Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta belopp understiger visserligen med 100 R:dr det för Hypolbeks-föreningarnes utlåning på grund af taxering föreslagna minimum, men härvid måste anmärkas, att grunden för lånesummans bestämmande i Riks-banken är 1850 års taxeringsvärde och att endast hälften af detta värde får såsom lån mot inteckning i landtfastighet der beviljas, hvaremot delaktigheten i Hvpotheks-förening, enligt Utskottets förslag, skulle kunna utgöra två tredjedelar af det egendomen sednast åsätta taxeringsvärde. Då ett egendomsvärde af 600 R:dr, efter 1850 års taxering, i Riks-banken medför en lånerätt af 300 R:dr, skulle enahanda värde, efter ett sednare års taxering, i Hypotheks-förening berättiga till ett lån å 400 R:dr; och då den mindre jordegarens lördel, hvad angår minimum för låns erhållande, sålunda för framtiden blifver bättre tillgodosedd i Hypotheks-föreningarne än den för närvarande är i Riks-banken, så förfaller ock det skäl, som af ett motsatt förhållande hittills hemtals för ifrågavarande lånerörelses fortsatta bibehållande i Riks-banken. Men äfven i andra afseenden skulle jordegarens fördel bättre befrämjas derigenom att belåningen af landtfastigheter upphörde i Riks-banken och den dertill anslagna fond, i enlighet med Kommilterades förslag, till Hypotheks-banken öfverflyttades. Redan länge har erfarenheten nogsamt visat huru ytterst otillräcklig denna fond i Riks-banken är i förhållande till det ständigt vexande lånebehofvel för jordbruksnäringens understödjande och utveckling. Endast i allt för ringa mån skulle Riks-banken kunna förmå att med sinn tillgångar fylla den stora brist på låneförlag, som i detta afseende förefinnes. Hos Rikets Ständer har ock den åsigt allt mer och mer börjat göra sig gällande, att faslighets-belåningen icke är förenlig med det för hela landet vigtigare ändamål, Riks-banken har alt i främsta rummet uppfylla. Sålunda hafva Rikets Ständer icke allenast lemnal utan afseende tid efter annan väckta förslag om fastighets-lånefondens förstärkning, utan äfven vid sednaste riksdag beslutat en minskning af fonden, hvilken åsigt nuvarande Ranko-Ulskott 32 Sammans.
Hvar och en, ”sorn i detta Werk brandförsäkrat sina Åbyggnader kan ej annat än intressera sig fpr dess ”Styrelsesätt; Men de underrättelser, derom stun”dom lemnäs till Allmänheten, tillfredsställer ”föga de fordringar, den i delta afseende kan ”göra, emedan ingen Assecurancetagare ur Di”reftionens summariska Upgifter kan iris» ränte”beloppet för utlånta Capitalerne, AQöningen för ”Werkets Embetsoch Tjenstemän, Utgifter till ”andre kostnader dervid, sättet för Utlåningar ”och säkerheten derföre, om någre Förluster ”drabbat Fonden, hvilket är mycket troligt,-så ”vida många Debitorer, efter hvad en gång blif”vit antaget, vid försäkring på sin heder om ”vederhäftighet, bekommit Jhan och äfven lätteligen kunnat hända, om Direäionen länge fort”farit att belåna smärre Fastigheter med hälften ”af Assecurancesumman för å dem upförde Bygg”nader. Saknaden af alla säkra underrättelser 73 StatsUtsk. Betänkande)!. ”härom hindrar denria välgörande Inrättning ”från den omfattning den lunde äga och -rub ”bär Assecurancetagarnes förtroende till den 55 55 samma. ”Må "nanda invänder man, att det är dessas ”ensak, att dervid bevaka sin fördel, dä i händelse af brist, hvilken man dock ej kan befara, de sjelfve och icke Nationen dervid korri”rne att lida. Detta inkast tyckes dock ej vara ”grundligt.
Jag vet visserligen att detta regeringens handlingssätt blifvit klandradt, och ifrån partiandans synpunkt, likasom ifrån ståndpunkten utaf en ensidig theori, som aldrig vill taga verkligheten i betraktande, sorn blott ser qvcestio an, aldrig frågorna om huru eller när, torde hon ännu derför tadlas. Men att undertrycka sina individuella åsigter och uppoffra populariteten hos ett talrikt parti, när inträffande omständigheter och den allmänna ställningen sådant fordra, anser jag innebära en sjelfförsakelse, som utmärker ädelhet i sinnelag och tänkesätt, och när historiens dom en gång varder afkunnad, hvilken icke fälles efter partiåsigter elier vexlande majoritelsmeningar, så tror jag ock att den skall lyda, att vår regering handlade icke blott ädelt och smnesstort, utan ock i hög grad statsklokt. Och hvarest hafva väl äfven under de sista tre årens stora brytningar den nya och gamla veridens mest upplysta regeringar och folk handlat på annat sätt, eller under tider så fulla af äfventyr, då morgondagen knappt någonstädes kan beräknas, företagit vidt utseende omskapningar i de lagar, hvarpå hela menigheters näringslif blifvit grundad! och hvaraf talrika arbetsklassers vilkor och förvärf äro mer eller mindre beroende? I den fransyska republiken, hvarest likväl den liberala opinionen är så mäktig och der tulltaxan innehåller mångfaldiga gånger flera prohibitioner än i Sverige, har, och just för nyss anförda orsakers skull, icke den ringaste förändring af tull-lagstiftningen uti liberal syftning skett sedan februari-revolutionen. 1 NordAmerikas förenade stater hafva väl inom de tvenne sista åren två republikens pre sidenter efter hvarandra uppmanat kongressen att vidtaga förändringar i tariffen, men i hvilken syftning?
M:t ingå med underd. anhållan, det laglig undersökning måtte företagas till utrönande deraf, genom hvems förvållande olikhet uppkommit i köparens och säljarens contract rörande Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, samt att, om förlust härigenom blifvit StatsVerket tillskyndad, då mot den person, som denna olikhet vållat, anspråk måtte göras på ersättning för Statens berörde förlust. Denna inbjudning har, enligt ankomne ProtoCollsUtdrag, endast antagits af Vällofl. BorgareStåndet; vid hvilket förhållande och då 2tne Stånd äro af olika åsigt med de andra 2:ne, Utskottet skolat till godkännande framställa följande förslag till proposition vid den omröstning, sora i sådant fall af Förstärkta Stats-Utskottet lärer böra anställas: Den som bifaller att underdånig anhållan göres hos K. M:t, det laga undersökning måtte företagas till utrönande deraf, genom hvems förvållande olikhet uppkommit i Köparens och Säljarens Contract, rörande Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chap - I B e t ä n k a n cl e n, N:s 36g, 370. 3o5 Ghapman, samt att, om förlust derigenom blifvit StatsVerket tillskyndad, då mot den person, som denna olikhet vållat, anspråk måtte göras på ersättning för Statens berörde förlust, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; anses underd. anhållan om anställande af undersökning i berörde hänseende, icke böra göras. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss a Betänkandet N:o 278, i frågan om upphörande af Nyeds Sockens Bergslags-frihet. Utskottets berörde Betänkande innehållande, ”det Utskottet ansåg sig ej äga skäl att för Nyeds Bergslag tillstyrka de hittills åtnjutna privilegiernas indragning för närvarande, har blifvit återremitteradt från H. i?» o.
Fördelarne af torkad spannemål vid Ma - 788 Den 24 Fehruarii, gazineringar, jemfördt med oiorkad; later ej bestrida sig. Men de svårigheter som hittills mött Tiondegifvaren, att kunna lefverera oklandrad spannemål, skulle visserligen ej minskas, om en allmän författning anbefälte tiondens utgörande uti torkad spannemål; ty dels skulle den vid aflämnandet finnas eller tydas vara bränd och för hardt, dels för lindrigt torkad. Svårligen kan en tiondegifvare, som årligen endast har 5 eller 3 tunna tiondeutgift, för j måj till annan torkinrättning än deras bakugnar. Jag nödgas derföre framställa betänkligheter emot det gjorda förslaget att tiondegifvare borde erlägga den med torkad spannemål; och anhåller att denna snmärkning måtte åtfölja Friherre Skjöldebrands memorial till behörigt Utskott. till PleniProtocollet för d. 26 Februarii, förmiddagen. Herr af Uhr, Carl David: Sedan fråga uti Ridderskapets och Adelns Plenum den 18 i denna månad blifvit väckt, om förändring i reglementet för Dykerioch N:o 1 Den .? 5 Februarii. 783 BergningsCompagniet, anhåller jag vödsamt, att tå fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid ett ämne, som härmed står i ganska nära sammanhang. Uti memorial af den 16 Ocfober 18 »8 hade Kongl. Maits Befallningshafvande uti Götheborgs och Bohus Län hos_ Kongl. Maj:t i underdånighet anmält Dykeri-OfveiCommissarien O J. Westbecks ansökning om belöning och understöd af allmänna medel för stna uppfinningar, i afseende på bergning af i sjön förolyckat gods. Directionen öfver Dykerioch Bergnings?
Jag kunde ej fatta, hvarför hon drog sig undan mig. Men jag såg, att hon gjorde det, eller jag tyckte åtminstone, att det var så. Det samlade sig inom mig som en fond af bitterhet, hvilken fyllde mig med leda vid allt. Olga såg det, och jag underlät heller icke att låta henne veta det. Men det var, som om hon icke hört mig, icke kunnat eller velat förstå. Och till hvarje pris behöfde jag någon, vid hvilken jag kunde tala, någon, åt hvilken jag kunde förtro, hvad som brände inom mig. Men på samma gång såg jag, och förstod dunkelt, att min hustru ännu älskade mig. Detta gjorde mig retad, rasande, vild. Jag brann af feber att återvinna, äga henne som förr. Men själfva denna åtrå, hvilken var så våldsam, att den följde mig dag och natt, gjorde mig kall, då jag trodde mig tillbakastött, och jag märkte på samma gång, att hon led af den påtagna kallsinnighet, hvilken som en slöja bredde sig öfver min själ. Jag minns en dag, när jag fann henne sysselsatt med att ordna några blommor på mitt skrifbord. Jag kom hem något tidigare än vanligt, och jag märkte tydligt, att det flög en skälfning öfver hennes ansikte, när jag öfverraskade henne med detta tydliga bevis på ömhet. Jag såg förvånad ut, och jag kunde ej fatta, hvarför hon gjorde det. Jag kände som ett styng inom mig, och i ett ögonblick föll det mig in, att hvad som passerade mellan min hustru och mig, kanske i grund och botten var något annat, än hvad jag trodde. Om jag hade hållit fast denna aning! Om jag gifvit den tid att tala inom mig! Men den kallsinnighet, hvilken jag först antagit som en mask, hade småningom gått mig i blodet, och det var ju också det förfärliga, att jag så godt som aldrig hade tid att tänka mina egna tankar till slut. Jag hörde min hustru säga: »Jag kom att tänka på, att du tyckte om blommor.» Jag hörde, att det var med ett särskildt tonfall, hon yttrade dessa ord. Men jag fann ingenting att svara, erfor blott en forssande känsla af förebråelser och obehag, och hela saken gick mig förbi som allt, hvilket jag under denna förunderliga period egentligen bort fästa i mitt minne.
Och lägger fortfarande patience? » » Ja, o c h patiencerna gå ut. » H a n märkte på betoningen, att det låg något under hennes ord, h o n såg så meningsfull och skälmaktig ut. Det tycktes ha rört mig. » » Ä h, inte direkt, m e n på sätt o c h v i s. Jag har lagt två patiencer i afton. Först tänkte jag på, o m jag skulle få ett gladt bref från Gustaf, o c h så på o m det blir stor utdelning på mina aktier. Och båda patiencerna gingo ut. H v e m får då rätt? » » Kusin, hoppas jag. » » Det hoppas också jag — vi få snart veta det, o c h blir det så, ger j u kusin mig lof att vara lättsinnig — o c h murrar inte s o m vanligt — » Agneta skakade på hufvudet. » Jag skall försöka. » Några ögonblick senare stod hon b a k o m hennes nåds stol. » Väntade du farbror Hägersköld i afton? » sade h o n sakta. » Nej, visst inte. H a n har varit i Stockholm den här sista veckan. Nu far han h e m o c h ville väl hälsa på i förbifarten. Jag trodde inte, att han skulle k o m m a tillbaka så snart. Sitter mitt hår slätt, A g n e t a? Vill du kanske g e mig min hvita crépeschal, den ligger i byrån därborta i klafflådan. T a c k! Och så slå vi några violdroppar på näsduken. Jag undrar, o m Hägersköld råkade Gustaf? Nu kunde han då vara färdig m e d sin toalett. H a n är en sådan petit maitre. * I detsamma hördes långsamma, högtidliga steg i trappan. Baron Hägersköld var så rak o c h ståtlig, att m a n vid första ögonkastet kunde taga honom för ett tjugutal år yngre än han befanns vara, då man närmare skärskådade ansiktet m e d dess många fina rynkor. Då såg man, att han var vid grefvinnan Fredrikas ålder, närmare sjuttio än sextio år. Han gick direkt fram till den gamla damen o c h kysste hennes hand.
Hvad beträffar allmänna sjöbeväringens så väl vapenöfning i fred, som dess användande i krig, samt det för densamma nödiga befäls organisation, torde Eders Kongl. Maj:t nådigst tillåta, att jag derom åberopar det serskildta underdåniga förslag, som jag i sammanhang med förslaget lill statsregleringen lärer få afgifva. Slutligen bör jag icke underlåta att fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på följande tvänne frågor, hvilka ega sammanhang med den om sjöförsvarets ordnande, och af hvilka synnerligen den första är af serdeles vigt. l:o Redan för längre tid tillbaka har frågan, huruvida vestra sjöförsvaret är förlagdt på lämpligaste stället, utgjort föremål för undersökningar och öfverläggningar. Den år 1819 nedsatta befästnings-kommitte föreslog skärgårds-floltans förflyttning från Götheborg, och sednasle sjöförsvars, -kommitteen ansåg stationen icke lämplig, utan föreslog Marstrand till etablissement på vestra kusten. Delande i allo denna åsigt, hvilken är grundad, dels på omöjligheten att emot en fiende försvara det nuvarande etablissementet på nya varfvet, dels på den läll inträffande händelse, att den vid samma varf förlagda flotta utan svårighet blifver af frenden innestängd, hemställer jag i underdånighet, att vestra sjöförsvaret må förläggas lill Marstrand, dock icke såsom en oafhängig station, hvilket, i anseende -till dess mindre styrka, icke af behofvet påkallas, utan såsom en kommendering från hufvudstationen. Härigenom kan personalen, synnerligen den civila, betydligen inskränkas; varande dock afsedt, att stationen i Götheborg, intilldess en sådan flyttning kan ske, bibehålies vid sin nu egande personal. 2:o Rikets sednast församlade revisorer hafva framställt fråga om hofjakt-varfvets upphörande och Eders Kongl. Maj:l har, under den 13 Maj nästlidet är, i Nåder förklarat, det Eders Kongl. Maj:t anser revisorernes hemställan i så måtto icke sakna skäl, som detta varf nu mera för sitt förut afsedda ändamål är mindre behöfligt.
B:dr årligen, har blifvit oanmärkt lemnadt; hvaremot det för GeneralAdjutanten föreslagne arfvode, bos H. 11. o. A. af Herr Rosenqvist af Akershult, F. L., ansetts öfverflödigt, enär göromålen kunde anförtros åt innehafvare af någon af de bättre RegementsChefslöncrne och den ej föraktliga summan af 10,000 R:dr om året derigenom besparas; och har hos II. Bonde - Betänkand en,.' N:o 23g. gg Ståndetj Casper Wijkman yrkat della arfvodes nedsättning från 3oo till 200 R:dr i månaden, hvilket, jemte fria Boningsrum i Stockholm borde fullt svara emot GeneneralAdjutantens besvär af tjensten numera ringare än fordom, sedan hela Finska Armeen och den i Pommern förlaggde Militairslyrka frångått Svenska Armeens förslager, hvilkas uppgörande, jemte utfärdande af nödige Ordres för Mölen och Arbetscomluenderingar trotts vara hela sysselsättningen för den dyra GeneralAdjutantsExpeditionen, då tillika en StatsSecreterare för behandlingen af Krigsärender finnes. Derjemte hafva Eric Carlsson frän Upsala Län m. fl. ansett, att GeneralAdjutanten, efter indragningen af ÖfversteTndelningen vid f. d. Adelsfane-Regementet, borde erhålla skillnaden emellan den lön han innehade och finge bibehålla, då han till GeneralAdjutant förordnades, och det lönebelopp med taffelpenningar, som GeneralAdjutanten, enligt Utskottets uppgift hittills åtnjutit. Besparingen af hvad Utskottet för GeneralAdjutanten föreslagit, skulle ej utgöra 10,000, utan endast 3,6oo R:dr, eller ett arfvode å 3oo R:dr i månaden, hvilket kommer att åtnjutas jemte Lön vid den Corps der han för öfrigt är anställd. Enligt den af Utskottet föreslagne allmänna reglering, hvilken förutsätter en förminskning af RegemcntsGhefs-Indelningarne, kan en sådan bibehållen
Carlsson ingångne uppbörds-borgen, en för alla och alla för en, betala 1,500 R:dr Banco, jemte 5 procents årlig ränta derå från den 24 Juni 1834, i afräkning å den balance, Carlsson i tjensten sig åsamkat, samt, till verkställighet af omförmälde lagakraflvnnne beslut, utmätning för domfäste beloppet blifvit hos Gyzanders Enka, Charlotta Christina Gyzander, född Osterman, anställd, så hafva ej mindre Enkan Gyzander, 5 egna och sina fyra omyndiga barns vägnar, ätt ock Gyzanders öfrige sterbhusdelegare, Pastors-Adjuncten L. J. Gyzander, Landtbrukaren C. Ä. Gyzander och J. C. Osterman, uti en till Kongl. Majit ingiften skrift, i underdånighet anhållit, att, då någon annan tillgång för fullgörande af ilrågarande betalningsskyldighet icke funnes iin en köpeskillings-fordran, stor 2,306 R:dr 32 sk. Banco, för eli försåld färgeri-fabrik och stamp-inrättning, som varit sterbhuset tillhörig, hvilken fordran utgjort den enda återstående tillgång för Enkan Gytfffiders och hennes oförsörjde barns bergning, dertill de myndige sterbhu»- deiegarne, af hvilka C. A. Gyzander och Osterman måst afstå sin egendom m borgenärers förnöjande, icke i ringaste teon kunde bidraga, Kongl. M*j :t, med afseende å dessa förhållanden, täcktes af Gunst och Nåd frikalla sökandeme från den, på grund af ifrågavarande borgensförbindelse, •'item ådömde betalningsskyldighet.
Mot slutet af 1809 och 1810 årens Riksmöte utbetaltes de efter StatsUtskottets föreskrift och Herrar Fullmäktiges anordning omedelbart från RiksgäldsGontoi - Betänkande u. 5 ret till vederbörande Sekreterare i RiksStånden och Utskotten, efter uppdrag af dessa. För Riksdagen i Örebro år 1810 utbetaltes en rund summa af StatsContoret, som derefter i andra hand liqviderade vederbörandes räkningar; och ett dylikt förhållande har sedermera fortfarit till och med sisth Riksdag, då dermed tillgick på följande sätt: I begynnelsen skrefvo Talemännen och BondeStåndets Sekreterare till K. M:t och anliöllo, om medel till de första kostnadernes bestridande, hvarom Nådig Befallning afgick till StatsContoret. Sedan bestämde och anslogo R. H. St:r först 17,000 R:dr och derefter 22,000 R:dr B:co månadtligen för samma ändamål, att räkna från Riksdagens början, hvilka medel borde från RiksgäldsContoret utbetalas till StatsContoret och af StatsContoret anordnas till en viss af K. M:t utsedd Tjensteman inom sistnämnde verk, hvilken åter i sin ordning borde utbetala medlen efter LandtMarskalkens och Talemännens reqvisitioner, eller, efter af dem godkände Räkningar. För hvarje nytt Beslut i detta hänseende skrefvo R. Sl:r till II. M:t Konungen, och H. M:t till StatsContoret; utom det, att R. St:r lika ofta afläto ProtocollsUtdrag till Stats-Utskotlet och detta till RiksgäldsContoret om samma sak; och ändteligen aflätas från K. M:t till StatsContoret flere särskilda skrifvelser, angående dithörande utbetalningar. Omsider förordnade R.
Nu kan så hända, att så många af Hof-Rättens ledamöter jäfvade varda, att Rätten i thy mål ej fullsuten är; gifve Hof-Rätten det Konungen tillkänna, då Konungen förordnar andra i deras ställe. Ej må någor i Hof-Rätten jäfvas, der sou eller måg i Under-Rätten dömt; utan så är, att de för Embetes brott 5. §. XIII Gap. Följande tre §§. i detta Capitel ändras sålunda: 2 §. 3 4 §. der lagliga anklagade varda. XIY Cap. Expedit ions-Vtskot tets Förslag till lind. Skrifvelse} UV,o 1>4. ig3 XIV Cap, 1 och 2 §§. af delta Capitel ändras till följande lydelse: 1 §. I Häradsoch Rådstufvu-Ratt i de mindre städer bör käromålet mnndtliga föreställas, der sakens vigt och vidlyftighet eller andra omständighater ej fordra, att det skriftliga ske må: och varde då parterne ej tillåtet, att flere än en skrift hvardera inlägga, der saken ej är af dess större vigt. 2 §. Kommer käranden till Rådstufvu-Rätt å dag föresattan, och gifver dess käromål vid offentligt upprop skriftliga in, och svaranden då när är; skrifve Rätten derå, att han åtta dagar derefter svara skall. Försummar lian då att ställa sig vid uppropet in, men kommer med svar innan klockan tolf, bote Två daler. Blifver han aldeles ute, eller kommer han oberedd utan laga ursägt; bote Fyra daler, och gånge åter upprop i saken åtta dagar derefter» Kommer han ej ändå med svar in; bote som sagdt är, och varde på kärandens inlaga i saken dömdt; dock’ må han mundtligen höras, om han det förut begärer: vare ock honom tillåtet, der han tappar, emot domen vädja. Försummar käranden den dag, då han sin vederparts svar emoltaga skulle; böle Två daler. 6 §: Andra punkten i denna §. ändras sålunda:
Den tredje allmänningen, tillhörig Öfveroch Ylter-Jerna socknar, och ännu odeladj har genom försummad v“ård och skogseldar lidit mycken skada. Byggnadsoch stängsel-sättet är lika föga skonande för skogstillgångarne, som förut, med några färre undanlag å större egendomar, samt vid jernverk och hyttor, der sten, samt leroch slagg-tegel till byggnader användas. På Hagelstena egendom i Alsike socken är en bränntorfs-måsse upptagen. Bergsrörelsen. De flere i Länet befintliga jernverk och masugnar, hvilkas lägen och lillverkningsbelopp jemväl tillförene blifvit i underdånighet uppgifne, hafva med oafbruten drift fortgått. Då de, med få undantag, äro grundade på Dannemora bergslags för sin utmärkta godhet eftersökta malmer, hafva priserna hållit sig oberoende af de konjunkturförändringar, hvaraf andra orters bergsbruk baft känning. I följd häraf befinner sig så väl bergsrörelsen för sig, som det närings-understöd, allmogen och arbetsklassen derifrån hämta, i oförändradt, nöjaktigt tillstånd. Den enda betänklighet, som härvid framställer sig, ehuru den ännu endast rörer framtiden, är att bristande skogstillgång kunde komma att göra inskränkning i rörelsen nödvändig. Åtskillige bruksägares under sednare åren röjda omtanka, att, genom inköp af skogshemman och införande afenplanenlig skogshushållning, betrygga sina behof, lemnar dock rum för den förhoppning, att åtminstone några vidsträcktare verkningar af en sådan olägenhet skola kunna förekommas, dertill, lyckligtvis tiden ej ännu kan anses vara försuten. Vid Herrängs grufvor, hvilka i sednaste berättelsen anmäldes såsom af nyo upptagne, fortgår brytningen och är uti jemt tilltagande. Malmen transporteras för det mesta till vissa bruk i Norrland. Utom arbetsförtjensten i orten, har denna gruf-brytning således öppnat tillfälle för allmogen till en indrägtig fraktvinst. Af enskille personer utom