Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ofverläggningen om första punkten förklarades härmed fulländad, hvarpå Hr Gr. o. Landtm., efter framställning att i fråga derom blifvit yrkadt, dels att med afslag i Utsk:s Utlåt, i denna del, B. o. Ad. måtte bifalla K. M:s Propos. om tackjernstiondens uphörande för alla utom bergslag belägna hyttor och masugnar, dels ock att denna punkt, på grund af de deremot gjorde anmärkmr måtte återremitteras, först hemstälde om B. o. Ad. behagade bifalla den förevande l:sta punkten. Denna propos. besvarades med Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om E. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorda anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Då härefter Hr Gr. o. Landtm., såsom föremål för beslut, framstälde den nyss uplästa 2:dra punkten af Utsk:s förevande Utlåt., yttrade Hr Bildt: Under discussionen har jag yrkat bifall till K. Propos. i denna del af frågan, med-tillägg, att bestämmelserna i 2 § af K. Pörordn. d. 27 April 1846 skulle helt och hållet utgå. Jag har, ehuru jag önskade att gifva detta förbehåll en lämplig form, likväl icke kunnat på förhand finna sådana bestämda ordalag att jag nu velat framställa ett definitivt förslag Genom återremiss vinnes deremot ändamålet lätt, och då sjelfva sakens utgång derigenom ej kan lida, har jag, om de talare, som i likhet med mig yrkat bifall till K. M:s Propos., vilja förena sig om en återremiss, intet emot densamma, helst Utsk. genom den blifver i tillfälle att föreslå en lämplig redaction. Brih. Tersmeden:
Dihlström, utan att Westlind sjelf lärer åtnjutit någon fördel af de lån, för hvilka han till Diskontverket iklädt sig förbindelser; samt Diskontverket af Westlind bekommit icke blott den utdelning, som på Verkets fordringar belöpt från hans konkursmassa, utan äfven i afbetalningar under loppet af mer än 20 år en summa af tillhopa 3,232 R:dr 50 öre, hvilka afbetalningar blifvit af Westlind punkt ligt fullgjorda, ehuru hans ekonomiska ställning under sednare tiden försämrats, så att han, efter hvad Utskottet har sig bekant, Hera gånger nödgats ånyo träffa ackord med sina enskilde fordringsegare, har Utskottet, i betraktande häraf och då Westlind vid nära 74 års ålder upphört med sin handelsrörelse och således icke deraf kan påräkna någon inkomst, samt vidtagandet af ytterligare exekutiva åtgärder mot honom endast skulle tillskynda Diskontverket kostnader, funnit Westlind böra från gäldande af sin återstående skuld befrias, och får alltså hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att så väl kapitalåterstoden å lånet N:o 868, Rrdr 233: 91 öre, samt å lånet N:o 126, R:dr 1,113: 75 öre, som samtliga af Westlind oguldna räntor till Diskontverket mätte eftergifvas och utur räkenskaperna få afskrifvas. Ank. till Exp.-Utsk den 10 Jan. 1863, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af ett utaf Advokatfiskalen G. Hörstadius gjordt ackords-anbud. Uti en till Utskottet ingifven skrift har Advokatfiskalen G. Hörstadius förmält, hurusom han kommit i tillfälle erfara, att en ålderstigen, sjuklig och i följd deraf äfven orkeslös man, f. d. Viktualiehandlare!! P.
^)?u mera mätte dr t ej wara privilegium alt äga Säteri och Frälse, ty om i dag den uslaste stLMe wilmer, pä Nunwrlytterl 40 n 50,020 R:dr. Deri 15 Januarit. 71; kan han dagen efter köpg Säteri ock) Frälse. Huru kan sAdänt kallas pr vnegium , som äldsta Grefwe» och samsta tiggaren aga lika rättigheter förwärfwa och behälla, blott de äga penningars Jag will uppräkna de p ivittgier, som Nidderst. pct och Adeln ännu äga i:o Är Hofrätten Adttns törsta Domstol2 v Hofwa de läktare art lä u matning pä sina fordringar, hos underhaiwa.nde Bönder och Torp re, h ttlket sä torde betjena sig af. zo När be dö, rmgks klockan 12. 4'.o Har Rldder stnptt och Adrin rättighet, atl sjtttwe u-nämna sitt Adeilga namn och r sigillet nyttja sitt wapen. 5:0 Aro Capita, man wal, bcrättigade, att utgöra otc Rikets Stand; men deremot lä de wid Riksdagarne underhälla sig sjttfwc. De öfriga qwarworande privilegier iönar ej mödan att uporäkna. Alla be personliga privilegier jag äger, ar jag gansta willig <ut lemna. Dm jog heter ^iLlmer eller ka» qvitta Mig lika; men att dermed tro mig för andra dvrrgilwa d-tza fä pr-v-leaier, sörmoda^ jag aldrig kan bliswa mi» rättDtt mäste: wara hwar^ mans ege» rättighet. Huru stullc dek wä> tillaä t ett Samhälle om flere kunde fäd« ta sig tillsammans att utan föregängen ransaknlm; och kaga stal srändömma medborgare deras lif, egendom och lagliga rättigheter?
Dessutom hade blifvit upplyst att ibland de saker, som ansetts tillhöra Kongl. Majit och Kronan samt af f d. Kongl. Famillen varit disponerade, saknades nu mera: 1 o Atskillige piecer af Silfver och Porcellaine, som blifvit upptagne pä en af Kammereraren Forsstrand aflemnad förteckning och skola varit uppförde bland Drottningholms SlottsInventaiier för är 1795» hvarvid blifvit anmärkt - Den a Juli. mätit att f. d. Konung Gustaf Adolf dem bortskänkt till Mark-Grefvinnan af Baden. Presidenten Friherre Lagerheim hade likväl, såsom Bouppteckningsman, härvid upplyst, att berörde Silfver-piecer, värderade till 1,307 Ridr, varit upptagne i Bouppteckningen efter Högstsalig Hans Majit Konung Gustaf III och ansedde såsom honom enskildt och icke Kronan tillhörige, äfvensom Porcellainet torde blifvit af f. d. Konungen sjelf inköpt, hvarföré någon ersättning för desse persedlar icke syntes kunna af Kronan begäras. 2:0 Diverse persedlar af Guld, upptagne på en förteckning af nu mera afledne Inventatie-Förvaltaren Karrirnereraten Norstedt, hvilka Såsom hörande till en Bordscöuvert, alltid skola blifvit nyttjade af f, d. Drottningen och af Hen* ne medtagits vid f. d. Kongl. Familjens afflyttning ur Riket. Värdet derå häde blifvit uppgifvit tili 182-J Ducater, samt 3:0 Flere persedlar af silfver, äfven upptagne på samma förteckning, med en vigt äf tillsammans 2,118| lod, Söm till en del blifvit anmärkte såsom inköpte till Completterande af f. d. Konungens rese-service, iiksom 2:ne brödkorgar af silfver, tillsammans vägande 87* lod, hvilket allt blifvit af f. d. Kongl.
Jag anser det vigtigt för kyrkan , alt skicklighet och lärdom eftersträfvas af dem, som egna sig åt lärarekallet; men då det ligger i menniskans natur, att hon måste hafva något att sträfva efter i lifvet, så måste äfven presterskapet, under sträfvandet efter insigter och kunskaper, hafva något mål för delta sträfvande, och detta mål är biskopsembetet, likasom chefsplatser inom militära och civila corpserna utgör målet för deras sträfvande, hvilka egnat sig åt dessa yrken. I öfrigt får jag förklara, att jag fäster föga afseende vid motionen, som blott synes hafva för syfte ett alltför inskränkt pecuniärt statsintresse. Frih. Boye: Må Frih. Cederström, som bland oss gjort sig utmärkt för ett klart och redigt, icke allom gifvet, lyckligt framställningssätt, ursägta, att jag denna gången icke förmår logiskt sammanbinda böl jan och slutet af hans yttrande. Hr Frih:n slutade med att medgifva alt verk stäl - Den 20 Mars f. ra. 393 stadighet af motionen icke kan följa utan biträde af Const.- Utsk.; men Hr Frih. började med det förklarande, att förslaget icke innebar något stridande mot constilutionen. Jag är villig att tillskrifva felet min fattning, då jag finner försatsen i strid med slutföljden. Jag begär blott att få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att motionen är grundlagsvidrigare, än jag förut nämnt. Må det tillåtas mig att ännu en gång uppläsa 29 §:n Reg F:n. Den lyder så: ”Till Erkebiskop oell biskopar, med hvilkas val förhålles efter förra ”vanligheten, utnämne Konungen en af de tre, som föreslagbe blifvit.” Det är således klart, att 0111 vi äga makt att afskaffa biskops-embetet, så ägde vi också makt att betaga Konungen en honom tillagd rättighet. Jag bestrider remiss och anhåller om propos på afslag; men icke anser jag ämnet så vigtigt, att jag skulle vilja påkosta densamma en votering. Ilr Ribbing, Arvid:
På grund häraf funno Utskotten sig böra afstyrka bifall till det väckta förslaget. Då berörde betänkande blef af Irenne Riks-Slånd godkändt, och några skäl nu icke blifvit anförde, som föranledt Utskotten att frångå den åsigt i detta ämne, som äro i samma betänkande uttalade, så få Utskotten, jemte meddelande af den upplysning, all, utom det förbud för mensal-heinmans försäljande till skatte, som innebålles i ofvanberörde Kongl. Förordning den 19 September 1723, det blifvit genom Kongl. Resolutionen på presterskapets besvär den 23 December 1747, föreskrifvet att då, till skatte försålde preste-stomar och mensalier, säljas utom börd, de må af kyrkorne eller församlingarne åter inlösas och af presterskapet sedermera oqvaldt nvttjas, att skatteköp å annexoch mensal-hemman i Skåne och Halland ovillkorligen, och i Bohus Län villkorligen, eller derest besittnings-rätten föle år 1810 tillkommit genom kyrkoherdens städsmål eller antagnings-bref, blifvit lörbjudne medelst Kongl. Brefven den 22 April och den 22 Maj 1819, samt att, enligt hvad Kongl. Brefvet af den 4 Maj 1833 stadgar, annexoch mensal-hemman inom Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, med undantag af enkesäten och de hemman, som kyrkoherde, capellan eller klockare vanligen brukade, borde bortarrenderas på 30 års tid, äfvensom Consistorierna ega, att efter vederbörlig pröfning, stadfästa eller afslå de gjorda arrende-anbuden, — vördsamt tillstyrka, att ofvanberörde motion, ej måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 13 Maj 1845. 4 Statssamt Allm. Bessi.- och Ekon.-U(skottms Utlåtande, X:o 124. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Maj, kl. 6 e. m.
Ridderskapet och Adeln till Utskotten remitteradt memorial, har Herr Stjernsvärd, G. M., anfört, hurusom vid beklädnaden af de flesta utländska Armeer, såsom Ryska, Preussiska, Danska m. fl., byxorna förfärdigas af kläde med olika färg mot lifplaggen, hvartill orsaken borde sökas deruti, att en mindre dyrbar, men lika ändamålsenlig, färg kan användas för byxklädet, samt ett oiikfärgadt kläde uti lifplaggen och byxorna dessutom medförer den fördelen, att persedlarne längre kunna brukas, enär deras genom olika slitning uppkommande skiljagtiga utseende då ej så snart föranleder till det ena eller andra plaggets cassation; och har motionären hemställt, att, för beredande af en dylik förändring i Svenska Arméens beklädnadssätt, Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att byxor af blått med hvilt meleradt kläde, såsom bäst förenande fördelarne af minsta tillverkningskostnad och längsta varagtighet, måtte inom hela Arméen anläggas i den mon, som nya byxor böra vid hvarje Regemente eller Corps anskaffas; förmodande motionären, att för hvar gång, som Alméen kommer att med nya byxor förses, en besparing härigenom skulle uppkomma för staten af 40,000 Ridr, enär klädesfabrikanterne, i sådan händelse och då hela Arméen erhåller byxor af lika kläde, kunna förfärdiga serskildt byxkläde till betydligt nedsatt pris, med afseende dels å den mindre bredd, sådant kläde behöfver och dels å den mindre dyrbara färg, som dertill åtgår. Efter öfvervägande häraf och då motionärens förslag synes kunna leda till en besparing i utgifterne för Arméens beklädnad, anse Utskotten detta ämne värdt all uppmärksamhet, och hemställa derföre, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majits i underdånighet anhålla, att, så vidt Kongl. Majit skulle i Nåder finna lämpligt, att Arméen förses med byxor af olika färg mot lifplaggen, Kongl.
Jag syftar härmed närmast på den hemliga synd, som man kallat »ungdomens farligaste fiende», och som ofta blir den unges olycka för hela lifvet. Men i våra skolor för gossar är bland lärjungarne äfven den gröfre osedlighet, som har sin härd i prostitutionens nästen, icke heller så sällsynt, som man kanske tror. Den förra lasten bör enligt min mening betraktas och behandlas hufvudsakligen såsom en sjukdom, och båda nu antydda former af osedlighet bland skolungdomen hafva i de flesta fall, enligt min öfvertygelse, sin första upprinnelse i okunnighet och lättsinnigt oförstånd. En sorgfällig aktgifvenhet på barn och ungdom, en sorgfällig vård för att förebygga detta onda, kärleksfulla varningar och råd äro härvidlag hvarje uppfostrares pligt. Isynnerhet gäller detta ungdomens föräldrar och målsmän. Skolan ensam kan i detta fall föga uträtta. På hemmet hvilar största ansvaret. Från hemmens sida sökes orsaken till ungdomens klenhet och sjuklighet ofta i ett öfveransträngande skolarbete. Det är icke min mening att förneka, att öfveransträngning förekommer. Men min fullkomliga öfvertygelse är, att det myckna talet om öfveransträngning i skolan oftast är ett kringgående af en verklighet, som rätteligen har ett helt annat namn, och som är ett samhällsondt i högsta grad, emedan den är grunden till en moralisk och kroppslig maskstungenhet hos ungdomen och sedermera blir grunden till maskstungna äktenskap och maskstungna familjeförhållanden. Att tala om det påpekade ondas orsaker och botemedel var icke nu min mening. Jag ville blott, såsom redan är sagdt, af förekommen anledning väcka uppmärksamheten på att det onda finnes i kanske större utsträckning, än man gerna vill tro. I stället för att gå in på kapitlet om orsaker och botemedel tillåter jag mig anmäla tillvaron af en liten bok, med hvilken jag för en tid sedan gjorde bekantskap. Dess titel är: »Ungdomens sedliga uppfostran med hänsyn till könens inbördes förhållande» af D:r Elizabeth Blackwell. Öfversättning. Sigfrid Flodins Förlag. Trots vissa longörer och tavtologier innehåller den mycket af värde för uppfostrare och lämpar sig äfven för att sättas i händerna på den mera vuxna ungdomen. Dock ännu ett ord.
Af denna orsak och i händelse Kongl. Majit i nåder skulle finna för godt att härom låta underhandla med Kongl. Danska och Preussiska Regeringrrne samt i fall Handelsoch Sjöfarts-fonden, från hvilken medlen, likasom till de öfriga Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande JM 11. 7 telegraf-anläggningarne, troligen komme att tagas, emot förmodan icke strax skulle befinnas tillräcklig för ändamålet, får jag föreslå att Riksgälds-kontoret måtte i sådant fall och på det Kongl. Maj:t icke måtte nödsakas afbida en kommande riksdag, af Rikets Ständer bemyndigas att af omhänderhafvande medel och emot framdeles ersättning af Handelsoch Sjöfarts-fonden, tillhandahålla Kongl. Maj:t det föreslagna kostnadsbeloppet, 400,000 R:dr Riksmynt, eller, i händelse Kongl. Preussiska Regeringen, hvilket med temlig visshet är att förutse, skulle finnas benägen att deltaga i halfva kostnaden, då endast hälften af summan eller 200,000 R:dr samma mynt.« Häruti instämde Herr Henschen och Herr Hodell. STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1857. Sammansatta Statssamt Allm. Besa.- och E Ion.- lits ho Itc Is Utlåt. iV.-o 42. I IV: O 12. Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 9 April 18S7, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af vackla motioner derom, ali hrouo-bref bä ringen dels måtte öfverlagas af Postverket och bestridas pä Statens bekostnad, dels verkställas aj enskilde, men kostnaden derför ersättas af Staten efter bestämmande af Härads-rält och Konungens Befallningshafvande, dels all all i mantal satt jord mätte ejler hemmantalet lika deltaga i kronobrefbärings-skyldighetens utgörande, dels ock slutligen att eli förslags-anslag mätte anvisas och ställas till Kongl. Maj:ls disposition, för all användas till bestridande af kr ono-brej bär ingen.
Asasjön, Wexiö och Carlshamn, angående en kommunikationsled mellan 163. Astronomisk glob, angående inköp af 148: 128. Atterbom, Professor, angående pension åt hans ogifta dotter 167: 107. B. Backabo 5 Thorbjörnsgård, angående dess användande till länsmanboställe .121. Baggensfjärden och Stora Wärtan, angående en farled mellan . 158: 28. Barholtz, Charlotta, angående pension till 167: 26. Barken, angående en jernvägsanläggning mellan Wessman och . 175. Barnbördshus, angående anslag till 1 48 : 47. Barthelemy, angående utgifter för Kolonien S:t 136: pag. 22, Begrafningshjelp, angående förändring i stadganden rörande 60, Beklädnad, angående förhöjning i anslagen till manskapets beklädnad vid Svea och Götha Artilleri-regementen . 183. » angående anslag til! Bevärings-manskapets . j ^ \ P^8' Bergvalls uppbördsbalans, angående .50. Bergslagshemman, angående deras frölseräntor 129. Bevillning, angående den för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga allmänna 291 3 Utlåtandets Nummer och Moment. !7\ p3°\ 7,2 ssmt JVs 124 pag 10 » vapenöfmngar, angående anslag till . .124 pag. 3. Biskötseln, angående anslag till .. 122: 28. Björling, E. G., Lektor, angående ett personelt anslag till . 167: 66. Björkegren, 1. G., angående pension till enkan 167: 84. Björkön, angående statsbidrag till vägomläggning på' 158: 3. Bodums socken, angående gärdemantalet inom 190. Bolmen och Drafven, angående afskrifning af lån för sänkning af . 157. Borås och Vestra Stambanan, angående jernväg mellan 235: 10. » angående återremiss å Utlåtandet rörande 269 » angående voterings-propositioner rörande anslag till .
Vidkommande åter bihanget till Riks-ståndens Protokoller eller de af Utskotten afgifna betänkande!) samt från Riks-stånden expedierade protokolls-utdrag, jemte Expeditions-Utskottets förslag till underdåniga skrifvelser, bar Utskottet erhållit den upplysning, att utaf de 1,350 exemplar, som upplagan af nämnde bihang under likasom under flera förutgående Riksdagar, utgjort, a (lemnäs till Ridderskapet och Adeln 450 exem » Preste-ståndet 75 » » Borgare-ståndet 85 » » Bonde-ståndet 136 » » Utskotten 44 » » några af Stats-departementena samt åtskilliga embetsverk och embetsmän 80 » hvarjemte till Riksgälds-kontoret öfverlemnas för att prenumeranter tillhandahållas 40 » tillsammans 910 exemplar. Utaf de öfverblifna exemplaren komma 400 » att tillställas Riksgälds-kontoret, för att, enligt de föreskrifter, som derom blifvit af Rikets Ständer meddelade, antingen genom nämnde Kontors försorg utdelas, eller till framtida disposition derstädes förvaras. Härefter återstående 40 » äro afsedda att hos Expeditions-Utskottet, vid skeende särskilda reqvisitioner från vederbörande Utskott, finnas att tillgå. Summa 1,350 exemplar. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Dec. 1857, kl. 3 e. m. Memorial, angående dels tillagg till förut meddelade stadganden i afseende på utdelningen af de tryckta riksdags-handlingarne, dels förhöjning af arfvodet för dermed förenade bestyr. (R:gs-Afd.)
Rektor vid en del al / dessa tillsältes genom val för ett år, vid andra väljes på tre år, vid ett annat väljes 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o US. \ på obestämd lid, under det denna befattning åter vid öfriga läroverk tillsättes genom fullmakt. Hvad åter angår lärarnes tjenstgörings-skvldighet, så, äfven om man afser från den af en motionär anmärkta olikhet mellan Lekiorerne, hvilkas tjenstgörings-skyldighet vid särskilda läroverk i sjelfva verket vexlar frän 4 till 18 timmar i veckan, och öfrige lärare, Unner man redan i fråga om de sistnämndes tjenstgörings-skvldighet den betydliga skillnad, att, under det denna vid en del läroverk utgör 32 timmar i veckan för hvarje lärare, vid andra 24 timmar för hvarje, utgör den vid ett annat 25 till 20, vexlar vid ett tredje mellan 30, 28, 20 och 16 timmar o. s. v. A.) Utskottet tror sig genom det enkla framläggandet af dessa faktiska förhållanden halva säkrast adagalagt, huruvida inom vårt land ett behof verkligen förefinnes af skolväsendets ordnande genom en ny lag. Så vida enhet inom'undervisningen, åtminstone i dess allmännare grunddrag, måste anses såsom icke blott välgörande, ulan äfven nödvändig för ett lands bildning, måste meddelandet af allmänt gällande föreskrifter äfven hos oss i detta hänseende vara önskligt; hvarom underdånig framställning torde böra göras och dervid tillika, i enlighet med hvad en motionär, Herr Doktor Säve, föreslagit, fogas en underdånig anhållan att skolväsendets ordnande måtte ske på de af Kongl. Maj:t, enligt Statsråds-protokollet den 9 November 1847, i Nåder gillade hufvudgrunder, hvilka äro alldeles desamma, som de genom Cirkuläret den 6 Juli 1849 anbefallde.
Föredrogs LagUtsk:ts den 28 sisth Sept. och 8 dennes bordlagde Betänk. N:o 54, i ani. af väckt motion om ett stadgande derom, att verkan af sökt lagfart å fastighet å landet skall beräknas icke blott från det ting, utan från den dag, lagfarten sökes. Sedan undertecknad, uppå begäran af Hr Dalman, meddelat uplysning derom, att förev:de Betänk, blifvit af de öfrige RiksSt:n bifallet, yttrade Hr Dalman: Sedan jag nu erhållit uplysning derom att LagUtsk:ts ifrågav:de förslag blifvit af de öfriga RiksSt:n bifallet, inskränker jag mig till att yttra, att jag för min del icke gillar förslaget. Häruti instämde Hr Printzensköld, Carl. Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad, framstälde H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Betänk:t och, då dervid svarades flere ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ts den 3 och 8 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 34, i ani. af väckt fråga om åtgärders vidtagande för att, under vissa vilkor, bereda åboerne å de s. k. kyrkobemmauen i Halland dispositionsoch besittningsrätt till samma hemman. Hr Printzensköld: Den som med upmärksamhet genomläst de motiver, som legat till grund för Utsk:ts i detta dess Betänk. gjorda tillstyrkande, skall svårligen kunna undgå att finna huru Utsk:t här gått öfver gränserna af all befogenhet och inlåtit sig på ett område, der, i händelse Utsk:ts förslag i detta fall blifver gilladt, ingen sedermera blefve säker till sin egendom.
Om nemligen någon eger en obesuten hemmansdel i ett hemmans-nummer och kan få köpa en dylik i ett annat, hvilka begge sammanlagde utgjorde besutenhet, vore detta förbjudet, äfven om begge hemmansdelarne vöre så belägne, att de kunde beqvämligen brukas tillsammans; och samma förbud vore för den, som hade besuten del i ett hemmansnummer, att i ett annat köpa obesuten del och sammanlägga denna med den förra i ett bruk. Följden häraf vore, att försäljningen af obesuten hemmansdel, då den ärfves, icke skulle kunna ske och att hädanefter ett dylikt arf, vanligen det enda, som en bonde i allmänhet kunde lemna hustru och barn, kunde blifva utan allt värde. Före 1853 års förordning hade tvister och undersökningar om besutenhet varit ganska fåtaliga. Nu åter blefve sådane till antalet mångfaldigt ökade. 1853 års förordning vore äfven derutinnan felaktig, att den väl förbjuder lagfart på obesuten hemmansdel, men ej kunde hindra en hemmansegare att låta utklyfva besutna delar och sjelf behålla en obesuten. Det af Carl Tholsson afgifna förslag till ny författning i ämnet är upprättadt i öfverensstämmelse med dessa åsigter. Bih. till R. St. Besaoch Ekon.-Utsk. Bet. Deriorutan har Johan Peter Andersson, under förmenande, att det tillägg, som genom Kongl. Kungörelsen den 20 Juli 1055 blifvit gjordt till författningarne om hemmansklyfning, endast ledde lill större svårigheter samt mera vidlyftighet och omgång vid förvärfvande och öfverlåtande af jord, yrkat att denna kungörelse, såsom en löljd af 1855 års författning, jemväl måtte upphäfvas. I 2 kap. 5 § sista momentet af Kongl.