Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mellby med socknen af samma namn samt Geneved, Erska, Magra och Lagmansered; i Flundre härad: Rom - Elfsborgs län. Administrativ indelning och oregelbundenheter deruti. 3 o meled med socknen af samma namn samt Fors, Uphärad, Fuxerna och Asbräcka såsom annexer; i Wedtle härad: Lundby af socknen med samma namn, samt Skallsjö, Lerum, Angered och Bergjum; samt i Ale härad: Starrkärr med Kilanda och Nödinge såsom annexer; Ostad bestående af blott denna socken; samt Skepplanda, bestående för närvarande af socknen med samma namn samt Hålanda, Sköfde, S:t Peders och Tunge socknar såsom annexer. Sistnämnde pastorats fördelning är likväl af Kongl. Maj:t beslutad, utan att sättet för densamma ännu blifvit bestämdt. Kullings fögderi består af 62 socknar, af hvilka 58 äro indelade i följande 13 pastorater, nemligen: i Kullings härad: Herrljunga med annexsocknarne Tarsled, Remmene, Fölene och Eggvena; Allgustorp med annexsocknarne Sköfde, Härene, Tuneberg, Bråttensby och Landa; Hool, med annexsocknarne Siene och Horla; Lena med Bergstena, Fullestad och Långared såsom annexer; samt Alingsås med staden och socknen af samma namn samt Rödene, Bälinge, Ödenäs och Hemsjö såsom annexer; i Gäseneds härad: Björke med Wesene, Grude, Hjellby och Hudene såsom annexer; Skölfvened med annexsocknarne Säin, Plof och Källunga; Eriksberg med Bråddarp och Mjelldrunga såsom annexer; Odh med Öra, Alboga och Molla såsom annexer; och Norunga med annexsocknarne Ljur, Ornunga, Qvinnestad, Asklanda och Norska skogsbygds socknar, den sist o nämnde i Kullings härad; i As härad:
Embetsoch tjensteman , angående förändrade stadganden rörande det afdrag, som, då Embetsoch tjensteman erhåller tjenstledighet, bör å lönen ske: B. X. 64, 158, A. 158. 60 — E — Embetsoch tjenste-miin, angående stiftande af en lag rörande afskedande af sådane, sora i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatte att deras tjenster bestrida; motion af Grefve Henning Edvard Taube: se Motioner. — samt betjente, Bankens, Diskont-Verkens och Tumba Bruks, angående en hemställan från Banko-Utskottet att desse måtte för år 1860 bibehållas vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning: B. lil. 139, A. 141. —, Riksgälds-kontorets, samt Vaktmästaren vid detta Verk, angående deras bibehållande för år 1860 vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning: B. lil. 603, 640, A. 645. Embetsoch tjenstemäns löner och pensioner, angående upphörande af all beskattning derå; motion af Hans Excellens Herr Grefve Carl Axel Löwenhjelm: se Motioner. Embetsoch tjenstemännen, angående väckta frågor, huruvida de vid sednaste Riksmöte dem beviljade löneförhöjningar skola bibehållas och på ordinarie stat uppföras, eller om nedsättning deri bör ega mm: B. III. 274, 395, 428, A. 429, 431; U. VIII. 16, 163, 204, A. 204; E. IX. lil. Embets-lokal, angående beredande af annan sådan för Rikets Ständers Justitiae-Orabudsman och hans Expedition: B. X. 3, 60, A. 60. Enke-Droltning Josephina, angående en
Öfverbyggnaden, 60 sträckfot, å 90 R:dr . Rörliga bron liro öfver afl«»i»»s$rafvcn vid Stäket. Brons längd 60 fot med ett 40 fots spann. Landtfästenas höjd öfver rustbädden 13 fot, tjocklek 10 fot och bredd 26 fot. Grundens utjemning ! Landfästen 37 kub.-f':r murverk i bruk med j tuktad sten, å 80 R:dr Stensättning, 100 qv.-famnar, å 4 R:dr . i Öfverbyggnaden, 40 sträckfot, å 120 R:dr 88ro öster osa» Bonäs. Brons längd 60 fot med ett 40 fots spann. Landfästenas höjd öfver rustbädden 13 fot, bredd 26 fot och tjocklek 10 fot. Grundläggning: 168 st. furupälar, 30 fot länga med nedslagning och afsägning, å 10 R:dr 336 kub.-fot fidels tums virke till rustbädd, j å 60 öre Landfästen, 37 kub.-f:r murverk i bruk \ med tuktad sten, å 80 R:dr Stensättning, 100 qv.-f:r, å 4 R:dr öfverbyggnaden, 40 sträckfot, å 120 R:dr Bro vid M ässia kroi£. Brons Jängd 52 fot med ett 20 fots spann. Landfästenas höjd öfver rustbädden 9 fot, tjocklek 6 fot och bredd 26 fot. Brons längd 46 fot med ett 50 fots spann. Landfästenas böjd öfver rustbädden 12 fot, tjocklek 8 fot och bredd 26 fot. Grundläggning: 140 st. furupålar, 50 fot långa, med nedslagning och afsågning, å 10 R:dr 280 kub.-fot 8/9 tums furuvirke till rustbädd, å 60 öre 1,400 168 Landfästen, 24 kub.-f:r murverk i bruk med tuktad sten, å 80 R:dr
Hvad de 79,000 r:drna beträffar, så lära dessa redan vara af ett Stånd bifallna. Stadens anspråk på dem synas ock vara så gilltiga, att de visserligen icke lära af R. o. Ad. vägras. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag vill endast i största korthet taga mig friheten fästa Husets uppmärksamhet derpå, alt hvad det nu ifrågavar. företaget beträffar, så har K. M. icke begäit något anslag dertill. Tredje afdelningen af Storamiralsembetet har afstyrkt anslaget; StatsUtsk. har afstyrkt detsamma; oell Götheborgs representanter hafva icke mycket ifrigt yrkat derpå, samt icke inom deras egel Stånd förmått tillvägabringa bifall dertill. Jag hemställer således, om det kan vara skäl för R. o. Ad. att bevilja detta anslag. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla (Jlsk:s förslag i 2Ö:te punkten. Ropades starka ja blandade med många nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta t nej. Hr Eden hjelm begärde votering. Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att, sedan votering blifvit begärd, fråga nu uppstode om innehållet af contrapropos:n; af de emot Utsk:s förslag stridande meningar, som sökt att göra sig gällande, vore den ena, alt R. St. skulle bevilja 34,000 rMr åi ligen på sätt flr Moberg föreslagit, samt 711,899 roll3 sk. 8 rist b:co för en gång till ersättning för de medel, som från hanSnbyggnadsfonden blifvit disponerade; 436 Den 27 Mars c. m. och elen andra, att R. St. skulle inskränka sig till sistnämnda summa af 79,899 r:dr3 sk. 8 r:st., för att ersätta staden den i frågavar. ulbetalta summan, men att icke något vidare anslog vid detta tillfälle skulle äga rum.
Ja när du blir gammal en gång kanske. Men om du nödvändigt vill höra artigheter så kan jag nog uppvakta med sådana också Ack min vackra Julie, hvad du är vacker, och söt sedan – förbanna mig – röd och hvit alldeles som bär och mjölk – och hvad din hvita klädning klär dig sedan – den sitter, min själ, lika bra, som vaxduks-öfverdraget på min Landau! Grefve Y; (en vagnvurm, spetsar upp öronen vid det sista ordet): Brors Landau! Hvar har Bror köpt den? Onkel T. I Stockholm och gifvit 800 R:dr. Men jag får låta ändra om svanhalsarne på den. Grefve Y. Då skall jag gifva Bror adress på min vagnmakare. I hela verlden fins ej hans like, det kan Bror lita på. Kammarjunkare Z. Men hur i all verlden kan min Bror T. komma att tala om vagnar, när min Bror är lycklig nog, att vara placerad bredvid den sköna Fröken Julie. Onkel T. Allraförst och främst sker det på hennes egen befallning, och sedan må f–n ta mig, om jag ser något ondt i att tala med henne om min splitternya vagn. Kammarjunkare Z. Nej visst icke, i fall min Bror vågar be om att få jouera af den sköna Frökens sällskap, hvar gång min Bror åker i den. Onkel T. Det skulle vara det samma som att fria, menar jag. Eller hur Julie? Julie: Kammarjunkaren får svara härpå. Det passar sig icke för mig att tala om vagnar, kan jag märka. Kammarjunkare Z. För min sköna Fröken är allting passande. Friherrinnan Fjellsköld, (leende): Bäste Herr Kammarjunkare, sätt icke sådana idéer uti min Dotters hufvud. Kammarjunkare Z. Jag ber ödmjukast, min Nådigaste. Uti Fröken Julies hufvud kan endast sköna och goda idéer finnas, tack vare henne och hennes aimabla Mamma. Onkel T. Julie är du icke nöjd nu? Julie: Öfvermåttan Söta Onkel börja nu och gräla igen! Onkel T. Strax på stund – så snart jag hämtat in räkningarne på den der vagnen. Y skall säga mig om jag gjort en god eller dålig handel. Onkeln går.
Bonde-Ståndets, vid beslutad återremiss af ExpeditionsUtskoltets förnyade förslag till underd. skrifvelse, angående ändring af 4 och 5 §§. i 17 Gap. Ärfda-Bulken, och 3 §. 8 Cap. Jorda-Balken, samt om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762, meddelade föreskrift, att till Riks-Slånden inkomma med förslag till serskild underd., skrifvelse lill Kongl. Maj:t, hvari borde anmälas den rättelse, som, enligt Expeditions-Utskoltets Memorial N:o 19, erfordrades uti Rikets Ständers förut i ämnet afiåtne skrifvelse af den 5 sistlidne Januarii, får ExpeditionsUtskottet nu ett sådant förslag härjemte till justering öfverlemna; och d& något hinder derefter icke torde möta för godkännande jemväl inom omförmälde Sine Rike-Stånd af det förnyade förslaget till underd. skrifvelse, angående ifrågavarande lagförändring, hvilket förslag redan blifvit af Högv» Presle-Ståndet gilladt, anhåller Expeditions-Utskottet, att behörig påskrift, derom måtte å samma förslag varda meddelad. Stockholm den 6 Februarii i835.. Memorial, i anledning af Vällofl. Borgare-Ståndets anmodan till llikets Ständers samtlige Utskott att inkomma med uppgift å de ärenden, hvilka pä Utskottens handläggning ännu äro beroende. Med anledning af Vällofl. Borgare-Ståndets, uti Protocolls-utdrag af den 3 d:s, gjorda anmodan till R:s St:s samtliga Utskott, alt skyndsamt inkomma med uppgift på de ärenden, hvilka ännu äro under deras handläggning eller återstå obehandlade, får Expeditions-Utskotlel, jemte erinran alt dess göromål hufvudsakligen bestämmas af det antal mål och ärenden, som inom resp.
Besv. och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 29. 33 Af Herr Boman, A. E: »Då de sammansatta Utskotten på det mest lofvärda sätt bemödat sig att genom förslag till grunderna för en mera ordnad skogshushållnings-lag förebygga Svenska skogarnes utödande, kan jag ingalunda finna det välbetänkt, att ifrån do allmänna stadgandena göra undantag för någon eho det vara må, och således icko eller för »bergslag». Enligt min åsigt innefattar tillåtelsen att »för eget behof» afverka inköpt skog äfven rättighet för bergsbruks-idkaren att för bedrifvandet at sitt yrke anlita skogen till kolning och vedhyggster, ty detta är ju obestridligen »eget behof». Jag kan omöjligen icke inse, hvarföre man skulle förbjuda den enskildt att utöfver ett visst behof anlita skogen, meu deremot tillåta obegränsad skogsskötling endast sådant föröfvades af en korporation, son» kallas »Bergslag», samt således på några få händer monopolisera en förut allmän näringsrättighet; och, enligt mitt förmenande, skulle ett sådant stadgande kunna lända deihän, alt snart nog större delen af Rikets skogar skulle komma att öfvergå i bergslags-delegares händer, utan någon säkerhet för det allmänna, att icke vinstbegäret bos dessa kan vara lika stolt, som hos hvilken annau som helst, och således att det onda, som man nu vill förebygga, ändå kommer att alltjemt fortfara. Om man icke anser bestämmelsen »eget behof» innefatta tillräcklig säkerhet för bergsbruks-idkaren, så torde det lätt lala sig göra, att genom ett tillägg göra densamma tydligare, t. ex. lör »eget och beigsbrukets behof». På grund af hvad jag här anmärkt, får jag emot Utskottens beslut i denna punkt mig reservera». Af Riksdags-fullmäktigen Petter Jönsson, med tiltkännagifvande, att, enär han ansåge ett stadgande, i den uti betänkandets fjerde punkt omförmälda syftning, innefatta ett alltför äfveniyrligt ingrepp i eganderätleu, han icke instämt med Utskottens pluralitet i dess uti nämnda punkt gjurda hemställan.
Onskligt vore dock, om emellan ett dylikt bifall och ett afslag, hvilket kunde misstydas såsom likgiltighet för folkrättigheter, hvilka säkerligen af alla med värma omfattas, en medelväg kunde finnas. Jag tror också att en sådan finnes. Hr Utrikes StatsMinistern har nyss, så tydligt som han ansett sig kunna, förklarat sig upfatta och dela de känslor och önskningar, hvilka återfinnas uti motionen. Jag skulle derföre önska att Ekon.- Utskit, meddelande denna af StatsMinistern gjorda förklaring, ville framställa att en ytterligare hemställan af Ständerna må anses obehöflig. Jemte det jag anhåller om remiss af detta yttrande tili Utskit, beder jag samma Utsk. att allvarligen betänka hvad jag nu haft äran anföra. Hr Brakel, Mauritz: Den motion, öfver hvilken vi nu öfverlägga, kan betraktas ur 2:ne synpunkter, om den är laglig och om den är af behofvet påkallad. Hvad dess laglighet beträffar, är det för det konstitutionela statsskicket sannt. glädjande att Utrikes Ministern läser och upfattar våra grundlagar annorlunda än Frih. Paykull, att han med sitt ord häfdat Svenska Folkets rätt att frambära till sin Konung hvad som ligger det, om hjertat. Detta är ock öfverensstämmande med vår grundlag, gammal Svensk häfd och med andan i ett konstitutionelt samhällsskick. It. 0:s 60:de § säger uttryckligen: » i hvilket ämne som helst, —.» Historien vittnar ock att Svenska Folket städse tagit sig rätt att tala till sin Konung och det icke allenast i de inre ärenderna utan ock i de yttre. Mångå andra exempel att förtiga, vill jag blott nämna att under Sveriges mest enväldiga Konung, Carl XII, 1713 års Ständer afsönde sin önskan till Konungen att han måtte på det snaraste sluta fred med rikets fiender. Slutligen är det just sjelfva kärnan af ett konstitutionelt samhällsskick, att Begenten styrer i öfverensstämmelse med nationens tänkesätt, och en konstitutionel ltegents storhet ligger i att skapa och leda detta tänkesätt i öfverensstämmelse med egna stora idéer.
M. behagat i Nåder gifva Rikets Ständer tillkänna, att, sedan landtbruket numera vunnit den förkofran, att med undantag af svårare missväxtår, Riket inora sina gränsor frambringade spanmål ej allenast för eget behof, men äfven derutöfver till afsättning å utrikes orter, E. K. M. ansåge, att omtankan för denna vigtiga näringsgrens vidare utveckling i främsta rummet borde rigtas åt boskapsskötseln, de åtgärder, som tid efter annan vidtagits till ullculturens befrämjande, hade verkat icke blott en förökad production af sjelfva varan, utan ock en bättre behandling deraf, hvilket haft till följd dess större användbarhet och högre värde. En lika vigtig del af landtbruksnäringen vore hornboskaps-skötseln, som icke finge tillbakasättas, om landtbruket på det hela skulle kunna göra de ytterligare framsteg, som den allmänt vaknade andan för dess förbättring gåfve en tillfredsställande anledning att hoppas. Erfarenheten hade redan bekräfLat, att olika boskapsracer, oaktadt de njöto samma underhåll, dock merendels lemnade en olika afkastning af de producter, som med deras underhållande afsäges, och derföre hade jemväl enskilde jordegare allt mer och mer rigtadt sina bemödanden derhän att utfinna och tillegna sig de racer, som, med behörigt afseende på climat och andra local-forhållanden, kunde anses vara de mest lämpliga. Men i ett land, der brist på capital i allmänhet holle industrien tillbaka från de hastigare framsteg, hvaraf dea eljest vore mägtig, kunde ej förväntas, att landtbrukaren, öfverlemnad åt sina egna krafter, skulle utsätta! sig för vådan af den möjliga förlust, som uppköpet af dyrbara racedjur och deras långyäga transport från aflägsna länder medförde, äfven om han kunde lijlyä - 3s6 Expedilions-Ut skottets Förslag till und.
Leonh., och Munck af Rosenschölds, Nils Rudolph, den 20 dennes på bordet lagda motioner ang:de und. hemställan hos K. M. 0111 Assessor Crusenstolpes frigifvande. Dessa båda motioner, sådana de blifvit lill protocollet aflemnade, upplästes så lydande: Hr Rosenqvists: ”På sätt och af de anledningar, som dagens prot. utvisar, vid discussionen öfver Hr Munck af Rosenschölds motion, rör:de Hr Assessor Crusenstolpes frigifvande, får jag väcka den motion, att R. St. hos K. M. ville framställa und. önskan, det K. M. af gunst och nåd ville gifva den fångne Hr Assessor Crusenstolpe sin frihet.’’’ Hr Munck af Rosenschölds: ”På sätt dagens prot. utvisar, antager jag fullkomligt det af Hr Rosenqvist af Akershult, Fredr. Leonli., föreslagna amendement i min motion rörtde Hr Assessor Crusenstolpes frigifvande, och väcker den motion, att R. St. hos K. M. ville framställa und. önskan, det K M. af gunst och nåd ville gifva den fångne Hr Assessor Crusenstolpe sin frihet.” R. o. Ad. fann, uppå derom af Hr Frih. o. Landtm, gjord hemställan, att dessa båda motioner, såsom författade i samma ordalag, borde såsom en och samma motion behandlas. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då denna motion icke vore omedelbarligen föranledd hvarken af redan fattade beslut, eller af redan upptagna ärenden, eller af under riksdagen inträffande händelser, och dessa tre förhållanden, enligt 56 §:n Riksd.Ordn , vore de enda, under hvilka nya frågor lingö väckas efter motionstidens slut, Hr Landtm, icke ansåge, att den nu föredragna motionen, hvilken vore framställd efter ofvannämnda tids slut, kunde af R. o. Ad. till pröfning upptagas, eller sig kunna göra propos. till remiss af densamma. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph:
Maj:ts och kronans räkning som dessa hafva skyldighet att lemna vid syner, värderingar, inventeringar m m., tillika i och för sjelfva förrättningen njuter särskild godtgörelse, som, enligt Kongl. Kungörelsen den 13 nästlidne Februari, blifvit förhöjd till 3 R.dr R:mt om dagen, anser Utskottet sig böra hemställa, det förslaget om ändring i den nu bestämda lösen för o/vanomförmälda handlingar icke må bifallas. Vid den nu stadgade lösen för Under-domstolars, Ofverståthållare-embelets och Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes protokoller och utslag är vordet anmärkt och yrkadt af Erik Christensson: att då det belopp, som utsökes, icke uppginge till 150 R.dr R:mt, eller då expeditioner rörande en sak, som blifvit till fortsatt handläggning vid annat tillfälle utställd, icke upptoge ett halft skrifvet ark, kärande och svarande endast skulle derför erlägga hälften af den nu stadgade lösen; samt af Herr Grefve Taube: att, till förekommande af onödig tidsutdrägt vid ärendenas behandling, lösen måtte bestämmas till En R:dr för första arket och 50 öre R:mt för hvarje af de öfriga arken samt utöfver lösen efter arktalet 2 R:dr samma mynt, eller det högre belopp, som må anses lämpligt, då protokollet innefattar slutligt utslag. Hvad nu först beträffar Erik Christenssons ofvanberörda yrkande, så har motionären, till stöd för sin mening, anfört, att den nu gällande expeditions-taxan vore så beskaffad, att den medellöse genom de dryga omkostnaderne vid protokolls-lösen, dem kärande part måste förskjuta, blefve urståndsatt att i laglig väg kunna utsöka sin rätt, helst när han hade en rik vederpart, som förmedelst hvarjehanda invändningar, förmådde uppehålla och derigenom äfven fördyra en rättegång
Götheborg sände Tre egna Fullmäktige; Städerna af Första Klassen hvardera Två; de af Andra Klassen, med rätt alt ställa Två, hvardera minst En; och Städerna af Tredje Klassen hvardera en Fullmäktig. Städerna af de öfriga Klasserna äga att sända hvardera En Fullmäktig; dock med rättighet att förena sig, Två, högst Tre, örn en person, hvilken likväl måste vara till Riksdagsman vald för en af dessa Städer, dar han sjelf Magistratsperson eller Borgare är. Riksdagsfullmäktig för Stad af Tredje Klassen må jemväl kunna tillika antaga Fullmakt för en annan Stad af lägre Klass. 3:o. Valen skola ske •inför Magistraten efter det å hvarje ort hittills öfliga valsätt, deruti likväl ändring kan äga rum, enär antingen någon Stads samtlige valberättigade Innevånare, eller ock en eller flere klasser bland dem, hos Konungen anhålla om fastställande af ny Valordning för Staden, och Konungen, efter veder hörandes hörande, finner skäl att dertill samtycka. Då valen förrättas af Borgerskapet samfäldt och icke af Elektorer, beräknas rösterna efter hvad hvar och en af de väljande till Staden skattar. Annorlunda, än genom ordentlig omröstning med slutna sedlar af B or g ers kap et eller af dess utsedde Elektorer, må Riks dags-Fullmäktig icke kallas. 2:o. Falen förrättas inför veder, ,börande Magistrater i enlighet med den ordning, sorn af Ståndet antagen och af Honungen gillad och fastställd är. Den, sorn enligt tr.e eller i3:e §. valrätt eger, vare ej berättigad att uti val, pä grund af denna §., laga del. Förslag till ändring, i Grundlag.
Stråles motion om meddelande af bestämdt stadgande, huruvida särskildt ansvar skall äga rum för förnyande af förbrytelse, hvarför man ännu icke undergått bestraffning, m, m, Hr Stuart, Carl Gust.: De frågor, som utgöra föremål för Hr Stråles genom detta betänk, besvarade motion, äro af särdeles stor vigt för hela vår criminallagstiftning, Olika åsigter hafva i afseende på dem gjort sig gällande; och det fordras större juridisk både theoretisk och practisk kunskap, än jag varit i tillfälle att förvärfva, för att med full tillförlitlighet kunna bedöma den ena eller andra Asig-r tens företräde. Men med den rättighet jag äger att deltaga uti afgörandet af dessa lagfrågor, anser jag mig äfven skyldig att förklara min individuella öfvertygelse i'ör:de desamma, Då jag således, för min del, instämmer uti den af Hr Professor Grubbe afgifna reservation, medgifver jag visserligen, att på andra sidan skäl förekomma af icke ringa vigt för den lagförklaring i afseende på ådömda böters gäldande, hvilken Utsk:s pluralitet tillstyrkt. Jag anser mig dock icke "Hunna underlåta att vid detta tillfälle fästa så mycket mera afseende på den af Professorn i rättsljiran yid Rikets förnämsta Högskola yttrade åsigt, sora densamma är öfverensstämmande med Lagcommitte'ens ledamöters tanke i ämne, Jag anhå||er derföre om återremiss af betänk, icke så mycket i afsigt att förmå Utsk. ändra sitt tillstyrkande, emedan jag tror, att Utsk. först efter noggrann pröfning af ämnet fattat sitt beslut, och jag icke kan anföra mera giltjga skäl, än dem såväl motionen som nyssberörde reservation å ömse sidor innehålla, utan egentligen för att genom återremisseu sätta R. o. Ad, i tillfälle att vid frågornas afgörande, efter lioggrannt öfvervägande af de upplysningar, spm i betänk, meddelas, och sedan hvar och en i anledning deraf stadgat sin öfvertygelse i ämnet, fatta det ändamålsenligaste beslut i hvarje särskild fråga. 38 Den 4 December f. m. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
Ett sådant förhållande borde t. ex. bestå deri, att fängelsetiden skulle vara jemnt hälften af straffarbetstiden. Fiir närv:de anser jag mig likväl böra yrka bifall till Utsk:ts förslag. Hr Garlheim-Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar: I likhet med de tvenne sista talarne, anser äfven jag att den ifrågavide §:n bör af R. o. Ad. antagas. Den 11 Juli f. m. 377 Hvad dödsstraffet beträffar, sä veta vi att det icke allenast är grundadt på det stadgande i Mosaiska lagen, som säger att »den, som utgjuter menniskors blod, hans blod skall ock af menniskor utgjutet varda», utan äfven på ett språk i Nya Testamentet. Gr. Sparre har för öfrigt så fullständigt utvecklat skälen för dödsstraffets bibehållande, att jag blott vill instämma med honom och påpeka att dödsstraffets nödvändighet här i Sverige ännu är grundad i den allmänna opinionen. Vi veta nemi., hurusom vid flere särskilda tidpunkter, då dödsstraff icke verkställdes, ett allmänt missnöje blifvit uttaladt såväl af domare, som i de allmänna tidningarne. Af fängelsedirektörer och fängelsepredikanter har man äfven fått den upplysning, att fruktan för döden är den enda anledningen till att lången bereder sig till döden, och att, så länge någon förhoppning om nåd Aunes qvar hos den lifdömde, en rätt föreställning om och ånger öfver det brott han begått, förgäfves är att vänta. Deremot, i samma stund han får underrättelse om att hans nåde-ansökning är afslagen, lärer en hastig förändring hos honom försiggå, så att han mottager den tröst, som honom erbjudes. Under sådana förhållanden beror lämpligheten af dödsstraffets bibehållande på hvad man anser menniskans bestämmelse vara, om densamma endast utgöres af detta lifvet eller af det kommande. Ar menniskans bestämmelse endast att tillbringa ett lif här på jorden, skulle jag instämma med dem, som nu yrka på dödsstraffets afskaffande; men, då jag omöjligen icke kan ingå på att så är förhållandet, måste jag yrka motsatsen, eller dödsstraffets bibehållande.