Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet alltför väl, att Spannmåls-Magazins-Direction för det närvarande är helt annat; jag förutsätter, att Stats-Utskottet, vid denna Riksdag, lyckas att upptänka, i fall det är möjligt, en organisation för detta Verk, som gör det nyttigt för Landet; kan detta icke ske, så hör hela inrättningen hort. Bibehålles den vid hvad den nu är, en Corporation, som handlar, till mångas utarmande, och icke ens sin egen vinst, så hör dess Fond inräknas i det Rörelse-Capital, som ar utelöpande, men då hör den ock åläggas att äga hela Creditivet beständigt uttagit. Det hör då kallas stående Lån emot Ränta, ej Creditiv. Deremot är det en annan, nu eventuell del af Ridd. och Ad. Troi. Rörelse-Capitalet, som synes böra fastställas till orubbad. Banco-Discontens Lånefond är nu 6,000,000 R:dr, utom den summa, hvartill Lånen på publiqua Papper uppgå. Stats-Obligationer, Adier, eller dylikt, äro således hvar stund deras ägare behaga, ett Rörelse-Capital; de -äro likväl enligt sin natur, en räntebärande egendom, som ej borde vara lättare att mobilicera, än fastigheterne i Landet. Mångårig egendom bör till mångårig fond hänvisas. I stöd häraf föreslås, att låta de så kallade publique papperen få företräde till lån af första blifvande tillgång, ej obegränsad lånerättighet; men i det ställe gifva Banco-Discontens Fond en bestämd tillökning af det medeltal, hvartill lånen på publique Papper hafva gått. Jag har i stöd af några yttranden på denna Riksdag, att Banco-Discontens fond är omkring 6j million, antagit den nu nämnde delen till \ million. Okunnig om Banquens hemligheter hav jag grundat den calcul, som under Litt. A. bilägges, på de, möjligen falska uppgifter, sorn nu gällande Banco-författningar tillåta Riksdagsmännen att anskaffa sig. Antages principen, så är det ganska lätt, att, efter Banquens Böcker, göra denna calcul correct. Hvardera af de tre tingen:
Bergs Cvllegium, som har wärdén öfwer Bergslags hushållningen flg anförtrodd, kunna inse och närmare utreda; och anhalt lcr jag derföre ödmjukast akt Högbcmäldte Kongl. Eols legitim warder hördt öfwer RiksdagsfullmägtigeS of« wannämnde Ansökning, innan nägot Betänkande der» ö wer frän Eders Excellence och Höglofl. Utskottet af, gär, och^ att således deras Memorial mätte i sadan assigr dir remitteras. Stockholm ben 22 September 1809 Olöf Lurenstsm Or Lu^ra. Lx proroeollo r. Begärdes pä Bordek. i8o Den i December. Uplästeö följande: Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Lag UtjkortS Protokoll, hållit i Stockholn! den 26 Nowember 1809. S. D. Uplästes de hos Högloft. Ridderskap^ och Adeln af Herr Grefwe L. Lilienborg, Herr Baron Lorfur l.uäv. 8tsel von klolskein, Herr ?rinr2» sleolä, Herr Larl klerken hjelm, Herr Larl ^äuchk L^IIsnrLbm och Herr Lrl. Il» von t^olsren anförda lill Utskottet remitterade anmärkningar wid Lag Ut» skottetS den i;:de sistledne September afgifne Betän» kante om Förliknings Nätter. Men som, af, frän de öfrige Respeetive g:ne Riks Sländen ankomne Protocolls Utdrag, befanns att i de ämnen Betänkandet angar, hnswndsakeligt och enstämmigt Beslut redan blifwik af wälbemäldts Ztne Ständ fattadt; trodde Utskottet der icke wara ftg till» ständigt anmärkningarne till granskning uptaga.
Financen ar för mig, som Landeman, ett okändt fält; men det synes mig betänkligt, att begära frän Banken, till Rörelse-Capitalets ökande, en större Sedelstock, i en tid, då den utelöpande tros sakna hypothek, eller åtminstone ej kan inlösas. Att låta dessa Sedlar utkomma i låneväg, skulle dessutom vara, att än ytterligare skuldsätta vår redan nog graverade Svenska jord. Att undanrödja all Magazinslnrättning och lemna spanmålshandeln obegränsad åt enskildtas speculationer, skulle, måbända, under ani dra förhållanden än de nuvarande, kunna sättas i fråga, såsom ingående i den stora och äfven af mig varmt hyllade idéen om allmän näringsfrihet; men, generella theorier i statsekonomien, äro vådlige att antaga. Tid och omständigheter göra undantag och modificationer högst nödvändigaSkulle det vara klokt att äfven nu, efter gammal vana, springa öfver från den ena ytterligheten till den andra; skulle det vara väl betänkt, att från en Magazinslnrättning, som så länge den ägde penningar, uppköpte vår Säd, stundom till öfverdrifne priser, till alltid vacklande och ofta hvar fjortonde dag förändrade priser, hvarigenom alla enskildta speculationer vändes från denna handel, skulle, säger jag, det vara klokt att från ett sådant tillstånd, kasta Landtmanm-intresset hufvudstupa i den private köparens hand? Jag frågar hvarje ärfaren man, sorn känner Handelns lynne, att begagna conj Den 2i Februarii, 54? juncturen, som kanner att all ting faller så lågt det kan falla, som kanner närvarande till. gång på spanmål oell brist på penningar, som känner, att utan penningar existerar ingen handel, utan dem ingen täflan, intet lif, äfven i den mäst fria rörelse, jag frågar, om det äc i en sådan tidepunct den vacklande Landtman-) nen , med Statsbördan på sina skuldror, bör lemnäs utan stöd, för att störtas i armarne på den enskildta vinningslystnadens godtyckliga behandling, och om det icke, i en tid som denna, skulle vara, att lemna Spanmålshandel!! som monopoltum, åt några få penningemän?
Öfver-Commisarien P. J„ Åhman' Från Högvördige Preste-Standet S. D. sedan i senasle Plenum Presle-Ståndet ogillat ExpeditionsZHskottets förändrade förslag till underdånig skrifvelse, angående ytterligare Stats-anslag lör Armeens Pensions-Casfea m. m., och deremot förklarat sig vidblifva den under den 2 g sistlidne Decemljer af Ståndet godkända underdåniga skrifvelse i samma ämne, har i detta plenum blifvit upplyst, att förenämnde beslut grundats på det misstag, att Ståndet ansett, att det vore genom omröstning i Förstärkt Banco-lJtskott afgjordt, att Armeens Accords-amorlissements-fonds obligationer icke skulle få i Rikets Ständers Bank belånas, hvaremot nu blifvit ådagalagdt, att, jemlikt uppgiften i B ane o-Utskottets Betänkande N:o 8o, 3:ne Riks-Stånds beslut om belåning af ofvanberörde obligationer varit redan i sistlidne Augusti månad fattad t, hvadan desse obligationer icke varit innefattade under de actier och publika papper, hvilka, genom Förstärkta Banco-XJtskottets omröstning den 22 September sistlidet år, ali beluningsrätt blifvit frånkänd, har Preste-Ståndet nu beslutat att det begångna misstaget på det sätt rätta, att Expeditions-UtskottefsT med Memorialet N:o 23, öfverlemnade förslag till underdånig skrifvelse, med förändring af deri under den 5 sistlidne Januarii justerade, varder af Preste-Ståndet godkändt, hvarom så väl Expeditions-Utskottef, som respective Med-Stånden underrättas skulle. S. D.
Betänk, att alla dessa följder måste falla er till last, och att Gud, som noga genomskådar tingens sammanhang, säkerligen skall tillräkna er dem. – Jag vet väl – säger Struensee, redan nedstämd under tyngden af den oerhörda skuld, som skymtar fram i prästens järnhårda ord. – Jag kan icke ursäkta mina handlingar. Men jag önskar och hoppas också därför ett lif efter detta, ty Gud, som bäst känner både förvecklingen af de omständigheter, i hvilka jag befunnit mig, och mitt nuvarande läge, kan också tillförlitligast och bättre än alla människor bestämma mina handlingars grad af moralitet. Prosten ser skarpt på den dödsdömde. Det tycks honom, som gömde sig häri en vädjan till Guds rättvisa och ett misskännande på förhand af människornas dom. Slikt måste i den kristliga ödmjukhetens namn bekämpas, ty öfverheten bär icke svärdet förgäfves. Prosten fortsätter: – Gud har gifvit er ett ovanligt godt förstånd och, som jag tror, goda hjärtats anlag; men genom vällust, äregirighet och lättsinne har ni fördärfvat er karakter. Är det icke så? – Jo. Vällusten har varit min förnämsta lidelse, och den har mest bidragit till mitt moraliska fördärf. – Med denna ert hjärtas böjelse, vilja vi alltså göra början och undersöka, till hvilka synder den förfört er. Vällust är den utsväfvande begärelsen efter sinnliga nöjen. Den är utsväfvande, när människan på ett omåttligt sätt söker nöjet, gör det till hufvudsak och glömmer, att det blott är tillåtet i och för återställande af hennes genom arbete uttröttade krafter. Endast i så fall är det också nyttigt och ett sant nöje. Den är utsväfvande, när en människa söker sitt nöje i sådana njutningar, som genom gudomliga eller mänskliga lagar äro henne förbjudna. Den är slutligen utsväfvande, när den öfvertalar oss att använda alla tjänliga medel i och för dess tillfredsställande, utan hänsyn till dessa medels moralitet. Medgifver ni detta. Prosten är stolt öfver sin grundliga definition, och Struensee antager numera allting utan bevis.
Tiondeoch Hammarskatts-jernet, som, i likhet med beräkningen deraf vid 1848 års Statsreglering, upptagits, det förra till 12,000 Skepp, å 5 r:dr 32 sk. eller r:dr 68,000. och det sednare till 6,000 Skepp, å 14 r:dr eller . r:dr 84,000. qqq 9:o. Alun-tionden, såsom vid den sednaste Statsregleringen r:dr 500. 10:o. Svafvelbruks-tionden, d:o. d:o r:dr 600. ll:o. Mantalspenningarne, vid sista riksdagen upptagne till 336,000 r:dr och nu, efter medium under åren 1844—1848, såsom varande i jemnt stigande, utförde till r:dr 345,000. 12:o. Gerningsören af handtverkare, hvilken inkomst vid sednaste Statsregleringen blifvit tiil ett från 1,700 till 1,500 r:dr nedsatt belopp beräknad, men nu, efter medium under ifrågavarande 5 år, åter upptagits till r:dr 1,700. 13:o. Bötesmedel, efter medium under de sednare 5 åren beräknade till enahanda belopp som vid 1848 års Statsreglering r:dr 35,000. 14:o. Kavalleri-regementcrnas Iläst-vakans-spanmäl, såsom vid de 2:ne sednaste Statsregleringarne upptagen til! 22,250 tunnor å 6 r:dr eller r:dr 133,500. 15:o. Ständiga rote-vakans-afgiften vid Skånska Infänteri-regementerna, som förut, 2,310 tunnor spanmål å 6 r:dr r:dr 13,860. 16:o.
Dels från träder det ståndsgrundsatsen, hvilken 3:ne Stånd vid en föreg:de riksdag förklarade vara deras, och för hvilkens åsidosättande 2:ne Stånd, Hrester och Adel, vid innevarande riksdag, afslagit 1840 års Const.Ulsk:s förslag till förändrad nationalrepresentation; dels undviker författaren af detta förslag att i bestämda lagparagrafer säga ut sin mening. Deremot har han, på sätt Gr. Gyldenstolpe redan visat, insvept sig uti de vackra men obestämda talesättens omklädnad, så att ingen vet hvems rocken egentligen är. Gr. Gyldenstolpe har jemväl utredt, att detta förslag passar både på Reformvännernes, eller Ilr Ekholms, och på Const.Ulsk:s framställningar, således på begge molsatserne. En hvar kan derföre tro, alt om han anloge dessa allmänna talesätt, så finge han sin vilja fram, och att det följaktligen vore skada om man icke gillade ett så godt förslag, hvarigenom man hefriades från allt bryderi. Slutligen har Hr Tersmeden, som utgår från ståndsgrundsatsen, men ogillar Utsk:s tillämpning deraf, antydt,oalt om man icke afgjorde saken genom godkännande af Hr Åkermans förslag, hvilket ingen rätt kan uttolka, så vore det bäst att öfvergå till hans andra framslälning, alt förmedelst en und. anhållan öfverlemna förslagets uppgörande till Konungen, då man finge på Regeringens skuldror kasta hela besväret. Jag erkänner, att detta sätt vore det aldra beqvämligaste för R. St.; men jag tror icke tiden nu vara inne att öfverlägga om Hr Åkermans motion, hvilken redan är lagd på bordet och om hvilken vi sedermera skola tala. Frågan är för närvarande den: hvad bör R. o. Ad. besluta i det skick saken sig nu befinner? Jag skall genast säga min mening derom; hvad jag ytterligare kommer att anföra, är blott skäl för denna tanka. Jag tror, alt R. o. Ad. bör förhålla sig likasom Högv.
Herr Ehrenborg, Casperi Äfven jag örlskar bifall å betäokandet, och antagande af det alternatif, som tillstyrker valrätt för så väl dem, som innehafva hemman under nyttjande tätt, sorn dem hvilka innehafva dem nied ägandö rätt. Jag tror , att når Nämnden emot Domaren blott har en collectif rösträttighet Domaren ej bör befara, att Nämnden sksll blifva honom besvärlig. Man bör ihågkomma , fett Nämnden ej äf Domarens betjening, och tott det ej är fråga om ftågon ny rättighet, litati ert rätt, som man ägt af gammalt efter lagert) der det står, att 12 Runder skola domna, Herr Gr repen och LandtMar [hålken tillkänna gaf, att Utskottets Utlåtande innefattande: tvenne aiternativer, hvaraf det första innehöll, att de Bönder , hvilka innehafva hemman , så väl under nyttjande, som ägande rätt, skulla vara behörige, att deltaga i valet, och kunna till Nämndemän väljas. Äfvensom att hvarje Bonde skulls äga lika röst, ehvad han har större eller mindre hemman, hvilket alternatif blifvit af BorgareStåndet antaget; hvaremot eoligt sednare alternativet, endast de Böndei jyen 5 September e, m'. 175 hvilka innehafva hemman under ägande raft, borde vara behörige, att deltaga i valet, och kunna till Nämndemän väljas j hvilket alfernatif åter Presteoch BondeStånden bifallit. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjor-' de derefter proposition å förstnämnde alternatif i Utskottets Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Friherre Cederflråm:
Min begäran är helt simpelt den, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes hemställa till Ståndet, huruvida 16 II. 4> 32a Den ti NovemVcr f. m. det äskar propos. rör:de den punkt, hvarå Hr Frih. o. Landtm, vägrat propos. Den det ej gör, svarar naturligtvis nej; vinner nej, anses Ståndet icke halva äskat propos. af Hr Frih. o. Landtm, Hr von Troil, Emil: Jag anhåller först att få veta, hvad som skall blifva ja-propos. i voteringen. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt han trodde den propos., som blifvit till Ståndet framställd, och hvarå Ståndet svarat, böra blifva ja-propos.; den bade varit följande: Finner R. o. Ad. att frågan om votering öfver 4;de punkten bör förfalla; — så trodde Hr Landtm, att ordalagen varit i den propos. han framställt. Hr von Troil: Jag vågar tro, alt frågan kommit i ett litet intrassladt skick derigenom, att ja-propos:n innehåller det negativa, och att man icke kan komma på ren fot annorlunda, än att Gr. Frölich, som begärt votering, vill afstå från denna sin begäran, samt propostn anses förfallen; men att Hr Frih. o. Landtm, deremot täcktes framställa den frågan, huruvida Ståndet askar propos. lill bifall på Utsk:s hemställan i denna del, på hvilket sätt jag förmodar att vi komma till den vanliga ordningen för behandlingen af dylika frågor. Hr Lefre'n: Jagar af samma tanke som Hr von Troil, att frågan är helt enkelt den, huruvida Ståndet äskar propos. till bifall å TJtskis framställning; men som Gr. Frölich synes vilja göra den tanken gällande i den blifvande voteringen, anhåller jag, att Grefven ville vara så god och hjelpa den saken till rätta, emedan det är på honom det beror. Hr Rosenblad:
Barn äro särdeles känsliga både för goda och för onda påverkningar. En hufvudsak är och blifver: rent vallen och god luft. Lägg mera vigt vid helsotillståndet än vid utseendet. Det finnes tre utmärkta läkare, hvilkas råd I alltid skullen lyssna till. De äro — doktor Diet, doktor Hvila och doktor Godt lynne. Viktoria Benedietsson. (Ernst Ahlgren.) i meddela i dag den nans porträtt efter Hoffotograf Plansens atelier att våra läsarinnor gerna skriftställarinnans drag. hädangångna författarinen fotografi från Kongl. i Köpenhamn, då vi tro, ville se den talangfulla Hvad hörer till ett ungt äkta pars bosättning? Prisbelönt vid Iduns tredje pristäfling. är två unga funnit hvarandra, blir ganska snart deras största gemensamma intresse att i tankarna ställa i ordning sitt blifvande hem, o c h att drömma sig det så vackert o c h smakfullt som möjligt. O c h som första bosättningen, o m äfven tillökt o c h förändrad, dock varar hela lifvet igenom, är det ju naturligt att man genast i början vill ha den så bra som möjligt. J a g vet att mången nu för tiden hyllar den åsigten, att de unga böra skaffa blott det allra nödvändigaste, för att sedan så små- ningom komplettera hemmet, o c h att detta b ö r göras sedan makarne tillsammans praktiskt pröfvat hvad de anse behöfligast, men i ett hem der mannen är fullt upptagen o c h den unga hustrun behöfver alla sina krafter, för att hinna m e d o c h sätta sig in i de nya pligter hon fått, blir detta rätt besvärligt. Äfven händer det, att o m den oundgängliga utgiften för bosättningen ej göres på en gång, penningarne åtgå till annat o c h hemmet blir lidande derpå. I vanliga fall anses till ett enkelt b e q v ä m t hem h ö r a: sal, förmak, sängkammare o c h herras rum, i sammanhang med hvilket ett o m än aldrig så litet toilettrum b ö r finnas. Slutligen kök o c h jungfrukammare.
Då detta sammanlagda belopp R:dr 2,344,302: 7. jemföres med den bevillningssumma, som vidl856—1858 års riksdag för år 1859 förslagsvis beräknades till » 2,000,000: — så visar sig att öfverskottet å ifrågavarande stats-inkomst för sistnämnde år utgjort R:dr 344,302: 7. — 51 — Såsom allmän bevillning för år 1860 har, efter afdrag af hvad till godtgörand0 af kostnaderna för bevillningens uttaxering inom Stockholms stad blifvit från Riksgäldskontoret utbetaldt, men med tillägg af de under årets lopp influtne arfsoch testamentsbevillnings-afgifter, Riksgälds-kontoret uppburit under samma år..,. R:dr 53,051: 36. och under de 3:ne första qvartalen af innevarande år... » 2,286,252: 8. R:dr 2,339,303: 44. hvilket belopp alltså öfverstiger den enligt gällande bevillningsförordning beräknade summa, » 2,000,000: • med R dr 339,303: 44 Såsom ytterligare afbetalning å aflidne Landträntmästaren i Wester-Norrlands län E. G. Harlins i flera föregående revisions-berättelser omförmälda uppbördsbalans har under år 1860 till Riksgälds-kontoret influtit ett belopp af 214 R:dr 9 öre, hvarefter återstoden af de Riksgälds-kontoret tillhöriga medel, som innefattades uti nämnda ränteribalans, utgör 13,062 R:dr 69 öre. Vid den nu verkställda granskningen af Riksgälds-kontorets hufvudbok för år 1860 äfvensom af den för samma år upprättade särskilda redogörelse för de till fortsättande af statens jernvägsbyggnader upplånte oell utgifna medel, har någon anmärkning icke förekommit, utan få Revisorerne vitsorda, att dessa, i Riksgälds-kontorets
Ankom till Exp.-Utsk. den 4 Maji kl. 2 eft. m. Betänkande öfwer Riksdagsfullmägtigen Nils Magnussons från Calmar Län motion, om bestämmande af wiss tid för fullföljd af hos Konungens Befallningshafvande skedd lagsökning emot löftesman, som borgat såsom för egen skuld. Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har Riksdags-fullmägtigen från Calmar Län Nils Magnusson, uti afgifvet skriftligt anförande, förmält, att stadgandena i Kongl. Förordningen den 2g Junii 1793, 4 ”att den, sorn gått i borgen för betalningen af annans skuldebref, såsom för egen skuld, skall vara från sin borgen fri, så vida han ej derföre lagsökes inom Tolf månader efter förfallodagen, eller efter den utsatte tidens förlopp,” samt i Kongl. Förklaringen den 29 Julii lgl2, ”att den fordringsegare, som i öfrigt iagttagit hvad honom, till sin rätts bevakande jemlikt Lag ålegat, bör anses hafva fullgjort innehållet af nyssnämnde §., när han, inom berörde tid af Tolf månader, hos vederbörande Befallningshafvande eller Domare i orten, sökt laglig handräckning till sin fordrans utbekommande, ehuru löftesmanen icke inom samma tid erhållit del af lagsökningen; varande likväl, i händelse målet hos Domaren anhängigt göres, fordringsegaren derjemte förpligtad, att detsamma, å landet vid nästa Ting, och i stade» Lag-Utskottets Betänkande, N-o jz.
N:o 18 blef af Borgare-och Bonde-St:n med ogillande återremitteradt, och detta med den påföljd, att sammansatta Utsk:t frångick sitt första beslut och i Betänk:t N:o 49 afgaf följande tillstyrkan: »Hvad derefter angår återremissen från Borgare-och Bonde-St:n af 2:a punkten i Betänk:t (N:o 18), så har till stöd för samma återremiss blifvit, jemte åberopande hufvudsakligen af enahanda skäl och motiver, som Hr Stjernsvärd anfört till grund för sitt i samma punkt afhandlade förslag N:o 2, yttradt, att landets tillstånd ovilkorligen påkallade en förminskning i kostnaden för landtförsvaret, hvars organisation derjemte vore i flera delar felaktig; att genom antagandet af Hr Stjensvärds i många delar förtjenstfulla och om sakkännedom vittnande förslag N:o 2, ej allenast besparingar skulle vinnas för statsverket, utan äfven flera för landet nyttiga förändringar i krigsförvaltningen beredas; att behandlingen af Hr Stjernsvärds motion inom Utsk:n icke kunde anses tillfredsställande eller genomförd med den omsorg, som ämnets omätliga vigt fordrade; och att, under sådana förhållanden, R. St:r, i stället för att, medelst förkastande af förslaget, stänga vägen för beredandet af de besparingar i kostnaden för landtförsvaret, sorn kunde vinnas, och de förbättringar i dess organisation, som vore af behofvet påkallade, borde underställa K. M. ifrågavarande förslag, med anhållan, att K. M. täcktes låta detsamma granskas af sakkunnige män, samt vid nästföljande riksdag till R. St:r i nåder öfverlemna, ej mindre desse sakkunnige mäns yttranden, än ock Nåd. Propos. om landtförsvarets ordnande på ett med landets behof och tillgångar öfverensstämmande sätt; hvarföre Utsk:n tillstyrka, att R.
Hartmansdorff sagt, alt Den 17 Jult e. m. att både kyrkan och skolan lider af den dobbla tjenstursberäkningen: den sednare, emedan personer egna sig deråt, som derför icke hafva kallelse; och den förra, emedan skickliga personer deråt icke kunde uppoffra sin tid, då de fruktade att af lärarne blifva utestängda från bergning. Hvad den förra omständigheten beträffar, lärer det svårligen kunna förekommas, att personer någon gång inträda på lärarebanan, utan att dertill hafva verklig kallelse. Så har det hittills skett, för att få beräkna dubbla tjenstår; om dessa afskaffas, kunna de förhöjda lönerna blifva ett motiv för samma sak. Hvad åter det sednare förhållandet vidkommer, lärer någon ändring deruti icke kunna påräknas, så länge de lägre presterna lönas så uselt som nu. Om pastorerna vore skyldiga att anständigt aflöna deras adjuncter, är jag öfverlygad, att personer med hildning och duglighet directe skulle egna sig åt den presterliga vägen, som är vida mindre mödosam än skollärarens, men likväl bör kunna skänka mycken tillfredsställelse åt den, som äger sinne derför. Frih. Boye: Jag medgifver, att i frågan, huruvida lärarne behöfva bibehållas vid de fördelar, de äga, bör icke ingå, hvad presterskapet har eller ej. Jag afundas dem icke; men jag vidblifver den öfvertygelse, att vårt nuvar. presterskap, om det är godt, bör tacka lärarne för hvad det är, och att det är på de lärare, vi få, som dugligheten hos vårt blifvande presterskap beror. Är derföre vårt presterskap godt genom de lärare, vi hafva, böra dessa bibehållas vid de fördelar, de åtnjuta; ty vilja vi hafva goda prester, få vi icke glömma bort lärarne. Gr. Cronhjelm har omtalat en petition af Wermlands presterskap. Jag har den i handen, och vill derur erinra om en omständighet, som Gr. Cronhjelm glömt.
Kyrkohemmans försäljning lill skatte 220, 285. Kyrko-ruiner vid Wisby: bevarande deraf 4^- Kållands Härads invånares rätt till utsyning å Rådaås q5. Källarfriheten för Stockholms stid, angående 86. L. Lag-Comitéens Ledamöter: ersättning och arfvode åt dem 8g, 222, 25o, 263. Lagmansräntan: upphörande deraf bil. f\ 54, 208. Justitise-Statens andel deraf 80. Landin, Justitias-Ombudsman: arfvode för adjungerad Hof-Rätts Ledamot i hans ställe ... 397, 410- Lands-Fiscaler: föreslagen lön på Stat för dem 80. Landshöfdingar: ersättning för minskad inkomst genom Räfsletings penningarnes indragning 80. „ angående deras pensionsrätt 89, 222, 25o. „ bestämmande af viss tjenstetid, innan pension kan erhållas 235, 289. „ rättighet för dem, som sedan i83o tagit afsked, att uppbära pension, motsvai-ande den, som hädanefter pensions-berättigade Landshöfdingar ega uppbära 3 06, » deras 5 års berättelser, tryckning af tabeller, dervid fogade 25q. Landshöfdinge-residencet i Nyköping: dess utskylder, angående 120, 182. Bet:s Nar. Landström, S. E. : sökt afskrifning af en skuld till Strömsholms Stuteri -Inrättnings Gassa ... 6. Landtbruks-Institut pä Degeberg) , , ... „ Landlbruks-Skolors inrättande ) ö ... 7. Landt-Marskalken: ersättning för dess Riksdagskostnader . d, 16, 9-45. Landtmarskalks-soiréerna: skuld för kol och ved sisth Riksdag . 55, 13^.