Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. måtte obehindradt utöfva rättigheten att, genom nya val, bekräfta eller öfverflytta deras förtroende till förvaltarne af deras, egna verk; hvarförutan Utskottet förmodat det instämma med sakens beskaflenhet, att, vid Urtima Riksdagar, Utskotten ej sammanträda eller organiseras, innan handläggningen af dit öfverletnnade mål gör sådant behöfligt, samt att Urtima Riksdag må, i analogie med 70 och 72 §§. afNorriges Grundlag, kunna, när som helst det täckes Konungen, upplösas, men deremot ovilkorligen lemna rum för under tiden påkommande Lagtima Riksmöte. Stödjande sig på dessa grunder, får Constitutions-Utskottet, för Grundlags-likmätig behandling, vördsamligen föreslå nedanstående redactions-ändringar, samt deraf följande smärre rättelser oell tillägg. Yid slutet af /jq §. R. F. och 2 §. R. O. införes "Vid Urtima Riksdag öfverlägge och bes/ute R. S. blott om sådana allmänna ärenden, dem Konungen Sjelf framställer, men hvilka ej må sträckas till Grundlags-ändringärs föreslående eller afgörande; kunnandes, vid Urtima Riksdag, R. S.i öfrigt ej befatta sig nied andra åtgärder, än dem, som röra Ståndens enskilda angelägenheter.” I slutet af R. F:s 53 äfvensom i 28 §. R. O., efter orden ”Besvärsoch Oeconomie-Utskotten,” tillägges; ”Vid Urtima Riksdag sättes dock dessa Utskott ej i verksamhet, utan sd vidt det, för handläggnjtigen af dit öfverlemnade mål, blifver nödigt.” Yid slutet af 109 §. R. F. och 80 §. R. O. tillsättes: ”Urtima Riksdag må af Konungen, när som helst, kunna upplösas, och upphöre genast, om Lagtima Riksdag derunder inträffar. ” Emellan ordet ”hvarje” och ordet ”Riksdag” inlägges ordet ”Lagtinui” uti 58, 70, 100 och io3 §§. R.
Hon hade under detta året för första gången sett en annan verld än hemmets, för första gången, sedan hon rätt kunnat fatta det sagda, hört yttras idéer och åsigter, olika dem hon hört uttalas i hemmet, för första gången, sedan hon ej mera var ett barn, hade hon ägt tillfälle till umgänge med någon annan, än sin mor och syster, och lärt sig känna en vidare verld än hemmets, och det förnämligast genom Johan, hvilken genast vid första bekantskapen kom till henne i ett förhållande, som gjorde, att hennes veka själ omfattade honom som ett stöd, som den, hvilken kunde gifva bestämdare rigtning åt hennes tankar. Han hade också blifvit henne en ledare genom månget, för henne sjelf dunkelt, djup i hennes hjerta. Men likväl var hon ännu ett täckt, svärmande barn, och uppvuxen med Carls bild i sitt hjerta, hade hon sjelf vuxit nästan blott till en boning för den, och smyckade den med alla de egenskaper, dem hon älskade att tro honom äga. Hon hade återsett honom utbildad till en ung man, som med manlig skönhet förenade ett behagfullt och ståtligt väsende och, efter den tidens smak, en fin ton. Återseendet af hans barndomshem, hans vänner och många fordom kära föremål hade dertill fogat en hjertlighet, som gjorde att Cecilia straxt fann sig så bekant med honom åter, som om de aldrig varit åtskiljda, och med glädje lofvade hon att blifva hans, ehuru hon sjelf, och ännu mera fru Catharina, fann henne vara nog ung för en sådan förbindelses ingående. Men åratal skulle ju förflyta, innan det var hopp om att åter träffas; och att Carl Lejonanckar var den make, fru Catharina framför alla andra skulle önskat sin dotter, afgjorde hennes bifall, med vilkor likväl, att det tillsvidare skulle förbli en hemlighet. Cecilia märkte snart, att fru Catharina så litet som möjligt ville tala om den ingångna förbindelsen, och att hon ansåg den icke böra utgöra ämne för tankar ens, ännu mindre för samtal, för en så ung flicka. Till och med Margaretha tycktes endast med varsamhet vilja med sin unga syster vidröra ett så farligt ämne, som kärlek, hvars blotta namn hon, den adertonåriga, ej vågade nämna. Men äfven här hade nu mycket förändrat sig.
Alltså medför denna proportion icke någon säkerhet, sä vida den icke referar sig till ett efter landets behof afpassadt maximum i sedelstocken. Således bör denna proportion endast stå der såsom en föreskrift, hvarefter Bancofullm. borde söka att rätta förhållandet emellan cassan och den utelöpande sedelstocken. En sådan uppmaning behöfves, för att icke låta förhållandet nedsjunka för lågt. Tillförene var minimum 2 millioner, men då det icke kunde bibehållas så lågt, så fick man detsamma med mycket besvär af BancoUtsk. ökadt lill 2,500,000 r:dr; men nu hör man ju redan alt man anser proportionen 1 lill 4 vara den lyckliggörande, och man indrömmer sig uli en säkerhelssömn derom att det icke behöfves några andra positiva stadganden för att förmå Bancofullm. att hålla sig till det rätta. Alla de utvägar, som vi nu hafva gifvit Banken alt öka sin metalliska cassa, med undantag af lån, lyckas mycket väl, under det handelsconjuncturerna äro gynnsamma; men de misslyckas genast så fort dessa blifva ofördelaktiga och dessa utvägar blifva förr oanvändbara, än den rättighet Fullmäktige förut ägde att kunna förskottsvis uppköpa silfver. Denna rättighet har BancoUtsk. borttagit, såsom jag tror, utan all anledning, och jag skall åtminstone yrka att detta malle tillåtas Bancofullm. under vintertiden. Detta har varit det enda sätt, hvarpå Banken hittills bekommit något silfver, med undantag af tvenne helt små poster vid början af realisationen. Jag tror derföre, att det är angeläget att man häntyder på ett förhållande, som bör iakttagas, som Fullmäktige böra söka att uppnå, utan ali man dervid binder dem genom några bestämda föreskrifter. Man ser i England, att vid fråga derom inför Parlamentet har det uppgifvits, att genom lag eller genom bestämd öfverenskommelse linnes väl icke der någon bestämd proportion, men alt ett visst förhållande likväl ansetts 428 Den 16 April f. ra. vara det rätta i och för upprätthållandet af sedelvärdet, och på samma sätt önskar jag att det må vara hos oss. Privatbankerna i England hafva alltid lefvat på den Engelska Bankens grundfond.
Då jag på grund af 56 §:n Riksd.Ordn. anser denna motion vara uti grundlagsenlig ordning tillkommen, och, sedan jag hört den uppläsas, ej heller kan finna, att den strider emot 5i §:n af samma grundlag, utan tvertom anser alt vi beginge en grundlagsvidrighet, ifall remiss vägrades, så skulle jäg vilja förena mig med de herrar, som begärt remiss; men då Ståndet är så fåtaligt, och jag anser saken vara af vigt, så, enär fråga blifvit, om remitteras bör, anhåller jag, på grund af 49 §:n Riksd.Ordn., att denna fråga måtte få hvila till nästa plenum. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, i afseende på Hr Munck af Rosenschölds framställning, att Gr. Frölichs motion måtte blifva hvilande, 49 §:n Riksd.Ordn. visserligen medgåfve att sådant kunde äga rum; men Hr Landtm, ansåg dock, alt detta icke följde blott af en ledamots begäran, utan att det berodde af R. o. Ad. att derom besluta. Hvad i öfrigt anginge lagligheten af den yrkade remissen, så, då den i Landtmis tanke ej vore bokstafligen stridande emot något grundlagsstadgande, ansåg Hr Landtm, sig icke kunna vägra propos. till remiss af densamma. 88 Den i5 J u 1 i e. m. Hr Westfelt, Nils: Jag ville biträda Hr Munck af Rosenschölds begäran, men då Hr Frih. o. Landtm, förklarat, att motionen kan remitteras, så afstår jag; likväl under det förbehåll, att, i händelse remiss af Ståndet vägras, frågan måtte få hvila till nästa plenum. Hr von Hartmansdorff: Då fråga blifvit vackt om motionens ytterligare bordläggning, så måste densamma först afgöras innan Flr Frih. o. Landtm, inhemtat Ståndets mening, huruvida remiss skall beviljas eller icke; ty sedermera kan icke vidare någon fråga om bordläggning uppslå.
Herr Borgmästaren Kjellander: Då Riksens Ständer uti deras underdåniga Skrifvelse 1812 uppdragit åt Kongl. Maj:t att tillåta utländska manufacturvarors införsel, utan bestämmande om denna införsel skulle beviljas i allmänhet eller å något enskildt ställe, tycker jag mig finna, att Regeringen äfven efter anledning af samma Skrifvelse ägt magt att bevilja införseln å det ställe, den fann lämpligast, så mycket mera, som Götheborg i afseende på skeppsfarten var det enda ställe, som bäst kunde begagnas. Herr Baron Cederström, Jacob: Riksens Ständer hafva icke kunnat uti någon dess Skrifvelse gifva anledning till något, som varit inconstitutionelt, eller till öfverträdelse af Grundlagens principer. Herr Biskoppen Doctor Faxe instämde med Herr Biskoppen Rosenstein och Herr Borgmästaren Kjellander. Herr Kammarherren Silverstolpe ansåg sig ej äga nog kunskaper i Financer för att bedöma sjelfva saken, men fann en underlåtenhet deri, att Tull-Directionen eller något annat publikt Verk ej blifvit hördt. För öfrigt trodde Herr Kammarherren det vara nödigt, att Constitutions-Utskottet, innan det utlåter sig, med säkerhet inhemtat, att samma tillåtelse, som beviljades Götheborg, blifvit förnekad andra Städer, som derom ingifvit underdåniga ansökningar. Begärdes och lades på bordet, jemte Protocollerue af den 23 Januarii 1815 och 17 Februarii 1813, som dermed ägde gemenskap. De vid Protocollerne för den 15 September och 27 October 1813, 27 Januarii, IG Martii och 7 September 1814 gjorde anmärkningar förföllo. Protocollerne för den 18 och 25 Januarii och 1 Februarii innevarande år, angående Östcrsjö-Compagniet. Herr Baron Cederström, Jacob, ansåg anmärkning härvid äga rum, emedan Östersjö-Compagniet vore att anse som ett Monopolium, så länge Product-Placatet ej blifvit upphäfdt och rättigheten att upplägga Östersjövaror för alla ej var tillåten.
Nekas bör dock icke alt hos allmogen fodertillgången minskas genom lång transport af skogseffekter och förös-, sa val för egen räkning, som dem, det åligger herregardshönder att at husbonden utgöra, samt genom skiutsningsskvldigheten. Hos större delen possessionater stallas oxar, som uppköpas från andra orter, i synnerhet Småland, men afven Östergöthland och Nerike samt sällås i Stockholm. betesmark erma äro i allmänhet svaga och otillräckliga. Såsom bidragande till ^förbättring bör här nämnas, att för flere år sedan början hill vit gjord med ängsvattning, men som ännu icke förmärkts hafva vunnit närmare utveckling. Kreatursraserne äro små, men ej dåliga. Boskapsskötseln har ock något förbättrats; men att förbättring häri skall långsamt framskrida är gifvet deraf, att med mindre godt bete om sommaren och knapp foderlillgåno', kreaturen mäste födas inne mera än halfva året. På större gårdar äro kreatoien bättre. Emedlertid har dock sedan sisla femärs-berättelsen ökning sketb utom hästar, som fortfara i lika förhållande, af nära 1,000 oxar,S öfver 1,000 kor, joo ungkreatur och öfver 2,000 får; hvaremot svin fortfara lil1 redan uppgifne mängd. Hästarne hafva urartat. Hos possessionater finnér mai1 dem större och vackrare, men kanske mindre starka, än hos allmogen. Öfrige bär brukhge kreatur äro svin och får samt, så' obetydligt antal getter; att de knappt bora nämnas. Såsom förbättring af nu varande kreatur*^ i°i visserligen namnas, dels hvad hästarne angår, landtbeskällares utsatt' dande från Strömsholms Stuteri åt orterna, hvaraf man äger anledning förvanta goda raser, och dels beträffande fåren, att införskaffandet af electra!' u’’11J1ändamålIsenbga behandling, vissa possessionater nå ett berömvärd1 satt Jatit blifva ett väsendtligt föremål för deras uppmärksamhet, lofvar ellfi11 och god ^afkastning fördem, som häruti rätt tillvägagå.
som biträde plats i ett godt hem eller som hushållerska hos en akt. ungherre. Goda betyg o. rek. Svar till » Änna ». Falköping p. r. [2128] T^n ung, bättre, anspråkslös, musika~ lisk flicka från landet önskar sig plats i bildad familj för deltagande i alla inom hus förefallande göromål samt handledande af minderåriga i vanliga skolämnen, äfvensom mera försigkomna i musik. Benäget svar emotses under adress » Wilma 2 0 », Iduns byrå. [2127] A f sitt kall varmt intress. lärarinna underv. i alla skolämn., språk, musik o. handarb., önsk. pl. Godhetsf. svar till » Intresserad o. plikttrogen », Iduns byrå. Hvardagar / 3 — ' / * 4. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. e D:r ERNST SALÉN. E n ung flicka, som med goda betyg genomgått folkskolelärarinnesemin., önskar till hösten plats i elementareller annan flickskola. Sök., som äfven underv. i musik, önsk., i brist på dyl. plats, anställning i familj. Svar torde snarast sändas till » Maria », Öijeby, Piteå. [2117] E tt ungt fruntimmer af god familj önsk. i sommar plats i bild. familj, boende på landet, för att mot fritt vivre underv. i teckning, målning, lä- derplastik och träslöjd. D e bästa kunskapsbetyg och referenser finnas. Svar till » Teekningslärarinna », adr. S. Gumselii annonsbyrå, Stockholm. (Gr. 3906) [2119] L ä r a r i n n a, språkkunnig o. undervisningsvan, önskar plats i godt hem. Svar till » Enkel och tacksam », Iduns byrå, Stockholm. [2115] 2 Stora Vattugatan Träffas kl. i ' 2. [1737] Panorama international, Hamngatan 18 B, 1 tr. upp. (bredvid Svea-Salen) Från och med den 6 till och med den 12 juli: Lsta serien. Rom med omgifningar. Abonnementskort, gällande för 8 besök, kr.
Erkännande framlidne Biskopen Heurlins förtjensler om det allmänna, bar, vid det förhållande alt den behållning Enke-biskopinnan Heurlin vid nådårens slut ansetts ega, uppgått lill endast 12,000 R:dr och detta belopp icke synes vara tillräckligt alt bereda bemälda enka tillständig bergning för hennes återstående dagar, Utskottet funnit sig böra på det sätt förorda ifrågavarande framställningar, att Utskottet hemställer det IVkels Ständer må å allmänna indragningsstaten låta uppföra Biskopen Heurlins enka Elisabelh Heurlin, född Liljewalch, till åtnjutande för hennes återstående lifstid af en årlig pension till belopp af 500 R;dr. 71:o. Från Irenne Riks-Stånd bar Utskottet fått emottaga motioner om pension åt framlidne Landshöfding Gustaf Adolf Montgomery's enka. Hedvig Elisabeth Wallmark. Af dessa motioner, som blifvit väckta hos Ridderskapet och Adeln af Herr von Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. 73 von Francken, Georg Wolfgang, under N:o i 18, inom Preste-Ståndet af Doktor N. Nordlander, under N:o 72, samt inom Borgare-Ståndet, under N:o 106, af Herr Cygnwus, inhemtas, hurusom aflidne I'. d. Landshöfdingen Guslaf Adolf Montgomery börjat sin hana såsom Trumslagare under Finska kriget, bevistat alla med den Saudelska fördelningen förefallna bataljer, erhållit silfvermedalj för tapperhet i fält, samt slutligen avancerat lill Löjtnant. Efter slutet af Finska kriget placerad på ett
Jag instämmer således i denna del med Utsk. och tror, att om den af Utsk. föreslagna utförseltull för tackjern af 4 rtdr b:c.o per Skffi icke är tillräckligt skyddande för stångjernstillverkningen, står den sednare på den punkt, att den i allt fal! icke lärer kunna länge bära sig, utan att råämnets förädling slutligen ändå mäste öfverlemnas till utländningen. Slutligen anhåller jag, iS6 Dt|i 18 0 e 10 k «r. att Utsk. må taga under förnyadt noggrannare öfvervägan* de den obestridligen rikliga tanke, att, då man vill öfvergå till ett liberalare system, införsel af de förut förbjudna varorna bör få ske endast till vissa bestämda handelsplatser, Utsk. bar deremot anfört, att ett binder läge uti den så många städer i Sverige förunnade stapelstadsrätt, Jag tror likväl, att detta binder genom öfverenskommelse!' med bor* gerskapet inom ganska mångå städer, hvilka föga eller intet begagna sin stapelstadsfrihet, skulle kunna undanrödjas, och jag ber Utsk. tillstyrka, att försök dermed, å Styrelsens si* da, göres. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åt-, följa återremissen, Hr af Ekenstam: Jag anmälde mig, då Hr af Bill* bergh sade, att det icke var enligt med förhållandet, attén del af de varor, hvilka confiscerades vid det omförmälda tillfallet, voro till införsel tillåtna, Men då Hr af Billbergh sedan sagt, att*han icke mindes, huru härmed förhöll sig, torde det icke behöfvas mer, än att jag vidblifver mitt för-* klarande, det jag bestämdt minnes, att så är, som jag uppgifvit. Föröfrigt får jag tillfälle att i Utsk. besvara de an-, märkningar, som blifvit gjorda. Bevilln.Utskrs betänk. N:o 29 återremitterades, Hr von Hartmansdorff, Aug, hade inlemnat eif så lydande anförande:
IrfdaBalken måtte stadgas: att förmyndare är skyldig ansvara för ränta å hvad af den omyndiges årliga inkomster till dess underhåll och uppfostran samt öfrige nödige utgifter icke tarfvas, dock ej förr, än efter trenne månader ifrån Expeditions-Utskottets Forslag lill lind. Skrifvelse N.o l3-j. 217 ifrån slutet af. det år, hvarunder medlen influtit, derest ej visas, att de blifvit före ofvannämnde tids utgång utlånade eller annorledes fruktbare gjorde.” Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 September i834- N:o i37. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den a5 Sept. 1S34. Preste-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående väckt fråga örn upphäfvande af dubbla tjenstårsberäkningen vid befordringar till Ecclesiastika Embeten och Tjenster. fOecon.» Utsk. N:o 93.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att dubbel tjenstårsberäkning för Lärarebefattningar vid Rikets Undervisnings-Verk och i Öfrigt för en del Ecclesiastika tjenster, såsom medförande, i många afseenden, ett menligt inflytande på Läro-anstallerne och synnerligen för dem ibland Preste-Ståndet, hvilka nämnde befordringsrätt icke vore tillerkänd, måtte, sedan Läro-Verken nu mera kommit i åtnjutande af tillökte anslag, upphöra, i enlighet med så väl Läro-Verks-Comitéens underd. Betänk, den 20 December 1828, sorn ock E. K M:s Nådiga yttrande uti Proposition till Rikets Ständer af den 27 Febr. 1829, och endast få åtnjutas af innehafvarne utaf tjenstebefattningar, hvarmed en sådan förmon hittills varit förenad, intilldess de från samma befattningar afgå. Rikets
kanske också några små häntydningar på ett och annat, som dels icke h a r något med » Hymen » att skaffa, dels är af något äldre datum, kunna försvara sin plats u r kuriositetsintresse, trots den ofvan utstakade » begränsningen » af ämnet. Så t. ex. torde det ju — fastän vi som sagdt ej kunna sysselsätta oss med de f. d. svensk-baltiska eller svensk-finska ätterna i Ryssland och Finland — likväl kunna vara af intresse att erinra om, att den högtstående ryska grefliga familjen Adlerberg blott är en expatrierad gren af den svenska ätten med samma namn och således i rätt nedstigande fäderne härstammar från » långkatekesens » pappa, gamle ärkebiskop Swebilius. Furstinnan af Mingrelien, född grefvinna Adlerberg och naturligtvis en rättrogen grekisk-ortodox dam, leder således sin härstamning upp till den ultra-lutheranske prelaten och dennes värmländska allmogeförfäder. — Andra i vår tid ryktbara ryska statsmannanamn med gamla svenska anor äro Giers — rikskansleren — och Kaulbars, den bulgariske diktatorn. Af de baltiska eller finska ätterna h a r det emellertid på allra sista tiden händt att grenar återflyttat till det gamla moderlandet: så t. ex. nuv. hufvudmannen för grefliga ätten Stenbock (Gottenvik i Östergötland), ättling af den tappre HEDENLUNDA. värdighet; att en medlem af grefliga svenska ätten Mörner bosatt sig i Köln och förklarats äfven för preussisk grefve; samt till sist att vår bekante riksheraldiker h r C. A. Klingspor genom adoption är preussisk friherre. Att hufvudgrenen af ätten De Geer för sekler sedan återflyttat till det ursprungliga hemlandet och där f. n. intager en framstående social ställning, intresserar oss mindre, då denna gren numera ej kan sägas ha annat än namnet kvar, som erinrar om förbindelsen med Sverige.
Ad. skulle afslå denna remiss, så anhåller jag åtminstone att innan R. o. Ad. fattar sitt beslut, sådane af dess medlemmar, som ega juridisk insigt och erfarenhet, således de ledamöter af domarecorpsen som här finnas, måtte för oss klarligen utreda alt ett brott af neslig beskaffenhet verkligen är begånget, så att det sedan icke måtte kunna sägas att den dom vi här gått att fälla, hvarken är styrkt med fullgiltiga skäl, eller är förenlig med det rätta. Gr. von Platen, Baltzar: Jag har alltid ansett för en skyldighet, från hvilken ingen Riddersman egde rätt att frigöra sig, att yttra sin öfvertygelse i förefallande frågor, men jag har äfven vågat tro, och jag tror ännu, att det måste vara en rättighet för en hvar att söka alla de uplysningar, som kunna stå till buds för att stadga sitt omdöme. Denna discussion torde tillräckligen hafva bevisat, åtminstone finner jag mig, möjligen af bristande förmåga i upfattningen, fullkomligen öfvertygad om omöjligheten att kunna fatta något beslut, vare sig med ledning af de yttranden som hållits eller de handlingar sorn blifvit upläste, annat än hvad som alltid varit min öfvertygelse, nemi. remiss af detta mål till Riddarh.Utsk. Jag skall icke länge uptaga R. o. Ad:s tid, i synnerhet som jag gerna erkänner mig sakna förmåga att bättre än Hr Cederschiöld redan gjort, utveckla nödvändigheten af en sådan åtgärd, men det må tillåtas mig att få fästa upmärksamlieten på ett prejudikat, som i formen eger en ganska närbeslägtad beskaffenhet med nu förev:de fråga. Vid 1828 års Riksdag utlemnades af Riddarh.Direkt, och Landtm, pollet till en person, om hvilkens rättighet att begagna densamma motion i Ståndet väcktes. Följden af denna motion blef alldeles icke att frågan genast afgjordes, utan att en temligen långvarig discussion upstod huruvida remiss borde göras till Const. eller Riddarh. Utsk. 11. o. Ad. stannade i beslut att remittera frågan till Riddarh. Ulsk.
Af Herr af Harmens: ”Rikets Ständer hafva vid Riksdagarna åren 1815 och i823 för sin del förklarat, att reglering af planpenuingarna ber - 14 Statssamt Allm. Best.- och Ekon.-U(skottens Utlåtande, N-.o 73. de bestämmas, endast på grund af Kneckte-contracten och såsom ersättning förden jord, hvilken stamroten vöre skyldig upplåta till kneckte-torp, samt att hvad soldaten derutöfver innehade, i följd af contrakt eller annorledes, borde till stamroten återgå; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes utfärda en allmän förordning, sorn äfven i sistomnämnde afseende borde tjena till efterrättelse. För alt afhjelpa de vid ofvannämnde Riksdagar öfverklagade olägenheter, utfärdades Kongl. Förordningen af den 28 October 1817, som bestämmer hjelprotens afgift till stamroten till Tio Tvåtredjedels kappar säd, mea i afseende på den andra delen af frågan förklarades, att ”Kongl.
Summa R:dr R:mt 90,636: 56. Då Telegraf-verkets räkning föres på kalender-år, hvilket äfven sjelfva räkningen tillkännagifver genom orden: »Balans från 1856» och »Balans till år 1858», hafva Revisorerne funnit sig böra anmärka, såsom mindre lämpligt, att räkningen efter kalenderårets utgång hålles oafslutad, för att deri afföra sådane under det påföljande året bestridda utgifter, hvilka ansetts tillhöra det nästföregående året. Optiska Telegraf-inrättningen. Räkenskapen, som utan anmärkning undergått granskning såväl i Kongl. Kammar-rätten som nu hos Revisorerne, utvisar följande förhållande: Debet. Balans från år 1856: Uppbörd: Credit. Utgifter: Balans till år 1858: Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena med Lotsoell Fyringsverket, Sjokarte-komtoret äfvensom longi. Flottans Stationer i Carlskrona oell Stockholm saint Depot i Göteborg. Räkenskaperna för dessa verk, som änun icke undergått fullständig granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisa inkomster och utgifter på följande sätt: — 94 - Debet. Balans från år 4856: Uppbörd: 5:te hufvudtitelns anslag för „ året . 1,590,520: Öfverskott å i riks-staten påräknad inkomst aflotsoch båkmedlen för åren 1854 oeh 1855 112,445: 44. 1. Lots-verkets andel af 1856 års inkomst vid Landsorts fyrbåk 12,030: 27. 4. Extra stats-anslag för sjöförsvaret 163,333: 16. — Dito dito till gratifikationer åt under-officerare m.fl. 80,000: 243,333: 16. Balans till år 4858: Credit. Balans från år 4856: Utgifter: Aflöning: Till