Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För staten medförde äfven ifrågavarande disposition af hemmansräntorne högst väsendtliga olägenheter; ithy att hela uppbördsoch redogörelseverket derigenom blefve betydligen inveckladt och försvåradt, enär dels berörde räntor måstei eke allenast uti samtlige krono-uppbördsräkenskaperna beräknas och afTöras efter de olika titlar, hvarunder de äro anslagne, utan derjemte ytterligare förekomma till närmare redovisning uti en mängd serskilda redogörelser, dels ock flere olika personer måste besörja uppbörden, i stället att den annars, utan serdeles tillökning i besväret, kunde i ett sammanhang med allmänna uppbörden verkställas; hvarförutan allt sådant i betydlig mån ökade göromålen för de embetsmyndigheter, som skola kontrollera alla dessa Slats-Utskollels Utlåtande, 2V.o 242. uppbörds och förvaltningsbeslyr samt deraf härflytande räkenskaper, anförande koinmitterade exempelvis förhållandet med indelta arméens aflöning, för hvars besörjande nu erfordrade^ icke blott de vid hvarje regemente anställda regements och mönsterskrifvare, utan äfven serskilta löningsoch boställsdirektioner, samt en mängd vidlyftiga och invecklade förslag och redogörelser, med deraf följande göromål för vederbörande embetsverk, hvilket till största delen kunde undvikas, derest aflöningen utginge i kontant, då endast en enkel uträkning hvarje qvartal, likasom för andra stater, behöfde uppgöras. Om i betraktande fördenskull toges alla de serskilta förvaltningsbestyr och olika redogörelser, som orsakades af nu ifrågavarande method, att till vissa löner och andra behof disponera räntor och tionde, skulle man lätt tinna, huru mycket detta atlöningssätt bidroge i alla riktningar, till förökning af göromålen, samt följaktligen äfven af tjenstemännens antal och förvaltningskostnaderna.
n r:st. i följd häraf nu mera ärligen stola hällas till Stats-Werkets disposition, har Stats, Utffottet wid sadant förhållande, och da Castornes Behållningar icke egentligen kunna räknas till Riksgälds-Contoirets Fonder, med anledning sä wäl häraf, som en tilsStatsUtffottet inkommen ansökning af Enke''Fru Oswerste Löjtnanffan Ramsay, att warda bibehällen wid det Län stort R:dr 16222 Banco, som hon af Armäens Organisations, Castas Medel innehar mot Fem prvCents ärlig Ränta, trott sig böra till NikBihang. N:o 64. fens lolo Den 3 Julli sens Häglof!. Ständer hemställa, om icke det ma öfwerlemnas at Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, att, i afseende pa meranämnde Caftors annu återstående fordringar, »vidtaga sadane DiSpofitionsanstalter, som Herrar Fullmägtige kunna pröswa för Riksgälds - Cvntoiret mäst förmanlige, samt såsom en följd häraf bewilja anstånd med be, talningcn af Caftornes fordrinaar för Län, nar Herrar Fullmägtige pröfwa H»potheken innefatta full och tillräcklig säkerhet och Lantagaren tillika will förbinda sig, akt erlägga Sex proC-.nts ärlig ränta, sa framt läare ränta stulle wara förestrif, wen; Dock sa att de Summor, hwilka en gang säwm betalning för län influtit, icke anwmdas till någre andre noa utlaningar, an Riksens Högloft. Stander serstildt bestämma; Hwilket allt Riksens Häglof!. Ständers nymäre ompröfwande wördsammeligen understalles. ä ebro den r Julii iLir. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prest-StänLedam. wägnar, dets Ledam. magnar, Larl lVI örner. Oust. ^lurrs^. Pä Wälloft.
Ar 1683 är af Konung CARL XI förlänt Hemmanet Törneby uti Calmare Sockan, som ifrån 1 , sedermera blifvit förmedladt lill £ Mantal. Jemväl är Hospitalet anslagen af den i Calmare Stift såkallade Allhelgona-hjeipen. Uti ett af 1754 års Räkning ingifvit och af Lands Contoiret verificeradt Utdrag upptages följande inkomster, nemligen: 89 T:r 6 fj d. 2§- kannor Krono-Tionde. i T:a 7 fj:d. 2 kann. Afrads-Spannemål. iji T:r 6 fj:d. f kannor. Pennitige - Inkomst. Ränta af | Hemman och Akerlyckor ■ - "48 D:r 4 Allhelgonahjelp * 173: 31. Inskrifningspenningar 324: 24. Collect - och Armbösse - Penningar 24: 3. S:a 570 D;r 30 Ör. För försåld Summa 630 D;r 13 ör. 1664 StatsUtskottets Betänk anderi. Carlstads Stift. 35:0 Carlstads Hospital. Är efter Kongt. Maj:ts Nådiga Bref af <h 17 Martil 1732 inrättadt på det stället, der fordna Eandshöfdingesätet var, ilå Nerike odi Vermeiand Voro delte uti aine Eahdshafditlgéa dömerij iindfick till inkomst 40 Tunnor KröndTionde Spannemal i Carlskoga Socken, sorn varit förut på behagelig tid Kyrkoherdärhé derstädes förlänte. Eli åttöhdé-dnls Procent äf Sterbhus - Inventarierne, a:ne åfliga Collecter inom Siifiefc och Inlösnings - Penningar å 20
Som ett par trötta, men väl inkörda arbetshästar drogo de nu sitt lass utau klagan, men också utan intresse. » Det skall bli godt att komma från ' et, » brukade modern ibland säga, och då nickade fadern bekräftelse till hennes ord, de tänkte på hvila, mer hoppades de ej på. Men klostrets Gud var någonting annat. Han var en hög, bländande skön furste, full af makt, nåd och kärlek. Han var de milda systrarnas härlige, strålande brudgum, som bidade dem efter döden med evig lycksalighet, de tillbådo honom vid radbandet, vid de praktfulla altardukar, som de sömmade att pryda hans tempel med; i allt deras görande och låtande var han deras första och sista tanke. V ä l var deras lif, liksom föräldrarnes, försakelse och möda, men deras mål var en himmelsfärd i stället för en graf. D e sågo framåt mot en bröllopsfest, deras ögon lyste vid tal om Kristus som en ungmös vid tanken på sin älskade. Och medan akasiaträden blommade i den skuggiga klosterträdgården och fåglarne sjöngo i löfverket, bröt Marias första unga lidelse ut i en glöd, som intet kunde släcka. Utom klostermurarna låg en krass, kall värld med små ömkliga omsorger, hvilka dödade själen och sleto ut kroppen, men inom desamma, ack, där var godt att vara, där ville hon stanna hos den strålande brudgummen. Ingen af systrarna hade öfvertalat henne att bli nunna. H o n fick ett profår att betänka sig på, och då hon lämnade klostret sade väl allas ögon, men ej ett enda par läppar: välkommen åter. Och nu var profåret tilländalupet. Världens lockelser, föräldrarnes bedröfvelse, intet hade kunnat rubba hennes beslut. Det var ej kulturmänniskans raffinerade begär, utan ett naturbarns starka impuls, som ledde henne. Hennes exaltation hade ungdomens kraft, allt utom densamma förlorade färg för hennes ögon. Och så rullade vagnen fram till porten, de båda systrarna stego ur för att hämta henne, och hon följde dem med förklaradt utseende. Den afskedskyss hon skänkte föräldrarne var kall, hon såg dem knappast: den giktbrutne fadern, den böjda halfblinda modern och det torftiga, mörka hemmet.
BevillningsLogsamt ylllm. Besv.- och Ekoru-Utskottens Utlåtande, iV:o 17. 7 i4:o Vid 3a och 33 §§ af Utskottens förslag: dels alt undersökning efier olofligen infördt gods endast borde fä anställas å de i i, i och 3 momenten af förstnämnde § uppräknade stallen; dels att visitations-rätten äfven kunde få utsträckas till de uti \ och 5 momenten af samma § omnämnde lägenheter, men att deremot all sådan undersökning i andra hus och boningsrum, än de i 3a § omförmälde, borde förbjudas, samt slutligen att 34 § af nu gällande Kongl Förordning, hvilken motsvaras af 33 § i Utskottens förslag, måtte oförändrad bibehållas; till grund för hvilka anmärkningar hufvudsakligen åberopats de skäl, som finnas upptagne uti Herr Wallens motion samt de emot Utskottens Betänkande af Herr Eclenhjelm, Herr Contracls-Pi osten Hallbeck samt Herrar Halling och Ekholm allåtne reservationer. Under hänvisande
Detta hindrar mig likväl icke att uprepa en öfvertygelse, som jag vid flere tillfällen både enskildt och offentligt yttrat, eller att jag i allo gillar det beslut om Sveriges neutralitet i det sednaste Euro peiska kriget, Konungen fattat, och att jag intet ögonblick ångrat mitt deltagande i den tacksägelse-adress R. St:r vid förra Riksdagen derlör afliito. Jag har alltsedan dess med största upmärksamhet följt gången af Konungens utrikes politik under hela perioden af kriget, och jag har, af hvad jag i detta hänseende iakttagit, funnit, att denna politik varit förd med oaflåtligt afs. på Sveriges båtnad och med en diplomatisk skicklighet och takt, som väckt hela Europas erkännande, med undantag troligen af Rysslands. Jag instämmer således fullkomligt i Const.Utsk:s omdöme så väl öfver neutralitetsförklaringen som öfver Novembertraktaten; men tillägger att, om jag icke förut egt giltiga grunder för denna min uplattning, jag ingalunda blifvit öfvertygad af Const.Utskrs till Ständerna afgifna redogörelse för de Utsk. meddelade diplomatiska akterna, hvilken snarare förvillar än uplyser, då man der nästan vid hvarje period stöter på en obesvarad fråga, hvarpå svaret troligen igenfinnes i handlingarne. Enl. mitt förmenande har likväl Utsk. genom framställningen af detta ämne med den öppenhet och talang, som vederbort, kunnat vinna en heder, den Utsk. nu undandragit sig, då det t. o. m. låtit en enskild representants anmärkmr framstå såsom initiativet till Utsk:s forskningar i detta det vigtigaste af alla ämnen, Utsk. behandlat. Slutligen ber jag att, med anledning af 11 :le punkten, rörande en löneförhöjning åt Svenska och Norska konsuln i Archangel, få erinra att, om Const.Utskis yttrande, att Svenska StatsRådets rådslag i denna fråga bordt framläggas till R.
Maj:t i Nåder lemnat, dels af enskilte medel och dels af Statens tillgångar täckts anslå, samt gåfvor af välgörande menniskor inom Riket, hafva de lidande blifvit räddade från hungersnöd, och man kan ännu dela invånarne i tvenne hufvudklasser, nemligen de, som medelst idoghet och omtanka mäkta godtgöra sina förbindelser och afbörda Utskylderna till Staten, samt de hvilka kommit i åtnjutande af gåfvomedlen och varit eller blifva föremål för fattigvård. Det bör icke förtigas, att en del af de sistnämnde sjelfva förorsakat eller bidragit till sin brydsamma belägenhet, genom oordentlighet och dryckenskap, emedan undantag från det allmänna låfordet, här å orten, likasom annorstädes, ty värr, äger rum, ehuru nitiska bemödanden icke saknats, att till sedlighet söka återföra de vanartige och förvillade. Underdånigst omförmälte missväxt-år hafva dessutom föranledt den bekymmersamma olägenheten, att en del fattiga barn, som antingen måste fördelas alt tidtals vistas och njuta underhåll hos de bättre lottade invånare inom den Församling de tillhört, blifvit mindre ändamålsenligt handledde, eller och fått tillfälle att betlande kringstryka, samt derunder förlorat hug för nyttig sysselsättning oaktadt vidtagne åtgärder och utfärdade anmaningar, att hvarje Församling borde försörja sina fattige, eller bereda dem utväg, att medelst arbete förtjena sin bergning, så att åtskilliga af denna ungdom gifver mindre förhoppning att blifva dugliga medlemmar i samhället. Länets skuld till Staten uppgick vid 1837 års slut till 241,086 R:dr 28 sk. 2 rst. Råneo, hvaraf 152,170 R:dr 18 sk. 1 rst. för undsättningsspanmål och 88,916 R:dr 10 sk. 1 rst. kontanta förskotter, utlemnade till Entreprenörer för spanmåls uppköp. De gåfvor Eder Kongl. Maj:t i Nåder förärat och med underdånig tacksamhet af de nödlidande emottagits ifrån och med 1833 till sistledit års slut, utgör 150 Lisp.
Sedan, på sätt uti 1837 års tryckta Revisions-Berättelse (pag. 37,38) omförmäles, Banco-Fullmägtige beslutat, dels deh 24 November i836, att hela upplåningen skulle inställas i Stockholm genast, och vid Låne-Contoren från ingången af December månad samma år, dels den i3 April 1837, att samtlige i omlopp varande obligationer komme att till infriande uppsägas, för att bespara den ränteutgift, som, då Banken egde mer än full tillgång att med egne medel underhålla Handelsoch Närings-Disconternes rörelse, var ändamålslös, samt den 27 i nyssnämnde månad, att oförfallne obligationer fingo inlösas med ränta till betalningsdagen, om och när sådant af någon innehafvare åstundades, och efter det Handelsoch Närings-Diseonterne inom 1837 års utgång till Banken återburit ('Tillhöt’ Banco-Fallin. Berätt. i84°j siel. 5i.) Tab. A. Sammandrag öfver de i Stockholm vid serskilda tider genom Upplåning beredda Fonder för Handels-Disconterne, samt deraf, vid samma tider, dels förfallet, dels uppsagdt till återbetalning. Fonder, upptagne mot utelöpande Obligationer å 3 och 2 procent. Förfall men oinf ie, •iade. Uppsagde, men icke förfallne. Ouppsagde. Summan af utelöpande obligationer har sedermera så förminskats, att densamma den 3i December sisth år utgjorde endast i,i5o R:dr, hvarå dock någon ränleberäkning icke äger rum. Tab. B. Af ingången Ränlevinst. Af Bankens egne, enligt Banco-Reglementets 200 förskjutne medel. Summ a. i Stockhol m. i Götheborg. i Malmö. Temporärt förskott af LåneBanken. Motsvarande de oinlöste Obligationernes belopp. å de, vid samma tid, från Allmänna Brandstods - (Tillhör Bunco-Fullm.
Diskont-verken i orterna åligger det jemväl, att till Banken insända de kassa-behållningar, som icke i och för rörelsen ovilkorligen erfordras. 88 § af Reglementet innehåller: ”Till upplysning för Direktionen vid nya låns beviljande föres vid Diskont-verken en med alfabetiskt register försedd matrikel öfver alla utgifna lån, jemte ett lika beskaffadt register å de personer, som å belånta åne-dokumenter iklädt sig ansvarighet för betalningen. Karnereraren ansvarar, under Direktionens tillsyn, för alla räkenskapers ordentliga förande, dervid han biträdes af Kontors-betjeningen; och åligger det Kamereraren vid hvartdera Låne-kontoret, att till hvarje sessionsdag upprätta erforderlig lista öfver de till Kontoret inlemnade nya låneansökningar samt omsättnings-handlingar, jemte de kontanta medlen.’’ Då dessa föreskrifter endast röra ombesörjandet af åtskilliga inom Diskont-kontoren förekommande göromål, hvilka skola uti Tjenstgöringsordningen upptagas, hemställer Utskottet, 12:o. att 88 § må från Banko-reglementet uteslutas. <s;<n?,r>nrh .) b I anledning af en utaf Banko-diskont-direktionen gjord framställning, om afskaffande för framtiden af de i § 90 af Banko-reglementet nu föreskrifva anmanings-bref, hafva Fullmäktige, uti afgifvet yttrande, förklarat, Bih. till R. St.
Chartor hos dem icke medfört, pä det sätt de hittills blifwit werkstalde, det dermed äfyftade ändamål-, Allsä lill befordran af mera ordentlighet härutinnan, och akt för» säljningsmännen ej nia innehafva Kronans medel utöswer bestämd termin, anser Utskotter att o:ne Jnventeringsmän, af hwilka Kongl. Kammar-Collegium förordnar en och Landshöfdingen den andra, af i orten boende personer, böra wid hwarje ärs stut upräkna och bestyrka, huru mycket stämpladt papper sörfäljningsmännen hafwa i behäll. 26 §. Ganska olämpelig lärer den Provision finnas, som hittills warit försäljningsman bossädd af 2 r:st. pä hwarje ark, man afseende ä desi olika valeur, och hwarigenom ofta handt, att försäljningen icke anskaffat eller utlemna! större stämplar, utan blott sökt att fä sälja destsflere smärre Den som således behöft en större Charta-stämpel har icke sällan, jemte det han mäst betala nämde Provision mängdubbelt, blifwit belastad med en myckenhet pappers-ark, som derest Acten, hwartill de warit lagde, med Posten skolat afsändas, ej ringa ökat utgifterne, hwarförutan Kronan medelst en större pappers-ätgäng likaledes förlorat. Utskottet tror sig altja böra föreflä, det
Det motsatta förhållande, som 1851 års räkenskaper ådagalägga, eller den under detta år vunna nögst betydliga tillökningen i Riksgälds-kontorets fordringar och öfriga tillgångar, måste åter förnämligast tiliskrifvas dels ökningen af den ä kontorets räkning i Rikets Ständers Bank iunestående behållning, hvilken vid slutet af år 1851 uppgick lill 1.333.283 R:dr 17 sk. 8 rst. och dels ytterligare fortsatta uppköp af räntebärande papper, hvarigenom de tills vidare förräntade medlen under årets lopp ökades från 1,376,550 till 2.114,550 R:dr. Genom de jemväl under år 1852 fortgående uppköpen af dylika papper, hade de förräntade medlens belopp vid 1852 års slut än vidare ökats med 808,500 R:dr och uppgingo då till 2,923,050 R:dr; hvaremot Riksgälds-kontorets kontanta behållning vid sistnämnde tidepunkt understeg deusammas belopp vid årets början med 5S2,029 R:dr 2 sk. 8 rst. Skillnaden melian tillökningen i de förräntade medlen och minskningen i den kontanta behållningen utgjorde alltså 226,470 R:dr 45 sk. 4 rst. Med tillägg af de vid 1850 och 1851 års riksdag beviljade och under sistlidet års lopp från Riksgålds-kontoret utgifna lån å tillsammans 147,889 R:dr, motsvarar denna skilnad nära den tinder samma år uppkomna, här ofvan till beloppet uppgifna, förökning af Riksgälds-kontorets samtliga tillgångar. Såsom en gifven följd af den fortsatta och ökade förräntningen af Riksgäldskontorets kontanta behållning, jemte de många från Riksgålds-kontoret utbekomna lån, för hvilka stadgad ränta antingen genast eller efter viss tids förlopp beräknats, hafva de räntebärande fordringarna> under den sedan 1850 års början förflutna tid, oafbrutet ökat sig. Dessa fordringar, som vid 1849 års slut utgjorde R:dr 2,060,489. 28.
Tvartom bör det, såsom namndt är, ligga i sakens natur, att det finnes. I bören ju alltid vara måna om, att de grönsaker, som serveras vid Edert bord, gro af basta beskaffenhet, liksom att de blommor, med hvilka I pryden Edra hem och gören dem - om an aldrig s&amp; enkla - inbjudande och leende, bara alla spår af en god och insigtsfull ans. Ofvertagen I nu trädgårdsarbetena på eget ansvar, kommer ocksb snart frågans ekonomiska sida att ligga E r lika varmt om hjärtat. I skolen bemöda E r om att ställa driftkostnaderna, billigt. I skolen bättre an mannen kunno lampa produktion efter konsumtion, en massa biprodukter, som nu förslösas, skolen I tillvarataga, och tegar, som undgått mannens öga, skolen I bruka och draga inom kulturens råmarken. J a g &amp; L förvissad om, att hela tradgilrdsvasendet under Edert h a g ~ kommer att gå ett nytt utvecklingsskede till mötes och en vigtig insats göras i hela landets ekonomiska ställning. Dragen E r derför ej undan, utan gripen villigt verket .an. Hvad I hafven att förlora på försöket är ej mycket, hvad I kunnen vinna, oberiikneligt. Kunskap i tradggrdsyrket medför alltid sin nytta. För dem, som bo på, landet, behöfver den icke bevisas. E r andra ater kommer den till .gagn vid inköpen på torgen och v&amp;rden af hemmets lilla blomstervärld. Att dessutom arbetet i den friska luften skulle föda helsans rosor på Edra kinder och skänka musk1erna.m viilbehöflig stadga, ar en ej ringa vinst, och att särskildt för Eder, I unga, som ej annu stiftat eget hem, ett arbete, hvaråt I temligen odeladt skulle kunna egna er med kropp och själ, skulle skanka nöje och mangfaldig nyttig lärdom, ar en sak, man ej har ratt att betvifla. Och an en fördel och en vigtig sådan! Genom detta steg skulle en ny bana öppna sig för Edert eget lifsförvarf!
Sedan, i afseende på det af Öfver-Direktörs-embetet sålunda framställda förslagom socken-karte-verkets öfverflyttande på Topografiska korpsen, chefen för nämnde korps afgifvit infordradt underdånigt utlåtande, hade Kongl. Maj:t, vid ärendets föredragning den 7 December sistlidet år, i betraktande af hvad bemälde chef rörande nyssnämnde förslag i underdånighet anfört, funnit frågan om socken-karte-verkets öfverflyttande från Landtmäteriet till Topografiska korpsen böra förfalla, samt i Nåder förklarat att, då Öfver-Direktörs-embetets underdåniga berättelse om de socken-karte-arbeten, som af General-Landtmäteri-Kontorets särskildt förordnade trenne rekognoscörer blifvit från början af år 1851 utförda, ådagalade, att denna för karte-verkets befrämjande sedan år 1848 provisoriskt vidtagna anstalt äfven under det senast förflutna året icke ledt till resultater, motsvarande derpå använd kostnad, hvarförutom erfarenheten visat, att det för sockenkartor och beskrifningar å General-Landtmäteri-Kontorets stat uppförda årliga anslag af 3000 R:dr betydligt mera än förr tagits i anspråk för dylika arbeten, hvilka, till vinnande af befordringskompetens, enligt 51 §:n j Landtmäteri-instruktionen, åstadkommas af yngre, i orterne tjenstgörande Landtmätare, Kongl. Maj:t funne skäligt bifalla Öfver-Direktörs-embetets Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket, 185S. 3 underdåniga hemställan, att bemälde trenne rekognoscörs-hefattningar finge, upphöra — hvarjemte Kongl. Maj:t förklarade Sig vilja, efter skeende förnyad underdånig anmälan, då nästa Riksdag tillstundade, taga i öfvervägande, huruvida, för soeken-karteverkets befrämjande, tillökning i anslaget å General-Landtmäteri-Kontorets stat borde hos Rikets Ständer genom nådig proposition äskas.
Uti den af K. M:t, till Kostnaderna vid ofningar får Flottans Bemanning, emot StatsVerkets Inkomst af BåtsmansVacanceAfgiften svarande, äskade Anslagssumma af 25,000 R:dr har Utskottet, ehuru ■ 244 Stats-Utskottets noga inseende vigten och nyttan a(' den ifrågavarande Utgiften, likväi med iagttagande af nödig inskränkning inom de för handen varande SlatsVcrkets tillgångar, föreslagit en nedsättning af 10,000 R:dr; hvarvid hos H. R. 0. A. Hr Grefve Cronstedtj Clasj anmärkt, att hela BåtsmansVacanceAfgiften borde till detta behof anvisas, och Hr NordensköldO. G. instämmande uti samma anmärkning, yttrat den förmodan, att det alltid vore K. M:ts rättighet, att anbefalla uppfyllandet af alla vacanta Båtsmansbåde Stadsoch LandsNummer, för att sedan återsätta så många på VacanceAfgift, som Fredstjensten möjligen kunde tåla, och att med den sålunda inflytande VacanceSumman gifva resten den så nödiga öfningen, att den fullt ut skulle kunna svara emot den kärna, som fordrades när Fäderneslandet aclivt påkallade sitt sjöförsvar. Utskottet, som ej inser, hvartill det skulle tjena, att anbefalla uppfyllandet af Vacanta Båtsmansnuminer för alt återsätta dem på VacanceAfgift, enär licinia Afgift utgår efter en gifven Författning och dess belopp ej beror på något slags accord med Rotehållarne, kan visserligen ej bestrida K. M:ts rättighet alt vid Båtsmanshållet tillåta de vacancer, som med Flottans behof af Manskap i fredstid kati vara förenligt; men då BåtsmansVacanceAfgiften är en i RiksStaten påräknad Statsintrad, bör, i Utskottets tänka, densamma till RiksStaten oförryckt ingå och ej något deraf användas till hvad serskildt föremål som hälst, ehuru, utöfver hvad som påräknadt varit, Betänkanden, N:o 253.
Den, som bifaller, att pröfningen och afgörandet af BancoUtskottets under N:o 82 afgifne sednare Utlåtande, angående grunderne för Bankens lånerörelse, må uppskjutas, intilldess Statsoch BancoUtskottens Jemkningsförslag, i afseende å RiksSlåndens skiljaktiga beslut i visse frågor, tillhörande Myntregleringen, blifvit af Rikets Ständer afgjordt, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej; kommer pröfningen och afgörandet af BancoUtskottets ofvanberörde Utlåtande att uppskjutas, endast intilldess Statsoch BancoUtskottens nyssnämnde Jemkningsförslag till RiksStånden inkommit. Friherre Bojej Ludvig: Den skillnad, som ligger i propositionerna, är ganska hufvudsaklig; och jag tror mig äga full laglig rätt, att få min mening pröfvad. En förvillelse har åter blifvit begången, och man ai6 Den i3 November f m. har åter misskänt min afsigt. Jag öfverlemna!’ åt Herr Printzensköld, om, derföre att jag sagt att jag vill hafva LåneUtiåtandet uppskjutit, till dess JemkningsBetänkandet inkommer, jag dermed har sagt, att LåneUtlåtandet ovilkorligen då skall afgöras? Om jag finner oss då hafva behof af ett ytterligare uppskof, skall jag visserligen tillstyrka det. Jag resumerar mig till en anhållan, att Grefve von Schwerins mening måtte genom Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition blifva framställd. Herr Tham: Jag underkastar mig med fullkomlig liknöjdhet de omdömen af medömkan och förvillelse med flere dylika, hvilka Friherre Boye vanligtvis begagnar; men om ändamålet är att uppskjuta målet, för att åter öfverlemna oss till en ny öfverläggning, huruvida målet ytterligare skall uppskjutas, eller icke, så anhåller jag om bifall till det af mig gjorde förslag, och att Friherre Boyes proposition må blifva Contra-proposition. Friherre Boye, Ludvig: