Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial om nödvändigheten af förbättrade anstalter, till afhjelpande af de hinder, sorn de angående Kolhandeln inom Bergslagen under d. 6 Juli lö.jg och den 5 April 1739 vidtagna och ännu gällande Författningar lägga i väger! för ett fritt begagnande af Skogarna ; och a:0 angående Herr Fabrikören, Capten J. C. Fougts hemställan, om underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att den tillåtelse måtte upphöra, som genom Kongl. Brefvet den 26 Juli 1807 meddeltés, att sådana till införsel för* budne främmande varor, som olofligen inkommit och förbrutne dömas, få till qvarblifvande i Riket försäljas; blefvo nu åter föredragne och af Hedervärdd Bonde-Ståndet godkände» Ut supra. Ex Prötocoli® Olof Werlin. S. H. Efter uppläsandet af ett, frän Högloft* Ridd. och Adeln ankommet Protocolls-Utdrag, för den 2 i denna månad, af innehåll, att se^ dan vid justeringen af Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t rörande lö* sen för Protocolls-Utdrag i nedlagda och förfallna mål ra. m., anmärkning blifvit gjord, Sörn hindrat godkännande äf expeditionen, Högloft* Ridd. och Adeln beslutit, att samma anmärkning jR«d de öfriga Respectiva Stånden corn mun idera* undef Den Juli. under vänlig inbjudning att de till det deri föreslagna tillägg måtte lemna sitt bifall , och Expeditions-Utskottet derefter anmodas , att detsamma i Expeditionen införa, beslöt Hedervärda Bonde-Ståndet, att, med bifall till berörde anmärkning , som i bestyrkt afskrift var ProtocollsUtdraget följaktig , instämma i det beslut Högloft, Ridd. och Adeln fattat. Ut supra.
Jag hemställer, om det är möjligt att godkänna detta memor., då Ståndet nyss ogillat ett annat af fullkomligt enahanda beskaffenhet? H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han icke ansåg sig kunna vägra anställandet af votering i denna fråga, sedan den blifvit begärd. Hr Hjärne: Då Frih. Boye understundom trott sig verka på personer derigenom, att han enskildt vändt sig till dem, vågar jag hemställa till honom, om väl någon större inconsequens kan tänkas, än att gilla det förevar, memor., då alla andra af samma slag blifvit ogillade. Jag frågar, om han icke vill göra oss den tjensten att afstå från sin begäran om votering. Frih. Boye: Äfven jag är skyldig respectera consequensen, men n.b. consequensen hos mig sjelf. Jag har sökt bibehålla Utsk. vid dess magt, och då jag icke kan vinna utan votering, måste jag försöka den. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag ser icke, hvartill hvarken bifall eller afslag å detta memor. tjenar. Jag tror, att det saklöst kan läggas till handbna, då ingen princip derigenom såras. Frih. Boye: Jag skall begifva mig dertill att för min del medgifva ,uemor:s läggande till handbna. Hr Cederschjöld: Det är icke att undra öfver, att Ståndet med så liten uppmärksamhet följer denna fråga, emedan man kan hinna att deraf vara uttröttad; men den är af stor vigt, ty det gäller, huruvida ett Utsk:s förslag kan hvila, oaktadt det blifvit af något Stånd afslaget. Lägges memor. till handbna, så kommer berörde händelse att inträffa. Jag kan altså icke frångå, antingen att min reservation må antagas, eller ock memor. ogillas. Frih. Boye: Jag anhåller, att memor. 's läggande till handbna må utgöra contrapropos:n. Pen 16 Februari f. ra. aag Hr Hjärne: Jag anhåller, att memorls ogillande må utgöra ja-propos:n.
Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens uti ifrågavarande ämne, under den 5 uästförflutne November, gemensamt afgifna Betänkande liar frän samtlige Riks-Stånden blifvit till ytterligare handläggning återförvisadt, på grund af deremot framställda erinringar: Inom Hogloflige Ridderskapct och Adeln: af Herrar Grefvame Gyllenborg, Joh. Henning, och Horn, Cl. Fredrik, Herrar Friherrame Wrangel, Henning, och Boije, Ludv. Johansson, samt Herrarne Ribbing, Arvid, Hjerta, G., Munck af Rosensköld, Eberhard, och Rosenqvist af Åkershult, F. L., hvaremot Herr Friherre Cederström, ^facob, och Herr Nordenfalk, Johan, utan att bestrida den yrkade återrernissen, i vederläggning af de gjorda anmärkningarne ingått; Inom Hogo or dige Preste Ståndet: af Herr Biskopen m. m. Doctor Faxe, Herrar Contracts-Prostarne Petterson, Nibelius Bih. till R.-St. Prot. i8a8-i83o, 4 Sami. 2 Afd. 2 Band. i%:dc Haft. 1 a Statssamt Oec.-UtsJt. Uti. N:o 118. och Hallstrom, Herr Prosten m. rn. Greuilliuf och Herr Professoren in. rn. Geijer; Inom Hallo fl i ge Borgare-Ståndet: af Herr Grosshandlaren Ekerman och Herr Commerce-Rådet Santesson; Inom Hedervår da Bonde Ståndet: af Riksdags-Fullmägtige från Christianstads Län Pehr Pehrsson, Tufve Larsson, Pehr Jonsson och Pani Jonsson, samt Riksdags-Fullmägtigen från Malmöhus Län Nils Mårnsson.
Nu är det gjordt, Bara en är lugn så. » » Tag hit hvita halsduken och fracken! Hvar tusan ä ' ordensbandena? » » Där de ska vara, » svarade Sofie näbbigt, i det hon räckte honom fracken. I spegeln mötte han hennes beundrande blickar och smålog belåtet. » Jaså, du tycker jag är bra så här? » Hon rodnade ofrivilligt. » Du är inte heller illa, » sade hän, i det han tog henne under hakan, kastade en försiktig blick mot dörren och kysste henne. » Herrn då! » ropade hon af värj ande och rusade på dörren. » Hvad står på? Hon ser ut, som om hon hade eld i kläderna, » sade vaktmästaren, som mötte med en dyrbar blomsteruppsats. » Han var rasande. Jag visste förut att det var något med skjortan eller halsduken; men nu få vi skynda oss, » svarade hon och sprang förbi honom in i jungfrukammaren. I köksspiseln fräste, puttrade och ångade det i otaliga pannor och kastruller. Det led på tiden, och när det ej ville brinna riktigt, kastade kökfrun då och då en klick smör i de girigt uppflammande lågorna. Rundt om på bord och bänkar stodo färdiga eller halffärdiga anrättningar och i serveringsrummet voro buteljerna ordnade i dubbla led — utom champagnen, som låg på is. I sängkammaren gjorde husfrun toalett. Hon var ifrig, händerna skälfde och det tunga svartbruna håret lät ej tämja sig, ehuru hon kammade om det för tredje gången. Hon ville så gärna se bra ut och visste, att mannen rent af fordrade det — • helst denna dag. Tårarna ville fram, men tvingades energiskt tillbaka. Ögonlocken voro i alla fall rödkantade, det såg hon vid en hastig blick i spegeln och skyndade att bädda dem i tvättfatet. Mannen hade bedt, eller befallt henne — för henne hade hans bön hitintills varit en befallning — att taga den nya djupröda sidenklädningen, men den stack henne i ögonen, där den låg utbredd på sängen, såsom allt för grann. » Har du inte tänkt på någon blomsteruppsats? » frågade han förebrående. » Jag trodde min kamelia skulle duga.
Eger likväl petitionsrätt till K. M:t i frågor, som angå stiftets kyrkliga angelägenheter. De beslut, i hvilka Stiftsmötet förenar sig, hänskjutas till Kyrkomötet, som deröfver vidare må öfverlägga. All rösträtt utöfvas per capita. Enkel röstpluralitet är afgörande. Stiftsmötet väljer inom sig, de år Kyrkomöte eger rum, 4 andliga och C verldsliga representanter till ledamöter i Kyrkomötet. 2:o. Kyrkomötet. Kyrkomötet utgöres af: 1. Erkebiskopen, sjelfskrifven ordförande i Kyrkomötet. 2. Ecklesiastikministern, v. ordförande. 3. Rikets alla Biskopar. 4. Ledarnöterne i theologiska fakulteterne i Upsala och Lund. 5. Genom val per capita utses en ledamot af hvarje Konsistorium att vara ledamot af Kyrkomötet. 6. Af de andeliga och verldsliga ledarnöterne af stiftssynoderna, som härtill blifvit valda. Kallelse till Kyrkomötet utgår af Erkebiskopen eller, under tjenstens vacans, af Ecklesiastikministern, och Kyrkomötet sammanträder i Stockholm hvart 3:dje år i Augusti eller September månader. Till öfverläggningsämuen höra: Deli 8 Februari e. m. a) Redogörelse för det kyrkliga Sifvet inom Riket, den ordföranden sjelf upstäiler eller updroger åt någon mötets andeliga ledamot. att upställa oell mötet föreläsa. h) Alla ärenden, som höra till kyrkoväsende! Motioner för ändring i författningar och statuter skola, skriftligen författade, upläsas på lörsta dagen af Kyrkomötet, och skola, i fall någon ledamot sa fordrar, bordläggas till följande dagen, dä de till föredragning förekomma i den ordning, de blifvit inlemnade oell sedan beredde. c) Skalle Kyrkomötet vilja för särskilda frågors behandling tillsätta ett eller flere Utskott, så må dertill lemnäs tillstånd, om plurnliteten så åslundar. d) Kyrkomötet varar, om ärendenas mängd så påfordrar, 14 dagar, och kan ännu ytterligare förlängas genom K.
Och då Jan Jansson visat den foglighet, att icke öfverklaga Ilärads-Rättens Uppskofs-utslag, utan i dess ställe velat påkosta Urtima Ting till sin instämda Bördsfrågas afgörande, hade det icke varit Härads-Rätten tillständig!, att sådant förvägra på den grund, att dess förra Utslag, som utstält målet till nästinfallande Lagtima Ting, vore laga kraft vunnet, enär det deremot vöre en klar följd af Lagens föreskrift i 4 Gap. 2 §. Rättegångs-Balken, att då Ilo fRätt gifvit lof till ett måls fullföljande vid Urtima Ting, borde Under-Rätt, utan afseende på den tid, som till dess behandling förut kunde hafva blifvit utsatt, samma mål vid Urtima Tinget ovilkorligen upptaga och dermed efter Lag och beskaffenheten förfara; hvarförutan jag ansett det vidare vara en Revisorers Berättelse. I I 2 l följd af Urtima Tings-Rättens origtiga åtgärd, ej allenast, att Jan Janssons utgifne kostnad till Urtima Tinget blifvit för honom fruktlöst förspilld, utan ock att den förlust han möjligen kunde lida genom tidsutdrägt, att få tillträda hemmanet Gillesåsen, i händelse det vore af sådan egenskap, att hans Bördsanspråk derå skäligen ej kunde förvägras, blifvit genom Härads-Rättens vållande honom tillskyndad. Sedan Herr Häradshöfdingen’ Gothilander öfver desse med honom commuuicerade anmärkningar kunnat godkänna, har jag öfverlemnat målet till vidare handläggning af Advocat-FiscalsÄmhetet i Kongl. Svea IIof-Rätt, der, efter ytterligare skriftvexling mellan bemäldte Ämbete och Häradshöfdingen Gothilander, detta actionsmål, genom Kongl. Hof-Rättens Utslag den Februarii innevarande år, sålunda blifvit afdömdt, att hvad först anginge Actors anmärkning emot Häradshöfdingen Gothilanders förfarande derutinnan, att Bördsfrågan icke blifvit å första Tinget hufvudsakligen afgjord, ansåg Kongl.
Det är väl möjligt, att samma ändamål, som Frilun afsett, skall vinnas genom sakkunnige mäns förslag, och att de också skola fästa sig vid de omständigheter, som Frilun vidrört. Men det måste dock vara af nytta, att R. St:r redan på förhand fästat uppmärksamheten på saken. Det är val sannt att rättigheter och skyldigheter alltid måste svara emot hvarandra; men detta Betänk, afser endast rättigheter och skyldigheter emellan egare af jord och vattenverk, och Frih. Sprengtporten har visat att äfven andra rättsförhållanden kunna härvid komma i fråga. Frih. Schulzenheim har sagt, att samma ordalag, som af Utsk:t här blifvit begagnade, antogos af landtbruksmötena i Göteborg och Carlstad. Men, Mine Hrr, med den erfarenhet vi ega om våra landtbruksmöte!) och huruledes ärenderna derstädes ofta hastigt och lustigt behandlas, kan man icke begära, att ett lagförslag der skall kunna afiättas så fullständigt, som ämnets vigt kräfvcr; sådant är efter min öfvertygelse ibland det allra kinkigaste. Jag instämmer af dessa skäl med Frih. Sprengtporten. Frih. Sprengtporten: Jag kan icke med Frih. Schulzenheim betrakta det som öfverflödigt, att förtydliga en mening, som är ofullständig. Gällde frågan endast jordegare inbördes, så behöfde man icke tala om skyldigheter, enär ömsesidiga rättigheter förutsätta ömsesidiga skyldigheter; men då det äfven 356 Dén 11 Febrnari e. m. är fråga om åligganden lill andra, som icke kunna hänföras under benämningen af jordegare, måste man tillägga uttrycket skyldigheter. Jag vet att man icke i allmänhet älskar att höra talas om skyldigheter och att ordet rättigheter klingar bättre; men vid detta tillfälle är det nödvändigt att icke förbise skyldigheterna. Uttrycken jordegare och strandegare äro i begreppet icke identiska. Man kan t. ex. icke hänföra en stad, som förlorar sin hamn genom en sjösänkning, till klassen af jordegare.
Men då flera af de föreslagna utvägarna troligen icke låta använda sig, så att det icke lärer vara flera än tvenne att välja emellan, nemi. creditivets anlitande och lånerörelsens förminskning eller indragning, och då man således: med afseende å creditivets ringa belopp, lätteligen skulle behöfva anlita sednare utvägen eller lånerörelsens förminskning, men den ifrågavarande punkten ställer industriens ostörda gång i bredd med Bankens egen säkerhet, såsom dermed ägande nära sammanhang, har jag trott, ait ordet: lärer, rätteligen borde utbytas mot ordet: får, såsom bestämdt uttryckande den mening, att afseende skall fästas lika mycket på det ena som det andra. Hr Tham: Nionde punkten innehåller ingen befallning för Eancofullmägtige, utan blott ett uppdrag åt dem, att vid bestämmandet af de öfriga, med undantag af lånerörelsens förminskning, i y:de punkten uppräknade garantierna det skall få bero af Fullmägtige, hvilken de vilja först begagna. När de fått detta uppdrag, ser jag icke, att språkbruket tillåter att utbyta ordet: lärer, mot ordet: får. Jag förnyar derföre min anhållan om Hr Gr. o. Landtm:s propos. till antagande af denna punkt, sådan den i utlåt, förekommer, blott med den ändring, att ordet: proportionens, utbytes mot ordet: realisationens. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till antagande |jaf Utsk:s g:de punkt med den af Hr Tham föreslagna förändring, att nemi. i stället för orden: för proportionens vidmagthållande, borde sättas: för realisationens vidmagthållande. Bifölls. 1 olde punkten: att då metalliska cassan, hvaruti äfven omyntadt silfver och guld får inberäknas, ej öfver stiger af sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall ökas, och att, så snart förhållandet blifvit derunder nedsatt, Bancostyrelsen åligger att vidtaga tjenliga anstalter till återställande af den emelian metalliska cassan och sedelstocken nödiga proportion af 1 till 3.
(Af samtliga till Redaktionen insända frågor, afsedda att införas å vår vanliga afdelniDg för » Frå- gor och svar », utvälja vi till hvartannat nummer tre, hvilka vi numrera i särskild följd med romerska siffror. För det bästa och mest uttömmande svaret å någon af dessa tre frågor, hvilket insändes inom 14 dagar efter det resp. numrets datum, utbetalas för hvarje gång Unga Damer! Inackorderingar mottagas fortfarande på Höryd, och undervisas uti matlaglagning, väfnader, såsom drällar, damast, krabbasnår, dukagång, noppväfnader m. m., handarbeten, knyppling. glansstrykning m. m. Afgift 30 kr. i månaden och för helt år 300 kr. Adress: Fru Kristina Pettersson, Höryd, Hvetlanda. [1496] förbehållande kronor, vi oss att på öfligt sätt få efter godtfinnande begagna oss af äfven ej belönade skrifvelser.) Min man bfverraskar mig i snart sagdt sista stund med underrättelsen, alt han medför ett par affärsvänner till middagen. Hur skall jag väl nu i all hast bära mig åt för att snabbast och bekvämast fa en presentabel middag i ordning, frågar en fru, som blifvit » bränd ». Jag är en stor älskare af fåglar och har i mitt unga hem lagt mig till med en hel liten koloni af kanariefåglar och diverse andra s. k. lyxfåglar. För en sakkunnig framställning om - deras vård och skötsel blefve jag mycket tacksam. » Nygift ». Skulle någon af Iduns läsarinnor vilja gifoa mig en fullständig förklaring på, hur man uppritar mönster på ply&amp;ch och kläde, samt hvilka färger som äro lämpligast därtill. Aida. fltt de kastas pä ^^fxrttX Junge Mädehen [1502] För unga flickor börjas den 1 april, i bildadt hem på landet, naturskön, liflig och helsosam trakt, en enkel kurs i matlagning och handarbeten, under praktisk husmoders ledning. Pris 25 kr. pr månad. Mot något högre afgift äfven undervisning i musik. Vidare genom brefvexling med » Husmoder », Jönköping.
Dä va en gammel bonn där, sôm int dä ja vet hadd gjort mä ett kofén te urätt, men ja feck tag i kärn å slängd’en bål övver en bänk sôm en skinnfäll. »Häj,» skrek’a å skull just gär samm res mä en aen gôbbstacker, men da va dä nô, sôm hang sä fast i armen påmmä. »Släpp mä,» skrek’a å dängd’et i vägga. Da feck’a se att dä va Anna Lek, jänta mi, sôm ja hadd gjort så ill ve, å da klack dä te immä å ja ble sôm en skensk häst. Hva sôm senna skedd, dä vet ja int, för ja va blankt iffrå mä. Men når ja kom temmä igän, låg’a långt ut på jale å grät. Yga va igänmurat påmmä, skael va sönnersläjen å näsa va ôppflôga sôm e väl jäsat brölimp. Men tänk på di jäntan, d’ä allt nô unlitt mä dôm. För rässôm ja låg där, så satt Anna brevé mä å grät, ho åg, å tôrk blogen ur syna påmmä mä förklä. »Gå dänna,» sa ja, »ja ha slag dä fôrdarfva — ja ä den värst lömmel, sôm finns i hel vala — ta Nils, du — han ä ingen fylltratt, han.» Men da grät ho bar varrer å sa, att ja int skull tal så styggt te’a. »Du ä söpen nu, Agust lelle,» sa ho, »men dä ska nock bli bra igän, ska du få se å försök å gå nu, så ska ja hjälp dä hem te mor di,» sa Anna ho. Ja, så strackla vi ôss allt iväg — ja geck å hängd mä armen om halsen på jänta å stortöt hel vägen ända hem.
E D E T E N B I L D från det gamla Forum romanum eller några andra liknande antika utgräfningar, s o m I d u n i dag bjuder oss, frågar sig kanske läsaren vid d e n första blicken på d e n pittoreska bilden här ofvan. D e n klassiskt b y g g d a portalen m e d sina mäktiga pelare midt bland ett kaos af spillror o c h i en omgifvande ram af modernt banal byggnadskonst kunde o c k ge anledning till denna förmodan. M e n n e j! V i d nästa ögonkast finner ni själf ert misstag o c h ler däråt. Det är j u en bild från vår egen kära hufvudstad, vi ha framför oss, från » det Stockholm s o m går&gt; — de sista lämPALATSETS RUINER. Snart äro äfven d e grusade m e d marken, o c h det var helt visst i &gt;grefvens tid » vår fotografs kamera åt samtiden räddade detta sista m i n n e af det gamla adelshuset. PRINS GEORGS RESIDENS PÅ KRETA. E T T BRÖLLOP MED HINDER. BLAD UR EN SMÅSTADS KRÖNIKA. TECKNADE FÖR IDUN AF TANT KARIN. men nej, jag har föresatt mig att — olik vissa andra stora författare — icke uteslutande tala o m mig själf. Den där parentesen låter s o m en dumhet, men som jag ej är riktigt säker, så får den stå kvar. För resten ha väl många af de där lagerkrönta börjat lika anspråklöst s o m tant Karin — man skall kunna grädda plättar, innan man kan laga marängtårta. Men nu var det o m min systerdotter Ginas bröllop jag ämnade skrifva. Det skulle bli på Luciadagen, midt i värsta julbrådskan, m e n det var Ginas idé, Lusse har alltid varit en bemärkelsedag för h e n n e; på den bevistade h o n sin första bal, vann pris vid en skridskotäflan, ådrog sig influensan o c h upptäckte den första fläcken på en framtand, o c h s o m giftermål är en blandning af ljuft o c h ledt, så tyckte hon väl att dagen var lämplig.
mår man ju s o m » gudars ättelägg ». — sköterskans lif, m e d ens brustit. » Det är åtminstone inte min afsikt, » sade h o n m e d en köld, som annars var henne främmande. Det är hårdt, när det sköna mister sin fägring, när, som det heter, » illusionerna brista », men få äro väl förskonade från den erfarenheten. Aina hade alltid tänkt sig en sjuksköterskas lif som det mest osjälfviska o c h uppoffrande af alla, h o n hade ej kunnat drömma, att någon utan verklig kärlek till det arbetet skulle vilja ge sig in i så m y c k e t elände. Men tänk, o m det verkligen funnes flickor, som beträdde den banan helt enkelt för att bli gifta, uppmuntrade af ett ovedersägligt faktum, att många doktorinnor äro f. d. sjuksköterskor? Tanken föreföll Aina så ful, att h o n skulle velat krossa den till bitar, m e n intrycket satt kvar. Det satt envist kvar, fast skjutet långt i bakgrunden, när hon en dag fram på hösten, bäfvande af fröjd, trädde in i sjuksalen för att börja sitt arbete. Friden o c h tystnaden därinne grepo henne med makt, det var, som o m de m e d ens dödat alla dåliga tankar, o c h h o n kände, att hon redan älskade dessa obekanta, lidande människor. Dagen gick så obegripligt fort, o c h när Aina fick höra, att klockan var 7, o c h man väntade doktorn till aftonronden, blef h o n helt öfverraskad. Jaså, doktorn skulle komma, underläkaren var det o m kvällarne; hon undrade ett ögonblick, hvad hon skulle tycka o m h o n o m, m e n nästa sekund var h o n på det klara med, att hon skulle afsky h o n o m, ty h o n tänkte på, hvad hennes pappa, häradshöfdingen, sagt den där gången. För resten hade h o n lyckligtvis ingenting m e d honom att göra, h o n var bara en elev, och sådana bevärdigas just ej m e d några ögonkast, u t o m då de på ett eller annat sätt försyndat sig.
Genom protokolls-utdrag af den 31 December nästlidne år, hvilket den 17 innevarande månad till Bevillnings-Utskottet ankommit, har Hedervärda BondeStåndet till Utskottet remitterat en af Riksdagsfullmägtigen Nils Larsson från Jemtlands län väckt motion, hvari, under förmälan, hurusom för utrikes ifrån inkommande, tullstämpling underkastade varor, till städernas drätsel-verk utginge cn tullstämplings-afgift med en procent af varornas tullvärde, hvilken allmänheten betungande afgift, både med hänseende till de antagna tullvärdenas öfver drifna belopp och i förhållande till sjelfva stämplingskostnaden, vore för hög, motionären på vidare anförda skäl föreslagit, att nämnde afgift måtte antingen, i likhet med Hallstämplings-kostnaden, nedsättas till ^:dels procent af varuvärdet, eller ock helt och hållet försvinna. Utskottet har väl inhemtat, att en sådan afgift, som i motionen omförmäles, under namn af »stämpelpenningar» från längre tid tillbaka, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj.-ts särskilda beslut, utgår till Stockholms drätselverk; men då denna endast för viss kommun stadgade afgift icke kan anses hänförlig till bevillning, samt motionen följaktligen icke afser något af de ämnen, som, enligt 60 och 70 §§ Regerings-Formen samt 31 § Riksdags-Ordningen, tillhöra Bevillnings-Utskottets handläggning, har Utskottet ansett sig icke kunna till hufvudsaklig pröfning upptaga ifrågavarande motion, hvilket härigenom vördsamt anmäles, för den åtgärd, som 44 § 3 mom. Riksdagsordningen föreskrifver. Stockholm den 24 Januari 1854. Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 20 Mars 18S.4, kl. 3 e. m. Betänkande, angående Tullbevillningen. Jemlikt föreskrifterna i 70 §. Regerings-formen och 31 §. Riksdags-ordningen åligger det Öevillnings-Ulskollet, bland annat, alt afgifva förslag, angående grunderna och sättet för tullbevillningens utgörande.
Ridderskapets och Adelns protokoll för den 14 sistlidne Mars, afgifvet yttrande, har Friherre Stiernstedt, August Wilhelm, i anledning af väckt fråga om tryckning på Riddarhus-kassans förlag af Ståndets i Itiddarhus-arkivet förvarade genealogiska tabeller, anfört: att förr än en sådan tryckning kunde ifrågakomma, ett nödvändigt och oundvikligt arbete borde föregå nämligen nämnde tabellers noggranna och omsorgsfulla granskning ej blott i afseende på fullständigande af de, särdeles för äldre tider, deri befintliga många luckor såväl af biografiska data som bristande ätteledningar, likasom rättande af de många väsentliga misstag i biografiska och genealogiska uppgifter, hvilka ännu för 17:de och 18:de århundradena förefinnas, utan äfven med hänsyn till samma genealogiers förändrade redaetion, så att de, särdeles genom Riddarhus-Direkteuren, Justitie-Rådet Marks von Wurtemberg under hans 40:åriga handläggning och bearbetning af dessa ättartaflor tillkomne anmärkningar och subjectiva omdömen, komme att ur genealogierne uteslutas och deri sålunda endast bibehållas, jemte ätteledningarne, de historiska data, som antingen icke vore något tvifvel underkastade, eller ock genom offentliga eller andra tillförlitliga handlingar bestämbara. Härigenom skulle således dessa dyrbara historiska källor kunna komma i det skick, att, om fråga derom sedermera upstode, de kunde i tryck offentliggöras, samt tillika lemna fullt tillförlitliga och fullständiga uplysningar i mångfaldiga frågor, der eganderätt och andra vigtiga föremål för juridisk eller administativ undersökning för mången torde vara af den allra största vigt och betydelse.