Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”mycken mun-plottring och mycket mess-bivistande är käring-gudfruktighet; men hafva Gud för ögonen i sitt lefverne, och sträfva efter dygd för dygds skull, det är gudaktighet; och att icke förqväfva den ädla själens ljus genom bestoch söl-lefnad, eller skämma det genom arghet och ondska, som är den rätta absentia Dei”. En dylik trosbekännelse kunde man ej antaga för renlärig. Till och med Terserus, ehuru nyss förut sjelf förkättrad och förföljd, kunde ej afhålla sig i sin likpredikan, att varnande antyda ett och annat om den aflidnes mindre christliga tänkesätt. Men Stjernhjelm dyrkade Gud troget på sitt vis, och rönte deraf ymnig välsignelse. Det rena intrycket af hans friska ålderdom har man i detta lilla stycke till ”Helsans Pris”, hvilket han diktade, ”vid nästan fyllda 68 år, i gröna gräset vid Jakobsdal59”: Helsan är allt. Allt, allt är allsintet, der intet är Helsan. Kongliga våld, makt, prakt, gull, vett, är allsinte mot Helsan. Rikedom, ungdomslust, konst, gunst, äro vanskliga gåfvor, Kommande, gångande, som en vind; tacknämliga, ljufva, Dock ej länger, än Helsan är hos: viker hon, fare väl Fröjd! Helsan allen är, i hvilko beror vår verldsliga sällhet. Helsa till lif ock själ gifve Gud, vår eviga Helsa! Så oförsvagad förblef hans själs och kropps styrka, att han ännu året före sin död kunde utgifva sitt frejdade Ulphilanska verk, med Moeso-Götisk text samt Svensk, Isländsk och Latinsk öfversättning, Glossarium och det nyssnämnda Företal, hvari han för sista gången, med förnyadt uppbjudande af alla sina krafter, sökte bevisa Götiskans och Forn-Svenskans rättighet att gälla såsom jordens ur-språk. Rörande är Columbi skildring af tiden näst före hans bortgång.
Man jemföre detta med de af ömhet för menniskor afslutade contract om slafhandelns afskaffande, och man dömme sedan emellan deporlörerne och slafhandlarne. Hr Edenhjelm: Något hvar, men isynnerhet fastighetsägare, torde likaväl som jag känna, att inom många pastorater i Riket finnas hemmansägare, synnerligast bland de små possessionaterne, som äro ganska kinkiga för församlingarna, dels genom processjuka, och dels genom annat. Desse personer äro vanligtvis stränga husbönder, och få derföre sällan annat tjenstefolk än sådant afskrap, hvarmed de icke kunna vara belåtne. De måste således från främmande socknar söka förskaffa sig tjenstehjon, som de dock icke länge behålla. Min erfarenhet som landshöfding liar sagt mig, alt sådane hemmansägare haft till den grad svårt att erhålla tjenstefolk, att de mast i tjenst antaga correctionister; äfven har jag förnummit, att de utaf vinningslystnad uttagit correctionister, hvilka, för det de sålunda blifvit uttagne, måst utgifva förbindelser på en viss penningesumma, vanligtvis bestämd till 5o r:dr. Jag hemställer till en hvar, som på andra orter kan äga kännedom om samma förhållande, huruvida hvad jag nu sagt öfverensstämma’ med hvad som verkligen passerat, och jag hemställer då till R. o. Ad., om det är för mycket hegardt, att en husbonde, som på så sätt missbrukar sitt husbondevälde, får vidkännas en högre afgift till den fattigförsörjning, hvars tunga han sålunda ökat. Jag anhåller derföre antingen att i i §:n måtte bifallas sådan den är, eller ock att det utaf Frih. Sprengtporten framställda förslag måtte antagas. Gr. Anckarsvärd:
Landtförsvars-Departementets Protokolls-utdrag den 2 November sistlidet Jioleringsår, deraf inhemtades att, sedan Kyrkoherden i Ulrika församling af Östergölhlands Län N. Rybäck jemte Ulrika socknemän gjort underdånig framställning derherdebostälom, att bemälda församlings kyrkoherde-boställe V2 mantal Ycke, hvilket är åsatt ordinarie rotering och utgör */4 af roten JVs 2 vid Kinds kompani af l:a LifGrenadier-regementet, måtte, genom roteringens öfverflyttande uppå annan lägenhet, varda från delta åliggande befriadt; varande såsom stöd härför anfördt, att Ulrika pastorat är ett bland de minsta och svagaste, innehållande blott 10 A förmedlade hemman, hvaraf Kyrkoherdens årliga lönespanmål uppgår till endast 12 tunnor, samt att han, som af bostället måste utgöra 14% kappar hospitalsspan mål, icke är i åtnjutande af någon vederlags-spanmål; — så och efter det vederbörande Chefs-embete, Kronofogden samt Häradsskrifvaren i orten, äfvensom Konsistorium i Linköping och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet blifvit häröfver hörde och yttranden afgifvit, hade Kongl. Maj:ts och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier, uti underdånigt utlåtande den 3 sistlidne October, förmält, att ifrågavarande hemman Vt mantal Ycke, som förut varit skogvaktare-boställe, men genom Nådiga Brefvet den 14 November 1747 blifvit anslaget till boställe åt Kyrkoherden i Ulrika nybildade pastorat, alltså icke vore berättigadt till den, jemlikt 4 § i Presterskapets privilegier den 16 October 1723, äldre Kyrkoherde-boställen tillkommande befrielse från rotering; hemställande Kollegierne likväl, under åberopande af hvad uti liknande fall blifvit angående de jemväl i sednare tider tillkomne kyrkoherde-boställena i Torps socken af Elfsborgs Län samt Östra Wingåkers af Nyköpings Län i Nåder förklaradt, huruvida icke Kongl. Maj:t, i betraktande af Ulrika kyrkoherde-boställes svaga beskaffenhet och pastoratets ringhet i öfrigt, täcktes till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta Nådig framställning, att sistberörde kyrkoherde-boställe, hvilket af befrielse från roteringsbördan syntes vara i stort behof, och hvarifrån roteringen, enligt hvad upplyst blifvit, icke kunde till andra hemman eller lägenheter förflyttas, måtte tillerkännas ersättning derför af statsmedel, i öfverensstämmelse med hvad genom Nådiga Brefvet den 22 December 1841 och Stats-kontorets Cirkulär-bref den 28 Februari 1842 är stadgadt för kapellans-boställen, hvilka fortfarande rotering vidkännas; hvarefter Kongl. Maj:t, vid underdånig föredragning af detta ärende, förklarat att, med afseende å det utaf Krigsoch Kammar-kollegierne upplysta förhållande, den Ulrika kyrkoherde-boställe hittills åliggande roterings - 4 Bil.
St., i afseende på den brist i Fourrageringsanslaget, som uppkommit sedan sista Riksdag, få i underdånighet tillkännagifva, att någon ersättning icke t lin nät gifvas Tredje HufvudTiteln, genom serskildt anslag, hvarken för de utgifter, den i detta hänseende redan kunnat bestrida, eller för hvad den ytterligare af redan anslagna medel kan bestrida» För LifBevärings-Regementet och de reducerade LifDrabanternes aflöning fortfar förra anslaget, R:dr 19,708: 16. — För Gottlands NationalBevärfing likaledes, R:dr 25,585: *6. —- För Hallands BeväringsBatcilllons Befäl, 196 Exp. Utsi. Förslag till und. Slrijv, A7; o 284* för hvilket den äskade tillökningen ej kunnat afR, St, bifallas, äro utförde R:dr 3,56o: — —, För B evärings Manskapets Vapenöfning , i enlighet med E. K., M;ts Nådiga Proposition, R:dr 60,000: —* . För KrigsCollegii Departementer, till För-» svarsverkels materiela behof, hafva R. St. på Stat uppfört en Summa af 626,000 R:dr, hvilkas år-, liga fördelning R, St, till E, K, M, i underdåflighet öfverlemna, Till Lif Mundering för Indelta Infanteriet y hvars brukningstid R, St., enligt E, K, M:ts Nå-, diga Förslag, nu antagit till 4» i stället för 3:ne år, har den af E* K, M, i Nåder äskade ned-, satta Summa, 71,000
Af handlingarne, rörande denna ersättningsfråga, hafva Riksens Ständer inhämtat, dels att vid ofvanberörde entreprenade-auction till Artillerie-hästars upphandlande, anstäld den 18 Mars 1808, af E. K. M:ts Befallningshafvande i Götheborgsoch Bohus-Län kungjordt blifvit , det anbuden skulle till General-Krigs-Commissariatets pröfning och antagande hemställas, samt inroparne den 21 i samma månad å Lands-Cantzliet erhålla underrättelse om beslutet ; dels att, vid samma auctions-iillfälle, Assessoren Hellberg , såsom ombud för 5 Bönder, erbjudit sig alt lefverera so st. hästar emot betingad betalning, och roed vilkor att dem inom 14 dagar 148 Underdåniga Skrifve!seri successive få aflemna, samt sedermera öfvertagit några Bönders inrop af ytterligare 10 st. hästar; dels att ehuru E. K. Mits Befallningshafvande genast efter auctionens slut hos General-KrigsCommissariatet anmält förloppet och tillika begärt Commissariatets yttrande när hästarne ofelbart borde lefvereras, i händelse anbuden antogos, något svar likväl icke inom den bestämda tiden ifrån General-Krigs-Commissariatet blifvit meddeldt: dels ock att Hellberg, då han, till beskeds erhållande å Lands-Cantzliet sig infunnit, undfått tillsägelse att afvakta General Krigs-Commissariatets yttrande, men emedlertid vara beredd att lefverera hästarne, om och när de påfordradesi Detta hafva Riksens Ständer i öfvervägande tagit; och som af hvad i ofvanberörde måtto ■upplyst blifvit synes följa, ej allenast, att Assessoren Hellberg *icke varit ovilkorligen förbunden att genast anskaffa hela antalet af hästar, och således genom det af honom gjorda förbehåll, i afseende på tiden, hvarinom de skulle få lefvereras, satt sig i ett större oberoende af General-KrigsCommissariatets beslut, än de fleste öfrige entrepreneurerne, hvilka genast bordt hafva hästar i beredskap och likväl icke fört klagan öfver någon genom anbudens förkastande tillskyndad förlust, utan äfven,tätt i det vid Auctionen kungjorda förbehåll att anbudens antaglighet borde af General-Krigs-Commissariatet pröfvas, en ostridig rättighet för bemäldte Commissariat att dem förkasta varit innefattad; så, och då Hellberg sålunda varit satt i samma förhållande, som hvarje annan entrepreneur, hvilken gör ett af pröfning beroende anbud, att nemligen af före - Vmlerdaniga Skrif v elser'.
Missg.Balk. så lydande: ”Rånar man, och med fult ”våld tager af annan, i hans lius, Gård, ”Skepp, å Gato, eller åVäg något hvad det ”hälst vara kan mer eller mindre, miste ”Lif sitt.” Straffet är efter HofArtikl. och Allmänna Lagen således aldeles enahanda: och att tjufnadsbrott inom Borgen hör straffas strängare än annan stöld behöfver säkerligen inga bevis. Erfarenheten har ådagalagt att sådana brott, oaktadt hvad i detta afseende stadgadt är, svårligen kunna förekommas särdeles vid stora Solennileter, då i en mängd särskille och ofta från hvarandra aflägsne rum serveras. Jag hemställer nu, hvad Öfvertygelse är vunnen af de anförde exemplen om HofArtikhnes uppgifna så ojemna förhållande till Allmänna Lagen, eller huruvida de kunna sägas sätta Medborgaren utom Lagen. Jag hemställer ock till den värde Motionären sjelf, om i de Rätter, der äfven han är Ledamot, Hof-Artikl. föranledt till något olämpeligt eller orimligt Beslut. Min erfarenhet är åtminstone icke sådan. Hof-Artikl:nes allmänna stadgande är. dubbelt ansvar för brott begångna inom Slottet, och då detta stadgande befanns icke tillfyllestgörande, utfärdades Kongl. Kungörelsen af den 1 Febr. 1783, som bestäm8 H. i4 ato Den 29 December e. m. mer kroppsstraff för den der ofredar Kongl. Livriet. Således hafva straff, strängare äii HofArtikl. innehålla, funnits nödiga äfven i senare tider, och det är Kongl. Förklaringen af d. 12 Oct. 1787, icke HofArtikl., som utsätter 26 R:dr 32 sk. Böter för den som bryter Borgfrid.
M. förunna en fri handel åt de främmande Nationerne, som erbjuda Sverige reciproque förmåner, och i samband dermed undersökas, huruvida det så kallade Product-Placatet samt öfrige tid efter annan utfärdade Forfattningar, i afseende på egne och främmande fartygs beskaffenhet, storlek och rättigheter att, med eller utan laddningar, i Svenska hamnar ut-och inlöpa, tarf» vade förändring eller rättelse; att sådane utländske tillverkningar, som ej kunna här förfärdigas, måtte antingen till bruk och nyttjande förbjudas eller ock mot en lindrig Tull-afgijt få införas; att på »1 et Svenska tillverkare ej matte, genom brådstörtande anstaiter, förstöra», borda dem för - Underdåniga Skrifvtlttr. 29 unnas, för att såmedelst kunna håna pris med Utländningen, att tullfritt införskrifva enskilde rudimaterier; att en Cornmittée matte nedsättas, for att, efter af Kramhandelssamt Fabriques Societeterne infordrade yttranden, bestämma hvilka varor böra fa införas, och att, sedan man nu, efter roo irs erfarenhet, kommit i tillfälle, att bedöma hvilka Fabriquer och Näringar här kunna kallas naturliga, såsom JernYlle. och Linfahtiquer, bora dessa befrämjas; men sådane deremot, hvilkas tillverkningar ej uthärda en främmande medtäflan, ehuru skyddade med en Tull af 15 Procent, provision oberäknad, ej underlijelpas af Staten, då sålunda afgjordt är, att de ej kunna hjelpa sig sjelfva.
% Statsoch Banco-Utskottens Utlåtandenccxxixi Jag har visserligen ej något att erinra dervid, att Odiings-Lånen komma att upphöra; Men då jag icke kan hnna annat skäl till odlingslånens indragning, än att roan ansett någon säker Controll på dessa Ijåns rätta användande omöjlig, så ser jag icke, huru man då kan veta, att de summor, som uti Kanco-Disconten upplåna?, komma att användas till Jordbrukets förkofran, när man misstror ett behörigt användande af Odlings-I/ånen, ehuru de icke kunnat, utan föregångne formaliiiteter, beviljas. Om Disconteringen återföres till dess ursprungeliga beskaffenhet, så att, enligt Finance-Committerades förslag, utlåningen endast sker på korna terminer, och man är någorlunda nogräknad med säkerheten, på hvilken lånet skall meddelas, aå vill jag tro, att icke ens Millioner Riksdaler skulle behöfvas till Discontrörelsens vidmagt hål lande. Af hvad anledning man föreslår, att inflytande årliga Capital-afbetalningar på Fastighets-lånen skola åter utlånas mot Inteckningar uti andra Fastigheter, kan jag svårligen inse. Ar meningen härmed, att man vill bevara sjelfva Capitalet oförminskadt, såsom en ständig Fond, på hvilken Banquen må kunna i alla tider uppbära ränta, så vinnes ju ändamålet, om Lånet får qvarstå utan afbetalning, så länge innehafvaren af den intecknade Fastigheten det åstundan Jag vill icke gerna föreställa mig, att man med denne föreslagne ccxxiv Statsoch Banco-Utskotteris Utlåtandenl anstalt åsyftar, att Fastighets-Lånen skola cirén lera och flyttas ifrån en egendom till en annan, ty då tyckes det som man glömt, att Lånen åtfölja Fastigheten, och att Gäldenärerne ombytas lika ofta, som Fastigheterne, genom laga fång, flyttas ifrån en hand till en annan, samt, i och med det samma, både skyldigheten att göra afbetalning på ett gammalt Lån och rättigheten att få ett nytt Lån. Höglofl. Utskotten föreslå, att någon afbetalning skall göras på Stats-Verkets skuld till Banquen.
Ar i gemensamhets-sf rafffängelserna på en gång förvarade ej mindre än öfver 350 manspersoner, som enligt denna författning blifvit dömda till straff-arbete på viss tid, ett förhållande, som, genom det ökade fång-antalet, naturligtvis 'medfört stora svårigheter för utrymme, sjukrum, arbetssalar, bevakning, o. s. v. Antalet af de enligt nämnde Kongl. Förord)). dömda straffångar, som förvaras i kronohäkteua, utgjorde vid April månads slut 288, deraf 241 mänoch 47 qvinnor. Fångantalet. för Maj månad är mig ännu icke till fullo bekant. Emot de åsigler jag nu framställt, förmodar jag att något egentligt inkast icke kommer att göras; men man anmärker, att den föreslagna lagen skulle vara obillig, i fråga om behandlingen af sådana fångar,; som äro dömda till frihets-straff utan arbete. I cellfiingelserna förvaras hufvudsakligen fångar af tre slag: de, som äro dömda till straff-arbete; de, sorn äro dömda till frihels-straff, utan arbete, eller till förvandlings-straff, och slutligen rausakuingsfångar. Straffarbetsfånge behandlas redan f. n. i närmaste öfverensstämmelse med de föreskrifter lagförslaget nptager, och som innefatta en betydlig skärpning i cellbehandlingen, genom stadgandet att straff-fången icke får mottaga besök, eller annan föda, än vid fängelset bestås, eller begagna egna kläder, eller sammanträffa med andra fångar, m. m. De åter, som dömas till frihetsstraff utan arbete, skulle enligt lagförslaget komma i åtnjutande af ganska stora förmåner, hvilka blifva ännu betydligare, om den 5 § bör tolkas så, att fånge, som icke är dömd till straff-arbete, kan, då han förvaras under upsigt utom cellen, äfven arbeta tillsammans med andra fångar. Ifrågavide fångar skulle komma att behandlas hufvudsakligen lika med ransakningsfangarne, och det lärer väl icke vara meningen, att den, som är dömd till frihets-straff, bör betraktas ur fördelaktigare synpunkt än ransakningsfånge. Sådant skulle likväl blifva förhållandet, om den af Gr.
Man har föreslagit att skatten skall räknas för vissa tider, och att pannorne deremellan skola vara förseglade. Men vid Gripsholm, der äfven blyhvitt förfärdigas af concentrerad ättika , behöfvas pannorne föy denna tillverkning emellanåt. Sluteligen synes mig att Utskottet begått ett fel, i afseende på formen , då det sökt åstadkomma ett stadgande, hvarigenom verkas upphäfvande af Kongl, Maj:ts Resolution, som passerat 2:ne Riksdagar. Till följd af allt detta hemställer jag, om icke Ridderskapet och Adeln vill förblifva vid sitt i afseende å detta ämne förut fattade beslut, likväl med det tillägg, att, om Privilegium missbrukas, ägaren må underkastas ett fullkomligt uppbäfvande af Privilegium, och hvad Fötfattningarne i öfrigt stadga. Om detta beslut fattas, anhåller jag att; 486 Den 10 December f. in. det mätte meddelas de öfrige Stånden, och de inbjudas att sig deruti förena. Friherre Skjöldebrand, Pehr Eric: Jäg instämmer med de 3 siste Talame om olämpligheten deraf, att sedan man lagt nåd kostnader i grund af privilegier , kunna blifva dessa förlustig, men jag anser tillika alldeles nödvändiga de tillägg, som Herr von Heyne och Herr Lagerhjelm yrk3t, att innehafvarns, vid förnyande af Privilegium, blifva ålagde, att hvarken i minut eller i parti försälja det Brännvin de tillverka, och detta vid förlust af deras Privilegium. Detta är så mycket angelägnare, sorn, då det nu är tillåtet, att tullfritt införa brännvin till Hufvudstaden , sådant kunde föras från Gripsholm till Stockholm. Hvad Landshöfdinge-Embetets åtgärd angår, så kan det visserligen för minutering låta tilltala dem, men det kan ej mera än ålägga en plikt af 10 R:dr, hvilken är ganska obetydlig, i jemförelse med den stora vinst de af försäljning kunna förskaffa sig.
Riksgälds-Eontoiret till Inlösen af Utfärdade, Accepterade Inwisningar, Interesse och Capital - , Committerade till Krigsärcndernes utredning till Krigsstulder som med contante penningar borde betalas 687,799: 4, — 164,792: 42 2 48,363 Riksens Ständers Bank r Ränta och pä Capitalet ä Statswerkets Län till Kriget , - Riksens Ständers Riksgälds-Contoir vä desi förffottcr till 1812 ärs Hamnstängning och Arebro Niksdagskostnad, m. m. Till Krigs - Committccn för Rikets förfwar är 1811 i anseende till Rikets krigstillständ med England Tredje Hufwud-titulns sammandrag päföres hwad Riksgälds-Cvntoirct af Bewillningcn genom !jguide godtgör för ärcn igro och 1811 i afräkning ä bristen i Deftnflonssumman För Saltpeter-Upphandlingrmcdlen wists sarstild redo Till Disposition i 1312 ärs Riks-Slat. Deraf är förstjutit som hos Riksens Ständer wid nafla Riksdag kommer att anmälas till ersättning: Bristen uti RiksénStänders Ansta,; 152,222 R:dr till Riksdagskostnaderne i Arebro och Deras Kongl. Höghcters hitrcsa och emottagning 25,969: 29, i. Till Byggnader m.m.wid Etrömsholms Stuterie i anseende till detsammas flyttande fran Kongsöhr - 10,55;: 44, 4.
Uti ett från f. d. allmänna Magasins-kontoret af Kammar-rätten infordradt, den 5 Juli 1852 afgifvet, utlåtande i målet emellan Kammar-rättens Advokat-fiskal, å ena, samt Landshöfdingen och Landskamreraren i Westerbottens Ian, å andra sidan, rörande bristande fullständig redovisning, för undsättningsmedel, har Magasins-kontoret, jemte anmärkning vid åtskilliga andra förekomna felaktigheter i 185!) års redogörelse, äfven fästat Kammar-rättens uppmärksamhet på oriktigheten af nu ifrågavarande afkortning samt hemställt, huruvida ibland andra afförda summor också ofvannämnde 103,158 Rdr 42 sk. 10 rst. kunde anses vara behörigen redovisade, sa länge Eders Kongl. Majits Befallningshafvandes afskrifnings-resolutioner icke blifvit af Kammar-rätten gillade samt dess skrifvelse derom kommit Eders Kongl. Majus Befallningshafvande tillhanda. Vidare redovisning i denna del tillkommer således numera Kammar-rätten. 3:o att, då Kopparbergs lans undsättningsredogörelse består af icke mindre än sex särskilda räkningar, innefattande redovisning för undsättningar under olika missväxtår, utan något deröfver upprättadt sammandrag, hvarigenom en lättare öfversigt af förhållandet med undsättningsmedlen kunde vinnas, Revisorerne ansett nödigt, att, lika med hvad inom de öfriga länen äger rum, en generalräkning öfver undsättningsanstalterna i länet årligen upprättas och afgifves. Orsaken hvarföre ett sådant sammandrag hittills icke blifvit länsstyrelsen i Kopparbergs län affordradt ligger deri, att nämnde läns undsättningsredogörelser, i det skick de afgifvits, alltid varit utmärkt rediga och tydliga. Dock möter icke hinder deremot, att en general-räkning öfver de olika årens undsättningar jemväl inom Kopparbergs län upprättas, och att Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anmodas icke allenast att gå i författning om ett sådant sammandrags upprättande öfver näst afgifvande undsättningsredogörelser och detsamma. jemte räkenskapen insända, utan äfven att dermed årligen fortfara. Kongl. Myntverket.
Land tm. hemställde om R. o. Ad. bifölle, att hvad Hr Virgin föreslagit, jemte de i anledn. deraf afgifne yttrande, finge åtfölja återremissen af 6 punkten; men innan denna propos. hann blifva besvarad, anmälde sig och yttrade: Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Om det är Hrr Virgins 334 Den 25 0 c I o b e r. och Gripenstedts mening, att tillstyrka en minskning af de 588,497 r:dr 28 sk., som äro anslagne till flottans underhåll och nybyggnad, så torde det lyckas dem, derigenom att denna fråga remitteras till StatsUtsk.; men jag för min del får likväl förklara, att jag helt och hållet motsätter mig något sådant, hvarföre jag hos R. o. Ad. anhåller, det R. o. Ad. måtte vägra denna äterremiss, hvarom icke, får jag vördsamligen nu tillkännagifva, att jag frän delta mitt yrkande ej tänker afstå, förr än R. o. Ad:s pluralitet förklarat sig vara emot detsamma. Hr Virgin: Det vore visserligen möjligt, att med den välvilja, som flottan erfarit inom detta Stånd, försöket skulle kunna lyckas, att förskaffa åt densamma, hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit och Frih. Palmstjerna antydt; men jag vill rätt ärligt och öppet tillkännagifva, att min afsigt icke är att begära något sådant, utan har jag endast i dag velat fortsätta den fråga, som i går väcktes, emedan jag icke anser med god ordning rätt öfverensstämmande, att den ifrågavar. afdelningen af 5:te hufvudtiteln fortfarande såsom hittills får bära omkostnaderna för skrifmaterialier och expenser. Titeln förlorar, genom det af mig yrkade afdraget, i sjelfva verket ingenting, dä, äfven om något sådant icke kommer att ske, ofvauberörde utgifter i alla full komma att från densamma utgå. Hr von Hartmansdorff: