Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 47. 89 Uti den af Kongl. Majit till Rikets Ständers Stats-Utskott aflåtna nådiga Proposition äskas visserligen anslag till löner ät 2:ne Lektorer vid Luleå elementarläroverk, den ene i mathematik och den andre i främmande lefvande språk, men för att sagde läroverk skall blifva fullständigt äfven på den humanistiska linien erfordras dessutom en Lektor i latin. Ett bevis af Rektor Backman, jemte planritning öfver den i Luleå stad uppförda elementar-läroverksbyggnaden, bifogas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 22 November 1862. G. 11 Cygnaeus JVf -fiS, Af Herr CygHtEUS Öm anslay till uppförande af ytterligare en läroverksbyggnad i Umeå. Till följd af den utvidgning utaf Umeå stads läroverk, sorn af Kongl. Majit i nåder beslöts år 1858, samt det med hvarje termin ökade antal af läijungar, som nu uppgår till 169, har det visat sig, att den läroverksbyggnad. hvilken, i öfverensstämmelse med en af Ofver-Intendents-embetet år 1856 uppgjord ritning, blifvit uppförd är otillräcklig. Kostnadsförslaget till berörda byggnad uppgick till 23,137 Ridr 25 öre Runt, hvaraf stiftets allmänna byggnadskassa åtagit sig svaia för 15,000 Ridr, Umeå stad för något öfver 5,000 Ridr och en enskild person i nämnde stad för 2,500 Ridr. Men som kostnadsförslaget var lör lågt tilltaget, har Umeå stad fått vidkännas 1,947 Ridr 50 öre utöfver berörde 5,000 Ridr samt får ytterligare vidkännas kostnaden för byggnadens sistlidne sommar verkställda brädfodring, hvartill kommer byggnadens oljemålning nästa sommar, hvilka sistnämnde kostnader uppgå till minst 5,000 Ridr. Umeå stad har således med 11,947 Ridr 50 öre måst deltaga uti uppförandet af merberörde byggnad.
— Ja, denna vinter, med den k o m m o hennes sorgen Det var i hö- stas, då bladen härute hvirflade för stormen o c h vågen svallade högt u p p m o t stranden, s o m h o n fick veta det. Det var då, just s o m hon stod o c h såg ut i trädgården m e d sin flicka vid handen o c h visade den lilla, huru vackert de m å n g - färgade löfven glänste m o t solen. H v a d h o n var lycklig, hela lifvet tycktes ligga så solljust framför henne, o c h h o n väntade just i ' dag h e m sin man, s o m rest bort för ett par veckor. Då k o m han, direktör Essen. Han såg blek o c h upprörd ut, hon kände medlidande med h o n o m, h o n var ju själf så lycklig. Det var n o g något han ville tala vid hennes man o m. H u r u lefvande stod ej hvarje stämning för henne. M e n så gick han närmare, utan att besvara hennes hälsning, g i c k fram o c h tog henne i handen, då greps h o n af skräck, h o n hade läst något i hans ansikte o c h det gällde henne, n e j, h o n o m, Gustaf. — » Lugna er, lugna er, fru Herbert. Jag ber, lugna er, jag måste säga det. Ni skall j u ändå en gång få veta det, m e n a c k! var för Guds skull lugn. » — » Jag är det, m e n tala, säg, jag blir så förfärligt ängslig, hvad har händt h o n o m? » — » Ja, ser ni min fru, stora affärer är ett krångel, er man har kastat sig ut i allt för djärfva spekulationer, han har förlorat, betalningarna måste inställas och Herbert försättas i konkurs. » H o n andades åter: » A h, så ni skrämde mig. Stackars Gustafl Han är nog ledsen för m i n skull, m e n jag skall n o g hjälpa h o n o m att bära det. O m jag också är bortskämd, så skall nog ej fattigdomen bli så tung. » Direktören satt kvar, han tycktes ännu ha något att säga, det svåraste.
Jern: gjutet. gjutgods, allt annat, ej specificerad!: gröfre b) eldst dlshållare, fotskrapor, hänglås, kafFeqvarnar, kopiepressar,paraplyställ,spottlådorm. m. 1 skålp. — 12 finare: a) basreliefs, blomslervaser, byster, fruktskålar, korgar, lampor, ljusstakar, medaljonger, pappershållare, presenterbrickor, rökelsekar, urställningar m m„ med eller utan målning eller lackering 1 skålp. — 25 b) armband, kedjor, kors, nålar, ringar m. m., tullbehandlas såsom Bijouterivaror. knappar, olackerade eller lackerade 1 skålp. — 6 skostift 1 skålp. 3 smidt eller valsadt: ankare 1 centner — 75 kettingar, kettingsstoppare och krokar 1 centner 75j kedjor med länkjernet under samt till och med 0,2 tums diameter 1 centner 5 armbultar, draggar, hammare, roderjern, skeppsknän och smedjestäd 1 centner — 75 stång-, platt-, band-, bult-, galleroch sänksmide, rundt eller kantigt, knippoch fyrkant-, samt skäroch klippjern, äfvensom smältstycken Fria. jernvägsskenor med tillhörande skarfjern, skarfbultar, muttrar och railspik Fria. kassakistor och sängar R:dr 100 R:mt 20 — plåtar, förtente och oförlente Fria. skoslift, klippt eller skuren 1 skålp. — 5 spik af 1,6 tums längd och deröfver 1 centner 1 50 all annan spik samt allt annat manufakturoch handtverkssmide, ej specificeradt: poleradt eller lackeradl 1 skålp. — 25 andra slag, med eller utan bestrykning 1 skålp. — 15! Förslag till Tull-taxa. 21 Jern: pläteradt; se Metaller, sammansatta. Jernskrol, gjutet, smidt eller valsadt . Jerntråd; se Tråd. Jord, polér . Juveler, oinfattade och infattade .
2. eller i medeltal för år , 29,089: och dä härifrån afdrages lörberörde årliga vinstsumma „ 21,180: visar det sig, att den egentliga kostnaden för papperet till Bankens samtlige sedlar under dessa 10 år uppgått för år till „ 7,909: som, fördelad på de olika sedelslagen, enligt en af Utskottet uppgjord kalkyl (Bilagan Litt. B.) belöper sig för: 1.000 st. sedlar å 32 sk. och 2 R:dr till — B:ko R.dr 2: 18. 3. 1.000 st. dito ä 6|, 10, 16| och 33jjR:dr till 5: 45. 9. 1.000 st. dito ä 100 och 500 R:dr lill 7: 6. 9. Att det i Brukets räkenskaper Banken pälörda pris på papper till Bankens sedlar, med afseende å detta pappers särskilda beskaffenhet och den stränga kontrollen vid delsammas tillverkning icke kan anses vara för högt tilltaget, torde nedanstående, från Fullmäktiges ofvanomförmälda berättelse hemtade, jemförelse med kostnaden lör vissa andra länders sedelpapper utvisa. Ba?>ko-Utskoltets Ullålande N:o 25. t I nämnde berättelse yttras, bland annat, följande: ”Enligt från Franska Banken, genom Kongl. Majds beskickning i Paris meddelade upplysningar, kostar ett ris om 500 sedelblanketter, tillverkadt under tillsyn vid ett, enskild man tillhörigt, pappersbruk, Banken 110 Francs å 23 sk. per franc Papperet (ill Svenska Bankens dyraste sedlar (å 500 och 100 R:dr och hvartill formatet är ungefär lika med det lill Franska Bankens sedlar) beräknas Banken (ill 21 R:dr för 1,000 stycken, hvilket gör 1 to8*» o-'dels skilling för stycket. Franska Bankens sedlar kosta fullt färdiga ungefär 40 centimer, något öfver 9 sk. B:ko stycket.
CommerceRådet Santesson har dessutom haft ett Fartyg, som i flera år seglat igenom Trollhätte Canal och som varit af 65 Lästers drägt, hvilket, ehuru ej bygdt efter Ringheims ritning, likväl, hvad Lästetalet angår, tämmeligen kommer dermed öfverens. Då man således kan taga för afgjordt, att ett Fartyg, byggdt efter den af Ringheim uppgifne ritning, blir omkring 70 Läster, att det kan passera Trollhättan och följakteligen de lika stora, om ej större, Götha Canalens Slussar, synes mig att den värda Ledamotens A»- förande är nöjaktigt besvaradt. Sluteligen får jag endast tillägga den ge* 8 Den 17 Martil, f. m. netelia Anmärkningen, att erfarenheten lärt Svenska Rederierna , att Fartyg om den omnämnda storleken, äro de, som på utrikes Ora ter lättast erhålla fragter, och att med dem alla kända Haf kunna med icke mer än vanliga sjöfaror beseglas, är en af alla sakkunniga så erkänd sanning, att den ej behöfver bevisas. Som Herr Roos likväl begärt och Högloflige Ridderskapet och Adeln bifallit, att dess Yttrande får åtfölja de öfrige i ämnet gjorde Anföranden till vederbörligt Utskott, får jag äfven ödmjukast anhålla, att mina Anmärka ningar få vara det följaktige. Herr von Heynne, Georg: Jemte det jag instämmer i Herr Påhlmans yttrande, i anled. ning af Herr Lagerheims Memorial , får jag tillika förklara min tro, att de, sorn kunna hafva ett personligt Interesse i fortsättandet af Götha Canal-arbeti, göra bättre eller åtminstone mera opartiskt, om de med Fada och bestämda Calculer söka upplysa oss om nyttan af, och möjligheten att någonsin fullborda Canalén, än om de försöka bestämma den större eller mindre Fosterlandskänslan hos Personer af motsatt öfvertygelse. _ Öfverläggningarne om Götha Canal vid alla våra Riksdagar tyckas i sig sjelfva innefatta sa tillräcklige anledningar till obehagliga intryck, att man ej synes behöfva genom Opinionsoch ord-tvister öka dem. Den 17 Martn, /. m. 9 Herr Roos, Carl ylclam:
Jag tror, att det vore billigast att utsätta en viss termin, inom hvilken lånesökande borde hafva sina handlingar i ordning. Emot Hr Gunthers erinran opponerar jag mig. Om ock några hypotheksföreningar icke uppstå, är nuvar. fastighetsbelåningssätt det mest otjenliga för en bank, som kan finnas. Jag tror, att man, utan att behöfva hålla sig ensamt till theorien, likväl måste erkänna detta. Gr. Cronhjelm: Då jag hört åtskilliga bestrida, att ordet hypotheksföreningar bör stå i stadgandet, andra, alt förändringen i fastighetslånerörelsen må ske, förrän dylika föreningar uppstå, samt derjemte, att trenne Stånd bifallit fastighetslånens oförändrade utgående, har jag uppgjort en redaction, som jag tror lättast skall vinna bifall såväl här som i de öfriga Stånden. Mom. skulle då lyda: ”Fastighetslån &c.” med tillägg vid slutet: "likväl så, att om hypotheksföreningar uppstå, denna lånerörelse till dem öfverflyttas och de till Banken af fastighetslånen inflytande capitalafbetalningar åter utgå såsom creditiv för hypotheksföreningar. ” Frih. Ehrenborgh: Jag tror, att Gr. Cronhjelms redactionsförslag syftar dit vi alla vilja, samt att man derigenom på jemnkningsväg i BancoUtsk. lättare kommer till resultat. Jag till^j^Ler alisa detsamma. Frih. PalnwD^rna: Om Gr. Cronhjelms förslag antages, förfaller min anmärkning. Hr von Hohenhausen: Jag ser intet hinder emot att här tillägga, hvad Hr Lagerhjelm föreslagit i afseende å belåning af spannmål. Vi kunna ju framdeles afgöra, hvartill medlen företrädesvis skola utgå; men hvarför utesluta möjligheten att begagna jemväl nyssnämnde sätt derigenom, att man endast intager hypotheksföreningar? Hr von Hartmansdorff: Då vårt beslut icke lärer medföra någon påföljd, torde det icke heller löna mödanatt tvista om redactionen; men jag bör likväl anmärka emot Gr. Cronhjelms förslag, att om det antoges, och inga hypotheksföreningar uppstode, blefve medlen inneliggande i Banken.
Veste tillagg bidraga at göra meningen tydligare; sa tilstyrktes bifall af anmärkningarne härutinnan. > Utskottet hemställde til !bifall den salunda före . stagne lleäEion. Ut - Den Zv Mars. 1451 ^ederwärda Bondeg Urssottet föreslog, at Ståndet: al wid flutet denna anmärkning likaleaf Momentet nast efter or-des mätte bifallas, dock den :intil nästa Riksdag, sa at i stallet för order: tillägges: derest icke ge-!omrade, som Hederwärnom oförutstdde olycksda Bonde-Ståndet förshändelstr et hemman i flagik, sättes: wärde. sitt werkeliga område förminstas. 5. lVlom. högloft. Ridderstapet och Adeln samt Hederwärda Bonde Ståndet hafwa bifallit afgift för hus i Städerne, men Högwördige pcästeoch Wällöf!. BorgareGtanden hafwa asflagit sadan afgift, dock med förbehåll af sistnämnde Srand, at i händelse et motsatt förhäliande skulle aga rum, afgift da för alla privata hus, utan undantag, sa i Stad som a Landet, efter enahanda norme Utgöras bör. 5. iökom.
ej på gåtor, våta — skälfver rufvar dag som ej på framobekymradt, går och somnar i döden, lugnt lyckligt. Veka barnasinnet torkar sorgens gauti armods koja husen. tår och leka. mildt det och död åt allt och glömmer svalkar kvalets feber, ned på och det veka. gällt och sorger, tid söden, hvarje frusen, och dess leka. och den den blickar natten frost barnen ner. den spirar i regngrå skratt, norr och ' öfver hafvet torna Men gråta våta med njuter liksom bådar — att aldrig barnens grubblar ned emellan simma Nu tro, utan ro. tunga klinga nöd sig höra höstregnet lindens grenar, och de trampas tyst och skygg leka. och dåd utan dör stenar. där och som smeka, dikter. bladen tänds i ljud hör, de tala om tidens åt märglösa minnes Sakta hufII. gamle Lätta skratta heta och vänligt gällt tert •¥^0? mitt jag De susande de falla täta böja. varmt oeh Tre ut sin breda, slöja. Käckt C —. " J^OPELIUS. det domer inga domar; — ständigt sitt och dess kärlek tryter, flödar och gladt bröd bryter; högre. aldrig IDUN 1893 Blyga barnasinnet prålar ej med egen dygd och pockar ej på ära; ej det skriker ut som rätt hvad tror sina bästa tankars själf det i ödmjukhet det och tänker, skärf skänker, kännande dess ringhet. Rena barnasinnet skadar klart och öppet ut och fäller aldrig blicken; ingen ku / vad lusta i dess varma pulsar sjuder, trofast ömt dess famntag kyss uti älskogsdagar. Goda Mycket barnasinne! tiden äger; saknar lyckan. Först är och god den det bjuder endast dig och — när du din boning uti hvarje hjärta tager, då kör solen upp i strålvarm öfver sälla morgondager släkten. Hugo Gyllander. •^$£^ N o l l a n. IS) leonora hette hon egentligen; men då [SjT hon var liten och inte kunde säga ut V namnet, kallade hon sig » Nollan » — och sedan fick hon heta det. Det var inte utan, att hon också ansågs för familjens » nolla ».
Jag har icke upgifvit ifrågavar:de förslag för att derigenom göra tiotalsräkningen förhatlig, enär jag på samma gång yrkade att nedsättning af myntets silfverinnehåll borde ske, antingen nämnde system antoges eller icke. Man påstår, att inga skäl för ändringen blifvit af mig anförda. Jag har dock anfört det skäl, att vi, i våra förhållanden till utländningen, ej få den ringaste ersättning för vårt mynts högre silfverhalt, ej heller för den ymniga kopparen deri, utan tvertom förlora derpå. Det är egentligen genom likheten med Hamburger-B:ko, Holsteinska, Danska och Norska Speciel-, som vårt mynt ingår i verldshandeln. För resande är värt silfvermynt, likasom silfvermynt i allmänhet, allt för stort och ovigt alt till större belopp medföras. Den förlust, som skulle oss tillskyndas genom Speciemynts uttagning af resande, kan derföre icke blifva betydlig, emedan de ej lära utföra det lill större belopp än som erfordras för att betacka de första rese-utgifterne, helst tillgång å Preussiskt mynt under flere år här i Stockholm funnits. Det var således icke med afseende härå, som jag framställde mitt förslag, utan för att förebygga den allmänna förlust, vi genom vår nuvande utmyntning få vidkännas. Det är klart, att i den män vårt silfvermynt innehåller mera silfver och jemväl mera koppar än de Norska, Danska och IIolsteinska Specierna samt Hamburger-B:ko, utan att vi likväl få mera derför, i samma mån är det begärligare till nedsmältning, till skada för oss och vinst för utländningen. Inlösning af våra före den af mig yrkade ändringens införande utfärdade sedlar kan obehindradt ske med det gamla myntet. Det som hädanefter präglas torde ej behöfva dertill användas. Skulle det dock ske, så kan man lägga till 1 sk. b: ko på Specien, Man säger att denna förändring bordt äga runi på samma gång 234 Den 22 Februari e. m. sorn raynllagen antogs. Det är sannt; men derföre att det då försummades, bör det väl icke alltid uraktlåtas.
Afsigten härmed vore icke att upprifva sår, som redan borde vara läkta, icke att åberopa traktater, tillkomna i följd af krigets och styrkans rätt, således icke att i någon män hvarken beklaga, än mindre protestera emot Norges förening, så - 6 Allm. Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 37. som ett sjelfständigt konungarike, med Sverige. Tvärtom ansåge motionären Norges framsteg både i politiskt och ekonomiskt hänseende ganska glädjande; äfvensom det Norska folkets sjeifs*andighetskansia och ömtålighet om sin nationela frihet utgjorde föremål för hans sanna högaktning. Det vore likväl att befara, ait denna sjelfständighetskänsla vid ifrågavarande tillfäiie fört Norska folkets representanter på en betänklig afväg: ty känslan af en individs eller ett folks eget värde och egen rätt bemyndigade icke till förbiseende och förnärmande af en annan individs eller ett annat folks iagiiga rätt. Till ett sådant förbiseende och ett sådant förnärmande syntes emellertid Norska storthinget hafva gjort sig skyldigt, då det, utan att ens ifrågasätta ett samtycke från Sveriges sida, för sin del beslulit upphäfvande af Ståthållare embetet, ehuru Konungens i de förenade rikena rätt, att tili Ståthållare i Norge utnämna äfven en Svensk man innebure ett af hufvudviikoren för föreningen de båda rikena emellan. När dåvarande Kronprinsen af Sverige. Cari Johan, medelst konventionen i Moss, ingick uppå att antaga den af Norska folket vid riksförsamlingen i Eidswold beslutade konstitution, skedde, sådant med förbehåll om vissa ändringar deri, hvilka, efter öfverläggning med Norska folkets representanter, skulle bestämmas..
Då emellertid Stifts-kassan visat ett årligt öfverskott, hvilket Riddarhus-kontoret ansett, utan äfventyr för kassans ställning, kunna antagas till 800 R:dr R:mt årligen, har Kontoret funnit ett sådant öfverskott, i stället för att kapitaliseras, kunna användas för att öka de äldsta 16 underhållstagarnes pensioner från 50 til! 100 R:dr R:mt årligen, och om sedermera af nya tillgångar, en del ansloges för att öka de äldsta i tur varande pensionärernas underhåll, och återstoden användes till återbesättandet af ledigblifna pensionsrum, dock så, att det nuvarande antalet pensionärer 238 icke öfverskredes, men möjligen då nödvändigheten så bjöde, liksom hitintills någon gång inträffat, förminskades, skulle efter Riddarhus-kontorets förmenande alla stiftspensionerna småningom kunna förvandlas från 50 till 100 R:dr; och har, för att lemna Stifts-kassan någon ringa ersättning för de förhöjda pensionerna, Kontoret hemställt, att inskrifningsafgiften måtte bestämmas utan afseende på ålder till 150 R:dr för hvarje person. Riddarhus-Direktionen, som af Riddarhus-kontorets framställning i ämnet funnit Stifts-kassans tillgångar medgifva en af behofvet högt påkallad förhöjning i de nuvarande med endast 50 R:dr R:mt utgående pensionerna, har, beträffande frågan om beloppet af denna förhöjning, lika med kontoret, funnit någon större förhöjning i den nuvarande pensionssumman, än till dess dubbla belopp icke böra ifrågakomma, enär i annat fall ett mycket ringa antal delegare skulle under den närmaste framtiden komma i åtnjutande af förhöjda pensioner och tiden för alla pensionernas uppbringende till det högre beloppet allt för myckst aflägsnas. Deremot har Direktionen icke ansett skäligt föreslå att antalet af pensioner, som redan nästa år skulle komma att utgå, bör på förhand bestämmas, utan funnit sådant lämpligast böra ske i sammanhang med den reglering af Stiftspensionerne, som, enligt 29 § i Instructionen, årligen skall ega rum. 14 Riddarhus-Utskottets Utlåtande M 5.
Om det förfarande, man nu tillåtit sig i afseende på sättet att begagna reservationsrätten inom Konst.Utsk., vinner häfd, så kan man tänka sig att vid kommande Riksdagar få skåda en sådan vidunderlighet som den, att i reServationsvåg emot StatsRådet lika många åklagare upträda, söm Konst.Utsk. har ledamöter, under det att åklagaremakten sjelf, representerad af Utsk., icke emot rådgifvarne framställt någon enda anni. Kan sådant vara med sundt förnuft öfverensstämmande? Nej, detta tillåter jag mig att på det högsta bestrida, T7 T) (*n 10 M-» ra f. nr. Frih. Cederström: Sedan nu vid klangen af tvenne våf diga sköldars sammandrabbning. Hrr Cederschiölds och Printzenskölds, frågan om decharge för Konungens rådgifvare tyckes vilja öfvergå till en fråga om decharge för Konst.Utsk;ts majoritet och minoritet, torde det tillåtas mig att i detta hänseende yttra några ord. Man har tvistat om reservationsrättens rättmätiga eller obefogade begagnande vid Utsk ts Mein. rörande granskning af StatsRådets protokoller, . eller den. s. k. décharge-fr&gan. För min del anser jag, att den enskilde ledamoten af Konst.Utsk. gör bäst uti att icke reservationsvis till R. Star framkomma med sina individuella åsigter vid dessa tillfällen, emedan sådant så lätt leder till betänkliga missbruk. Afven jag har i några afseenden inom Utsk. yrkat anmälningsåtgärder, om hvilka majoriteten icke förenat sig. Jag har då emot besluten i Utsk:ts prot. nedlagt urina reservationer; men icke ansett mig föranlåten ait till R. St:r framkomma med deras utvecklande.
Men då eb Ledamot begärt proposition till bifall å Utskottets förslag i sin helhet, fann Hans Excellence, i fall denna Ledamot ej ville derifrån afstå, sig icke kunna vägra alt derå göra 4° Den a December f. m. framställning, hvilken i sådant fall borde såsom vanligt blifva Ja-proposition, hvaremot det skulle ankomma på Ridderskapet och Adeln att bestämma, hvilkendera af de öfrige meningarne borde antagas till Contra-proposition; underställande Hans Excellence emedlertid den värde Ledamoten, huruvida icke en dylik behandling af saken, hvilken möjligen kunde föranleda till flere föregående voteringar, innan man kunde Öfverenskomma om Contra-proposition, skulle förorsaka större vidlyftighet, än om man först serskildt afgjorde frågan, huruvida lån böra upptagas endast mot Obligationer, eller både mot Obligationer och på Afskrifnings-räkning. Herr Hjerta'. Jag vågar för min del tro, att Herr Grefven och LandtMarskalken skulle kunna vägra en enskild Ledamot, som vill fortare än hela Ståndet, att framställa proposition å hela momentet på en gång. Den enskilde Ledamoten är skyldig att vika för Ståndet, då det anser ärendet böra punktvis företagas, hälst han i annat fall af samma skäl kunde begära proposition till bifall å hela Utlåtandet, då man skulle få en evig mängd voteringar för att kunna bestämma Contra-propositionen. Jag frågar, om en enskild Ledamot äger rätt att, huru han behagar, tvinga Ståndet att ingå i öfverläggning om ett ämne, som bör blifva föremål för nästa discussion. För - Den 2 December f. m. 4* sta propositionen bör således blifva: om endast Obligationer skola äga rum, eller om både Obligationer och Afskrifnings-räkning böra medgifvas. Jag underställer, om icke den, som vill tvinga oss att afgöra hela momentet på en gång, med lika skäl skulle kunna tvinga oss att på en gång afgöra hela Utlåtandet. Herr Hegardt:
Men jag har gömt på en liten stump, som skulle kunna kallas för parodi, om man icke visste, att den sanna dikten aldrig kan parodieras. Men vill ni höra den? Är det någon, som inte vill höra på? Dånande rop af ja och nej om hvarandra. Kandidat Lagerberg begärde discessus. – Mina herrar, håll käften (bravo). Nu börjas det. Sångaren antog nu en sentimental röst, vände ögonen mot taket och sjöng: Säg mig ej god morgon, när jag kommer, Ej god natt, du hulda, när jag går. Ty det är ej morgon, när jag kommer, Är ej häller afton, när jag går. Nu bröt det lös på alvar. Alla ropade bravo. Alla ville dricka med sångaren. Grane högg i blicken ett slabbigt glas, klingade med Hultin och fick sig en cigarr. Öfveralt såg han muntra samspråkande grupper, ömma par, som med armarna om hvarandras halsar svängde omkring på golfvet, och alla ansigten sågo i gasljuset och genom tobaksröken ut som idel glada fullmånar, skinande af mat och dryck, lysande af välmåga. Ett förfärligt sorl, som var på en gång bedöfvande och hetsande, fylde rummet. Och midt i vimlet och bråket rörde sig nationens vaktmästare med punschkruset i hand och fylde i bålarna, hög, majestätisk, välbärgad, nedlåtande mot de unga, förekommande mot de äldre, kamratlik mot medelsorten, fryntlig, skallig och purpurröd i ansigtet. Plötsligt ljöd en stark stämma, som för en fjärdedels minut tystade bullret: » Sån-ga-re!» Hysch! Man drog sig undan åt väggarna, sångarna bildade en halfcirkel vid pianot, anföraren gaf tonen, höjde handen till signal, och genom rummet dånade den gamla, härliga: »Öfver fjällarna grå Är det natt. Halloh.» Och ungdomsfriskt med stämning af susande granar och hvit nyfallen, yrande snö kom slutstrofen: »Jägarskaran går i midvinterns natt.» Bravo!