Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer likväl, om, när man sätter dessa lagar i handen på en ung man, han, äfven i fall han läst dem från perm till perm, skulle förstå dem. Har ingen förklaring öfver dem föregått, fordras, för att förstå dem, en kännedom af det practiska samhällsskicket, äfvensom undersökande jemnförelser olika §§. emellan. Det är denna utläggning af ämnet, som skal,' göras, oell hvilken jag tror vara nyttig. Friherren har äfven sagt, att dessa grundlagsföreläsningar kunde missbrukas, föranleda till Jacobinism och S:t Simonisrn. Om denna tanke är framkommen derföre, att han sett hos den yngre generationen något mera böjelse för frihetens utveckling och mera lugn hos de äldre, som på gamla dagar vilja blifva stationära eller hålla sig vid det gamla, så lärer det ligga i meuskliga lynnet. De som läst grundlagarna såsom unga, skola måhända, då de blifva gamla, äfven i sin tur se farhågor och önska, att lagarna ej mera må läsas; men då tillhör det åter den dåvarande yngre och kraftfullare generationen, att ej låta samhället blifva stationärt. Uppå derom framställd proposition beslöt R. o. Ad., att Hr v. Hartmansdorffs nu afgifna anförande, tillika med hvad 4 H. 5 I 34 Den 4 Mar* f. m. i anledning deraf blifvit yttradt, skulle till Oecon.-UtsL åtfölja remissen af Gr. Cronhjelms nyss till samma Utskott remitterade motion, att vid Rikets Academier föreläsningar må hållas öfver grundlagarna. Vid förnyad föredragning af nedannämnde d. i dennes e. m. på bordet lagda motioner fann R. o. Ad. för godt att remittera till StatsUtskottet: 1:0 Gr.
På Högv. Prest-Sfån.dets Ledamöters vägnar Johan Olof Wallin, J. Fk, På 79° JDen 7 Juli. På Vallöf!, Borgare-Ståndets Ledamöters yägnaf JL. G. HolmAnd.. Fredin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters yägn^f Petter Jernström, Jöran Jönsson. A. J. Wahlstjerna. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 7 Juli, Hrtgvörd. Presr-Ståildet den 14 Vallöf!. Borgare-St.Sndet den Hederv. Bonde-Ståndet den 7 Vördsamt Memorial! Höglofl. Ridd. och Adeln har, genom Pro* focolls-Utdrag den 23 sistl. Juni, till Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott återremitterat Utskottets den 131 samma månad afgifna Betänkande, i anledning af det utaf tvänne Hedervärda Bonde • Ståndets Ledamöter gjorda yrkande, att de på Gottland vsrande Strandridare - Boställs - byggnader samt Lastage bryggor, dem öns Allmoge byggt och underhållit, måtte hädanefter, gemensamt med Allmogen , underhållas jemväl af vid hvilket Betänkande Herr Öfverste-Lieute~ nanten m, m. Friherre Jacob Cederström dictando till Höglofl. Ridd, och Adelns Protocoll gjort följande, till Utskottet likaledes öfverlemnade , påminnelser, så lydande: J’Pör min del Jean jag ej instämma med Oeconomie-Utskottet deri, att anse frågan af den beskaffenhet, att den bör öfverlemnas till Bonde Ståndets Enskildta Besvärs - Den 7 Juli. 79* Besvärs-Utskott. Bet finnes ingen Landsort i Sverige, der Allmogen är så tryckt, sorn på Gottland; den betalar der full tionde till Presterna, nödgas dessutom förrätta en mängd arbeten till Prestgårdarne , tyngder som äro på andra ställen okände.
Då det likväl hos Grundlagens stiftare var meningen, att hvarje förslag till ändring deri skulle understödjas af eli mer än tillfälligt tänkesätt, såsom man år 1809 uttryckte sig, hvilket väl vili säga att 2 Riksdagars sammanstämmande beslut borde erfordras för en Grundlags-förändring, så kan jag icke finna det vara rätt gjordt af Const.Utsk. att, vid samma Riksdag, dä ett förslag blifvit förkastadt, och då följaktligen ett sammanstämmande tänkesätt icke för det riksmötet finnes, likväl ånyo framkomma med samma förslag. Under sådana förhållanden drager jag icke i betänkande, att till R. o. Ad. hemställa del förslaget icke mätte gillas utan till Const.Utsk. återförvisas, med samma yttrande, sorn jag, förra gängen föreslog, nemi. alt Ståndet icke anser denna ändring högst nödig eller nyttig. Det är, på sätt Frih. Lagerfelt yttrade, ingenting, som hindrar Konungen alt upgöra förslag till bevillning, om han så för godt finner, men alt nödga honom dertill, så vida han finner skäl vara för handen all icke göra det i frågor, som äro af ömtålig natur, och om hvilka R. St. helst vilja sjelfva yttra sin mening, det tror jag icke vore hvarken klokt eller nyttigt. Af sådan anledn. yrkar jag, alt R. o. Ad. ej mätte godkänna förslaget. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Då denna fråga förra gången hos R. o. Ad. förevar, yttrade jag mig för den åsigt, att det vore ganska nyttigt om K. Propos. om Statsver kets tillstånd och behof åtföljdes af ett förslag, huru bevilfningen lämpligast skulle kunna utgöras. Samma åsigt vidhåller jag äfven nu, och gillar således syftningen af det ifråga vande förslaget, men deremot anser jag redaktionen ipke vara riktig, och till och med så felaktig, att den i sitt närvar:de skick icke kan antagas.
Ned afseende på u~z&amp;rcis~~i~~gst.nsenclet hon trodde Sverige vara ett land, d6.r förddrars förtroende, statsunderstöd och allsköns uppmunean genast strömmade öfver den skola, som sloge in på en annan viig fin den vanliga traditionella. Hon vet dock - och jag vet, att hon vet det - att hvnrje tiippfjiit p&amp; denna bana kostar den hetaste kamp mot hride fölaldrar och lärare och vållar oiindliga svårigheter, hland annat genom jamförelsen med andra exmenspluggande skolor. Hon vet, att detta oriktadt h a h a flere kvinnor ihadigt fasthiillit vid sin lifsgärning att söka reformera undervisningen. Skola utan inkomster, det är en sak, som det kvinliga reformnitet ej har ryggat tillbaka för, men siioln utcia eleuer, s&amp; långt kan man icke g&amp;, och därhan skulle det komma, om man ' i skolre-. formerna satte in fröken Keys s vibrations hastighets. Innan fröken Key af kvinnorna begiir så genomgripande reformer, borde hon göra dem till byråchefer och eck1esiastikininistra.r. Med kannedom om allt detta kan man ej begiira, att kvinnorna så synnerligen skola taga åt sig anklagelsen, att de » hafva försiimmat mdervisningsfrAgan B. Påståendet, att fickskolan iir en kopia af gosskolan, är en gammal utnött osanning, hvars upprepande man icke hade v h t a t af fröken Key; såväl i afseende på hund som inhemtas son på suttet för inhemtandet, sHral i afseende p&amp; daglig arbetstid som å.rskurser, äro skiljaktigheterna mycket stora och blifva, åtminstone i de. skolor, som ej hafva stidentexairien till inål, allt större.
Brefvet den 27 Augusti 1831, balanseras i hufvudboken inom linien, såsom tillgängvärdet å hus och byggnader samt effekter, hvilka år 1830 blifvit från gamla till nya Mötes-passevolansfonden öfverlemnade och, sedan sistnämnde fond med år 1840 upphört att bestrida utgifterna för indelta Arméens underhåll, öfverlåtits till indelta Arméens nya Mötesfond och uti dess hufvudredogörelse, äfvenledes inom linien, balanseras såsom skuld, nemligen: Hus och byggnader, hvilkas värde, enligt värderings-instrumenter, utgjorde, vid årets ingång, 77,550 R:dr 16 sk. och, vid dess utgång, 80,377 R:dr 32 sk., men utföres till oförändradt belopp af 88,684: 20. 8. Sjukhusoch magasins-inventariepersedlar, uppgående i värde, äfvenledes efter värderings-instrumenter, vid årets början till 26,697 R:dr 39 sk. 10 rst. och vid dess slut till 25,450 R:dr 6 sk. 4 rst.; dock utföres oförändradt 26,402: 13. 2. De, enligt ofvanstående tabell, till år 1846 utbalanserade fordringar beslå af nedanstående poster, hvarom balansförklaringen innehåller följande: Aflidne Regementsqvartermästaren vid Vesterbottens f. d. Regmente, Kapitenen C. A. von Essens konkursmassas skulder till dels gamla Mötes-passevolansfonden, 194 R:dr 44 sk., dels 1829j års fond, 120 R:dr 43 sk. 11 rst., hvilket sistnämnde belopp finnes uti 1843 års Revisionsberättelse omförmäldt; varande balansen genom Kongl. Svea Hof-Rätts dom den 7
Baumanns arfvingars uppgifne kronofordran är ännu hos bemälde Kongl. Hof-rätt anhängig. — 57 — I afseende på den Riksgälds-kontoret tillerkände köpeskillingen för fordna Eof-bageriegendomen vid Regeringsgatan här i Stochholm hafva Revisorerne icke något att tillägga till de af Höglofl. Statsutskottet uti förenämnde utlåtande N:o 39, sid. 6—7, meddelade upplysningar. Med hänvishing till de uti Fullmäktiges vid innevarande riksdags början till Rikets Ständer afgifna och Stats-utskottcts memorial N:o 5 bifogade berättelse, sid. 17—23, meddelade uppgifter å alla från Riksgälds-kontoret sedan medlet af November månad 1853 verkställde utbetalningar af de under t840—1841, 1844—1845, 1847—1848 samt 1850—1851 års riksdagar till utgående från detta kontor anvisade extra eller tillfälliga statsutgifter, få Revisorerne härmed upplysa att, sedan medlet af Oktober månad sistlidet år till och med September månads slut innevarande år, följande utbetalningar af förenämnde på Riksgälds-kontoret anvisade utgifter egt rum, nemligen: a) Under 1844 och 1845 års riksdag beviljade låneoch anslagssummor: Återstoden af lånet för Götheborgs hamnbyggnad 140,000 R:dr, hvaraf tillsammans 126,000 R:dr förut utbetalts, R:dr 14,000. och 1856 års anslag för inköp af 300 exemplar af Svenska Forn skrift-sällskapets årliga samlingar » 700. ll:dr 14,700. b) Under 1847 och 1848 års riksdag beviljade extra statsutgifter: Återstoden utaf det, för anläggning af nya eller omläggning af backiga och mindre goda vägar, vid nämnde riksdag heviljade anslag å 100,000 R:dr
utan intrång i tryckfrihetslagen, finna det icke egna och anstå studeranden Rosenschöld att i tryck yttra sig förklenligt om saker och personer, för hvilka han, enl. gifna föreskrifter och all god ordning, borde hysa aktning och vördnad kunde anse det ovärdigt honom, som åtnjöt allmän upfostran, att om Statens embetsman och landets öfverhet sprida yttranden, hvars (hvilkas) anstötliga syftning icke kunde undgå att inses, och anfalla enskilda personers goda namn och ryckte med obevista beskyllningar; att Consist. kunde utan minsta våldförande af tryckfrihetslagen, inse den stora vådan för sederna och disciplinen vid lärosätet deraf, ätt på samma gång ett enda muntligt yttrande, sådant som dem (de), hvilka tidningen Fäderneslandet innehåller Den 6 December. 95 så många, enligt Akademiens lagar måste för den student, som dertill gjort sig skyldig, medföra allvarlig näpst, den ojemförligt större och mera kringgripande osedligheten skulle aflöpa alldeles strafflös, enär den gjort tryckpressen till sitt verktyg att ett åtal mot tidningen endast kunnat rigtas mot den juridiskt ansvarige utgifvaren, men aldrig mot Rosenschöld, som förstått en sådan ansvarighet sig undandraga samt ändtligen att ett med förevarande likartadt fall, Consist. vetterligen, hittills icke inträffat. ”Att detta föreställningssätt icke är förenligt med grunderna för den hos oss gällande lagstiftning om tryckfriheten, följer af de anmärkn:r jag redan i ämnet gjort. Allmän upfostran sträcker sig icke till inseende öfver tryckfrihetens bruk; och intet gagn skulle ined försök i den vägen uträttas. Det lärer väl icke bestridas, att det af Consist:m Academicum här anställda illa misslyckats ; och bättre skulle det ingalunda gått, i fall Consiståi behörighet att disciplinariter i målet förfara varit lagligen gifven och af klaganden känd. Ty det hade kostat honom ringa möda att gäcka alla Consist:ii försök att öfvertyga honom om författareskapet, och han hade rätt väl kunnat genom andra vidtaga alla de synliga bestyr, han nu kan hafva i egen person utfört, med tidningens spridande oell hvad annat här kan menas.
De Bruk, som, enligt Bergs-Collegii, på Konungens Nådiga befallning, utfärdade Kungörelse af den 17 Juli 1810, för längre eller kortare tid nedlagt större eller mindre del af sina smiden, äro fran Bevillning*- afgift er för de sålunda nedlagda smiden befriade, under den tid, desamma icke begagnas. Dock, sorn förenämnde Kungörelse bjuder, att bruks-priviiegierade smiden icke få nedläggas eller, inställas utan bemälde Collega derå erhållande Resolution, skall en sådan ovillkorligen företes, innan Bevillnings-friheten meddelas. § 76. Hvad angår Alunbruk, Ankarsmiden, Bergsmansbarn ra r> Bleckoch Piålhamrar, Valsverk, Bleckbruk, Masugnar, med andra redan i 2:dra Ari. uppräknade verk, fabriker, manufacturier och nied dem jemnförliga ini a Ilningar, Sågverk, samt ValkStampOljeoch andra än Mjölqvarnar, så skola de till deras rättmätiga värden upptagas, samt, med tillämpning af de grunder, som för värdering af hemman, bruk och bergverk äro föreskrifna, uppskattas efter den afkomst, de kunna och böra gifva åt sina egare; skolande Bevillnings-afgiften alltid påföras verket och utgå i den ort, iler det är beläget, ehvad en eller liera deruti hafva del. Dock skola sådane masugnar, hvilkas tillverkning bevisligen förädlas af egaren vid jemväl honom tillhörigt stångjernsbruk, taxeras gemensamt med bruket, på det ställe, der detsamma är beläget. Alla andra masugnar skola ovillkorligen uppgifvas och lill värde beskattas, der de äro belägne.
Det var en finsk utgrening af det treeniga samfund, som i Upsala ägde en annan under namnet Apollini Sacra, men i Stockholm, der dess af Schröderheim sammanhållna hufvud-afdelning vistades, kallade sig Utile Dulci. Frändskapen i kärlek för vittra yrken knöt här Kellgrens vänskapsband med två unga män, sedermera vidtfrejdade af vetenskaplig och medborgerlig förtjenst: Porthan och Tengström. Såsom karakteristiskt för denna tid må tvifvelsutan anses, att sjelfve Porthan då sysselsatte sig med – ”öfversättningar ur Anakreon” 3! Men hvad för vännerne var blott vitter lek, blef för Kellgren allvar och pligtkall. Af de åtskilliga stycken, som efter honom finnas qvar ifrån dessa år, och af hvilka somliga sedan ur Åbo Tidningar omtrycktes dels i Stockholms-Posten, dels i Gjörwells tidskrift ”Samlaren”, skönjes (hvad man kunde vänta), att platsen såsom förebild hade Dalin måst afträda till Creutz och Gyllenborg; samt föröfrigt, att den unge skalden väl då och då stämde sin lyra till såkallade ”oder” af än didaktiskt, än panegyriskt medborgerlig art (t. ex. ”Ode öfver Aristidis död” och ”Ode till Konungen, af Sällskapet Aurora”), men med ännu större lust hängaf sig åt erotiska och satiriska qväden. Dessa voro ock de, som, emellan de visst icke uteblifvande berömmen öfver de förra, dock löntes med ojemförligt högljuddare bifallsrop. Bland dem samtligen var det företrädesvis den fordom allbekanta satirdikten ”Mina Löjen”, som hos den större svenska allmänheten – enligt Rosensteins vittsord – ”började den namnkunnighet han sedermera ständigt ökade och utvidgade”. Onekligt utmärka sig dessa ”Löjen” genom täckhet och flerahanda näpna infall.
Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut, blifvit berättigade att till inrättning eller förbättring af deras folkskolor använda den del af klockarnes Helgonskylds-säd, hvilken, enligt Kongl, brefvet den 24 Mars 1824, bordt begagnas för inrättandet af en katedralskola i Lund, funnit den gjorda framställningen om enahanda förmån för de församlingar, hvilka, belägna inom tvenne mil från släderne uti samma stift, ännu utbetala Helgonskylden till städernas skolor, icke sakna skäl, hvadan Kongl. Majit till Rikets Ständer i nåder öfverlemna!, huruvida de skulle finna lämpligt att, genom anvisande för ändamålet af ett anslag som fullt motsvarade denna till skolorna utgående Helgonskyld, sätta Kongl. Majit i tillfälle att kunna medgifva församlingarna rättighet att använda densamma till förbättrande af deras folkskolor. Till svar härå hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 28 Februari 1848, anfört, att de ansåge skolornas i förberörde städer uti Lunds stift, rättighet att af kringliggande landsförsamlingar inom ett afstånd af två mil uppbära Helgonskylds-säd, till fullo ådagalagd; men att de, vidkommande det i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 29. 7 Kongl. Maj:Is nådiga proposition omförmälda vid 1840—41 årens riksdag beviljade årliga statsanslag för Lunds katedralskola, hvarigenom, för åtskilliga församlingar, till Hille blifvit boredt alt till folkundervisningens befrämjande använda utgående klockare-belgonskylden, funnit detta beslut icke lämpligen kunna åberopas såsom grund för anvisandet af det äskade statsbidraget, enär de skäl, hvilka påkallat nyssnämnde anslags beviljande, ingalunda ägde tillämplighet a den fråga, som utgjorde föremål för Kongl. Maj:ts nådiga proposition.
Fyra tusen fem hundra Riksdaler, beviljats såsom understöd för fortsatt utgifning af sagde arbete; hvilket anslag bör af Riksgälds-kontoret i vederbörlig ordning utbetalas. För utarbetande af en Ordbok öfver Svenska språket är äfven vid innevarande Riksdag ett årligt anslag af .3,750 R:dr beviljadt att fortfarande från Riksgäldskontoret utgå under hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860; börande detta anslag, som för meranämnde 3:ne år utgör tillsammans Elfva tusen två hundra femtio Riksdaler, uppå skeende behörig reqvisition, under samma år af Riksgälds kontoret utbetalas. § 168. För att befrämja och påskynda en fortsatt utgifning af det för längre tid se Bih. lill R. St. Svenskt Diplomatarium, hafva Rikets Ständer, under de år, derunder innevarande Riksdags stats-reglering kommer att gälla, ställt till Kongl. Maj:ts disposition en årlig anslags-summa af Två lusen Riksdaler, som bör, enligt Kongl. Maj:ts föreskrift, af Riksgälds-kontoret utbetalas och användas dels till ersättning för nödvändiga resor i och för utgifvande af nämnde arbete, dels till inlösen af 175 exemplar deraf, eller det antal Preste-ståndet hittills inköpt; börande dessa exemplar till de särskilda Kontraktsprost-arkiven utdelas, för att, såsom en offentlig egendom, hållas allmänheten tillhanda. § 169. Till fortsatt utgifning af äldre i Riks-arkivet och andra allmänna eller enskilda samlingar befintliga, samt för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifter och handlingar, hafva Rikets Ständer anvisat en summa af Nio tusen R:dr, att under åren 1858, 1859 och 18 60 af Riksgälds-kontoret utbetalas med 3,000 R:dr årligen; och bör dessa medels utbetalning verkställas på sätt Kongl. Maj:t föreskrifver. § 170.
På sätt af mig infordrade handlingar utvisade, hade Carlstads KämnersRätt, som, genom utslag den 21 September 1841, med åberopande af Kongl. Förordningen den 19 Juni 1835, fällt enkorna Stina Ignell och Maria Carlsson att, för första resan oloflig bränvinsminutering, böta 10 R:dr banko hvardera, derefter, uppå anmälan, att tillgång hos bemälde personer saknades till böternas gäldande, genom beslut den 7 Januari 1842, stadgat, att de sakfällda skulle i stället hvar för sig undergå fjorton dagars häkte, hvilka förvandlingsstraff jemväl kommit till verkställighet; och som, oaktadt den at KämnersRätten i dess första utslag åberopade författning samt Kongl. Förordningen af den 6 Augusti 1841, hvilken var gällande när sednare beslutet meddelades, sammanstämmande inneliöllo, att vid förvandling af böter, ådömda enligt dessa författningar, till och med 10 R:dr kunde försonas med sju dagars fängelse, kämnersRätten, för sådan bötessumma tillämpat det dubbelt svårare straff af fjorton dagars fängelse, anmodade jag, i skrifvelse den 28 Oktober nästlidne år, Advokatfiskals-embetet i Kongl. Svea HofRält att emot vederbörande, hvilka deltagit i KämnersRättens anmärkta, uppenbarligen lagstridiga beslut, anställa och utföra den ansvarsoch ersättningstalan, hvartill lag och sakens beskaffenhet föranledde. Uppå Advokatfiskals-embetets, i följd deraf, emot KämnersRättens ordförande och tvenne ledamöter utförde åtal, deröfver, sedan upplyst blifvit, att en af desse sednare afiidit, ordföranden och den efteriefvande ledamoten sig förklarat, har Kongl.
419 den tillfredsställelse, en Husfnder för sin möda, omtanka och sparsamhet wid förwärfwandet äger att kunna disponera efter urwal till deras förmän, som han finner dek förtjena, eller med lid och omständigheter kan pafia, befordras den nytta, att egendvmen genom tillfälligt händelser, genom mitzhushällning, genom intriger, genom styckningar m. m. ej warder förskingrad elier förstörd, utan efterkommande deremot oasbrutit fär hämta gagn af Förfädrens omhugsamhet och' manne ej dä, personer och flägter pä berörde sätt fästas wid Foster»orden, lädant befordrar den sanna kärleken ull Fäderneslandet. Jag tror, åtminstone, akt hwad Lag stadgar om arfwejord och om börd till sädan jord, gansta mycket influerar pä denna Fäderneslandskäiifla. Säteri och Frälse-egendomar hafwa i synnerhet utgjordt FidEommitz stiftelsens föremäl., Med den rättighet en hivar nu mera dliswil medgifwen, att utan andras anspräk besitta hwad han kan förwärfwa, är FideiLommltz-inrättningen icke längre nägot Ständs enstilte, utan alla RiköStäridens gemensamma sak Om den tid är akt wänta dä Opinionen stall bedöma FideiCommitz inrättningars undergäng eller instraknmg, sä anser jag den samma äkminstone för det närwarande, ej för handenDen kan icke wara nägon oundwiklig följd as förändring i förra genom antagandet af den nu »varande Grundlagen hwliken snarare skulle kunna anses befästa en sadan rättighet. Man bör dessutom ej lemna ur ögNAsigte hurnl des i frägan om Representationen wid Riksmöten, wigtiga öfwerläggningar förewarik, hwilkas Resultat beror pä framtiden. I hwad män possesion och egendoms,rätt kan kom» 42Y
Rätten rlepsnäerar af Kongl. Majst, och ej, såsom Fullmäg? tige i kaninen och Riksgälds-Lonloirol, af Riksens Ständer. Herr ak Idkar 6 in. Detta synes mig östnerflödigt, emedan saken sörewarit i Hemliga U,skottet och derstädes partLrar Konungens tillåtelse. Derefter justaraäor Riksens Ständers lixnsciiiron, rörande Krönrngs-gärden m. m. Uplastes följande af Herr vdn Alp sörlidne gårdag ingifna och pa bordet laggda Dieknnsn; Utan ak framkasta något ti! hinder »ti det redan fattade Bustus, rörande beskattningen kl! KealiUnonens werkställcmde, anhäller jag i ödmjukhet om Högloft. Ridderskapers och 2ldelnS tålamod at afhöra »agra anmärkningar i anseende lii följderna och sältet, at förekomma hwad som kunde bliswa wädliqr. När särdeles stora Statsoch SamhallS - behof hastigt inträffa, är b skattning pä strmögcnhet stundom oundwikelig, och et angelägnare föremål i fredstid, an det ac återställa ordning i Pcnninae-wästndck, giswes wäl es. Men ehuru förmögenhets hufwudstod ostrjdigt ar den sannaste grund ak deruppå »kräsna tilgängen pa det hela, och fastän et slikt beskattningssätl synes wara det lättaste, at w:d utöfningen sa rikta, ac utskylderna omedelbart falla pa dem, som aga mest, lärer wid närmare undersökning roja sig huru swart sädant ar at rverkställa med räktwlsa och billighet. Fast egendom och inteckna!) skuldfordran aro de enda siags förmögenheter hwilka rätteligen kunna pröfwas.
Som i fyllningarne felas 48,910 kub.-f:r, måste 11,670 kub.-f:r tagas ur diken, å och 37,240 kub.-f:r från längre håll, å 9 R:dr Ballast utgörande 20,860 kub.-f:r, deraf: 7,860 kub.-f:r, å 6 R:dr 5.000 kub.-fjr, å 7 R:dr 4.000 kub.-f:r, å 8 R:dr 4.000 kub.-f:r, å 9 R:dr Summa R:dr R:mt Tillägges 10 proc. af ali jordgräfning, hvaraf tillägget för Ballasten är beräknadt för beholvet vid stationer och mötesplatser 1,413,274 141,327 1,554,601 Transport R:dr R:mt 3 1,554,601 36 Bilaga till Ståts-Utskottets Utlåtande. R:dr H R:<)r mej R:dr öre Transport R:dr R:mt 1,554,601 Br«a i*: Bro öfver Fyris-ån. Brons längd 118 fot. Brospannens antal Landfästenas höjd öfver rustbädden Grundläggning: Grundgräfning 15 kub.-f:r, å 3 R:dr . 308 st. 30 fot långa furupålar med nedslagning och afsågning, å 10 R:dr . 575 kub.-fot furuvirke till pålrutor med hopliuggniug, å 60 öre 9 tolfter 3/9 tums 14 fots plank till spåntpålning med spåntning och nedslagning å 20 R:dr Landfästen: 37 kub.-f:r mur med bruk och tuktad sten, å 80 R:dr 45 3,080 345 180 2,960 30,000 öfverby g gnaden: f 100 sträckfot, å 300 R:dr per fot 36,610 Bro öfver Wän;e å. Brons längd 43 fot.