Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utskottet noggrannt öfvervägat hvad Memorialets författare, rörande detta ämne* andragit, har det väl icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, att, genom bestämmandet af arrende afgiften för Boställen, i förhållande till arealen af öppna åkerjorden, eller, efter och Ekon. Utsk. Éetänkanden, 129 nu gällande grunder, till visst mått af Spannemål för hvarje tunneland, drygare arrendeafgift synes uppkomma för sådana Boställshemman, som äro belägna å skoglösa orter, och hvilka till Innehafvaren icke lemna annaa afkastning än hvad af den odlade åkerjorden och Ladugården kan inbringas, deraf en del ofta måste användas till uppköp af Byggnads» snaterialier för åbyggnadens underhållandet ocji vedbrand m. m., då åter å andra hemmaa utaf de åtskilliga förmoner, sorn dervid äro förenade, icke obetydliga fördelar, utom Span» nemåls och Ladugårds afkastningen, kunna Arrendatorn tillskyndas} men då vid bestämmandet af Arrende Spannemåls afgiften, för hvarje tunneland af ett Boställes öppna aker behörigt afseende blifvit fästadt å den olika bördigheten i serskilda delar af Riket* samt afgiften, med afseende derå, är vorden fastställd till det nedsatta belopp, att den, å hvad ort som helst, synes böra kunna utgå utan arrendatorns förlust, så vida någon underlåtenhet å hans sida vid jordens brukning icke äger rum, och det, jemte Spannemålen* för hemmanen utgående penningearrende, hvarå belopp uteslutande beror på Inroparens egen uppgjorda Calcul öfver egendomens afkastning, jemka den olikhet i arrendevillkoren* som skulle uppkomma, Arrendatorerna imellan, vid olika förmonliga hemman, i händelse arrendet endast med Spannemål, i förhållande till öppna åkerjordens areal, utginge, Bihang tili RiksSt, Prot. igi7->8>8,81^ Sami. AT,->' 17. 18* ljö Éesv. och Ekori. XIt sk.
Denna har öfvertygadt mig att recruter kunna ganska snart danas, om ej till utförande af eleganta paradmaneuvrer, dock till goda och tappra försvarare af sitt fosterlands ära och sjelfständighet. Men jag vågar åberopa en himmelsvidt större| erfarenhet som ligger för Europas ögon. Napoleonsoch Bernadottes härar huru förvånade de icke verlden med sina segrar, och huru liten del af desse härar voro gamla soldater. Men anförarne voro snillen och hjeltar, det högre så väl som lägre underbefälet hade kunskaper, erfarenhet och öfning. Carl Johan, den älskade och frejdade fältherren, har en sednare tid fört extra roteringens och beväringens oexercerade Batailloner under ett kunnigt och öfvadt befäl till segrar och ära, på samma gång som den gamla Arméen af hvilken ett ganska stort antal äfven då bestod af recruter. Det torde må händaäfven af mångå minnas att recruter utgjorde en stor del af den Armée hvarmed Gustaf III vann 1789 och 1790 årens segrar. Af dessa korrta uppsattser torde finnas att en indragning af Arméens nummertal lätt kan i behof* vets stund ersättas, men att lika lätt åstadkomma det saknade i materialer, jag menar flottor, fästningsverk och andra krigsbehofver borde väl anses omöjligt. Att genom indragning af Den 7 Martti, 639 manskap under fred bereda en möjlighet för danande af flottor och andra krigsbehof, anser jag således långt ifrån att minska, uti betydligaste mån öka Sveriges försvarskrafter vid ett utbrytande krig. Att Rustoch Rotehållare med nöje skulle ingå uti ett sådant förslag vågar jag tro, då ingen lärer kunna bestrida att Rustningsoch Roteringsbesväret är det tungaste af Landet* onera, synnerligast desse sednare tider då så många uniformsoch andra förändringar, fäster en beständig omtanka för desse ämnen vid Landtmannens Öfrige tunga omsorger. Sveriges läge i ekomiskt och fysiskt afseende är ej det fördelaktigaste; vi hafva att kämpa med ett hårdt climat som fordrar större ansträngning för frambringandet af jordens alster än många andra länder.
Om man kunde länka sig, att bolaget bestode af vinglare, och det lyckades för dem att förmå K. M:s Bef:h:de att låta dem byta ut de goda papper, som böra vara insatta, emot odugliga papper, så vore med detsamma all säkerhet för allmänheten försvunTieu. Hvad åter angår den anmärkn., att det understundom kan finnas andra säkra papper än de, som tillhöra den kategori, som i allmänhet anses säker, och att inteckningar, som uppgå till en större del af taxeringsvärdet, kunna vara säkrare än andra inteckningar, som uppgå tili en mindre del deraf, så får jag svara, att det ej är nog, att de i sig sjelfva äro säkra, utan äfven sådana, att allmänheten ej kan misstänka deras värde; ty allmänheten bör hafva ett orubbligt förtroende till bankens säkerhet, om sedlarna skola göra det gagn, hvartill de äro bestämda. Gr. Frölich: Jag ber om tillgift, om jag tröttar R. o. Ad. med för mycket ordande; men jag tror mig i denna fråga böra vara envis. Man har sagt, att K. M. borde, innan banken tillätes, pröfva, hvad slags handlingar skola få begagnas såsom grundfond. Det är just emot alt denna pröfning må komma i fråga, som jag tror mig hafva uppgifvit goda skäl, emedan det i sådant fall blefve omöjligt för en bank att uppstå, enär ingen, innan privilegium erhållits, lärer veta, hvad slags särkerhetshandfir han kommer att skaffa sig, om privilegium vinnes, d, v, s. att K. M, sanctionerar de projecterade bolagsreglorna, och en bank omöjligen kan uppstå, utan att en sådan insättning äger rum, soia bär förutsattes. Jag vet också icke, hvarföre K. M. D e n iö Mars e. ni. borde profva, livad slags säkerhet skall fä antagas; ty jag betvifla!-, alt från det hållet någon bättre kännedom 0111, burn säkerhetshandhna böra vara beskaffade för att icke medföra någon våda, kan väntas än den, som kan finnas i den ort, der banken inrättas.
Utsigten derifrh öf \, ergSr i kinnares ögon den frin de beryktade BergsSngs-backarna. Efter att ha njutit af utsigten togo vi i n i en bondgHrd, der aftoninSltid erhölls, besdende af nykokt ~mtatis och salt strömming med bittersalt smör och surt dricka. Anrtittningen .wrrerades ute, och af de ätande sutto soinliga högt uppe ph en stegc och andra pS ett kiillartak. » e mer stadiga siitto pS förstugiitrapl) an. Natten tillbragte ri i en lada: sju qvinfolk i en ISng rad pS halm, med nyrtifda priiktiga filtar öfver oss, studenten i en v d, och svalorna i taket. Sedan vi följande morgon med saknad skilts frlln vara Leksandsrznner, in9ste 1.i w i d r a en hel mil till R.ïtmik, innan vi kunde fil mat. Elma förklarade visserligen, att hon i Stockholm alltid blef sjuk, om hon gick ut, innan hon föförtt nHgot; men jag lugnade henne med att luften h31 w r SS frisk, att hon ej behöfde rara Xngslig och sjuk IJef hon ej heller. FrSn Rattvik gingo vi med ilngb5t till Mora, der vi besHgo Vasanionumentet III. m. I Mora började var egentliga fotvaudring, soni skulle sträcka sig till Asens by, i Elfdden. Sedan vi med farja koniinit W.er elfven, hade vi att tSlinodigt vandra öfvcr en ntira 2 mil I h g sandmo. Käsian inga menniskoboningar, endast nAgra öfvergifna &amp; bodar sago vi pS d r v ". Dagens m31 var FJfdalens kyrkby, och för att hinna fram begagnade vi oss af det i Norge s. k. Skoch gå-systemet. NSr flickorna Hkte, rar det för dem ett stort nöje att spdka med skjutskarlarna.
Ar det väl billigt, är det väl H. II. 12 178 Dan 3 December e. m. rättvist, att en person skall betala skatt för denna sin trogne följeslagare? Man kan ju lika gerna lägga skatt på kattor, de äro också ett slags nyttiga husdjur, ehuru understundom mindre behagliga att hafva i sina rum. Oell linnes något skäl till en sådan beskattning, som den ifrågavide, så gäller det för det ena slaget af husdjur lika väl som för det andra. Det behöfves väl ej mycket omdöme för att finna, att i synnerhet under nuvide penningeförliigenhet, med dess för hvarje enskild högst bekymmersamma följder, lämpligaste sättet att icke blott stäfja det allt mer och mer öfverhandtagande njutningsbegäret här i landet, utan äfven på samma gång befrämja hvad motionären åsyftat, vöre det att med konsumtions-skatt belägga den mängd lyxartiklar, hvaraf vi äro öfversvämmade och dero jag skulle önska så långt bort härifrån som dit, hvarest pepparn vexer. Sådana lyxartiklar äro vin, tobak, kaffe etc. etc., och inkomsten genom en dylik konsumtionsskatt skulle blifva långt större än hvad som kan inbringas genom ett slags bestraffning å menniskan för hennes kärlek till ett husdjur, som å sin sida belönar henne med en tillgifvenhet tillbaka, mången gång större än hon kan påräkna af sina likar. Visserligen händer det, att i städerna åtskilliga hundkreatur, utan känd egare, springa omkring på gatorna, och hvilket man genom den föreslagna beskattningen synes hafva för afsigt att förekomma, men omöjligen kan jag inse rättvisan eller billigheten deraf, att detta undantagsförhållande skall leda derhän, att alla Svenska innebyggare böra beskattas derför, att de råka eg a några hundkreatur, hvilka man i allmänhet kan antaga ej upfödas med mindre än att de äro till stor nytta för deras egare. Jag kan således ej annat än på det högsta bestrida denna beskattning, och yrkar att Högloft. Bevilln.Utsk:t måtte nu, som vid förra lliksdagen skedde, lemna motionen utan afseende. Frih. Cederström, Rudolf: Mina åsigter öfverensstämma ej med den talares, som nyss hade ordet.
Utsk:s majoritet hafva sin egen mening °m den påföljd, sorn bör äga rum för fastställda anslags öfverskridande, och för det andra kan det hända, att Constit.Utsk., äfven med den bästa vilja, blir urståndsatt att utöfva någon contyoll, om det befinnes, att samtliga rådgifvarne reserverat sig mot anordningen; och statsmedlen skulle då vara lpmnade till obegränsad disposition af Styrelsen. När nu ordföranden i StatsUtsk. sjelf sagt, att meningen blott varit att förtydliga Den a3 April e. m. >99 eller rätta det förra stadgandet, så att uppkommande brister i f örslagsanslagen må blifva fyllda, hemställer jag således, om icke redactionen af ifrågavar. § bör uppställas på följande sätt: Derest för något år, efter upprättad t bokslut, någon tillfällig brist, hvilken ej af öfverskott eller andra för handen varande medel b etäckes, skulle uppkomma antingen uti det påräknade beloppet af de till Statsverket eller Riksg.- cont. anslagna inkomster och tillgångar, eller uti de statsverkets utgifter, för hvilka anslag blifvit af R. St. fö rslagsvis beräknade, skall skillnaden eller bristen från Piiksg.cont. utbetalas; hvarvid Cont. dock etc. Då ingen här motsatt sig återremiss af betänk., hoppas jag desto säkrare, att deri skall af Ståndet beviljas, och anhåller, att dessa mina anmärkn:r få åtfölja. Man har väl åberopat, att 2 Stånd bifallit betänk.; men så länge det endast är 2 Stånd, som bifallit, återstår det alltid för de öfriga 2:ne RiksSt:n att göra detta bifall till intet. Hr Stuart: Hvarje stég, sorn åsyftar én inskränkn. i Svenska folkets constitutionella rättigheter, väcker hos mig alltid bekymmer och öro. Dessa känslor, äfven om dé förefalla Gr. Posse löjliga, anser jag mig, i egenskap af representant, böra offentligen uttala, särdeles vid tillfällen, då den förevar, frågans vigt Synes vara af mängden förbisedd.
Anser Hof-Cantztern eller des Ombud nägot Dagblad eller "Veckoskrift innebära tydlig förbrytelse emot "9-de och 10 kckom. af z:dje §. i denna Lag, "äge han eller Ombudet at hela den gjorda "uplagal» af sädan Skrift, genast före des ut"gifwande, med qwarstad belägga läta;^anser "Hof-Cantzlorn eller des Ombud nägon Skrift "innebära tydlig förbrytelse emot z.dje, ».de, "7.de, i2:te och iz:de k^tom. af z:dje §. i denina Lag, äligge honom eller Ombudet, at den ''öjorda uplsgan af samma Skrift, icke före D "ut - ( 5» ) c 5» ) "utqimingen, men inom älta dagars förlopp "med qwarstad belägga lata; börandes en mä ''nåd re." Wid siutet af detta klom. har Ut ssvttet föreflagit följande tillägg: "Det wart "bock Författares och Utqifwares rätt, seda, "Dagblad eller Veckoskrift blifwit före utgif "mandet med qwarstad belagdt, at inom fjor "ton dagar derefter sjelfwe eller genom Bok ''tryckaren löta hos Hof.Cantzlern eller ^lUriL. ''Cantzler», deräst Skriften redan dit blifwit "öfwerlemnad, skrifteligen anmäla, at de god^ "känna qwarstaden och medgifwa conbscaeion "af Skriften, för hwilken sedermera nägot "ätal icke äger rum, utom i del fall at nägot ''exemplar deraf hunnit Utkomma." Wid 4:de klom. har Utskottet anmärkt, at cirationen af g.de klom. i:sta §. är oriktig, och at i des ställe^bör införas i. §. 4. Klom. Consttmrions-Ulskotlet wid flstledne Riks dag har föreflagit at framför orden:
Min öfvertygelse är åtminstone alldeles stridande häremot, enär jag, utan alt synnerligen fästa mig vid den kortare erfarenhet, som vunnits af den verkställighet, den der redan under gynsamma förhållanden egt runi, befarar att föreskrifterna härom i Riks-akten möjligen kunna för de förenade rikenas sjelfbestånd, lugn och lycka komma att medföra vådor, hvilka kanske då af den renaste vilja och varmaste fosterlandskärlek ej stå att afvärja. En allmän önskan förefinnes ock hos oss, att förhållandet härmed annorlunda ordnas. Att det sätt dertill, som blifvit i det nu afgifne förslaget framlagdt, bar många företräden framför det nu beslående, vågar jag dryggt påstå; huruvida del är det mest ändamålsenliga, derom åter må meningarne vara stridiga, ty i detta afseende kan upställas än ett sätt, än ett annat, i mångfaldig skiftning, och hvar och en torde anse sitt för det bästa. Men: ”det bättre är det godas fiende”, och i delta, mindre än i de flesta andra fall, torde individuella åsigter böra söka alt göra sig gällande. En samverkan är nödig, för att få slut på ett förhållande, sora ej bör finnas; och då Utsk. ej emot förslaget haft andra och giltigare skäl, än de här ofvan anförde, hvilkas ringa halt jag hoppas mig hafva visat, hade det ock, synes mig, varit med pligterne emot fosterlandet mera öfverensstämmande, om Utsk. tillstyrkt R. St. antagandet af det förslag, som i K. M:s Nåd. Propos. inDefattas. På grund häraf får jag vördsamt yrka, att Höglofl. R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s hemställan, behagade besluta, jemlikt 81:sta §:n Reg:sF:n, att K. M:s Nåd. Propos. bör blifva hvilande till nästa Riksdag, på det R. St. då må kunna deröfver fatta beslut. Uppå Hr Gr. o. Landimts härefter framställda propos., förklarade R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s Utlåt., sig vilja vid nästa Riksdag öfver K. M:s Nåd. Propos. besluta.
St. vid slutligt afgörande, oaktadt hvad i detta ämne blifvit anfördt, att godkänna Utsk:s betänk., då må Hallands bataillon förblifva uti samma tillstånd af ofullkomlighet, hvari den hittills varit, och derutur ingen befälhafvare, äfven med bästa vilja, af de skäl jag i min motion utvecklat, utan R. Sl:s bevågenhet förmår att upplyfta densamma; och må Hallands beväring förblifva den enda inom fäderneslandet, som, i saknad af gammal stam, tillika blir utan tillräckligt befäl och således tvifvelsutan underkastad det svåraste af allt, nemi. samma olyckliga öde som landtvärnet, att i behofvets stund erhålla okunniga och ovana handledare. Jag har ej klagat öfver, att jag såsom bataillonschef med 1000 r:drs lön är underkastad samma slags ansvar som hvarje regttschef, nemi. för förrådet och uppbörden, med den skillnad, att de sednare kunna ställa till ansvar reg:tsqvartermästaren och reg:tsskrifvaren eller deras cautionister, i händelse af balance, hvilken utväg jag saknar, emedan dessa tjenstemän ej finnas på stat vid bataillonen; ej heller deröfver, att jag på egen bekostnad måste underhålla den 360 Den 27 Maj. officer, som velat ataga sig förrätta dessa tjenster; jag har gjort det hittills och erhåller ingen minskning i mina utgifter eller ökning i mina inkomster, om det begärda anslaget beviljas; men det är i högsta grad nedslående att, blott i brist af några 100 r:drs ärligt anslag, finna 111ig, såsom nu förhållandet är, alldeles urståndsatt att kunna uträtta någon ting nvttigt eller ändamålsenligt i egenskap af chef för Hallands bataillon. Åberopande dessa mina skäl, grundade på hvad jag redan i min motion haft äran anföra, och Öfvertygad, att R. o. Ad. gillar mina motiver, anhåller jag om återremiss af StatsTJtsk:s betänk, och hoppas, att Utsk., inseende, att mitt syftemål endast är att i min mån gagna fäderneslandet, ej ånyo lemnar min begäran utan afseende.
För den egentligen jordbrukande hemmansinnehafvaren skulle väl de skatle-bidrag synas vara minst betungande, som få utgöras i persedlar och med arbete: merendels föredrager dock äfven denne att utgöra sine skatter 35 till Kronan eller ränletagaren med penningar, när sådant kan ske på skäliga vilkor; men samma anmärkning gäller icke om vissa prestationer, som åtfölja hemmansbruket och äro af beskaffenhet alt nästan oundvikligen böra fullgöras in natura, nämligen med arbete, såsom väghållning och skjutsning, med flere; och huru mycket tidens förändrade skick bidrager, i förening med tjenlige författningar, att förändra begreppet om tyngden af sådane prestationer, kan bäst slutas af förhållandet med gästgifveri-skjutsen, deraf endast hållskjutsningen nu, af bonden åtminstone, i allmänhet anses såsom betungande, under det han gerna begagnar reserv-skjutsnings-skyldigheten, för att åt sig inbringa någon contant inkomst genom den i sakernas närvarande ställning tillräckliga skjutslegan. Krono-brefbäringen åter, som vanligen beräknas lika med skjutsnings-preslationen, är ett vida drygare onus, sedan all embetsbrefvexling blifvit i sednare tider mångdubbelt ökad, emot förr; och ehuru brefbärings-turen tidtals ombytes emellan de hemman inom hvarje ort, sorn äro så belägne, att de härvid kunna användas, och fastän den nogaste tillsyn äger rum emot krono-brefbäringens missbrukande, förspörjes likväl ofta klagan öfver det tryckande i brefbärings-skyldigheten; men detta är oskiljaktigt från sjelfva saken och kan således icke annorledes afbjelpas, än genom särskilde förmåners beviljande åt brefbäringshemman. Såsom bihang, till upplysande af grunderne för persedle-värdets beräkning i tabellerne, medföljer slutligen vidfogade Sammandrag öfver 1832 till och med 1836 årens markegångar. c) Politie. Öfver Lagarnes verkställighet samt ordningen och säkerheten uti Länet, vakar Eders Kongl.
Vid sådant förhållande återstår blott för Utskottet att, med anledning af Riksdagsordningens 38 §., dessa särskilta meningar, såsom alternaliver, till en med Grundlagen instämmande vidare behandling i Riks-Stånden, härigenom vördsamligen framställas. Stockholm den 14 Maj 1818- Const. Utsk. Bctänkanden. lOfr N:r 38. Constitutions - Utskottets Betänkande till Riksens Ständer, i följd af Stats-Rdds Protocollens fulländade granskning. För Riksens Ständer får deras ConstitutionsUtskott härmedelst framlägga Resultaten af den, genom Grundlagarna bestämda, allmänna granskning, som föremålens vigt och Nationens i samma mån ökade fordran gjort till Utskottets främsta och mest ansvariga förbindelse. Efter behörigt äskande al alla, från sistlidne till nu påstående Riksdags början, inför Konungen i Stats-Rådet förda Protocoll, hafva till Utskottet blifvit öfverlemnade Protocollen öfver Justitie-Ärenden, från den i Mars 1815 till den ig Nov. 1817> öfver General-Auditörs-Ärenden, från elen 8 Mars i8'5 till den 5 Nov. 1817; öfver Krigs-Ärenden^ från den 7 Mars 1815 till den 18 Nov. 18*7; öfver Kammar-Ärenden, från den 28 Febr. 1815 till den 18 Nov. 1817; öfver Handelsoeh Finance-Ärenden från den 15 Febr. i8'5 till den 19 Nov. 1817; samt öfver Eclesiastique-Ärenden från den 8 Mars 1815 till den 12 Nov. 1817; äfvensom de till vederbörande Stats-Expeditioners Protocoll hörande Berednings-Acter och Handlingar; hvarförutan, tid efter annan, Utskottet på begäran erhållit del af Protocollen i Ministeriella och Gomman - loa Const. XJtsTi. B et; änkan cl ert. do-mål, angående vissa allmänt kända oell af Utskottet uppgifna händelser.
Den i sig sjelf ringa skiljaktigheten i sak hade lätt kunnat sammanjeinnkas, om man ej å ömse sidor yelat ernå helt andra resultaler af djscussjonen, än hvartill betänk, omedelbarligen föranledde. Så snart jag trodde mig märka detta, beslöt jag att ej vidare deltaga i en djscussion, der bisak tagit öfvcrhanden öfver hufvudsak, der sätten att argumentera blifvit vigtigare än de slutföljder, hvartill nian bort komma. Man syntes nemi. å ena sidan vilja försöka, huru långt man, på grund af förtroende för närvar. Styrelse Och dess organisation, kunde gå med krafven af anslag, som förutsatte statsskuld, och å den andra tycktes nekandet af den existerande statsskuldens reglering på tjenligaste sätt vara ett iudirect medel att framkalla andra mått och steg af Regeringen, dem man lösligen vjdrörde, då man antydde fruktan för systemets missbruk och de upplånta medlens användande &c Om jag misstagit mig i detta omdöme, frågar jag, hvad det väl betyder, att man utbreder sig öfver fondsystemets vackra sida, den ingen, sorn det ringaste följt utvecklingen af Europas creditförhållanden, numera på allvar bestrider vara, in abstracto, ett det lättaste medel att afbörda redan iråkad skuld eller att erhålla de capitaler, som till landets försvar' eller förkofran beliöfvas? Än mer, hvilken betydelse har det, att fondsystemet prisas inför deni, som öppet medgifva dess värde, men bestrida dess tillämpning för det närvarande?
Hr Cederschjöld hafva vädjat till de af Husets ledamöter, hvilka reserverat sig emot det sednast fattade beslutet om de icke då trodde, att det af Hr Cederschjöld framställda förslag till gemensam tanka, skulle förqväfva alla öfrige förslag i samma anda. Jag erkänner, att jag voterade och reserverade mig i denna tanke; men jag kan alldeles icke finna, hvarföre detta skulle förhindra mig att nu, sedan man genom klara skäl bevist, att jag härutinnan misstagit mig, derigenom alt jag icke noga betänkt hvad Hr Cederschjölds förslag verkligen innehöll, med fullkomligt godt samvete kunna rösta för Gr. Lagerbjelkes förslag. Hr von Hartmansdorff: Gr. Mörner har yttrat sig så väl, att svårligen någonting bättre eller dermed ens jemförligt kan sägas. Jag vill således blott betyga Frih. Raab min glädje deröfver, ali han, som för en limma sedan önskade måhända flera veckors uppskof i denna fråga, för att derutinnan stadga sin öfvertygelse, så hastigt återfått sin snarfyndighet, att han nu, då ett förslag till gemensam tanka framställes, genast är beredd att antaga detsamma. Gr. Spens: Då jag äfven var en bland dem, som reserverade mig emot det genom den förra voteringen af Rj o. Ad. fattade beslut, torde jag också häröfver vara Gr. Mörner någon förklaring skyldig. Jag instämde egentligen uti den reservation, som Frih. Hamilton afgaf, hvilken, om jag fattade den rätt, sträckte sig icke blott lill det sista af R. o. Ad. fattade beslut, utan äfven till de 2:ne föregående. Jag bekänner, att det af dessa beslut, som jag synnerligast ogillade, var det, hvilket innefattade afslag å den af Hr Akerman gjorda framställning; men äfven i afseende på de öfrige hade jag biträdt en mening, olika mot den som segrade. Då jag voterade enligt den sist framställda propos., var det verkligen min tanka, att det af Hr Cederschjöld framställda förslag icke borde till Const.Ulsk, hänvisas såsom utgörande R.
Beträffande Bergslags-styrelsen för Sala silfververk och hvad dertill hörer, tillstyrker jag, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kollegii förslag: att Grufve-rätten må i dess nuvarande form upphöra, och administrationen samt den ekonomiska förvaltningen vid silfververket öfvertagas af en ”Bergslags-Styrelse”, bestående af Bergshauptmannen, hvilken, uppå Bergs-kollegii förslag, af Kongl. Maj:t utnämnes samt är ordförande i Bergslags-styrelsen och vid Bergslagets sammankomster; en Grufve-Ingeniör, hvilken nämnes af Bergs-kollegium och motsvarar förut varande Geschworner; samt Tre af Bergslaget bland delegarne i grufvan och silfververket genom allmänt val för tre år utsedde Styrelse-ledamöter, af hvilka ledamöter dock hvarje år en skall i stadgad ordning utgå, derest icke densamme, genom nytt val, för ytterligare tre år, vid befattningen bibehålies; att de med löner från kronans stat försedda Bergs-fiskalsoch Bergs-gevaldiger - Kongl. May.U Nåd. Prop. om Statsverket, 1853. 13 tjensterna, hvilka efter grufvedoms-rättens upphörande äro obehöfliga, indragas; men att deremot