Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emellertid tre Riks-Stånd varit ense derom, att valrätt och valbarhet icke böra tillerkännas andre städernas tjenstemän än Magistratspersoner, anser Utskottet sig böra inbjuda Hederv. Bonde-Ståndet, att sig i denna del efter de öfriga Riks-Stånden foga. Hvarjemte, enär den gemensamma tanke, som i öfrigt uttryckts af Borgare-Ståndet, hvilket Stånd frågan närmast rörer, blifvit af Ridderskapet och Adeln i allo biträdd, samt dessutom synes utgöra en medelväg emellan Presteoch Bonde-Ståndens beslut, af hvilka det sednare godkänt en mera utsträckt, det förra yrkat en mera inskränkt förändring, Utskottet anser sig böra inbjuda så väl Högv. Preste-Ståndet som Hederv. Bonde-Ståndet, att äfven i öfriga delar sig efter Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. BorgareStåndet foga; ket börjat, Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o SO. 3 Och då Ridderskapet och Adela samt Borgare-Ståndet icke uppgifvit någon fullständig redaktion af 14 § Riksdags-ordningen, får Utskottet vördsamt hemställa, att Riksdags-ordningens ifrågavarande 11 och 14 §§ må, i öfverensstämmelse med den af dessa Stånd uttryckta gemensamma tanke, erhålla följande lydelse: Riksdags-ordningen. § 11 l:o. Med de i — tillhörande det Dom-kapitlen, att för Pre sterskapet, Stockholms Magistrat, att för samma stad, samt Landshöfdingarne, hvar i sitt län, att för de öfriga städerna och menige allmogen omsådane valförrättningar, å embetets vägnar, föranstalta § 14- l:o. Inom Rikets städer ege Borgare, öfrige idkare af yrken, som till borgerliga näringar räknas, egare af hus eller tomt samt egare eller innehaf vare, med ständig besittningsrätt, af jord under stadens domvärjo, alla dessa så framt de äro i staden bosatteäfvensom stadens Magistratspersoner, att bland sig välja Riksdags-fullmäktige. Stockholm sände Tio och Götheborg
Ridderskapet och Adeln har beslutat den förändring, att uti ingressen tili denna §., hvilken ingress lyder sålunda: ”utom denna bevillning efter egendomsvärdet, komma nedannämnde förut erlagde utskylder, såsom af grundskatts natur, att för ränte-egaren fortfara, nemligen” skulle orden: ”att för ränte-egaren fortfara” utbytas emot följande ord: ”att fortfara och af ränte-egaren erläggas, der ej emellan honom och hemmansinnehafvaren annorlunda öfverenskommet är;” men som de öfrige 3:ne Riks-stånden godkänt Utskottets förslag, så lärer dervid få bero. §. 25. pag. 26 och 27. Borgare-ståndet har, i fråga om bevillning för Fahlu grufvor, beslutat, att uti denna §., näst efter orden: ”eller till värde upptagas” borde tilläggas: ’i öfverensstämmelse med de i j6 §. stadgade grunder Då det af Borgare-ståndet sålunda beslutade tillägg icke innefattar någon förändring uti sjelfva bevillnings-grunden, hvilken deremot blifvit af samtlige Riks-stånden godkänd, utan endast åsyftar ett förtydligande af föreskriften, att de verk, af hvilka inkomsten till nämnde grufvor utgår, icke skola med serskild afgift efter 2:dra artikeln beläggas, eller lill värde upptagas, men den af Utskottet, i afseende derpå, föreslagne redaction blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-stånden gillad; så anser Utskottet ofvannämnde tillägg böra förfalla. §§• 27 Bevillnings-Utskotlets Memorial, N:o 21. 9 §§. 27 och 29. pag. 28 och 33.
Någon under rekognition upplåten kronoskog finnes icke inom detta län och de lleste samfällighetsskogar äro tid efter annan skiftade. Hushållnings-Sällskapel har, för alt uppmuntra till återplantering af skog, anslagit och utfästat belöningar, men hittills utan framgång. Till boningshus begagnas inom detta län i allmänhet timrade byggnader, täckte med tegel. Ladugårdarne äro dels timrade, dels uppförde af korsvirke 15 och bräder, sällan af sten, med tak ömsom af tegel, bunden halm samt halm och torf. Allmogen har under sednare åren betydligen förbättrat sitt byggnadssätt, så att det, i vissa orter, numera icke är sällsynt att finna bondgårdar med beqvämt och prydligt inrättade åbyggnader. I skogstrakterne uppföres stängseln mest af träd, på skoglösa orter deremot allmännast af sten. Inom Götheborgs och Bohus län finnas å landet endast följande till Bergsrörelse börande inrättningar, hvilka redan uti förut afgifne statistiska tabeller finnas omförmälda, nämligen: l:o ett Stångjernsverk, privilegieradt för 500 Sk%. smide, anlagdt å hemmanet Munkedahl i Sunnervikens fögderi och hvarvid tillverkades år 1841 566 SkM, Aren 1842—45 i medeltal 507 Sk%., men för 1846 ingen tillverkning uppgifvits hafva ägt rum. 2:o ett Manufakturverk, bestående af en räckoch 2:ne spikhamrar, privilegieradt för 150 Sk'Éé. smide, anlagdt å samma ställe. 3:o Trenne spiken knipoch en planerhammare, å hemmanet Thorskog i Vesterlanda socken. Enligt de af Bergskollegium offentliggjorda årsberättelser utgjorde jernmanufaktur-tillverkningen vid dessa inrättningar år 1841 SkM Bergsvigt 1,231. » 1846 » » 280. Malmgångar, förande jern, och möjligen äfven andra metaller, förekomma visserligen inom länet här och der, men så vidt hittills erfarits, ej af den mäktighet, att bearbetandet deraf ansetts kunna löna sig.
St. och begärt deras tillstyrkanden i oeconomiska frågor, att denna propos. hvarken lärer vara den första eller blifva den sista i sitt slag, och således ej bevisar annat, än att K. M. vill erhålla del af Ständernas opinion i detta mål. Denna fråga har aldrig förr varit väckt. Alltifrån 1720, då R. St. fingo någon magt, och intill denna dag har ej fråga uppstått att förheka K. M. rättighet i detta afseende. Det tillhör denna riksdag, då man gjort så många försök att inskränka Konungamagten för att utvidga Ständernas, det tillhör denna riksdag att äfven gora detta olagliga försök. Jag förmodar, att Hr Gr. o. Landtm, ej kan göra propos. på någon enda af de framställningar, BancoUtsk. i dess betänk. Wto 29 gjort, utan förklarar dem alla vara grundlagsvidriga; ty är det grundlagsvidrigt att besluta, det R. St. skola hafva beslutanderätt i detta fall, äro äfven alla derpå grundade jemnkningsförsiag och votertspropostr olagliga. Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, måtte snart gifva tillkänna sin opinion, på det vi må få slut på saken. Gr. Frölich, Da v.: I så måtto instämmer jag med Frih. Cederström, att, på sätt han yttrat, en oriktighet måste uppkomma i R. St:s beslut rörtde en fråga, i hvars framställningssätt ligger ett afgörande af hvad som grundlagsenlig! är den ena eller andra Statsmagtens rätt. Jag vill således för min del alldeles icke, då det är fråga om att slutligen vidtaga en åtgärd i denna sak, säga, att jag gillar det sätt, hvarpå Utsk. behandlat denna sak. Annat är att handla med öfvertygelse om, att man har rätt i sjelfva handlingen, och annat att framställa denna rätt till pröfning, och det är detta, som BancoUtsk. i sitt jemnkningsbetänk. till en del gjort. Men jag anhåller att få öfvergå till sjelfva frågan, efter den här blifvit väckt, nemi. om R. St. äga någon andel i rättigheten att besluta om myntenheten.
Månad, yttrade önskan, det måtte Con» stitutions-Utskottet låta till Trycket befordra il väl de i ConstitutionsUtskottet hållna Proto* coll, som Handlingarne uti det till Utskottet remitterade anmärkningsmål mot StatsRådet samt Konungens Rådgifvare i Commando-Mål för Flottorna, i afseende på de till Befälhafvarne för en i Nåder anbefalld KustbevakningsExpedition d. 8 April 1817 utfärdade Ordres. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. Uti ankommit Protocolls* Utdrag för den u i denna Månad underrättar Höglofl. Bidderskapet och Adeln, sig, i anledning af der-, om väckt motion, hafva beslutit, gifva Constitutions Utskottet tillkänna Högbemälte Stånds önskan, det mitte Consiitutions-Utskottet låta till trycket befordra så väl de i Utskottet hålin* Protocoll, som Handlingarne uti det dit remil» terade anmärkningsmål mot StatsRådet samt Konungens Rådgifvare i Commandomål för FloM torna, i afseende på de till Befälhafvarne för en i Nåder anbefalld Kustbevaknings-Expedi» tion den 8 April 1817, utfärdade Ordres. 1 anledning häraf, fann Hedervärda Bon* deStåndet för godt uti enahanda beslut i denna del, med Höglofl. Bidderskapet och Ade|n in» stämma. Från Vällofl. BorgareStåndet. S. D. Fann BorgareStåndet skäligt instämma med Höglofl, Ridderskapet och Adelns samt Högvördige PrästeStåndets, uti nu ankomne Protocolls Utdrag för den il och 15 uti innevarande
Som bjöd mig att på en ny ort, under ett nytt namn blifva en ny menniska, som gjorde mig till fabrikör och egare af den stora fabriken, som till och med ännu önskar göra mig till egare af 75,000 kronor, som sörjer för mig ändå längre, som slutligen vill befria mig från alla dessa jordelifvets otaliga sorger och bekymmer! Ni ser, att jag ej är otacksam, att jag mins hvarenda en af edra välgerningar! En hederlig karl! Ja, jag har blifvit det genom er. En tjuf, en mördare, en mordbrännare, en arbetarplågare har jag blifvit genom er. Ni har fört min arma själ till helvetet och nu unnar ni mig inte få behålla min kropp heller. Fortfar ni i edra anslag! Nu är er tid ute! Herr konsul Felix Brauner, millionären, riddaren! Er tid är ute! En ny ryktbarhet väntar er, den skall väcka större uppseende än er karrièr, än ert slöseri, än era extravaganser, än era lysande fester! Arnold var utom sig af vrede. Brauner, dödstrött af festen, nattvaket och de själsspänningar han utstått, skrämdes nästan af Arnolds vilda utbrott. Han kände att han förlorat all makt öfver denne. Han tog åt västfickan efter morfinsprutan, men denna hade han kastat bort. – Låt oss tala lugnt vid hvarandra, sade han. – Vi hafva ingenting att tala om vidare, afbröt Arnold. Men jag har ännu några ord osagda. Konsul Brauner! Nu är jag den starkare af oss båda? Känner ni igen dessa ord? Hvad ni ser eländigt ömklig ut, der ni sitter och famlar efter morfinsprutan, som ni nyss slungade bort! Hör ni, nu är jag den starkare af oss två! Jag fruktar inte någonting numera, inte ens helvetet; ty vore det än uppfyldt af de gräsligaste plågor, så vore de ändå lättare att bära än dessa långa år, som jag trälat under er. Djefvulen sjelf kan ej vara värre än ni är. Jag fruktar inte er heller, och nu förvånar jag mig öfver att jag någonsin gjort det. Nu ändtligen är jag fri, och som en fri man handlar jag också. – Hvad tänker ni göra?
Riksgälds-konloret bedrifver en med denna likartad rörelse, som, genom erhållande utsträckning, bör bereda gagn åt den enskilde och det allmänna; tillstyrker Utskottet, 32:o att låne-rörelsen i och för skiften och odlingar må till Riksgäldskontoret öfverflyttas, för att derstädes besörjas i enlighet med de grunder, som redan äro eller framdeles kunna varda af Rikets Ständer meddelade. Banko-Ulskoitels Betänkande, N:o 34. 35 Om Rikets Ständer härtill 33:o lemna bifall; så torde 180 §. i Banko-Reglementet få utgå; hvarförutan och som det i och för omförmälda låne-rörelse använda kapital lemnat ringa afkomst, enär räntan utgör endast 2 procent samt lill en del medtages för lösen af de från vederbörande Konungens Befallningshafvande och Hushållningssällskap under fribrefs-rätt till Banken ingående låne-ansöknings-handlingar och till postporto för återskickade, icke antagliga, dylika handlingar m. m., Utskottet hemställer, att Rikets Ständer, i sammanhang med beslutet om öfverflyttningen till Biksgälds-kontoret af meranämnde lånerörelse, ville förordna, 34:o att de förbindelser, med tillhörande handlingar, hvarå lån utgifvits, skola, på Riksgälds-konloret transporterade, dit aflemnas tillika med skillnaden emellan utestående låne-beloppet och derå upplupen ränta till den dag aflemnandet verkställes samt den summa af 80,000 R:dr Banko, hvilken nu är, såsom förlag, till nämnde låne-rörelse afsatt; börande denna förminskning af Bankens tillgångar ersättas af inflytande vinstmedel, och Riksgälds-kontoret sålunda fritagas från skyldigheten att någon större eller mindre del af omförmälda summa till Banken återbetala. Uti 3:e afdelningen af 6:e artikeln uppräknas de från Banken till åtskilliga verk och inrättningar utgående lane-understud medelst kreditiv.
Reglementet för Militären i Skåne af år 1695, kunde åligga att utgöra. Med anledning häraf, har Kongl. Maj:t, sedan Kongl. Krigsoch Kammar-Collcgterne blifvit i ämnet hörde, under den 9 November 1836 meddelat det Nådiga beslut, alt, då Kongl. Maj:t, uti Nådig Skrifvelse af ilen 3 December l8l2, förklarat, alt i anseende till det olika förhållandet med ifrågavarande hjelpe-dagsverken, Kongl. Maj:t icke funnit lämpligt någut allmänt stadgande derom utfärda, utan ville, på vederbörandes ansökningar och hemställanden om befrielse från dessa dagsverken i hvarje serskildt inål efter de dervid sig företeende skäl och omständigheter, Sig i Nåder utlåta, och Kongl. Majit, uppå Bonde-Ståndets vid 1828—1830 årens Riksdag gjorde enahanda underdåniga ansökning om merberörde hjelpe-dagsverkens upphörande, uti Resolution af den 23 April 1831 förklarat Sig anse någon annan behandling af dylika frågor icke lämplig, ulan derföre Bonde-Ståndets ansökning afslagit, så funne Kongl. Majit Ståndet ega att stidla sig den Nådiga Resolutionen härutinnan till efterrättelse. Beträffande åter den af Bonde-Ståndet serskildt gjorde underdåniga framställning om rättighet för åboerne å de
För min del tror jag, att Spannmålsprisernes ojemnhet sjelf har en orsak, denna åter sin orsak o. s. v,; men att antaga ojemna pris pä Spannmålen såsom enda eller hufvudorsaken till så många Arrendatorer undergång, förekommer mig visserligen som ett beqvämt sätt att undvika en djup forskning, men ingalunda uppfyllande en af Svenska Folkets mest billiga fordringar af sina ombud. Hufvudskälet till den förlägenhet, hvari landtmannen sig nu befinner, anser jag vara bristen på en lag, tjenlig att bestämma Jordägares och Arrendatorer inbördes förbindelser, och bristen af en god Intecknings lag. Utskotten tyckas vilja indela Arrenden i 2:ne slag: dem af Kungsgårdar, och dem af Mi - 94 Den 6 jVovernberj litise-Bosfällen, För de förra anses ingen förändring i gällande Författningar nödig, och till förekommande af undergång för Arrendatorer af Militiae-Boställen, föreslås upphörande af sådane Boställens utarrendering. Det förekommer mig ungefär, som om man, till förekommande af höga brödpriser, förbjöd all försäljning af bröd. Utskotten tro, att det skulle vara fördelaktigt för innehafvare af Militiae-Boställen, att sjelfve bruka dem: jag tror det icke; jag tror tvertom, att en stor del af yngre obemedlade Officerare deraf skulle tvingas att förbyta värjan mot tiggarstafven. Man invände icke häremot exemplet af Carl XI:s tid. Befordringarne gingo icke då så fort, som nu. Man qvarstod då litet längre i hvarje grad, och Chefskapet för ett Regemente var då belöningen för en fyratioårig tjenst. Den tidens krigskonst fordrade icke heller den stora lödighet, som nu återigen är ett villkor för en Armens duglighet, och hvaraf följt, att en indeldt Officer i våra dagar omöjligen kan få vara så mycket hemma, som haDS like för 130 år sedan. Han får nu tillbringa sin tid på arbetscommenderingar och lustläger m. m.; hvem skall vid sådane tillfällen sköta hans boställe?
1,600: — 6,400: » utdikning af myrer i Folkärna socken af samma län ... 180: — 720: » utdikning af Somyran, Selängen m. fl. i Stora Kopparbergs län 360: — 1,440: » sänkning af Rahlaån i Örebro län 5,100: — 20,400: » utdikning af mossar kring Artraån i Skaraborgs län 3,660: -— 14,640: » sänkning af Ljungaån i Jönköpings län 5,700: — 22,800: » sänkning af Brobyån i samma län 3,340: — 13,360: » aftappning mellan Kroktorps sjö och Anebo såg i Kalmar län 1,960: — 7,840: » sänkning af sjön Veselången i Elfsborgs län 10,000: — 40,000: » utdikning af Lenghems mader i samma län 900: — 3,600: » aftappning af Säfsjön i Wermlands län 2,000: — 8,000; » utdikning af Nolby och Skanö 'mossar i samma län 2,900: — 11,600: » sänkning af Tvååkers ån i Hallands län 4,760: — 18,800: Fonden för smärre hamnbyggnader och årensningar: För uppmuddring af farleden till Mönsterås i Kalmar län 12,000: — » hamnanläggning vid Hästholmen vid Wettern i Östergöthlands län 10,000: — » reparation af Ljugarns hamn på Gottland 3,000: — Af Rikets Ständer särskildt anvisade bidrag; FÖrnyadt bidrag till Wessman-Barkens jern vägsanläggning — 200,000: För anläggning af kommunikationsled från Bräcke gästgifvaregård och Storsjön i Jemtland till Nörska gränsen 244,500: — » ombyggnad af Drottningholmsr,bro 61,000: — » anläggning af ny väg genom
Jag kan således icke finna, att Blekinges förflyttning till Calmar stift 11 H. 2 IO De ii i Augusti. hindras genom denna författning. Den är mindre känd i Calmar stift, men som den egentligen rör presterskapets inkomster, så förmodar jag, all den bekantskap dermed snart skall vara gjord, som fordras för consistorium i Calmar. Några andra anmärkntr har jag ej förnummit, och har jag således icke några flera att vederlägga. Jag öfvergår derföre till de motiv Utsk. anfört för sitt tillstyrkande, och kan ej annat än instämma med hvad Utsk. yttrat. Alla de omständigheter, Utsk. uppgifvit såsom skäl för förflyttningen, äro, så vidt jag kunnat uppfatta dem på stället, öfverensstämmande med verkliga förhållandet. Jag har ingen förkärlek för det ena eller det andra, och kan således temmeligen opartiskt bedömma saken. Jag förenar mig till alla delar i de åsigter Utsk. framställt. Jag vill ännu tillägga en omständighet, som Utsk. uteslutit, emedan den förmodligen ansetts mindre hufvudsaklig. Den rör nIslandet från länsstyrelsen till consistorium. Denna omständighet kan vara obetydlig i många fall, men i andra är den det icke. Åfståndet från Carlskrona är till Lund ungefär ao mil, men till Calmar endast g mil. Detta gör en väsendtlig skilnad vid sådana tillfällen, då icke skriftliga meddelanden kunna vara tillräckliga, och äfven den skriftliga communicalionen, sorn, då åfståndet är 9 mil, endast är några timmars affär, blir lättare, än då man nödgas begagna den längre postgången till Skåne. Att presterskapet inom Blekinge icke haft särdeles att berömma sig af sitt införlifvande med Lunds stift, tror jag mig också hafva reda på. Jag skulle tro, att detsamma blifvit något styfmoderligt behandladt; ty, efterhvad jag kunnat framleta, har, sedan Sveriges nya statsskick inträffade, det Högv. Ståndet icke mer än en enda gång haft vid riksdagen någon representant från Blekinge, och detta skedde genom en tillfällighet. Blekinge län har dock en befolkning, som berättigar det til! en fjerdedel of stiftets representation.
Så i något af be fatt, font i 91, 93 odj 94 §§ ^Regeringsformen omfors mätaS, SRiföbagen på be i famina ©runblagå 95 § nämnbe meberBöranbeS fattctfe fammanträbcr, eger bearbeta hammaren att, inom fig, mälja Satman och oice Salman, h^utfa inför hammaren aflägga ben föreffrifna eben. Slutan Salrnän äro förorbnabc etter matbe, efter tift) ofman fägS, föreS i hmarbcra åvammareit orbct af beit berftäbeS närmaranbe tebamot, font be ftefta fRiföbagar Bcmiftat, och, ^cr tmå etter flere tebamöter i lifa mångå Siiföbagar bettagit, ben af bent, font är titt tefnaböåren ätbft. § 34. jtonungen tåter offentligen fungöra beit af -ponont för Siiföbagö öppitanbe Beftämba tib, font e] må utfättaö fcbitarc än å femte födcnbageit efter Siiföbagö 3tif3bag3*23eflut 1866. 27 Början. fpå ben tib ffota Stiföbagömänncn, feban ©ubötjcnft mcb bent t)åtten är, fammanfotntna på 5Rtföfalen, ber jfonungeit eller, bå .fpait få för gobt finner, någon af Stat3*9ftiniftrarna förer orbet. SBib betta tittfätte låter konungen mebbcta lagtima Sltföbag Bcrättelfe om fjvab t 3tifetö ftpretfe feban näftföregåenbe Sagtima 9'tif8bagö fantmanträbe fig tiltbragit, äfroenfom tilt 9tif$bagen i två exemplar, bcraf ett tittftätteö Omarbeta .Kammaren, öfverlemna propofttionen angåenbe
Departements-chefen i underdånighet, att guvernementsbostället måtte återställas, äfvensom de öfriga kronans byggnader iståndsättas, enligt ofvannämnda kostnadsförslag, som derför upptoge 10,829 Sp. daler, eller omkring 28,000 R:dr svenskt banko, äfvensom att för materielens iståndsättande, hvartill särskildt förslag från Guvernören införväntades, måtte beräknas och beviljas 1,000 Sp. daler, motsvarande omkring 2,000 R:dr svenskt banko, eller tillsammans 30,000 R:dr s. m. Beträffande åter den sökta tillökningen i nuvarande staten för ön, äfvensom pensionsråtten för der anställde embetsoch tjenstemän, så, och ehuru de derför anförda skäl visserligen vore grundade på billighet, trodde sig Departements-chefen, i anseende till knappheten i statsverkets tillgångar, ej kunna eller böra för närvarande i vidsträcktare måtto dertill tillstyrka nådigt bifall, än att arfvoden må i nåder anslås ät Guverncments-sekreteraren med 400 Sp. daler samt åt en Guvernements-pastor och tillika Skollärare 800 Sp. daler, och att för Garnisonssamt Guvernementsläkaren en tillökning af 200 Sp. daler må beviljas. Guvernements-sekreteraretjensten hade aldrig kunnat umbäras, ehuru lönen under de sednare åren måst indragas, emedan dermed voro förenade åtskilliga åligganden för protokollsföring och deltagandet i kontrollen af förvaltningen på stället. Dessutom borde någon skrifkunnig och civilt bildad person vara att tillgå i händelse af förfall för Domaren, hvarföre Guvernements-sekreteraren, emot lönens åtnjutande, äfven kunde tillförbindas att efter behof biträda med Konselj-notariens göromål, så länge någon sådan ej funnes. Att ön saknade Svensk och Luthersk prest, som äfven kunde påräknas för skolundervisningen, hade varit förnärmande för moderlandets anseende, alltsedan detta tillstånd upphörde att kunna betraktas såsom blott provisoriskt. Sedlighetsoch hälsovård borde ingenstädes saknas.
Genom denna inskränkning i tiden hafva Utskotten jemväl afsett en annan högst väsendtlig fördel, nemligen undanrödjandet af nödvändigheten från Regeringens sida att, genom förbud, inskränka den i 1’örlattningen ti 11- lålne bränningstid ; och anse sig Utskotten således, i sammanhang härmed böra vördsamligen föreslå Rikets Ständer , att, uti serskild underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhålla, att förbud emot eller inskränkning uti utöfning af bränvins-bränning under den i författningen tillåtne tid, till och med år 1840, icke måtte ega rum. I afseende å bränvins-brännings-redskapens classification och afverknings-förmåga, hafva Utskotten, med ledning af i ämnet inhemtade upplysningar utaf vetenskapsoch andre sakkunnige män, anlagil, att all sådan redskap, med iagttagande af de närmare bestämmelser rörande serskilde delar deraf, som hosföljande förslag innehåller, kan hänföras under fem classer, samt antagit afverknings-förmågan hos de serskilde classernes redskap, efter följande beräkning : usta classen afverkar under jemn bränning 8 gånger pannans rymd i månaden, a:dra D:o 12 d:0 — d:o — 3:dje D:o 16 d;o — d:o — 4:de D:o 3a d:o — d:o — 5:te D;o 6'4 d:o — d:o — Hvarjemte Utskotten ansett afverknings-förmågan i hvardera af förestående 5 classer fördubblas, då ångapparater dertill användas. Med tillämpning häraf och med antagande utaf afverknings-förmågan, såsom grund för beskattningen, hafva Utskotten, som med åtskillige motionärer deia den åsigt, hvilken jemväl i den Kongl. Skrifvelsen finnes uttryckt, att nemligen minskad tillgång och deraf följande högre pris å brån - Bevilln. och Ekon. Utskottens Betänkande, A':o 2. 5 vin i hufvudsaklig mon bidraga till minskning i varans consumtion , föreslagit, att afgiflen för bränvins-bränning, som vid sitlidne