Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samma förhållande är med Bräkne och Listers Härader i Blekinge Län, för hvilka likaledes ifrågavarande afgifter redan till fullo ingått; men hvad Östra och Medelstads Härader angår, är indrifuingen för efterräkningarna af 10 års-restantierna ännu beroende på laglig handräckning. Af hvad Kontoret sålunda haft nåden allerunderdånigst förklara värdes Eders Kongl. Maj:t allernådigst inhemta, att Rikets Ständers anslag till Amiralitels-Krigsmans-Kassan uppfylla sin bestämmelse, och att de af Ständernes Revisorer gjorda framställningar icke lära kunna föranleda till ändring i Verkets, genom Reglementet garanterade och bestämda, granskningssamt förvaltuingsgrunder. Med djupaste underdånigste vördnad, nit och trohet, har nådem fia mhärda, Stormäktigsle, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts allerunderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, C. A. Wolijn. Carlskrona af Amiralitets-Krigsmans-Konloret den 15 Februari 1844. Chefens för Topografiska Corpsen underd. Ullåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse angående granskningen af räkenskaperna vid nämnde Corps. Underdånigste Memorial! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, får jag öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Topografiska Corpsens räkenskaper för åren 1840 och 1841 underdånigst afgifva följande förklaringar. Herrar Revisorer anmärka: l:o. Att en skuld till Kongl. Krigs Kollegium af 4,000 R:dr icke blifvit balanserad, och att behörigheten af den ersättning, som med 2,000 hvartdera året ägt rum, icke blifvit styrkt på annat sätt, än med Kollegii qvittens å beloppet. Förhållandet med denna Topografiska Corpsens skuld till Kongl.
Skulle man kunna tänka sig att Statens tillgångar tillåta att med anslag i längden uthärda med detta system, så må det äfven genomdrifvas efter denna grundsats, på ett sätt, att ej grundade skäl deremot kunna anföras. Detta har icke lyckats nuvarande Stats-Utskott och skall för en kommande tid blifva ännu svårare, då Rikets Ständer ej lära underlåta i första rummet inse behöfligheten att först fylla de ökade anspråken på lärare vid redan inrättade och nya skolor, som nog torde komma alt medtaga de tillgångar som finnas. Följden måste äfven förr eller sednare blifva, att man nödgas afslå det, hvarmed man nu är så frikostig, och då det efter min åsigt vore lämpligare att i tid afbryta; får jag vördsamt hemställa, att Rikets Ständer endast bevilja lån till sådane skolhusbyggnader, som deraf oundgängligen äro i behof.’» Häruti instämde Riksdags-fullmägtige Erik Ersson, Pehr Nilsson och A. Erikson. Emot 109:de punkten (angående lån till Farmaceutiska Institutet): af Herr Björck: »På sätt Stats-Utskottet antört, har, genom förbiseende vid uppställningen af den Kongl. Propositionen, Kongl. Majis beslut om en framställning till 76 Stats-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). Rikets Ständer rörande ett lån till Pbarmaceutiska Föreningen icke blifvit iakttaget. Detta förbiseende kan dock icke sättas i den ordning, som nu blifvit försökt, utan att Kongl. Majit gillat och med sin underskrift försett framställningen derom till Rikets Ständer. Det synes således klart, att Stats-Utskottel saknat all grundlagsenlig anledning att till pröfning upptaga frågan om berörde lån, och att Stats-Utskottet dervid förbisett, att iakttagande af stadgade former är lika nödvändigt i förhållandet mellan Stats-chefen och Ministrarne, som emellan Statsmagterna inbördes.» Häruti instämde Herrar Berg och Berger.
Utskottet bordt vid ämnets pröfning och afgörande, tillkalla Lag Utskottet. Med anledning häraf torde Betänkandet böra återremitteras samt Oeconomie-Utskottet anmodas att gemensamt med Lag-Utskottet upptaga och pröfva förevarande ämne. Herr von Heynne, Georg: Jag tror'att Oeconomie-Utskottet uppfyllt sitt åliggande, då det först pröfvat den till Utskottet remitterade Motion, såsom innefattande ett allmänna Hushållningen rörande ämne, samt derefter hemställt, att frågan om ändring uti de af Utskottet åberopade Lag rum, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag, mätte till Lag Utskottet förvisas . Den 2 Februarii. 67 Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Tvertemot de tvänne siste värde Talarnes mening, tyckes det häfva varit Oeconomie och Besvärs-Utskottets , om ej just skyldighet, årminstone rättighet, att sig i ämnet utlåta; hellst Utskottet uppdrages i 34 §. af Rjksdags-Ordningen, att ”upptaga alla hos Riksens Ständer uppkomna frågor, om förändring, förklaring eller uppliäfvande af I.agar och Författningar, som Rikets Allmänna Hushållning röra.’’ Herr von Heynne, Georg, Det har icke undfallit Oeconomie-Utskottet, att det är berärtigadt upptaga alla allmänna Hushållningen rörande Mål men Utskottet har ansett sådana frågor, hvilka medföra någon förändring i Allmänna Lagen, böra sedan de af Oeconomie-Utskottet blifvit afgjorde, i afseende på sjelfva Laglötändringen till Lag - Utskottet öfverlemnas. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att Oeconomie Utskotters ifrågavarande Be. tänkande måtre af Ridderskapet och Adeln gillas samt i följd deraf frågan, om ändring uti Allmänna Lagens Stadganden i 2 och 6 §,§. af 7 Cap. Handels-Balken, i likstämmighet med Oeconomie Utskottets Förslag, till Lag-Utskottet remitteras. Bifölls.
Jag kan blott tillägga, att om den hos någon ung läsarinna kan väcka håg och tjäna till någon ledning vid en liknande färd, skulle den uppfylla min djärfvaste förhoppning. Säkert är att vår färd hos oss tre deltagarinnor efterlämnat oblandadt glada minnen, stärkt och härdat vår kropp och lärt oss att än mer än förr älska vårt sköna fosterland. Vf '. " .n:. ' * " " Hoffröken ' '. En Djurgåidsbild från 70 talet. Af Ebba. | nder loppet af flere år hade hon varit en daglig företeelse på vägen, omsväfvad af ett tätt dammoln. Hon var nämligen vägsoperska, och något annat namn än » hoffröken » hade jag aldrig hört på henne. Förmodligen hade folkhumorn gifvit henne denna benämning, emedan hon stod under » hofjägarens » kommando. Då man, fröjdande sig åt de klara, soliga våroch sommarmorgnarne, plötsligt såg de närmaste föremålen insvepas i en tjock sky af damm, visste man, att » hoffröken » var utanför på vägen. Och såg man henne inte, hördes hon dock på långt håll, då hon med sin stora kvast skrapade bland stenar och grus, med gäll och skarp diskant grälade än på brödoch ölutkörare, som aldrig visste hålla ur vägen, utan styrde kurs rätt på » fröken » och sedan skrattande undskyllde sig med » tjockan », än — hotfullt lyftande sin kvast — på okynniga pojkar, hvilkas största förnöjelse tycktes vara att springa rakt på och öfver de hopsamlade sophögarne, på så sätt spridande deras innehåll utefter vägen igen. Eller ock kom » hoffröken » i delo med sina yrkessystrar, öfver hvilka hon tycktes hafva ett visst öfverinseende. Att dessa ej ordentligt begagnat sin kvast och sina ögon, det kunde » hoffröken » ofta visa » papper » på. T y inför de pliktförgätnas ögon och under deras näsor stack hon papperslappar, hvilka hon med egna händer hopsamlat efter dem på deras vägstycken samt diken och backar däromkring. Till en sådan försumlighet gjorde sig » fröken » själf aldrig skyldig — ingenting undgick hennes uppmärksamhet, hon sopade sina vägstycken lika noggrant som nånsin en kammarjungfru sin våning.
Evarjehanda i Invinnofr&amp; an. nedrika-&amp;.marl ?lkbt~At Oerattebe s f&amp;- * l889. Hellen Lindgren, VBr seaaste förfsttarinneliteratur. en studie A Ch Leflim Ur fifvet. Kdnlighet och B o t i k. Victoria Benedictssons @ Rlfbiogra&amp; Ernst Ahlgrens och Axel Lnndegrds Derr Bergtagna. ZZin Rathsmaw. Afund Poem. 195 E ' redrik Bajer. Egendoms wemenakap med eller utan gemensam föroaltningsriitt? (Ur &amp; inden o Ssmnuulet). Den sista af familjen Merchbanks. Ohersattnin af 8 .. B-.l. B., Brev til Ilagn h Kristiania. E .. ~n bit statistie. 222 Rutiov Abelin. Kvinnan och tradgsrden 227 En kurs i Stenokrsfl. MeddeIanden fmn f red rikaf rent er~ &amp; b w &amp; t. 23b Hvajehanda i kvinnofrikgen 235. Ufe; Han och Hon. Några jamfömleepunkter melien mannens och kvinnans sj&amp;lslif. Franpnis Coppde. ~ate&amp;oster. Dram p&amp; verasi en akt. (ifveribttning af Ernst Lundqvist. R. Idun Stockholm, Iduns N; r 36 (50?) Prenumerationspris pr å r: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., mänadsuppl. » Barngarderoben _ » Fredagen den 10 september 1897. 5: 5: 3: 3: Byrå: Klara södra kyrkog. Allm. telef. Rikstelef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Tryckeri Aktiebolag, 10:de årg. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad.
Sedan provincial-läkarebeställningen i Herjeådalens distrikt ak Jemtlands län blifvit ledig, bar Sundhets-kollegium tid efter annan i stadgad ordning kungjort densamma till återbesättande, utan att någon sökande sig anmält. Med tilikännagifvande häraf, har Kollegium i underdånighet fästat uppmärksamheten på svårigheten att, uti en så aflägsen’landsort, kunna erhålla någon fullt qvalifiserad läkare, hvilket ock redan förut år 1837 föranledt Kongl. Maj:t att tillåta den sist aflidne tillförordnade provincialläkaren att, emot lönens åtnjutande, såsom arfvode, tillhandagå orten med läkarebiträde; men vid inträffande medico-legala förrättningar har man, i följd af hans inkompetens dertill, varit nödsakad att beordra annan legitimerad läkare. Kollegium, som hyser den öfvertygelsen, att med den nuvarande ringa lönen å stat, hvilken blott utgör 432 Rldr 24 sk. banko, ingen sökande sig anmäler, hemställer, att lönen måtte förhöjas till minst 666 Rldr 32 sk. banko; och får jag så mycket heldre föreslå, att Eders Kongl. Majit måtte af Rikets Ständer äska ifrågavarande löns förhöjning till detta belopp med 234 R:dr 8 sk. banko, som extra läkares beordrande att i distriktet tjenstgöra skulle blifva för Statsverket betydligt kostsammare. Uppå jemväl Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, behagade Kongl. Majit i nåder bifalla, hvad sålunda blifvit föreslaget. i 24:o.
Efter de ifrågasatta öfverflyttningarna af rotar från Bohusläns båtsmanskompanier till Bohusläns regemente och Hallands nya corps, skulle af dessa båtsmanskompanier återstå för flottans behof 224 man. (Bil. F). Andra lifgrenadierregementet räknar nu endast 1000 nummer, under det att första lifgrenadierregementet, med 1200 gamla rotar och 44 sedan 1822 regementet tillagda nyrotar, uppgår till 1,244 nummer. — En betydlig skillnad i styrkan mellan olika regementen är alltid ofördelaktig, men olägenheterna framstå bjertare då, såsom här är förhållandet, regementena tillhöra samma landskap, skola sins emellan dela dess beväring och hafva samma mötesplats. En förstärkning af andra lifgrenadierregementet kan lättast och ändamålsenligast vinnas genom östgöta båtsmans-kompanier och en fördelning af nya ordinarie roteringen mellan båda regementena, som då hvardera kunna få 1,250 nummer. — Vid andra lif-gren.-regementet skulle härigenom rustoch rothållssoldater sammanföras under samma befäl och förvaltning, men detta möter inga hinder, då vid infanteriet olikheten egentligen framstår i sättet för persedelanskaffningen och de skiljda föreskrifterna i detta afseende kunna på de skiljda delarne tillämpas. Detta underlättades emellertid deraf att rustoch rothållsnumren icke blefve alltför mycket blandade om hvarandra inom kompanierna. — Östergötlands läge i förhållande till flottans stationer ger äfven anledning till den förmodan, att dess båtsmän mindre än flere andra blifva af vigt för flottan, hvarföre kommitterade anse sig kunna föreslå: att äfven östgöta båtsmanskompanier öfverföras till arméen och förenas med andra lifgrenadierregementet; samt att med biträde af nya ordinarie roteringen första och andra lifgrenadierregementena jernnäs till lika nummerstyrka. (Bil. G). Om östgöta båtsmanskompanier icke kunna påräknas för andra lifgrenadierregementet, kan dess styrka något höjas endast genom nya ordinarie roteringen inom landskapet, — men under i flere afseenden mindre fördelaktiga förhållanden. (Bil. G).
Ståndet i nedanstående delar stadnade i följande beslut: 61. 62, 65 och 64 punkterna biföUos. Beträffande 63 punkten, deruti Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att för Sveriges deltagande uti en allmän exposition af åkerbruks-, industrioch konstalster i Paris år 1867 till Kongl. Maj:ts disposition, för en gång, anvisa ett belopp af 120,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå, beslöt Ståndet att för nämnda ändamål anvisa en summa af 100,000 R:dr. 66 punkten bifölls. Uli 67 punkten hade Utskottet i anslaget till aflöning för Styrelsen öfver allmänna viigoch vattenbyggnader samt dess tjenstebiträden såväl i hufvudstaden som i landsorterna, nu uppgående till 28.900 R:dr, tillstyrkt en förhöjning med 3,900 R:dr, så att samma anslag skulle uppgå till 52,800 R:dr; och beslöt Ståndet, med afslag å den tillstyrkta förhöjningen, att bestämma anslaget till dess nuvarande belopp 28,900 R:dr. 68, 69. 70 och 71 punkterna bifhilos. Utskottets yttrande i 72 punkten lades till handlingarne. Utskottets hemställan i 75 punkten, 1 morn., att samtliga ordinarie anslagen måtte uti den blifvande Riks-staten med oförändrade belopp uppföras m. m., bifölls; och lade Ståndet till handlingarne Utskottets yttrande i 2 mom. af samma punkt, rörande beloppet af Hufvud titelns ordinarie anslag för nästa statsregleringsår. S. D.
Men äfven med an tagande häraf, är dock klart att en ganska betydlig besparing måste uppkomma om endast beläggnings-stämplar funnes att tillgå. Utskottet får på ofvan uppgifna skäl hemställa, dels att Rikets Ständer behagade besluta, det all tillverkning af stämpel-papper å hela ark hädanefter skall upphöra, dels att Ri kets Ständer måtte godkänna såväl Utskottets förslag rörande de särskilda slagen af stämpel-papper, som ock det i slutet af § 2 intagna stadgandet att stämpel-papper å 25 och 50 öre i hela ark, hvilket slags papper hädanefter icke kommer att tillverkas, skall, så länge något sådant papper finnes att tillgå, tillhandahållas, på sätt i 17 mom. af 8 § närmare föreskrifves. Hos Utskottet har under detta ärendes handläggning fråga uppstått att inom en icke alltför aflägsen tid söka i ofvanberörde hänseende tillvägabringa en ytterligare besparing, dymedelst att stämpel-papperet i någon betydligare mån förminskades. Utskottet anser ock att en sådan förändring, så fort lämpligen ske kan, bör ega rum. Det är nemligen bekant, att de i England brukliga stämplar å mindre valörer äro föga större, än vanliga postfrimärken, samt, likasom dessa, å baksidan försedde med ett passande limämne för deras fastsättande å den handling, på hvilken de skola anbringas; äfvensom att de engelska stämplarne å större valörer äro betydligt mindre, än de här brukliga beläggnings-stämplarne. Ehuru Utskottet ansett någon förändring i detta hänseende icke kunna eller böra af Rikets Ständer omedelbart beslutas, har likväl Utskottet funnit frågan af den vigt, att Utskottet derpå bordt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
Jag viii ej här tala om det skefva, det förderfliga i en sådan uppdragen gränslinia mellan medborgerlig och lärd bildning, som skall sätta dem i opposition nied hvarandra, till ömsesidig skada, utan här blott fästa uppmärksamheten derpå , att då i Skolorna af förra classen, öfning 1 Svenska språkets rättskrifning (t Sect. Cap. 2 §, 1) är påbjuden ja befalld till och med att dritvas ända till färdighet att sammansätta afhandlingar (1 Sect. Cap. 6. §.3)» hvilket nä - Den 24 Februarii, 65f s^an tyckes vara öfverflödigt i dessa egentligen blott f ör Näringsidkare bestämda läroanstalter , är denna öfning alldeles utesluten ifrån de lärda Skolorna, deremot studium af modersmålet anbefallt blott såsom ett underordnadt bihang vid det at latinska Grammatican, ja, bemödandet att inga i Svenska språkets egentliga grammatik och egenheter, rent af förklaradt ändamålslöst (Anvisn. och Råd 2). Deremot förklaras latinska språkets studium för hufvudlöremålet vid all Skolundervisning och derföre påbjudes att all vid Skolor och Gymnasier använd tal-öfning endast skall ske på latin j derföre skola läroböckerna i vissa vettenskaper vara på latin och derföre skall till och med den nybörjande gossen nödsakas att explicera Grekiska på latin, på det, att som orden lyda, öfningen uti latinska språket icke måtte lida. Det tyckes dock vara påtagligt, att under det man ät' sysselsatt med studium af Grekiska är man det för Grekiskans skull, icke lör Latinens. Och likså påtagligt är det, att genom denna method lärjungen icke blott 6kall hämmas i sina framsteg utan äfven förlora ali lust till studium af grekiskan, ett språk hvars litteratur inom sig hyser de erkändt yppersta mönster för hög skönhet, djupsinnighet, och tankestyrka. Och detta motverkande af eQ närmare bekantskap med den rent frihetssinne öfverallt uppenbarande grekiska litteraturen torde just vara åsyhningen.
Vore det nu sannt, att Justitie-ombudsmannen, derigenom att han förklarar sig anse det sednare af 2:ne motsatta beslut vara stridande mot klar lag, begår någon förnärmelse mot de högsta domstolens ledamöter,som fattat samma beslut,så skulle härafobestridligen följa, att desse ledamöter, så vida de anse sitt beslut vara med lag öfverensstämmande, Lag-Utskottets Ullätande N:o 4. 17 mande, genom detsammas afkunnande, sjelfve mot dem bland deras kolleger, som förut fattat det motsatta beslutet, redan begått en lika beskaffad förnärmelse, fastän af vida svårare beskaffenhet för dem den träffat, emedan omdömet att hafva dömt mot klar lag då icke inskränker sig till alt vara Justitie-ombudsmanneus enskilda åsigt, utan deremot blifvit, ehuru på ett indirekt sätt, uttalad genom ett formligt beslut af llere bland de demandes kolleger. Men, frågar man slutligen, hvarföre skall Justitie-ombudsmannen yttra sitt omdöme om det ena eller andra af de motsatta beslutens stridighet mot klar lag, när någon domsrätt deröfver ej tillkommer honom? Derföre svarar jag, att Rikets Ständers Justitie-ombudsman, ej mer än någon annan ombudsman, är fri tagen från skyldigheten, att för sina principaler uppgifva de skäl, som förmått honom att åsidosätta en honom åliggande pligt. Då nu Justitie-ombudsmannen, derest han funnit någon otydlighet uti sjelfva lagen hafva gifvit anledning till de motsatta besluten, på sätt förut nämndt är, varit ovilkorligen pligtig, alt i sin berättelse, jemte tillkännagivande häraf, yrka en till enhet och sammanhang i lagskipningen verkande förklaring af en sådan lag, så synes det mig ock vara obestridligt, att Justitie-ombudsmannen, dä han underlåtit att framställa yrkande om lagens förklaring, tillika bordt för Rikets Ständer uppgifva motivet dertill, på det att desse bans principaler måtte blifva i till fälle, alt kunna bedöma, huruvida detsamma utgjort ett tillfyllestgörande skäl för nämnda underlåtenhet.
Jag anhåller således, att E. o. Ad. måtte bifalla Utskis hemställan, med den förändring som Hr Skogman föreslagit, så att 40,000 Edr Ernt ställas till K. M:s disposition för upförande af en fyr på Brämön eller i dess grannskap. 446 Den 7 November e. m. Hr Bildt, Didrik Gillis: Så vidt jag kunnat npfatta or dalydelsen af B. o. Ad:s återremiss, innehåller den ingalunda, att det skulle blifva en fyr precist på Brämön, utan i den trakt der Brämön ligger, och 11. o. Ad. var således förra gången, i afs:de på fyrens plats, i samma ovisshet som nu, hvilken ovisshet snarare ökats sedan Hr Skogman yttrat, att dess anläggande på Brämön ingalunda skulle vara fördelaktigt. Enl. de grundsatser R. o. Ad. följt vid stats-anslags beviljande, har man ansett, att icke några andra böra beviljas än de, som äro af nöden påkallade, och att följa en sådan grundsats torde vara af vigt, då statskassan är så hardt anlitad. Att nu, då inan icke kan med säkerhet bestämma hvar fyren skall ligga, då man icke närmare känner till kostnaden derför, än att det officiela kostnadsförslaget upgår till 1 5,500 Rdr, Utsk. tillstyrkt ett anslag af 40,000 IIdr, visar att Utsk. haft ett särdeles begär att använda summor, hvarom det icke haft sig bekant om och hvar de skulle begagnas. Skola dessa 40,000 Rdr beviljas, så hoppas jag att det åtminstone blir till fyrväsendets förbättring i Bottniska viken, och alldeles icke å Brämön. Således anhåller jag om den modifikation, att orden »på Brämön» måtte utgå, och i stället insättas orden »i Bottniska viken», såvida summan skall beviljas, hvilket jag för min del icke förordar. Hr M on t go m m er i e: Meningen med R. o. Adis återremiss var icke, såsom Gr.
Godmorgon söta tant och förlåt! — Kära du, det gör ingenting alls, vi ha ju vår härliga frihet! Men i morgon får du allt lof att passa på. Jaså, kanske han inte är här till frukosten. — Hvem, Lars? — Nej, visst inte. Han kan inte komma förr än om ett par dagar. Där har du ett bref under tallriken. Elisabeth hade gått fram till moster Ulla och hälsat godmorgon. Nu satte hon sig på sin plats och slog i kaffe åt sig. — Jag läser Lars’ bref sedan. Får jag höra hvad originalet skrifver? Läs tant lilla! »I morgon vid tolftiden är jag hos er, jag kommer till Oskarshamn klockan nio och vill ingalunda besvära några af Torpaboarne att möta mig vid båten, låt bara hämta mig. Broder Sten, du skall inte vara mig till mötes, du finge i så fall fara hemifrån vid sextiden och det är bra tidigt. — Hvad han känner pappa lite, som ens kan tänka sig, att något sådant skulle falla honom in! — Jag önskar, att det inte häller fölle pappa in att resa bort. »Din son Lars, som väl vid det här laget är hemma, näns jag ej besvära, det är synd att taga honom från hans charmanta fästmö. — Tack, farbror Svante! — Den där frasen var så lik farbror Svante, han är så fasligt högromantisk, utbrast Edla. — Nå, hur låter det vidare? »Jag räknar således inte på, att någon skall vara mig till mötes, inte engång lilla Edla.» — Ah mycket förbunden, lilla Edla har allt annat att göra. — Nå, han säger ju också, att han inte väntar det. »Hälsa din rara Hedvig att hon ej får göra några anstalter för mig utan ha det precis som vanligt, ej låtsa det ringaste om mig, jag har inga pretentioner. Skall du resa bort till någon af gårdarne, så låt inte mig hindra. — Nej, det har han då inte gjort, Gud nåde oss så visst. — Det där brefvet låter ju förskräckligt humant och anspråkslöst, kära tant, inföll Elisabeth. — Ja inga pretentioner, sade Siri, jag mins, hur det var sist. — Dricker han brunn? frågade moster Ulla i en olycksbådande ton.
Om någon utväg kunde finnas, som sälte de enskilde i tillfälle alt visa sitt intresse för de jernvägar, som skulle anläggas inom provinserna, så skulle - jag visserligen icke finna sådant annat än godt; men då en värd talare, Hr Hildi, sagt, alt beslut ang:de jernvägs-anläggningar skulle bero på en slags auktion vid aktiernas tecknande, så strider delta helt och hållet mot mina-åsigler. Jag tror nemi. alt jernvägar böra anläggas och beslutas efter högre stalsekonomiska och politiska principer, och icke vara beroende af bidragens storlek från ena eller andra sidan; en jernväg kan nemi. vara lika behöflig inom en fattig provins, som inom en rik; men af förevartde förslag skulle följa, att de delar af vårt land, hvilka äro mest betryckta lill följd af bristande kommunikations-anstaller, de skola i alla tider komma att sakna dessa fördelar, under det man deremot hopade dem på de rikare trakterna, som hade tillgång lill kapitaler. De trakter, genom hvilka en jernvägs-sektion komme att sträcka sig och der en rik stad vore belägen, skulle alltid komma att blifva bättre lottade, än de, der delta förhållande icke egde rum. Vid alla tillfällen ligger ett sådant inträffande inora möjlighetens grånsor, och ehuru jag erkänner, att det lill en viss grad kan vara billigt att orterna bidraga till jernvägarne, kan jag dock omöjligt medgifva att dessa bidrag böra för Stats-slyrelsen vara en mätare för bestämmandet af, åt hvilka jernvägar, man bör lemna företrädet. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Under f. m:s plenum hade jag tillfälle framställa mina tankar angrde nödvändigheten alt åt Slaten öfverlåta anläggningen och administrationen af stambanorna, men att man derför icke borde afsäga sig den fördel, som upkommer deraf, alt enskilde medgifvas alt sig med staten associera i och för banornas anläggande. Den punkt, som afhandlar sistnämnde ämne, är nu under handläggning och jag anhåller fördenskull att få framställa mina åsigter i detta hänseende. Det är ganska mycket att befara alt, om Slaten ensam bekostar bela jernvägen, åtskilligt prejeri emot Staten kommer att ega rum.