Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Constitutions-Utskottet insett vigten af den anmärkning som blifvit gjord, och är öfvertygadt att erfarenheten vid Lagstiftnings» företag alltid bör noga rådfrågas, har detsamma, ehuru öfvertygadt att den antagna Jury, såsom sann i dess grund och lämpligast att befordra rättvisa vid sådana frågors afdörnande, der bestämd lag ej kan vara nog utförlig, skall vara af största nytta, likväl till förslaget gifvit sitt tillstyrkande och får derföre till Riksens Ständer liärmed föreslå, att derest Riksens Ständer framdeles skulle finna att den antagna Jury ej uppfyllde dess ändamål eller vore stridande mot Nationens lynne, det må vara öppet, sedan frågan vid denna Riksdag blifvit väckt, att i laga ordning denna inrättning vid nästa Riksdag afskaffa , och den förut fastställda Rättegångs-Ordnir. gen åter införa; hvilket förslag till Riksens Ständer öfverlemnas, för att efter 56 §. Regeringsformen behandlas. Stockholm den 13 Juli 1815» På -V * 366 JDeri 16 Juli. På Hoglofl. piddersk. pph Ad. I.edamoters fi Hngv. Prest Ståndets Uedamöters .vagnar C. v. Rosenstein. vägnar Rudolf Cederström. Pä Vältofl. borgnteStändets X^edamöter^ Pä Hederv. bondeStåndets I.edamöters vägnar J. Wegelin, vagnar fhidrrs J son Hyckertf, (X. A. Silverstolpe. Utdrag af Protocollct, hållet hos Högloft. Ridel, och Ad. den 16 Juli 1815- s. p r ■ Per skedd anmälan , att Ridd. och Adelns beslut tili giilandet af Hoglofl. Stats-UOmsköttets betänkande af den 30 nasti. Juni, ii 1 - nehailaride förklaring i anledning af de anmärkningar Spm blifvit gjorda vid berörde Uts.katts betänkande af den 29 Maj, rörande Hans, Excelience ro. rn.
— Vid sådana förhållanden och då frågan om certepartier alldeles icke står i Den 26 Maj f. m. 477 oskiljaktigt sammanhang med den om hyreskontrakter, hemställer jag, att, hvad eertepartier angår, Utsk:ts förslag måtte vinna It. o. Ad:s bifall. Hr Reuter svärd: Som skäl emot mig har blifvit an fördt, att 1/i proc., som jag föreslagit, skulle vara för lågt, och kanske komma att inbringa en för ringa statsinkomst, äfvensom att afgiften blefve för hög för de sterbhus, der tillgångarne äro obetydliga. Då jag emellertid i mitt förslag utsträckt friheten ända till 400 rdr, och derigenom sett de mindre bemedlade till godo, är denna sista omständighet häfd. Man har också sagt, att det skulle möta svårigheter vid tillämpningen att utröna hvad som tillhör den efterlefvande eller icke, men dessa svårigheter torde kunna betydligt minskas, om man ville dels något utsträcka tiden för inlemnande af bouppteckning, dels ock inskränka den tid, inom hvilken arfskifte skall vara förrättadt. —- Det är visserligen sannt att, om efterlefvande make har enskild fas ighet, densamma föres inom linien och således :cke kommer i fråga att karteras, men så är icke förhållandet med den förmögenhet, som kan ligga i reverser m. m. Hr Printzensköld har sagt, att arfsrätten icke hvilar på någon rättsgrund; men sålänge våra lagar och författmr säga, att barn ärfva föräldrar, må vi väl anse detta stadgande hvila på en verklig rättsgrund. Jag förnyar min förut framställda anhållan. Hr Ribbing: Den siste värde talaren har, som vilkor för sitt förslag om efterlefvande makes befrielse från stämpelafgiften, ansett nödvändigt att förändring vidtages i afs:de å tiden dels för bouppteckningars inlemnande, och dels för arfskiftets afslutande. Således kan hans förslag icke antagas, utan en föregående lagförändring. Han har också föreslagit att befrielse skulle ega rum, då behållningen ej uppgår till 400 rdr.
För Justitiä- Stats - Ministern, som Lil. lika är Ledamot af Konungens Hogsta Domstol Lön Sooo Rd. B.co Taffelpenningar Looo dito — Summa 5000 Rd. B:co För Stats - Ministern för Utrikes Ären derne Lön 3000 Rd. B:co Taffelpenningar sooo dito — Summa sooo Rd. B:co För et Stats-Räd Lön — Looo Rd. B:cs Taffelpenningar 1.500 dito — Summa ssco Rd. B:co För et Justitiä-Räd Lön — isoo Rd. B:co Taffelpenningar 1000 dito —. Summa 25oo Rd. B:co Hwarwid likwäl kommer at iaktagas, at om någon af Stats - Ministrarne eller Statsoch Justitiä - Räden ifrän deras Ämbeten afgär med Pension, bör sä wäl en sädan Pension , 814 Dcn 8 August!. sion, äfwen som begrafning^ hjelpen wid inträffande dödsfall, endast beräknas af Lönen; men icke af Taffelpenningar^. Ehuru Riksens Ständer wid bestämmanmandet af ofwannämnde Löner, ansett sig böra bewilja Stats - Ministern för Utrikes Ärendere 1000 Rd. B:co mera i Taffelpenningar, än Iustitiä Stats-Ministern, pä den grund at den förre mäste af sina Taffelpenningar besörja de sä kallade Minister mältider, hwilka dä en talrikare Lorps OipjomLti^ue härstädes wistas, medföra drpgare och kostsammare Utgifter än för Iustitiä Stats-Ministern; likwäl och dä dcsie Stats - Ministerns för Utrikes Ärenderne drpgare
Barnbördshuset i Stockholm, angående anslag åt en instruktions-barn morska derstädes 123: 74, Barnhus-inrättningen i Stockholm, angående upplåtande af tomt åt 39. » » , angående återremiss å N:o 39 73. Baudins enka, angående pension åt 152: 16. Begrafnings-kostnader, i följd af Konung Oscar I:s dödliga frånfälle 188. Berg, Lagman, angående pension ät 152: 13. Bergenstråles enka, angående dito 152: 25. Berwald, Konsertmästare, angående dito 152: 66. Berättelse, angående Riksgälds-kontorets ställning 3. Bevillning, angående den för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga allmänna 219. Bevärings-manskapets beklädnad, angående anslag till 84: 42. Bildnings-anstalten för lärare vid elementar-läroverken 123 : 34. Billmarks plancheverk: ”Sverige, aquarell-lithografier och tontryck”, angående anslag till 123:121. Billroth, Länsman, angående pension åt 152: 51. Biskopslönerna, angående återlemnande af härom väckt motion 46. Blekinge, angående förnyad indelning af nyroterade jorden derstädes 79. Blesserade officerare, angående pensionering af 152: 4. Bogens kapell, angående aflöning åt predikanten i 123: 8. Bolméers enka, angående pension åt 152: 80. Borgholms kungsladugård, angående eftergift af arrende för 116. Borås, angående befrielse för staden från bidrag till aflöning åt skollärare derstädes 123: 45. Borås—Warberg, angående jernväg mellan 160: 1. g. Borås—Vestra Stambanan, angående dito 160: 2. Boställshemman, angående arrendatorer företrädesrätt till förnyadt arrende af 100. Boställen och Kungsgårdar, angående upphörande af arbetsskyldig het till 118. Boställe åt Häradshöfdingen i Helsinglands norra domsaga, angående inköp af 187.
”Men, Sara”, tillade han något högre, ”låtom oss ej tala om dylika saker, utan tänka på hvad jag nyss har sagt dig. Mitt lilla trefliga boställe har länge väntat en husmoder. Det skall göra dig godt få vistas der och njuta af den friskaste landtluft. Sara! tillåt din bäste vän att inför verlden rättfärdiga dig derigenom, att han gifver dig en hederlig mans namn.” ”Nej, min vän! det är förgäfves du slösar dessa förledande uppmaningar på mig. Tror du väl dessutom, att denna vigselakt ens med en minut förmår förlänga min lefnad? Nej, Tandgren, i hvarje ord, presten vid ett dylikt tillfälle uttalade, skulle jag läsa ett: Af jord är du kommen; och i denna ring, detta äktenskapets vårdtecken, skulle jag ej kunna upptäcka andra bokstäfver än dessa: Till jord skall du åter varda igen. Nej, Tandgren, som Sara Widebeck har jag lefvat; som Sara Widebeck vill jag dö!” ”Och detta ord är ditt sista?” frågade fanjunkaren med sorgsen röst. ”Mitt sista, om också denna sol, som nu nedgår till okända länder, aldrig mer mäktade skänka morgonljuset åt mina ögon.” Solen hade verkligen nedgått och den lätta svala vårskymningen spred sig kring den lilla kammaren. Småningom försvunno i denna skymning de mörka konturerna af fanjunkarens melankoliska anletsdrag, och ej ett ord mera undföll hans läppar. Sara var äfven tyst. Det tycktes som hade äfven i deras själar inträdt en skymning, hvars fläktar invaggade orden i en slummer, den båda hvarken ville eller kunde afbryta. ”Jag vill se efter mina sofvande barn”, sade slutligen Sara, uppresande sig från soffan, i det hon fattade Tandgren vid handen och drog honom med sig in i ett närbeläget rum, hvarest stod en bred perlfärgad säng. Den var bäddad, och ofvanför täcket på den hvita örngottskudden lågo bredvid hvarandra fem blomstrande ansigten, det ena mindre än det andra. Allt var tyst i rummet. Endast en qvintett af fem lätta andedrägter sväfvade derinne med toner från oskyldiga drömmars regioner.
Han visste att de qvinliga väsen, hvilka föra spiran inom kokkonstens områden, äro ett tungsöfdt slägte, som sedan deras små kärleksäfventyr vid midnattstid undanstökats, ej läto väcka sig förr än det var tid att tillreda morgonkaffet. Som gården var liten, funnos brandstegar, kärror och en del annan redskap förvarade bredvid huset under ett framskjutande plåttak i jemnhöjd med bottenvåningen, som derigenom under natten måste höljas i en ogenomtränglig skugga. Slutligen visste han, att inkörsporten åt Lutternsgatan brukade vara öppen hela nätterna. Arnold undrade hvem som egde kassaskåpet. Rummet hörde synbarligen ej till någon af butikerna. Det låg helt för sig sjelf och tycktes sträcka sig öfver husets hela bredd. Det var tydligen något kontor, fastän saknande en upplysande skylt. Han vågade ej fråga; ty om ödet skulle leda honom just dit, så skulle en fråga ju vara ett bevis emot honom. Arnold gjorde under dagens lopp ännu ett besök i brödmagasinet. Han kompletterade sina iakttagelser med detaljstudier öfver skåpets låskonstruktion, så långt som han på afstånd kunde göra detta. Skåpet var af gammal modell och utländsk tillverkning. Det skulle följaktligen ej vara allt för svårt att öppna. Äfven nu lågo sedlar der, ungefär en dubbelt så stor hög som förut. Under den följande veckan öfvervägde Arnold från alla sidor det steg han ämnade taga och kom till den slutsatsen, att företaget ej innebar den ringaste fara vid utförandet samt att han sjelf vore skyddad för alla misstankar. Han besökte ej vidare brödmagasinet, med ett enda undantag, då han förvissade sig om att penningar fortfarande funnos i skåpet. Hans plan var mycket väl genomtänkt. Ingenting skulle kunna kompromettera honom. Han hade tagit sig till att komma hem mycket oregelbundet om nätterna. Cylinderhatten hade han utbytt mot en pelsmössa. De verktyg han skaffade sig voro små, skarpa och starka, mera liknande kirurgiska instrument än de tunga pjeser inbrottstjufvar begagna sig af i allmänhet. Vidare hade han gjort en viktig uppfinning, nemligen en slags huf af guttaperka och bomull, hvarigenom han fullständigt kunde dämpa ljudet af filens rasslande mot låsen.
Den andra orsaken är, att alla de medel RiksgäldsContoiret utan Bankens mellankomst kan till den föreslagna amortissementsfonden använda, redan äro till hvarje skilling disponerade, hvarföre det torde vara nödvändigt, att BancoUtskottet blifver hördt. Dess - Den i5 December f. ny» 177 Dessutom skulle i alla fall en collision uppkomma. BancoUtskottet, som insett nödvändigheten, att med det allmännas credit komma enskilte lånebehöfvande till hjelp, bär redan i en månad, eller nära 6 veckor, baft ett Betänkande färdigt i samma ämne. Jag anhåller på dessa skäl, att den Kongl. Skrifvelsen må remitteras till Statsoch BancoUtskotten. Grefve Horn: Jag kan icke med Friherre Cederström instämma deruti, att all discussion öfver den Kongl. Skrifvelsen varit öfverflödig, särdeles i det nakna tillstånd den framkommit till Ständerna. Tvärtom bar det varit högst nödigt, att före remissen något granska den. Jag anser Herr Hjerta hafva temmeligen fullständigt utvecklat, huru illa det passar sig till det närvarande financiela skicket, att inrätta étt fondsystem; och som den Kongl. Skrifvelsen förmodligen blir remitterad till Statsoch BancoUtskotten, hoppas jag att den, i sammanhang med de öfriga motionerna i samma ämne, blifver på en gång afslyrkt, och att frågan i sådant skick återkommer. Jag är Friherre af Nordin förbunden, för det han icke fästar för mycket afseende på mina ord, då jag villigt erkänner, att det ofta kan vara svårt att finna de mest passande för tankan. Jag får likväl yttra, det jag icke påminner mig hafva gifvit någon an 53 H. i2 178 Deri i5 December f. m. n;in tydning åt den Kongl. Skrifvelsen, än den, som verkligen deri finnes; tnen då den tankan der är uttryckt, att jordbruket icke kan afbörda sig sina skulder, kan jag icke fatta meningen annorlunda, än att, med. bibehållande af det hushållssystem, som söker alt framgent gora sig gällande, jordbruket är ohjelpligt undertryckt.
Derom är nu frågan, och lill och med i dessa dagar har en af Sveriges störste läkare fullbordat andra delen af ett arbete, som endast och allenast innehåller förebud till de sjukdomar, hvilka upkomma af bränvinets omåttliga bruk. Icke blott dryckens medicinska verkningar utan äfven dess kemiska förhållande äro ännu okände. De äro för Herremän lika obekante som för allmogen, och då måste det vara nyttigt, att dylik kunskap sprides. Man har sagt, att dessa skrifter icke verka något, och att suparen i alla fall icke läser dem, men säkert är, att, om allmänhetens upmärksamhet härpå fästes, detta skall åstadkomma högst hälsosamma verkningar, och förr än allmänna tänkesättet blir härom uplyst, kan man väl icke fordra en allmännare kännedom om bränvinets kemiska beskaffenhet. Om således 256 1) e n 26 Juni e. m. kunskapen inverkar på det allmänna tänkesättet, och detta åter på det yngre slägtet, måste man väl inse verkningarne af dylika skrifters spridande ibland allmänheten, och jag kan icke tillbakahålla min förundan öfver den upfaltning af förhållanderne, alt man icke vill göra afseende på sådant, som sä mäktigt mäste inverka pä framtiden. Jäg har trott mig förmärka och jag tror icke att någon bestrider det, att allmogen har ett stort begär efter böckers läsning och inser sin underlägsenhet i realkunskaper nemi. så, att den har dels ingen kunskap och dels vida mindre än den borde hafva. Såvidt jag varit i tillfälle, att göra bekantskap med allmogen, har jag funnit förhållandet, sådant jag nu upgifvit det. Hela vår tid visar ett omisskänneligt begär efter uplysning i naturkunskaperne, och detta utgör en karakteristik öfver vår lid, som gäller icke blott de högre ulan ätven de lägre klasserne med få undantag. Att under sådane förhållanden vilja tillbakahålla kunskapens spridande i detta ämne, förefaller mig lindrigast sagdt besynnerligt. Jag tillstyrker återremiss af Utsk:s förslag. Hr Printzensköld, Carl; Vid sisll. riksdag behagade R. o. Ad. likasom PresleSt., att, i anledn. af K.
Det fanns ock m h g a gladra och lustiga upptlg, som anbefallas i den - s. k. nTrenchiarboken ", en i flere upplagor utkommen nyttig bjidalp-, reda för festliga tillst&amp;llningars anordnande. Ett och annat af de puts,: som ' deri anbefallas, &amp; r för tiden ratt karaktaiistiskt sasom t. ex.: " En höna att tillreda, SA %t hon utur fatet ltiper, när man af henne skara vill. " Tlnker man använda denna förlustelse, SA " gif en höna vin att dricka, sh Mter hon plocka sig, lagg s&amp; dess hufvud mellan vingarne och tag 8 gggulor,. hvarmed du henne rundt omkring smörjer, satt s&amp; hönan för elden s&amp; upplöpa aggulorna, sedan lagg henne p&amp; ett fat och bar henne in ph bordet; d&amp; man nu utaf henne skara vill, s&amp; löper hon utur fatet och. öfver bordet sin kos, hvilket. lustigt &amp; r att se p&amp; ". Eller ock kan man taga kraftor, gjuta branvin p&amp; dem, tanda det an och lata dem öfver allt brinna. Kraftorna blifva d&amp; röda, men andock vid lif; man l#gger dem sedan p&amp; ett tackt fat och sttiller ph bordet; nar sedan locket tages upp " och de luften spörja, krypa de alla derifrh. " Man ser tydligen, att djurskyddsföreningar a r en nyaste tidens uppfinning! Äfven oskyldigare nöjen funnos shsom att " förestalla ett helt sailskap shsom Morianer ", genom att blanda upp vattnet hvari gästerna, tvatta sig med nhgot färgamne, eller lagga " lumpensvart " i strumporna hos nattgaster o. s. v. Vid hofvet funnos redan under Wasakonungarne musikanter, som förkortade mhltiden med spel, men ntigot vanligare nöje kunde ej gama detta blifva, ehnru svensken nog alltid gerna idkade musik.
Maj:ts nådiga bifall anmäla, att, med ändring af hvad 5 och 6 §§ uti 2 kap. kyrkolagen äfvensom kyrko handboken i detta hänseende stadga, . presterskapet må, under tiden och intilldess ofvannämnda arbete kan hinna fullbordas, med undantag endast för större högtids• dagar, å hvilka förhållas skall på sätt hittills finnes föreskrift vet, tillåtas att, för vinnande af större omvexling vid hö g mässo predikan, såsom text, begagna äfven episteln, i hvilket fall Söndagens Evangelium bör, i den förras ställe, från altaret uppläsas. Stockholm dea 19 September 1848. STOCKHOLM, Eoksteinska Boktryckeriet, 1848. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG tili Samtlige Riks-Ståndens Protocoll y Innehållande de Handlingar, hvilka till Riks-Stånden blifvit aflemnade, såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar. samt Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag vid Lagtima Riksdagen i Stockholm iSi?. Sjette Samlingen. Banco-Utskottets Betänkanden, ilata Bandet, STOCKHOLM, Tryckt hos Elmen och Granberg, J. P. Lindks Enka, l'\ B, Natius, Z. Jl(eggström, A. E. Ortman, samt å Ecksteinska och Marjuardsha Boktrytkcricrne, 1828 och 1824. Bihang till Samtliga RiksStåndens protocoll. Sjette Afdelningen^ Innehållande Banco - Utskottets Betänkanden. stockholm, tryck i Makrvardska Boktryckeriet 18? 3'* N:o i. Rikets Ständers Bänto• Vttkotts Memorial till Rikets Ständét, angående Revision af BahcoDiskont. 1Verket under nu påstående Riksdag I lös Banco<■ Utskottet hafva Herrar BancoFtlllmäktige anmält, att de, öfter föregången öfverläggning låtit*
Dessa olägenheter föranledde mig, att år 1841, låta till HäradsRätterne sammankalla innehafvarne af sådane gästgifvaregårdar, som voro delade emellan flere åboer, 46 i ändamål att de måtte höras, huruvida de ville ingå på en sådan förändring, hvarigenom gästgifverirörelsen på ett eller annat sätt komme att hädanefter bestridas på hvarje ställe af endast en åbo; men sedan Häradsrätternes undersökningsprotokoll inkommit, och jag af dem funnit, att vederbörande gästgifveriägare i allmänhet motsatt sig det väckta förslaget, har jag, uti underdånigt memorial den 25 November sistnämnde år, vågat underställa detta ärende Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning. Sedan jag anbefallt vederbörande Länsmän, att årligen till mig insända de protokoller, som föras vid vägsynerne, har jag af samma protokoller inhemtat, att de allmänna vägarne på flere ställen, utom andra bristfälligheter, icke innehålla den genom Allmänna Lagen föreskrifna bredd; men sorn sådant äger rum, merendels i sådane trakter, der marken är mycket stenbunden och der kostnaden för vägens utvidgande följaktligen är betydlig, och härtill kommer, att fråga blifvit väckt om åtskilliga nya vägars anläggande, så att svårare backar må kunna undvikas och hvarigenom flera af de gamla vägarne åtminstone till någon del torde blifva öfverflödiga och kunna igenläggas, har jag ansett mig för det närvarande icke böra vidtaga någon allvarsammare åtgärd, för att afhjelpa den anmärkta olägenheten. Fånganstalter. Länet har 1:0 ett länsfängele, 2:0 mindre kronohäkten, som begagnas endast till nattherberge åt fångar under transporter, och 3:o 10 häradshäkten. Länsfängelset är, såsom förut blifvit i underdånighet omnämndt, inrymdt i det gamla slottet här vid staden. Der finnas 16 större och mindre arrestrum, 2 rum för bysättningsfångar, 2 rum och kök för mathållningen samt 4 rum och hök för fångbevakningen, som består af en Vaktmästare och 4 Fångknektar.
Jag ber dä först att få yttra i afseende på den förmodan om osäkerheten af att ränteförsäkringsanstalter äro införda i Norrige, att jag anser mig skyldig upplysa om anledn. dertill, att jag yttrat mig så. Jag har redan för ett år sedan af allmänna tidningarna sett, att i Norrige blifvit en förening ingången om införande af en sådan anstalt derstädes. Nu har jag för tre eller fyra dagar sedan läst i Norrska tidningar en uppmaning till inskrifning för detta år. Detta tyckes vara en tillräcklig anledn. för mig att supponera, att en sådan inrättning verkligen är etablerad. — Vid den genomgång af de särskilda ränteförsäkrings-, lifränteoch lifassurance-inrättningar, som Frih. Palmstjerna gjort, så har han, hvad beträffar de sednare, framställt åsigter, hvilka jag mycket nära delar. Jag hyser precist den öfvertygelse, som Hr von Hartmansdorff yttrat, att en bättre uppställning hade varit förmånlig, d. v. s. att betänk. hade bort innehålla en anhållan, att en undersökning måtte ske, men detta faller af sig Sjelf. — Hvad beträffar lifförsäkringsanstalterna, så äro de just motsatsen af lifränteanstalter, nemi. att bilda capitaler genom att anskaffa en ränta. För att anskaffa den räntan eller årliga afgiften, måste individen inskränka sig. Detta lemnade honom icke i oisivete', utan han måste arbeta för att skaffa ett capital efter sin död. Detta är således icke något skadligt i statsekonomiskt afseende, såsom man kunde säga om lifränteanstalterna, hvilka förstöra capitaler och endast äro gagneliga i de länder, der capitalerna blifva allt för stora, och der det följaktligen inträffar, såsom det periodiskt sker i England, alt räntan blir allt för lågt nedtryckt. Detta är icke ställningen hos oss, och jag tror äfven, att lifränteanstalten kan hos oss gerna umbäras. — I afseende på lifförsäkringsanstalterna åter veta vi, att man här betalar till sådana anstalter utom landet, och då måtte det väl vara bättre om de finnas inom landet.
På sätt 3o §. i Riksdags-Ordningen föreskrifver, har Stats-Utskottet desse frågor till Constitutions-Utskottets åtgärd Öfverlemna!; men Beträffande Revisorernes tillika gjorde hemställan, om icke, då hädanefter, likmätigt 63 §. i Regerings-Formen, det mindre Credilivet bestämmes, dervid tillika måtte fästas det vilkor, att, öfver medlens användande, när sådant kan erfordras, bör uppgöras särskild och speciel redovisning, för att sedermera till Riksens Ständers eller deras Revisorers granskning öfverlemnas; så, enär Stats-Utskottet, vid granskning af de å Creditiv-medlen gjorde Dispositioner, funnit desse medel vara i ett sammanhang med öfrige tillgångarne under Riks-Statens 3:dje Hufvud-Tittel för försvars-Verket till Lands och Sjös använde och redovisade, så att ett urskiljande af de behof, hvartill Creditiv-medlen egentligen erfordrats, icke kan ega rum; hvilket likväl synes angeläget, om med säkerhet skall ku nna afgöras, huruvida de blifvit använde till sådane ändamål, hvartill Riksens Ständer anvist detta Creditiv, anser Utskottet sig böra föreslå, det Riksens Höglofl. Ständer hädanefter, vid bestämmandet af Stats-Utskottets Betänkandeti. 221 det mindre Creditivet, må för dess tillitande jemväl fästa det vilkor, att dervid fullständigt uppgifvas de utomordentliga behof och föremål, för hvilka de Summor, som af samma Creditiv uttagas, anses erforderlige, och uti hvilken Summariska redovisning Riksens Ständer eller deras Revisorer jemväl kunna erhålla en ledning för den Speciella kännedom om desse medels användande i hvarje särskildt fall, som må finnas nödig. Revisorerne hafva dernäst anmält, att Kongl. Maj:t, enligt Nådig skrifvelse till Kongl. Stats-Contoiret af den 14 Junii nästledet år förordnat, att utaf den Tredjedel af mindre Creditivet, som vid utomordentliga tillfällen och behof borde till Kongl. Maj:ts Nådiga Disposition af Riksgälds-Contoiret utbetalas, Kongl.