Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jordförluster, genom kanaloch väg-anläggningar, om de, under anslaget derför, indelta räntors utbyte mot Stats-anslag — 4 4 87 27 b. 20 April b. 26 April b. 30 April b. 50 April 171 Jord-Hypotheks-Sedlar, deras utgifvande med Rikets Ständers garanti — 4 2 24 — b. 29 Juli b. 29 Juli b. 30 Juli b. 30 Juli Judar, se Mosaiske Trosbekännare. Jurisdiktion, om upphäfvande af den akademiska • Juris Kandidater, deras företrädesrätt till befordran Justitia;- Departementet, anslagen för, se Stats-reglering, Andra Hufvud-titeln. Justitia Ombudsman, dess Berättelse för åren 1848 och 1849 Om verkställd granskning af . » dess Berättelse för år 1880 » om förrättadt val till Justitia} Ombudsman och dess Suppleant » expenser för dess expedition Jäf, emot domare och landtmätare Jönköpings stad, plats till Skolhus för K. Kalendrar för Embetsman, se Expens-medels räkningarne. Kalfvesuncl, anslag för kanal derigenom Svar på återremisser Kallenberg, L. P., ersättning för extra inkomster Kammar-kollegium, anslag för . » om upphörande af stadgandet, att Konungens Befallningshafvandes Utslag i rotefljttningsm. fl. mål skola bemälde Kollegii pröfning underställas » upphörande af dess granskning af markegångs-taxor, se Skatte-förenkling. Register öfv. Rih. t. R. St. Kongl. Proposit. eller Skrifvelse. Samling. Afdelning. j eiler Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ständens Beslut. Underdånig Skrifvelse. 2 pr Q. 09 CB3 l » ro B "§ Kidd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o N:o Sid. Proposit ler Skrifvelse. Samling. Afdelning. ener Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut.
Utan fast mer och egentligast efter skriftens afsigt, anda och tendens, sä kommer wäl äreskändare, och anarkisten akt något besinna sig, innan han mer utgifwer skrifter af sädan art Allmänna lagen utsätter pä flera ställen straff för blotta upsätet alt göra ondk, änskönt ingen skada sker. __ Upsätet att befläcka medborgares heder, att wacka wanwördnad för regeringen, 0. m. d. är Utan twifwel gansia brotlfligt, och det ligger i ett sädant upsäts natur, att altid göra mer eller mindre skada, sä snart det blott förmärks. I hwarje sirist är det upsätet, sim allmänheten merendels uptäcker, och den skicklige domaren mäste upbäcka. Och när tzet sinnes wara ondt, sä bär der lika sä litet, som något annat i allmänna lagen namdt brotlfligt upsat, undgå straff Kongl, Mast hax man twifwel insett de nu anmärkta ofullständigheter f Tryckfrihetslagen; huru i skydd af dem, fferfaldjga gröfwa misibruk kunnqk begäs, utan att kunna straffas; huru således bäde samhället, och hwarje dest medlem swäfwat i ett stags osäkerhet; samt huru oförenligt ett sädant tilständ gr med en sann medborgelig frihet, hwars wilkor är trygghet och ordning i det hela, och säkerhet för hwar enskild man ril heder och ärä, sä wäs svin til lif och gods. Kongl, Maj.t har fördenskull, lil afhjelpande af en sadan brister lagen, i näder förestagit, först: Att utgifwande^af dagblad och peno, 7 62 Dm 26 IlMll. riodiska skrifter af alla siag, hädanefter mä bero af Konungens, ester underdånig ansökning genom HofEantzleren, utfärdade särskilda tilständsbref, som Lock icke böra kunna förwägras," med hwad mera Denna första punct innehåller.
Skulle ett sådant stadgande blifva E. St:rs beslut, torde man hafva åstadkommit en försämring i stället för en förbättring. Hr Lagercrantz, Jakob Adolf: LagUtskit har, efter återremissen af förevide fråga, synbarligen råkat i förlägenhet, och då gått från den ena ytterligheten till den andra. Då denna fråga förra gången förevar, yttrade jag att en särbelas vacker idé visserligen låg till grund för bördsrätten, men att densamma icke destomindre borde inskränkas. Hvad Utsk:ts första förslag angick, kunde jag ingalunda gilla detsamma, men kan ännu mindre med min röst biträda det här af Utsk:t framlagda förslag. Mig förefaller det särdeles besynnerligt, att Ulsk:t kunnat komma till det resultat, Betänkit innehåller, då ett RiksStånd, såsom jag tror, utan votering antagit Gr. Sparres vid förra Betänkit fogade reservation och ^lå inom tvenne RiksStånd ganska många röster höjt sig, ej blott tor antagande af samma reservation, utan till och med för bördsrättens oförändrade bibehållande. Utskits pluralitet har misstagit sig om meningen af återremissen. De nemi. som ifrade för bördsrättens oförändrade qvarstående, yrkade återremiss dels derföre, att Utskit ännu en gång skulle framlägga sitt förslag, att motionerna borde lemnäs utan afside, dels emedan de förmodade att Utskit under denna riksdag icke skulle inkomma med något nytt Ut låt., och frågan i följd deraf förfalla. För öfrigt kan jag icke biträda de skäl, Utskit framställt, utan får, med afslag ä Utskits Betänk., anhålla om bifall till Gr. Sparres reservation. Hr Olivecrona, Knut: Den näst siste talaren har yrkat bifall till LagUtsk-.ts ifrågavide Utlåt, på de skäl, som finnas deri utvecklade. Det må då tillåtas mig, att till besvarande uptaga några af dessa skäl, hvarefter R. o. Ad. lätt torde finna, huruvida de verkligen äro af beskaffenhet att förtjena afs:de. LagUtskit förehade denna fråga angille bördsrättens afskaffande första gången i Maj månad detta år.
J a, sá passiv renheten an förefaller, är den .en makt och en kraft, den har något af saltets egenskap att afhålla från förruttnelse. Därpå framdrog td. några gripande exempel om hnr renheten ej blott utvecklar sig hos de unga livinnor, som lefva inom det goda hemmets trånga krets, iitan afven kan frodas som en härdig kalljordsväxt med starka lifsrötter i de fattigas, den arbetande klassens boningar, där frestilser och mödor af tusen slag lägga ut sina snaror för clen kvinliga osknlden. Dessa exempel voro hemtade från de erfarenheter tal. varit i tillfälle a t t ' göra vid de undersökningar om sömmerskors förhållanden i hufvudstaden, bon på uppdrag företagit. Ja, fortfor talarinnan, renheten ä r stark: Den kan vara seg nog att härda u t i armodets och råhetens öfverfyllda kyffen. Den I; aii, hvad lianslre mer är, också ofta nog härda iit i v~rlclsvasenclets hvirfvel, i dess kvafva, förslränlda l~ift. Men skola vi anse det för ett ondt, a t t, den okunniga, orefiekterande os1; inlden allt nier försvinner? Om vi hade större aktning f ör natnrens dolda nnder sknlle icke den intbreclda k~inslrepeii om dem .skrämma oss s %. Och Iiur skall i vhr tic1 den omedvetna oskulden bevaras, då skolan, lifvet, litterattuen draga iiiidaii slöjan och visa den iinlsna verkligheten? Det ar d&amp; oskulden uppliör att vara omedveten den unga flickan måste göra ett val, då oskulden frål1 att vara en passiv dygd måste bölja sin kamp, e11 allvarsani kamp .för sitt vara eller icke vara. Fåfänga och beliagsj~ilra äro dess värsta fiender. För det sj alfviska nöj et att aga mäns hyllning tvekar mången ung flicka +j a t t ntveckla ett hjärtlöst koketteri, att lättsinnigt leka, med lifvets allvarligaste känslor. Men renheten måste vårdas.
Hvad härutöfver kan erfordras för beväringsmanskapets anteckning och redovisning på annat och än damålsenligare sätt, än nu eger rum, och i enlighet med de åsigter kommitterade härom yttrat, beror på de närmare bestämmelser, som i detta afseende kunna komma att i nåder meddelas. » 2. Första anskaffningskostnaden för persedlar och gevär är här likasom i andra dylika fall afsedd att be stridas af första årens underhållsanslag derigenom att organisationen endast småningom genomföres. 78 3. INFANTERIET. I öfverensstämmelse med den vid besvarandet af första frågan uttryckta åsigt: att arméens organisation borde beräknas för en krigsfot af 70,000 man af alla vapen utom befäl, deraf 50,000 man ständigt stridsfärdige, hafva kommitterade antagit infanteriets krigsfot till 60,000 bajonetter, deraf 40,000 borde vara ständigt stridsfärdige. Då derjemte indelda och värfvade trupper på de skäl som redan blifvit utvecklade ansetts böra bibehållas såsom stam för beväringsmanskapet, utgör infanteriets nuvarande organisation en naturlig grundval för den blifvande. Genom att med stamsoldater förse tvenne corpser, som nu endast ega befäl (Hallands och Vester-Norrlands bataljon) samt genom en något förändrad organisation af en annan stamtrupp (Wermlands fältjägareregemente) skulle 50 stambataljoner erhållas. Då genom det så kallade tredje bataljonsbefälet, ehuru vid en del trupper mindre tillräckligt, regementen på två bataljoner redan nu hafva befäl för tre, och corpser på en bataljon hafva befäl för en och en half, skulle endast genom en fullständigare tillämpning af denna grundsats befäl erhållas för 75 fåltbataljoner, hvilka med 800 å bataljon gifva den för krigsfoten antagna styrkan af 60,000 man. Bataljoner af nämnde styrka, mindre än i de flesta andra arméer på krigsfot, men ungefär lika med de franska bataljonerna, böra för våra förhållanden vara lämpliga.
Maj:t, att utdrag af detta protokoll skulle till Finans-departementet expedieras för att tjena till grund vid författandet af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, i hvad den kommer att röra åttonde hufvudtiteln, och skulle handlingarne i målen, så vidt de föranledt beslut om framställning till Rikets Ständer, framdeles till vederbörande utskott öfverlemnas. Ex protocollo C. G. Brusevitz. Bil. N:o 1. Underdånigt förslag TILL STADGA angående elementarläroverken i riket. §. i. Statens allmänna läroverk håfve till syftemål att för ungdomen bereda tillfälle till anlagens utveckling under ändamålsenlig ledning till det mål, som bör eftersträfvas dels såsom vilkor för ett sjelfständigt vetenskapligt studium vid universitet, dels såsom grundläggning för allmän medborgerlig bildning utöfver folkskolans gräns. §. 2. Dessa läroverk vare af tre ordningar: högre skola, medel-skola och lägre skola. a) Lägre skola bafve två slutna klasser; och vare vid sådan skola anställde en rektor och en andre lärare. b) Medel-skola bafve fyra klasser, hvaraf de tvenne lägre vare slutne och motsvare den lägre skolans klasser, men de tvenne öfre öppna uti Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Prop. J847: haft. 1. 9 66 gemensam lärosal; och vare vid sådan skola anställde en rektor och tre andre lärare. c) Högre skola håfve åtta klasser, hvaraf de tvenne lägre äfvenledes vare slutna och motsvare den lägre skolan; men de sex öfre öppna uti gemensam lärosal; och vare vid sådan skola anställde en rektor och sex eller flere andre lärare. §. 3. Läroämnen vare följande: a) vetenskaper: religion, historia, geografi, matematik, naturkunnighet, filosofi; b) språk: svenska, tyska, franska, engelska, latin, grekiska, hebreiska ; c) färdigheter: skrifkonst, teckning, musik och gymnastik. §. 4. Valfria ämnen eller sådana, hvarifrån lärjunge kan befrias, vare: a) de gamla språken, samt för dem, som läsa grekiska, engelska språket; b) instrumental-musik.
Utskottets Utlåtande, IV 1. s 4>8 — 421, återremitt. af BorgareStåndet, ix s io5, bif. af BondeStåndet, ix s 107, af Adeln, ix s 111, återrem. af PresteStåndet, ix s 170. Ytterligare Utlåtande, IV 3. s 110 — 320 ii3, Lif. af PresteStåndet, IX s 56i, af BorgareStåndet, ix s 584- Underd. Skrifvelse, x i. Wadstena KrigsmanshusCassa, ora granskning af. StatsUtskottets Betan kande, IV 4- s 178—>180, bif. af PresteStåndet, ix s 8o5, af BondeStåndet, ix s 8i5, af BorgareStåndet, ix s 83o. Underd. Skrifvelse, X 1. s 782—-734. RiksdagsBeslutet, §. 12. — Spannmål liemtad ur KronoMagazinet i, II s 848 — 85o. Vakt, örn, vid LandsCancelliet och LandsContoiret i Skaraborgs Län; StatsUtskottets Utlåtande, IV 1. s 89 — p3, bif. af PresteStåndet, ix s 5i, af BondeStåndet, IX s 51, af Adeln, IX s 55, af BorgareStåndet, ix s 56. Underd. Skrifvelse, X T. s 4r —4^- — Betjeningen, angående ansökan af, vid RiksgäldsContoiret om Skopenningar. StatsUtskottets Utlåtande, IV 3. s 242 — 244» bif. af PresteStåndet, ix s 623, af Adeln, IX s 662, af BorgareStåndet, ix s 672. — Karl, om mildring i straffet för, som af försummelse släpper
Riksföreståndaren i näder medgrfwit, at Riksens Ständer sjelfwe mage foresta och fastställa en Grundlag, den yttersta skyndsamhet til detta ändamål mätte antvändas, och ct Loustitutions.Utskott genast sättas, pä det at detta för Landets framtida wälfärd sä angelägna ämne, utan ringaste dröjsmäl mä kunna sättas i full gang och Lenvik, samt begärde härä Herr Larous och LandtmarjkalkenS proposition. Lades pä bordet. Herr Den io Maj. 67 Herr karon och Landtmarskalken yttrade sig wara öfwertygad, at Ridderstapet och Adeln skulle bifalla, det et sädaut Utstött skyndsamt mätte förvrdnas; men at, enär Ridderstam pet och Adeln inom nagra fä ögonblick borde til stenum 1'lenorum pä Rikssalen upträda, medgäfwe ej tiden nu någon öfwcrläggning, utan kunde detta ämne äter uptagas wid äterkomsien derifrån. Herr karon och Landtmarskalken tilkännagaf, at ifrän Hof-elancLlers-Embetet 700 Exemplar af Hans Kongl. Höghet Riks-Föresiändarens Riksdags-Berättelse, blifwit för Ridderstapets och Adelns räkning till Riddarehuset afiemnade, och att utdelningen deraf skulle ste wid dörren till Riddarehussalcn. Ridderstapet och Adeln aftägade kl. ^ 12, under Herr Karon8 och Landtmarstalkens anförande til Rikssalen. Sedan Ridderstapet och Adeln jemte sing Ke8pc-Ltive MedStänder pä Rikssalen afhört Hans Kongl. Höghet Riks-Föreständarens tal, sä wäl som Hans Masits Konung IV den 29 ^larcii innewarande Är clatoracls ^kdicatious-strift/. och, uppä wäckt fragg af Friherre lVIannerbeim, Kar8 Xuoust, om npsägande af tro och lydnad ät Hogbcmälte
Hr Ribbing, Arvid: Efter den uplysning den siste talaren lemnat, kan jag icke finna annat, än all Mom. Lill. A. innefattar den önskan Hr von Hartmansdorff framställt, nemi. ali, ulan någon fördelning af dessa summor till de särskilda skolorne, summan borde lemnäs till K. M:s disposition. Om nu denna punkt blifvit 'återremitterad af ett RiksStånd, och mau icke kan neka att den på sätt och vis ingriper i de öfrige punkter, som blifvit af tre Slånd bifallne, så synes mig att, då eli eller tvenne Morn. af punkten blifvit uti ett Stånd återremitterade, R. o. Ad. kan vidtaga samma åt 17* - 260 Den 21 April. gärd. VI hafva icke fullkomlig visshet om PresteShs beslut i frågan; och om Utsk. skulle hafva besvär med ett besvarande af R. o. Ad:s återremiss, mäste det naturligtvis ske i sammanhang med besvarande af BorgareSl:s. Jag yrkar således återremiss på denna punkt. Frih. Cederström har sagt att med praxis öfverensstäinde att om två Stånd bifallit frågan, men Iva andra återremitterat henne, Utsk. vidhåller sitt yttrande; med formerna må nu vara huru som helst, meri då vi nyligen tagit i betraktande hvad som kunnat uträttas i och för åkerbruket i omförmåldte hänseende, böra vi ock söka alt i d' t yttersta gynna slöjderna. Hr von Hartmansdorff: Enl. del uplästa prot.-utdraget har BorgareSt. just återremitterat Mom. a och c. Förfar R. o. Ad. på samma sätt, sä mäste StatsUtsk. svara på dessa äterremisser; och om StatsUtsk. såsom det plägar göra, vidhåller sin mening, hindrar det icke dessa båda Stånd att bevilja en eller annan summa för ändamålet, och då går saken lill förstärkt StatsUtsk. som bekant är. Ståndet känner älven att del understundom inträffar att förstärkt StatsUtsk. beviljar sådana summor som det oförstärkta icke bifallit.
Det är ej fråga om att bestämma, hvilka skola åtnjuta ersättning, utan om den generella principen, hvarigenom Ständerne 1812 besvarat 6:te puncten i den Kongl, Proposition som då gjordes, om afsättande af en fond till sådane ersättningar. Enär’ Ständerne besvarat den med bifall, är det bestämdt, ätt det ej är de dåvarande anspråken , hvarom endast är fråga, utan sjelfva principen, och alla under den poli - Den 25 November f. m. 5»5 tiska ställningen gjarde förluster i loflig handel. Jag tror derföre , att den af Herr Landt -'Marskalken föreslagne proposition kan göra tillfyllest. Grefve von Platen: Jag nödgas ännu en gång för klarhetens skull begära, att då Utskottet uppgifvit målen vara 161 , detta antal uti propositionen måtte nämnas, med förbehållande likväl af den pröfning utaf grunderne, som Ridderskapet och Adeln anser nödig. Herr af Uhr, Gustaf: Jag får fäslauppmärksamhet«n på hvad Friherre Cederström yttrat, att, ehuru målens antal lir 161, följer dock visserligen icke deraf, »tt alla dessa kunna komma att vinna ersättning. Tvärtom tror jag att en stor del kommer att re* duceras. Således finner jag ej, att contrapropositionen bör blifva sådan Grefve von Platen framställt den. Dessutom vill jag i Protocollet för min del hafva antecknadt, att då det var allmänt bekant, att krigsförklaringen mot England endast varj en formalite, samt att handelsrörelsen mellan båda Länderne, den oagladt, lifligt fortsattes, och då alla, som kände förhållandet i Carlscrona och Carlshamn, när uppbringriingarne skedde, visste att våra krigsrustningar der voro så obetydlige, att verklige uppbringningar ej skulle kunnat verkställas, så är det min öfvertygelse, att de medel, som inflöt to genom de så kallade uppbringningarne , Den ?5 November f m* i alla fall skolat tillfalla Staten; och att politiska afsigter föranledde, att då låta dem passera under form dch benämning af uppbringningar. Herr von Hohenhausen:
För behandling af detta ärende, hvilket af samtlige Riks-Stånden blifvit till Bevillnings-Utskottet remitteradt, har Stats-Utskottets biträde funnits erforderligt, och hafva Utskotten, vid betraktande af de skäl, som föranledt Rikets sist församlade Ständer, till följd af dåvarande Bevillningsutskotts förslag uti serskildta Betänkanden, N:ris 12 och 27, att besluta, det allmogen i Westerbottens, Norrbottens och Jemtlands Län skulle åtnjuta enahanda lindring uti bevillningen efter l:sta Artikeln, som uti 1835 års Bevillnings-Stadga varit medgifven, funnit Rikets Ständers mening tydligen hafva varit, att denna lindring, som blifvit dessa orters invånare medgifven till någon lättnad i deras, till följd af inträffade missväxter, iråkade betryck, borde komma dem till godo, utan afseende på, om de egde jord och idkade näring, eller ej, ehuru en mindre tydlig redaction af 148 §. uti nu gällande Bevillnings-Stadga gifvit anledning till den tyd - Statsoch BevillningS-Utskottens Betänkandej N:o 21. 3 ning af densamma, alt orden: ”hvilka icke ega jord, idka näring eller hafva annat yrke” hvilka ord blott hafva afseende uppå "Fiskare i Bohus Län” äfven blifvit hänförde till 'allmogen i Westerbottens, Norrbottens och Jemtlands Län, äfvensom fjälltrakterne i Westcr-Norrlands Län," hvarigenom det öfverklagade förhållandet uppkommit, att den delen af allmogen inom Neder-Calix socken, som egde jord, blifvit ålagd att utgöra full bevillning efter Irsta Artikeln; och anse sig Utskotten, till följd häraf, höra tillstyrka, att den skattskyldiga allmogen i Neder-Calix socken må, i restitutionsväg, återbekomma hvad, som blifvit densamma, genom ofvannämnde otydlighet i Bevillnings-Stadgan, för mycket till betalande ådömdt och affordradt. Stockholm den 25 November 1844.
Föredrogs å nyo och gillades BankoUtskottets den 19 sistlidne Julii under N:o Ren 13 Mars f. na. 65 afgifne, och den 24 i samina månad förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 29 förut meddeldte Memorial, angående någre förändringar och närmare bestämmanden af grunderne och vilkoren för Assignering på Banken. Å nyo föredrogs och lades till liandlingarne ExpeditionsUtskottets den 11 dennes under N:o 447 aflåtne, och samma dag eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af återremiss utaf Utskottets förut meddeldte förslag till 2:ne §§ i RiksdagsBeslutet, angående StatsVerkets inkomster och utgifter. Förslagen till desse 2:ne §§ afRiksdagsBeslutet upplästes derefter och godkändes. Bifölls, vid förnyad föredragning, StatsUtskottets den 27 sistlidne Februarii under N:o 418 afgifne samt den 8 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående yrkadt tillägg i afseende på grunderna för fördelningen af det Staden Borås beviljade Lånebiträde. Till pröfning företogs StatsUtskottets den 27 sistlidne Februarii under N:o 4*9 afgifne samt den 8 dennes eftermiddagen Den i3 Mars f. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af Herrar Fullmägtiges i RiksgäldsContoiret gjorde hemställan i afseende på kostnaderne för den Inteckning, som skall tagas uti Götha Canal och dess ägande Fastigheter, lill säkerhet för det vid innevarande Riksdag beviljade ByggnadsLånebiträde. Grefve Cronhjelm, Otto August: I anledning af det Utlåtande, som innehåller svar på frågan, hvar ersättning för kostnaderne för den inteckning, sorn skall tagas uti Götha Canal, skall erhållas, anhåller jag att få yttra några ord.
Men om umgänget och sällskapet, rätt nytj ' adt, har sina fördelar, så medför det, brukadt utan måtta och urskiljning, många olägenheter och länder dervid till skada och förderf. Lusten att ständigt omgifvas af sällskap urartar snart till ett ytligt kringfladdrande från den ena förströelsen till den andra och betager oss hågen för hvarje allvarlig sysselsättning; i stället för den vederqvickelse vi söka, finna vi, måhända, tomhet och lifsleda. I sällskapslifvet måste vi uppoffra något af vårt eget väsende och åtminstone i någon mån rätta oss efter andra, och ehuru detta kan anses vara nyttigt i många fall, så komma vi likväl härigenom, om vi icke taga oss i akt, lätt nog att endast » se med andras ögon » och löpa sålunda faran att förlora vår egen individualitet. Välja vi icke sorgfälligt vårt sällskap, d. v. s. utgöres icke detta af personer med redbara tänkesätt och rena seder, så äro vi att djupt beklaga, ty hvilken karaktär är väl så stark, att den kan emotstå det då- liga exemplets inverkan? Slutligen vilja vi något beröra de skyldigheter, sällskapslifvet ålägger oss, och bland dessa räkna vi förnämligast iakttagandet af ett sådant uppförande, att vi icke gifva andra ett skadligt föredöme; men emedan vi förut talat om exemplets makt, så erinra vi blott om, att ingen menniska är så obetydlig, att icke hennes exempel kan utöfva ett godt eller ondt inflytande på andra. Vår skyldighet är alltså att hafva en noggrann uppsigt öfver oss sjelfva, att tillse, att våra ord och handlingar äro goda; korteligen sagdt: vi måste tänka först och tala och handla sedan, och icke tvärtom. Vi böra derjemte med lugn höra andra uttala sina åsigter, om än dessa skulle befinnas vara stridande mot våra egna, oeh vid en diskussion, af större eller mindre vigt, alltid låta det vara oss kä- rast, att sanningen kommer till sin fulla rätt, äfven om vi sjelfva dervid icke få behålla sista ordet.
— Utskotten, som i följd häraf anse någon ändring uti nu gällande stadgande härom icke böra ega rum, hemställa således, att det i förevarande hänseende väckta förslag måtte ogillas. 9 och 13 §§. af herr Fagerberg: att, då delegare i hemman, som undergår laga skifte, synes hafva på billighet grundadt anspråk, att fel i egograderingen varder rättadt, innan åtgärder vidtagas, som af ego-uppskattningen äro beroende; men, enligt 13 §. af förevarande Kap., klander å sådan värdering icke får kom - 14 Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 43. ma under egodelnings-rättens pröfning förr, än skiftet är afslutadt, i anseende hvartill den kostnad och tid, som åtgå till planläggningen och utsteningen i de ofta förefallande händelser, att graderingen äfven i ringa mon förändras, till delegares skada förspilles, den ändring i nämnde Kap. må vidtagas, att ett moment tillägges 9 § af innehåll: »Tvister om ego-graderingen», och ordet »ego-graderingen» från 15 § uteslutes. 13 § af G. B. Appelqvist från Blekinge län: att, derest delegare är med åsatt ego-gradering missnöjd, klagan deröfver genast må väckas, samt, i följd häraf, den uti förevarande g för anställande af dylikt klander stadgade preskriptionstid försvinna. Förslag af enahanda innehåll med de nu ifrågavarande hafva vid flere föregående riksdagar varit väckta, men desamma hafva icke af Rikets Ständer blifvit godkända. Denna fråga har ock, efter hvad Utskotten inhemtat, utgjort föremål för öfverläggning af den kommitté, som till följd af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 31 Januari 1831 nedsaltes för närmare granskning och undersökning af åtskilliga emot skiftes-stadgan framställda anmärkningar. Bemälde kommitterade hafva för ådagaläggande af lämpligheten och ändamålsenligheten af hvad i detta hänseende nu finnes stadgadt, hufvudsakligen anfört: »Af alla åtgärder vid ett egoskifte är egornes taxering eller värdering på en gång den vigtigaste och tillika den svåraste att rätt verkställa.