Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Presterskapets ringa vilkor samt bekymmersamma och nedslående utsigt för framliden, serdeles i Lunds Stift, hemställt; ad) att, då en Adjunct inom nämnde Stift uppnått en ålder af 32 år, han måtte vara fri från missiv-tvånget, så vida att det finge ankomma på Öfverenskommelse emellan honom och Dom-Capitlet rörande hans tjenstgöring, utom i de fall, då han på en kortare tid kunde anbefallas tjenstgöra i granskapet af sitt hemvist; förmenande motionären att detta vore så mycket billigare, som Adjunclerne inom andra Stift vanligen blifva vid denna ålder befordrade till ordinarie tjenster; b~) att, inom de foikrikare pastoraten af samma Stift måtte inrättas Saceilanier, hvartill borde användas dels annexoch mensal-hemman, hvilka, enligt motionärens förhoppning, skulle, utan svårighet, af Presterskapet vid inträffande ledigheter småningom upplåtas för ändamålet såsom boställen, dels klockare-lägenheterne, emot skyldighet för Capellanerne, sorn erhölio dem, alt besörja undervisningen i församlingarnes folkskolor. Hvad nu först beträffar lönevilkoren för Preste-adjunclerne i allmänhet, så, om det också icke kan bestridas all dessa vilkor på många ställen icke motsvara behofvet, och att åtgärder för rättelse deri således påkallas både af billighet och rättvisa, så mycket heldre, som Adjunctefnes tjenst - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, iV.-o 13g. 11 göring ofta är ganska trägen, böra sådane åtgärder icke sträcka sig vidare, än för handen varande förhållanden medgifva. Med afseende härå, får Utskottet anmärka: att
Med en odlingskostnad, beräknad till 52 R:dr per tunnland, har der skördats: af råg och hvete 30:de kornet eller per tunnland 10 tunnor, » rofvor » » 195 », » korn, 2:dra skörden efter bränningen » 10 », » blandkorn » » 12 », » hafre » » 10 », » gräs, igensådt i l:sta sädesgrödan » 300 lispund, » » » i 2:dra » » 150 ä 200 »; Upprensning och sänkning af Rala-ån i Kumla och Halsbergs socknar. Äfven för detta företag har ett lån erhållits af staten till belopp af 20,400 R:dr och derjemte 5,100 R:dr utan återbetalningsskyldighet. Arbetet började i Juli 1858 och afsynades i Augusti 1860. 44 mantal, största delen tillhörande mindre jordägare, hafva deraf dragit nytta för en areal af 1,800 tunnland. Kostnaden har utgjort 31,380 R:dr, hvartill jordägarne sammanskjutit 5,880 R:dr. Vid 1860 års slut voro minst 100 tunnland odlade, af hvilka en del redan då burit skörd; och Sänkning af Wiby-sjön i socknen af samma namn. Arbetet verkställdes år 1857, och genom den då gjorda sänkningen, efter uppgift 3£ fot, ansågs en jord vidd af 1,000 tunnland blifva odlingsbar. Till en del har afsigten vunnits, men fråga har sedermera uppstått om sjöns ytterligare sänkning. Om den år 1856 fullbordade sänkningen af Lillån i Längbro socken nära Örebro stad är uppgift lemnad redan i förra fem årsberättelsen. Efter verkställde undersökningar 1858 för utdikning af de såkallade Granhammarskärren i Wintrosa och Kräklinge socknar, som beräknats medföra en kostnad af 56,374 R:dr 45 öre, har Eders Kongl. Maj:t för detta företag, hvarigenom omkring 1,000 tunnland jord ansågos kunna göras odlingsbare, den 8
Dä Kongl. Maj:t icke känner de beräkningar, som grundlagt denna Riksens Ständers ätgärd, finner Kongl. Mast lämpli. -ast att endast Lfwerlemna Commerce-Coliegii Den 21 September. 619 underdäniga anmälan till Stats. Utskottet, som ofelbart lärer inse angelägenheten deraf, att, i en tidepunkt dä Rikets näringar mera än nä. gonfin bchöfwa befrämjas, medel till nödiga och förut bestamda uppmuntringar dertill icke warda Kongl. Mast being: e. Kongl. Maj.t förblifwer Riksens StänderS Stats Utskott med all Kongl. Näd vch ynnest rvälbewägenvr »uprs. klans ^srta. iöfwer detze Nädlgst framställa omständigheter wid Stats. Regleringen sär till Riksens Högloft. Ständer Stats-Utskottet aflemna sitt Utlärande i den ordning, hwartill den Nädiga Propositionen föranleder, nemligen: p:» Angäen-e Caffelpenningarne till prest, -euten j Swea ^af-Rätt. Riksens Högloft. Ständer lära säkert finna de af Kongl. Masit Nädlgst anförde skäl för den oundgängeligt nödiga ansedde tillökningen i Löningswillkoren till Presidenten i Swea Hos. Rätt wara sä talande, att Stats. Utskottet an. ser sig icke behöfwa derwid nägot tillägga. För närwarande njuter denna President pä Stat icke mer än i-66: R:dr.; med den af Riksens 620 Den 2» September. Högloft Ständer för Pennin,ge löntagande El. vile Embetsoch Tjenstemän bewiljnde zz; pro. cent Löne-tillökni g, kommer han dock icke akt uppbära mera än 2221: R:dr. ärligen; en in. komst som, dä man ihägk-mmer den med d tta bland Statens Högsta Embeten ärföljande kost. samma representation, ostridig! finnes för ringa. Stats.
Men deremot kan jag ej förena mig uti det yttrande, hvarmed betänkandet slutar, så till vida som med detta yttrande skulle kunna menas, att Waxholm, äfven sedan det erhållit ett nödigt antal gröfre kanoner och de vid en fästnings försättande i krigstillstånd alltid nödige krigsrustningsarbeten blifvit utförda, ej skulle vara i stånd att »verksamt deltaga i försvaret af Stockholms skärgård;» — 267 — dels ock af Riksdagsfullmäktige!! Garl Anders Larsson: »Som majoriteten inom Herrar Revisorer, vid berättelsen om deras besök på Waxholms fästning, i förstone tillkännagifvit. att byggnaden blifvit »omsorgsfullt utförd och väl underhållen», men sedermera vid slutet af berättelsen uttala den mening, att »fästningen ej numera uppfyller det med densamma afsedda ändamål»; så har jag ansett det ligga en uppenbar motsägelse i dessa båda yttranden och förty icke med min röst biträdt deras inrymmande i revisionsberättelsen. Alldenstund man sällan hört, att grannen i öster eller andra länders korporationer offentligen tillkännagifva de punkter, hvaruti deras sjö- eller landtförsvar är svagast, hade jag trott, att Rikets Ständers Revisorer bort innehålla med sin förkastelsedom mot W'axholm, åtminstone till dess fästningens hållbarhet blifvit mera grundligt undersökt, än som vid Revisorernes flygtiga påseende kunnat ske. Att Waxholms fästning icke kan motstå den nyare tidens förstörelsemaskiner, behöfde Revisorerne sannerligen icke upplysa, ty detta är temligen allmänt kändt och gäller lika mycket den ena som den andra fästningen; sålunda kunde detta icke vara ändamålet med berättelsen. Att kanoner af gröfre kaliber vore önskvärda och sannolikt äfven anskaffades, då tillgång dertill medgåfves, var icke heller nytt.
Stat åtnjuter; samt efter det i anledning häraf Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket uti underdånigt utlåtande hemställt, det Andersson måtte hos Rikets Ständer anmälas till erhållande af rättighet att, efter afskedstagande! från läkare-tjensten vid förenämnde fängelse, få under sin återstående lifstid ä Allmänna Indragnings-Staten åtnjuta det belopp, han i aflöning för samma tjenst egde uppbära, nemligen dels i Stat bestämdt arfvode 400 R:dr och dels ett Andersson, för lemnad läkarevård åt garnisonen, personelt beviljadt arfvode af 66 R:dr 32 sk., eller tillsammans 466 R:dr 32 sk., uti hvilken underdåniga hemställan Kongl. Stats-kontoret, i ämnet bordt, på anförde skäl, hufvudsakligen instämt; har E. K. M: t, enär Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 2 Juni 1848 förklarat, att, laslän de icke lemnat bifall till gjord framställning derom, att vid fångvården anställde Läkare skulle få bestämd pensions-rätt sig tillagd, Rikets Ständer likväl voro benägne att, i händelse en eller annan bland desse Läkare skulle finnas särdeles förtjent att af en sådan förmån undantagsvis komma i åtnjutande, taga frågan derom i särskildt betraktande, samt, beträffande Andersson, vitsordadt vore, att han, som närmare 47 år varit vid arméen såsom Läkare anställd, derjemte allt från Maj månad år 1830 till samma månad 1852, då han, till följd af sjuklighet, hvilken han under sin långvariga tjenstgöring sig ådragit, erhöll ledighet, oafbrutet med särdeles nit bestridt
A alia medel, som ingå till Ombudsmännen för Diskont-verkens räkning, utfärdas af Ombudsmannen qvitto, hvilket, för att såsom gällande anses, skall vara annoteradt, hvad Banko-diskontverket i Stockholm angår, af någondera utaf de i Direktionen deltagande Kommissarier samt, beträffande Lånekontoren, af vederbörande Banko-ombud; börande om denna föreskrift upplysning meddelas uti de qvittenser, som af Ombudsmännen afgifvas. Mom. 3. Vid granskning af Ombudsmännens leverermgslistor tillses, att de deruti upptagna afoch slutbetalningar till lid och belopp öfverensstämma med den bok, som föres olver den verkställda annotationen. Till fortsatt bibehållande vid denna lydelse föreslås § 85: 10:0 Jemf. § 85. Tvänne eller flera gånger om året skola Tvänne eller flera gånger om året skola två af Styrelsens ledamöter verkställa intvå af Direktionens ledamöter verkställa ventering af de hos Ombudsmännen bcfintinventering af de hos Ombudsmännen heliga säkerhetshandlmgar samt tillse, huru de, fintliga säkerhetshandhngar, samt tillse, huru Ombudsmännen tillhöi ande, löpande ärenden de, Ombudsmännen tillhörande, löpande handhafvas. Egande dessutom Fullmägtige, ärenden handhafvas. Egande dessutom om och när så nödigt anses, att åt någon Fullmägtige, om och när så nödigt anses, af Styrelsens ledamöter med juridiska kunskaatt åt någon af
Säteri yrkade perpemella arrende«eontractett beständ, hwarföre Riksens Ständer faststälde, att wid Lera» begiswande eller förbehäll skulle förblifwa? äf» wensom wid de siutne Skatteköpen af Kungsgärdar, frän hwilka ägarne icke wille assia; hwilkek Riksens Ständer» - Den i6 December. 1041 ders beslut, uppå Deras underdäniga anhällan, Kongs. Kammar-Collegium, medelst Kongl. Br.rwet as den az Mutii 1770 förständigades akc befordra kill werk» fjällighet och efterrättelse: Alla de förändringar, hwilka i förberörde mätto widlogos wid 1769 a.s Riksdag, anga dock allenast cnMld? personers men uphäkwa icke 1766 ars grum der för nya arrenden, wid antingen tilländalnpne eller sörwärkade contracrcr, hrvada» ock d-s;e grunder, sä wida icke Kongl. Majit,af serffilde orsaker, om en eller annan Kungsgårds arreiidering annorlunda förordnat, sedermera blrfwit wid nya arrende-conkracrerS ingående mkrtagne, stntiil dest Kongl. M rj.t under den 17 December 1749 widtog dsn förfnlrnug. hwareftec de till sörsta classen hörande 12 KungSgärdar, Kunzt, Ladugardar och Lägenheter, wrd yoorde ledighner äc» tvordne Utarrenderade, och wid hw'!kas arrenden ZracSUljlkoltet ansell någon annan anmäckning ick äga rum, än i anseende till dispositionen as arrende-summan foe Torrsjö Krono Säte.i, hwilken är anstagen lii! Läraren wid Wisingsö Schola.
©FattfPrifroaren ffafl berjemte foFa ada nobiga uppfinningar om be perfoner, forn af bonom bora antefnas, för bmilFas fäfrare od; fPpnbfam. mare mebbelanbe, SdnSmän, gjcrbingSmän ocb ©eymdn, eder Dtolemä. fiäre, be tmänne ftflnämnbe mib lifa anfrnar, forn i 45. §. angäenbc uteblifroanbe frän Cantate, ocb ©FatlfPrifningen fiabgabt dr. ffola roib förrättningen mara tiflftäbeS. 5* 47* £toarje ©FattfPplbig fPad cmiaForligen i SDPantal uppföras od; fareraS ber ban bofaft dr, tid ndfia farbag flpttar, eder fiårfla beten af äret ftg uppefjäder. ämbets, ocb Sienfiemän fFattfPrifmaS ecb tayetae för fine egne per. fonér, ber be bafma tjenfl od; ton. Diätter borgare fPad för fin perfon od; Söorgerliga Didring, t ben ©tab, ber ban dr borgare, Mantals. ecb ©FattfPrifraaS. kontingent, eder @enant-23orgare uppforeS i tantal od; erldgger patt t ben ort, ber ban äger bemroifl eder dr bofält, meb unbantag af borgerliga ofgifter, forn ban betalar tid ben ©tab, bmarefi ban i fäban egenfPap dr antagen.
Stockholm den 31 Augusti 1854. STOCKHOLM, trjckt hos ISAAC MARCUS, 1854i KonHiluliont-Ulskollelt Memorial, N:o 47 1 S:o 41. Arik. till Exp.-Utsk. den 5 Sept. 1854, kl. 1 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med Utlåtande om Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ändring i 50, 4 0, m.fl.%% i Regcrings-Formen och 4, 6, m. fl. §§ i Riksdags-Ordningen, i afseende på sättet för Riks-S tyr elsen s förande i vissa fall. Kongl.
Att släder och corporationer icke i delta fall få beskatta sig ulan Statsmakternes tillstånd, delar rätt; ty i annat fall skulle missbruk kunna uppkomma, inen när en stad ingär till Statsmakterna med anhållan att få frivilligt beskatta sig, så sannerligen jag kan förslå under hvilken synpunkt en sådan begäran kan afslås, då behofvet är omisskänneligt och högst angeläget. Jag tillstyrker bifall å motionen och afslag å Ulskts betänkande. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Då jag begärde ordet, var det egentligen för att begära uppläsning af Hr Grapengiesser reservation, och jemväl reservera mig rättigheten alt särskildt yttra mig öfver den punkt, som angår Hr Mölle' hjelms reservation. Hr Landtm, bär likvisst redan förekommit mig i sednare afseendet, och jag får således blott anhålla om uppläsning af Hr Grapengiesser reservation. Hr Grapengiesser reservation vid utlåt. N:o 23 upplästes. Hr von H a itilia nsdorff, Au g.: Jag tror mig hafva funnit att Hr Landtm, föredragit första punkten of Utsk:s betänk., men att R. o. Ad. afhnndlat den sisla, nemi. den, som angår Stockholms stad. Jag anhåller att af Hr Landtm, få veta hvaröfver man har att tala, på det jag må rätta mig derefter. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, vid början af föiedragningen utaf detta mål, hemställt, att det måtte aoG Den ig Augusti e. m. punktvis afgöras, hvilken hemställan blifvit af R. o. Åd. med ja besvarad, hvarefter endast första punkten blifvit föredragen. Hr Landtm, hade således trott att discussionen borde inskränka sig lill denna första punkt, ehuru han funnit, att åtskilliga talare redan afhandlat den 3:dje; för ordningens skull trodde han att det vore bäst, om discussionen äfven inskränkte sig till den punkt, som nu blifvit föredragen. Hr von Hartmansdorff:
För att utreda och styrka detta förhållande förklarar Herr Tottie: att högst troligt vore, att, 1 anseende till det låga värdet i verldshandeln å Rikets hufvudsakligaste exportvaror och den ökade import, som under första året efter utvexlingens början kunde väntas, cursen, åtminstone under detta första år, komme att varaktigt hålla sig öfver pari, eller 128 sk., så att all möjlighet vore tillintetgjord, att under denna period, då påkänningen å Bankens redbara fond blefve starkast, bereda genom Silfverköp någon förstärkning åt metalliska valutan; att de 2,3oo,ooo R:dr Specie, som, enligt den stadgade proportionen af 2 till 5, utgjorde Bankens hela disponibla tillgång för mötandet af vexlings-behofven, snart voro medtagna; samt att Creditivet å 1,000,000 R:dr, hvilket, enär inga återbetalningar derå, i anseende till den ofördelaktiga cursen, kunde göras samt beständiga omsättningar endast skulle medföra dryga kostnader för Banken och ganska snart föranleda Grundfondens utvandring antingen såsom hypothek eller till försäljning för Creditivets betäckande, äfven ganska snart vöre och förmodligen skyndsamt blefve medtaget för vexlingen. 4 Baneo-Vtskottcts Utlåtande N.-o 16. Tinder antagande af hvilka förhållanden och då härefter Banken inga andra utvägar egde till sina förbindelsers uppfyllande, än antingen Sedelindragning eller Utlåningens inställande, Herr Tottie ansett det vara så mycket iner sannolikt oell troligt, att det ej kunde dröja länge förr än ögonblicket vore inne, då hela disponibla redbara tillgången, fCreditivet inberäknade 3,3oo,ooo Rtdr Silfver, vore medtagen, som den framställda utsigten af indragning och utlåningens afbrott, efter hans tanka, inneLölle den allratydligaste och mest lockande uppmaning till Capilalister, penliinge-män och fordringsegare i allmänhet att på allt möjligt satt och genom alla länkbara combinationer snart påskynda uttagandet af Bankens bela disponibla redbara valuta.
Den låg där så lugn och stilla, utan synligt tillflöde, och dock var den fylld af klart, genomskinligt vatten. Granarna däromkring speglade sig i den med välbehag, och de lätta skyarna, som drogo fram däröfver, gåfvo, med sina växlande former, ett sällsamt lif åt vattenspegeln. Och hvilken samling af frodiga växter däromkring, som hämtade näring och friskhet från det obemärkta lilla vattnet. Om man kan säga, att hvarje människa har sin motsvarighet inom naturen ', så skulle jag vilja likna den kvinna, hvars drag här återgifvas, vid en sådan stilla skogssjö. Ej känd af många utom den krets, där hon verkade, utöfvade hon där ett välsignelserikt inflytande. Och den källa, som tillförde henne ett klart, aldrig sinande vatten, var utan tvifvel Guds egen lefvande hälsobrunn. Hon var ei hvad man hus.) Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Allm. Telef. Fredrika helgfri Bokir.-Akticb. Utgifningstid: hvarje Gernandts fredag. Lösnummerspris I 5 öre (vid kompletteringar). 70 öre p r n o n p. - r a d. Smolander. kallar en stor personlighet, ty vilja vi vara fullt sanna, så är det blott ytterst sällan, som man träffar på en och annan sådan här i vår ofullkomliga värld. Men hon var en varmhjärtad och ädel kvinna, en vän, som aldrig uraktlåt att sträcka en hjälpande hand, då en sådan behöfdes, och som genomvakat mången natt i ömma omsorger vid en lidande nästas sjukbädd. I stilla ödmjukhet och utan allt prål gjorde hon sin gärning. Den växte och frodades liksom örterna kring skogssjön, därför att den ej kunde annat. Den hade sin rot i fruktsamt vatten.
Betänkandej N.o log. 9 om det ej i godo kan utan rättegång aflijelpas, innan målet drages för domstol, anmälas hos Consistorium, som då eger att efter omständigheterna föranstalta, det å allmän sockenstämma, i närvaro af Konungens Befallningshafvandes ombud, en billig sämja om capellansrättigheternas utgörande varder uppgjord, till samma kraft och verkan, som en i lagbehörig ordning träffad öfverenskommelse om pastoralier, samt att derefter conventionen, om den kunnat upprältas, insändes till Consistorium, som, derest den finnes på lag och billighet grundad, densamma till Nådig stadfästelse för längre eller kortare tid i underdånighet anmäler; men, i händelse sämja på sådant sätt icke kan tillvägabringas, åligger det Consistorium att, på sätt Kongl. Kungörelsen den 3 April 1816, rörande pastorsrättigheter, bestämmer, i samråd med Konungens Befallningshafvande, sedan församlingens invånare, der så nödigt pröfvas, ytterligare blifvit hörde, på grund af insände handlingar och inhemtade upplysningar, uppgöra förslag till lagligt och billigt contract om capellans-lönens utgörande af församlingen, och detsamma Kongl. Maj:ts Nådiga bepröfvande och sanction i underdånighet underställa. Sedan Utskottet sålunda redogjort för hvad författningarne i ofvanskrifne ämnen hufvudsakligen innehålla och föreskrifva, går Utskottet att upptaga och besvara de till Utskottet remitterade motionerna.
Ofver detta förslag har LagUtsk. således afgifvit sitt betänk., men Ulsk. har icke ansett sig hvarken pKgligt eiler bera t liga d t att göra några förändringar i de punkter, der inga sådana blifvit af motionären föreslagne. Sä är förhållandet med denna 1 § och det deri upptagna straff lill lif, ära och gods, i afseende hvarpå någon motion om ändring icke blifvit väckt, och hvarom Ulsk. derföre ej eller kunnat sjelfvilligt ingå i pröfning. Af samma orsak tror jag icke eller att LagUtsk. kan, i händelse af återremiss, fasta någon uppmärksamhet vid de här framställda anmärkntrne emot den nu förevar. 1 §, såvida de endast komma Utsk. tillhanda i form af anmärknrr, och icke blifva såsom nya motioner till Utsk. remitterade. För öfrigt får jag i afseende på Hr Cederschjölds, Hobert, anmärka, emot redaclionen tillkännagifva, alt hvad han nu yttrat redan varit föremål för sistl. riksdags LagUtsk:s behandling, samt dä blifvit besvaradt och vederlagdi. Det är visserligen sant, alt ordet vulsammeligen står särskildt för sig, såsom omfattande en egen art af brottslighet; men detta med rätta, enär samma åtgärd, utförd med svek eller list, inbegripes i de efterföljande orden: ”eller med råd eller gerning medverkar etc.” Sista riksdagens LagUtsk, ansåg till följd häraf den nu befintliga redactionen så klart uttrycka meningen i ] morn., att någon förändring deruti icke erfordrades. Samma förhållande äger rum i afseende ä anmärka, vid 2 mom. om ”uppsätligl och bevisligt fördöljande.” Ett fördöljande kan äfven ske ouppsåtligen, genom glömska; och ehuru ordet bevisligen kan anses öfverflödigt, enär ingen kan dömmas utan på grund af bevis, ansåg man likväl, med afseende pä ansvarighetslagens vigt och stränghet, att det icke skadade, om detta ord qvarstod, såsom ett skydd mera för den tilltalade. I sjelfva saken anser jag således fiir min del endast Hr von Hartmansdorlfs anmärka, mot sednare mom:s mindre fullständighet vara förtjent af uppmärksamhet.
Sterling är nära 36 kronor.” Då, enligt hvad jag nu haft äran anföra, Hr Lefre'n lika fullständigt utvecklat, som öfvertygande förordat Frih. Wredes i fråga var. förslag, så behöfver jag blott instämma till alla delar i de af Hr Lefren vid 1840 års riksdag yttrade åsigler i denna fråga, och anhåller på den grund att R. o. Ad. mätte återremittera Banko-Utsk:s nu föredragna betänk., samt ali mina dervid gjorda anmärkmr mätte få återremissen medfölja. Hr Bogeman, Carl Adolf: På sätt min vid betänk, bifogade reservation utvisar, är jag ingen beundrare af decimalsystemet i allmänhet, och ingalunda på sätt det af Utsk. nu blifvit föreslaget. Gr. Cronhjelm yttrade, då han på f. m. hade ordet, alt pluraliteten af BondeSl:s medlemmar inom Banko-Utsk. hade förklarat, att den ansåg allmogen hafva nog insigt i decimal-systemet för att kunna det med lätthet förslå och fatta; och Hr Grefven hemtade härutaf anledn. och stöd att förringa de betänkligheter, som man hyste emot systemets införande. Jag ber dock alt, såsom ledamot af Banko-Utsk., få, för min del, justera detta yttrande derhän, att, enligt min uppfattning, pluralilelens af Bonde - Den i Mars e. m. 51 St. inom Utsk. mening ej var sådan, utan efter hvad jag tror mig med visshet kunna erinra mig, förklarade denna pluralitet att, sedan folkskolor numera blifvit inrättade och kommit i gång, och man förmodade att undervisning i decimalsystemet der skulle förekomma, den trodde alt allmogen i framtiden lätteligen skulle kunna lära ätt fatta systemet. Vidare har Hr von Hohenhausen, då han på f. m. hade ordet, yttrat sig anse detta systems fördelar vara särdeles dråpliga och vida öfverlräffande alla andra räknesätt; men hvaruti dessa fördelar egentligen bestå, derom har Hr von Hohenhausen funnit för godt att iakttaga vältalighetens tystnad.
Annicka saknar dig mycket; och den trogna själen suckar och beder med mig. Ditt bästa ligger henne ömt om hjertat, och det är mig äfven ljuft att höra hur våra stackars gubbar och gummor prisa dig för hvar bundt tobak och hvar strut snus du gaf dem af din lilla sparkassa. De sakna dig alla – ack ja, men det är ej värdt att tala om. Jag innesluter dig i den Högstes beskydd, och beder dig af varmt hjerta, att du lägger mina förmaningar på sinnet, och icke för mycket efter bokstafven följer farbror Pehrs bref, hvilket han visat mig. Du förstår, barn, han menar i grund detsamma som jag; men karlarne ha sitt egna sätt att uttrycka sig. Din hulda mor Catharina Arnman. Fjorton dagar, sedan Arve emottagit detta bref från sin mor, skref han åter bland annat: ”Allt är nu godt och väl igen emellan mig och min patronessa; och min goda mor skall icke oroas af den föreställningen att mitt sinne är för stolt att kunna ödmjukas. Nej, tro icke det! Jag är icke så styfmunt, att en icke med vänlig hand kan lägga betsel på mig, fast jag har för mycket heder i bröstet, att ej skudda det af, om jag märker att man vill köra mig som en oxe för plogen. Det var visst på ett par veckor, som frun icke talade till mig. Herrn låtsade ingenting märka, och jag lät äfven saken hafva sin gång, ehuru jag nästan saknade den förra tiden, såsom bättre öfverensstämmande med mitt lynne, hvilket led af att se sura miner och kalla blickar. Lars var näsvisare än någonsin, och fick äfven sköta sig sjelf. Då inträffade så lyckligt, till den husliga fridens återställande, att det skulle gifvas en fest på patrons födelsedag, hvartill frun behöfde allt det biträde hon kunde få. Ibland annat var fråga om att spela en liten theaterpjes; men alldenstund inga dekorationer funnos att tillgå, blef förslaget kinkigt att utföra. Då erinrade sig frun att hon ibland sett mig fuska med målande, ett nöje som jag har min goda farbror Pehr att tacka för.