Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. redan ur denna synpunkt liorde häfda sin ära frän fordna tider genom att nu tillstyrka sammankallandet af allmänna kyrkomöten. Den andra orsaken, hvarföre i äldre tider kyrkomöten sammankallades, var uprätlhållandet af en allt mer och mer aflagande kyrkotukt. Jag frågar Eder, Mine Hrr, hurudan är väl nu kyrkotukten ? Den har blifvit hos oss allt mer och mer nedbruten, derigenom att lättsinnet har blifvit en last, emedan det kläder lasten i dygdens färg, genom att förklara mången synd tillåtlig och genom att icke tillåta dess bestraffande. Det går ett annat ondt genom lidehvarfvet, nemi. det, att fclket allt mer och mer börjar betrakta kyrkan såsom endast en Stats-institution, utan högre betydelse. Kanske hafva vi just i denna upfallning att söka orsaken till allt det förderf, som smyger genom det sedliga lifvet. Vi måste återuplyfia kyrkan på den klippa, uppå hvilken hon ursprungligen är grundlagd, och på hvilken hon måste hvila, för att kunna blifva hel (vetets portar öfvermäktig, Jag vill icke allt för mycket uptaga R. o. Ad:s tid med detta ämne, inom hvilket jag måhända af min känsla skulle föras längre än jag ville, men jag anhåller dock att få rikta det Höglofl. Ståndets upmärksamhel äfven på tillståndet i främmande länder. Vi se då i sjelfva England, hvarest, såsom man vet, det religiösa lifvet slår högst och renast, huru hela landet i denna stund sträfvar alt förskaffa sig ett verkligt Kyrkomöte, genom hvilket det onda, som smyger genom landet, kunde hämmas. Under en lång följd af år har man ifrigt sökt att få ett kyrkomöte för att hämma Calholicismens och dessa mörka anhangs inträngande derstädes. Blott ett enda exempel vill jag anföra, nemi. bildandet af den Evangeliska alliansen. Det är visserligen sanni, alt denna icke burit de frukter, som Engelska Stats-kyrkan dermed åsyftat, men orsaken dertill har varit den, att dess verksamhet genast i början afklipptes genom ett maktspråk.
Just som det ringde i tamburen hoppade Pyre ur knät, och fru Kristina gick att öppna för sin gäst. Pyre sprang omkring mellan kaffebordet och dörren, vädrande i luften och spetsande öronen. Han ansåg det onödigt att gå ut i tamburen, när han ändå visste hvem det var. Man kunde höra in hur lektorn torkade af sina fötter på mattan samt gned sina händer. Så öppnades dörren för bror och syster. De vanliga fraserna föllo om väder och vind. Pyre sprang omkring gästens fötter och tittade upp till honom med vänliga blickar, som vi andra dödliga kunna titta uppefter ett välkändt gammalt torn, som det gör oss en glädje att se igen. Man satte sig, och kaffet serverades. Samtalet rörde sig kring likgiltiga ämnen, hvilka fru Kristina bragte å bane. »Hampus, jag har någonting jag ville fråga dig om», sade hon slutligen, då de rest sig från kaffebordet och intagit sina vanliga platser. »Hvad skulle det vara?» »Jo, det är om en ung flicka.» »Hvad är det med henne?» »Hon har sådana anlag för att bli författarinna?» »Författarinna! Tills dato ha vi varit förskonade här i staden.» »Hon är heller inte från staden, hon skall bara stanna här i vinter. Det är Sonja Högberg, du känner nog hennes far, kaptenen.» »Låt henne resa hem igen ju förr dess hellre.» »Seså, nu skall du inte vara så der... Hon har verkligen anlag, det säger alla menniskor. Men ännu är hon för ung; hon har inga ämnen.» »Anlag att bli författarinna, men inga ämnen. Hur f-n visa sig då hennes anlag. Du menar att hon kan skrifva svenska. Men det, skall jag säga dig, det har hon att tacka skolan för. Det är hela saken. Ni äldre, som kände er dugtiga om ni kunde sätta ihop ett bref till fästmannen, ni anse det som ett fasligt underverk när en sådan der flickslyna kan haspla ur sig sida efter sida. Men, ser du, det är ingenting annat än kriaskrifningen som gjort det. Så mycket anlag för författarskap har hvarenda skolpojke haft ända sedan verldens skapelse, förstår du. Men de kunna bära det, och det kunna inte fruntimren. Det är hela skilnaden.
För uppförande af ett straffarbetsfängelse i Carlskrona 50,000 — 130,1 115,1 „ anskaffning af 12 st. refflade, gröfre kanoner samt lavetter med släpor af jern, äfvensom projektiler 51,258 29 130,2 115,2 „ anskaffning af 16,000 refflade infanteri-gevär 321,759 01 130,3 115,3 „ anskaffning af 2,000 kavalleri-sablar 13,155 — 130,4 115,4 „ fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad . 100,000 .—. 130,5 115,5 „ fortsättande af fästningsbyggnadsarbetena vid Carlskrona 50,000 — 130,6 115,6 „ indelta Arméens utredning, såsom fyllnadsanslag 4,963 83 130,7 115,7 „ förhöjning i beklädnads-passevolansen vid Svea och Andra Lifgardes-regementena, Lifgardet till häst, Husar-regementet Konung Carl XV och Sappörkompaniet 26,335 34 130,8 115,8 „ ytterligare tillökning i beklädnads-passevolansen vid: l:o Svea och Andra Lifgardes-regementena samt Sappörkompaniet R:mt 7,659: 09. 2:o Lifgardet till häst 1,195: 50. 3:o Husar-regementet Konung | Carl XV 10,906: 19. 19,760 78 130,9 115,9 „ förhöjning i beklädnads-passevolansen vid Svea och Göta Artilleri-regementen 11,390 94 130,10 115,10 „ enahanda förhöjning vid Vendes Artilleriregemente 3,251 49 130,11 115,11 „ underhållande af beväringsmanskapets beklädnad i anledning af utsträckt exercistid
Desse af enskilde väckte motioner deremot utgöra parasitväxter på den extra regleringen. Gr. Sparre har talat om att han aldrig under sin bana såsom riksdagsman hört grundlagen så tolkas, som jag gjort det; jag får då förklara att från äldre tider har grundlagen städse blifvit så tolkad, som jag antydt. Jag anhåller fortfarande om afslag å ilrågav:de voter.propos. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels godkännande och dels ogillande af den ifrågavarande voter.proposm, framställde H. Exc. propos. på godkännande deraf och, då svaren utföllo med många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Printzensköld begärde votering. Uplästes och godkändes följande förslag till voter.propos ; »Den som godkänner den af StatsUtskrt uti Mern. N:o 174 föreslagna voter.propos. i anledning af RiksSt:ns skiljaktiga beslut rörande väckt fråga om statsanslag till hamnbyggnad i Haparanda, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, blifver nämnde voter.propos. af R. o. Ad. ogillad.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 29. Nej — 5. H. Exc, Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit u I färda dt till fortsättande af plenum kl. 6 e. in. Föredrogs StatsUtsk:ts den 12 dennes bordlagde Mern. N:a 175, med förslag till voter.propos. i fråga ang. förändradt sätt för amorlering af Landshöfdinge-ackorden. Hr Printzensköld: Oaktadt den utgång, den nyss afslu tade voteringen erhöll, anser jag mig icke böra frånträda min öfvertygelse om grundlagens verkliga mening, utan, såvidt på mig beror, söka göra den gällande. Man har anfört den anm:n att detta föregide tillhört Riksg.Kont.-s utgifter.
Desideria, angående begrafnings-och öfriga kostnader för aflidna 62 4 1 131 — b. 27 Juli b. 25 Juli g. 29 Juli 29 Juli 116 21 » angående pensioner åt personer af lägre tjenstegrad, tillhöriga hofstaten för 1 4 1 153 2 Ennes, om pension åt Chefen för kronoarbetsbataljonen på CarlsSe Nionde HufvudTiteln. borg, Majoren J. H 1 4 1 153 28 Enskilda Banker, se Banker. Enånger, angående omläggning af norrländska kustvägen derifrån 1 upp genom Vesternorrlands b. 7 Febr. län ... P. 75. Bg. 238 4 2 2 . - b. 11 Febr. b. 11 Febr. g. 11 Febr. 43 76 Ericson, om statspension åt Chefen för statens jernvägsbyggnader Öfversten m. m. Erkebiskopsembetet, se Biskopsembetena. Eskilstuna öfre kanalbolag, om upplåtelse af jord till 10 4 1 16 — b. 20 Dec. b. 20 Dec. b. 20 Dec. b. 20 Dec. 6 21 33 CTQ CO ~ B. ^ E. Eskilstuna kungsladugård,om afsöndring af jord från, till utvidgande af Eskilstunas stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats Evangeliska läran, angående entledigande af embetsoch tjenstemän, som visat sig hafva afvikit från, se Embetsoch tjenstemän. Examen, embets-, se Embetsexamen. » pastoral-, se Pastoralexamen. » prest-, se Prestexaman. Expeditionslösen, om upphörande af, för kontrakt eller protokolls utdrag om leveranser för kronans räkning » angående vissa förändringar i gällande föreskrifter om [ anledning af återremiss . Export-tullar, angående afskaffande af alla, se Tulltaxa. Exposition, om anslag till kostnaderna för Sveriges deltagande deisi 1862 års allmänna konstoch industri-exposition i London dels ock i 1863 års för landtbruksalster och redskap anordnande internationella utställning i Hamburg
Nu hafva Svenskarne tillåtit Judarne att bo i 4 släder, eller i 4 af Sveriges stora hus, att jag så må säga. Kan det icke vara nog dermed? När Judar nu söka tillåtelse att bo, i alla hus, får då icke husbonden svara nej, och må fremlingarne derföre säga att man är ofördragsam mot dem, faslhängande vid gamla fördomar m. m. Aro vi Hrr i våra hus, så matte vi val äga att öfver deni förfoga, utan att derföre upbära sådana lill malen. Ar det för Sveriges eller för Jndarnes bästa, som man yrkar den utvidgade rättigheten? — det är en sak, för hvilken R. St. försl böra göra sig reda. Hvilka fördelar kan denna utvidgning af Judarnes bostäder åt Fäderneslandet bereda? Behöfva vi ökad folkmängd? Den befolkning, som Sverige äger, är redan så stor, att man icke vet huru man skall kunna inom landet nära henne. På alla ställen tränges man om ut komsten och fattighusen fyllas ehuru utvandringar ärligen ske. Ar det då skål att med intrång för landels egna barn lemna större utrymme åt Israels? Om den gamla stammen af Sveriges befolkning finner sig för inskränkt bör man då medgifva den Judiska ^stammens utvidgning? Ar det för alt öka Sveriges förmögenhet, som man vill lemna fremlingarne större utrymme? Man har talat om Judarnes stora 48 Den 19 Mar5 f. m. skicklighet alt kunna nära sig och förvärfva förmögenhet: denna erkänner äfven jag; men tron J Mine Hrr! att denna deras förmåga skulle, om de finge en vidsträcktare verkningskrets, än hittills, förkofra rikets förmögenhet, utan att det skedde på andra medborgares bekostnad? Hvarföre är det som ålskillige ledamöter klandra de vilkor Disk. föreslagit, nemi. att Judarnes utflyttning lill antkra städer skulle bero på dervarande Burgerskaps samtycke? Jo, fruktan för Borgerskapets vägran. Hvad är då skälet lill det befarade afslagel? Utan tvifvel farhåga, att Judarne skulle använda sin näringsflit, lill Borgerskapets förfång.
Vid upprättande af konventioner enligt förestående 2ulra punkt, skola samtliga prest-rättigheterna för hvarje pastorat icke beräknas högre än till ett me delpris af det värde, hvarefter de under de 10 sista åren, enligt anlaget bruk, särskild öfverenskommelse eller markegångs-pris, utgått; 4:o Vid den taxering och förvandling af prest-rättigheter till spanmål, som, enligt föregående l:sta och 2 ulra punkterne, af Kongl. Maj:t genom vederbörande eller af Rikets Ständer verkställes, får den värde-mätare, som vid förvandlingen tillämpas, icke öfverskrida medelpriset af de 10 sistförflutna årens markegång, eller värdet hvarefter sådane rättigheter utgått, hvilka icke lill markegångspris kunna hänföras; 5:o Efter det ifrågaställde förvandling af prest-rättigheter till spanmål blifvit afgjord och vunnit behörig fastställelse, äro tiondegifvare berättigade tili lösen deraf efter 10 års medel-markegång, som utan förhöjning af forsel-lön till pastor erlägges; 6:o Föreskrifne konventioner och derå meddelad fastställelse hindra icke en allmän reglering af Preste-ståndets löneinkomster, om en sådan af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer under tiden gemensamt beslutas. Uti denna motion har Nils Larsson från Jemtlands län instämt. Ofvanberörde tre förslag hafva, efter hvad i motionerne finnes tillkännagifvet, varit föranledda deraf, att, då utgången af alla frågor om presterskapets aflönings-sätt vid förutgångne Riksdagar icke skulle hafva uppmuntrat till framläggande af förslag lill grundlig förändring och ny tidsenlig organisation af detta löningssätt, motionäreme ansett en väl beräknande klokhet bjuda, att nu icke fordra större reform än den, som utan konflikt med presterliga privilegierna kan erhållas. D)
Ad. vördsamt föreslå, att R. o. Ad. täcktes, för att få slut på frågan, nu förena sig med Borgareoch BondeSlins beslut, hellre än att på afvägar och genom nya tvister söka att vinna ett mål, som genast kan uppnås. II. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag vidblifver i allo den princip, som blifvit grundlagd i Ståndets första beslut. Detta dock icke så till förstående, som vore villkors fästande vid anslag R. St. alltid otillständigt. Anslagens fördelande i 10 hufvudlitlar är redan ett villkor. Derifrån och utföre till sådana villkor, som vållat nuvar. tvist, är scalan ganska rymlig och på mellanrummet finnas exempel af många anslag, som vid föreg:de riksdagar blifvit voterade med villkor och ändå antagna. Obehöriga villkor äro i min lanke de, hvarmedelst Representationen skulle intränga i administrationen. Sådant inträngande är likasom grundlagsvidrigt. Representationer — jag har tillförene sagt det på delta rum — äro alltid oskickliga att administrera, och i den mån de sig dermed befatta, försaka de makten och rätten i sitt egentliga kall, som är controllen öfver administrationen. — I hvad förevar, casus beträffar, har jag aldrig förmält se ett villkors otillständiga stipulerande uti upprepandet af K. M:s den 10 Dec. 1822 studfästade reglemente, af Inroverks-comileens år 1828 afgifna förslag och af K. M:s nu afgifna nåd. propos. — Oriktiga föreställningar torde hafva hos många riksdagsmän verkat vidrig sinnesstämning mot institutet. Inrättningen har framställts såsom öfverflödig jemte våra alne ryktbara universiteters medicinska Den ii November e. m. fuculteter. A?t tillräcklig clinik mäste saknas i så små städer, sorn Upsala oell Lund, är ett afgörande skäl för med.- cliir. institut i Stockholm. Men, ehuru mäktigt detta skäl, är det icke det enda.
Till vinnande af erforderlig säkerhet, att de i denna Art. stadgade afgifter niaga i rättvist förhållande utgå, skall det åligga MantalsSkrifvaren, att för alla dem, som göra sina uppgifter mun teligen, uppropa hva je förbrukning serskildt, enligt dertill inrättade Columner,och,efter hvar och ens yttrande, afgif (erne införa. till och med 5 Momentet anförde förbruknings* Artiklar, böra vid Mantalsskrifningen noggrant uppgifvas; men Tobaks nyttjande , såsom af en mera allmän omfattning, efter hvad också förr vanligt varit, antingen uttryckeligen afsägas, eller i brist deraf på« föras. §• Den som underlåter att sådane uppgifter vid ; Mantalsskrifningen anmäla, eller Tobaks nyttjande sig afsäger, men likafullt med förbrukning af det ena eller andra blifver beträdd, skall derföre betala den afgift han undanhållit och plikta Fyra gånger dess belopp , Angifyarens eller Åklagarens ensak. §• 4. Till vinnande af erforderlig säkerhet , att de i denna Art. stadgade afgifter jBevilhungsUtsi. Hetänkanden. 399 masa i rättvist förhållande utgå, skall det åligga Mantals-Skrifvaren , att för alla dem, som göra sina uppgifter jmundtel gen, uppropa hvarje förbrukning serskildt, enligt dertill inrättade Columner, och efter hvars och eris yttrande, afgifterne införa, med iakttagande tillika af det, som angående TobaksAfgiften ofvan är stadgadt. Om någon alldeles undanhåller sig Mantalsskrifning , sedan med honom så förfarit är, sorn här nedanföre i V Art. I §. 5 Morn. förordnas , hör den der stadgade utväg äfven i detta fall tjena till efterrättelse , att nemligen Mantalsoch Skattskrifning verkställes efter de upplysningar, sorn kunna inhemtas, och den uteblifne skylle sig sjelf, om någon ÖfverflödsArtikel, som uppgifvas bort, dervid kommit att uteslutas, och han derföre får laga ansvar vidkännas, 3 Mom.
De tullbestämmelser, hvilka, med ledning af en genomförd utredning af detta amne, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga förslag, antogos af Rikets sednast församlade Ständer och derefter, med ringa afvikelse, fastställdes af Kongl. Majit, i tulltaxa den 18 December 1837, hafva blott under sistlidet och innevarande år varit tillämpade och således ännu icke hunnit att, till svenska handelns och näringsgrenarnes utveckling, åstadkomma all den verkan, som genom inoch utförsels-förbudens borttagande samt en i allmänhet friare tulllagstiftning åsyftats, men som törst under en längre tids vidhållande af dessa grund satser kan mera fullständigt uppnås. Då emellettid den erfarenhet, som vunnits under den korta tid, nuvarande tulltaxa varit gällande, icke jäfvat riktigheten af lämpligheten af de hufvudgrun der, hvarpå densamma blifvit bygd, och då en större stadga i denna del af lagstiftningen, än som hittills egt rum, är i mångå afseenden önskvärd och af behofvet påkallad, anser Kongl. Maj:t anledning icke vara för handen, att i detta hänseende, vid innevarande riksdag, vidtaga några väsendlliga förändringar. Det har likväl icke undfallit Kongl. Maj:ts uppmärksamhet, att en och annan rubrik i nämnda taxa lemnat utrymme för någon tvetydighet och, genom olika uppfattning, på de trafikerandes och på vederbörande embetsmyndighets sida, sålunda kunnat för de förre medföra olägenhet: I följd häraf, och enligt föreskrift, har Kongl. Maj:ts General-Tullstyrelse under den 10 nästlidne September, till Kongl. Maj:t inkommit med underdånigt förslag Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse JYi 54. 25 förslag till redaktionsförändringar och tillägg i gällande tulltaxa, hvilka hufvudsakligen afse hennes förtydligande för alt, sä vidt möjligt är, förekomma tvist om taxans ratta tillämpning. Och vill Kongl. Maj:t lill Rikets Ständer härmed i nåder öfverlemna berörda förslag, till upplysning och ledning vid den behandling af frågan rörande tullbevillningen, hvilken hos Rikets Ständer förekommer.
Kungörelse angående förbud mot införsel av bränd och malen cikoriarot. Stockholm den 3 mars 1817. Kommerskollegium har förklarat den 12 februari, att förbud råder att införa bränd och malen cikoriarot. (kaffeersättning) Stockholm den 3 mars 1817. A N EDELCRANTZ Förklaring över Kongl Kungörelsen av den 2 augusti 1792, angående förbud mot tryckta assignationers utgivande. Stockholm den 27 mars 1817. Vår kungörelse av den 2 augusti 1792 förbjuder enskilda personer att utgiva tryckta assignationer (anvisning på inbetalning). Det må hädanefter inte vara tillåtet för enskilda personer att utgiva graverade assignationer på andra enskilda personer. Den som efter denna förklarings uppläsande från predikstolen beträds med sådana graverade anvisningar ställs under lika ansvar som den som utfärdar tryckta assignationer. Stockholms slott den 27 mars 1817. Kungörelse angående förbud mot införsel av porter och om importens inställande, tills vidare, av utländska bomullstyger, arrak och viner. Stockholms slott den 31 mars 1817. Med omsorg om Våra undersåtar har Vi beslutat att inskränka importen av vissa umbärliga utländska varor, och minska de utgifter, som landet inte har råd med och förhindra en omåttligt uppdriven växelkurs. Vi förbjuder införsel av porter och tills vidare den frihet till import av arrak, vita och släta bomullslärfter och nettelduk. Undantag bomullsvävnader som kommer direkt från Ostindien med svenska skepp. Alla i sjötulltaxan tillåtna viner med undantag för den vinsort som används i kyrkan, blir otillåtna. De varor som redan finns i landet, läggs i nederlag i den stapelstad dit de anlänt för att inom årets slut utskeppas igen. Stockholms slott den 31 mars 1817. CARL Kungörelse angående tillstånd att införa de i sjötulltaxan förbjudna slag av bomullsgarn. Stockholm den 14 april 1817 Vitt bomullsgarn, som varit förbjudet att införa, är tillåtet mot en tullavgift på 25 % av varans värde. Stockholm den 14 april 1817. A N EDELCRANTZ
Hvad sålunda blifvit föreslagit, underställes vördsamt de Respective Ståndens närmare upplysta ompröfning och godtfinnande. Beträffande den anmärkte olikheten emellan Riksens Ständers vid sednaste Riksdag fattade Beslut, och de derpå grundade föreskrifter för deras Fullmägtige i Ranken och Riksgälds-Contoret, hvarå Banko-Utskottet, sä väl i anledning af Riksens Ständers Revisorers derom till Utskottet gjorde anmälan , sorn Herr Lagmannen Tillbergs inom Vallofl. Borgare-Ståndet väckte motion om tillägg i lnstrtictionen för Rikets Ständers Banko-Utskott före detta fästat behörig uppmärksamhet, får Banko-Utskottet för egen del, till Rikets Höglofl, Ständers kännedom vördsamt bifoga dess i ämnet hållne Protokoll, som innefattar de upplysningar , Utskottet om anledningen till berörde skiljaktighet varit i tillfälle inhemta. Stockholm den to Martil 1818. Utdrag af Protokollet hullet hos Riksens Höglofl. Ständers Banko-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 20 Dec. 1817- S. Ö, I anledning af hvad Rikets Ständers éednast församlade Herrar Revisorers till BankoXJtskottet afgifne Berättelse npptager , rörande Riksgälds - Contorets Herrar Fullmägtiges hos Banko-Fullmägtige gjorde anmälan om förmodadt behof af Extra kreditiv från Banken , till högre belopp än uti Banko-Reglementet är med. gifvit: hade Finance-Fördelningen utaf Banko - Banko-Uikottets Betänkanden13g Utskottets vid sista Riksdag förda Protokoller; inhämtat kännedom om anledningen tili dea skiljaktighet emellan Riksens Ständers Allmänna Beslut, och Reglementet för Banko - Styrelsen, som i den delen sig företer. Högloft. Stats-Utskottet hade nemligen , uti! dess från de respective Stånden vid sista Riksdag remitterade sednare Betänkande om Penninge-Väsendet, hemställt: att Riksgälds-Conto-, riets
Utslå Beiänkahdem 6z$ tå ändamål förfelas, skall hvarje Stad i mer eller mindre mån ofördelaktigt verka på jordbrukets och derigenom ej mindre undergräfva sitt egetj än samhällets bestånds Tvärtom, då Städerne äro omgifne af idoge och välmående landtbrukare, skola de sjelfva, genom eu liflig vexel-handel, i naturlig ordning florera, hvilket icke kan ske, om Städerne utöfver behofvet ingripa i landtmsnna-rörelsem Då ej mindre sila de berömdaste författare än Rikets Landtbruksakademi och Sveriges mest upplyste patrioter deruti öfverensstämma, att bränn vins-bränning är en för jordbrukets Uppkomst oundgänglig handtering, att den är en oskiljaktig binäring från ett väl inrättadt åkerbruk, och att den endast i förening dermed kan bereda Staten de åsyftade fördelar; så följer, att Städerna endast så vida böra ega rättighet att begagna denna handtering, som de äro innehafvare af jord, hvars disposition till Spannemål eller jordfrugters prodtiction och i följd deraf förädling tillhörer dem fri och obehindrad. Utan att ingå i dea mycket omtvistade fråga, huruvida egandet af sådan jord är för Städerhe sjelfva gagnelig, och för det hela af lyckligt inflytande, måste nu saken tagaä såsom den är, och samma grund följas, så val för Stadens som Landets Jordbrukandel innevånare; nemligen: att brännvinsbrän* Ö24 Best), och Ekon• Utsk. Betänkanden, nings-rättigheten utöfvas, icke som hittills skett, efter Invånarnes personal, utan efter värdet af den jord, som en hvar till ego eller bruk innehafver. Men härvid förekommer den omständighet, att icke all Städernas jord är af samma natur eller på enahanda sätt tillkommen. En del hafva de af ålder ovillkorligen egt och begagnat, eller ock tid efter annan för egna medel inköpt, under lika fri dispositionsrätt, som förut åtföljt den inköpta jordens natur.