Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har uppspårat och antecknat många hemlighetsfulla tilldragelser, som bära vittnesbörd om den i andeverlden timade förändringen, men skall bland dessa endast anföra följande: 7 Epitherses, fader till rhetorn Ämilianus, reste en gång till Italien på ett skepp, som hade många resande och mycket handelsgods ombord. Då skeppet hunnit utanför Ekinadiska öarne, blef det vindstilla. Det var qväll, men de fleste af skeppsbesättningen och de resande ännu vakna, då plötsligen alla förnummo en röst, kommande, såsom det tycktes, från Paxäöarne, och ropande styrmannens namn. (Han var en Egyptier och hette Thasus.) En allmän undran uppstod, och Thasus sjelf blef gripen af skräck. Först sedan rösten trenne gånger låtit höra sig, förmådde han svara, hvarefter den ropande med ännu högre röst lät förnimma följande befallning: när du hunnit till orten Palodes, så tillkännagif, att den store Pan är död! Allas undran ökades och man öfverlade hvad som vore att göra. Thasus sjelf beslöt, att i händelse af god vind skulle han utan vidare åtgöranden segla förbi Palodes, men inträffade vindstilla i dess grannskap, så skulle han ropa ut hvad han hört. När skeppet nu anländt utanför Palodes, var det åter vindstilla och hafvet lugnt, hvarför Thasus, i enlighet med sin föresats, ropade från aktern af sitt fartyg och vänd mot land, de ord, han hört: den store Pan är död! Knappt voro dessa ord uttalade, förrän luften fylldes af ett med undran blandadt suckande. I Rom blef denna händelse snart bekant genom de många, som varit vittne till henne, och kejsar Tiberius lät kalla Thasus till sig och anställde en närmare undersökning af händelsens förlopp, dess möjliga grunder och betydelse. En liknande tilldragelse, fortfor Herakleon, – upplefde grammatikern Demetrios på sin upptäcktsresa omkring de brittaniska öarne.
Behåll ni ngarne af oförsåldt Stämpladt Papper utgjorde vid 1814 års ingång 1,685-225: 19. 5. och till år 1816 - " 1,468.145: 26 2. af hvilken sistnämnde Summa iiinestod i Stockholm, Chartor för ett värde at 868,761: 40, 2. uti alla Länen tillsammans 571,696: 39.— samt oredovisad behållning från Finland, enligt 1813 års bok 27,686: 43. .— Summa 1,468,145: 26. 2. Af de i Länen innestaende behållningarne finnes en del utgöra så stora qvantiteter, att de svara mot flere års Lefvereringar, såsom uti Skaraborgs Län , der beloppet utgjorde 64,846:26.—eller lika roed 5 ars lefverering. Och i de öfriga Länell funnos äfven, enligt 1816 års Bok, behållningar af 2 till 3 års lefvereringar. För att upplysa huru desse behållningar tillIcommit, får Utskottet exempelvis uppgifva, att: Skaraborgs Län agde en behållning af Stamp» ladt Papper vid 1815 års början för ... - 32,253: 45. — reqvirerade under loppet af sam\*na år Chartor för 18,673: 16. Ägde således i behåll Chartor för 41,508: 25. —1 samt ökade följaktligen förrådet med öfver 9000 R:dr på ett år. Christianstads Län agde likaledes i förråd till år 1815, af Starnpladt Papper 54,458: 25» — Reqvirerade ytterligare år 1815 15,613: 26. — Summa h dr 70,072: 3. — X) eremot lefvererades såsom försålde - 6,034: 14. — Behållningen i Chartor 64,037: 6. — hvarutaf i Landt-Ränreriet funnos för 52,156 IV.Ac 40 sk.
Ni svarar inte! Jo, jag gör så här: jag förlåter henne för hennes stora kärleks skull, och för er jag skall säga: jag förstår er David rusade upp. Jag låt mig gå jag vill ingen förlåtelse ha. Han skalv som ett asplöv. Den halvt vansinnige högg honom i kragen. Ha jaså! Ni vill inte ni ni älskar henne inte men ser ni, det gör jag. Och därför så må fan ta er! Han kastade sig med en våldsam rörelse mot David och högg honom i strupen. David hade hittills känt sig vilja fördraga all slags bestraffning som ett slags rättvisa. Han var dock brottslig. Men nu slog han bort mannens hand och steg åt sidan. Den rena kroppsliga handlingen hade återgett honom en del av hans lugn. Tårarna stodo honom dock nästan i ögonen. Mannen med glasögonen stirrade hatfullt på honom. Plötsligt bet han i raseri samman tänderna, högg tag i en järnlinjal på bordet och skrek: Vill ni då att jag skall mörda er, skall jag mörda er? Om ni kunde, stackars människa men ni kan det inte, nästan snyftade han fram. Jag försvarar mig i alla fall av gammal vana. Jag är så stark mot ni. Den vansinnige stod en stund och stirrade på honom, därpå sprang han till andra ändan av rummet. Hans krokiga gestalt och tärda utseende nästan skrämde David ännu mer än hans hot. Han kom tillbaka med en bok. Brukar ni läsa i bibeln viskade han med väsande stämma jag har lagt emellan här tills ni skulle komma tills ni skulle komma, hör ni. Han ryste som i frossa, vaggande fram och åter med kroppen medan han sökte i boken. Så fick han upp stället, såg virrigt omkring sig och läste med hög, brusten röst, nästan snyftande: “Och Nathan sade till David: det var en gång i en stad två män, den ene rik, den andre fattig. Och och den rike hade många får. Den fattige hade intet utom ett enda litet lamm som han köpt och uppfött och som som åt bröd ur hans händer hör ni det? viskade han som åt bröd ur hans händer hans händer, och drack ur hans bägare och låg i i hans famn. Och det kom en vägfarande “ Han avbröt sig och föll i gråt. David gick fram till honom och sade utan att närmare tänka på det, skakande av rörelse:
I händelse justitieombudsmannen eller militieombudsmannen avsäger sig det erhållna förtroendet eller ombudsmans ämbete eljest bliver ledigt, övertage ställföreträdaren omedelbart ämbetet; och skall, om lagtima riksdag är församlad, denna samt, om så icke är fallet, närmast därefter sammanträdande lagtima riksdag förrätta nytt val av ombudsman. Riksdagen skall förordna minst två för lagkunskap och utmärkt redlighet kända medborgare att i egenskap av riksdagens ombudsmän, efter den instruktion riksdagen för dem utfärdat, hava tillsyn över lagars och författningars efterlevnad, i vad de skola av dem, som i allo äro underkastade ämbetsansvar, tillämpas samt vid vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina ämbetens utövning av väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begått eller underlåtit att sina ämbetsplikter behörigen fullgöra. Författningssamling 1800 Låssa kyrkas arkiv Svensk Författningssamling 1823 Låssa kyrkas arkiv Cirkulärbrev till samtliga Kongl Maj: ts Befallningshavande, angående befattningen med Mantals och Skattskrivningarna i Riket. Stockholm den 13 januari 1823. Kongl Maj: t har förordnat att provisionen för förrättande av mantalsskrivningar höjs till det dubbla, nämligen trettionde penningen av mantalspengarna. I Jämtland, Västerbotten och Norrbotten får var för sig 100 riksdaler. Vad gäller Kopparbergs län bör Häradsskrivarna inkomma med förslag till lön, så att man kan få skickliga mantalskommissarier. Enligt cirkulärbrev skall befallningshavande verkställa denna förordning och inkomma med rapport om hur utgången av dessa åtgärder blivit. Kongl Maj: t har ansett det förmånligast att häradsskrivarna sköter Mantals - och Skattskrivningen, men Befallningshavande skall pröva om de ordinarie tjänstemännen hinner med detta göromål också och då ge högre provision. I Kopparbergs län är det av särskilda skäl omöjligt för de ordinarie häradsskrivarna att hinna denna syssla, varför extra mantalskommissarier bör anställas. Samma gäller för häradsskrivaren i Nyköping och Trosa Häradsskrivarna har anhållit att slippa kontrollera uppbörden på stämmorna, men Kongl Maj: t har funnit att de inte kan befrias från det. Då uppbördsstämmorna och mantalsskrivningen inträffar samtidigt kan han få tillåtelse att ha medhjälpare.
Med dessa tid efter annan af Riksens Ständer anslagne Fonder och med Inrättningens äldre öfverskott, sedan 1809» åro Verkets åligganden och åtgärder från år 18 U utförde, hvilkas beskaffenhet och följder nu skola underdånigst ådagaläggas. Riksens Ständers Ibland de svåraste missväxter, hvarmed Fäderneslandet varit hemsökt, var otvifvelaktigt den år 1812. Nästan alla Rikets Provinser voro i mer och mindre tryckande behof af Spannemål, så till brödföda som utsäde. De kraftigaste och skyndsammaste anstalter till Landets frälsning från en hotande nöd, blefvo under Eders Kongl. Maj:ts Egen Höga ledning genast om Hösten t 8 12 vidtagne. Införskrifningen från Utrikes orter, som år 1812 i verket ställdes, ej mindre till Landets undsättning, än äfven till Arméens och Flottornes foumerande med deras underhåll af Bröd och Spannmål, under då varande Krigsrustningar, uppgeck till omkring 239,000 Tunnor Säd och 437,000 Lispund Rågmjöl, hvarföre kostnads-beloppet utgjorde circa 2,370,000 R:dr B:co, hvaraf sjelfva npphandlings-beloppet från särskilda fonder betaldtes och sedermera påfördes MagazinsInråttningen, som erhöll dess ersättning, dels i de tili Magazinen aflemnade qvantiteter Spannemål och Mjöl, dels genom Liqvid med Krigsfonden, för hvad som till Arméen och Flottorne utlevererades. Efter denna svåra missväxt, och de åtgärder, som i anledning deraf till de nödstäldes hjelp måste vidtagas, kan Magazins-Inrättningens utvidgade omfattning, i undsåttningsväg, anses hafva tagit sin början. Behofven voro väl elter skördetiden 1812 tryckande, men till - Revisorers Berättelse. 20:1 i en högre grad under den påföljande vintren och våren 18x3.
Det föredragna betänk, afser endast den händelse, att HofcanceJlers-embetet komnter att upphöra, och kan ganska väl nu afgöras. Hvad beträffar Gr. Horns anmärka., ang:de 7 § Reg.F., lärer väl be nämningen: ministeriella mål komma att fortfarande finnas, så länge icke ali communication emellan Sverige och främmande magter upphört. Gr. Horn: Jag har icke satt i fråga, att ”ministériella mål” skall utgå, men väl att ”Statsminister” må uteslutas; ty sådan 11 § enligt Utsk:s förslag skulle lyda, komme Statsminister att deri nämnas på a:ne ställen; och försvinner ministertiteln, så måste likväl benämningen borttagas jemväl på de nu anmärkta ställen. Hvad ministeriella mål angår, skulle jag äfven dervid hafva anmärkningar att göra; men dessa höra icke till denna fråga. R. o. Ad. beslöt, att Constit.Utsk:s memor. N:o 49 skulle hvila, på sätt Gr. Horn föreslagit. Till pröfning företogs Lagoch Oecon.Utsk:ns d. 19 sistl. Nov. på bordet lagda betänk. N:o 27 öfver väckta motioner om skyldighet för säteriägare och vissa boställsinnehafvare, att deltaga i byggnad af tingshus och häradsfängelse. »4 Dea i December. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabi-.: Jag har icke något emot betänk, i sjelfva hufvudsaken; men det förefaller mig besynnerligt, att, då det är fråga om borttagande af ett privilegium, man icke vill tillstädja, att sådant må ske genast, utan först sedan nu var. innehafvare afgått. Då ett privilegium upphör, bör det ske allmänt och icke så, att det på ett ställe äger rum och på ett annat icke. Det har hittills alltid varit iakttaget, att då ett privilegium borttages för framtiden, har det äfven upphört för det närvar. Jag tillstyrker derföre återremiss af betänk., på det sista orden deruti, eller de som försäkra nu var. innehafvare att bibehållas vid det ifrågavar. privilegiet, må utgå.
M:t förklarat en af E. K. M:ts Befallningshafvande för någon tid tillbaka gjord underdånig framställning om upplåtelse af en del egor under Dahlby och Flyinge kungsgårdar, för inrättande af eli för provinsen Skåne särdeles behöfligt högre Landtbruksläroverk, icke kunna i Nåder bifallas, några andra lediga eller ledigblifvande kungsgårdar eller Statens egendomar för tillfället ej funnes inom nämnda provins att tillgå, emedan de alla voro till särskilda ändamål anslagna, äfvensom de försök, hvilka blifvit gjorda att för längre tid komma i besittning af passande boställsjord likaledes fruktlöst aflupit; att ej någon lämplig egendom kunde, på antagliga försäljuings-vilkor, genom köp erhållas; att emellertid Skånska Hushålls-föreningen, som representerade provinsens landtbrukare, efter utveckling af de skäl, som skulle göra den Landshöfdingen i Malmöhus län på lön anslagna Alnarps Kungsgård, om 10| mantal, särdeles lämplig för anläggandet af ett högre Landtbruks-läroverk, gjort framställning att denna Kungsgård, i stället för att vid den tid, då nuvarande arrendet derå vid midfastan år 1862 upphörde, ånyo borlarrenderas, måtte, emot en efter omständigheterna lämpad arrende-afgift, till inrättande af ett högre Landtbruks-läroverk upplåtas; att bemälde kommilterade på förhand med Arrendatorn af Alnarps kungsgård träffat en å deras sida vilkorlig öfverenskommelse, hvarigenom arrendatorn förbundit sig alt, så vida formligt kontrakt derom blefve före den 15 April innevarande år med honom afslutadt, vid midfastan år 1858 till ett blifvande Landtbruks-institut afstå arrendet med underlydande, jemte gröda, foder och byggnader, emot en afträdes-summa af 30,000j R:dr Banko; och att samma kommitterade derefter hos E. K. M:ts Befallningshafvande föreslagit kungsgårdens upplåtande till Landtbruks-institut för alltid, eller så länge dylik, inrättning derstädes koinme att finnas, emot det alt Institutets Styrelse, som borde ega att uppbära den för befrielse från arbetsskyldighetens utgörande af de fordom hofveri-skyldige hemmanen utgående afgäld, i ett för allt till indelningshafvare!! erlade ett ärligt arrende af 1,600 tunnor spanmål, j råg, y korn och jhafra, äfvensom att 40 till 50 tunnland af den med löfträd bevuxna hårdvallsängen, kallad Alnarps-skogen, efter år 1862 arrendet fråntoges och förbehölles indelningshafvare!! lill begagnande.
Det belopp af amorterings-obligationer, som vid 1858 års slut var utelöpande, utgjorde 12,824,200 r:dr. Sammanlagda beloppet af inhemska obligationer uppgick vid slutet af år 1856 lill 27,006,200 r:dr, men bade vid 1858 års slut minskats till 22,685,125 r:dr. T a b. 22 utvisar sammanräknade beloppet af hypothekskassan och foreningarnes utelöpande obligationer, så väl i svenskt som utländska myntslag, vid hvarje års slut till och med 1858, varande de utländska myntslagen förvandlade till riksmynt efter kurs af 1J r:dr för mark banko och 18 r:dr för pund sterling. Enligt denna tabell bade hypotheks-inrättningarne vid slutet af nyssnämnda år utelöpande obligationer för 82,223,836 r:dr 7 0 öre, deraf i utländska myntsorter 59,538,711 r:dr 7 0 öre. Det bör härvid erinras, att liksom någon del af de förra obligationerna kunnat finna placering inom landet, hafva de sednare stundom placerats i utlandet. Till huru stor del det ena eiler andra egt rum, kan väl icke med visshet utrönas, men, enligt hvad upplyst blifvit, funnos vid 1858 års slut obligationer i utländsk myntsort: bos riksbanken för banko mark 771,500 eller runt r:dr 1,028,666: 67. och bos Småländska föreningen för » » 375,148: 97. tillsammans r:mt r:dr 1,403,815: 6 4, hvaremot Östgötha förenings inhemska obligationer voro till ett belopp af 3,200,000 r:dr utrikes placerade. Så vidt Komiterade kunnat utröna, utgjorde således hypotheks-inrättningarnes utländska obligationsskuld vid ifrågavarande tid i sjelfva verket 61,334,896 r:dr, och den inländska endast 20,888,940 r:dr.
Maj:ts Nådiga Proposition derom, dels för Utskotts-val: se Riksdags-Ordningens 27:de §:s l:sta moment och 28:de § samt Regerings-Formens 53:dje g. Stentorp Frälsegården, 1 mantal N:o 8, angående anslående af 3/t mantal N:o 1 Törnestorp till boställe åt Kronofogden i Höjentorps fögderi af Skaraborgs län i stället för nuvarande Kronofogde-bostället —: I, 115, R. 120; B. III. 206, A. 265, E. 274- Stiftsoch Kvrko-möten, angående förslag till stadganden rörande —; motion af Friherre Carl Adam Raab: se Motioner. Stjernefeldt, Claes Ferdinand, dess yttranden: I. 35, 368, 378. Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik, dess yttranden : II. 436, 445;' VII. 223. Stjernspets, Per Arvid, dess yttrande: I. 441. Stjernstedt, Friherre Angust Wilhelm, dess yttranden: Stiernstedt, Friherre Jacob Theodor, dess yttranden: lil. 475, 517. Stjernstedt. Friherre Johan Wilhelm, dess yttranden: I. 87, 269. Stjernsvärd, Rudolf, dess yttranden: I. 545; m. 140. Stockholms Stads och Läns Kurhus, angående öfverlåtelse till Allmänna Barnhus-Inrättningen i Stockholm af en utaf nämnde Kurhus å Kungsholmen begagnad tomt: I. 116, R. 121; B. III. 206, 262, A. 265. B. 274. Storkyrkan, om erhållande af biljetter till —: I. 9; VI. 3; XI. 381. Storskiftes-Verket i Stora Kopparbergs
Bästa sättet är rilmetoden, då måtten grundformen till klädningen, och kan man förfäraf figuren föras direkt på fodret o c h man klipper diga den, så lär man sig snart efter journalerna därefter, men detta är en konst, som jag ej tror de olika garneringarna. att någon läser sig till, utan måste det läras muntligt o c h åskådligt. Den, som ej är i tillfälle härDet lönar ej mödan att beskrifva någon af dem till, ger bäst att ur en modejournal uttaga ett ej här, ty hvad s o m är modernt i dag är nära n o g allt för litet mönster. Det b ö r vara af de större odugligt inom en liten tid. Då ben eller fjädrar därför, att dels äro mönstren alltid knappt tillskola sättas i lifvet, sträckes sömmen hårdt, dä tagna, då de uppritas i mönsterbilagorna, och dels dessa ditsys, och lifvet kantas därefter. Lifvet får är det lättare att förminska än att förstora ett vara väl pressadt förut. Är tyget tnnnt o c h löst, mönster. bör man vid sömmarna lägga lappar emellan tyg och foder af samma slag. För att ej skada tidningen vid mönstrens uttagning, förfar man sålunda. En filt eller schal Bissan. lägges dubbel på ett bord, därpå lägges ett, helst obrutet, omslagspapper o c h därpå mönsterbilagan. Papperen fästas vid filten med nålar, så att de vid ritningen ej glida isär. Denna ulföres med Ett godt lynne verkar mildrande på sinnena något föremål, s o m ej vid den något lunda fasta i en hel familj. Om det påträffas hos husttryckningen skär hål på papperet. Jag brukar an run och modren, skall man också finna leenvända kanten af ' en slant. Då man ritat eller En liten själf hjälp vid klädsömnad. f följt konturerna rundt om en mönsterdel, borttages tidningen, o c h i underliggande papper synes aftrycket så tydligt, att man kan klippa ut därefter. Så förfares, tills man ritat o c h klippt alla mönsterdelarna.
Den skakande vagnen och den muntre körsvennen i sina hvita skjortärmar, sin röda väst med små silfvermynt till knappar, blomsterbukett i sin toppiga hatt och en piska så lång, att man tycktes kunna stå qvar i Kranach och låta snärten klatscha någon olycklig häst i Langenau, och under hvars skaft deras egen häst gick i fullkomligt lugn, föreföll Alf helt egendomligt, och den gladlynta pojkens sång och prat roade honom så mycket, att vägen, oaktadt hans otålighet, föreföll honom mycket kort. Då han steg ur strax utanför staden, fick han genast se kapten Garonnier, som helt ensam promenerade i solbaddet utanför brunnshuset och med vänskapliga vinkar och svängningar med käppen helsade honom redan på afstånd. Alf kunde icke begära ett bättre möte, ty, ehuru den lille fransmannen nästan ständigt gick för sig sjelf, emedan han alls icke kunde tala tyska, och ganska få af brunnsgästerna förstodo franska, så var han likväl underrättad om allt och kände alla menniskor. — Ah, monsieur Stjerne! — utropade han entusiastiskt. — Jag är förtjust att se er, huru kommer det till, att ni redan, så här bittida på morgonen, är här och utan er vän? Ni ser upphettad och orolig ut, skulle ni kanhända vara på jagt efter la charmante blondine? Hon passerade just nyss Langenau med sin onkel, för att fara till skifferfabriken i Geraldsgrün, jag talade vid dem, de hade icke dröjt på balen i går mer än några minuter. Ni gick miste om en presentation, men vi skola passa på, när de återkomma.
Uti det till länets deputerade afgifna förslag hade Kongl. Maj:t i Nåder ansett spanmål, smör, dagsverken samt dessutom penningar lämpligen kunna komina i fråga alt såsom särskilde skattetitlar bibehållas. Flertalet af deputerade, hvilka först uttryckt deras önskan, att hela ordinarie räntan måtte förändras till en bestämd penningeränta, och derefter förklarat sig anse bibehållandet af nuvarande räntepersedlar vara att föredraga framför ett öfvergående till den föreslagna förenklingen af ordinarie räntan, hade i öfrigt icke framställt någon mening om antalet eller beskaffenheten af de skattetitlar, som af dem kunde anses för detta län vara lämpligast. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet hade tillstyrkt, att, så vida ej de för grundskatternas förenkling redan bestämda grunder frånginges, spanmål och smör måtte bibehållas, men dagsverken förändras till penningeränta; och har, i den Nådiga Propositionen, Kongl. Majit täckts förklara, att, då det af Kongl. Majit och Rikets Ständer fattade beslut om persedelräntornas förenkling hufvudsakligast, jemte statsverkets bättre ordnande, afsåge en förmån för de skattdragande, men dessa, förbiseende det åsyftade allmänna gagnet, föredrogo att qvarblifva vid det, sorn hittills varit stadgadt, rörande grundskatternas debitering och beräknande, Kongl.
Riksdags-Ordningen skall erhålla följande lydelse: ”Hvar och en allmän fråga, som första då remiss bör ske; 'dock slandö hvarje Ledamot öppet, att öfver samma mål en gång sig yt tra, hvilket hans yttrande ni. m.” ”röste Ja;’’ ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, godkännes följande redaction: ”Hvar och en allmän fråga, som första —• — då remiss bör ske; dock stånde hvarje Ledamot öppet, att öfver samma mål Tvä gånger, an tingen skriftligen eller muntligen, sig yttra,., och hvilka hans yttranden äfven skola m. m." Voteringen utföll med 24 Ja och 55 Nej. Tjugusjunde Voterings-propositionen. Se Memor. N:o 5g, Prop, D. ”Den, som gillar följande tillägg vid 5i §. Riksdags-Ordningen: ”Motioner, ämnade alt i Ståndsplenum väckas , skola genom anslag, senast tre dagar förut, i Ståndets samlingsrum till innehållet angifvas, och innefatta förslag, åtminstone i hufvudpunkterne, till det beslut, som åsyftas. I en skrift böra ej m. m.” ”röste Ja," Coust it ut iöns-Vt skottets Memorial N:o ny. 7 J’Den det ej vill, röste Nej." ”Vinner Nej, anses detta tillägg Lora ur förslaget uteslutas.’’ Vid voterings-sedlarnes uppsummerande befunnos gifna 5i Ja och 28 Ney. Tjuguåttonde Voterings-propositionen. Se Memor. N:o 59, Prop. E. ”Den, som gillar följande tillägg i 1 morn. 5g §. Riksdags-Ordningcn: 1:0 ” Alla hos Riks-Stånden hållna enskilda Oeconomie beträffar.
Min ofvan om« förmälda utförliga reservation mot de al Hans Excellence, Herr Grefve Lagerbjelke upgifne grunder till Tryckfrihetsförordningens förändring, är sålunda egentligen blott egnad att verka på opinionen till nästa Riksdag; men till de nu varande Rikets Ständers behjertande Ur det, §om jag nu går att framj Hil. till Constit. Utskss Memorial N o fil. fil' ställa följande erindringar oell särskilta re~ servationer. I 5 4 Mom. öäges Periodisk Skrift beteckna ”Dagblad eller annaa Skrift , svnt *’t Nnmetföljd, eller pd bestämda lider utgifiies. ** Men båda de upgilna vilkoret! äro, hvart för sig, otillräekliga till bestämmande af Periodisk Skrift. Ty hvarje Verk, sorn utgifves i flera delar, utkommer i Numerföljd; oell på bestämd tid katt hvad verk som helst utkomma, utan att derföre verkligen hafva egenskap af Periodisk Skrift, Så vida derföre definitionen icke skulle, såsom jag röreställer mig, kunna alldeles umbäras \ så borde åtminstone båda bestämnings-teeknen sammanbindas, medelst och i stället för eller , så att definitionen blefve af följande lydelse: Med Periodisk Skrift betecknas Dagblad eller annan Skrift, som i Numer följd och pd bestämda tider ut gifvas, gide §. hade kntlrtat enklare och tydligare uttryckas på följande sätt: Vid ptöf hiitgcn af tryckt Skrift ma Domaren fästet afseende icke ' blott pd ordalydelsen, utan ufven pd den tydliga meningen och åsyfta n ingen; dock skall han i mai, som t väly diga synas, alltid heldre fria än fälla, I 10 §. 4 Moni. har Utskottet utsatt så-* som stral! för lasleligt yttrande om fiege - 52 Bil. till Canstit.