Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inledningen till denna 23:dje punkt lyder sålunda: att belåning af actier och publika papper ej allenast ra å fo r t fa r a, utan äfven, i raan af tillgång, kunna utsträckas med iakttagande &c. Efter min tanka skulle likväl den här till obegränsadt belopp medgifna utsträckningen af ifrågavar. lånerörelse på publika papper kunna blifva af menligt inflytande, och jag tror således det vara vigtigare att för densamma bestämma en viss anslagssumma, såsom hittills skett. För närvar, utgör detta anslag ~ million, hvilket måhända kan utsträckas till i million, men icke deröfver. Hvad derefter morn, lit. a särskildt angår, anser jag Riksg.eont:s före sisth riksdag utgifna obligationer kunna helt och hållet utgå, enär så få af dem ännu äro i omlopp, och dessa dessutom redar) äro förfallna, så att de troligen aldrig komma att begagnas för belåning, I afseende åter på Riksg.contts öfriga obligationer instämmer jag med Hr Lefre'n och tror, att försigtigheten eller omtankan för alla statens obligationers credit väl fordrar, att de erhålla belåningsrält, men anser lika angeläget, att den icke bestämmes till vissa proc. och minst till fulla capitalbeloppet, utan må bero af gångbara värdet. Jag skulle derföre tro, att man borde öfverlemna åt Bancostyrelsen att vid förhållandet till räntefoten och gångbara värdet bestämma, till hvad belopp Riksg.contts obligationer må kunna belånas, i hvilket fall frågan härom synes böra nedflyttas till efterföljande mom. lit. c. Hr von Troil, Emil: Hvad först angår tillgångarna för publika pappersbelåningen, kan jag ej förena mig med den siste värde talaren, att de böra bestämmas till ett visst belopp. Jag anser nemi., i fortsättning af hvad jag under sista plenum yttrade derom, att sådana förhållanden kumla, uppkomma, att Banken icke får utlåna hvad som blifvit anslaget till hypotheksföreningar och associationer för spannmålsbelåning, högst nödigt att vara betänkt på andra utvägar för Banken att kunna utsläppa dessa tillgångar för rörelsen.
Trädgårdh, att Rikets Stunder, för inrättandet af tekniska Söndagsoch aftonskolor i de städer, hvilkas innevånare derom hos Kongl. Maj:t sig anmälde och härtill sjelfve ville bidraga, måtte, för den tid nästa statsreglering omfattar, ställa till Kongl. Majits disposition ett årligt anslag af 30,000 R:dr Riksmynt; i hvilket afseende motionären föreslagit, att stad, som önskade komma i åtnjutande af anslag för teknisk Söndagsoch Afton-skola, skulle bekosta nödig, med bord och bänkar inredd, lokal, jemte uppvärmning, belysning och renhållning deraf; att Kongl. Majit måtte ega för hvarje sådan skola af berörda anslag anvisa årligen högst 3,000 R:dr Riksmynt; att J delar af första årets anslag mätte få användas till anskaffande af erforderliga läro-apparater, samt slutligen att dessa skolor borde erhålla af Kongl Majit utfärdade nådiga reglementen och ställas under vederbörande myndighets inseende; d) af Herr Sv. Renström, hvilken, jemte förmälan att för omkring 8 år tillbaka en Söndagsoch Afton-skola i Götheborg af dervarande slöjd-förening inrättades, hvarest kostnadsfri undervisning 4 dagar i veckan å vissa timmar lemnats åt fabriksarbetare, handtverks-gesäller och lärlingar m, fl. arbetare i skrifning och räkning, Svenska språket, historia, geografi, geometri, linear-ritning, ,frihands-teckning och modellering; att kirjungarnes antal vore i ständigt stigande och sistlidet år uppgått till i 18; att skolan behöfde utvidgas, äfvensom att en större lärare-personal med ökad aflöning af behofvet påkallades, hvarförutan större undervisnings-materiel måste anskaffas, begärt, att, då' tillgångarne till bestridande af dessa m. fl utgifter vore inskränkta, Rikets Ständer härtill måtte lemna ett årligt bidrag af 3,000 Ridr Rimt; e) af Herr A. F. Ericsson, som, bland annat, anfört, hurusom, genom några nitiske personers bemödanden, år 1850 i Christianstad bildats en Ritskola, hvarest kostnadsfri undervisning i teckning meddelades åt handtverks-lärlingar och andra arbetare, som deraf ville sig begagna, och att denna skola, hvarest undervisningen 2:ne aftnar hvarje vecka ensamt ombesörjdes af några bland stadens egna bandt verksidkare, hittills besökts af närmare 400 elever.
Ombudsmannen ansett, att af den på hans åtgärd beroende indrifningssumma skulle i ;concoursen inflyta circa 104,000: X följd af Jjagsöknings-åt gärder 141.900» <*45,900. 624,07st: 42- 8. samt förlusten på utlåningen således blifva 378,172» 42- 8- ^ Äfvensom att denna förlust Ed. 378,172: 42- 8. skulle komma att drabba sådane lån, hvilka icke någon enda gång blifvit omsatte uti Riksgäldscontoiret utgörande ett, den 3iDec, 1822 återstående capitalbelopp af 456,245: 9. 8. “ed 338,463: 35. 6. samt lån, hvilka en eller flere gångor blifvit i Riksgäldscontoiret omsatte, och hvarpå d. 31 Dec. 1822 resterade Ed. 167,827:33.10.111.39,709: 7- 2. A 398 Stats-Utskottets Be tänkanden s Summa, supponerad förlust på Visar sig en total förlust af Rd. 986,007: i2* Å denna calculerade förlust skulle något annat afdrag till bestämdt belopp icke kunna uppgifvas än det "sorn utgöres af de inom Pra eser jplionsiidsn icke presenterad® a9signationer och 3 procentssedlar med Aete ’ eller en summa af 32,664: 6. lii Då förlusten skulle komma att utgöra d. 31 December 1832 963*342: 42 3* Götheborgs f. d. Discont; Enligt räkenskaperna inbälanceras den 1 October 1818 denne Hvilket under utredningstiden, cijkpad till deja 31 December Stats-Uts kottets Be tänkandets* 333 1892 blifvit) genom behlllne räntevinsten ökadt med 123)327: 29. g. Hvadan uti 1822 års
Stats-Utskottet: Rikets Ständers Revisorers åren i83o och i832 afgifne Berättelser om verkställd granskningr 1:0 af Stats-Verkets samt andre af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 2:0 af Riksgälds-Contoret, det derunder lydande GeneralAssistanceContor samt Götha Canal-Bolags och Malmö f. d. Discont-Verk; samt 3:o af de under Kongl. Majrts och Rikets Commeree-Collegium ställde fonder och medel. S. D. Remitterades till Höglofl. B ane o-Vt skott et: Rikets Ständers Revisorers åren i83o och 1832 afgifiia Berättelser, angående verskställd granskning af Banco-Verket. S. D. Bifölls Höglofl. Stats-Utskottets i Memorial af den 6:te dennes gjorda hemställan, att, utom den i alf §. af Riksdags-Ordningen bestämda personal, få antaga en Secreterare för Riksgälds-Yerkels ärenden, en Kamererare och en Canceliist. S. D. PrOt. Utdr. d, io Februarii i8>4- *7 S. D. Beslöt Högvördige Preste-Ståndet, att främmande åhörare få under innevarande Riksdag bivista Preste-Ståndets öfverläggningar. S. D. Remitterades lill Högloft, Stats-Utskottet:
Fastän Konungens rådgifvare äro kallade af Honom allena, så anses deras röst ändock hafva stor vigt, när de äro dess representanter, t. ex. i den parlamentariska styrelsen, hvarest rådgifvarne utses efter folkets förmenta, fastän icke öppet uttalade, mening. Det brukas eljest i enväldiga Stater, såsom händelsen var i Preussen innan 336 Deri 13 September f. m. man der ännu egde annan representation, än den konsultativa, hvilken fanns redan före 1848, att kalla en sådan församling för rådgifvande. Sådant har äfven brukats i andra länder, då man velat gifva en upphöjelse åt en representation, som saknat beslutande röst. Man säger att Konungen icke har några medel alt till dessa kyrkomöten använda, emedan inga sådane blifvit serskildt föreslagna, utan man blott sagt att vederbörande skola aflönas af Statens medel. Denna fråga hörer till 7:de §:n, hvarom vi få tala när vi komma dit. Men det är klart, alt har Konungen medel till att underhålla en kommitté af 60 personer, som Lag-Utsk., föreslagit: så har Han ock medel att underhålla en representation af samma antal. Hafva R. St. på förband förklarat, att medlen skola tagas af Stats-kassan, så är det lätt att få tillgång dertill, ty då reqvireras bristen från Riksg:s-Kontoret intill dess liqvid kan ske vid en blifvande riksdag. Gr. Lagerbjelke har talat om olämpligheten att tvinga Konungen lill Kyrkomötes sammankallande hvart 6:le år, om Han än icke hade något att säga det. Det skulle vara ganska lyckligt för Svenska kyrkan om inga brister funnes att afhjelpa; men om än Konungen ingen propos. gjorde, så är del troligt, att flere enskilda motioner skulle framställas. Också har jag i 2:dra §:n af mitt förslag hemställt att enskild motionsrätt måtte ega rum. Imedlertid har jag icke tillåtit mig upläsa förslag till ändring af annat än l:sta §:n, emedan R. o. Ad. i början beslöt att Betänk, skulle punktvis föredragas; eljest skulle jag redan hafva talat både om 4:de och 7:de §§:ne.
Men jag motsätter mig, att detta RiksStånd liksom inbjuder Konungen till inblandning i sina egna angelägenheter. Herr Tham åter har sökt framställa, såsom något mycket konstigt, om Konungen skulle svara, att han icke kunde sanctionera RiddarhusÖrdningen, och skulle vilja föreslå något nytt stadgande. Detta är likväl icke så konstigt, som man framstält det, emedan det finnes en säker utväg, som är att lägga hela svaret till handlingarna, då det blir ingenting af alltsammans; men så blir det icke, om Ståndet går in till Konungen, och inbjuder Honom, att, om Han finner för godt, göra oss en proposition; och det är detta, jag sökt motverka. Grefve Frölich: Då jag Icke finnér någon af dem, som talat för Friherre Ceder slröms - Den i o Augusti e. m. 81 ströms förslag, hafva vederlagt det inkast jag förra gängen framstälde; nödgas jag anhålla, att få återupprepa det. Jag sökte utveckla skilnaden emellan åliggandet att såsom skyddsmagi med sitt veto vaka öfver lagstiftningen, och alt hafva en positiv rätt, att göra proposition, hvilket innefattar en activ lagstiftningsrätt. En sådan har Konungen, i fråga om hvad civileller criminal-lag som helst, samt rörande Grundlagarne; men dessa omtala icke, att han äger något initiatif, det vill säga någon del i lagstiftningen, i hvad rörer enskildta Ståndsordningar. Hans makt i detta afseende är negatif, det vill säga att förekomma, att icke något beslut af Stånden träder Grundlagarna för nära. Att förvexla nyssnämde håda rättigheter, anser jag, om icke skadligt eller vådligt, åtminstone högst oformligt, och jag bryr mig derföre icke om att uppägga min imagination för att utfinna de händelser, som skulle följa, om jag antog motsatsen. Jag har intet stort att svara på deras skäl, som påstått, att man skulle så gå tillväga, för att snart komma tilL slut; ty om det kan antagas för ett tjenligt motif, så tyckes det vara häst, att öfverlemna alltsammans till Konungens omedelbara bedömande, ty då komme man otvifvelaktig! säkrast lill slut dermed.
Hur står det till med dig? Kerttu sätter sig på kärran och kastar potatis som bollar upp i luften. Låtsar inte märka Risto. RISTO. Jag frälste dig från de där pojkarnes elakheter. KERTTU. Onödigt besvär. Jag skulle nog sjelf ha redt mig med dem. TOPPO. Där ser du nu hvad du får för tack af henne. Att du också gitter springa efter den där slarfvan. Kom nu, så går vi tillbaka till krogen, tar oss några partier och dricker ut buteljen. RISTO. Gå du förut, så kommer jag efter så fort jag hinner. En karl skall väl helsa på sin forna käresta, om också aldrig det vore i vägen. Inte sant, Kerttu? KERTTU. Blif bara där du är. Jag har ingenting med dig att göra. TOPPO. Där hör du. RISTO. Är du alltjemt ond på mig? Och hos mig kom den gamla kärleken i full låga igen i samma ögonblick jag från krogfönstret såg dig springa förbi. KERTTU springer upp. Bort ifrån mig. RISTO. Nå, nå, sakta, sakta. Jag gör dig ju inte något ondt. TOPPO. Tusan så morsk. Man måste tycka om dig, om man vill eller ej, Hopsalisa, eller hvad du heter. KERTTU vänder sig till folkhopen. Vill ingen köpa potatis? Tjugufem penni kappen. TOPPO. Släpp mig närmare, Risto. Jag förstår bättre än du att skämta med flickorna. KERTTU. Potatisen är god. Kom och se på den. TOPPO till hälften sjungande: "O filia mansulalii, O filia mansulalii." Kommer du ännu ihåg din slägts språk, du svartögda sorgebarn? "Ala bingelibii, ala dackeli dii, Saridoo. Ala bingelibii, ala dackeli dii, Saridoo. Ala baskusi, nellusi, vatsusi, Sulamola, sulamola sumperin sutsatsii. O filia mansulalii, Simsilä, kimsilä, rattentaal." KERTTU.
Jag hemställer derföre, att ifrågavarande §, må erhålla följande redaction’* : i)Mdl , som anga förbrytelser emot denna Författning, skola vid vederbörlig Stads-Underdomstol upptagas, der ej mdlet, i anseende till personen, tillhörer HofRcilt. Har förbrytelsen skett eller blifvit upptäckt pd annat ställe , än uti eller vid Stad, varde dock målet upptaget vid närmaste Stads-DomstoV', "Bifalles detta vördsamma förslag, torde Sfven 80, nu 78 §• af Kongl. Seglations-Ord. ningen den al Julii 1825 erhålla enahanda redaction, samt dermed öfverensstämmande Förordnande i Förpassnings-Stadgan meddelas.’’ Herr Leffler förenade sig ha‘rmed til! alla delar och Herr af Billbergh samt Herr Alund instämde i senare delen af Herr Landegrens reservation, hvarjemte Herrar Grefve von Fersen, von Prinzensköld, Sandbladt Ze$ Bil. t. Ber.- Lågt. Allm, Betr, t, Oet. Vith. Vtl. N:o 3c. 33 Zethelius , Leffler , Kleman och Meijer reserverade sig emot Högloillge Utskottens be* slut att föreslå bibehållandet af 53 §. på sätt Betänkandet N:o 18 utvisar. Af Nils Mansson från Malmöhus
förberedande examen till juris kandidaten: Följande höst började Iion sina juridiska studier i Upsala, som dock vid nyåret 1887 afbrötos af en svår nervfeber, och först hösten sistnämnda å r kunde återupptagas, hvarefter de fortsattes, ' tills de nu i april vunno sin afslutning genom en examen, som i Upsala anses för den vackraste af de därstädes på de sista åren ' aflagda, och lär. fröken Eschelsson enligt iipp gift nu komma att börja sin praktiska förberedelse hos en aktad landtdornare. ' :: - Äfven i det konservativa Prenssen förmår man icke längre tillsluta ögonen för tidens kraf och har kommit så långt, att deputeradekammarens undervisningsutskott i anledning af de af några kvinnoföreningar inlämnade petitioner rörande tillåtelse. för kvinnor att, studera vid universitet, enhälligt besiutat att öfverlämna frhgan till regeringens öf vervägande. Enligt nu gällande bestämmelser haf va Tysklands kvinnor hvarken kunnat upptagas som studenter eller erhålla tillträde till föreläsningars åhörande, hvarför kultusministern, d % det liar blifvit fråga om lämpligheten af en ändring i dessa bestämmelser, aflåtit ett cirkulär till samtliga preussiska universitetskuratorer med anmodan att inhämta såväl de. akademiska senaternas, som de särskilda fakulteternas mening i denna sak, samt a t t inkomma med deras betänkanden och egna utlåtanden. Daremot blef en samtidigt inläiniiad ansökan om upprättandet af kvinliga gymnasier afvisad. Som man ser vinner id6n om det berättigade i anapråken på frihet afven för kvinnan att i inån af anlag och begåfning ' välja för henne individuelt passande verksa~nlietsfalt allt mera terräng. Ingen klarseende ifrare för kvinnans framåtskridande lär väl emellertid kunna önska och tro, att hon uteslutande eller för&amp;rädeshs bör söka och finna sin lycka och bestämmelse i sträfvanden på de verksamhetsområden, som hittills ansetts blott tillkommande mannen. E t t annat är att söka undanrödja hindren för en fri. utveckling af de kvinliga individer, hvilkas hag och naturgåfvor, samt yttre omständigheter hänvisa till sådant arbete, som icke inbegripes under hvad, man i allmänhet benämner kvinliga sysselsättningar.
Af hvad sålunda förekommit hafva Rikets Ständer funnit den frihet från rotering, hvaraf Hemmansegarne i Garpenbergs socken allt hittills varit i åtnjutande, härleda sig från den dem sedan äldre tider, då kopparverket tillhörde Kronan, ålagda skyldighet att betjena nämnde verk. Men om än denna skyldighet fordom, då koppartillverkningen i större myckenhet derstädes bedrefs, tilläfventyrs kunde anses motsvara roteringsbesväret, är detta, enligt Rikets Ständers åsigt, icke vidare händelsen, sedan tillverkningen af koppar nedgått till ett obetydligt belopp, derför tillverknings-kostnaden, oaktadt de åtnjutna förmånerna, uppgår så högt, att afrad till Kronan sedan femton år tillbaka icke kunnat af kopparverket erläggas. Och då vid slikt förhållande samt om nu ifrågavarande roteringsfrihet icke upphörde, det skulle kunna inträffa, att koppartillverkningen endast för syns skull fortsattes, för alt At det numera anlagda jernverket bibehålla de förmåner, hvilka socknemännens önskan att fortfarande undgå roteringsbesväret kunde bereda, men sådant synts Rikets Ständer desto mindre vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, som uppenbart är, att då Dalarne medelst knektekontrakt förbundit sig alt uppställa ett bestämdt antal manskap, öfrige socknar hårdare betungas, i samma mån befrielse från deltagande i den gemensamma skyldigheten lör någon eller några eger rum, få Rikets Ständer, då för frågans slutliga bedömande en utredning af ämnet är af ofvananlörda omständigheter i hög grad påkallad, hos E. K. Majit underdånigst anhålla, det täcktes E. K. Majit genom vederbörande embetsmyndigheter låta verkställa utredning al förhållandet med de Garpenbergs sockens Hemmansegare af ålder åliggande skyldigheter till Garpenbergs kopparverk samt huruvida nämnde verk fortfarande kan anses berättigadt till betjening af hemmanen i Garpenbergs socken, eller om icke ifrågavarande skyldigheter böra upphöra och socknens hemman indelas till rotering samt derigenom lindring i roterings-besväret kunna åt andra socknar derstädes beredas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Juli 1860. 214 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Det är ur denna synpunkt, jag anser den föreslagna förändringen i tiden för riksdagarnas inträffande i första rummet böra äga rum, oberoende af de organisationsförändringar i afseende på riksdagsmechanismen oell arbetssättet, hvilkas tillvägabringande efter min öfvertygelse grundar sig på den förra i det afseende, jag nyss haft äran antyda; oell jag förnyar derföre min framställning, att riksdagarnas återkommande hvart 3:dje år måtte förklaras för den mening, som i närvar, afseende utgör R. o. Ad:s gemensamma tanke. Gr. Horn: De sista talarne, som yttrat sig mot förslaget att förkorta mellanterminen emellan riksdagarna, hafva utgått från den åsigt, att man genom mellantidens förkortande icke skulle förkorta tiden för de särskilda riksdagsärendernas behandling. Den positiva åsigt, att en sådan förkortning ovilkorligen skulle blifva en följd af riksdagarnas tätare inträffande är något, sorn jag icke yttrat. Jag har blott sagt, att genom oftare återkommande riksdagar kunde eller borde riksdagsarbetet förkortas; men att så ovilkorligen skulle ske, vill jag ej påstå. Deremot vågar jag bestämdt påstå, att riksdagsarbetet skall förlängas genom bibehållandet af en så lång mellantermin emellan riksdagarna, sorn den närvarande; ty ovana vid riksdagsärender behandling och obekanta med ämnena måste naturligtvis de nya riksdagsmännen söka att förlänga ärendernas afgörande, hvilket ickö skulle ske, om riksdagarna oftare inträffade och riksdagsmännen finge handlägga mål, som de tillförne handlagt, och då troligen icke skulle hända, hvad nu vid hvarje riksdag inträffar, att man talar om förut beredda mål, sorn om de aldrig varit af R. St. behandlade. Det argument mot riksdagar hvart 3:dje år, som hemtats från 1720 års Reg.form, anser jag oväntadt alt bär höra nämnas.
Således har käranden, då han, genom stämningen, uppfordrat svaranden till försvar af sin rätt, icke vidare att iakttaga till bevarande af denna rätt. Sådant blir svarandens egen sak; och påföljden af dennes uteblifvande kan följaktligen icke för käranden medföra någon förpligtelse att ytterligare mana svaranden att sin rätt bevaka. Denna grundsats är, på sätt anmärkt blifvit, klarligen i lag ut tryckt; och ett ogillande af det förfarande, som en del Under-Rätter i strid deremot tillåtit sig, måste alltså ske i annan ordning, än den motionären ifrågasatt. Utskottet tillstyrker alltså vördsamt, att Olof Olssons motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 31 Augusti 1857. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. Lag-Utskottets Betänkande A:o is. 1 45. Anlt. till Exp.-Utsk. d. 26 Sept. 1857, kl. 10 f. m. Retänka/ide. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående antagande af en Förordning om verkställighet af domar och utslag, meddelade af Norrsk Rätt och om det biträde, sorn i andra afseenden bör lemnäs rättsskipningen i Norrige. Denna Nådiga Proposition, sorn af samtlige Riks-Stånden blifvit till LagUtskottet remitterad, är af följande innehåll: »Genom de af Kongl Maj:t under den 11 September 1818 för Norrige och den l Juni 1819 för Sverige utfärdade förordningar, hafva föreskrifter blifvit meddelade huru förfaras skall med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade rikena, men derefter till det andra afvika. I fråga om verkställighet i Sverige och Norrige af beslut, meddelade utaf embetsmyndighet i det andra landet, och hvarigenom antingen någon kallas att inställa sig inför embetsmyndigheten eller ock betalning af skuld eller böter blifvit ålagd, saknas deremot stadganden helt och hållet.
Ad. bifölle den sednare delen af förevar, utlåt., hvaruti en und. skrifvelse till K. M. blifvit tillstyrkt, ropades nej, hvarpå propos. till afslag å Utsk:s utlåt, i denna del blef framställd och med ja besvarad. Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 15 dennes f. m. på bordet lagde utlåt: n N:o 250, i anledn. af väckte motioner. ang:de dels reglering af dagsverks-skyldigheten till boställen och Kungsgårdar, dels upphörande af hofveri-skyldigheten i Skåne; N:o 251, i anledn. af väckt motion, ang:de försäljning till skatte af utarrenderade militie-boställen i Jemtland; och N:o 252, i anledn. af väckt motion, ang:de laxtaxans upphörande för pastorerne i Norroch Westerbottens län. 152 Ben 17 Ju li. Föredrogs SlatsUtsk:s d. 15 dennes f. m. på bordel lagda utlåt. N:o 253, ang:de dels äskade statsanslag för beväringsmanskapets underhåll, beklädnad och utredning, dels åtskilliga härmed sammanhang ägande frågor. Gr. Lagerbjelke, Gust., anhöll att detta utlåt, måtte få ytterligare hvila på bordet. Häruti instämde Frih. d’ Al bedy hl, Christer Henr., och Frih. Ceder st rom, Jakob, hvarjemte Hr von Troil, S am. Gust., yttrade: Jag hemställer till Gr. Lagerbjelke, dä ifrågavar. betänk, har stort inflytande på Statsregleringen, och detsamma ieke kan föranleda några tvister, huruvida icke Gr:n skulle vilja afstå frän sin begärau om bordläggning af detsamma. Gr. Lagerbjelke: Jag vill icke motsätta mig, att betänk, genast må företagas till afgörande, ehuru jag tror, att få af husets ledamöter hunnit taga fullständig kännedom om detsamma, enär betänk, helt nyligen bland ledamölerne blifvit utdeladt och dessutom är tämligen vidlyftigt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: