Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid vare lian vid sin lön och öfriga tjensten åtföljande inkomster bibehållen. drens närmaste manlige afkomling, af då lefvande äldsta slägtgren, och så vidare. Om, genom arf, adeligt stånd tillfaller den, som redan blifvit deruti sjelf upphöjd, eller genom närmare arf insatt, uppböre hans eget adelskap, så framt detta icke är af högre värdighet, i hvilken händelse stamfadrens adelskap öfvergår till närmaste slägtgren: finnes ingen sådan, utslockne ätten. Förklaras någon sitt adelskap förlustig, tillfaller detsamma den, som dertill, enligt bär stadgade grunder, närmast berättigad är. §. 38. Alla ifrån Konungen utgående expeditioner och befallningar, utom i Commando-tnål, skola, för att blifva gällande, vara försedde med Konungens underskrift och kontrasignation af vederbörande Föredragande, som vare ansvarig, alt de instämma med deröfver förda protokoll. Alla föreskrifter och erinringar om verkställighet af utfärdade beslut må af Departements-Chefer omedelbarligen kunna till vederbörande expedieras. Skulle den föredragande finna något Konungens beslut vara stridande emot denna RegeringsForm, gore lian derom i Stats-Rådet föreställning; Yrkar Konungen ändock, att ett sådant beslut skall utfärdas, vare det då den Föredragandes rättighet och pligt, alt sin kontrasignation derå vägra, samt nedlägge han i följd deraf sitt Embete, hvilket han icke må återtaga förr, än Riksens Ständer hans förhållande pröfvat och gillat. Emellertid vare han vid sin lön och öfriga tjensten åtföljande inkomster bibehållen. 76 Förslag till ändring i Grundlag. — Regerings-Formen. §. 39. Vill Konungen utom Sverige och Norrige resa, meddele han Stats-Rådet in P1 eno denna sin föresats och inheinte dess tankar deröfver, på sätt 9 §. omtalar. Besluter
Resolutionen på Allmogens besvär af den 10 September 1743 samt Kongl. Majrts Nådiga Försäkran och Stadfästelse på Allmogens frioch rättigheter den 4 April 1789 hvaruti stadgats, att Skatteallmogen borde utan vidare skatt få bibehålla de lägenheter, som genom flit och arbete uppodlas inom hemmannens förut skattlagde ägor, motionären föreslagit, det Rikets Ständer måtte vidtaga sådan åtgärd, att Kronotionden uti förenämnde 7 socknar i Helsingland kunde jemnkas och fastställas lill det belopp, hvarmed densamma utgjorts år 1789, då genom ofvanberörde Kongl. Resolution blifvit stadgadt, att Kronotionden icke skulle någon förändring underkastas. I anledning häraf får Utskottet anföra, alt då hvad sålunda är upplyst, synes ådagalägga, alt inom förberörde socknar viss tiondesättning icke finnes fastställd, och Upsala Academi således, der ej annorlunda kan öfverenskommas, äger att tionden efter räkning utfordra, anser Utskottet någon åtgärd å Rikets Ständers sida icke kunna vidtagas, hvarigenom, så länge tionden af Academien innehafves, något närmare beslemmande deraf, på sätt motionären yrkat, emot Academiens bestridande kan tillvägabringas; men då Utskottet, uti ett till Rikets Ständer afgifvet serskildt betänkande, föreslagit, alt den till vissa personer, stater och inrättningar indeldte KroBih. till R. St.
Förvaltaren antager och afskedar pappersarbetarne, efter af pappersmästaren upprättadt förslag, pröfvar den sistnämndes reqvisitioner å de för papperstillverkningen nödiga materia lier och redskap, samt ombesörjer derasfan skafFande; åliggande det jemväl förvaltaren &c. — —‘ materialier och effekter. 2:o Ej mindre bruksförvaltaren och pappersmestaren samt bruksskrifvaren, än vaktmästaren vid bruket och den för brukets räkning i Stockholm anställde vakt - 3 Banho-Vtskotte's Memorial, N:o g3. mästare, hvilka 3:ne sistnämnde förvaltaren, enligt nu med honom gällande kontrakt, eger antaga, uppbära deras löneinkomster och öfriga förmåner på brukets serskildt fastställda stat. 3:o Före slutet af Septemker månad —• •— till Bankens behof erfordras. Den inspekterande fullmägtigen upprätte derefter, i samråd med förvaltaren och pappersmästaren, förslag till så väl arbetsplan, som utgiftoch inkomstberäkning för följande året, hvilka förslag till fullmägtiges profning och stadfästelse öfverlemnas. 4:o Sedan fullmägtige fastställt arbetsplanen för det ingående året, upprättas och till fullmägtige aflemnas, i början af Oktober månad, ett at förvalta ren och pappersmästaren gemensamt upprättadt törslag till aflöniug samt ved och ljus —- serskilde stater. 5:0 Den arbetare — —• godkänd beräkning och fördelning; men beträdes någon arbetare nied vårdslöshet och försummelse, gore pappersma* staren inom 8 dagar derom anmälan hos förvaltaren, som eger att för den tid, hvarunder försummelsen skett, afdraga högst hälften af den arbetaren eljest tillkommande aflöning. 6:o
Bref af (L 10 Februarii 1824, med föranledande af Rikets Ständers derom, uti olVanberurde underdåniga Skrifvelser, gjorde hemställan, angående förändring i grunderne för Nybyggens skallläggande i de Norra Oi terne, lill försäkrande af deras bestånd och Ny bygga rnes utkomst och bergning, anbefallt Kgl. Kammar-Collegium att, sedan vederbörande blifvit hörde, i underdånighet afgifva yttrande om och hvad jemkning i skattläggnings-rnelboderne för dessa provincer må i det af Rikets Ständer åsyftade ändamål vara skälig: och böra ega rum. Utskottet anser, för sin del, att Nybyggare i de norra provincerne genom ofvannämnde föreskrifter redan fått sig tiflagde de förrnoner, som skäligen böra dem tilldelas; och Utskottet tror i öfrigt, att en utsträckning af dessa förrnoner snarare skulle leda lill skada än fördel för Staten och den enskilde, enär otvifvelaktig! följden deraf blefve, att mången anmälde sig till Nybygges upptagande, endast lockad af de fördelar, som i början dermed voro förenade, men utan att närmare besinna de oundvikliga svårigheter, hvilka möta för beredande af Nybyggets bestånd och förkofran.
Sund med flere hemman, derför i köpeskilling 55,000 R:dr banko, lösen 122 R:dr 15 sk. och stämplad t papper 103 R:dr 24 sk. men sådant bifogadt endast för 69 R:dr banko; samt ett fastebref af den 7 Februari 1843 å två tredjedels mantal Warsvik, köpeskillingen utfäst, jemte lagan och andre förmåner, lill 5666 R:dr 32 sk. banko, lösen 11 R:dr24sk. och slämpladt papper 12 R:dr, men det bilagda blott för 8 R:dr banko*); I an - Ii. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 33 I anledning af hvilka förhållanden advokatfiskals-embetet anmärkt, att den påförda ersättningen för stämpladt papper öfverstege beloppet så val af det dervid bilagda, sorn äfven af det derför enligt Författningarne erforderliga stämplade papper, samt att lösen jemväl vore oriktigt beräknad och påförd, emedan, enligt taxan för expeditionslösen den 15 Maj 1821, denna lösen, i stället för de, på sätt ofvan förmäld t är, debiterade belopp, bort för fastebrefvet den 2 Oktober 1829, med afseende å köpeskillingen och hemmansdelens taxeringsvärde 450 R:dr banko, endast utgöra 3 R:dr 12 sk. samma mynt; för fastebrefvet den 1 Februari 1834, likaledes med hänsigt tili taxeringsvärdet 650 R:dr banko och köpeskillingen, 2 R:dr 18 sk. nämnde mynt; för fastebrefvet den 20 Juni 1835, 4 R:dr 28 sk. banko; för fastebrefvet den 7 Maj 1839, 62 R:dr 40 sk. banko; och för fastebrefvet den 7 Februari 1843, med afseende å taxeringsvärdet 2575 R:dr banko och köpeskilingen, 8 R:dr 4 sk. samma mynt.
Sedan nu Margaretha af sin räddare blifvit varsamt nedställd på marken, vilja vi, för att göra hans närmare bekantskap, kasta ögonen på några blad ur hans anteckningar, derifrån vi äfven hemta beskrifningen öfver Margarethas vidare öden under hennes flykt. Ur Magnus Malms anteckningar. Sedan Nöteborg blifvit af Ryssarne intaget, och Zaren sades rusta sig att med stor makt i landet infalla, icke aktandes, det han med kosacker och kalmucker hären förstärkte, sålunda gifvande på förhand landet åt dessa vilda trupper till spillo, så ansåg sig min salige fader icke trygg på sitt nära gränsen belägna kapellansbohl, synnerligen som han med särdeles nit och ifver bedrifvit det ibland ryska religionens anhängare pågående omvändelseverket till den rena lutherska läran; och som dervid många gånger icke användes de mildaste medel, hvaröfver dessa den sanna läran motsträfvige voro uppretade, så fruktade han, att de kunde vilja göra gemensam sak med fienden, och sökte derföre, samt erhöll, den lediga garnisonspresttjensten i Nyenskantz, i det han hoppades fästningen kunna trotsa fienden. Men ryckte sedan Fältmarskalken Scheremetieff med 20,000 man mot nämnde fästning och belade den, och för att hvarje undsättning ifrån Sverige förhindra, inskeppade sig Zaren, hvilken då tjente som bombardierkapten vid sina egne trupper, med sju bataljoner af sina garder på 60 båtar och drog förbi staden, för att bemäktiga sig flodmynningen. Och sedan han nära hälften af sitt manskap der qvarlemnat, vände han åter. Under tiden fortfor fienden att ur 20 kanoner och 12 mörsare staden beskjuta, och den sista april om aftonen började en förskräckelig kanonad och bombardement, som jag mig ännu tydligen påminner, och det varade genom hela den natten, så att den svaga besättningen följande morgon kapitulera måste. Commendanten samt officerare och manskap fingo löfte om fritt aftåg, men måste vid palissaderna vid Nevastranden göra halt.
Jag tror delta vara det enda möjliga sätt att komma ifrån den på ett fornaenligt sätt. Herr Hjerta har förmenat, att säken helt enkelt kunde till ConstitutionsUtskottet remitteras; men då detta ämne innefattar en tolkning af Grundlagen, samt meningarne så väl inom RiddarhusUtskottet, som Ridderskapet och Adeln deröfver varit delade, kan frågan ej i annan väg, än directe hos ConstitutionsTJtskottet, väckas af någon enskilt Riksdagsman. Jag förenar mig således med Friherre Cederström och med Herr Riben, samt anhåller, att Herr Grefven och Ordföranden täcktes förklara, om han kan gifva oss proposition till bifall eller afslag å RiddarhusUtskottets Memorial, på det all discussion i ämnet sedan må blifva öfverflödig, och frågan få gå till ConstitutionsTJtskottet, till följd af Herr Ordförandens vägrade proposition. Friherre CederströmHerr Printzenskjöld har redan besvarat den del af Herr Hjertås anförande, som jag hade ämnat upptaga, att nemligen Ridderskapet och Adeln borde remittera frågan till ConstitutionsTJtskottet. Enligt 81 §• Regei ingsFormen får ingen sådan fråga till detta Utskott remitteras, och får ej ens i Ståndens Plena Väckas. Herr Grefven och Ordföranden har 38 Den 8 December f. m. redan, i fullkomlig öfverensstämmelse med RiddarhusUtskottets åsigt, förklarat sin öfvertygelse vara, att General-Intendenten dorchimont ej är berättigad, att här vinna säte och stämma. Det är således ej möjligt, att begära proposition på RiddarhusUtskottets Memorial; ty Ståndet måste, för att få vågrad proposition, begära en proposition, som är i motsatts mot Ordförandens mening.
Statens Mått, Mai och Vigt skulle således hädanefter komma att utgöras efter följande enkla föreskrift: Längdmått har foten till enhet. Denne är delad i 10 tum och tumen i 10 linier. Rymdmått o) för flytande varor har kannan till enhet, sorn delas i soo tomming, i) För torra varor har rymdmåttet antingen tunnan till enhet, sorn t! el as i 100 mätt, hvart och ett räknadt till 63 cubiktum, eller har det (ill enhet, en cubik fot, kallad foting, sorn delas i 10 kan - Betänkande om Mått, Mål och Vigt. 313 nor. I förra fallet voro torrvarumålet ett särskildt, med våt varumålet osamman hängande mål, i det sednare utgör det med detta ett och samma decimalsystem. Vigten har marken till enhet, och utgöres af en Centner, som delas i 100 marker, 1 mark sorn delas i 100 ort, oph 1 ort som delas i loo korn, lII:o Beträffande afskaffandet af det sorn i våra hittills brukliga Mått, Mål och Vigter föranledt till förvillelse och oreda, later detta lättast verkställa sid derigenom, alt man antager såsom en orubblig princip: Att (vänne alika Mått, Mål eller Vigter icke fä bära samma namn, emot hvilket stadgande visserligen intet grundadt skäl lärer kunna anföras. Hufvudsakliga oredan i Sveriges Mått, Mål och Vigt har legat deri, att man under lika namn förstått olika mål och olika vigter, hvarigenom den, som ej förut om dessa olikheter varit underrättad, blifvit bedragen på likheten i namnet. — Utan denna omständighet hade visserligen nu aldrig fråga örn ändring uppstått, men också hade den förutan den inbillade fördelen af olikhet i vigt, efter olika afstånd från Stapelstaden, helt och hållit försvunnit.
Man erinrade, att i vissa trakter af landet kringgås lagen på det sätt, att den, som önskar erhålla en liten qvantitet bränvin, koper af bränvinsbrännaren t. ex. 18 å 20 kannor, af hvilka han derefter till bränvinsbrännaren återsäljer 15 kannor. Till en sådan transaktion är han möjligen berättigad, ehuru det med lagens stadgande om minimum afsedda ändamål derigenom kringgås. Då detta knep redan flerstädes prakticeras, är det icke skäl att gifva det ytterligare utsträckning genom höjande af minimum, helst allmänhetens begrepp om rätt och orätt förvirras ju mera lagar kunna kringgås. Det upplystes äfven, att det i städerna var omöjligt att tillämpa författningen, ty t. o. m. aktade grosshandels - 5ii8 Den 6 Juni. hus pläga förfara så, att då man hos dem vill köpa starka viner, säljas dessa visserligen i dussintals buteljer, men man kan få { och { dussin, och jag har sett räkningar, derå funnits upptagna T'-,:dels dussin buteljer. Under sådana förhållanden bör man taga sig till vara för införande af stadganden, som kunna ytterligare leda till missbruk och förakt för lagarne. Då härtill kommer, att en ankare bränvin icke är en obetydlig qvantitet för ett hushåll på landet, utan bör kunna vara temmeligen länge, och för en mindre hemmansegares hela tjenstepersonal tillräcklig under bergningstiden, under n. v. i många orter ganska sparsamma användande af denna vara, då deremot 30 kannor äro mera än som i allmänhet torde erfordras i ett hushåll, ansåg Utsk:t, att man icke borde tvinga husbonden att vända sig till minuthandlaren, der han får både sämre och dyrare vara. Af dessa skäl, och oaktadt motionärens förslag syntes förtjent af uppmärksamhet, fann Utsk:t lämpligt att tillstyrka vidblifvande af den nuvarande bestämmelsen, i följd hvaraf jag anhåller, att B. o. Ad. behagade stadfästa Utsk:ts Betänk, i denna punkt. Hr von Koch, Nils Samuel: Vid föregående riksdag var jag motionär i ämnet och föreslog, att minimibeloppet skulle bestämmas till 30 kannor.
DispositionsRäkning N:o 2, men Höglofliga Ridderskapet och Adeln i detta afseende ej serskildt något stadgat, Utskottet anser sig kunna antaga, att Ridderskapet och Adeln, i den delen, ej velat skilja sig från hvad i Be-* tänkandet är föreslaget ; Banco-Utskottets Memorial N.-o 123. 4,1 hvadan, och under denna förutsättning, Borgare-Ståndets beslut, örn medlens anordnande utaf Bankens Räntevinst, kommer att på det hela förfalla. Men då ,1 i händelse den sistnämnda Nej-propositionen vinner , något mera icke kan, på Banco-FuIImägtiges dispositionsräkning anordnas, än derstädes finnes i behåll, hvilket foga öfverstiger 12,000 R:dr, derutaf R:dr 4o°°» jemlikt Rikets Ständers redan tagna beslut (Se Banco-Utskottets Memorial, N:o 46, pag. 54) äro afsedda för annat ändamål, så följer, att hvad såsom fyllnad i Herr Adlerstajns summa brister, då måste afdragas å den Bankens vinst, som skall tili Riksgälds» Contoiret levereras. För omröstning i Förstärkt Utskott, rörande grunderna och sättet för medlens anordnande, får Baneo-Utskottet slutligen vördsamt föreslå följande Proposition : 3:o. Den, som vill, att de medel, som anordnas för Herr Adlerstam och hans Fatnille, blifva af Banken utbetalde, och ställda under 4a Bil tilt Banco-Utskottets Memorial N-o fi5.
Uppskjuta vi nu denna fråga, så torde den komma alt afgöras utan någon R. o. Ad:s medverkan. Här vore ej nu fråga om, på hvad sätt utlåningen skall ske, blott att densamma kommer alt ske genom R. St:s Bank, och att R. o. Ad. inbjuder de andra MedStånden att derom sig förena. Då är saken belt klar. StatsUtsk. kan då uppgöra reglemente för Riksg.cont. och för Banken. Uppskjuta vi nu, så är det likasom vi ingenting hade gjort vid saken, och då öfverlemna vi beslutandet åt de andra 3:ne Stånden allena. Det enda sätt att förekomma dessa dubbla lånerörelser skulle kanske vara att vidtaga de åtgärder, jag nu föreslagit, och inbjuda de andra Stånden att sig derom förena, så framt de ej hysa de grundsatser för utlåningen, sorn Hr Lefren framställt, hvilket skulle vara något alldeles främmande för Bankens princip, och jag ser således icke hvart detta skulle leda. Jag anhåller om propos. på mitt förslag. Frih. Sprengtporten: Behofvet af att vara betänkt på något sätt att göra statsverkets behållningar fruktbara bar egentligen sin grund i den omständighet, som först vid denna riksdag inträffat, alt Staten ej har någon skuld, och att följaktligen andra utvägar mäste linnas, så vidt icke dessa behållningar skola blifva liggande och undandragas den allmänna rörelsen. Jag anser mycket vigtigare, att icke flera millioner sålunda undandragas den allmänna rörelsen, än att statsverket erhåller den vinst, som igenom medlens förräntande kunde fås, ehuru tvifvelsutan denna räntevinst, om den för en längre tid beräknas, ej bör anses obetydlig. Det är i alla fall misshushållning, att ej begagna en sådan ränta, om det kan ske, och en sådan administrations-grundsats, den må hafva tillämpning på en större eller mindre summa, bör ej fortfarande få göra sig gällande. Deremot instämmer jag fullkomligt i de betänkligheter, sorn Hr Lefren framställt, att vilja nu bilda en slags gemensam cassa för Banken och Riksg.contoret. Denna fråga fordrar sin egen lagstiftning och behöfver med allt allvar begrundas.
R:dr; och hela sammanlagda beloppet af samtliga extra Statsanslagen till R:dr R:mt 3,829,210: — »Hufvudsummorna af de till Fjerde Hufvud-titeln eller Landtförsvaret hörande föremål skulle, i följd af hvad jag har ofvan i underdånighet föreslagit, komma att blifva: för utgifter af ständig beskaffenhet R:dr 8,142,829: 37. deraf förslags-anslag 1,637,204 R:dr; för mera tillfälliga behof » 3,829,210: — eller under åren 1858, 1859 och 1860 årligen 810,460 R:dr samt under 1857, 1,397,830 R:dr.» »Af General-fälltygmästare-embetet har för öfrigt blifvit i underdånighet hemstäldt om anskaffning af: Kanoner och lavetter m. m. för Carlstens fästning, med en kostnad af 65,250 R.dr R:mt. Pistoler, 1,300 par 53,300 » » Sablar 3,000 st 45,000 » » samt för Tändhattars tillverkning ^ 13,500 » » tillhopa utgörande en summa af 177,050 R:dr Runt. Men då Eders Kongl. Maj:t, för särskildt anvisade medel, utöfver hvad Rikets Ständer vid sednaste Riksdag beviljat, anbefallt anskaffandet af dels 1,200 par pistoler, dels 1,000 st. sablar; samt anskaffning af kanoner och lavetter, med afseende å hvad om fästningsbyggnaderna blifvit föreslaget, likasom ock tillverkningen af Tandhatlar torde kunna tillsvidare anstå, så anser jag mig vid detta tillfälle icke böra ifrågasätta anskaffning af föiberörda materiel.»
Genom an slående af dessa medel för ifrågavar. byggnad, vinnes ett dubbelt ändamål, som StatsUtsk. icke bort förbise, nemi. sjelfva byggnadens fullföljande samt ett genom delta arbete lemnadt tillfälle till sysselsättning oell arbetsförtjenst åt en stor del försvarslösa personer. Hr von Heland, Isaac Fredr.: Sedan så många upplyste män yttrat sig i detta ämne, kunde det synas vara förmätet af mig, som ej tillhör sjöinannayrket, att äfven yttra något; men då jag under mina resor i skärgården haft tillfälle att ofta samtala med sjöfolket och således äfven fattat ett särdeles intresse för sjöväsendet, tager jag mig den friheten, att, sedan en återremiss af utlåt, i alla fall torde tomma att äga rum, äfven yttra några ord. Norr om Singön, öster om Gräsön, är den s. k. klippan Understen belägen, hvilken synes mig vara en bland de vigtigare ställen att blifva belyst med fyr. Fartyg, som äro destinerade till Norrland, kunna den mörka årstiden ej taga den genare vägen utom Gräsön, af fruktan att under mörkret komma in bland de farliga skär, som äro belägna i hafskanten och hvaraf Understen är det yttersta, utan taga den inre vägen förbi Öregrund och mäste göra flera mils läng resa uii ett trångt farvatten. Uppehållne af vidriga vindar, händer stundom att de på höstetiden blifva infrusne derstädes, och förorsaka derigenom ej allenast förlust för lastägaren utan äfven bekymmer för bela Norrland, som, i händelse fartygen äro lastade med undsättnings-spanmål, ej kan fa sitt oundgängliga behof fyldt. Funnes på Understenen båk, vore seglare på Norrland icke utsatte för anförda olägenheter, utan kunde hålla sjön och vunne derigenom tid, som särdeles på höstetiden är af den högsta vigt. Jag anser således, att allt livad som användes till förbättring af fyrar och anläggande af nya bakar är högst nyttigt använda penningar, och får derföre tillstyrka återremiss, med begäran att Utsk. ville bifalla de 100,000 r:dr K.
Eskils, Häradsbokhällaren, Formulaire för redowisning af Bewillnings-uppbörden, Apr. 72. 97. 698. 805. O. Obligationer, se LÄN; Stats,Lontoiret; Riksgäl-sLontoiret; Skuldsedlar. Odlingar, se Olyodlingar; pikeä Lappmark. Odlingskostnader, om deras undantagande frän Bewillning. Oeconomi mäl, som under Riksdagen icke hunnit afgöras, om deras öfwcrlemnande till en Oeconomist Beredning» Maro 248. 541. 586. Oeconomist Beredning; se Oeconomie-mal. Oecoriomifle Författningar, om deras stillande frän allmänna Lagen samt om ett sammandrag deraf. Iul. zgz. Sept. Register. 9; As. Lag-Utstottet, Apr. 216. — Se Lag,Comité. Officerare, fangne ogifte, om deras löner Iul. 456. — aceordsersättningar; se Finska Armeen; Lif-Gar, det till hast. Ofrälse Bruksidkare och Jordägare, om deras deltagande i National-representationcn; se National - repre» senkation. Ogifte personer, som aga förmögenhet, om billigheten af deras bestattande i nägot högre progresiion än de gifte i lika belägenhet, Mars 4H7. Ombud, Ständcns, w!d uppteckningen af f. d. Konungens egendom, Aug. 1272. 1428. Sept. 28. 87. 89. 90. Ridderstapets och Adelns waldt, Sept. 99.^ Omröstnings-sätt, Ridderstapets och Adelns, om ändring deruti Maji 28c. — inom Banco - Utskottet' Vct. 4Z2.Z. 4492. Omyndiges egendom, om försäljning deraf, föreslagen ändring i 22. Cap. 8- ssÄrfda Balken, Mars 79;.
Utskottets hemställan skulle egentligen vara den, att, i stället derföre att inoch utgående Balancerne, InteresseConto och Bevillningsafdraget nu upptagas uti Columner, de skulle utskrifvas å serskilde blad i Hufvudboken, och att afräkningen med Debitorerne, i stället att såsom nu upptaga en enda rad för hvarje Debitor, måtte upptaga 2:ne sidor. I hvad måtto räkenskapen härigenom blifver full - De» a6 J u n i i e. ro. ständigare eller redigare, torde Utskottet få svårt att utreda; utan lärer den enda följden blifva den, som livar och en lätteligen inser, att räkenskapens vidd ungefärligen so-dubbelt ökas, samt i följd deraf äfven Redogörarens arbete oeh åtgången af skrifmaterialier; ty 2.*ne sidor uti Räkenskapen upptaga nu vanligen redogörelsen för 10 Debitorer, hvilka eljest skulle hvar för sig fordra 2:ne sidor, och dessutom en rad uti hvardera af de serskilda Conto för inoch utgående Balancerne» Conto för Interesse och Bevillningsafdrag. Dessutom innefattar den nu brukliga Tablauen serskilda Columner för obetalde räntor vid årets början och årets slut, genom hvilkas jemnförelse en lätt Öfversigt af förvaltningen i denna del vinnes, och denna fördel skulle genom förändringen gå förlorad. Ämnet är visserligen i jemnforelse tned andra ärender af ringa vigt; men jag har trott mig böra upplysa förhållandet, öfvertygad derom, alt Ridderskapet och Adeln ej vill bifalla en förändring, som ej medförer någon förmån utan blott olägenhet; och jag kan åberopa flere i räkenskapers förande kunnige personers intyg derom, att den nu brukliga formen för Riddarhusets Räkenskaper är lika säker, som den vanliga, men medförer betydlig minskning uti räkenskapens Volum och redogörarens arbete. jo Den 26 Jun ii e. rn.