Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det skulle sig sä förhålla, som Hr von Hartmansdorff nu sednast anfört, nemi. att, hvad beträffar den frälse-jord, som innehafves af öfrige medlemmar utom R. o. Ad. så skulle denna frälse-jord vara underkastad att deltaga i utöfningen af fjerdingsmansbestyret, hvilket åliggande deremot icke skulle åtfölja den frälsejord som af R. o. Ad. innehafves, emedan den, pä grund af de adliga privilegierne icke skulle kunna underkastas en sådan börda. Om så skulle förhålla sig, så skulle deraf uppstå den orimliga följd, som nyss antyddes af Frih. Cederström, att ett hemman, deladt emellan 2:ne egare, fick helt olika onera. Derigenom skulle också visserligen stadgas en fördel för ett Stånd, hvilken fördel redan detta Stånd afsagt sig. Jag kan således icke ur någon synpunkt anse alt detta vore rättvist. Hvad äter angår det rätta och kloka i saken, så torde det ligga klart för hvar och en af R. o. Ad:s ledamöter, att det icke är rätt att protestera i en sak, der man icke kan få rätt i längden. Jag tillstyrker bifall till Exped.Utsk:s förslag till underd. skrifvelse utan det af Frih. Palmstjerna föreslagna förbehåll. Frih. Palmstjerna: Denna fråga om fjerdingsmansbestyret har jag förut nämnt vara egentligen af ringa vigt, men om Frih. Cederströms och Frih. Raabs grundsatser, jemförde med adliga pri - 568 Den 28 Ju n i f. m. vilegierne af 1723, 8 § skulle conseqvent genomföras, så skulle det på 3 Stånds beslut bero att betunga R. o. Ad:s säteriråoch rörs-hemman med rustning och rotering, med kronotionde, med hemmantalsoch jordeboksränta, skjutsning, o. s. v. när som heldst. Detta är conseqventa följden af de grundsatser, som Frih:ne Cederström och Raab nu yttrat.
Den andra som införde den Spiess ' ska metoden i Finland, var fröken Soldan i sin högre skola för flickor i Wiborg samt slutligen den tredje, fru M. Asp, som 1S68 börade kurser i Helsingfors, hvarifrån densamma spridt sig till alla landets flickskolor såväl statens som privata, äfvensom till föreningar för unga kvinnor öfver skolåldern. Fru Asps lära1891 rinnekurser ha på senare år varit besökta af ända till några och tjugu deltagarinnos, hvika nu verka dels i skolornas tjänst, dels såsom familjemödrar, spridande intresset för och insikten om turnöfningarnas nytta. Sin anatomiska och fysiologiska kurs ha de gjort vid universitetet. Senare ha manliga gymnaster arbetat för samma metod på gosskolans område, alla efter en noggrann pröfning af de olika systemens bärvidd inom sina hemland. Därigenom har en enhetlig utbildning af systemet vunnits, som för framtiden måste garantera landets unga blomstrande turnväsen så inom som utom skolan. Utom andra barnavänner har Z. Topelius varit en varm vän af den unga finska gymnastiken. Vid dess införande voro hans döttrars namn de först antecknade på den lista för deltagarinnor, som utställdes af fru Asp, och alltsedan har han varit en gynnare af samma system, mest i egenskap af ordfö- rande för skolrådet i statens » fruntimmersskola ». Men, frågar man, hvari bestå de principiella olikheterna i de skilda systemen, ty de yttre, uppvisbara, ådagalades vid gymnastikfesten i Stockholm? Ja, fråga är lätt, men svara med trycksvärta är icke lika lätt. Gymnastikens språk är lefvande lif, bokstäfver, om man så vill, af rörlig plastik, besjälade af lefnadslust och ungdomsmod, detta språk måste åskådliggöras i praktiken och meddelas från person till person, icke på papper. Här om någonstädes tillämpa sig Göthes ord: » grå är ' ajl teori ». Dock må man icke tro att härom icke blifvit teoretiseradt; det finns hela bibliotek af böcker och tidskrifter öfver detta tema, men vi vilja förskona Iduns läsarinnor från denna öfversvämning. Vare det nog att framhålla följande enkla grundprinciper Det bör och får ej finnas några stadfästadt schema, som läraren har färdigt att taga från hyllan.
Och detta samhällets betryggande fordrar i vissa fall lagbrytarens ställande utom den allmänna borgerliga lagen, samt att för honom stillas speciel lag, hvilken håller honom inom trängre gränsor, än hvartill han annars, såsom medborgare, vore berättigad. Dessa fall inträffa isynnerhet, då Iian söker alt undandraga sig det straff eller det tvång, som lagen föreskrifver för hans förbrytelse eller lagbrott. Han blir då i dubbelt hänseende farlig, och samhällets säkerhet krafvel’ i detta fall, alt en sådan, om äfven hans lif dertill skulle fordras, sättes utom gränsen att vidare kunna störa den säkerhet och trefnad, som inom hvarje val ordnadt samfund bör finnas. Lagen — jag talar nu om den allmänna för alla gemensamma borgerliga lagen — är ej stiftad för att skydda förbrytare utan de fredlige laglydige medborgarne. När till dessas skydd fordras lagbrytarens skjutande eller nedhuggande, måtte verkställandet af delta vara så mycket rättvisare, som han alltför väl känt följden af sina tilltag. Här återstår således blott den frågan att besvara: äro dessa nu föreslagna, stränga åtgärder hehöfliga eller ej? Äro de det ej, så fordrar menniskokärleken och den Christna religionen , att de ej heller böra användas; men äro de det deremot, så fordrar det lugn och den säkerhet, som är förnämsta kännetecknet på en väl ordnad och styrd stat, att de utan all consideralion verkställas. Sedan jag visat , att den föreslagna åtgärden är loflig, om den är nödvändig; så går jag derföre att söka bevisa dess nödvändighet.
Erkännande nyttan och behofvel åfelt tillräckligt Skärgårdsförsvar, måste jag likväl, i afseende på väsendtlighelen af det skydd, detsamma kan lämna landet, så mycket snarare skilja mig från Utskottets tanka, som Utskottet, från den sålunda angifna premissen kommit till ett beslut, hvilket jag ej heller kan gilla, nemligen den tillstyrkan att Ständerne skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla: det de å Femte HufvudTileln anvisade medel icke måtte användas till nybyggnad, förbyggnad eller svårare reparalioner af linieskepp i vidsträcktare moa, än att de redan under byggnad eller reparation varande skepp fullbordas. Då det genom tilllämpande af i)vad sålunda af Ständerne vore hegardt, kunde hända, att ett Skepp, som i detta ögonblick behöfde en svårare — ej ännu påbörjad —'reparation, måste lämnas att förruttna och förfalla, emedan det ej finge vidgöras, och sådant lika litet vore med god hushållning öfverensstämmande, sorn förenligt med det behof, landet eger att icke se sin redan fåtaliga Flotta förminskad, måste jag emot ifrågavarande villkor för medlens användande mig reservera, troende med visshet, att Kongl. Maj;t bäst lärer till landets sanna nytta ordna sjöförsvaret, om sådant, sedan Rikets Ständer bestämt anslaget, öfverlemnas åt dess höga bedömande. 2:o Jag kan ej gilla de skäl, på hvilka Utskottet tillstyrkt afslag å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslag för ytterligare 4 Capitainer vid Flottan. Jag tror nemligen, alt man icke bordt afstyrka den ringa tillökningen, som erfordras för sagde ändamål, enär Kongl. Majit, oagtadt en förestående Reglering af Flottan, enligt hvad i Nåder är tilikännagifvet, ansett dessa platsers tillsättande vara af behof vet påkailadt, och det således är gifvet, att ifrågavarande 4 Capitainer äfven äro behöflige, hurudan den förändring än må blifva, sorn personalen, vid vapnets reorganisation, möjligen kan komma att undergå.
Till iståndsättande af den genom storm skadade öfverbyggnaden å i arbete varande hamnarmarne vid Cimbritshamn, hafva blifvit äskade 14,930 r:dr hvartill kostnaderna, enligt uppgjordt förslag, beräknats; men då, enligt Utskottet tillhandakomna upplysningar, återställandet af nämnde öfverbyggnad icke är af den väsendtliga vigt, att underlåtenheten deraf kan komma att medföra den öfriga hamnbyggnadens förstöring, har Utskottet, då de allmänna bidragen måste för angelägnare föremål afses, funnit sig böra hemställa, att ifrågavarande anslag icke för närvarande må af Rikets Ständer beviljas. 3:o Vidare har Kongl. Maj:t föreslagit, att till den förstärkning af vågbrytaren vid Wisby hamn samt grundläggning af tvenne landtarmar derstädes, som, efter det öfverbyggnaden å vågbrytaren år 1845 blifvit genom häftig storm förstörd, befunnits vara af nöden, för att hamnbyggnaden må kunna motstå verkningarne af den vid stormar ovanligt starka sjögången, måtte anvisas det belopp, som, utöfver hamnkassans tillgångar, för dessa arbeten erfordras eller 84,625 r:dr. Genom Stats-Utskottets Utlåtande, IS:o 194. Genom chefen för väg oell vattenbyggnads-styrelsen liar blifvit upplyst, att grundläggningen af de 2:ne landtarmarna skulle kunna, utan väsendtlig olägenhet, ännu för någon tid uppskjutas, och en minskning i den föreslagna kostnaden derigenom beredas af omkring 27,000 r:dr, hvaremot en underlåten förstärkning af vågbrytaren skulle, i händelse af häftiga stormar, komma att medföra hamnens fullkomliga förstöring; och ehuru vigten af detta arbete, såsom utgörande en fortsättning af hvad redan blifvit verkstäldt och åsyftande att förekomma denna hamnbyggnads ytterligare förstöring, icke kunnat af Utskottet förbises, har Utskottet likväl, i betraktande af statsverkets knappa tillgångar, funnit sig föranlåtet, att för närvarande afstyrka beviljandet af ifrågavarande anslag. 4:o
M:ts Propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof inhemtas emellertid, att denna skatt är ytterst obetydlig i jemförelse med t. ex. grundräntan för qvarnar, hvilken sistnämnda dock vid sista riksdagen aflystes. Att den ifråga vide skatten drabbar jernhandteringen mycket hårdt kan synas af l'ölj:de kalkyl. En tackjernsläbrikant, som utvidgat sin handtering, kan påräkna 50 öre i behållning för hvarje skepp.; lagen föreskrilver, att han i skatt skall aflemna hvart 30:de skepp. Om nu tillverkningskostnaden för ett skepp, uppgår till 12 rdr, så måste han för en tillverkning af 30 skepp, i skatt betala behållningen af 24 skepp.; — återstår honom således endast behållningen af 6 skepp., d. v. s. 3 rdr, för en tillverkning af 30 skepp. Ett sådant förhållande är orimligt och har till följd antingen att blåsningen alls icke bär sig, och hyttan således måste nedläggas, eller ock att handteringen måste drilvas i en relativt liten skala. Det är klart, att det sednare alternativet är till skada för landets ekonomi i dess helhet, ty i ju större skala handteringen bedrifves, desto större måste nationalbehållningen blifva. Detta förhållande har motionären, såsom mig synes, med rätta påpe - 208 Den 31 Januari f. ra. kat uti följande rader: »Dä nu, som sagdt är, en tackjernstillverkning, derför att den bedrifves vid en masugn, belägen inom en privilegierad bergslags rågång, icke till följd deraf har ringaste förmåner framför en lika tillverkning utom bergslagen, så tala naturligtvis alldeles samma skäl, som förr åberopats för tiondens borttagande utom bergslag, nu för dess upphörande inom densamma, hvarför jag i detta afseende kan inskränka mig till att åberopa K. M:ts Nåd. Propos. i ämnet vid 185G års riksdag, samt Stats-Utsk:ts deraf föranledda Betänk:n vid 1856 oell 1860 årens riksdagar. Några ytterligare skäl, som lala för skattens snara upphäfvande, må dock tilläggas.
Ilppläter nä^on ät tvänne n/ttjande-rätt till la8t egendom L landet; njute clen, 8om inteelcnin^ för8t 8ölcer, 8in rätt till Aodo: 8ölce8 inteclcninA af ke^e vid 8ginrng lin^; varde clen, till livillcen upp1ätel8en för8t 8lcett, vicl n/ttjancle-rätten kikeliällen. §. 3. Ilar, innan lagfart 8ölce8 af den, 80m e^ande-rätt till 5a8t egendom lorvärfvat, förre 6Ag,en8 borgenär, eller, i frä^a vin fa8tiAliet L lanclet, clen, ät kvillcen n/ttjande-rätt är af förre egaren upplåten, 8ökt inteelcninA i egendomen; clä 8lcall ej öfverla tel 8en gf SAande-rätten li^Aa i vä^en för inteelcnin^en, utan mä n/e egaren, för kvad lian förlorar, källa 8iA till 8in fän^e8nian. Kan8 an8ölcninH ej cle88mindre upptagen oell den företedda lianclliriAen i kiaHfart8-protoeollet införd.
Häraf torde det äfven vara klart, att denna ekonomiska fråga ej bör underkastas omröstning i Förstärkt Slals-Utskotl; ty Grundfagens så väl ordalydelse som andemening antyder* alt endast sådana frågor* öfver Hör till Bevillnings-Utskottets Memorial „ N:o 4U J l hvilka Ständerna allena hafva att besluta, kunna blifva föremål för omröstning i sistnämnde Utskott. I motiven för Utskottets beslut lägges en synnerlig vigt derpå, att Ständerne, genom sitt bifall till usta punkten af de uti Utskottets Utlåtande N:o 3o förekommande allmänna anmärkningar, medgifvit, att Bevillnings-Utskottet må ensamt handlägga frågan, om förbud för någon varas ineller utförsel må ega rum eller ej, genom hvilket medgifvande Utskotlet förmenar, alt Ständerne redan erkänt frågan vara af bevillningsnatur; Riksdags-Ordningens 34 $■ 2 mom. stadgar dock uttryckligen, ”att "sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje serskildt Utskott i allmänhet uppdragna befattning skall bestämma, huruledes ett mål, i enlighet med Rikets Ständers deröfver tillhöriga beslu”tande-rätt, bör afgöras.” Alt de nu församlade Ständerne deremot redan erkänt Konungens rättighet att häröfver allena besluta, och att fr äg uti således är af ekonomisk beskaffenhet bevises deraf, alt 3:ne Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden, beslutat, att äfven för de varu-artiklar, för hvilka förbud blifvit af Ständerne föreslagna, tullafgifter borde evenluelt bestämmas, för den händelse nemligen, att Kongl. Majit skulle finna för godt att för en eller flere af ifrågavarande artiklar upphäfva förbuden.
Erhålles genom fru Lindström, Peippala Koria St., Finland. Bref besvaras då porto bifogas. Framtid? Finnes någon oberoende dam eller herre, som godhetsfullt skulle vilja hjälpa en femton års gosse, som gerna vill framåt, att få studera eller lära ett yrke? Eger stor begåfning, men inga resurser. Med största tacksamhet emotses svar af » Fred », Iduns Exp. Stockholm. (753) Cascara Sagrada piller (lösande piller) försäljas å 1.50 pr flaska å apoteket Gripen STOCKHOLM. Liktornslösningsmedel. T J Ä N S T E M A N med fru, önska inackordering 16 juni — 15 juli, å naturskön egendom i melleista eller södra Sverige. Svar till » L. », adr. S. Gumaelii Annonsbyrå, Stockholm. (G. 2396) TMÄRKT INACKORDERING till moderat pris i fransk familj hos Madame U Egly, 8 rue de la Burouillére, Paris. Närmare meddelar Redaktör G. F. Hedvall, Gefle. (272) DEUTSCHLAND — DARMSTADT. Pensionat fur junge Mädchen. GriAndlicher Unterricht in deutschen Sprache. Beste Ref. Näheres Prosp. Auskunpt: Fri. H. v. Feilitzen u. G. Almquist, Jönköping. Detta utmärkta medel, hvarigenom de svå- raste Iiktornar inom trenne dagar upplösas och borttagas., försälj es ä 1 kr. pr sats i NACKORDERING önskas af en ung flicka " Ö F t m i x t u p " Stockholm endast hos C. F Dufva, Drottför juni månad i treflig familj i naturninggatan 41, Göteborg A. E. " Wallerius &amp; skön trakt. Svar till » C A. », Gumselii Anför magsjukdom. C:o, Upsala Victor Söderberg Kungsängsnonsbyrå, Malmö. (G. A. 48185) Har rönt exempellös framgång. Flera tugatan 1, Gäfle O. A. Johansson » fe C:o, Lusen människor välsigna den.
När han nedlades på sin långvariga lika stor som de s. k. stjärnornas. söners), att det verkligen går an att söka väcka sjukbädd och under förfärliga kräftplågor genomDet skulle här föra mig för långt att öfversvenskars intresse för memoarlitteratur. Det belefde sin sista tid, då fick hennes kärlek genomtyga tviflarna om makten af konstens magi synnerligaste är blott, att våra storheter från i gå sitt stora prof, men hon genomgick det så, att på nytt föda och väcka nya krafter hos en går aldrig falla på idén att på ett friskt och ansom blott den älskande naturen kan kämpa mot impressionibel natur. Min önskan är för närspråkslöst sätt berätta sina minnen. Tänk om skuggor, som äro nästan öfvermänskligt svåra varande blott att ge läsaren en föreställning om t. ex. Edv. Bäckström eller Ludvig Norman, bägge att genomvandra, och det är den ädla kvinnan, den möda, den ansträngning och den födslovånda, stilister af första rang, gett oss ett arbete af denna som talar ur anteckningarna om dessa lidandets det ofta kostar den äkta konstnären att bli sin art. Fru Lucie Wolffs bok har mottagits med år, förljufvade för dem bägge däraf, att afskedets rolls förtrogne, kanske kunde man till och med allmän förtjusning, och hela den samtida litterasmärta blott ännu fastare sammanknöt bandet, säga dess älskare och dess älskarinna, och om turen vittnar om böjelsen för enkelt berättade, som hittills förenat dem. Om hennes ångest detta ger oss fru Lucie en lefvande föreställning personliga lefnadsminnen. Men ett oundgängligt under dessa år kan man få en föreställning af genom de vältaliga och ödmjuka ord, hon uttalar villkor är — anspråkslöshet. följande: om sitt eget arbete och sin egen förtviflan vid, $, » Ofta, till och med när Wolff icke var sjuk, en roll, som i förstone ger henne blott ett förkunde jag väcka honom midt i natten, emedan stånds-, men intet känslointryck. Hon säger följande: jag hade drömt, att han var död.
Sig icke finna skäl att vid innevarande riksdag aflåta nådig proposition till Rikets Ständer om gamla ull diskonlfondens förstärkning, utan deremot tillåtit Kommers-kollegium att för framtiden tills vidare göra årlig anmälan hos Kongl. Majit 0111 och till hvad belopp fondens utgifter under det föregående året öfverstigit samina års inkomster, på det Kongl. Majit i hvarje fäll måtte kunna pröfva, huru och i hvilken mån ersättning derför kunde varda anvisad, så Och enär Kongl. Majit följaktligen lärer funnit Sig i tillfälle att, åtminstone under den närmaste framtiden, kunua bereda fonden det för dess fortfarande bestånd erforderliga understöd, utan att Rikets nu församlade Ständer för sådant ändamål behöfva anvisa några »åtskilda medel, anser sig Utskottet böra hemställa, att den af Revisorerne i sådant afseende gjorda framställning må förfalla. ö'o Angående redovisningen för de vid stamschuferierna befintliga, kronan tillhöriga, får. Vid gamla ull-diskontens hufvudböcker finnas visserligen bilagda årliga förteckningar å dessa fårs äntal, från hvilka förteckningar Revisorerne hämtat den i deras berättelse, sid. 6, derå meddelade Uppgift; men sagde förteckningar upplysa icke om de förändringar, son) genom tillkomst och afgång vid hvarje särskildt stamschäferi, i afseende på kronans dervarande får, under årets lopp inträfTat; och fastän sistnämnde diskont merendels tillskjutit kostnaderna för fårens anskaffande från utrikes orter, samt bestridt de för stamschäferiernas vidmakthållande erforderliga utgifter, förefinnes icke bland diskontens räkenskaper någon redovisning för de medel, hvilka kunna Uppkommit genom verkställda försäljningar för kronans räkning af, dessa schäferier tillhörande, får.
Enligt hvad Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition innehåller, blef behofvet af förbättring uti de vid Hof-rätterne anställde tjenstemän^ och vaktbetjentes aflöning redan vid sednaste riksdag af Kongl. Majit framstäldt och af Rikets Ständer erkändt; men som hos Rikets Ständer förslag äfven väcktes om förändring i afseende såväl ä dessa tjenstemäns antal, som å arbetets fördelning dem emellan, och innan detta förslag blifvit pröfvadt, ordnandet af lönerne förmentes ej eller böra komma i fråga, biföllo Rikets Ständer icke Kongl. Maj:ts framställning om löneförbättring för ofvanbemälde tjenstemän och vaktbetjenle i vidsträcktare mån, än att för sådant ändamål under de år, den då beslutade Statsregleringen omfattade, ett belopp af 12,000 R:dr årligen ställdes till Kongl. Maj:ts disposition, alt emellan Hof-rätterne fördelas, och hvaraf Svea och Götha Hof-rätter lått sig anslaget hvardera 5000 R:dr samt Hof-rätten öfver Skåne och Elekinge 2000 R:dr.
Nådiga Proposition i detta ämne innefattar j likväl under förbehållatt så stort belopp som en General erhåller i pension från Arméens PensionsCassa borde afdragas på den pension han af Staten komme att åtnjuta. 4g8 Sta t's-Utskottets I anseende till desse, alla 4 sins emellan stridiga, beslut, har Utskottet funnit något annat förslag till sammanjemkning icke kunna äga ruin, än att, så vida icke R. o. A. och BorgarcStändet skulle vilia, lika med PrästeStändet, låta vid Utskottets tillstyrkande i detta fall bero, hvarigenom 3 Stånds beslut , om endast 2 Generals-pensioners utgående på en gång, uppkommer, R. o. A: saint PrästeStändet inbjudas, att uti V. BorgareStåndets beslut instämma. Finnes det icke böra ske, och ej eller H. PrästeStändet samt V. BorgareStändet kunna sig om samma beslut som R. o. A. förena, samt följakteligen hvart och ett af de 3 RiksStånden, som Generalernes pensionerande af StatsVerket vid 65 års ålder bifallit, förblifver vid sitt redan fattade beslut; föreslår Utskottet till omröstning af Förstärkta StatsUtskottet, följande propositioner: 2:0 Den, som bifaller att Pensionsrummen för Generalerne å Allmänna IndragaingsStaten må blifva 2 på en gång, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer serskild votering att verkställas, huruvida samma Pensionsrum skola blifva 3 till antalet på en gång, med Stats-anslag för hvardera pensionen af 2000 R:dr B:co samt denna Pensionsreglering gälla endast till nästa Riksdag; — eller ock alla 9 Generalerne förklaras berättigade till pension vid 65 års ålder , i likhet med Landshöfdingar, likväl Bet än fe anden, N:o 3o4- 499 under förbehåll, att så stort belopp som en General erhåller i pension från Armeens PensionsCassa bör afdragas på den pension han af Staten komme att åtnjuta. 3:o
Det skulle visserligan vara myckel möjligt, att han, ur den första synpunkten han framställde såsom skäl till försvar för indelningsverket, skulle i allo hafva haft rätt; men han glömde hvilket evigt trassel indeldelningsverket f. n. medför för rotoch rusthållarne. Om nu det nya förhållande kunde upsla, till följd af Gr. Anckarsvärds förslag, att aflöna Officerarne med fasta löner, och jag hoppas, att innan riksdagens slut kunna visa, att det är möjligt att åstadkomma ett fast myntvärde, så säger jag, att den fördelen alltid vore att skörda af indelningsverkets modifiering i enkhet med Gr. Anckarsvärds framställning, så att vi kunde slippa hela Krigs-Colhm. Men j börjen att tröttna, mine Hrr! Jag skulle dock illa hafva fullgjort hvad jag anser vara min pligt, om, då jag företagit mig alt updraga en allmän historisk öfversigt örn orsaken till vårt nuvar:tle militär-våsende och dess saknad af planmessighet, jag uraktlåtit att nämna, att detsamma befinner sig i en annan våda, härrörande från den sig så småningom på oss smygande inkonstitutionalitet, hvilka småningom utbreder sitt inflytande till alla andra förvaltningsgrenar. Denna reflexion innebär ingenting mindre, än att likasom under Carl Johans lifstid lians Son. vår nu regerande Konung, naturligtvis på sätt nationen önskade, visade mycket intresse för, och personligen sökte medverka till hvarje vapens utveckling i den riktning, som Han ansåg för mest fosterländsk, på samma sätt skulle Sönerna äfven af Honom, de Kongl. Prinsarne, gå i sin höge faders fotspår. Delta har icke hittills innefattat någonting, hvaröfver nationen i allmänhet haft att klaga; åtminstone är sådant mig icke bekant; men det inkonstitutionella i principen det står klart för mina ögon. Jag tycker mig se, alt det möjligen skulle kunna snart gå derhän, att vi uphörde att vara ett konstitutionelt land, bebodt af ett sjelfständigt folk.
Utskottets uppmärksamhet har blifvit fästad derå, att förslaget till nyssnämnde voteringsproposition i Nej-propositionen genom misskrifning kommit att upptaga införselstullen å gjutstål till 1 R:dr 16 sk. per skålpund, i stället för samma tullsats per 100 skålpund, allt stap.-vigt; och får Utskottet, med anmälan härom, hemställa, att ifrågavarande voteringsproposition må erhålla följande rättade lydelse: 112:o. Den, som vill, att, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, gällande införselstullen å gjutstål, 2 R:dr för 100 skålpund stap.-vigt, fortfarande bibehålies, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes införselstullen å gjutstål till 1 R:dr 16 sk. per 100 skålpund stap.-vigt. Stockholm den 31 Juli 1831. Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Juli 1851, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vacht motion om upphörande af sjötullarne vid Stockholm. Uti en inom Hederv. Bondeståndet väckt och till Utskottet remitterad motion har Riksdagsfullmäktigen Joh. Gust. Wassmuth framställt de flerahanda betungande Bih. till R. St.