Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med penningelöner försedde prester och akademiske tjenstemän skulle betala 6 proc , men kyrkobetjeningen samt akademioch skollärare endast 4 proc. Patroni ecclesiarum i Skåne, som, utan att derför hålla adlig rustning, åtnjöte spanmål utaf kronobonden, skulle betala 9 proc. efter kronovärdering. Magistratspersoner och städernas betjening skulle erlägga lika lönebevillning med statens tjenstemän, eller 6 proc. af lön och annan inkomst. Näringsidkare i städerna eller de, som eljest der utöfvade något yrke, skulle betala till beloppet fastställd afgift efter vissa klasser, bestämda med afseende å den skattskyldiges förmögenhet samt städernas storlek och rörelse. Sålunda voro grosshandlare i Stockholm och Göteborg upptagne i 7 klasser till högst 300 och minst 20 d:r. I afseende på bevillningen af andre handlande samt handtverkare och borgare i allmänhet, hade — utom Stockholm och Göteborg, der 7 klasser voro bestämda med högsta afgiften 150 och lägsta 10 d:r för »handelsman» samt högsta afgiften 100 och lägsta 8 d:r för handtverkare och andre borgare — städerna blifvit indelade i 5 särskilda kategorier med 6 afgiftsklasser inom hvarje kategori och med följande benämningar: »största städerna», »medelmåttiga», »mindre», »än mindre» och »minsta». Afgiften för »förmögne handelsmän» i de »största städerna» utgjorde 100 d:r och för »förmögne» societetsoch embetsman, handtverkare och andre borgare 60 d.r samt för handelsmän minst 10 och handtverkare 6 d:r. Lägsta afgiften var i de minsta städerna 2 d:r för såväl handelsmän som handtverkare, eller densamma som handtverksgesäller borde erlägga. Skulle någre handlande eller handtverkare ega sådan känd rörelse och förmögenhet, att taxeringsmännen funne högsta klassens afgift för ringa, egde de att skäligen öka den utsatta summan. Deremot kunde afgiften för handlande eller handtverkare af mycket ringa vilkor nedsättas till hälften af det för de minst förmögne bestämda beloppet.
Yid förstnämnde riksdag, då frågan behandlades i sammanhang med ett annat framstäldt förslag om öppnandet, dels genom kanaler, dels genom jernvägar, af en kommunikationsled från staden Åmål till sjön Nedra Kalfven samt vidare genom sjöarne Ömmeln, Limmern, Östra och Yestra Silen samt Lelången till Stora Lee, förklarade dåvarande Stats-Utskott, uti sitt i ämnet afgifna utlåtande (N:o 158 punkten 35), att, ehuru Utskottet visserligen erkände det stora behofvet och den allmänna vigten af förbättring i kommunikations-anstalterna inom den del af riket, hvarest berörda kanaloch jernvägsanläggningar skulle verkställas, Utskottet likväl, vid det förhållande att Utskottet icke vore i tillfälle bedöma hvilketdera af de 2:ne förslagen borde företrädesvis af Staten understödjas, samt enär denna fråga icke vore i vederbörlig ordning utredd, och ortens innevånare ej heller genom skedda aktieteckningar tillkännagifvit hvilketderas af dessa förslagutförande kunde påräkna de största enskilda bidragen, funne sig böra hemställa, att de gjorda framställningarne icke borde till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Yid sistförflutna riksdag åter, då frågan inskränktes till anvisande af statsbidrag för kommunikations-leden mellan Hattefura hamn och Håfverud, förklarade dåvarande Stats-Utskott, under åberopande af hvad vid 1856—1858 års riksdag blifvit i föreuämnda utlåtande anfördt, att, då någon pröfning angående det belopp, hvarmed företaget borde å Statens sida understödjas, icke lämpligen kunde ega rum, innan bolag blifvit bildadt samt utredt blifvit, i hvad mån den erforderliga kostnaden kunde inom orten sammanbringas, äfvensom under hvad Bilt. till R. St. Brot. 1862 1863. 4 Sami. 1 A/d. 3 Band. 3 Höft. 5 34 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. vilkor intressenterne för sia del kunde vara villige att åtaga sig arbetets utförande och fullbordande, Utskottet föranlätes hemställa, att frågan finge förfalla. Sedan Kongl. Majits
Stockholm den 29 Oktober 1863. Reservationer: af Herr Grefve Sparre, Eric: “Utan att vilja bestrida behofvet af en förändring i lagens stadganden angående mannens målsmansrätt för hustru i den syftning, ifrågavarande förslag afser, eller att detsamma i viss mån öfverensstämmer med gällande åsigter om qvinnans ställning, måste jag likväl uttala den mening, att förslaget förutsätter en mera genomgripande förändring, än att densamma på sätt nu blifvit föreslaget kan åstadkommas. Grundsatsen om mannens målsmansrätt finnes icke allenast uttryckt i 9 Kap. 1 § Giftermåls-Balken, men äfven i 11 Kap. 1 och 6 §§ samma Balk, 1 Kap. 8 § Handels-Balken m. fl. ställen, hvilka, om de lemnäs oförändrade, skola lemna rum för tvekan angående omfånget at nu föreslagna stadgande. Äfven under förutsättning att den allmänna meningen gillar Lag-Utskottets Betänkande N:o 79. en så beskaffad delning af dispositionsrätten öfver makars bo, som förslaget afser, erfordras således, enligt min åsigt, åtskilliga föreskrifter rörande t. ex. mannens eller hustruns befogenhet att föryttra den genom förord hustrun tillerkända lösa egendomen, i saknad af hvilka, förvecklingar och osäkerhet i eganderätten af betänklig art skola uppstå. En grundsats af den beskaffenhet, som den om mannens målsinansrätt för hustrun, och så införlifvad med den allmänna meningen, kan icke utan en mera omfattande lagstiftning förändras.
Pä hwad som blifwit medfördt, hwarförutan Riksens Ständer ansett nödigt, att wederbörande Embetsman, Fiscaler och Krono-Betjcning mätte wid strängt answar älaggas att ti se, det förfaltningarne om Gärdfari-Handel och Lurendrägeri noga cfterlefwa!^, samt att lgog ärS Kungörelse mätte en gäng om äret i Kyrkorne offcnteligen uppläms och de deruti utsatte böter blifwa angifwarens ensak. "Riksens Stander framhärda etc." Härefter aftägade Högloft. Ridderflapet oM Adcln klockan 10, under anförande af Herr Grefwen och Landtmarflalken, till Skiks-Salen, hwarest Plcnum-Plenorum vpnades, a Hans Kongl. Majlls magnar, af Hans Exel* lence Stats-Ministern för de Utrikes Ärenderne Herr Friherre vnn ingeström som meddelade Kongl. Wants Nä» diga bekiaftelse till Riksens Ständers underdäniga förslag och hemställande»?: 1:0 angående widtagande af särstildte anstalter till Rikets fraintida förswar emot en anfallande fiende. 2:0 Om Komnrgens rättighet att förklara Mö myndig. g:o Om en tilläggning wid r Cap. 2 §. Jordabalken rörande Köpe-Afhandlingar. 4:0 Angäende ansmarigHets-Lsg för Riksens Ständers Fullmägtige i Banken; och 5:0 Ven i Maj. 1049 Z:o om Answarighets-Lag för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret. Högloft. Ridderffapet och Adeln lemnade Riks-Salen och ätskiljdeS klockan n. In lirlem l?roto«oI1i. O. Lilvsrstolxe. Onsdagen -en 2 Maj. Plenum kl. 9. f. m.
Det är inte svårt att vara godi då man är lycklig. HOFMÄSTAREN. mycket med olyckor för att bli hyggliga. HUSHÅLLERSKAN. Åhja! men jag har sett folk, som behöfde bra den heliga jungfrun beskydde och välsigne dessa unga menniskor! HOFMÄSTAREN. Inte skrocka om olyckor nu! Jag säger bara: Amen! Ha bröllopsgästerna hörts af ännu? HUSHÅLLERSKAN. och stökar; han var oppe klockan sex i morse och vandrade i trädgården. HOFMÄSTAREN. Det är alldeles tyst i huset; bara biktfadern går kunde han också! Ett sådant bröllop har man aldrig skapet ännu? Det var dugtigt efter en sådan natt, och dricka sett här på orten! Har Kerstin varit inne hos herr inte med! Jag sköter mitt, jag. Se, det vet jag inte! Och det befattar jag mig HOFMÄSTAREN. fram! Herrn sade till att han ville ha sin och fruns i stora salen! Och derför undrar jag, om man inte skulle väcka... HUSHÅLLERSKAN. Ja, men jag ville veta, när frukosten skall sättas frukost dukad här, och att de andre skulle äta nere Hvad han är dum, gamla karlen! HOFMÄSTAREN. vakna... Om man skulle höra vid dörren, om de äro HUSHÅLLERSKAN. är inte i klostret längre nu. Och kallnar maten, så lär det inte göra dem stort. När folk äro kära, så äta de inte. HOFMÄSTAREN. Om han understår sig att gå och lyssna! Han fadern! Det var då besynnerligt! Se här ha vi biktHUSHÅLLERSKAN till dörren; går, när biktfadern kommit in. Scen II. DE FÖRRE. BIKTFADERN. BIKTFADERN. Är ingen uppstigen ännu? HOFMÄSTAREN. Nej, inte ännu! Det är så tyst derinne! Derinne? Hvem sofver der? HOFMÄSTAREN. Herrskapet, de unga förstås! BIKTFADERN far tillsammans. Ah! HOFMÄSTAREN. herren...
CStIötti o j b o r t, Lagtidning for svenska folket. att O. Williamson, Borås, säljer prima helylle marinblå Gosstricotkostymer Utgifves i Stockholm och kostar från från 3 till 10 års för 3: 75. Prisku1 juli till årets slut endast rant å yllevaror sändes franko. 1 k r o n a. med ärmar till 3: 50 pr st. Härigenom undvikas dryga utgifter till [1573] O. WILLIAMSON, Borås. advokater, och många tvister kunna Stärkelse, svenskt fabrikat, gifver linnet, utan att forstöra det, en bländande hvit färg. Till salu hos alla specerihandlande i rij. Stockholm. st. Jansson &amp; Co., [2081] Hötorget. ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher g r a t i s åt Iduns abonnenter och för uppdrag åt andra mot en obetydlig ersättning. Alla saker skickas mot efterkraf och få, när varans art sådant medgifver, returneras (dock genast) mot fraktkostnaden. Skyddsmärket. OBS. Skyddsmärket. som torde insändas i förskott medels poslanvisning eller i sparmärken (ef frimärken!) För porto tillkomma 30 Öre. [1359] Iduns Expedition. mannen Den ödesdigra frågan med dess svar af A g n e s S t e v e n s. Bi ö F. W. BILLES Bryggeri © o i o f f s s g a t a n JCLa packadt i bleckdosor och stanniol, öl, Export-öl, säljes genom Hrr specerihandlare. Pilsener Oxtorgsgatan Iskällardricka. Ellen. till den 1 5 dec. Priset pr å r 600 k r. Prospekt sändes p ä begäran. Referenser i fru C. I fru M a g n u s v. E s s e n. Egen tillverkning. Tör hållbarhet ansvaras. [203i] Sex för femton! Till det otroligt billiga priset 2J50 säljer jag, när minst ^ dussin tages, en ny sorts hemstickade extra prima Trikotkläder för 3 — 7 års gossar.
Majit begärt att, till aflönande af en under nästlidna år vid denna inrättning särskildt antagen så kallad Inslruktionsbarnmorska, med åliggande alt, jemte bestridandet af närmaste sjukvården å den åt barnmorskeläraren upplåtna afdelning af barnbördshuset, biträda denne vid elevernas undervisning, Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af 450 R:dr; och har omförmälda nådiga framställning blifvit af Rikets Ständer bifallen. 193 Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse. Efter underdånig anmälan af Sundhets-kollegium, alt sedan läraren vid Barnmorske-undervisnings-anstalten i Goleborg, ulöfver honom förut åliggande undervisuingsskyldighet, jemväl erhållit uppdrag alt derslädes beslrida undervisningen i den inslrumenlala barnförlossningskonsten, denna befallning loge hans verksamhet så i anspråk, alt det arfvode han hitintills åtnjutit, 1.000 R:dr, numera vore otili»äckligt, helst med afseende på den under sednare åren ökade lelnadskostnaden i förenämnda stad, har E. K. Maj:t, som, på grund af hvad hemälde Kollegium sålunda i underdånighet anfört, funnit ifrågavarande lärare böra för sitt ökade åliggande vid undervisningen erhålla någon förhöjning i arfvode, i sådant hänseende föreslagit, att lönen för samme lärare mätte bestämmas till 1,500 R:dr, dertill således fordrades ytterligare anslag å 500 R:dr; och är den äskade anslagslillökningen af Rikets Ständer beviljad. Orthopediska institutet. 59.0. Enär detta institut fortfarande vore i behof af det vid nästlidna riksdag institutet beviljade årliga anslag ä 8.250 R:dr samt de dervid fästade vilkor blifvit af institutet behörigen uppfyllda, har E. K. Majit, i enlighet med Sundhets-kollegii underdåniga hemställan, begärt, att samma anslag mätte på enahanda vilkor som hitintills tå fortfarande utgå; till hvilken nådiga framställning Rikets Ständer jemväl lemna! bifall. Fet erin är-in rälln ing arne i riket. 60:o.
På denna grund hafva Utskotten föreslagit en viss Summa af Bankens vinst att användas till uppköp af Guld och Silfver. Jag tilltror mig ej att bedömma, huruvida en sådan upphandling kan leda till önskad verkan; jag tror det kommer att draga långt ut; men jag tror att, sedan Bankens publicitet år medgifven, bör den betydligt öka förtroendet till Sedlarne, om Riksens Ständer tillika betrygga Banken emot éådane utgifter, som bidraga att rubba värdet af Sedlarne, och att rubba Bankens credit. Således tillstyrker jag antagande af den andra hufvudgrunden. Utskotten hafva i följd deraf stadgat den tredje hufvudgrun - ( m Den • 4 Juli i e. m. den, att det md vara hvar och en tillåtit, att uti Banken ernot rnyntbara metaller tillvexla siq BuricoSedlar, beräknade till det förhållande emot Speciemynt, forn Rikfens Stander bejlåmma. Detta kan ej eller skada , det kan medföra en nyttig verkan. Om handel och nå • ringar komma i flor, och vi kunna skaffa oss en Öfvervigt i handel, blir det tillfälle att bespara, oell då kan Silfver införas, och hår användes af Köpmannen till ökande af dess rörelse-capital. Om curssen skulle falla under det pris, som nu skwll fastställas, blir det tillgång på Silfver. Det kan aldrig skada, »nen vål gagna, och derföre tillstyrker jag denna punkt. Inom Utskotten hafva två Stånd stannat emot två uti frågan, att då Ranken fått en sådan fond, sorn kunde försäkra beståndet af en realisation, grunden för Silfver-invexlingen äfven skulle gälla för Silfver-utvexlingen. Två Stånd hafva yrkat: att dd Banken, enligt de fårefkrifler, so/n få rf dit varda meddelade, erhållit den förkofran, att all/nån utvexling af Speciemynt kari företagas, deneannna verlft.dlles efter enahanda ^rund, sorn får invexling nu antages.
Men då vi skola bestämma samhällslärans egentliga begrepp, måste vi som hastigast taga i betraktande den mark hvarur det uppvuxit. n. öfversigt af Herbert Spencers filosofiska system. — Försoning mellan religion och vetenskap; bestämmande af religiös och vetenskaplig sanning. — Skilnaden mellan Spencers lära och positivismen. Följande det utkast, som gifvits af Herbert Spencer sjelf i hans program, må vi söka att vinna en allmän föreställning om mål och afsigt med hans system. Detta delar sig i fem afdelningar, hvilka han gifvit titlar ne: First Prin-ciples, Princijples of Biology, Principles of Psychology, Prin-cijples of Sociology och Principles of Morality. » De första grundorsakerna » innehålla fröet till hans teori om universum och delas 1 det outransakliga samt lagarne för det som kan utforskas. Till inledning anmärker han, att man ofta glömmer icke endast, att » det bor en själ af godt i onda ting » (Shakspeares Henrik V, fjerde akten), utan ganska ofta äfven en själ af sanning i villfarelsen. Detta måste särskildt vara fallet i afseende på föreställningar som äro oförgängliga och nästan eller helt och hållet universela. Den metod vi måste iakttaga vid sökandet efter denna sanningsgnista ligger i en jemförelse af alla åsigter af samma slag samt i ett aflägs-nande af alla de speciela och konkreta elementer, som åstadkomma brist på öfverensstämmelse, och till slut i en iakttagelse af hvad som återstår, sedan det disharmoniska afräk-nats, jemte ett bestämmande af det abstrakta begrepp som visar sig passande för återstoden under alla modifikationer. En klar uppfattning af denna allmänna grundprincip och ett erkännande af den riktning som den angifver är till stor hjelp i häfvandet af den kroniska antagonism, hvarigenom menniskor här i verlden äro söndrade. Af all meningsolik-het är den äldsta, den djupaste och den vigtigaste den som eger rum mellan religion och vetenskap. Den tog sin början då uppfattningen af den enklaste öfverensstämmelse i de omgifvande förhållandena satte en gräns för den föregående fetischismen.
– «Bravo! hurrah! skål för presten, och femti riksdaler åt Petterson, om han kan arrangera affären.» – «Det skall inte ha någon nöd, go’ herrar.» Vi lemna herrarne i ro vid middagsbordet, och låta Petterson visa oss vägen till mamsell Fyrbom. Ja så, det bär af bort åt slätten till, ned för lilla trappan, och öfver passen till Skeppsbron. Nu snedt öfver till Johannis gränd, och en trappa upp i det der huset till höger. Petterson knackar ett slag starkt, och straxt efter två svagare. En dörr låtes upp, men ej den, på hvilken Petterson knackar, utan en annan, straxt bredvid. En otäck kärring-fysionomi tittar ut. «Ja så, det är bara Petterson – hvad vill han nu igen?» – «Jag vill tala med mamsell sjelf.» – «Mamsell sofver middag; är det inte något som jag kan säga henne?» – «Nej, jag måste tala med henne sjelf. Skynda sig, madam!» Gumman slår igen dörren, och en stund efter låtes den andra dörren opp. – «Hvad vill Petterson nu igen?» frågade mamselln vresigt, «han var ju nyss här och fick besked. Jag kan väl inte mer än komma, vet jag –» – «Hm!» – «Det är väl sjelfva dj–n till folk, som aldrig kan låta en menniska få vara i fred! Jag sof ju knappast en blund i natt, och om jag inte nu får sofva ett par timmar, så ser jag ut som ett spektakel när jag kommer ut.» – «Nå nå, mamsell, jag tar ju inga stycken af henne. Det fins pengar att förtjena, och kapten ber helsa –» – «Kapten! jo det är just en vacker en att förtjena pengar utaf. Måtte jag icke betala vagnen sjelf sist?» – «Ja, men nu är det helt annat, för denna gången går det på gemensam konto. Polangen blir nog fet i qväll, ty det är raska spelare allihop.» – «Nå det är godt och väl. Jag kan väl ändå inte mer än komma, som jag sagt, eller skall jag skaffa någon mer?» – «Ja se det är just det, som frågan är om.»
Jag betviflar, alt utan upfyllandet af detta vilkor, någon tidnings-redak - Den 29 Mars f. m. 183 tion ålager sig detta bestyr. I Postoch Inrikes Tidningarne inlagas förhandlingarne inora RiksSt:n för hvarje dag, sammanträden der ega rum. Medhinnes icke upsällningeu af förmiddagsöfverläggoingarne, eller kunna de i tidningen icke inrymmas, intagas de i tidningen dagen derpå, men så vidt. möjligt är, refererar denna tidning samtelige Ståndens öfverläggningar för den dag de förevarit. Härförutan måste ett annat vilkor upfyllas, nemi. att referaterne blifva så korta som möjligt, emedan just genom denna korthet, kunde de medhinnas att, upsatte, uti tidningen på aftonen inlagas. Såsom ex. huruledes jag önskar dessa referater, hänvisar jag till Postoch Inrikes Tidningens referater af BorgareSlts förhandlingar. Jag har funnit dem väl upsatta, men som jag icke afhört öfverläggningarne, kan jag icke bestämma, om referaterne äro särdeles trogne. Jag får emedlertid vela hufvudsumman af hvad som är sagdt. Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad. Frih. Raab, Adam Christian: Alla talare hafva godkänt motionärens syfte nemi. att åstadkomma ett troget referat i tidningarne af RiksSt:ns förhandlingar. Men under diskussionen har likväl frågan blifvit söndrad i 2:ne delar nemi. hvad som bör i ämnet åtgöras vid innevarande och nästkommande riksdag. I förra afseeudet skulle jag visserligen, i öfverensstämmelse med de åsigter, som för 2 riksdagar sedan, föranledde mig alt motionera just en sådan åtgärd som här är i fråga, nu yrka bifall å betänk., så vida några sådane skäl icke föreburits, alt jag måste instämma nti den begärda återremissen.
Yi äro på vägen att få se införd en förändring i Statsrådets organisation : det är då icke underligt, tvertom det är naturligt, att ilian vill försöka att reglera förhållandena och äfven stalsregleringen, med afseende på det nya förhållande, som inträder; — men, mine herrar! ärlighet varar längst, och till ärligheten hörer i främsta rummet, att man icke gör sig 48 Den i M a j f. m. sadan föreställning om den nya organisationen, som är sttidande mot. dess ändamål och stridande mot Sveriges nu gällande, tydligen uttalade grundlag. Mine herrar! det finnes två slags makt, som man kan tilldela personer, hvilka vanligen bruka kallas Ministrar, nemi, en a d m i n is tr a t i v makt och en politisk. Den administrativa myndigheten är nödvändig för förvaltnings-chefer i alla länder — dessa lander må för öfrigt hafva hvilket regeringssätt som helst, republikanskt, eller i strängaste mening monarkiskt, eller i inskränkt mening constitutionelt monarkiskt; men, mine herrar! den andra slags makt, nemi. den politiska, är något helt annat, och är beroende af hvarje lands särskilda constitution. Är meningen, hvilket jag älskar att icke tro den hafva varit, att under de år, som stunda, genom den s. k. o p i n i o ns m a k t e n söka innöta ett nytt regeringssätt-i Sverige , som är i strid med Sveriges grundlagar, så beklagar jag bemödandet, ty det skall komma att stranda mot Svenska folkets, i dess historia förvarade, obenägenhet att vilja göra Konungamakten till noll. Jag behöfver icke vara vidlyftig, — man förstår mig, om man vill. Jag önskar att gå framåt med tiden och gläder mig åt förbättringar; men jag önskar framför allt förbättring i vårt allmänna tänkesätt. Jag önskar framgång i allt annat, men återgång i ett enda fall — nemi. återgång till den gamla, Svenska vördnaden för lagarna, som vi sjeifve stiftat, och att följa vära lagar och icke vilja innöta ett regeringssätt, som står i strid med dem.
Under denna tid construerades omkring 2Öo celler redan de första åren; och jag vet icke, om några sådana sedermera blifvit inrättade, ehuru systemet väl blifvit omtaladt. I det stora betänk., som Fatligvårds-comiteen utarbetat, har naturligtvis, i sammanhang med frågan örn sjelfva fattigvården, äfven frågor om fångväsendet förekommit. Jag förmodar, att den ledamot i denna Comité, som sjelf är Chef för Fångvårdsstyrelsen hufvudsakligen utarbetat de förslag, som röra fångvården, åtminstone måtte det vara han, som vägledt i detta afseende Coiniteens bemödanden. Dessa förslag blifva äfven föremål för R. St:s granskning och äro tillgängliga för hvarje representant. De äro derjemte remitterade till Fångvårdsstyrelsen, och då dess utlåtande deröfver blifvit afgifvet, förekommer frågan till pröfning; och de speciella förslagen, i afseende på det ekonomiska af saken, komma, såsom jag förmodar, att vid detta riksmöte öfverlemnas till R. St., hvarefter dessa förbättringar kunna grundläggas, och förbättrade fångvårdsanstalten deraf följa, oro för detta ändamål saknade tillgångar nu disponeras. Uti dessa nämnde Comitds förslag innefattas, efter min tanke, mångå förträffliga saker. En fördelning affångarnes cathegorier synes deri gjord, som grundar sig på verkliga förhållandet. Ett förslag till motsvarande fängelseinrättningar är äfven gjordt, hvilket jag finner ganska ändamålsenligt. Obrottsliga och brottsliga lösdrifvare, arbetsoch reclusionslocaler äro i detta betänk, systematiskt uppställda; och det torde kunna numera förväntas, att, med biträde af den allmänna öfvertygelsen, som nu utbildat sig om behofvet af förbättringar i fångväsendet, sådana också komma att tillvägabringas. I valet af systcme, som dervid bör följas, kan visserligen en tvekan uppstå. Det gifves ett strängare, och det gifves ett lindrigare.