Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Jacob Berzelius erhållit nu nämnda uppdrag, enär de, på nådig befallning, år 1838 gemensamt afgifvit det underdåniga förslag till Kongl. Majits Allmänna Nådiga Stadga om Rikets mått, mål och vigt, hvilket, jemte Friherre Berzelii enskilda promemoria, finnes bland de af Kongl. Majit till Akademien i Nåder öfversända och af Akademien till oss remitterade handlingar. Till detta sistnämnda förslag, som icke synes utgjort föremål för Rikets Ständers granskning, skola vi i det följande återkomma. Vid 1840 och 1841 års Riksdag anhöllo Rikets Ständer i underdånighet, att, till påskyndande af det nya systemets införande, Kongl. Majit måtte täckas låta genom Akademien utarbeta en kort handledning till decimalräkningen, med jemförelsetabeller mellan de gamla och nya måtten och vigterna, samt anbefalla, att undervisning om det nya måttoch vigt-systemet skulle i folkskolorna införas från och med år 1842, och slutligen låta, sednast inom 10 år, utfärda en ny författning om mått, mål och vigt. Vid 1844 och 1845 års Riksdag anhöllo Ständerne i underdånighet, att, då den handbok uti ifrågavarande ämnen, hvilken Kongl. Akademien fått sig uppdraget låta utarbeta, blefve färdig, Kongl. Majit täcktes anbefalla vederbörande att låta meddela undervisning i folkskolorna uti det nya, på decimal - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 62- 15 räkning grundade systemet för mått, mål och yigt, samt att, så snart någon allmännare kännedom derom kunde anses vara spridd, Kongl. Maj:t täcktes låta utfärda Nådig Författning om det nya systemets antagande till efterlefnad från den tid, Kongl. Maj:t kunde finna lämplig. År 1847 blef denna handbok från trycket utgifven under titel: »Räknelära, uppställd med hufvudsakligt afseende å tio-delningen i mått, mål och vigt.» Under 1847 och 1848 års
Om nu förslagets mening är, att medelst ifrågavrde fond handel med obligationer i allmänhet skall 492 Duu 26 Maj r. ra. sättas i gång, så bör väl denna rörelse omfatta icke blott sådana obligationer, som för närvide ej finnas, utan jemväl andra, som redan äro i rörelsen; om nemligen Fullmäktige endast egde drifva handel med ett särskildt slag af obligationer, så skulle naturligtvis detta lända till förfång för innehafvarne af andra dylika, enär till följd af nämnda föreskrift det särskildta slaget af obligationer skulle vinna favör framför de öfriga. Nu veta vi, att det finnes hypoteksbankens äldre obligationer, äfvensom hypoteksföreningarnes obligationer i flera serier, och jag är öfvertygad att innehafvarne af dessa obligationer skola finna sig föga belåtna med den här föreslagna handeln med blott ett enda slag af dylika. Den beskyllning, jag rigtat mot Hr Mannerskantz, synes mig vara af ganska lindrig art. Den innebär endast, att Hr Mannerskantz, liksom mången annan, missräknat sig på hypoteksbankens förmåga att uppfylla de fordringar, man på densamma ställt. I öfrigt innehåller det af honom afgifna yttrande åtskilliga behjertansvärda inom:r, åt hvilka jag gerna lemnar allt afseende. Dock förefaller det mig oegentligt, att Hr Mannerskantz sagt å ena sidan, att skälet, hvarför han tillstyrkt fastighetslånefondens öfver flyttande till hypoteksbanken, var, att riksbanken skulle börja att drifva ett annat slag af fastighetsbeläning, sedan den gjort sig af med en lånegren, som var för densamma kinkig att. sköta; och å andra sidan, att banken skulle åtaga sig en annan rörelse, som visserligen vore till formen bättre, men som medförde enahanda olägenhet. som den förutvide, nemligen att en ej ringa del af bankens tillgångar blefve fästade. Dessutom får jag erinra, att banken har 6 !, millioner af hypoteksbankens äldre obligationer såsom säkerhet för fastighetslånefonden. Om man besinnar den kurs, dessa obligationer haft, och de svåra förhållanden, som under sednare tider egt rum, torde det ej förefalla underligt, om hypoteksbankens1 styrelse ej kunnat ernå ett så synnerligen godt resultat.
Och utlåtande denna hemställan blifvit fran Ridderskåpet och Adeln den 19 sistlidne December remitterad, har i 1823 ars Riksdagshandlingar sökt närmare underrättelse om beskaffenheten af förevarande fråga , och inhemtat,' att, sedan Rikets Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott vid nyssnämnde års Riksdag, efter erhållne remisser af åtskillige Motioner om öfverseende och förbättring af Rikets Oeconomiska och Police-Författningar tn. rn., samt deribland af Herr Cederschjölds Motion om upphäfvande af omförmälde Kongl. Kungörelse, afgifyit gemensamt betänkande och besvarat dervid gjorda anmärkningar samt slutligen inkommit med förslag till jemkning af de skiljaktiga meningar, hvari RiksStånden i afseende på sistberörde ämne stannat, Rikets Ständer förenat sig om det gemensamma beslut, som innefattas i följande utdrag af ofvannämnde un; derdåniga skrifvelse: ”Då Rikets Stander, med antagande af de grundsatser, att hvarje strafflag, likasom all annan Lag, icke bör pä något sätt stå i strid med opinionen eller med tidens och Lagutskottets Betankaiule N:d 20.’ 15 en högre upplysnings fordringar ,' samt att straffet bör lämpas eker brottets storlek och. vigten af det samhällsfördrag, sorn blifvit öfverträdt, anse, det Kongl. Förordningen den 7 December J787, angående lifsstraff för obe-i hörige omdömen öfver de af Kongl, Majk vidtagne författningar, icke till sina grunder och innehåll är öfverensstämmande med liikets nu gällande grundlagar, oell följaktligen bör betraktas såsom genom grundlagarne upphåfven, få hos Eder Kongl. Majk Riket* Ständer framföra den underdåniga anhållan, att, till allmän kännedom, och efterrättelse, måtte i Nåder kungjordt varda, att denna författning ej vidare får tillämpas
Aflöningen för Rikets Ständers Justitie-Ombudsman samt den hos honom - Stafs-Utskottets Memorial, N:o 357. 9 norn an . willde kandioch vaktbetjaning bör af Riksgälds-kontoret, under sista månaden af hvarje qvartal, utbetalas; skolande lönen för Justitie-Ombudsmanlien utgå med lika belopp, som den Justitie-Kansleren i nu gällande stat tillerkända ordinarie löne-inkomst utgör; dock eger Justitie-Ombudsmannen, derest lian förut, innehar tjenst på rikets stat, endast att, jemte bibehållande af den härmed förenade aflöning, derutöfver af Riksgälds-kontorets medel uppbära sä stort belopp, som till fyllnad i den för Justitie-Ombudsmans-embetet här ofvan bestämda lön erfordras; vid hvilket stadgandes tillämpning i afseende pä nuvarande Justitie-Ombudsman dessutom iakttäges Rikets Ständers, vid riksdagen åren 1847 och 1848 härom meddelade, särskilda beslut. Såsom arfvode för den person, hvilken förordnas att förrätta en blifvande Justitie-Ombudsmanförra tjenst, skall Riksgälds-kontoret till denne qvartalsvis utbetala hälften af det belopp, som skillnaden mellan Jastitie-kanslerens ordinarie löne-inkomst och samma Justitie-Ombudsmans frän Riksgälds-kontoret utbekomna lön utgör. Aflöningen för ofvanbemälde kanslioch vaktbetjening utgår enligt hittills gällande stat. dock med iakttagande af den under innevarande riksdag deruti beslutade förändring, hvarigenom lönen för Sekreteraren hos Justitieombudsmannen ökats m#d det för Tryckfrihets-kommittéens Sekreterare på samma stat uppförda belopp, eller 432 R:dr 24 sk.; kommande således berörde lön att hädanefter utgå med en, till rundt tal jemnad, summa af Ettusentvåhundra Riksdaler, emot skyldighet för förstnämnde
Maj:ts denna dag meddelade nådiga Propositioner: l:o. Angående Jemtlands Roterings-kassas befrielse från allt bidrag till anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Hästjägare-korps; 2:o. Om anslående af hyresersättning åt Länsmännen i Frosta härads östra distrikt samt Färs härads norra och södra distrikt af Malmöhus län, emot afträ dande till Statsverket af deras boställs-lägenheter; 3:o. Angående anvisande af ett årligt anslag för uppehållande af de å Ölands vestra kust inrättade färjeplätserné Röhälla, Färjestaden och Beijershanm; 4:o. I anledning af Carl Henrik Hallenbergs underdåniga ansökning om eftergift af 1857 och 1858 årens återstående arrende för Kungsladugården Borgholm på Öland; och 5:o. Angående beviljande af anslag till uppsättning af utredningspersedlar för det invid Hufvudstaden uppförda hospital för sinnessjukas vård, samt till denna inrättnings första ordnande och förvaltning; Äfvensom Kongl. Maj:ls nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående väckt fråga om förhöjning i ersättningen till svägä soldatrotar. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. I). Till Stats-Utskoltet remitterades Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner till Rikets Ständer: Af den 5 dennes: I anledning af Carl Henrik Hultenbergs underdåniga ansökning om eftergift af 1857 och 1858 årens återstående arrende för Kungsladugården Borgholm på Öland, om anslående af hyresersättning åt Länsmännen i Frosta härads östra distrikt samt
1 själf va verket nöjde hon sig ingalunda m e d en ytlig blick, utan hon lodade långt ned på djupet, ur hvars gömslen hon upphämtade rika skatter. S o m ett dyrbart minne räknade hon att ha sett och hört V i c t o r H u g o så väl i hans hem som i offentligheten, o c h hon förklarade, att det intresse, som den store skalden o c h rättskämpen ingaf, var oskiljaktigt förknippadt m e d den moderna tidens och särskildt det republikanska Frankrikes ädlaste idéer. 1 öfverensstämmclse m e d denna uppfattning skref hon boken o m V i c t o r H u g o o c h det nya Frankrike, i hvars förord hon alltför blygsamt talar o m sin » litterära o e r f a r e n h e t », i trots af hvilken hon dock behandlat ett » öfverväldigande ämne, hvilket erbjuder så m y c k e t större svårigheter, som ingen skriftställare, vare sig inom eller utom Frankrike, skildrat V i c t o r H u g o s lifsgärning i dess helhet. » P e n n a uppgift löste hon på ett synnerligen lyckadt sätt. Efter att ha kastat en blick på den franska litteraturen från L u d v i g den fjortondes tid o c h därunder ådagalagt en själfständig uppfattning af den förvånande trohet m o t häfdvunna lagar o c h sedvänjor, som de för radikalismen af sina idéer o c h våldsamheten af sina politiska omstörtningar välbekanta fransmännen bevisat inom skaldekonsten, skildrar hon med tillförlitlighet i uppgifter, klart omdöme o c h ett fängslande framställningssätt, huru V i c t o r H u g o, uppfostrad i de reaktionära åskådningarnas sköte, måste, i likhet med århundradet, under mycken strid lösslita sig från gamla fördomar f ö r att steg för steg närma sig de liberala sträfvandena o c h insupa allt mer af deras stärkande morgonluft.
Hvad Revisorerne, under granskningen af ifrågavarande fonder och medel, i öfrigt anmärkt eller till framtida iagltagande föreslagit, hafva Rikets Ständer ansett böra förfalla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 October 1844. Expeditions-Ut>kotlets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a4 Oct. 1844* Preste-Ståndet den 26 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående föreslagen nedsättning i räntan för Ull Discont-Creditivet} samt begagnandet af en del utaf samma Creditiv för ManufacturDiscont-f ondens förstärkning. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 24). S. A. K. Under åberopande af hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, uti deras berättelse, angående granskningen af de under CommerceCollegium ställda fonders förvaltning och räkenskaper, upplyst och hemställt, har E. K. M., medelst aflåten Proposition till Rikets Ständer, behagat i Nåder föreslå: att, med bibehållande af nya Uil-Discontens hos Riksgälds-Conloret egande Creditiv till dess nuvarande belopp, räntan å hrad derå lyftades måtte, i likhet med hvad för Manufactur-Discont-fondens creditiv å Rikets Ständers Bank vore faststäldt, bestämmas till tre procent, samt räntan å hvad af creditiv-medlen genom Commerce-Collegium utlånas, såsom hittills, beräknas till fyra procent; äfvensom att, i händelse någon del af nämnde creditiv-medel skulle finnas för Ull-discont-rörelsen icke erforderlig, Commerce-Collegium måtte ega att, lill förstärkning af Manufactur-Discont-fondens lånetillgångar, använda den härtill disponibla summa, samt att denna, i enlighet med de för Discont-låns meddelande ur »amma fond gällande föreskrifter, finge utlånas till understöd för sådana näringar, som i fonden åtnjuta lånerätt.
Jag känner ett behof att hembära min tacksamhåt åt de båda ledamöter af Stats-Utsk:t, hvilka understöd! Riksarkivets billiga anspråk. Med glädje minnes jag den tid, då Frih. Klinckowström på ett utmärkt sätt tj enade historien och fäderneslandet genom att egna sin tid och sina krafter åt historiska källforskningar, och jag beklagar att hans verksamhet nu blifvit vänd åt ett annat håll. Det är ganska naturligt, att han hufvudsakligen fäster sig vid sådane handlingar, hvarmed han då sysselsatte sig, och ej hyser samma intresse för den samling, hvilken man funnit skäl utgifva såsom en särskild serie bredvid den af egentligen historiska dokumenter bestående. Att på detta sätt fördela arbetet i tvenne serier, af hvilka den ena eller lagför - T)<;n 1 Maj. slags-serien, utgifves sparsammare än den andra, torde emedlertid vara ganska tjenligt och, fast här ju endast finnes »ett försvinnande fåtal af jurister», har man dock fått uppmaningar från många håll att låta utgifningen på detta sätt fortgå. Hvad Gr. Mörners yttrande beträffar, finner jag endast, att den gagnande verksamhet, han utöfvät i Kammar-rätten, Landtbruks-akademten och vid Kiksdagarne, hindrat honom att taga närmare notis om dessa samlingars beskaffenhet. Gr. Mörner: Det arbete, jag egentligen åsyftade, var »Svenskt Diplomatarium», och jag hemställer till hvar och en, som tagit närmare kännedom deraf, om icke der finnes mycket, som hör under den kategori, jag omnämnt. Gr. Oxenstjerna: Då här aldrig varit fråga om »Svenskt Diplomatarium», har jag sålunda egentligen icke rättighet att nu på detta rum taga det utmärkta sätt i försvar, hvarpå detta arbete, efter mitt förmenande, utgifves. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utskds hemställan i förev:de punkt och dels att II. o. Ad., med afslag å samma hemställan, i hvad den skiljde sig från K.
Och längre ville icke Erik nu drifva saken. Han var så betagen af hennes rösts ljufhet, hennes läppars böjning och ögons mening, att han glömde allt. Och han glömde den anmärkning, hvilken en annan än han kunnat göra, att Stella var det lydigaste barn, så försmält i honom, att hans aflägsnaste tycke eller nyck var för henne den närmaste vilja. På en gång var hon hans herrskarinna och hans slaf. Vi kunna icke låta bli att sluta detta kapitel med en annan anmärkning. En hade haft en syn; en annan drog deraf vissa resultater; en tredje åtog sig, utan att känna till slutledningen, att efterlefva dessa resultater; den fjerde, den allt detta gällde, visste af alltsamman intet. Genom idéförvandtskap händer nu lätt, att man minnes gåtan om likkistan, så framt man nb. nånsin kännt hela gåtan. Kap. IX. Verkan af en promenad. Erik och Stella sutto en eftermiddag i den anspråkslösa salen. De hade just slutat en lektion i geografi, ty ehuru Erik visserligen icke ansåg geografi mera än någon annan vettenskap – ifall eljest geografin förtjenar detta namn – nödvändig för hans unga elef, så hade dock Stella, hvilken rätt ofta bedt honom förklara för henne meningen med den charta, som prydde salsväggen, väckt hos honom den föreställningen, att någon liten kunskap i dessa ämnen skulle vara henne angenäm att ha. Och Stella med sitt förträffliga minne var nu såsom alltid en tacksam elef; det räckte icke många dagar, innan hon kände så många haf och land m. m. att Erik ansåg henne, så framt hon ville veta än mera, nu med fördel och intresse kunna börja studera geografin ifrån bok. Grundelementerna hade han förbehållit sig sjelf nu liksom alltid; eller för att säga sanningen, så hade Stella förbehållit sig att få dem af honom nu liksom alltid. Hon förstod nog, att det lefvande ordet ifrån en älskad mun verkar mera, än det döda ifrån ett likgiltigt papper. – Får jag säga Erik, hvarföre det också är mig så kärt att kunna litet geografi. Jo, vet Erik; jag har varit stygg och obeskedlig emot min vän. – Huru då, min Stella? Din min är blott skälmsk; kanske har Stella inte varit just så mycket stygg.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: N:o g7, angående vackt motion om en friare Tackjernshandel. N-o 98, i anledning af Herr Lefflers motion l om vidtagande af vissa anstalter till besparing af Skogs-effekter. N:o 99, i anledning af väckta motioner rörån-, de Judarne. Hvarförutan Allmänna Besvärsoch Eko» nomi-Utskoltets utlåtande N:o 100 öfver de inom Hedervärda Bonde-Ståndet gjorde anmärk» ningar vid Utskottets förra Betänkande, beträffande grundérne för Arrende-afgiften å Militäreoch Civile Tjenstemäns Boställen, skulle läggas till Handlingarne. S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Betänkande N:o 101 i anledning afgjord. Motion om inrättande af en så kallad Besparings-Bank till förmån för fattige arbetare, blef nu, vid förnyad föredragning, återremitteradt; med öfverlemnande till Utskottet af de emot Betänkandet gjorde anmärkningar. S. D. Föredrogs till afgörande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 28 April meddelte och den 4 Maji på bordet lagde ytterligare Utlåtande, öfver föreslagne ändringar uti Författningarne, rörande Husbehofs Bran vinsJpränningen och dermed gemenskap ägande arn - PrOt'. Utilr. d9 Maji 1818» nen; hvarvid Borgare-Ståndet, för sin del, beslöt, att Kongl. Förordningarne af den 6 September och den 20 December 1815 borde fortfara till efterlefnad, allenast med den ändring, att ingen på landet ina tillåtas, att på en och samma Egendom af hvad storlek och värdesom helst, begagna mer än en Panna, om go kannor, eller flere mindre Pannor, med en sammanräknad rymd af högst samma belopp; äfvensom Borgare-Ståndet tillika antog det förtydligande, som Utskottet, genom 8. och 11. momenten i dess Betänkanden af den 21 Februarii innevarande år föreslagit. S. D.
Bidderskapst och Adeln: af Herr Grefve Ankarsvärd, Carl II., som, med afseende derå, alt, ehuru vid (lere Riksdagar, behofvet varit insedt af ett Författnings-sammandrag, som upptoge alla, Rustoch Rotehållare tillgörande, rättigheter och skyldigheter, ett dylikt arbete likväl hittills uteblifvit, och erforderlige upplysningar således saknades, huru man kommit till det mått af ökade bördor i beklädnad, m. m., hvari Rustoch Rotehållare sig befinna, framställt nödvändigheten, att sådane åtgärder vidtagas, hvarigenom kneckie-contractens tillämpning blefve återförd till öfverensstämmelse med deras ursprungliga innehåll; hvarjemte Herr Grefven serskildt yrkat upphäfvandetaf det påbud, som ålägger soldaten vid Nerikes Regemente att, lill hälften emot Kronan, deltaga uti beklädnads-kostnaderi: elt påbud, desto orättvisare, som, vid kneekte-contractets uppgörande för Provincen Nerike, betydlige räntor till understöd för soldat-beklädnaden anslogos; Från Hedervärda Bonde-Ståndet: 1:0 af Riksdags-fullmägtigen från Kronobergs Län, Johan Christoffersson, som anfört, att, för hvar och en, som kanner innehållet al den Förordning, framlidne Hans Majit Carl XI utfärdat den 1 b Maj 1(180, deri grunderne bestämmas för det contract, som högbemälde Konung ingått med hela allmogen i Jönköpings oell Kronobergs Län om roteringen och knecktehållet, måste de förändringar, som roterings-böidan tid efter annan undergått, och de ökade pålagor, hvarmed Rotehållarne betungas, utgöra rika ämnen för bekymmer och förvåning. Del aberopade conlracBih. R. till St.
S. D. Banko-Utskottets den 15 dennes på bordet lagde Betänkande af den 6 förutgångne, rörande medel till Jernhandteringens och Bergslags rörelsens understöd och upprätthållande blef, vid nu skedd föredragning, af Bonde - Ståndet, till alla delar bifallit. S. D. När Bonde-Ståndet till handläggning lät sig föredragas Bag-Utskottets under N:o 77 afgifne samt d. litte och i5:de i denna månad på bordet lagda Betänkande öfver de af Herf Grefve Johan Henning Gyllenborg gjorda förslag, att Konungens Befallningshafvande må blifva pligtige att till Justitias Cantzleren och Justitise Ombudsmannen insända ett exemplar af de Kun-] görelser, som af dem utfärdas; att deras obestämda rättighet till Länens innevånares källande till sammankomster och till mundtliga förhör må inskränkas, och att med utmätning af debiterad afgift må innehållas, då jäf mot behörigheten utaf krafvet väckes; fann Bonde-Siåndet, i anledning af Banko-Fulltnägtigen Anders Danielssons i ämnet gjorda anmärkningar, för godt, 312 Prof. Utdr. d. 18 April 1818.’ att Ifrågavarande Betänkande återremittera, för att derefter ändras och riittas. S. D. Vid ytterligare föredragning af Lag-samt AU manna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, under N:o 73 afgifne, samt <len 1 x och 15 i denna månad på bordet lagde Betänkande öfver de flere hos Eldglöd. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet väckte Förslag om en mera allmän och utvidgad näringsfrihet, samt i sammanhang dermed öfver den i Vällod. Borgare-Ståndet af Herr Edelberg gjorde motion om gränsors bestämmande emellan Stadsoch Landtmanna-handteringar , blef detta Betänkande till Utskotten återremitteradt med anmodan att yttrande öfver de af Riksdags - Fullmäktigen Pehr Jonsson från Kronobergs Län i ämnet gjorde anmärkningar afgifva.
Besvärsoch Oecon.Utsk. besvarat de från H. R. o. Ad. samt V. BorgareSt. till Utsk. remitterade motioner, rörrde ”bestämda föreskrifter för befordringar inom K. Postverket, äfvensom angrde behofvet "af ny postordning och instruktion för postinspectorer och "postförvaltare samt af nytt löningssätt för bemälda tjenstemän, ” utmärker nog tydligt, att Utsk. antingen icke riktigt uppfattat frågan om rättighet till befordran inom K. Postverket, eller ock ansett samma fråga så ringa och obetydlig, att den icke förtjente någon uppmärksamhet, emedan extra-ordinarier inom detta embetsverk icke kunna annorlunda betraktas än renskrifvare i allmänhet; hvarföre ock isynnerhet till krigstjenst odugliga militärpersoner borde till postsysslor befordras, såsom det i andra länder skall vara brukligt. Efter dylika premisser och sedan Utsk. rakt uteslutit de inom K. Postverket engagerade extra-ordinarier från ali competens till posttjenster, hade det sådeles icke bort förmodas, att resultatet skulle blifva ett tillstyrkande af "un"derd. anhållan, att K. M., vid återbesättandet af lediga "tjenster inom och under K. Postverket, täcktes fästa nåd. "afseende å långvarig, nitisk och pålitlig tjenstgöring vid "samma verk." Då Utsk. satt extra-ordinarier i lika kategori med vanliga renskrifvare, torde Utsk. icke erinrat sig, att K. ÖfverPostdirectörs-embetet är ett statens embetsverk, och att de personer, hvilka som extra-ordinarie kammareller contorsskrifvare derstädes vinna inträde, följaktligen äro statens lönlösa tjenare, likaså väl som alla andra extra-ordinarier, hvilka, i hopp om framtida befordran, söka och erhålla engagement i något af Rikets Collegier eller öfriga på riksstaten uppförda styrelseverk. Det är således icke K.