Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har i egenskap af ledamot i Constit.Utsk. haft tillfälle att närmare undersöka förhållandet i denna del, och jag har funnit, att den dis - Den 8 Augusti e. m. 255 positionsrätt öfver dessa besparingar, som K. M. hittills ägt, grundat sig på öfverlåtanden från Ständerna, riksdag efter riksdag; men då R. St. nu akta nödigt att uti en sådan K. M:s disposition bestämma vissa inskränkningar, synes det mig, som borde man åtminstone icke nyttja ett språk, som ej höfves den ena Statsmagten emot den andra, utan fast hellre välja sådana ordalag, hvarigenom man, utan sårad grannlagenhet, kan komma till ändamålet. Om, såsom den siste talaren påstått (hvilket jag icke kan medgifva) en sådan grannlagenhet å andra sidan blifvit uraktlåten, måste man likväl erkänna, att Ständerna sjelfva genom deras beslut gifvit, till det ringaste sagdt, anledning dertill; oell hvarföre, om man finnér rättelse härutinnan nödig, icke välja de lämpligaste medlen att vinna sitt ändamål? Olli vi sålunda, i stället för alt besluta, att besparingarna icke få användas lill några bestämda löneanslag pä stat, förklara, att vi anse, det ett sådant användande icke bör äga rum, tror jag, att hvad vi sålunda uttryckt: komme att säkrare leda till den åsyftade påföljden, än om vi antaga Utsk:s föreslagna framställningssätt. Hvarföre skall man genom formen sätta saken på spel? Det finnes sä många utvägar för den ena Statsmagten att eludera den andras beslut; hvarföre skall man väl gifva anledning till uppsökande af dessa? Med cordialitet kommer man alltid längst; och om vi så gå tillväga i närvar, fall, är jag öfvertygad, alt några dispositioner, af beskaffenhet som de ifrågavar., icke komma att hädanefter äga rum, utan att nödvändigheten sådant kräfver,och då är jag ock viss, att Ständerna icke skola tveka att erkänna en sådan nödvändighet. Jag tror, att det är R. St. mera värdigt att låta den generella nyttan, än en möjlig missbelåtenhet öfver förhållandet vid något särskildt fall, ligga till grund för deras beslut.
Men hvad angår det af Banco-Fullmägtige och Commissariatet framställde förslag, om åläggande för Läns-Slyrefsernc, att personligen ansvara för rigtiga återbetalningen till Banken af de vcxlingsinedel, hvilka, uppå deras reqvisitioner och i stöd af de vederhäftighetsbevis, som af dem ut färdas, komma alt ifrån Banken utgå; så, emedan det kan för säkert antagas, att ett så beskaffadt åläggande skulle hafva till påföljd, att någre vederhäftighetsbevis för vexlings-förrättare i landsorlerne och deras Löftesmän icke utaf vederbörande Läns-Styrelse utfärdades, samt således sannolikt skulle tillintetgöra hela det med ifrågavarande anstalt åsyftade ändamål, har Utskottet ej kunnat samma förslag biträda. Tvänne Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 37 Augusti 1834* Reservationer : af Herr Nordenankar: ”Genom Kongl. Maj.-ls Nådiga Bref till Dass Bihang till R. St. Banco-Utskottets Betänkande N. O 33. ech Rikets Stats-Contor under den 22 Maji 1819 är sädan anstalt vidtagen, att, ora Kongl. Majlis Befallningshafvande till Kongl. Stats-Contoret med posten till omvexling insänder Ett å Tvä Tusen R:dr, blifva nya småsedlar lill enahanda belopp med omgående post dem tillsände, hvilken omsättning så ofta behofvet kräfver kan förnyas; och dessutom har Banken medgifvit samtlige Kongl. Majlis Befallningshafvande rättighet, att antaga Ombud, hvilka, emot trllgodonjutande af en half procents provision, verkställa ifrågavarande omvexling.
Lng-\Jt skottets Etr, N:o ly* mitterad motion, anfört: att ela under öfver läggningen, rörande realisationsf rågan, Lid vit upplyst, att landets jordegendom vore skuldsatt, ej mindre 1 allmänna cassör, än ock hos enskilde personer till ett betydligt belopp, och bekant vöre, att priset å sådan egendom, genom utvidgade låneanstalter, ett dåligt mynt och osäkerhet i myntväsendet, blifvit så uppjagad t, att sällan kunde påräknas högre afkastning än fyra procent, Motionairen trodde sig böra hemställa, dels om icke ali ränta ä penningelån borde genom allmän lag nedsättas till fem för hundrade; för hvilken hemställan Herr Klingstedt hemtade ytterligare skäl från de förhållanden, att tvänne slags jänta nu vore gällande, nemligen fem procent till Disconterne och någon annan Cassa, under det att lagen bestämde sex procent såsom den lagliga, samt alt jordegaren drabbades af denna räntebetalning, under det ännu icke någon beskaltningsmethod vore uppfunnen, som träffade Capitalisten, dels att räntan å discontina må nedsättas till fyra procent, med två procents straff ränta j helst den nedsättning, som redan blifvit gjord till fem procent, föga minskade utgiften af sex procent, när ränteförskottet och arfvoden tilläggas, samt det icke vore skäl, att den allmänna välmågan ginge in i Banken, under det att gäldenären mer och mer utblottades genom hög räntebetalning.
Brefvet den 3 December 1810 af K. Collegium aflemnas.— Administrationen af Sala Silfververk dock härigenom icke betaget, att, rinder Bergslagets Revision , vidtaga alla de åtgärder, som böra till Fondens förvaltning, förökande och förräntande. Tillstyrkande Utskottet, att underd. anhållan härom hos E. M:t må af R. St:r göras i sammanhang med meddelandet af det Beslut R. St.*r, i anledning af K. M:ts Nådiga Proposition rörande Sala Silfververk, fatta. Utlåtande, i anledning af de Berättelser, som R. H. Strrs till StatsBancooch RiksgäldsVerkens öfverseende åren i8a5 och 1827 församlade Revisorer afgifvit, angrde d§ under K. M:ts och R. CommerceCollegiurn ställde Fonder och Medel. (R:gs-A.) Sedan till Utskottet blifvit öfverlemnade R. FT. St:rs till StatsBancooch RiksgäldsYerkens öfverseende förordnade Revisorers den 14 Dec. 182S och den 7 Dec. 1827 afgifne Berättelser om granskningen af de under K. M:ts och R. CommerceCollegiurn ställde Fanders och Medels förvaltning och räkenskaper för åren 1822, 1823, 1824, 1825 och 1826, så får Utskottet, i anledning af de i samma Berättelser förekommande ämnen, hvilka ansetts fordra utlåtande, Betänkande n, ]V:o 200. 175 nu till R. H. St:r aflemna vördsamt yttrande i den ordning, i hvilken hvarje serskild fråga i BerätUlserne förekommer. §• I* Länet till VetenskapsAcademien. Vid genomläsning af Berättelsen för år 1820, omfattande, i afseende på ManufacturDiscontoch UllDiscontFonderne åren 1823 Och 1824, samt i anseende till Allm.
Och det var det ju också – detta – att han kunde längta ännu. Så gjorde han en hastigt frågande gest inåt rummen. Det måtte finnas någon der! »Nej, det fins ingen derinne, svarade Marianne. Det var en främmande, klanglös röst. Han hade aldrig hört den förr. Häftigt tog han ett steg tillbaka och betraktade henne. Med en blick uppfattade han att hon magrat, att hyn var mindre frisk och att hon såg äldre ut än då han reste. Han klarnade åter och hans ögon fyldes af tårar. »Trodde du att jag inte skulle komma igen? Ah, barn! – har du varit orolig för mig?» Hans känsliga röst bäfvade af på en gång glädje och ömhet. Om det gält hennes lif skulle Marianne icke kunnat få fram ett ord; hennes strupe snördes tillhopa. »Men nu skall du vara trygg och glad. Jag stannar här länge, länge.» Han fattade hennes händer, och han var så vacker som hon aldrig sett honom. Icke formskön och stark, men med den smidiga skönheten hos en solbeglänst reptil. Det var blanka, tindrande ögon, tunna läppar likt långa penseldrag, och en skuggning af krusiga skäggstrån. »Älskade, hur är det? Jag har skrämt dig!» Han lade sin arm kring hennes skuldror och såg ängsligt in i hennes ansigte, som skiftade färg. Hon lösgjorde hans arm och förde den ifrån sig. Hon försökte att tala, men kunde icke; stödde sig endast tungt emot bordet. »Du är sjuk ... åh, Marianne, hvad är det?» »Nej, jag är inte sjuk, bry er inte om det.» »Ni?!» Det kom på en gång förvåning och harm i hans ton. »Hvad vill detta säga?» Hans ansigte var kallt, med ett skarpt litet veck mellan ögonbrynen. »Jag har lekt en farlig, en otillbörlig lek. Den måste vara slut.» »Hå – Marianne – jag tror att det var mer än en lek.» Han stod alldeles stilla, med handen stödjande sig mot kanten af en konsol, och han såg på henne, forskande, fordrande. »I alla fall måste det vara slut. – Det kom mera som en suck än som artikulerade ljud. »Hvarför?» Hans låga röst var skarp och det ryckte nervöst kring hans rörliga näsvingar.
Godkännande hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sålunda yttrat, har Kongl. Maj:t, med bifall i öfrigt till deputerades hemställan, i Nåder föreslagit, bland annat, att såsom hufvudpersedlar för detta län måtte bestämmas: spanmål, smör, kött, hö och dagsverken, samt att ved, tackjern och osmundsjern måtte förvandlas till spanmål af hälften råg och hälften korn, oxe, ko, får och lam till kött samt fläsk till smör. Som, enligt hvad Utskottet inhemtat, utaf länets nuvarande räntepersedlar icke någon visat sådan benägenhet att stiga i pris, som hö och kött, så att markegångspriset, som under åren 181 i—1823 i medeltal utgjort för hö 10 sk. 9 r:st. och för kött 1 R:dr 26 sk. 10 r:st. pr Lisp:d, under åren 1844—1833 i medeltal uppgått till 14 sk. 1 r:st. för 1 Lisp:d hö och 2 R:dr 43 sk. 2 r:st. för 1 Lisp:d kött, samt således antagande af dessa persedlar såsom räntepersedlar och andra sådanas förvandling till kött torde komma att för de skattdragande medföra skatteförhöjning; så och då dessutom samtlige Riksdags-fullmäktige af Bonde-Ståndet från detta län tillkännagifva sin önskan, att dessa skattetitlar måtte såsom sådana försvinna, anser Utskottet kött och hö böra från skattetitlarne. uteslutas Stals-Ulskollels CJllålande, M 92.
När detta kan Den 3 December e. m. 233 hända och dessutom föga nytta lärer härflyta af en anmälan, emot hvars ingifvande timman före skiftes-aktens aflemnande, författn:n ej upstält något hinder, så torde föreskriften om oftaberörde anmälan med allt skäl böra uphäfvas. Med stöd af hvad jag sålunda andragit, får jag föreslå, dels alt vid slutet af S och 'IS §§ i 18 Kap. af K. SkiftesStm må lillläggas så lydande mom erder, nemligen: vid 5 §. »Underlåter Ordföranden att å tid, som i 11, 15 och »20 §§ sägs, återställa de reversaler behörigen qvitterade, »hvilka Skiftesmannen till honom insändt, eller vid R:ns sam»manträde aflemnat, eller ock de kartor och handlingar, som »reversalerne åtföljt, ansvara på sätt 19 § af Wår förnyade nåd. »förordn., ane:de Expeditionslösen d. 30 Nov. 1855 stadgadt är.» vid 15 §.
Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 25-sistlidne November, af hvilket inhemlades, att, vid förnyad föredragning ej mindre af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 212, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 52, i fråga om mötes-passevolans-afgiftens framtida utgörande eller serskildta medels anvisande till bestridande af de kostnader, hvartill densamma är afsedd, än ock af Hedervärda BondeStåndels, genom Protocolls-utdrag af den 20 sisllidne Maj, gjorda inbjudning till instämmande i Bonde-Ståndets, genom bifall lill Utlåtandet N:o 52, fattade beslut, hade Ridderskapet och Adeln funnit för godt att bifalla sist nämnda Utlåtande, N:o 52, med den enda förändring, att det å sextonde raden af femte sidan befintliga ordet: manskapets; och voro Presteoch Borgare-Stånden inbjudna att i della beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Borgare-Ståndet fann, med vidblifvande af sitt i denna fråga fattade beslut, icke skäl att inbjudningen antaga. S. D. Af meddeladt och nu uppläst Utdrag af Höglofl.
Äldste Stabstrumpetare]! vid de kavalleri-regementen, der Musik-direktör eller Regementstrumpetare icke finnes på stat. lefnadsår. 50 Är. 60 K:dr R:mt. 400 Mönsterskrifvare, Tygoch Laboratorii-skrilvare vid artilleriet. k 60 400 Tolfte Massen. Sergeanter vid Lifgardes-regementena, Artilleriet och Husar-regementetKonungCarl XV, Underkonduktörer vid Ingeniör-korpsen, Divisionstrumpetare vid artilleriet. Furirer vid Lifeardes-reuementena till fot ... 48 60 200 Öfrige Furirer vid regementen och korpser, Underofficers-korporaler på stat, Stabsoch sqvadronstrumpetare vidkavalleriet, Batteri-trumpetare vid artilleriet, Hautboister och Fältmusikanter, Sqvadrons-hästläkare. > Regements-pistolsmeder och sadelmakare, 1 Regements-gevärssmeder' och stockmakare. Förslag till PeilSioilSSfat för Gotlands Nationalbevärings befäl och tjenstemän, utom Läkare, att, om hela pensioneringen af Staten öfvertages, från och med år 1867 och derefter tillsvidare tillämpas. Tiden för pensionsrätter inträ- dande. Pensionens belopp. Första klassen. Lefnadsår. R:dr R:mt. Bataljons-chefer 55 1,400 Andra klassen. Kapitener 50 900 Tredje klassen. Fältkamererare och Kassör 60 750 Fjerde klassen. Löjtnanter i 50 600 Tyg-officerare/ Femte Massen. Undei-lö]tnanter i 50 400 Styckjunkare vid Artilleri-korpsens stamtrupp / Magasinsförvaltare och Sjukhusinspektori Sekreterare och Auditör ( 60 400 Sjette klassen. Regementstrumslagare eller Musikdirektör) Sergeant vid Artilleri-korpsens stamtruppj50 300 Sjunde klassen.
Nådiga bepröfvande öfverlem na t alt vidtaga det beslut, hvartill, med afseende å Statens fördel och båtnad, målet i dess sålunda utredda skick kunde finnas föranleda, medelst Nådigt Bref af den 19 December 1835, förklarat ofvanberörde vilkor icke kunna antagas, och i följd deraf förord nät att Löfås silfververk, emot åtnjutande af de åt detsamma upplåtne förmåner, borde af delegarne fortfarande bedrifvas, i enlighet med gällande föreskrifter; samt alt, om förslaget deremot blifvit anlaget, allmogen alltifrån utgången af år i83o redan njutit befrielse från de extra grufvehjelperne, samt Slaten lika lång tid årligen njutit räntan af Löfås hemman efter medium af dessa 14 årens markegång, ut göiande 34* 2/j. B:co. eller för 14 år en summa af 599: 36, 8. och Skaltelöseskillingen för Löfås allmänning, samt 8 års ränta deraf, som, med antagande deraf, att allmänningen motsvarar i mantal, uppgått till 483: 4- 8. Tillsammans B:co R:dr 1082: 4f< 4- hvarförutan från detta årets utgång till Staten hemfallit de öfrige förläningarne. Under ifrågavarande i4 år utgöra, enligt medium af samma års markegångspris, de uppoffringar, Staten fått vidkännas, utom de af allmogen utgjorda extra grufvehjelperne, årligen 200 tunnor kronotionde-spanmål, ä 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 285. 8: 44- 7r • • < i,7S5: 45.— 3oo dagsverken, ä 26 sk i56: 12.— Löfås hemmansränta, enligt förestående beräkning 34: 24. B:cö. samt uppgå för dessa i4 år till en sammanräknad summa af 27,790 R:dr j 8 sk. 8 rst Banco.
Derjemte och då enligt 31 § af ofvannämnda den 18 Juni 1864 utkomna förordning är att vänta särskildt stadgande »om och i hvad mån Norsk man eller qvinna må tillerkännas vidsträcktare rätt» än utländning och med afseende å det egendomliga förhållande, att Fransk undersåte nu, enligt traktat, måhända torde befinnas i vissa afseenden hafva bättre rätt än Svensk i Norge och än Norsk i Sverige, anser jag mig ock böra hemställa det Rikets Ständer jemväl i underdånighet anhålla: att Kongl. Maj:t täcktes i nåder vidtaga sådan åtgärd, dels all jemte det Svensk man får vistas och bosätta sig i Norge och Norsk man i Sverige, utan särkildt tillstånd eller annat vilkor än som i afseende å fattigvård och sjukvård för medellösa är nödigt, alldeles enahanda rätt tilläggas 132 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 64. båda ländernas undersåtare i afseende å rätt, att idka handel, handtverk eller annat yrke, samt således jemväl att i sjötjenst antagas, dels alt den kompetens, som, efter aflagda kunskapsprof, blifvit vunnen i det ena af de förenade rikena, till utöfvande af läkarekonst, apotheksrörelse, tjenstgöring å fartyg, såsom befälhafvare, skeppare eller styrman af en eller annan grad, äfven får i det andra riket tillgodonjutas, utan annan inskränkning än möjligtvis den af komplelteringsprof angående kännedom af vissa författningar eller annat, som för yrkes-utöfning i någotdera riket särskildt kan finnas nödig. Slutligen och sedan förhållandena i dessa frågor emellan Sverige och Norge blifvit reglerade, torde böra tagas i betraktande om icke, roed afseende å likheten i ursprung, folklynne, språk, seder, odling och lagar, jemte den redan lifhga trafik, hvilken redan eger rum mellan de Svenska och Danska folken, jemväl för Sverige och
Utskottet föreslår således, att i öfverensstämmelse med det af ÖfverStå thålJareÅmbetet, den iOctober 180},med Kongl. Maj:ts tillstånd utfärdade Reglemente för Smedjegårdshäcktet samt Kongl. CirculaireBrefven den 12 Februarii igog och den 22 Februarii t&2i. måtte genom allmänt gillande Lag stadgas: ”Att då för Brott häcktad p?rson, i fängelse inför Domstol eller Kongl. Maj:tS Befallningshafvande visar uppstudsighet och af varningar ej låter sig rätta, må han af Domstolen, Konungens Befallningshafvande, Cornmendanten, eller i fall ej någon af dessa Auctoriteter år på stallet att tillgå, af närmaste KronoBetjcnt förklaras skyldig till lämplig husaga; hvilket beslut genast må gå i verkställighet; dock böra dervid alltid tvenne ojäfvige personer vara såsom vittnen till st ides ock kommer den, som bestraffningen ådömt eller verkställa låtit, att stå i ansvar, om densamma i oträngdt mål blifvit tillämpad, eller med onödig stränghet Verkställd.” Någon annan bestraffning än den Sorn enligt nu gållandeLag kan till impas för dem, Som påtaga sig andras eller diktade Brott, anser Utskottet sig icke böra tillstyrka ; och en ytterligare stränghet i detta laii skulle icke LngUtskotttts Betänkandtn, 777 Stå att förena dermed, att en brottsling, sorn under ransakning rymmer lemnäs utan straff för detta försök, att undgå lag* lig påföljd; 5:0 hvaremot Utskottet finnér hvarken, mot billighet eller nu gällande Författningar stridande, att den kostnad som tillskyndas
Mått och Vigt angår. 8:0 Skogarnes vård och skötsel samt utstämplingar derå. 9:0 Jagter och Djurfång. 10:0 KronoFullmägtiges Förordnande vid Rättegångar, Huse-Syner samt föranstaltande om Huse-Syners hållande. 11:0 Gästgifveriet hållande vid magt, med Hålloch ReservSkjuts dertill, Allmänna och Häradsvägar. 12:0 Infordrande af Vederbörandes förklaringar, samt LandsKnrnererarens utlåtande öfver Kongl. KammarRätlens anmärkningar. i3:o Alla de mål, hvaruti LandsKamereraren finner sig föranlåten alt genom skrifteliga Memorialer söka Landshöfdinge-Embetets handräckning. i4:o RiksdagsRelationer och andra Betänkanden, som innefatta både Cancellioch Contoirs-saker. Ridd. o. Ad. Prof. II B, 33, 34 2gg Den 5 Januarii. i5:o Ägo-tvister emellan KronoHemman. 16:0 Besvär öfver HuseSyner 5 KungsGårdar, OfficersBoställen och KronoHemman. 17:0 Om Qvarnars och YatteuYerksByggnader. 18:0 Resolutioner öfver LandsKamererarnes observationer. 19:0 Förslager till sådana Beställningar, hvarmed Uppbörd och Räkningsgörande äro förknippade. 20:0 Skatteoch Krono-Rusthålls-Transporter. 21:0 Enskiftesmål, och hvad i öfrigt tillhörer Landtmäteriet. 22:0 Allt hvad som rörer allmänna Säkerheten och Landsfreden. 23:o Lands och Städernas Politie-mål. 24:0 Värfningar och Recruteringar, 2Ö:o Rymmares och Lösdrifvares efterlysande med hvad dem rörer. 26:0 Publication af Kongl.
Jag tager mig derföre friheten anhålla, oaktadt den der lilla lappen ifrån BorgareSt., som väl icke lärer kunna tillerkännas någon officiel egenskap, det täcktes R. o. Ad. bifalla hvad Utsk. i betänk. N:o 29 tillstyrkt. I anledn. af detta Frih. Tersmedens anförande erinrade H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm., alt de meddelade underrättelserne om de öfriga Ståndens beslut, icke voro officiella hvarken från Presteeller BorgareSt., utan endast från BondeSt. prot.utdr. inkommet, samt underrättelserne om de förstnämnde Ståndens beslut grundade sig på uppgifter, som på förfrågan blifvit lemnade i Ståndens cancelliet-. Frih. Raab, Adam Christian: Behofvet af det äskade creditivet är icke bestridt, nyttan af de medel, som i denna länerörelsegreu nedläggas, icke förnekad, och ingen annan invändning gjord, än att man förmodar, att 3:ue Stånd bifallit betänk. Jag hemställer om detta kan vara gilltigt skäl att, genom bifall till hvad Utsk. i denna punkt af betänk. N:o 44 föreslår, gifva styrka lill ett beslut, som man ej synes vilja fatta. Jag ber att få erinra derom, att, under föregående discussioner, när man yrkat på inskränkningar i lånerörelsen, har man egentligen fästat sig dervid, att discontrörelsen varit mindre nyttig och sagt, att den egentligen borde ske genom creditiver, och då fordrar verkligen conseqvensen, att då här är fråga om ett creditiv till understöd för en af vära vigtigaste näringar, att den högre summan varder bifallen. Jag instämmer med Frih. Tersmeden. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel: Den siste talaren har sagt, alt icke annat skäl vore anfördt mot bifall till Ulsk:s förslag i denna punkt, än att 3:ne
Men då man är uppfordrad till en bestämd opinions - Den 8 A 11 g u s t i e. m. yttring, huruvida vi äga rätt att sjelfva beskatta oss och besluta, hvartill våra skattebidrag skola användas, måste man anse vigtigt, att vi qvarblifva vid vår rätt och derom besluta, pä det frågan icke må förblandas med ett önskningsmål. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Då man i 62 § Reg.F. finner, att det på R. St. ankommer att åtaga sig bevillning, motsvarande de pröfvade behofven, samt att tillika fastställa, huru särskilda suramor deraf skola lill särskilda ändamål användas, och vidare i 64- §, att ”dessa summor vare ”under Konungens disposition, att lill de af R. St. pröfvade ”belli f och efter den upprättade staten anordnas;” så är det klart, att Konungens disposition beror uppå huru staterna af Ständerna äro upprättade; och då man tillika vet, att det blott är på grund af Ständernas öfverlåtande, som Konungen varit i utöfning af dispositionen öfver besparingarna, är det lika tydligt, att Ständerna kunna inskränka eller borttaga en sådan dispositionsrätt. Ilar är blott fråga 0111 den inskränkning, att besparingarna icke må användas till bestämda löner, och detta är alldeles nödvändigt för bibehållandet af Ständernas beskattningsrätt; ty huru vore sådant väl möjligt, 0111 den andra Statsmagten, så snart den funne några besparingar, genast tillsatte nya embetsman eller förökade de gamlas löner, hvartill utgifterna derefter allt framgent komrne att drabba statscassan. Häraf torde man inse nödvändigheten att med klara ord uttrycka en mening i detta fall, särdeles dä vi erfarit, att sista riksdags beslut i detta afseende icke gjort tillfyllest. Att just nyttja ordet besluta, tror jag icke vara behöfligt; jag skulle vilja föreslå grundlagens ord: fastställa. Måhända är det likväl bättre att med PresteSt. säga: förklara. Icke heller är jag emot, att Gr. Cronhjelms förslag antages, blott något bebestamdt uttryck begagnas, hvarigenom all förtydning för framtiden kan förebyggas.
Memorialet N:o 26, godhändes i hvad det rörer ett här framlagdt, hvilande förslag till ändring af 21 § R. 0., men i öfrigt blef Memorialet af Ståndet, med vidblifvande af dess beslut, till handlingarna lagdt. N:o 27, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande den i Memorialet N:o 15, föreslagna ändring i 28 § Regerings-formen. Lades till handlingarna. N:o 28, i anledning af Riks-Ståndens beslut om det i Memorialet N:o 16 framställda förslag till ändring i 18 § Riksdags-ordningen. Lades till handlingarna. N:o 29, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande en i Memorialet N:o 17 föreslagen ändring i 5 § 3 mom. Tryckfrihets-förordningen. Lades till handlingarna. N:o 50, i anledning af Riks-Ståndens beslut angående ett i Memorialet N:o 19 framstäildt förslag till ändring i 53 § Riksdags-ordningen. Med vidblifvande af fattadt beslut, hänvisade Ståndet ärendet till Konstitutions utskottet, för uppgörande af erforderliga Voterings-propositioner. N:o 31, med förslag till ändring i 50 § Riksdags-ordningen. Antogs alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Och N:o 32, med förslag till ändring i 14 § 5 mom. Riksdags-ordningen Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Statssamt Altmånna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 9, i anledning af väckt motion, om antagande öfver hela riket af mantalet såsom enhet vid skatteberäkning och om reducerande af mantals-bråken till decimalbråk. Bifölls. N:o 10, i anledning af väckt motion om lindring i soldat-roteringen. Utskottets hemställan godkändes.