Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domaren , som tröttnar vid detta myckna enahanda , så får man likväl icke dervid stanna. I tvistemål och mindre Brottmål anser vår Lag gifven Ed, så gild som gången, eiler att vittnesmål får ske utan Ed. Genom ett sorgfälligt användande af denna tillåtelse kan största delen af VittnesEden undvikas; hvilket förhållande jag känner vara a£ erfarenheten bestyrkt. Jag vågar öfverlemna till Ridderska» pets och Adelns bepröfvande, om icke fölg jande föreskrifter skulle vara användbara. Sedan Vittnets fräjd på ett mera be» stäm dt sätt, till exempel, genom Prestbevis vore ut rond eller vitsordad ef trovärdig man, hvilkens namn i Protocollet skulle intagas, och varnande undervisning mot falskt vittnesbörd blifvit meddelad, efter ett gifvet forraulaire, som väl kunde utsträckas , men ej utan ansvar inskränkas £ så skulle vittnet utan Ed afgifva sia berita Lagutskottets Eetänkattiien. 75 telse — funnes Edgången derefter nödig linge den ske. Mera än två gångor om dagen borde icke vittneseden få förestafvas, nemligen vid föroch eftermiddags-sessiocernes slut, då alla de, med hvilkas obesvuroa berättelser, parterne icke ville eller finge åtnöjas, på en gång ‘ skulle Ed fästa, och om det fordrades, rätta sina vittnesmål. Härvid borde vittnen med tu finger å den Heliga Skrift, hvar i sin ordning, särskildt efterstafva den upplästa strophen ur Edsformulairet. Skulle vittnen vara så många, att två omgångar för Edens aftagande blefvo otillräckliga, kunde Domaren omstafva Eden så ofta behof vet fordrade. Vår nu gällande Lag, gör ingen skillnad i bestraffningen för falskt vittnesbörd, gom blifvit besvuret eller icke besvuret; men denna bestraffning bestående af 15 Rd. 16 sk. böter, och att icke mer vata vittnesbar, borde ökas med ärans förlust. VärjemålsEd, och de flere dermed beslägtade Eder, borde högst sällan, om möjligt vöre, aldrig tillåtas, Man har afskaffat pinliga förhör och sträckbänkar, men icke själstorturen.
Re’n våren i sitt sköt en liflig värma bar: Naturen väcktes upp; hon i sin ungdom var. Man såg kring alla fält, att vintrens välde lyktat, Att glädjen rest sin thron och jordens sorger flyktat. Till Skogs-gudinnans pris en högtid firas skall. Nu börjar dagen gry, och nattens makt är all: Än darrar månans sken på böljans hala yta; Men hastigt ljusets flod från öster börjar flyta; De mörka skuggor fly, och stjernan bleknar af; Re’n strömmar purpurn ut på himlens mörkblå haf; De svarta molnens bädd förbyts i röda skyar; Nu ljungar solen fram, och verlden sig förnyar. Den svala nattens dagg, som sig till blomstren sänkt, Har på de späda blad en mängd af perlor stänkt; Det höjda ljusets glans från bergens toppar faller, Och solens spridda guld sig blandar med kristaller. Man himla-bågens färg kring fälten stråla ser; Hvar blomma ur sin kalk åt fjäriln nektar ger. En samlad balsam sprids, att sig med luften blanda, Och förs i hvirflar kring af morgonvädrens anda. Re’n svärma luftens folk kring deras gröna hus, Och stämma deras sång ihop med aspars sus. Naturen tyckes dock sin största fägring sakna: Camilla syns ej än ur sömnens sköte vakna. Snart väcker henne dock den trogna väninnan Doris, som ser henne lida af en dröm; och Camilla, sedan hon berättat dess skiftande villobilder, som tyckas förespå både en okänd sällhet och de grymmaste qval, skyndar att begynna dagen med ett bad. Hon nu med mera frid till nästa källa hastar, I hvilken lagrens löf sin gröna skugga kastar. Af vattnets återsken dess grenar lysas opp, Der ljuset vilse far uti sitt brutna lopp. Man ej kring källans brädd en slipad marmor finner; Naturens enfald här på konstens uppror vinner. Här sprutar ingen bild en bågig ström till skyn, Som sällan sinnet rör, fast han förblindar syn. Man blott naturen ser: hon strax till själen hinner; En bullrande kristall på perle-sanden rinner, Och böljan silad är af sjelfva helsans gud. Camilla lägger af vid källans brädd sin skrud:
Förslag af da proiecterade lika för möner som nu, egentligen derpå: att likasom Staten alltid answarar för bc, stridandet af kostnadernc för Landt-Marskalkens och TalmannenS Inqwa tering samt de densamma ät, följande rättigheter, St ten sä wal af denna grund, som i anledning af den alltid följda praxis wid Riksdagar utom Stockholm, äfwen bör, ester inhämta, de uppgifter af hwad hwar och en i denna del werk, Den is Mask. 287 ligen begagnat, widkannas samma kostnader i afseende pa Ständens Secreterare och hwarje annan wid Ständcns Cantzlier under Riksdagen nödwändigt tienstgörande Tjensteman, sä wal som Ständens nödwändiga Waktbetjening: Och SlatS-Utssottek får, med godkännande af detze grunder, uti hwad salunda är föreflagit, sig förena, under öfwertyaelse, att detze wedergällningswilkor, äro efter för hand warande tids pris a lefnadskostnaden härstädes afpatzade; dock anser Utskottet den anmärkning böra göras, att de för Ständens Cantzlier upptagne förmoner, es mä sträckas till större antal Tjenstemän, än som med Riksdags-Ordningens föreskrift instämmer. Beträffande äter Utskottens Secreterare, Cantzlier och Waktbetjening, får StatS-Utskottet, ester att i detta ämne hafwa infordrat Herrar Ordförandes i Utstotten yttrande, hos Riksens Höglcfl. Stander föreflä i tractamente om dagen: För hwarje Utstötts, Secreterare - zR:drB:co. För hwarje annan hos Utskotten tjenstgörande Tjensteman, svin pa grund af Riksdags-Ordningen eller med Riks-Ständens bifall ar antagen - 2 R:dr B:co. Och för UlstotlcnS Waktmästare, hwardera , , iR:dri6tz.Bw. Hwarjemte Utskottet ansett sig böra tillägga: 1:0
Få grund af dessa sammandrag och sedan de vid deras granskning anmärkta förhållanden blifvit förklarade eller rättade, böra, inom Stockholms stad af dervarande Krono-uppbördsverk och inom de öfriga länen af Landskontoret, uppgöras särskilda general-sammandrag öfver hvart och ett läns allmänna bevillning, hvilka general-sammandrag, dertill tryckta blanketter genom Riksgälds-kontorets försorg vederbörande tjenstemän tillhandahållas, skola af Konungens Befallningshafvande till nämnda Verk insändas före slutet af Februari månad påföljande år. 3:o Så snart de till Riksgälds-kontoret inkomna bevillnings-sammandragen hunnit derstädes granskas och med enahanda sammandrag för de nästföregångna åren jemlöras samt vederbörande förklarat sig öfver de anmärkningar, som härvid förekommit, skola meranämnda sammandrag jemte anmärkningar och förklaringar samt deröfver afgifna yttranden öfverlämnäs till Kongl. Kammar-rätten, som eger pröfva och afgöra sagda anmärkningar och af dem föranledda framställningar. Utan afvakta!) af Kongl. Kammar-rättens härom meddelade beslut, bör ett sammandrag öfver årets allmänna bevillning för hela riket inom Riksgälds-kontoret upprättas samt genom detta Verks försorg från trycket ulgifvas och med allmänna tidningarne utdelas. § 93. För den händelse, att restantierna å allmänna bevillningen inom någon ort skulle, utan att ett sådant förhållande af giltiga orsaker föranledts, uppgå tili anmärknings-; Förslag lill Revillnings-Stadga. 39 tärdt högt belopp, äligger det Kongl. Stats-kontoret alt, efter derom af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret gjord anmälan eller annars vunnen kännedom, låta vidtaga den eller de åtgärder, som finnas vara af omständigheterna påkallade och för restantiernas skyndsamma iudrifvande erfordras, samt att derjemte, i fall vårdslöshet eller försummelse hos någon uppbördsman skulle förmärkas, låta genast tilltala den eller dem, mot hvilka anledning till felaktigt eller försumligt förhållande förekommer. § 96. Med benämningen Riksdaler förstås öfverallt i denna Bevillnings-stadga Riksdaler Riksmynt; och med församling menas socken på landet och så kallad terrilorial-församling i stad.
Programmen locka till höger och vänster — icke dem i tidningarna, ty det är ej alltid sagdt, att man har råd att bestå sig med årlig prenumeration på sådana, utgö- rande afgiften till en hel klädning af den billiga tygsort, med hvilken man förser sig. Men hon snappar upp dem ändå. Hvart hon tar vägen, tycker hon att hon hör talas o m hänförande musik. — Den där lyckliga » andra », hon som fick platsen och med hvilken man är bekant, talar gärna o m de musikfester och förtjusande teateroch andra föreställningar, som hon fått vara med o m. Hon, den » andra », dyrkar d ' Ändrade och .har i sitt komfortabla flickrum hans porträtt från hvarje roll, i hvilken hon sett honom. Hon talar om » Agatha », » Zerlina », » M a x », » Lohengrin », som o m de vore hvardagsfolk, som uppenbara sig i dagliga lifvet för hvem som helst. Stackars liten sitter hemma vid den klapprande taffeln och tar ut melodier, hon vet väl genom sin mamma, huru » Agatha » sjungit och » Norma »! Hennes mamma, som längtar efter musik nästan mera än hon trår efter sol och skogsdoft. Understundom är stackars liten lite smått konstnärligt anlagd, har ärft anlag efter pappa, som går afsigkommen, underhållen af hustrun och dottern, hvilka tillverka arbeten och springa omkring i husen och bjuda ut dem, handarbeten så nätta och konstnärliga, men som ingen behöfver. Eller talar den » andra » o m konsten med en säkerhet, som o m hon hörde till nämden, hvilken verkställer inköpen för statens räkning; hon öfverväldigar genom sitt tal om » läckra färger », » bred pensel », » opponenter », » skolor » och » mästare » från alla land och utställningar, som hon besöker och som hon är » galen i ». Stackars liten går från torget med fisk inlindad så skickligt, att det ser ut, som o m hon bure några häften hoprullade noter. Det är middagstiden för inackorderingarna därhemma.
Kungen tänkte blott på hur föga allt detta liknade den fromma kungadottern, om hvilken Hjalte hade talat. »Är det Hjaltes Ingegerd, som snyftar här vid mina fötter?» tänkte han. Han böjde sig ned och grep Astrid i skuldran. »Hvem är du, hvem är du?» sade han och skakade hennes arm. »Jag ser, att du ej är Ingegerd. Hvem är du?» Alltjämt snyftade Astrid, så att hon ej kunde svara. Men för att upplysa kungen om hvad han ville veta, drog hon ned sitt långa hår, lindade en lock däraf om sina armar och sträckte dem mot kungen. Så satt hon väntande med böjd rygg och nedåtlutadt hufvud. Kungen tänkte: »Hon vill bekänna, att hon är en af dem, som bära bojor. Hon vill säga mig, att hon är en trälinna.» Åter kom en ingifvelse öfver kung Olaf, som lät honom förstå sammanhanget. »Har ej Sveakungen en dotter, som är barn af en trälinna?» frågade han plötsligt. Han hörde intet ord från Astrid, endast ständigt ökad jämmer. »Har Sveakungen,» frågade då kung Olaf, »ej unnat mig sin drottnings barn, utan sändt mig trälinnans?» Ej heller nu fick han svar, men han hörde Astrid rysa och huttra som af köld. Kung Olaf gjorde än en fråga. »Har du, som jag gjort till min hustru,» sade han, »har du så neslig håg, att man kan bruka dig till att förminska hedern för en man? Är du så lågsinnad, att du fröjdat dig åt att hans ovänner skulle få beskratta den bedragne? Astrid hörde på kungens röst hur bittert han led vid den skymf, som blifvit honom tillfogad. Hon glömde härvid sitt eget lidande och upphörde att gråta. »Tag mitt lif,» sade hon. Och kung Olaf erfor en tung frestelse. »Stick ihjäl den leda trälkvinnan,» sade den gamla syndens människa inom honom. »Visa Sveakungen hvad det kostar att skämta med Norges kung.» Olaf Haraldson kände ingen kärlek till Astrid i detta ögonblick. Han hatade henne, därför att hon var redskapet för hans förödmjukelse.
Hvad åter angår Utskottets förslag å 6^e sidan af utlåtandet, angående sättet för ändrings-sökande uti de af Riks-Ståndens deputerade fattade beslut, i afseende å markegångsprisens bestämmande m. m , blef utlåtandet i denna del äterremitteradt; hvaremot Ståndet biföll Utskottets hemställan, att underdånig skrifvelse bör af Rikets Ständer till Kongl. IM:<j t aflåtas, angående det beslut, som kan i ämnet komma alt fattas. Slutligen blef Utskottets, å 8;e sidan, under momenten litt. a., b., c., d„ e. och f., gjorda tillstyrkande af Ståndet afslaget. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets utlåtande, Nto 130, i anledning af väckt motion om ett anslag till utskrifning af Registratur, sorn bordt från Kongl. Maj:ts Canzli-Expeditioner aflemnas till Ricks-Archivet • Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets nedannämnde memorial och betänkande: IS':o 51, angående serskild vedergällning för Utskottets Notarie; N:o 52, i anledning af väckte motioner om dels en allmän organisation af Domstolarne i Riket, dels indragning af Lagmans-, Kanonersoch Kiddare-Syne-Ral terne. Den 15 Januari. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Sedan Ståndet beslutat, att Beviilnings-Ulskottels betänkande, N:o 12, angående Tullbevillningen, skulle punktvis föredragas i den ordning hvarje ämne deri förekomme, så förenade Ståndet sig om följande beslut, i afseende å de af Utskottet löreslagne allmänna bestämmelser: l:o, angående Utskottets yttrande i frågan, huruvida grunderna i nu gällande Taxa borde fortfarande bibehållas:
Dernere vid åsarnes början, der oliverna stodo terrasslikt öfver hvarandra, der begynte det skriande ropet. Steg och steg sedan helt uppför Parnassos tvåtoppiga sluttningar, ända dit, der snön täckte allt med sitt hvita, tunga svepningshölje, i det den vilda skaran rände fram i rasande fart, medan de brinnande beckfacklornas rödaktigt flammande bloss, hvilka buros i skälfvande händer, allestädes ikring spredo sitt dallrande, blodstänkande skimmer. Ty öfver snöig mark kastade de strimmor af purpur, göto hexaktigt eldsken bland skumma trädgruppers djup-skuggade mörker, och bredde öfver bärarinnornas egna kroppar varma reflexer, som i ljusa toner smälte bort på halfnakna ryggar, på qvinnolår och qvinnoländer, hvilka fasta som pelarstammar tittade fram mellan de otillräckligt täckande fällar, dem qvinnorna i hänförelsens feberbrand ovåligt slängt kring sina finhylta gestalter. Och åter och åter, från späda, trängtande läppar, jungfruliga, skygga, från mogna, blodfulla hustruläppar, derinne i qvinnosalarnes ensamhet darrande af åtrå efter makens ömhet, från svällande hetärläppar, hvilka hundratals männers munnar kysst i blod, strömmade allt ljudligare och ljudligare, allt ursinnigare och ursinnigare samma ord, som med bedöfvande styrka återstudsade från ekande hällar och branter – »Evoi Bakchos, evoi Iakchos!» Endast qvinnor, led vid led, skuldra vid skuldra, höft vid höft. Och kylan tycktes icke kännas, der de skarvis störtade fram öfver snöfälten, svängande thyrsos-stafvarne kring murgrönomvirade tinningar, däfna af drufsaft, med de runda, mjölkstinna brösten i galen glöd blottade för nattvindens ilar. De skingra sig. Och par om par eller en och en klättra de uppför glatta backar, krypa öfver frusna, kanthvassa stenrös, krafla sig fram genom snårens rimfrostigt hvita flätverk.
Boye och Hr Stråle i samma syftning som PresteSt:s nu ifrågavar. beslut, hvilket svar troligen till RiksStm inkommer i dag; och torde alisa, i sammanhang med pröfningen häraf, lämpligt tillfälle innan kort erbjuda sig att till afgörande företaga frågan om det beslut, R. o. Ad. anser sig böra fatta i anledn. af PresteStts inbjudn. Jag skulle för min del tro, att denna inbjudn. kommer att läggas till handhna, i händelse R. o. Ad. bifaller omförmälda utlåt. hvaruti Utsk afstyrkt den af Frih. Boye och Hr Stråle väckta enahanda motion. Det torde dessutom vara olämpligt att sönderrycka ett lagförslag, som varit uppg jordt i ändamål att i sin helhet underställas K. M:s sanction. Jag inser väl, att pröfningen af detta förslag uti K. M:s Högsta Domstol numera ej kan hinna fulländas inom den för riksdagens slut bestämda tid. Men samma förhållande kommer troligen i allt fall att inträffa, äfven om förslaget varder sönderplockadt, på sätt PresteSt. synes åsyfta. Gr. Frölich, Da v., förenade sig med Hr Stuart. Frih. Boye, Ludv.: Stödjande mig på den siste talarens lemnade upplysning, anhåller jag om propos., att den föredragna inbjudn. må hvila, för att afgöras i sammanhang med Utsk:s betänk, öfver min motion; ty i annat fall kunde det hända, att R. o. Ad. band händerna på sig för pröfningen af det inkommande betänk., och jag ser ingen våda, att frågan om inbjudn. hvilar till dess. Gr. Frölich: Såvida den siste talaren förblifver vid sin begäran om inbjudn:s ytterligare livilande på bordet, kan sådant honom ingalunda förvägras; men jag anhåller få upplysa, att PresteSt:s inbjudn. går ut på helt annat än Frih. Boyes motion. PresteSt. vill öfverlemna allt till K. M.; men motionen åsyftar att blott sönderdela de särskilda frågorna. Frih. Boye:
Vid förnyad föredragning af Banco* Utskottets, under N:o8s, afgifna Utlåtande, med anledning af de inom Rikg-Stånden gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkanden,' N;ris 48, 49 > 50 , 5i , 5a och 53, hvaruti grunder för Bankens lånerörelse efter dess serskilda utgreningar för tiderymden intill nästa Riksdag blifvit af Banco-Utskottet föreslagna^ fann Bonde-Ståndet för godt att bifalla förstnämnde Utlåtande, likväl med följande undantag och förändringar: ilo Utskottets Utlåtande, angående utlåningar på Guldoch Silfverpant, antogs med de förändrade stadganden : a) att, under den tid silfverutvexlingen från Banken förblifver hämmad, äfven Svenskt Silfvermynt må belånas, enligt det förhållande till Controllsilfver, att hvarje 20:de skilling Silfvervärde uti dylikt mynt anses lika med ett lod verksilfver , och b) att utlåning på Guldoch Silfaer må bpsörjas icke allenast vid Banken i 4a Prat. Utdrag den n Januarii 1^30. Slockholm, utan ock vid Line - Contoiren i Götheborg och Malmö, derest Banco-Styrel* sen , efter Directionernes vid Lane - Contoiren hörande, skulle hnna, att en slik utlåning må kunna, under iakttagande af Bankens säkerhet, samt således utan förlust för Banken , och utan Låue Contoirens Tjenstemanna-personals ökande , vid Contoiren verk: ställas; a:o att lånebeloppet för de af Utskottet specificerade vågeffecter må inskränkas till högst trefjerdedelar af pantens försäljningsvärde efter mäklare-attest, och af BancoStyrelsen bestämmas två gånger om året; 5:6 med pröfningen af de föreslagna grunderna för återgäldande af redan utgifn*
Ättio nyfikna ögon togo emot Ruth, strax hon steg inom dörren; hon blossade häftigt upp och kände sig grufligt brydd. Hon såg hufvuden luta sig tillsammans och tydligen utbyta anmärkningar öfver hennes person, och just som hon tveksamt gick öfver golfvet fram emot » gummans » rum (» gumman » var de unga damernas hvardagliga och föga vördnadsfulla benämning på fru förestånderskan) hörde hon en gäll stämma, som öfverröstade de andras, gäckande ropa: Lägenheten utgjordes af en enda stor sal, hvit af ljus från den breda gatan, som strömmade in genom fyra gardinlösa fönster. Två långa bord gingo parallelt med hvarandra utefter hela rummets längd; vid hvardera bordet voro placerade 20 unga flickor i rader efter långsidorna. De brokiga stoffen, siden, ylle och tyll i skiftande färger, små korgar fylda med mossa, skålar med färgstoft och glaspulver, guldoch silfverbrous, rullar med silke, metalltråd och smala gummislangar, klisterburkar och » En sådan lamunge! Hvad skall nu den här att göra i fårahjorden. » Vid dessa ord spratt Ruth till; hon kände sig sårad och sträckte hälft ofrivilligt på hufvudet. Minsann; hon skulle visa dem, att hon icke var ett sådant lam, sonf de inbillade sig! Den allvarsamma förestånderskan tog ganska vänligt emot henne. » Ni är verkligen bra ung », sade hon och skakade sitt hufvud, » ett par år yngre än någon af de andra. Nånå, VII. Bland fleuristerna. Huskurer. Frusna lemmar. Kokt asklut, så stark att den klibbar vid fingrarne och blandad med salt, skall fullkomligt återställa frusna lemmar, då den frusna kroppsdelen hålles deri en ä två timmar. A. Wa. Mot liggsår. Tre ägghvitor vispas till hårdt skum. Häri iröres en jungfru bränvin. Detta förvaras i en ren flaska. A f innehållet bestrykes den del af den sjukes kropp, som börjat rodna eller visa tecken till sår, med en fjeder hvarje dag. Skulle liggsår redan förefinnas, förfares på samma sätt med dessa. A. Wd. Matlagning ". God köttkorf.
Att införselstull för alla sådana varor j som liro värt lands egna och inhemska producter, och hvilka icke behöfva utifrån införasj utan kunna i tillräcklig mängd och godhet här i landet alstras och f rambringas j så väl som sådana producterj manufacturvaror och tillverkningar j hvilka väl inom landet finnasj tillverkasj och kunna till erforderlig godhetj men ännu icke till erforderlig mängd, lemnäs , beläggas med sådan tull, som försvarar och uppmuntrar den inhemska Producenten och Tillverkaren till täflan med den utländska, och derjemtes å ena si dan j skyddar honom för ett sådant varornes fallj sorn skulle sätta honom utur stånd att med skälig förmån drifva sitt yrke, merij å den andra, ej eller alldeles utestänger utländska medtäflare, såsom nyttiga att förmå härvarande Producenter och Manufacturister till ansträngning samt till förvärfvande af kun - Den 3o October f. m. skaper och de för deras yrken nödvändiga machinerier. Friherre Åkerhjelmj Gustaf Fredrik: Då den andra af de utaf Utskottet föreslagne BevillningsGrunder nu till pröfning förekommer, får jag fästa Ridderskapets och Adel ns uppmärksamhet derpå, att den efterföljande 'jide Grunden är i ett så intimt sammanhang med ifrågavarande 2:dra Grund, att den förra synes böra näst efter den senare afgöras. I den andra föreslås skyddstull å alla varor, som i landet tillverkas, och i y:de Grunden föreslås, att skyddstull må bestämmas å alla de varor, som förr varit till utförsel förbjudna. Antages den ena Grunden, synes äfven den andra böra godkännas. Likartadt blir förhållandet i händelse af afslag. Jag hemställer derföre, att ^ide BevillningsGrunden måtte näst efter den andra pröfvas och afgöras. Uppå derefter gjord framställning, blef 2:dra Bevil]ningsGrunden af Ridderskapet och Adeln bifallen. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att, på sätt Friherre Åkerhjelm föreslagit, nu till pröfning företaga 7:de BevillningsGrunden.
Men som, enligt Utskottet tillhandakomne Protocolls-Utdrag, berörde Utlåtande blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln den 3o, och af Prestesamt Bonde-Stånden den 24, allt i nästlidne April månad, så anser 12 Stats-Utslottets Memorial N:o 4^9' Utskottet, till. följd af ^5 §. Riksdags-Ordningen, denna' fråga vara afgjord och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Stockholm den 7 Maji 1835. Ankom till Exp.-Utsk. d. 7 Maji. Memorial, med öfverlemnande af den upprättade Riks Staten. Stats-Utskottet, som, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer fattade beslut, låtit upprätta den Riks-Stat, hvilken, försedd med Herr Landt-Marskalkens och Herrar Talmäns underskrift, skall, under detta och följande år intill dess den Riks-Stat, som vid näslblifvande Riksdag fastställes, vidtager, tjena till efterrättelse, får, med densammas öfverlemnande för att till Kongl. Maj:t i underdånighet inmissiveras, tillika omnämna, huruledes, i afseende på Inkomstberäkningen, den olikhet för innevarande år emot de följande kommer att ega rum, att Tullmedlen, i allmänhet upptagne till 2,900,000 årligen, och Bränvins-brännings-afgiften till 750,000 Rdr, ansetts för år i835, då de nya Författningarne, hvilka grundlägga de högre beräkningarne, å desse 2:ne Inkomst-Titlar ännu icke tillämpas, icke kunna upptagas högre än: Tullmedlen till 2,700,000 Rdr och Bränvins brännings-afgiften till 43o,ooo