Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men på andra sidan ådagalägger en närmare granskning så mycket stort, snillrikt och ^estående uti Fryxells verksamhet, att vi äro ännu mera öfvertvgade än då, att hans namn och rykte i kommande tider skall förblifva en af detta sekels klaraste stjernor i Sveriges historia, medan ännu ofödda trott sig böra vägra plats åt densamma. Det m&amp; dessutom nämnas att &gt;Valvoja&gt; innehöll redan 1881 ett af dr V. Vasenius författadt, Fryxells åsigter godkännande uttalande i samma hos oss mycket omtvistade ämne. Red. af Dag. Kr.slägten med undran spörja efter hans belackares namn och förtjenster. Först och främst måste man märka, huru kraftigt de anspråkslösa Berättelserna verkat äfven då, när man allra minst velat fasta vigt vid dem. Karl XILs historia må härvid tagas till exempel, eftersom detta parti af berättelserna framfor allt klandrats for ensidighet Säkerligen finner Fryxell icke någonsin nåd inför den generation, som orubbligt är öfvertygad om, att den unge hjeltekonungen, som » stod i rök dam », varit Sveriges störste son, vid hvars grift Svea borde i sorgedok böja knä. Ogerna torde denna generation hafva afstått från Narvas ryktbara och natio-nalstoltheten smickrande » en emot 10 stäldes », åtminstone litar den på, att » dvergalåten tystnar emot resen efter hand ». Denna generation går i grafven med orubbad öfvertygelse, att Fryxells ståndpunkt är kälkborgerlighetens och den kortsynta krämarandans ståndpunkt Då han på det mest träffande sätt skildrat konung Karls ädla sidor och förädlande verkan på hans folk, kan teckningen i alla fall icke tillfredsställa sådana läsare: bilden anses sakna kon-seqvens, emedan den ej öfverensstämmer med Tegnér; på grund af källorna berättas äfven sådana omständigheter, hvilka fläcka äfven en strålande ryktbarhet At kommande - forskare torde denna generation i ängslan, förgrymmad ropa såsom Talis Qvalis åt Fryxell: » Och aldrig går den kungen ur V&amp;rt sinnelag alltse ’ n Han grott ihop med vår natur Halft annat sekel ren.
Justitie-Ombudsm.annen: angående skedd granskning af den berättelse, som afgifvits af, se Berättelse. » om förhöjd aflöning åt, m. m. 114 4 1 215 — b. 16 Jan. b. 16 Jan. b. 16 Jan. b. 16 Jan. Förslag till Voterings-propositioner — 4 1 250 — g. 10 Febr. g. 10 Febr. g. 10 Febr. g. 13 Febr. Kongl. Proposit. eller Skrifvelser. j Samling. I Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. & & CA Pj P cg tö CD Ui p N:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o § Justitie-Ombudsmunnen: angående förrättadt val af Justitie-Om1 1 14 20 65 budsman och hans Suppleant Jönköpings f. d. fästning s-område, om upplåtelse till Jönköpings stad af vissa delar utaf
R;dr 55,500: — —, hvilka medel, jemte den vid 1857 års början å förlagslåne-fonden varande behållning af „ 3,886: 45. 3. summa R:dr 59,386: 45. 3. lemnat tillgång för utassignering af följande utaf Kongl. Maj:t i nåder beviljade förlagslån, nemligen till: l:o Mölnlycke mauufaktur-aktie-bolag, återstoden af det, jemlikt Kongl, brefvet den 28 Maj 1856, bolaget tillagde förlagslån å 40,000 R:dr B,ko, för drifvande af bolagets väfveri-fabrik i Säfvedahls härad af Götheborgs och Bohus län, R:dr 28,000: 2:o Mekanikus, Philosophie Magisten O. P. Hamberg, för hans fabrik i Stockholm för tillverkning af artiklar, som angå mått och vigt, enligt Kongl, brefvet af den 30 Januari 1857, 3:o Handlanden A. J. Ohlsson, för hans i Warberg anlagda mekaniska verkstad och gjuteri, enligt Kongl, brefvet af sistnämnde dag, 4:o Intressenterne i Malmö bomullsväfnads-fabrik, i afräkning å det, enligt Kongl, brefvet af samma dag, dem beviljade lån å .30,000 R:dr, 13,333: 16. - 9,000: 8,000: Summa B;ko R:dr 58,333; 16. —, hvadan totalbeloppet af utestående förlagslån vid 1857 års utgång uppgick till 498,946 R:dr 18 sk. 9 r:st.
Mom 2 Medlen måste förvaras i en kassa som står under Ordningsmannens och Kronofogdens gemensamma vård och ansvar. Redovisning sker på samma sätt som för Vår och Kronans uppbörd. Mom 3 Varje år före februaris slut skall räkning över inkomster och utgifter upprättas av kronofogden och ordningsmannen. Två av borgarna skall revidera räkenskaperna. Vid en allmän sammankomst redovisas granskningen, som sedan sänds till befallningshavande. Man beslutar om kronofogden skall ha extra betalt för detta ökade arbete. § 6 Om användandet av Köpingens inkomster Mom 1 Vid den allmänna sammankomsten skall ordningsmannen redovisa alla påbörjade och färdigställda arbeten. Man beslutar om vad som är nyttigt för köpingen och samråder om åtgärder och arbeten. Mom 2 Protokollet insändes till befallningshavanden som beslutar om de arbeten och byggnader som borgerskapet och kronofogden anfört som önskvärda. Han ser först till att de nödvändigaste arbetena blir gjorda, som att gräva brunnar, mura kajkant, förbättra lastbryggor, rensa hamnen. Vidare de arbeten som kommer att pryda köpingen, som planens inhägnad, torgets planering, trädplantering. Mom 3 Om det inte finns tillräckligt med pengar i kassan, bör borgerskapet för köpingens räkning låna pengar. Först skall befallningshavande pröva nödvändigheten därav och lämna tillstånd. En viss fond anslås till återbetalning av kapital och ränta. § 7 Om Köpingens Polis, Ekonomioch Kyrkoväsende. Mom 1 Köpingens innevånare lyder i polisoch ekonomimål under Befallningshavande i länet och kronofogden i orten, i justitieärenden i närmaste häradsrätt. Alla handlingar förvaras hos domaren, där var och en har fri tillgång Köpingen tillhör Mörbylånga församling av Resmo pastorat. Mom 2 Efter förslag av innevånarna utser befallningshavande en borgmästare. Han har tillsyn över lösdrivare, landstrykare och lättingar, att beslutade arbeten utförs rätt, att polis - och ekonomiförfattningar följs. Mom 3 Sedan innevånarna blivit hörda må befallningshavande föreslå tillägg eller förändringar som passa omständigheterna i detta reglemente. Stockholm den 27 april 1825 CARL JOHAN Kungörelse angående utgörandet av Persedel Järnräntan samt Kronans tiondetackjärn. Stockholm den 9 maj 1825 Kongl Maj: t har funnit att det inte finns skäl att lösningspriset på järnskatten skall fastställas vid de årliga markegångs sättningarna.
Dermed tyckte jag i mitt galna firsthnd, att det var mitt biista rld, att jag ingen sade emot och ingen till viljes, iimn stRldc allt i deras behag. DB svarade fni Ebba mig: i a du Br val klok nog som gammalt folk *. Min mormor tog mig och bad fru Ebba fara d, ilet jag ock gjorde med. - Jag for derh !in med glsdje och fröjd, och fru Ebba var SS ond, att hon hade mest spruckit i siingen, der hon tig, men niir jag bjöd min faster iiirstin och fröken Anna *) f a n viil, d i sjöng jag Jercinia klagovisa, sa det hördes i hiinnielen. D l drog inin mormor nied niig till Tidön, och sil slapp jag mina onda och harda dagar, som jag hade hos fru Ebba, Iivilka Tro allena Gudi bekanta, sa har jag lell stor orsak till att mekaGud. 40 Xir jag kom till Tidön, blef jag mycket VU agnad och ath8llen utaf alla till en tid, men min tunga lycka och svbra verld har varit SH mycket r,ankelbar och obestkdig med mig, sa att, da hon som bäst höjt mig sa högt upp, att jag har tyckt mig intet kunna önska mig vidare, s i har hon h e r sliippt mig sa djupt neder igen, att jag inte sjelf har vetat, huru jag skulle komma demr. Mina r#tt g a l a dagar varade inte Lange, ty min mormor tog nu p3 till att ildras, och var hon under tiden mycket sjuk och hade ett stort hushall, s5 att hon icke d alltid kunde se, hvad som mig fattades. ehuruväl hon m) .eket .Xiskade mig. Men dcr voro vii1 andra. som begynte till att ledas rid mig och voro mig mera onda an goda och hellre hade sett mig annorstiides Bn der. De kufvade mig i mjugg, nar inte mormor s %g, och stundom uppenbart.
Län förut väckte förslag om ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål, andragit, hurusom den, hvilken beifrar och angifvet’ brott, enligt motionärens förmenande, i första rummet vore berättigad till godlgörelse för den kostnad och tidspillan samt det besvär, som vore förenadt med hrottets angifvande och åtalets fullföljd. Det vore nemligen ett gammalt ordspråk, att ”der ingen åklagare är, finnes icke eller någon Domare” och det vore följaktligen af den största vigt, att den brottslige Liefve upptäckt. Under nuvarande förhållanden skulle det dock ofta inträffa, att den, som kunde lemna den säkraste ledning för en ogerningsmans upptäckande, förlege ali kännedom derom, af fruktan att ådraga sig det myckna besvär, den tidspillan och de kostnader, som Liefve en följd af brottets beifrande, hvarigenom den • brottslige ofta undsluppe sitt välförtjenta straff. Motionären har alltså föreslagit, att den, som upptäcker gröfre brott, såsöm mord, dråp, rån och tjufnadsbrott m. fl. dylika samt derför vidkännes kostnad och besvär, bör berättigas att, derest den brottslige saknar tillgång, af allmänna medel derför erhålla ersättning till det belopp, Domaren finnér skäligt. Utskotten, som tagit berörde framställning i öfvervägande, få i anledning deraf erinra, att då Lagen i 1 Cap. 1 §.
Finnes ej buljong — hvilket man dock, så vidt möjligt är, bör ha till hands — kan man, där förrätten tillåter, möjligtvis i stället använda vinsoppa (vinkallskål på sommaren), äfven chokolad, dock något tunnare och svagare än s o m brukas om förmiddagarna samt serverad med vispad grädde, eller ock i nödfall utesluta soppa och endast hafva fisk, kött och en efterrätt samt öl och vin, där sådant begagnas. Har man tillgång på fisk, kokar man ä la dauber eller gör stufningar, som sedan kunna användas till mellanlägg i omeletter, hvilka gå rätt fort att tillaga, eller ock krocketter, som dock fordra mer tid. Finnas kräftor, bör man vid tillfälle rensa dem för alt använda såsom särskild rätt eller blott till garnering. Hvad åter vidkommer köttet, så väljer man vid stekarna ut bitar, passande till stek, rostbiff, kotletter m. m. Dessa senare äro hastigt tillagade, men rostbiffar, stekar, eller hare kan man på för hand steka o c h slå upp såsen för sig, dock bör man ej fullsteka, dem, utan blott så mycket, att de kunna hastigt anrättas. Detsamma gäller o m höns o c h vildt. För öfrigt är det mycket praktiskt att koka in god kalops, s o m j u blott behöfver föga tid för att kunna serveras. Likaså kan man lägga in stekar i ättika o c h dricka, s. k. marinad eller surstek, eller koka in geléstekar, hvilka senare användas kalla med skarpsås till. Brynt potatis går ännu fortare att tillaga än kokt, o c h lagar man så, att man allt emellanåt har rifven potatis eller potatismos, så kan man lätt förskaffa sig potatisbullar, potatisplättar eller krocketter. Har man råd, så kan man j u alltid vara försedd med konservburkar och medels dem hastigt erhålla ej blott legymer till kött, utan äfven själfständiga rätter, sparrisomelett t. ex., men detta blir i längden dyrbart, ehuru det visserligen är fint samt i trängande fall ganska behagligt att kunna få en ögonblicklig förlägenhet afhjälpt.
Besvärsoch Ekon.Utsk:s afgifna förslag lill sammaujemkning af de särskildta Ståndens beslut i vissa frågor och de i sammanhang dermed föreslagna voter:spropos;r, alt förstärkt Besvärsoch Ekon.Utsk. blefve af nöden. Hr Landtm, hemställde derför, om R. o. Ad. behagade utsätta tid till förrättande af nämnda val, och ville Hr Landtm, i sådant afseende föreslå instundande Lördag i denna vecka, på e. m. Bifölls, Hr Frih, o. Landtm, yttrade, att, då ledamölerne af hvarje Stånd i det förstärkta Utsk. skulle vara 3o, och det oförstärkta Utsk:s ledamöter utgjorde 12, det egentligen vore 18 ledamöter, hvarmed Utsk. borde förstärkas; men då det kunde hända, att en eller annan af ledamöterne genom bortresa eller något annat förfall vöre förhindrad att i voteringarna deltaga, hemställde Hr Landtm., 0111 icke R. o. Ad. skulle tinna, att, såsom vanligt vid dylika tillfällen, ett visst antal suppleanter äfven på samma gång borde väljas, och föreslog Hr Landtm, att deras antal mätte bestämmas lill 9, då hela antalet af namn, som vallislorne borde innehålla, vore 27. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag hemställer om det icke kunde vara nog med 6 suppleanter. Det blifver i alla fall en ganska lång vallista. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Hr Landtinrs nyss framställda förslag, med den förändring, att suppleanternes antal bestämdes till 6, i följe hvaraf hvarje lista endast borde innehålla 24 namn. Gr. Horn, Claes Fredr.: Sedan en längre tid hvila på R. o. Ad:s bord StatsUtskts utlåt. Njo 463, ang:de statsbristsummans bestämmande, och N:o ^66, ang:de beräkning nf Riksg.contrs behof. Jag anhåller att dessa ullåCn måtte ju förr desto hellre till afgörande företagas.
M. dertill gifver sin sa rict ion, så ser jag ej, att redan utfärdade octrojer kunna innebära hinder för deras verkställighet, emedan detsamma endast afser controllerna; men jag har ej vrkat att delta skulle utgöra föremål för någon särskild propos., af den orsaken, att frågan om controllerna förekommer i någon viss §, och jag af sådan anleda, ej ansåg nödigt att göra någon framställning derom, förrän vi komma till den §, sorn innefattar detta ämne. Frih. Hove: Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s och särskildt Hr Sliåles uppmärksamhet derpå, att tit-1 är 0111 det lagförslag, hvilket af Utsktn blifvit fVamsläldl, sorn vi nu skola öfverlägga. Om nu denna öfverläggning slutar med att förslaget ogillas, så hemställer jag till Hr Stråle: hvad behöfves då något förklarande, att denna lag, sorn icke blir någon lag, skall hafva eller icke hafva retronetiv o n» verkan? Jag ber likväl att ännu härtill få lägga några ord. Som jag har mycken anledn. alt tro, det Hr Stråle ej är mera böjd än jag, alt bifalla denna lag, utan önskar att få sitt Den 18 Februari f. m. 4a5 sitt förslag antaget; så hemställer jag, om det ej blir den bästa ordningen för frågans afgörande, att vänta härmed intill dess hela betänkandet är genomgånget. Visar det sig då, att några lagstadganden äro bifallna, 0111 hvilkas retroactiva verkan fråga kan uppstå, så är det då tids nog att besluta om de böra hafva retroactiv verkan eller ej Skulle deremot den nya lagen alldeles icke vinna bifall, så förfaller ju också Irågan 0111 dess retroactiva verkan; men jag vill derför alldeles icke gå miste om det bättre förslag, sorn jag gerna tilltror Hr Stråle om att framställa, och hvilket hau eril. Riksd.Ordn. äger full rättighet att söka göra gällande, när det första förslaget är afslaget. Jag hemställer derför, om icke frågan 0111 lagens retroactiva vei kan må uppskjutas, intill dess vi sett om Utsk:ns förslag blir afslaget eller ej. Gr. Frölich:
Och tror du ej, att den hänförande känsla, man då erfar, icke på långt när så mycket gäller »föremålet» – det tillfälliga, som just då kom en under ögonen – som fastmer det ideal, eller jag vill säga sjelfva den motsvarighet, som man då för första gånger anar och efter hvilken hela ens varelse, nyvaknad, sträcker sig – med kropp och själ – med menniskoandens osläckliga längtan? Man gör sig en afgud, men det är i grunden icke den, man tillbeder, utan detta oändliga, som den representerar. Karl Gjellerup säger: »Ingenting är omöjligare än att höra detta ånyo, detta de doldaste själssträngarnes förspel, hvars mystiska genljud gör den första kärleken till den första. I allt annat kan en senare kärlek likna den första och öfvergå den: den kan vara innerligare, mognare, själfullare, men den måste växa upp ur den enskildes egen jordmån, den kan ej som den första – som Afrodite – dyka upp ur sjelfva det gränslösa hafvet, med sitt konkyliefina öra ännu fullt af oändliga böljeslag och af de dolda tångskogarnes tungsinta susning». – Ett giftermål med den tillbedda skulle icke rädda en från uppvaknandet; jag menar detta, som oblidkeligt visar, att afguden var – om icke af stock eller sten – så dock af en tarflig hvardaglighet. Hvad säger du, vore det ändå lyckligt att vara fastkedjad vid belätet hela lifvet igenom? det får rynkor, mister tänder ja, det är drastiskt men sant är det och lifsgemenskapen, den fans måhända aldrig! Man skulle kanske se det förflutna i ett helt annat ljus, än den daggfriska morgonbelysning, som nu är kännetecknande för den första, gryende böjelsen. Som det nu är, ligger det icke allenast det halft omedvetnas skärhet deröfver, utan pojken och flickan måste till på köpet stjäla sig till hvarje glimt nå, ja. Granska noga och se till, om icke just det otilllåtna – okända, det halft lockande, halft skrämmande, har sin dryga del i den förtrollning, som ligger i ett sådant tidigt tycke.
Leijon, M, Ryttmästare, pension åt • • • 74: 13. Lekander, F., Länsman » .. 74: 28. Lektorsoch Adjunktsbefattningar, löner för nya . • • • 66: 30. a. Lektorslön vid Carlstads läroverk, anslag till ny . ... 66: 61. Leibo—Ramsjö, väg emellan • • • 78: 3. Levins, C. G., Häradshöfding, enka, pension åt • 74: 56. Lida-åns upprensning • • • 78: 35. Lif och släpmunderingar vid rotehållsregementena • • • 51: 20. Lidköping—Håkantorp, jernväg emellan • * * 80: 10. »Lims/ens-penningarnes» uteslutande från Riks-staten • • • 60: 61. Lindhofs häradshöfdingeboställe, ersättning för jords expropriation från 26: 12. Linköpings hamn, befrielse från underhåll af • 89. » domkyrka, reparation af • 66: 98. Linköping, seminariibyggnad i . • • • 66: 110. a. Lock, D. L., Fängelse-direktör, pension åt . • • • 74: 5. C. Loka brunnsinrätlning, öfverlåtande af Statens eganderätt till . 44. Lomma församlings kyrkobyggnad . 60: 24. Lotsoch Fyrinrättningar, anslag till . • • • 52: 11. Lundberger, Th. Fr., Bataljonsläkare, pension åt . • • • 77: 9. f. 12 till Westerbottens läns Lundh, J. H, Löjtnant, pension åt Lunds universitets byggnaders underhåll Lylhs, J. E„ Rektor, söner, pension åt Lyström, J. G, Major, » Långebro mosse, ntdikning af Långholmens kronohäkte, tillbyggnad vid Läkares anställande vid seminarierna . Läns-arkitekter, anställande af .
Till stöd för en sådan af Rikets sist församlade Ständer, enligt deras den 10 October 1840 till Ivongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse, beslutad, men af Kongl, M ij:t icke bifallen, förändring, har Herr Ekholni åberopat de grunder, som blifva anförde i nämnde skrifvelse, hvars förnyelse i sin helhet han påyrkatj hvarjemte hufvudsakligast blifvit anfördt:af Johannes Andersson från Skaraborgs Län, och Ephraim Larsson från Elfsborgs Län, att, som den nuvarande olikheten i årfsoch giftorätt elter landsrätt hade sin egentliga grund i fordna tiders råhet och misskännande af qvinnans värde, samt i den sedermera, under samhällets utveckling, inrotade föreställning om nödvändigheten att bibehålla jorden inom slägte r n e, så borde, enär mildare seder och en högre upplysning inträdt, samt berörde föiestallning numera ej hade något stöd i allmänna tänkesättet, qvinnans naturliga vätt till jemlikhet med mannen i omförmälde hänseende icke vidare förnekas. I äktenskapet hade hustrun icke mindre omsorger än mannen.
Yid behandling den 7 och 11 innevarande månad af det utaf Utskottet uti Betänkande Nio 8 afgifna förslag till ny Riddarhusordning har Ridderskapet och Adeln, enligt hvad Utskottet tillhandakommet protokolls-utdrag för nämnda dagar utvisar, dels Uti flesta delar godkänt detta förslag, dels deruti beslutat åtskilliga förändringar, dels oek till Utskottet återremitterat några delar af detsamma; hvarjemte Ridderskapet och Adeln lemnat Utskottet öppen rätt att vid den förnyade behandling af förslaget, som till följd häraf komme att ega rum, vidtaga sådana förändringar uti de af Ridderskapet och Adeln godkända §§ af detsamma, som i anledning af den blifvande omarbetningen kunde anses behöfliga. Utskottet har till följd häraf till förnyad behandling förehaft berörda förslag samt dervid uti de delar, som blifvit till Utskottet återremitterade, beslutat åtskilliga förändringar, för hvilka Utskottet härmed går att redogöra; dervid Utskottet följer den ordning, hvaruti de uti förslaget förekomma. Vid § 7 af det förra förslaget hade Utskottet infört ett moment, deruti, i enlighet med hvad uti § 7 9 af Riksdags-Ordningen finnes föreskrifvet, det stadgades, att ingen till säte och stämma på Riddarhuset berättigad medlem af Ridderskapet och Adeln skulle kunna förmenas att dess sammankomster bevista; dock med undantag under krigstid för militär-personer, då de af Konungen i rikets tjenst beordrades. Detta moment blef af Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt, enär det ansågs att, sedan Ridderskapet och Adeln förlorat sin politiska verksamhet, dess medlemmar icke kunde fordra att fortfarande få tillgodonjuta den rättighet till tjenstledighet, som hittills tillkommit dem såsom medlemmar af ett Riks-Stånd, samt att följaktligen anledning vore att befara, det
Hvad sålunda förekommit, har Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet tagit i öfvervägande. De stora årliga utgifter, som deu af motionären föreslagna enroliering af fiskare och skärgärds-boer för tjenstgöring å örlogs-flotlan skulle medföra, anser Utskottet böra i fredstid undvikas, på det att, i händelse af ett krig, medel må vara ali tillgå för auvärfning och förhyrning af för flottans bemanning erforderligt folk. Att sådant icke skall komma att saknas, derest Staten är i tillfälle att erbjuda en skälig aflöning, tror Utskottet kunna med säkerhet antagas. Utskottet får derföre tillstyrka att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 5 December 1857, Reservation: af Herr af Edholm, E. IV. “Utskottets skäl till alsiag å motionärens hemställan finner jag icke fullt tillfredsställande. Jag anser nemligen att för ett så vigtig! Sammansatta Statssamt Allm. Bese.- och Eicon.-Utsk. Utlåtande N:o 39. 7 ändamål, sorn upprättandet af en'stamtrupp, ur hvilken vår örlogsflotta under krig kunde med säkerhet påräkna en ganska ansenlig rekrytering af förträfflige sjömän, den till en början föreslagna, jemförelsevis obetydliga summan af 5,000 r:dr b:ko ingalunda vore illa använd, litt förslag deremot, att med så ringa medel framkalla och till fäderneslandets försvar binda en dertill särdeles lämplig samhällsklass, synes mig desto hellre vara förtjent af den största uppmärksamhet, som vårt land just i ifrågavarande hänseende eger de betydligaste tillgångar, jemförlige med de mäktigaste sjö-nationers, både till antal och duglighet, endast de uppsökas och i dagern frammanas. Utskottets föreställning att detta sednare skulle lätteligen låta göra sig vid ett utbrytande krig, endast man då genom besparingar vetat förskaffa sig medel dertill, kan jag icke dela.
Betänkande, i anledning af väckt motion, att Handelsoch Närings-Discontens så kallade Reserv-fond må, med det belopp, hvartill densamma vid detta års slut kan hafva uppgått, i Batikens vinst inberäknas. Uli en inom Utskottet vackt motion, har Herr Grefve D. Frölich fästat uppmärksamheten derå, dels att den Reserv-fond, hvilken inom Handelsocli Närings-Disconlen, enligt 233 §. af Banco-Reglementet den 26 Maj 1835, blifvit bildad genom vinsten på utlåningen mot 5 procent af för HandelsUisconten mot 3 procents ränta tillgängliga förlag, vid 1839 års slut uppgått lill i8o,i63 Rdr 18 sk. 7 rst., dels ock att, enär, efter 1837 års slut, upplåningen från allmänheten upphört, så att Handelsoch Närings-Disconten sedermera rört sig med Bankens egne medel, omkring 2 millioner, hvarå 2 procent, såsom skillnad emellan den Banken godtgjorde räntan å 3 procent och ullåirings-räntan å 5 procent, blifvit nämnde Reserv-fond tilldelad, skulle, derest utlåningen förblefve vid omkring samma belopp af 2 •-millioner och föreskriften i berörde 233 §. bibehölles oförändrad, Reservfonden årligen okas med 4°/ooo R:dr och således vid 1845 års ingång utgöra 38o,ooo B:dr samt vid sådant förhållande och då erfarenheten numera visat, att föga eller ingen förlust å Handelsoch Närings-Discontens rörelse uppstode och en slik accumulation i alla fall vore olämplig, föreslagit: 1:0 att den vid detta års slut sig visande Reserv-fondens hela belopp varder inberäknad i Bankens vinst; 2:0 alt, med uteslutande af stadgandet i 233 §. af Banco-Reglementet, ali vinst eller föllust på Handels-Discontens lånerörelse för hvarje år intages i Bankens Hufvud-räkning. Direclionen öfver Handelsoch Närings-Disconten har, uti häröfver infordradt utlåtande, anfört, att