd attesterad borgen till enskilde personer, i följd af ingångne afhandlingar, utbetalas af Allmänna Magazins-Inråttningens Fond, Undantag härutinnan mä likväl, enligt Riksens Högloft Ständer Revisorers yttrande, beviljas vid sådane tillfällen, då för Inrättningen kan anses förmånligt, att tili befrämjande af lindrigare vilkor, samt täflan mellan hugade Speculanter, vid skeende entreprenade-auetioner, utlofva någon del af betalnings-beloppet, fast alltid under förbehåll, att vederhäftig Löftesförbindelse aflemnas. Från räntas erläggande böra Stats-Utskottets Betänkanden, iop3 ock fritagas alla de Förskotter, som till Landt-Ränterierne afsåndas eller directe till Allmänna Magazins-Inråttningens Redogörare utbetalas, till bestridandet af oundgänglige behof och förefallande dagliga utgifter. Om Riksens Höglofl. Ständer gilla hvad såväl Riksens Ständers Revisorer, som Stats-Utskottet i detta ämne föreslagit, lärer nödigt blifva, atti afseende på verkställigheten häraf genom underdånig skrifvelse anhålla, om Kongl. Maj;ts Nådiga bifall och samtycke. Bilaga Litt, £. Utlåtande, 1 anledning af Riksens Höglofl. Stånders Revisorers gjorde hemställan, rörande Undsättnings - Spannmåls återlevererande till samma Krono-Magazin, der den samma uttagits. Lika med hvad Riksens Höglofl.
- [6 T B] 49 70. gCjl^V Ett medelålders bättre fruno U R Lärarinna, THEODOR BLANCHS lektris eller sällskap. En lärarinna — 22 år — önskar med första plats att undervisa i vanK o n s t - S a l o n w liga skolämnen (icke främmande språk) samt musik. Den sökande, hvilken STOCKHOLM eger vana både som lärarinna och lektris, har god helsa och gladt lynne Permanent Konstutställning samt har utgått från ett mycket godt hem. Anspråken äro ej stora. De CD bästa rekommendationer kunna företes. Närmare upplysningar kunna erFotografier KS hållas genom Iduns Redaktion, dit svar, märkta » H. H. », ock torde af Nils Forsbergs tafla o Ställas. Ungefär en kanna risgryn sköljes 1 kokhett vatten och derpå i kallt. Ungefär H. En väl lagd neptunigördel är 2 V a dier 3 kannor mjölk uppkokas (helst i att förorda. Tag en timme, innan ni går till sängs, ett pulver af 1 gram bromnatrium och jerngrytor), hvarpå grynen iläggas och få sakta koka under jemn omröring, som till Va gram salicylsyrad vismut. Morgon och afton bör ni dricka ett glas pyrofosforsyradt gröt, men få ej fullkoka, emedan korfven då blir för lös. Derför är ock bäst att icke taga jcrnvatten. all mjölken att börja med utan späda efter Priino. Näsdoucher 3 gånger dagligen hand, ifall all icke skulle behöfvas. Gröten hälles upp att väl kallna; den kokas helst med ljum koksaltlösning (1 %). Obehaget dagen förr än korfven skall göras. Gröten försvinner antagligen, när snufvan blir bättre. arbetas nu i en balja eller ett tråg med 1 qvar3). Behandling finnes angifven i svar till ter, förväld och rifven lefver, 14 tum sirup, Finska 2) i n:r 9. Se svar till Fanny ett skedblad fmsållad myham, en tesked rifven L. L. i n:r 15. ingefära, en sked kryddpeppar, något rifven Ariana.
Pöste restante. Underrättelse 28 Jakobsgatan 3 tr., Stockholm. Tvätt af ylle och ullgarn. Då man tvättar ylle, såsom strumpor, kjortlar, tröjor m. m., bör man icke försumma att genast, innan det fatt kallna, skölja det. Skölj vattnet bör hafva samma värmegrad som det vatten, hvari tvätten skett. Om detta tvättningssätt iakttages, undviker man den olägenheten, att kläderna krympa, och de få dessutom en mycket hvit och vacker färg. Nyspunnet ullgarn tvättas på följande sätt: Man lägger det i en tvättbunke och häller sjudande vatten däröfver, stöter det sedan med en träklubba, tills det börjar löddra sig. Då sköljes det hastigt vid rinnande vatten och får då en mycket hvit färg. — 3 C v PLATSSÖKANDE. e n. E n flicka, som genomgått Kulles väfskola, önskar, på ett par månader, plats i familj for att meddela undervisning i Fornnordisk konstslöjd. Adr. : » Margaretha », Iduns byrå. [1397] A young English lady is prepared to give instruetion in English reading &amp; conversation. Moderate terms. Adress Miss Isabel Derby, of London, Iduns byrå. [1381] P l a t s ö n s k a s af en ung flicka, van att undervisa uti vanliga skolämnen och musik samt kunnig uti klädoch linnesömnad åt såväl barn som äldre. Llon är äfven villig biträda med husliga sysslor. Små anspråk. Goda rekommendationer finnas. Svar emotses till » 21 år », Iduns byrå. [1414] Att hindra hönorna från att uppäta sina ägg vill nog hvarje husmoder, som äger höns, veta råd för. Iakttag då följande: (rör ett trärede i form af en kast, och lägg öfver denna en liten ram, hvilken skall vara öfverdragen med stark linneväf, så att en fördjupning bildar sig mot midten, häri gör man en inskärning i korsform, så stort att ett ägg bekvämt kan falla ned därigenom. Ligger hö- nan, så faller ägget genom snittet ned i kasten, hvilken bör vara till en del fyld med hackelse eller hö.
Klinckowströms förslag och nu troligen förenar sig i det beslut, Borgare-St. fattat, har jag egentligen icke något att tillägga. Jag begärde ordet, då Hr von Francken ifrågasatte, att R. St:r borde gifva regeringen ett öppet förtroendevotum genom att ställa till K. M:ts disposition för ifrågav:de ändamål en summa af nära 1,000,000. Emot detta Hr von Franckens förslag ville jag opponera mig, ty om ett sådant förtroende-votum i någon fråga icke vore på sin plats, så vore det just i denna. Gr. Posse: Jag får tillkännagifva, att jag förenar mig i det af Hr Cederschiöld sednast framställda yrkande. Frih. af Ugglas: Såsom ett ytterligare skäl för antagande af milt förut väckta förslag, får jag meddeda, att underrättelse nu inlupit, att äfven Bonde-St. antagit Borgare-St:ts inbjudning i detta ämne. Sedan öfverläggningan härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats bifall till Utsle.ts hemställan med det af Borgare-St. beslutade tillägg, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan något tillägg, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på antagande af Borgare-St:ts i ämnet gjorda inbjudning, hvilken propos. med talrika och starka ja besvarades. Hr Cederschiöld: Hå nu tre Stånd hafva fattat samma beslut i denna fråga, hemställer jag, huruvida R. o. Ad. ville inbjuda Preste-St. att deri sig förena. Gr. Den 3 Mars f. m. G3 Gr. af Ugglas, Ludvig: Så vida jag rätt fattat BorgareSt:s inbjudning, afser den alla Riks-Stånden, och torde således en särskild inbjudning från R. o. Ad. till Prest-St. icke vara lämplig. Flere ledamöter hördes häri instämma. Gr. Mörner:
Den 39 Mars f. m. för Stångån bevilja 10,266 r:dr 82 sk. på samma villkor, som blifvit bestämda för de beviljade 45,°°° r.'dr till Eraraåns upprensning. 6 punkten. Frih. Sprengtporten: Jag tager mig friheten hemställa, huruvida icke ft. o. Ad. skulle (inna lämpligt, att för bibehållande af samma princip i denna fråga, som i den föregående, förändra Utsk:s, tillstyrkande i så måtto, alt det må bero af K. M. att bestämma, huruvida större eller mindre del af ifrågavar. anslag, eller dess hela belopp, bör utgå såsom låneansiag, oell att dervid må iakttagas samma ordalydelse, som vid förra punkten begagnades. Gr. Mörner: Så vidt jag kan finna, uttrycker Ulsk:s förslag redan denna åsigt fullständigare och efter min tanke bättre än det förut fattade beslutet, ty Utsk. har här vidhållit principen af lån, såsom grund, och endast undantagsvis tillåtit, att det kunde förvandlas till anslag. För min del får jag således anhålla om bifall till Utskrs förslag. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller alt PresteStrs beslut måtte blifva uppläst, och att jag derefter får yttra mig. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att både Presteoch BorgareSttn i afseende på denna punkt godkänt Utsk:s yttrande. Uppå derefter framställd propos. blef 6 punkten af R. o. Ad. bifallen. 7 punkten. Hr von Hohenhausen: Jag får till R. o. Ad. hemställa, huruvida det ej må vara skäl, alt för Gottland samma förmåner må beviljas, hvilka nu blifvit lagda till grund för dessa anslag til! strömrensningar och vattenaftappningar i öfriga delar af Riket, nemi. att det må på K. M. bero att undantagsvis för något fall bevilja, att en summa såsom anslag må utgå.
Men, huru vigtiga de skäl äro som sålunda tala för införandet af en revision i krigsförvaltningen. öfverensstämmande med och hvilande på de grunder som här nu blifvit anförda, och huru stora de fördelar än äro som härmed skulle kunna vinnas, torde dock en sådan revision, då den skulle synas komma att stå i strid med hvad i detta afseende inom Rikets öfriga förvaltningsverk är gällande, samt då dermed skulle vara förenad en årlig kostnad, beräknad till omkring 10,000 riksdaler såsom löner för dertill anställde tjenstemän, våga icke kommitterade, till införande ensamt i krigsförvaltningen, detta föreslå. 1858 års komité för styrelse-verkens omorganisation föreslog till vinnande af förenkling i den »mångfald af bokhålleri» komité© ansåg i krigskollegium ega rum, att all bokföring måtte öfverllyttas från de särskilda afdelningarnes kontor till det för verkets gemensamma bokslutskontoret Utan att kunna instämma i det sätt, denna komité sålunda uppgaf för vinnande af bokföringens förenkling, enär all bokförings borttagande från krigsförvaltningens sjelfständiga afdeiningar skulle medföra stora olägenheter och hinder i afdelningarnes göromål, måste dock det åsyftade ändamålet erkännas vara i hög grad önskvärdt. Men detta kan bättre vinnas på en väg, motsatt den, som 1858 års komité föreslog, nemligen att bokföring väl bibehålies på krigsförvaltningens särskilda afdeiningar, men att deremot ali speciel bokföring upphörde på det gemensamma hulvudbokskontoret. hvilket borde närmare inskränkas till sin ursprungliga uppgift, att hafva sin egentliga befattning med bufvudbokföringen allena. I enlighet härmed föreslås:
När man säger, alt en dimension icke skall vara kortare, icke längre, icke vidare, icke smalare än så, vill jag fråga om den icke är bestämd nog. Alt gä längre torde icke vara rädligt, emedan Bancofullm. böra hafva rättighet att afväga de små nuancer, som kunna uppkomma emellan dessa förhållanden. Men jag går längre. Jag påstår, att bestämmande af denna proportion såsom 2 lill 5 slår i fullkomlig motsägelse med det af samme ledamöter, som yrkat denna propos., gillade bestämmandet af ett minimum för silfvercassan till 2,500,000 r:dr. För alt visa detta, torde jag få underställa en liten calcul till bepröfvande af Hr Lefren, som är djup calculatör och som äfven nyligen i ett anförande gifvit bevis derpå. När t. ex. Bankens lånefond har gått ned ända till 2|- millioner i silfver, eller 10 millioner r:gs, så måste, om proportionen af 2 till 5 skall bibehållas, Bankens sedelstock utgöra 25 millioner. Men Bankens sedelstock kan nedgå under detta belopp. Om ett krigsrykte eller en panisk skräck skulle komma i landet, så skulle något hvar rusa åstad och vexla sig till silfver i Banken. Om då sedelstocken minskas till 20 millioner ifrån 25, så borde, efter det föreskrifna förhållandet af 2 till 5, metalliska cassan endast vara 8 millioner, men en annan § föreskrifver att den skall vara 10. Hälften af Bancofullm. kunde då hålla sig tillden ena föreskriften och hälften till den andra. Enahanda inkast är att Den 16 April f. m. 441 att göra emot BorgareSt:s förslag, och utom dess skulle det äfven i allmänna opinionen minska det förtroende man har till Banken, emedan förhållandet af 1 till 3 är sämre än det af 2 till 5. —i I allmänhet talar man om att fastställandet af en proportion skulle gifva credit åt Banken, men Bankens credit i allmänna opinionen är grundad på dess redogörelser, som tryckas hvarje år, deraf man ser Bankens ställning.
Det ifrån 1809 et 1810 hvilande förslaget till ändring i denna §. bifölls. 28 §. Likaledes, hvarjemte det som hvilade i från 1812 afslogs. 30 §. Det ifrån 1809 et 1810 på bordet hvilande förslaget antogs. 35 §. Tillägget sedan 1809 och 1810 och Agenter för Handeln bifölls; men alla öfriga förslag till tillägg eller ändringar i denna §. af slogs. 37 §. De härvid 1809 et 1810 gjorde förslager blefvo af Ridderskapet och Adeln gillade. 38, 39 et 40 §.§. De härvid sedan 1812 hvilande förslag afslogos. Öfver den 41 §. hade Riksens Ständer redan fattat deras beslut. 42 §. Det sedan 1812 hvilande förslag till tillägg af denna § antogs. 43. §. De till ändring häri på box-det hvilande förslager afslogos. Det sedan 1809 et 1810 på bordet hvilande förslaget antogs. 52 §. Den sedan 1809 et 1810 hvilande anmärkningen härvid ansågs böra förfalla. 53 §. Det ifrån 1809 et 1810 hvilande förslag bifölls. 56 §. De ifrån 1809 et 1810 hvilande förslagen antogos. 77 §. Den sedan 1809 et 1810 hvilande anmärkningen rörande recognitions skogar ansågs böra förfalla. 80, 81, 87 et 91 §.§. Alla rörande dessa §.§. hvilande förslag afslogos. 92 §. Beslöts att oförändrad bibehållas. 93 §. Det sedan 1812 hvilande förslaget afslogs. 96 §. Den 1809 et 1810 gjorde anmärkningen ansågs böra förfalla. 97 §. Det ifrån 1809 et 1810 hvilande förslaget antogs. 102 §. Det sedan 1809 et 1810 hvilande förslaget afslogs. 103 §.
Så småningom blottade de öfver sina hjessor en yta af vårdslöst sammanmurade tegelstenar. De bröto sakta ned en tegelsten, derefter ännu en, derefter en tredje och en fjerde. Slutligen visade sig undersidan af en ganska stor, fyrkantig, svart marmorplatta. Den låg som ett löst lock färdigt att när som helst falla öfver dem. De stöttade den med en planka, rest till hela sin längd. Derefter samlades de alla ute i kloakhvalfvet och öfverlade ännu en gång om huruvida deras beräkningar voro rigtiga. De trodde det. De voro fullt öfvertygade, att den svarta marmorplattan utgjorde en af golfrutorna i det rum, der Blumenbach förvarade sitt skrin med ryske czarens rubler. De hade endast att på natten, då allt var stilla, varligt låta marmorplattan sjunka ned som en fallucka, och vägen dit upp skulle stå dem öppen. De skulle eröfra guldets talisman, muta paschan och återskänka helt åt Islam den af Gud välsignade staden. Emin, som icke arbetat, utan hela tiden suttit med korsade ben och rökt ett långt pipskaft med mycket litet hufvud, hörde deras ord som ett aflägset sorl från ett framtida paradis. Han hade nästan glömt att hans afsigt ursprungligen endast varit att återfordra serberns två barn, att tillställa en fredlig och oblodig demonstration för att hota och skrämma. Hans fantasi målade inom rökens ringar som i ramen af en gloria en hel statshvälfning, ett pånyttfödt Damaskus, der de vanvårdade, underbart vackra moskéerna skulle återställas i sin forna prakt, högskolan blomstra upp och der den heliga gröna fanan skulle undantränga den förhatliga röda, turkiska flagga, som nu bröstade sig på det gamla, af Melik el-Aschraf uppförda citadellet. Alla tänkbara njutningars fröjder blandade sig i hans dröm. Skimret af ädelstenar och brokiga silkestyg, plasket af springbrunnar, förtjusande odaliskers smekningar, allt skaffade sig en plats i hans framtidsdikt. Endast de njutningar, som ha kokspisen och vinpressen till vagga lockade icke honom, araben, som kände sig mätt och belåten med en skål ris och litet vatten.
Lika säkert synes det vara, att hvilka racer, som hitkomma, skola de degenerera och försämras, om ej en bättre fodring och en bättre skötsel gifvas dem, och måhända blifva än sämre än de racer vi hafva. På större gårdar hafva så kallade holländerier eller mäjerier inrättats, hvarest smör och ost produceras. Fortgår denna del af landlhushållningcn med den framgång, som man har skäl att hoppas, kan snart den lid inträffa, då detta Län kan exportera till andra orter dessa nödvändighetartiklar, i stället att, som hittills varit förhållandet, behöfva importera dem för eget behof. Del suni onekligen hittills varit celi timm är ett \äsentligl hinder fur en rationel ladugårdsskötsel, är B r unvin sbränningen, soin heklaglligU is i dess nuvarande fonn hittills gjort och ännu gör sina anspråk gällande så väl på kapilaier sorn på jord brukarens uppmärksamhet och lagstiftningens behjertande. De större brännerierna, synnerligast de, sorn drifvas nied ångapparater, betraktas med afundsjuka af de mindre husbehofsappara lernas egare. De sednare tro, alt de större inrättningarne genom deras stora tillverkningar bidraga till de mindres förfång. Antalet af lill bevillning be\ il jade pannor, som år 1839 utgjorde 7,012 stycken, bar år 1842 utgjort 5,113 st., men tillverkningen kan anses likväl vara lill samma belopp. Skogarne inom Länet äro i aftagande. Härtill bidrager en större konsumtion genom liera bostäder och således flera eldstäder, äfven den utsträckta och på många ställen fördelade brän vinstillvei kningen. Derjemte hafva sä få den omlänksamheten alt tänka på efterkommandes behof, hvarföre det är sällsynt att någon återväxt beredes. De vid lagné åtgärderna för bästafveln hafva haft goda resullaler, hvarigenom de här förlagde Cavnlleri-rcgemenlerna lill en del reinonteras med inhemsk afvel. På några af de större egendoniarne fortgår får-racernas förädling; men inskränkes dock lill dessa ställen.
Mörkret föll hastigt, och bland ungträden i skogsbrynet fortsatte yrvädret alltjämt att hvina och svänga omkring honom. Gubben såg nog, att han gick bland granar, men han förstod ej, att detta var på tok, ty det växte granar också på den sidan om björkskogen, som vette mot gården. Men så kom han så långt inåt skogen, att det blef stilla och lugnt, stormen kändes ej, och träden blefvo höga och grofstammiga. Då såg han, att han råkat vilse och ville vända. Han hade blifvit yr och upphetsad, däraf att han kunnat gå vilse, och där han stod midt i spårlösa skogen, hade han ej nog reda i hufvudet till att känna på sig hvaråt han skulle gå. Han tog först af åt ett håll och så åt ett annat. Ändtligen föll det honom in att gå tillbaka i sina egna spår, men så kom mörkret, och han kunde ej följa dem. Och det blef bara högre och högre träd omkring honom. Han måtte gå hur han ville, så förstod han, att han kom längre och längre från skogsbrynet. Det var som förgjordt och förtrolladt, att han skulle löpa omkring där på skogen hela kvällen och komma för sent till badningen. Han vände om mössan och knöt om strumpebandet, men han förblef lika yr i hjärnan för den skull. Och det blef alldeles mörkt, och han började tro, att han skulle bli tvungen att stanna i skogen öfver natten. Han stödde sig mot en granstam och stod stilla för att få reda i tankarna. Den här skogen var han väl bekant med, han hade gått här så mycket, att han borde känna hvartenda träd. Han hade gått här som pojke och vallat får. Han hade gått här och satt ut snaror för skogsfågeln. I ungdomen hade han varit med om att hugga ned skogen. Han hade sett den ligga fälld på stubbmarken, och han hade sett den växa upp på nytt. Ändtligen tyckte han, att han började känna igen, hvar han var, och han trodde, att om han bara gick så och så, skulle han komma rätt. Men hur han gick, kom han endast längre och längre in i skogsdjupet. En gång kände han fast och glatt mark under foten, och då förstod han, att han ändtligen var kommen in på en väg. Den försökte han nu följa, ty en väg skulle väl ändå alltid föra någonstans.