Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Reseslipen£)å det i allmänhet kunde anses tillkomma hvarje officer, med anspråk på militärisk bildning, icke allenast att ega fullständig kännedom om den utveckling, så väl i taktiskt som i vetenskapligt och tekniskt hänseende, hans vapen inom eget land undergår, utan äfven att, så vidt på honom ankommer, söka förskaffa sig kun skap om de framsteg häruti, som i främmande länder kunna ega ruin; men detta gällde i synnerhet för Artilleri-officeren; har General-Fälttygmästaren och Chefen för Artilleriet hos Kongl. Majit anhållit, att till Rikets Ständer måtte aflätas Nådig Proposition om uppförande på Artilleriets stat af ett årligt anslag af 4,000 rdr, deraf tre fjerdedelar skulle årligen utgå såsom Resestipendier åt artilleri-officerare och återstoden eller 1000 rdr användas i mån af behof, då, till följd af inom vapnet inträffade förhållanden, sakkunnig person anses böra beordras att i särskildt uppdrag afresa till utlandet. General-Fälttygmästaren har härvid för öfrigt anfört, dels att artilleriets materiel vore, om ordet tages i vidsträckt bemärkelse, af så stor omfattning och att besva - Bil. N:o 5 a. till Kongl. Maj:t* Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865.
LARS. Då få de åtminstone frisk luft! OLOF. Men att röfva ett helt folk på dess tro; de skola förtvifla! MÄSTER OLOF - LARS. Ja, de skola förtvifla! OLOF. Men man skall ropa ve öfver mig och smäda mig och dra' mig inför de öfversta! LARS. Fruktar du? OLOF. Nej! Men förargelsen LARS. Olof! Du är född till förargelse; du är född till att slå. Herren skall nog hela. OLOF. Jag känner hur strömmen drar; ännu har jag taget qvar i damluckan, men släpper jag, då drar strömmen mig med. LARS. Släpp du, de komma nog som hålla igen! OLOF. Räck mig din hand, Lars, om jag kommer för långt in i hvirfveln. LARS. Det står ej i min magt, och du skall in i hvirfveln, äfven om du skall förgås. OLOF. Hvilka stormar du blåst upp i min själ; jag satt nyss och lekte i trädens skugga och det var pingstafton, och det var vår och det var frid. Och nu hvarför skakas icke träden, hvarför mörknar icke himmelen! Lägg handen på min panna, känn hur blodets böljor börja gå! Lemna MÄSTER OLOF 9 - mig icke, Lars; jag ser en engel som kommer emot mig med en kalk; hon går på aftonskyn derborta, blodröd är hennes stig och hon har ett kors i handen Nej, jag förmår icke, jag går tillbaka till den lugna dalen; må andra strida, jag skall se på. Nej, jag skall gå efter och läka de sårade, jag skall hviska frid i de döendes öron. Frid! Nej, jag vill strida med, men i de sista lederna; hvarför skall jag gå främst? LARS. Derför att du är den djerfvaste! OLOF. Icke den starkaste? LARS. De starke komma efter: och den starkaste har du vid din sida; det är han som manar dig till kampen! OLOF. Hjelp mig, Gud! Nu går jag! LARS. Amen! OLOF. Och du följer mig! LARS.
R:dr banko och köpeskillingen, 2 R:dr 18 sk. nämnde mynt; för fastebrefvet den 20 Juni 1835, 4 R:dr 28 sk. banko; för fastebrefvet. den 7 Maj 1839, 62 R:dr 40 sk. banko; och för fastebrefvet den 7 Februari 1843, med afseende å taxeringsvärdet 2575 R:dr banko och köpeskilingen, 8 R:dr 4 sk. samma mynt. Öfver hvad advokatfiskals-embetet sålunda anmärkt, hade, uppå dess tillika gjorda begäran, förklaring blifvit affordrad lagmannen Barthelson, hvilken dervid hufvudsakligen anfört, att taxeringsvärdet å försåld fastighet, äfven om det vore domaren bekant, hvilket dock i förevarande fall icke inträffat, aldrig kunde antagas till rättelse vid köpebrefs kartering, enär Chartoesigil laire-förord ningen endast stadgade denna beräkningsgrund för gåfvooch bytesbref, men salubref enligt 7 § 4 mom. borde karteras efter i sådant bref ”skådbart jordavärde,” hvadan, i det fall, att köpeskillingen vore bestämd ej blott i penningar, utan äfven i andra förmåner, som gemensamt motsvarade hemmanets värde, Häradsrätten, efter det laglai tssökanden lemnals tillfälle uppgifva hvad han ansåg fastigheten utan dessa betingade särskilda förmåner värd, bestämde skälig grund för lagfartshandlingarnes kartering och derför utgående lösen, hvilket borde anses antagligt så länge del icke vore genom lag stadgadt, alt under egendomsvärde icke begrepes, i fråga om köpeafhandlingarnes kartering, hvad med utfästa varor och andra förmåner godtgjordes i köpeskilling, ulan endast hvad i penningar utginge: att fastebrefvens charla sig illata och lösen vore å handlingarne antecknade i riksgäldssedellill belopp motsvarande hvad desamma i bankomynt utgjorde, hvilket förfaringssätt icke vore förbjudet och föranledts deraf, att ortens allmoge vore ovan vid beräkning i bankomynt: att sådant äfven varit i orten kändt och vunne stöd deraf, att för fastebrefvet den 7
Med tillämpning på detta län och i synnerhet Norra Ångermanlands fögderi, der allmogen sedan längre tider tillbaka företrädesvis omfattat handeln med förkärlek och gjort den till ett yrke, har sista Femårs-berättelsen lemnat en framställning om åtskilliga olägenheter i ekonomiskt och moraliskt hänseende, för hvilkas afhjelpande blifvit antydt behofvet af åtgärder i restriktiv rigtning, hvilka åter, såsom stående i strid med allmänna föreställningssättet om det rätta, uti ifrågavarande hänseende ansetts icke kunna leda till något önskvärdt resultat. Denna ur liera hänseenden beklagansvärda konflikt emellan allmänna tänkesättet och lagstiftningens positiva bud har fått en den lyckligaste lösning genom den af Eders Kongl. Maj:t den 22 December 1846 fastställda Handelsordning, hvilken genom de deri uttalade principer ostridigt innefattar en gärd åt ett i förnuftsenlig rigtning utveckladt rättsbegrepp, till hvars försvar man knappast behöfver annat än framställa det onaturliga derutinnan, att, för det att ödet försatt min bostad t. ex. tjugo mil oflägsnad från närmaste stad, jag skall nödgas sjelf eller genom ombud infinna mig der för att kunna förse mig med en del artiklar, som numera höra till de oumbärligaste lefnadsbehofven. §■ »■ Politisk förjattnimf. Kammarverk: Å den vidfogade tabellen för landet finnes upptagen naturen och hemmantalet af de inom länet befintliga hemman och andra lägenheter. Den tillökning uti såkallade backstugor och på viss tid från hemman söndrade lägenheter som visar sig hafva ägt rum under de sednare åren, sålunda att de förra, som uti 22 sista berättelsen upptagits till 833, nu bestiga sig till 1,433, och de sednare, utgörande 1843 4,183, nu uppgå till 4,311, har icke, så vidt Landshöfdinge-embetet kunnat komma i tillfälle att bedöma förhållandet, verkat menligt på innehafvarnes eller i allmänhet på ortens invånares förmåga att bereda sig bergning och utkomst. 1 Skiftesverket har, på sätt förut är nämndt, fortgått till allmän nytta och belåtenhet.
RegeringsFormen, som Herr Lefren uppläst, gifver Bestämd föreskrift, huru detta mål skall Behandlas, förenar jag mig med Herr Lefren och Herr von Hartmansdorff i anhållan om proposition på antagande af ConstitutionsUtskottets förslag. Herr Crusenstolpe: Då jag hade äran Börja denna deBatt, med en framställning, hvilken, sedermera af Herr Riben förnyad, under denna skepnad tillvunnit sig ett försök till vederläggning af Hans Excellence Herr Grefve Mörner, torde det tillåtas mig att med några ord få recapitulera den vederläggning, jag förskottsvis gjorde af det inkast, som jag förutsåg skulle bringas u Bane. Jag åberopade nemligen 12 §. Riksdagsordningen, som lyder sålunda; ”Rid”derskapet och Adeln infinner sig till Riks - \ 230 Den 9 Januarii. ”dag och representeras, enligt Riddarhus”Ordningen, hvilken., likasom öfrige Stånds”Ordningar, bör vara i öfverensstämmelse ”med Grundlagarne författad.” Det synes således, och den förnäme Talaren torde medgifva mig det, att om någon strid uppkommer mellan Riksdagsordningen och RiddarhusOrdningen, så tjenar den sednare icke till efterrättelse, i hvad den icke med den förra öfverensstämmer. Nu är i Grundlagarne ej stadgadt, att Ridderskapet och Adeln äger tillsätta RiddarhusSecreteraren; och följaktligen innefattar RiddarhusOrdningens föreskrift derom ingen garantie. Jag har förut yttrat och förnyar nu den förmodan, att Konungen aldrig skall begagna en misstydning af Grundlagen, för att söka tillvälla sig magt att utnämna RiddarhusSecreteraren; men det kunde möjligen hända i följd af det föreslagna tillägget i 24 §. Riksdagsordningen; och det är just denna möjlighet man bör förekomma. I afseende på sättet att komma till ett slut i denna sak, får jag förskottsvis anhålla orri votering, i fall, vid proposition på antagande af Utskottets förslag, Ja blil ver det rop som starkast höres. Grefve Frölich:
Slutligen syntes det äfven vara orimligt, att, om landtmätaren icke blifvit hörd, men kassation af hans arbete eller hans anmälande till åtal beslutats, tiden för underdåniga besvärs anförande häremot skulle räknas från den dag Utslaget gafs, helst denna dag kunde för landtmätaren vara okänd samt Utslaget icke före besvärstidens slut komma honom tillhanda. Af dessa anledningar, har motionären vid 18 kapitlet 5, 11, 12, 15, 14, 15 och 20 §§ Skiftes-stadgan föreslagit: att om inom föreskrifven tid inga besvär emot Egodelnings-rättens Utslag i de uti 9 § omnämnda frågor anmälas, då skall Ordföranden skyndsamligen och sist inom fjorton dagar efter den utlupna fatalie-tiden, derom skiftesmannen underrätta, del af Utslaget honom utan lösen gifva samt de af honom emottagne kartor och handlingar återsända; att på enahanda sätt borde förhållas, när underdåniga besvär icke blifvit anförde öfver sådant Egodelnings-rättens Utslag, som i 18 § sägs; att besvär öfver landtmätares åtgärd vid skiftes-förrättning borde till Ordföranden i Egodelnings-rätten öfversändas i två exemplar, deraf det ena tillstädes landtmätaren, som har att sitt utlåtande deröfver afgifva; att karta och handlingar, som af landtmätare till Ordförande i Egodelningsrätt ingifvas, skola åtföljas af två reversaler, deraf ett qvitteradt återställes landtmätaren och af denne, när han får tillbaka karta och handlingar, återsändes; att landtmätare alltid skall höras öfver de ändringar, som kunna vid en hans förrättning ifrågakomma; samt att landtmätaren. alltid skall utan lösen erhålla ett exemplar af Egodelnings-rättens Utslag öfver de besvär, som blifvit emot någon hans åtgärd vid skiftes Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 37. 25 skiftes-förrättning anförde; Och har A. P.
M:s samtycke till denna förändring, får jag vördsamt hemställa, alt de betänkm, som nu ligga på 1$. o. Ad:s bord, och som angå statsregleringen, nemi. StatsUtsk:s nu föredragna betänk. N:o 33, ang. beräkningen af statsverkets inkomster, jemte bilagorne A, R, C, D, och E samt StalsUtsk:s betänk. N:o 34, ang. regleringen af l:sta hufvudtitcln, N:o 35, ang. regleringen af den 2:dra hufvudtiteln, N:o 36, ang. regleringen af den 3:dje, samt N:o 37, ang. regleringen af den 4:de hufvudtiteln, måtte få hvila tills vidare, under afvaktan på den ifrågavar. nåd. sanctionen. Hr Råfelt, Anton, förenade sig med Hr von Hartmansdorff. II. Ex. II r Gr. o. Landtm, hemställde, om IL o. Ad. behagade bifalla, att de från StatsUtsk. inkomna utlåtrn ang. Statsregleringen, nu (ingo ånyo läggas på bordet, för alt hvila intilldess K. M-.s nåd. svar erhållits, rör:de den af Hr von Hartmansdorff omnämnde grundlagsförändring. Ropades ja. Föredrogs Lagsamt Allm. Resv.- o. Ekon.Utskms den 9 dennes på bordet lagda betänk. N:o 1, i anledn. af väckt motion om förbud för beväringsskyldig, att genom lega befria sig från krigstjenst. 158 Den 17 October f. m. Ilr af Dalström, Gustaf Jacob: Jag anser mig pligtig, att vid detta tillfälle hembära min innerligaste högaktning och tacksamhet ät den värda motionären, sorni delta tidehvarf, då tankarne synas sä betydligt afledas från allt, som har gemenskap med Sveriges försvarsanstalter, likväl kommit fram med en åsigt, som år djupt ingripande deruti.
Hr Landtm, yttrade att den från Utskts skiljaktiga mening, som här blifvit framställd, vore, att sista meningen i Utsk:s förslag, nemi. orden :—"utan oafkortade reserveras till kommandeStänders disposition” — skulle uteslutas, men det öfriga af Utsk:s förslag i 3 punkten antagas; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla denna mening. Ropades ja och nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. 4 punkten. Bifölls. TJ t s k: s slutliga yttrande ang:de innestående medels utlåning. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få veta, huru de öfriga Stånden beslutat i detta afseende, och att sedan få yttra mig. lindert. R id d.Secr e t.: PresteSt:s beslut lyder sålunda: ”Äfvenledes godkände Ståndet den för fullmäktige i Riksg.cont. föreslagna föreskrift, att de till extra-slatsreglelingen afsedda tillgångar böra, om möjligt, göras fruktbara, äfvensom sältet derför; hvarjemte Ståndet gillade den af Utsk. gjorda hemställan om underd. anhållan hos K. M., det måtte vederbörande erhålla befallning att lemna fullmäktige i Riksg.cont. underrättelse om vid hvad tid de anvisade anslagens lyftning erfordras," m. m. — BorgaréStrs prot.utdr. innehåller ang:de StatsUtsk:s utlåt. N:o 435 utan särskild littera ingenting annat, än hvad jag nyss hade äran i anledn. af en annan punkt för R. o. Ad. uppläsa, och äfven i de sednare ang:de extra-stalsregleringen från BorgareSt. ankomna prot.utdr. finnes ingenting ang:de den fråga, som nu är föremål för R. o. Ad:s öfverläggning. Hr von Hartmansdorff: Jag anser StatsUtsk:s förslag, att ifrågavar. medel må göras fruktbärande, vara ganska riktigt. Det är blott vid sättet jag har något att anmärka.
Om icke d? indelningshafvare, sorn vilja till gfaten afstå indelningar och i stället toga lönerne i Upntant, efter deras nf)ede| värde af de 10 föregående grens Markegångar, ina dertill (emnås öppen rätt? a;o Om icke för de tjenster med de jndeldta löner, som hädanefter blifva ledige, Ipnerne pvilkor|igt ipå konna till SlatsVerket indragas och Contant aflöning , efter den i ira Puncten utsatte grund, i stället bestärotPPS, med vilkor, att jönerne lill beloppet kl|nna förändras, när RiksStaten till alla delar varder reglprad ? Betänkanden, N:o 235. vu 3:o Huruvida det ej må kunna tillåtas ägare af FrälseBäntor, att afstå de samma till Staten mot erhållande af betalning derföre på det sätt, att de sista 10 årens medel-afkastning, efter 5 Procent räknadt, förvandlades i Capital, som utbetalles i StatsObligatiolier, hvilka med derå löpande Ränta genom Bankens öfverskottsmedel efterhand kunde inlösas? och 4:o hvilka åtgärder lämpligen kunde vidtagas för alt gifva Räntegifvare säkerhet, att de indeldta Räntor, som, till beredande af den förestående Allm. Regleringen och i sammanhang dermed af ett förbättradt Samhällsskick, efter hand kunde till StatsVerket indragas, för att med penningar betalas, icke skola öfver rätta värdet blifva uppstegrade, eller vid missväxtår en öfver måttan hög betalning derföre fordras? Gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet kommer Utskottet att yttra sig i den af Anders Danielsson väckta fråga om förmedlande åtgärders vidtagande emellan Räntegifvare ogh Räntetagare , samt angående den om ett förändradt sätt att utgöra Räntorne in natura. Beträffande förenämnde af bemälde RiksdagsFullmäglig framställda frågor, anser Utskottet den första. och andra af dem vara, genom hvad Utskottet i förra Betänkandet JV:o 124 sid. i5, 16, 17 och 18 anfört, besvarade.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N-.o 7 6 , öfver f ove slagne Stadganden angående Testamentens bevittnande och bevakning. Emot LagUiskottets ifrågavarande under den 9 nasti. Maji argifne Betänkande Bar hos Häglof]. Bidders<apet och Adein blifvit anmärkt, af Herr Casper Ehrenborg, att ehuru han vöre fullkomligen ense med Utskottet derom, att, då enligt 17 Cap, Io §. Rä'tegångsBalken så qvinna som man är vittne-bör, det äfven är enligt med denna och de i öfrigt i berörde Capitel lagde grnr.» der. att qvinnor och alla de, som äro behörige ali vittna, godkännas såsom Testarnentsvittnen , Herr Ehrenborg derföre icke kunde ingå på Utskottets mening , att, under benämningen Gode fvlän, som ordalydelsen af 16 Cap. i § , ÄrfdsBalken innehåller, kunna förstås qvinnor och omyndige. Denna benämning haV Herr Ehrenborg ansett förutsatta ej allenast personer af mankönet, utan ock män ai känd redlighet och trovärdighet; men att, på samma grund som Utskottet anfelt qvinnor och omyndige kunna antagas som laggilde Testamems* vittnen, skulle de afven Kunna enligt 04 Cnp. 2 §.
Desse personer få således icke vara electorer eller utskls-ledamöter, men kunna deremot alldeles icke förbjudas att välja electorer: och då 83 §:n Reg.F:n stadgar, att grundlagarne skola i hvarje särskildt fall efter deras ordalydelse tillämpas, så tror jag icke, att Regeringens ledamöter kunna förbjudas att deltaga i val till electorer. Gr. Frölich, David: Af helt andra orsaker än den siste talaren, nemi. på den grund, att jag anser 18 §:n Ridd.Ordn., i dess nuvar. beskaffenhet, icke kunna eller böra, vid en riktig ölservering af 4> §:n Riksd.Ordn. föranleda till någon sådan inblandning lili val lill bänkman, som blifvit af Frih. Cederström och Hr Lagerhjelm åsyftad, bestrider jag för min del en sådan återremiss i denna punkt till Ridd.Utskottet. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Jag fattade icke annat på förmiddagen, än att det blott var första punkten af Ridd.Utsk:s betänk., som var föredragen. Misstog jag mig ej deruti, så måste det endast vara denna Den ii April e. m. första punkt, som är afgjord, och i sadan händelse återstår då, såsom jag tror, tvänne punkter, hvilka nu aldra främst böra komma under öfverläggning, och då först Imrde det blifva fråga om, att den punkt, som handlar om Statsrådsledamölernes undantagande från rättigheten att deltaga uti bänkm-valen, mäste till Utsk. återremitteras. Jag tror det nu vara olämpligt att ingå i diseussion om återremissen, ty jag har icke hort, att Hr Frih. o. Landtm, föredragit denna fråga» Frih. Cederström: Ehuru jag, på samma sätt som Gr. Frölich, tolkar 18 §:n Ridd-Ordn-, har jag likväl trott mig böra-göra den framställning jag nyss gjort, emedan detta vid flera riksdagar å rad varit ett tvisteämne, som, enligt hvad protln utvisa, väckt ganska långa debatter.
Storskifteslandtmätare orh som mera än någon annan tjenst toge i anspråk helsa orh krafter, har hemställan blifvit gjord, alt afskedstagande Storskifteslandtmätare, som i afseende på tjensteår m. m. i öfrigt uppfyllt de för Statens emhelsorh tjenstemän stadgade pensionsvilkor, måtte vara berättigad att vid 55 års ålder komma i åtnjutande af pension; samt att, när genom behörigt läkarebetyg stvrkes, del han till följd af sin tjenstgöring lider af sjuklighet eller försvagad helsa, sådan förmån, såsom belöning för helsoförstörande tjenstgöring, må honom tillgodokomma äfven i det fall, alt han innehar eller kommer att erhålla annan tjenst på stat, för hvars utöfning det försvagade hälsotillståndet irke är hinderlig!; orh slutligen har hos Rikets Ständer hemställts, att Kommissionslandtmätare, hvilken uppnått en åldrr af 55 år orh ijenslgjnrl i 25 år samt derunder med nit och siv iris lie het oafbrutet förrättat sin tjenst, måtte vid afskedstagande! erhålla pension å 500 R dr; i sammanhang hvarmed dels uppmärksamheten blifvit lästad derpå, att erforderliga medel för denna pensionering knnde beredas genom indragning af Andre Landtmätare!jensterna. dels fråga blifvit värkt alt, på samma gång sorn nämnda större pensionsförmån bereddes Kommissions-landtmälarne, Landlmäleritaxan kunde nedsättas till de belopp, som voro bestämda uti 1834 års taxa. c) angående Skagsoch Jtigevi-statrn, med erinran, hurusom Rikets Ständer behjerta!, tid efter annan, till förmån för åtskilliga tjenstemanna-korpser gjorda framställningar om bidrag af allmänna medel för alt sätta tjenstemännen i tillfälle alt vinna inträde i Rikets allmänna pensionsloreningar, har uppmärksamheten blifvit fästad derpå, att någon åtgärd ännu icke vore vidtagen för att bereda en dylik förmån åt Rikets Skogsoch Jägeri-slat, På underdånig framställning om E. K.
Under den tid jag var statssecreterare, gjordes, år efter annat oell intill sisla stunden, bemödanden att få institutets verksamhet så utsträckt, sorn StatsUtsk. slutligen också bär försökt, bestående nemi. deruti, att en student, som bade undergått den förberedande pbilosopbiska pröfningen vid någoldera universitetet, skulle sedermera kunna bär i Stockholm vid Carolinska institutet förvärfva all den kunskap lian behöfde, för att kunna erhålla hvilken läkare-beställning som helst i Riket. Man aktade sig för att tala om doctorsgraden, på det man icke måtte rifva upp gamla farhågor, men detta namn är alldeles likgilltigl; ty derest en läkare kan erhålla den fördelaktigaste läkarebeställiving i Riket, blott han begagnat Carolinska institutet, så är det honom mycket likgiltigt om han får bära doctorshalten, ty Hr doctor kallas han i alla fall af sina patienter. Om man nu skulle bringa saken derhän, nemi. att ordagrannt gilla det förslag, som StatsUtsk. afgifvit, så skulle följden blifva, alt de medicinska faculteterna vid universiteten blefve öfverflödiga oell all lärjungarne, för att sköta sina medicinska studier, begåfve sig hit, der de på en gång kunde få den theoretiska och praktiska undervisningen, der det för öfrigt vore vida nöjsammare att vistas än i Upsala eller Lund, hvarest det icke går så muntert lill som i hufvudstaden. Men då skulle de professorer i Upsala och Lund, hvilka höra lill medicinska faculteterna, sitta sysslolösa tills någon komme och anhölle om doctors-diplom, då hela åtgärden vore blott att meddela ett sådant. Med detsamma blefve dessa facnlteler onödiga, de borde indragas, och med detsamma vore den medicinska undervisningen förflyttad till hufvudstaden. När man nu först hade lyckats att på della sätt lösrycka en facilitet från universiteten, så vore en länk af den helhet, universitas, som just gifvit högskolorna deras namn, borttagen. Förmodligen vore det sedermera icke ur vägen, utan det närmaste steget, att begära det de öfriga faculteterna finge komma efter.
De kosta vidare 2 proc. i provision och derjemte måste återbetalniugssumman vara tillgänglig sä långt före förfatlolidcn, att medlen dessförinnan kunna remitteras och anlända med posten till for»dringsägaren. Genom dessa och flera omständigheter, såsom kursskillnader m. m., uppkomma åtskilliga faux frais, så att man ofta kan anse desse crediter kosta ända till 12 proc., utan att räkna den risk de äro underkastade, om de till återbetalning inköpta vcxlarna af en eller annan anledn. blifva protesterade. Om nu en fri ränta skulle bereda tillgång för köpmannen ali få penningar mot 7 a 8 proc. hemma i landet, — och innan kort tid skulle han säkert för vanliga fall fä den till bättre pris, sä hade han deraf en betydlig vinst och penningarne skulle oafkortad! stanna uti landet. En annan fördel af dea fria räntan anser jag det vara, alt Den 17 Augus ti f. m. 253 del dä upphör att vara ett brott att utlåna penningar mot högre ränta, än den nu lagliga, och att ca pil a listen således icke sedermera behöfde dölja, att han är i tillfälle utlåna penningar. Ilan skulle då oftare sälta sig i omedelbar beröring med de lånebohöfvande, och dessa sednare således undvika att. betala de dryga commissionsarfvoden, hvarmed nu, under en eller annan benämning, en mellanhandel drifves emellan låntagaren och capitalislcn. Dessa arfvoden uppgå lagligen icke till mer än två proc., men man vet hur de samma stundom discretionsvis kunna ökas. Likasom man nägongång har exempel, att under en annan form högst dryga räntor fått erläggas vid vexelköp på credit. Gr. Posse har sagt, att de skuldsattes antal är större här i landet, än deras sorn äga något. Delta kan visserligen vara riktigt så Lill vida, att det finues ganska få personer, äfven med förmögenhet, som icke hafva skulder; men sä bedröfligt tror jag likväl icke det slår till, att mängden af landets innevånare skulle vara skuldsatta utöfver sina tillgångar. Jag anser det icke vara utan vigt att göra denna distinction.