Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Benström, pä sätt här ofvan redan blifvit antydt, väckt förslag om införande af direkt beskattning å utlånade kapitaler och såsom skäl för en dylik åtgärd hufvudsakligen anfört: ali kapitalet vore nästan helt och hållet befriad t från bevillning, under det närings-idkaren, som med lånta penningar bedrilver sin rörelse, mäste skatta lill Staten för den ränta, han på dessa penningar betalar, genom det obilliga och orättvisa stadgandet att erlägga bevillning för hela sin inkomst, ulan afdrag för sådana utbetalda räntor; alt utaf stadgandet om bevillninps-afdråget för ränta, sorn öfverstiger 5 procent, borde följa, att bevillning icke skulle ifrågakomma för lägre ränta; men della öfverensslämde icke med nyssnämnde stadgande om bevillning för inkomst; samt alt ingen rättsgrund förefunnes, hvarför kapitalet skulle tillgodonjuta en dylik skalte-frihet; och har motionären på dessa skäl yrkat, dels att näringsidkare i allmänhet icke måtte vara förbundne att uppgifva annan inkomst pa deras rörelse, än de verkligen haft,-sedan, utom de i Bevillnings-förordningen omnämnda omkostnader i och för rörelsen, utbe talla räntor för lånta penningar till rörelsens bedrifvande algått, dels ock att bevillnings-afdrag å ränta öfver 5 procent för år mätte upphöra samt kapitalet beskattas på enahanda sätt, som inkomst af handel ocb rörelse, eller på grund af uppgifter och genom taxering, dock att ifrån en 14 Bevillnittgs(lis k o Hels Betänkande N:o 5. dylik beskattning borde undantagas publika kassor och barmhertighets-sliflelser, äfvensom sädane personer, hvilkas ränteinkomst icke öfverslege 500 R:dr r:ml — ett undantag som ansåges nödvändigt för alt icke motarbeta sparsamhetsandan och kapitalbildningen. Derjemte och under uppgift alt stadgandet i 33 § om bevillnings-afdrag för ränta, som är till mer än 5 procent bestämd, icke iaktloges i hvad man kallar den större rörelsen, har Herr Konlrakls-prosten
Landtbruksskolorna skola åläggas att särskildt genomgå en passande, årlig lärokurs med de seminarister, som erhållit godkända afgångsbetyg från Seminarium, samt c) Att lärarne vid dessa förberedande skolor måtte noga erinras om deras angelägna åliggande, att ingifva Seminaristerna ett lefvande intresse för deras blifvande kall, och samvetsgrant afråda alla sådana derifrån, som de finna icke hafva naturliga anlag och böjelse för så vigtigt kall som Folkskolelärarens. Afgångsbetygen böra derföre i detta hänseende samvetsgrannt utgifvas. 3:0. Att vidare måtte stadgas, att alla de Folkskolelärare, som genomgått fullständig kurs, sådan den här ofvan blifvit antydd, skola åläggas att hvarje Onsdags och Lördags eft. m:r lemna gossebarn, mellan 12 å 16 års ålder, lämplig undervisning uti landtbrukslärans första grunder och dess hjelpvetenskaper; och bör denna undervisning, så mycket som möjligt, ske, medelst muntliga föredrag, förklaringar och frågor, hvarpå barnen få svara. Dessutom böra lärarne emellanåt med barnen besöka angränsande, väl skötta gårdar och hemman, för att förklara för dem der förefallande arbeten och kreatursskötsel. *) Redan år 1844 vid det stora landtbruksmötet i Glasgow. Att bättre löneförmåner måtte åt Folkskolelärarne beredas. Detta är nödvändigt, om personer med bättre anlag och insigter — förmåga — skola förmås att egna sig åt detta ansvarsfulla men besvärliga värf. Till följd häraf skola invändningar troligen göras mot denna motion; men dem vill jag på förhand möta med den liknelsen: att liksom den omtänksamme landtmannen väl bereder sin jord för utsädet, äfven om det skulle erfordra större kostnader än vanligt, för att få en så mycket säkrare och mera vinstgifvande skörd, likså bör ett samhälle ej sky sådana upoffringar, som gå ut på att bereda ett bättre utsäde i det upväxande slägtets jordmån, på det att det må bära bättre frukt.
Ehuru 1832 års plantor blefvo vid nedsändningen sjö- och köldskadade, så att en stor del förtvinade, hvilka sedermera med yngre rekryterats, börjar dessa planteringar att utjemna sig; man finnér bland dem de som hafva 14 fots höjd ojh 6 tums omkrets. Ekträdet har den egenheten, mer än andra trädarter, att vid plantering behöfva några år för lilldanandet af erforderliga rötter, hvarefter den lätta växtligheten först börjar; också utvisa planteringarne, jemte de af ålder uppvuxna ekar, hvilken kraft Wisingsö-jorden äger att producera både ekar och lärkträd, sedan de fått väl rotfästa sig. Åldrige ekar, som för gårdens behofver blifvit fällde, hafva gifvit en kubikfot virke per år. Ar 1834 erhöllos ollon. Af förutnämnde 145 tunnland besåddes då 50 tunnland hvarifrån plantor årligen tagits Lill utflyttning; men enär dessa böl jade blifva för" stora, således kostsamma att omflytta, så dels nedsändes genom Kongl. Styrelsens försorg, dels uppköptes i granskapet år 1842, 44 tunnor ollon, hvilka utsåddes å 95 tunnland, i ändamål att deraf få plantor till framdeles skeende planteringar. PlanLorne efter de år 1834 och 1835 sådde ollon äro nu ända till 8 ä 9 fot höga. Alt det finnes fläckar äfven här å ön, sorn äro mindre fördelaktiga, kan ej nekas; men lokalen må väljas hvar som hälst, torde sannolikt ingen så jemn och öfverallt bördig jord linnas att icke någon del deraf är obrukbar till det sökta ändamålet. Derjemte måste medgifvas att 1834 och 1835 års ollonsådder, generalement jemförde med planteringarne, förevisa något mer pålitligt, samt i omkostnader lindrigare. 16 JVisingsö kronopark sköidas oell besås i enlighet med gifna föreskrifter, på det sätt att 9,000 kubikfot derifrån försaljes, hvartill kommer gårdens egna behofver.
Hvartill lägges ett belopp, svarande emot ofvan afdragne 4.57i R:dr 38 sk. i r.st med 1,015: ?9§|> Tillkommer ännu genom nya Arrenden, sedan år 1815 “l)544;26§|. Hvarigenom Arrende -Span* nemåls beloppet blifver 5,523: 9-j. Som, ä 4 § R:dr Tunnan^ utgör * * 24,854: 39-3- Riks-Staten för år 1816 upptager för bortarrenderade Hof-Stallängar i Penningar 3,076: 18. 3. Hvartill kommer nya Arrenden 421: Mg8; a, ^ 720 Stuts-Utsköltets Betänkande*. Så blifver beloppet af desse till uppförande i Stat nu före»lagne Arrende-medel - *■ 67,03?. Arrendet af Adelforss GuldVerk, som nu utgöres med 100 Ducater årligen, ar inbegripet under ofvanberörde KongsgårdsArrende medel. 5,’to Koppar-Räntan och Slagskatten. Uti Riks-Staten för år lgiG1 påräknades den till 429I Skeppund, men efter ett medium för de 10 sista åren, kan den ej beräknas till högre än 370 Skeppund, sorn, enligt 1815 års pris beräknas till 75 R:dr Skeppundet, upptages således med - *7,730: 6:to Kronans Tionde Silfaer, Myntare-Lön och Slagskatt af Sala Bergslag. Beräknas, iflikhet med 181Ö åre Riks-Stat, till 1,900: 7:010 Löfås SilfverVerk. Tionde afgiften beräknas lika sorn hitintills, intill dess derom annorlunda beslutes, med 8:vo Kronans Tiondeoch Hammarskatts-Jern.
Derefter och under den 20 October '1824, hade Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref, gifvit Kammar-Rätten tillkänna, ”att Kongl. ”Majtt funnit en väsendtlig skillnad ega rum ”emellan de anmärkningar emot något Cöl”legium, eller annat allmänt Verk af lika ”värdighet, eller någon dess Ledamot, eller 5,ock en Kongl. Majit allena redo skyldig Em-j ”betsman, hvilka förekomma vid redogörelsen och siffran, samt dem, som kunna gö«i ”ras vid sjelfva Förvaltnings-åtgärderna , ”härrörande ofta från olika begrepp om räfsta förståndet af Kongl. Majits i vissa fall ”meddelade Nådiga föreskrifter, eller om til-j ”lämpning af författningar, eller 0111 tjenlig* ?,heten och nyttan af vidtagne åtgärder, livas 32 Lag> samt Allm,Besv.o. Oec.Utsk, Uti.
Fö ändringen med få ord upplysas kunde, så äro väre Metaliiiypotheker lika säkra * som det förvarade utländska Silfret; .Silfver-inköp kan icke heller visligen vid en hög cours påtänkas; och som utomdess för de ökade Sedlar ägde ert säker depo/t. Discontverkets utestående Lans stimma bör äfven vid hvarje års slut nära vara der/Samma. Arcana publica hafva efterhand, i mån Sanningens klara fackla förmått upplysä Folkslagen, blifvit mindskade. Maia döljde fordom gränschai tor, i hopp att fienden cj skulle hitta in uti Landet; man förteg Folkstockens belopp, att grannar ej skulle känna dess ringhet; man höll Statsverket hemligt under den förvända politiken, att menighetens upplysning vöre skadlig, och lydnaden borde vara blind. Meri töf en välgörande Landsfader och Den 5 Juli. /. ni Regent miste det vara en tillfredsställelse t. att uppenbarligen visa , Inuti de gemen* , samma Sammanskotten blifvit (iil Statens sanskyldiga behof använde. Ingenting skall, mera styrka Sveriges Monarchiska Regering samt stadga vår lagbundna Frihet än skadliga Hemligheters afskaffande och i synnerhet Regeringsformens 53 §•, som bjuder publiciteten af Statsverkets hela tillstånd, samt RiksdagsOrdningens 6Q §., som förordnar så StatsContoirets, som Bankens och Riksgäldsverkets Revision till 2;ne år i sönder. Med fägnad förnimmer jag, att Höglofl. BancoUtskottet dock medgifver, att upplysning Om Bankens RörelseCapital må till högsta Magten uppgifvas; ett välment råd, sorn jag längesedan gifvit. Det lönar ock föga mödan, att för Allmänheten dölja Sedelstockens belopp, då Urtima Riksdagar så ofta infalla, och dess imellan Revisioner nära hvartannat år af 24 Ledamöter anställas. Hvem kan ock vara okunnig om RiksgäldsSedelstockens belopp, som förvandlades i BancoSedlar, samt om 1809 ars Statsskuld, som förökte till lika belopp BancoSedelstocken?
Detta är ganska sannt. ty om man behöfver pengar, så säljer man ändå. Men jag är fullkomligt öfvertygad om att, i händelse man sätter en låg exporttull på denna, liksom på åtskilliga andra artiklar, så, icke allenast afskräckes man i någon mohn för att exportera densamma, utan lusten hos utlänningen att köpa den minskas äfven. Gr. Posse sade visserligen — som jag nyss anförde — att om man behöfver pengar, så säljer man ändå, men det är mängden af köpare som bestämmer värdet på en vara. Hvad åter beträffar de förordningar, som framdeles kunna komma att stadgas till åstadkommande af en förnuftig skogshushållning, så är jag icke så misströstande som Gr. Posse, och icke ens som Frih. Gripenstedt, ty jag tror att, om vi börjat dermed för 50 år sedan, skulle den nu varit i ordning. Jag föreställer mig således att, allteftersom upplysningen går framåt, kunna vi äfven iner och mer hoppas på lörbättrin - Den 29 Maj c. m. 643 gar härutinnan, och då de olägenheter, man här påstått ega rum, i afseende på tnlltjenstemännens närvaro vid lastning, lätt kunna förekommas genom någon liten ändring i förlättningarne, och således blott äro att betrakta som skämskott, så röstar jag för Frih. Gripeustedts förslag. Ropen på propos. förnyades. Frill. Raab: Vid 1840, 1844 och 1848 årens riksdagar tillhörde jag Bevilln.-Utsk:t och var då, liksom Hr Akerman, betraktad som hvad man då kallade frihandlare. Men det har sedan dess gått mig som många andra, att vi blifvit öfverflyglade, och bland dem, som gått längre än vi, är Frih. Gripenstedt. Jag blef derföre ledsen då jag erfor att den ädle Frih:n var af annan mening än vi andra i detta fall; men af fortsättningen på hans anförande fann jag att detta endast var i följd af de svårigheter, som uppställde sig mot en ordnad skogshushållning. Jag lemnar dock derhän, om Frih.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridder 44 4 5o Den 2 O c to b er f. in. skåpet och Adeln behagade nu endast pröfva det af StalsUtskotlet i denna punkt för ÖfverCommendants-Expedilionen tillstyrkte anslag, samt låta frågan om besparingarne hvila, för alt i sammanhang med Tionde Hufvudtiteln till pröfning förekomma. Friherre Anckarswiird: Jag finner det vara öfverflödigt att fatta beslut om ett af Utskottet nyttjadt talesätt, och jag tror, att våra öfverläggningar skulle i sanning blifva allt för vidlyftiga, om hvarje mening i ett Utskotts Betänkande skulle föranleda till beslut. Här är frågan endast, om Ridderskapet och Adeln vill bifalla, att den för ÖfverCommendants-Expeditionen i Stockholm föreslagna summa må uppföras på Stat, eller icke; och jag kan ej inse, hvad den så kallade principfrågan inverkar derpå. Dessutom lärer väl sällan någon sats hafva varit mindre tvist underkastad, än den ifrågavarande, då man från båda sidor förenat sig om Konungens dispositionsrätt af besparingarne. Jag ser således intet hinder, att uppskjuta med öfverläggning och beslut i den frågan, till dess vi komma till en positif hemställan af Utskottet i ämnet, och jag skulle tillstyrka, att vi här belt enkelt förbigå Utskottets yttrande, hvilket jag anser hafva erhållit en oförtjent tillökning på caracteren, du det blifvit benämdt principfråga. Den a October f. m. 5i Friherre af Nordin:
Husar-regementet Konung Carl XV „ 900: — „ Svea Lifgarde . , , 500: — „ Andra Lifgardet ,. 250: — „ Svea, Göta och Vendes artilleri-regementen med fyrverkare-korpsen . , „ 2,275: — „ Gotlands nationalbeväring „ 250: — 5 075: tillhopa Fem tusen sjuttiofem R:dr; 27:o) till uppförande af en ny kasernbyggnad jemte kokhus för Ingeniörtruppen, för år 1867, Femtiofem tusen etthundraniotio R:dr 25 öre; 28:o) till första anvärfningen af truppen vid bildandet af ett tredje ingeniörkompani, Fem tusen fyrahundra R:dr; 29:o) till anskaffande af ett nytt krigsbryggeeqvipage, Sextio tusen R:dr; 30:o) till uppförande af byggnader för förvarande och vård af de till regementen och korpser utlemuade krigsgevär, för år 1867, Tjugufem tusen R:dr; 31:o) till uppförande af stall och ridhus för Smålands Husar-regementes exercissqvadron, för en gång, Fyratio tusen R:dr, att i mån af behof utgå; 32:o) till uppförande af en stallbyggnad för ridskolan vid Strömsholm. Aderton tusen R:dr, att i mån af behof utgå; och 33:o) till Första Lifgrenadier-regementets godtgörande för saknaden af öfvers tebostället Kongsbro, hvilket af förre boställshafvarens sterbhus innehafves till tnidfastan år 1867, Femhundratjugu R:dr 31 öre. § 140. Med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställningar om anvisande af medel för sjöförsvarets behof samt dertill hörande föremål, hafva Rikets Ständer, utöfver de å Riks-stalens Femte Hufvudlitel uppförda årliga utgifter, till Kongl. Maj:ts disposition anvisat följande särskilda anslag, nemligen: l:o) Åttahundraaderton tusen
Kantigheter måste afjemuas, ihåligheter fyllas, på det att äfven denna med sferisk klotrundhet må framlöpa till sin bestämmelse. Med al's:de härpå och på grund af de erfarenheter, som blifvit gjorda dals i främmande länder, dels i eget land, anser jag dock, att en af folkskolans brister lätt kan hjelpas, om i folkskolan icke intages allt för stort antal barn, samt att inträdet i densamma bestämdes till en viss ålder, på det att der icke måtte få inträda allt för stridiga elementer. Emedan ingenting svagt i sig sjelft kan bestå, anser jag ock folkskolan i dess närv:de skick vara alltför mycket isolerad. Den saknar äfven luft, och är derigenom färdig att förqväfvas i sin verksamhet. Den är en ensam länk i upfostringens stora kedja, således icke ägande den kraft, den borde hafva, att draga till målet. Emellan hemmet och skolan måste vara en förmedling, likasom emellan skolan och det allmänna lifvet. Så är förhållandet vid alla andra läroinrättningar. Öfvergång finnes från skolor till akademier, från teckniska skolor till instituter. Så är icke i folkskolan. Folkskolan, anser jag, måste i sig innebära äfven ett utsprång för vidare utveckling, en kraft, som visserligen i sig uptager alla skolans barn till bearbetning, men som afsilar märgen, hvarigenom de öfriga elementerna lättare blifva synbara och öfvergå till sin bestämmelse. Jag vågar derföre tro, att den rätta förmedlingen med hemmet blef vunnen, såvida icke småskolor komme att inrättas, om åldern för intagandet af barn i folkskolan bestämdes till 10 år, med ovillkorlig skyldighet, att vissa pensa först i hemmet voro inhemtade. Derigenom förekommos de grufliga svårigheter, som upstå för folkskoleläraren att beblanda sig med sådana ytterligheter, som att lära barnen till och med bokstäfverna. Detta underordnade arbete blef då föräldrarnes ovilkorliga pligt att låta dem först genomgå, såvida de önskade vinna Den 5 November. 113 inträde för barnen i folkskolan. Småskolors bildande upstode då frivilligt af sig sjelft och sammanlänkningen med hemmet vore vunnen.
Qvarnarp, men att sedan jordegarne numera öfvergifvit tanken på att med dryga uppoffringar verkställa sänkningsarbete på denna lokal, vigtiga skäl syntes tala för den förändring i utdikningsföretaget, som intressenterne ifrågasatt; hvadan Styrelsen tillstyrkte bifall till den underdåniga ansökningen. På grund af hvad sålunda förekommit, finner Kongl. Majit Sig böra till Rikets Ständer hemställa, att det till ifrågavarande företag beviljade låneunderstöd måtte för arbetets utförande efter nu föreslagna förändrade plan få bibehållas. De ärendet rörande handlingar skola Rikets Ständers Stats-Utskott tillhandahållas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. CARL. G. Lagerstråle. Bih. till R. St. Skrifvelse N.-o 73. Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Majd Konungen i Stats-Rådet n Stockholms Slott den 2 Januari 1866. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stat,sministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, * Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson.
En upplyst vilja tyckes saknas lika mycket, som en ledande ande —; och så fattas till sist ett beslut, som alla (utomstående) äro ense om att klandra. Hela moderniseringsfrågan är ju en bland de mest invecklade — i. s. i en sådan stad som Firenze. Det finnes ett engelskt parti — utgående från den kände konsthistorikern Ruskin —, för hvilket Ouida nyligen häftigt tagit till orda. Dessa skulle helst se, att intet rördes, skulle velat ha kvar murarne, förbjuda ångspårvagnarne och bibehålla hvarje ruckel och prång af det pittoreska, enastående » centro ». Det finnes kloke italienare, som i mycket ge dem rätt och förfäkta den åsikten, att Firenze mest lefver på sin främlingsström och att det vore ekonomiskt oklokt att hänsynslöst slopa just det, som i främlingskoloniens ögon gör Firenze till Firenze: den säregna medeltidsprägeln af de trånga bakgatorna, det poetiskt idylliska i de landtliga omgifningarne. Konstskatterna och monumenten skulle icke vara nog, frukta dessa, för att locka dem att stanna sedan hemtrefnaden flytt. Den Ökade lifligheten i handel och tillförsel skulle tjäna till föga, om där ej längre funnes konsumenter. Å andra sidan framdragas sanitära och andra hänsyn *). Men sanitära^hänsyn har det väl allraminst varit, som på senare tider ledt dem till att alltmera öfvergifva sin egen vackra och bekväma byggnadstyp for illa hopkomna hyresbaracker. Sanitära hänsyn ha med rätta segrat, när det gällt att rifva nästena i stadens centrum och att där besluta en fri öppen plats. Men när det kommit till planen för anläggningen af denna plats — kan man icke inse, att det varit annat än fåfänga, dålig smak och missförstådd ekonomi — eller ännu mindre vackra bevekelsegrunder —, som dikterat beslutet om ett banalt uniformeradt torg med en staty i midten. Norr om Alperna studerar man Italiens lifligt grupperade öppna platser för att söka komma från den falska riktning af regeimässighet, man ' kommit in på.
Byleist (Byleistr), Lokes och Helblindes broder. Byrger (Byrgir), mjödkällan, hvars innehåll tillika med Bil och Hjuke upptogs till månen. Sån, hvari de båda syskonen buro den ur Byrger östa saften, kallas Sægr och såstången Simul eller Sumul. 67, 68, 70, 71. Böltorn (Bölþorn), binamn till Ymer. Bölverk (Bölverkr), binamn till Oden. Dag, son af morgonrodnadsalfen Delling och Natt. Ljusalfernas stamfader. 7. Dain (Dáinn), ett epitetnamn till en af de förnämste underjordssmederna. Han nämnes några gånger vid sidan af Mimersonen Dvalin och är antagligen densamme som Sindres medhjälpare Brock. I dikten Hyndluljod kallas de smeder, som gjort Asgards gyllene galt, Dain och Nabbe; i prosaiska eddan kallas de Brock och Sindre. Epitetnamnen Dain (Död) och Dvalin (Försänkt i dvala) anspelar säkerligen på de öden, som desse konstnärer rönt i gudasagan. Då den allegoriserande dikten Grimnersmal vill uttrycka, att döden och sömnen äro betydelsefulla makter i världsförloppet, låter den Dain och Dvalin i hjortskepnad uppehålla sig i Yggdrasils krona. En senare hand har till dessa hjortar fogat två andra: Dúneyrr och Dúraþrór, hvilkas namn äfven synas häntyda på hvila och slummer. 23. Danp (Danpr), urtidshöfding, fader till Sköld-Borgars hustru och Halfdans moder Drott. Likasom Halfdan har äfven Drott, i sin egenskap af de germaniska konungaätternas moder, åtnjutit gudomligt anseende. Danp är sannolikt densamme som Budle, budlungarnes stamfader. Delling, morgonrodnads-alfen, utanför hvars dörrar dvärgen Tjodrörer (þjóðreyrir) hvarje morgon sjunger väckelseoch välsignelsesången öfver världen.
Kamborg (kv.) M. Petrus, Per. T. Ida. D e äro ett uttryck för min önskan att kunna stå mina landsmaninnor till tjänst m e d ett råd o c h göra någonting för det » h e m », där jag tillbragt sex angenäma månader. Det är ett h e m egentligen afsedt för engelska lärarinnor o c h artister, s o m af någon anledning behöfva uppehålla sig i Paris, m e n s o m utrymmet är stort — pensionatet upptager ett helt hotell — så tager Miss Pryde emot pensionärer äfven af andra nationaliteter. Företaget är icke ställdt på förtjänst, något s o m man lätt förstår, då man får kännedom o m inackorderingspriset. Detta är 30 francs i veckan för ensamt rum, 25 francs för ett rum m e d två eller tre bäddar o c h 20 francs för ett rum m e d fem bäddar; — sällan hysas dock mer än tre personer i dessa senare rum. I ofvarmämnda pris ingå äfven franska lektioner två eller tre gånger i veckan för infödd lärarinna. Födan är g o d o c h väl lagad o c h så tillräcklig som öfver hufvud taget i någon » Pension de famille » i Paris. (Ingen svensk finner sig väl i att gå fastande från klockan tolf, då lunchen serveras, till klockan sju på aftonen.) Läget är särdeles sundt och trefligt, ehuru ej centralt: hotellet ligger omkring fem minuter från Boulognerskogén. l i v a d slutligen språket beträffar, är det ju en olägenhet, att pensionatet gästas så godt s o m uteslutande af engelskor, m e n äfven denna olägenillustrerad tidning för nummer hvarannan rese-, vandringsoch het lär » the Caledonian H o m e » ha gemensam med de flesta andra pensionat i Paris; h v a d man får höra för språk där, icke är det ren franska o c h allra minst pariserfranska. Emellertid hör det till » hemmets » regler, att detta språk skall talas vid måltiderna o c h så vidt möjligt äfven vara det dagliga samtalsspråket. Alla önskade upplysningar meddelas för öfrigt af Miss Pryde. » Damernas Iiyllning ».
M 43 uppgifna, inkomster för de nästkommande åren blifvit beräknade till ett årligt belopp af R:dr 8,171,100: — och såvida de i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagna beräkningar af Statsverkets extra-ordinarie inkomster varda af Rikets Ständer godkända och antagna, komma Sjötulls-medlen att i den nya Riks-staten upptagas med ett belopp af R:dr 10,000,000: — Städernas Salu accis med 400: — Transport 10,000,400 8,171,100: — Stats-Utskottets Memorial JM 219. 3 Transport R:dr 10,000,400: — Foslmedlen med 1,400,000: — Chartw-sigillatce-medlen med likaledes 1,400,000: —- samt llränvins-afgiften med 8,000,000: — eller de extra-ordinarie inkomsterna med tillsammans Under nu angifne förutsättning i afseende pä sistnämnda inkomsters beräknande, skulle följaktligen den blifvande Riks-staten komma att utvisa en årlig inkomst af R:dr De å samma stat uppförda årliga utgifter hafva deremot vid den under nuvarande riksdag uppgjorda statsreglering blifvit fastställda eller förslagsvis beräknade att, under den tid denna statsreglering komme alt omfatta, utgå med nedan uppgifna, för hvarje särskild Hufvud-titel sammanräknade, årliga belopp, nemligen: