Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke destomindre har kommissionen för det fall, att bränningen sker af andra materialier, samt när sådor m. m. afskiljas, icke föreslagit en förhöjd afgift, , dels emedan dervid skulle erfordras en annan och stadigvarande kontroll uti bränneriet, än nu är fallet, och förhöjningen i afgift icke skulle komma att motsvara de med sådan kontroll förenade större utgifter, sorn antagas till 40,000 Spd. årligen, öfverkontrollören oberäknad, — dels äfven derföre att sannolikt, åtminstone till en början, endast ett högst obetydligt qvantum af andra materialier, än säd och potates, kommer att användas, liksom man ej heller kan antaga, att den förenämnde mäskmethoden i den närmaste framtiden kommer att blifva synnerligen allmän. Att kommissionen det oaktadt föreslagit en förhöjd afgift i detta fall, derest mäskebeskaltningen blefve införd, har sin grund deruti, att man i alla fall måste hafva en så fullständig kontroll, att förökningen i afgiften icke åstadkommer någon förökning i kontrollutgifterne. Slutligen har kommissionen anfört, att då omdestillering icke kan under detta slags beskattning frigifvas, måste omdestilleringsapparaterna beskattas lika med de apparater, som begagnas till bränvinstillve kning. Med anledning af hvad ofvan är anfördt har kommissionen föreslagit, att för det fall att pannerymdsbeskaltningen bibehålles, det fattas följande Beslut om Bränvinsbränningens beskattning: 4:o. Afgift erlägges af hvarje destillations-apparat, antingen den begagnas till bränvinsbränning, klarning eller omdestillering, samt beräknas med 40 sk. per dygn för hvarje full pott af apparatens rymdinnehåll, uppmätt så väl för de apparater med tillbehör, som brukas till bränvinstillverkning af råämnen, sorn för omdestilleringsapparaterna, på sätt i g 2 af lagen af den d. å. är föreskrifvet. 2:o*. För den tid, som öfverskjuter ett dygn, täknas afgiften för hvarje full timma. Att med bestämhet uppgifva till huru mycket afgiftssumman efter detta beskattningssätt kommer att uppgå, är icke möjligt; men under förutsättning af att de förhållanden, Norska Regeringens anderd..
Skulle någon åstunda at tilwexla sig Lreäit - Sedlar mot Kaneo-mynt, mä sadant tillatas, dock med förbehåll, at der salunda inflytande banco-mynt afsättes pa en särssild Räkning, och kommer at utgöra en ofelbar konä för inlösen af de Lreäit-Sedlar, hwilka, wid Lancomyntets inwäxling, är utelöpande, icke får ökas uti annat förhållande, än som swarar emot den afsatte bonäen i banco-mync. 5 H. Som den sammanflagne Bewillningen och Krigsgärden til hela beloppet kommer at lefwereras lil Riksgälds-Lomoiret, sa böra deremot af sam. ma Bewillning och Krigsgärd nedannämde utbetalningar genom Riksgälds-Lontoiiet besörjas, nemligen: lil Riksens Ständers Lannie aflemnus IZ22 Den 29 Mars. e. m.' ärligen Trehundrade Tusende Riksdaler Specie, såsom ^morti85cmeut.<>-koncl til Ke3!i«:tticmcli8 werk ställande, enligt 4 H. uti 1800 ars Riksdags-Bestur; och likaledes lil Stats-Werkst, uppå Kongl. Stats-LoiNoiretz l^L^vi5jtioner: i:o Sju Hundrade Tjugu Tusende Riksdaler, säfom ersättning til Statsverket för den del af Tulk-Ankomsterne til etr lika belopp, hwilken ar anflagen til godtgörande af hwad til kriget redan förstju lit och, enligt Riksens Ständers Beslut, än ytterligare kommer ac förskjuta; pä hwilken Summa af Sju Hundrade Tjugo Tusende Riksdaler, Riksgälds-Lonkoi, et dock ager göra det wilkvrliga afdrag, som längre fram uti 8 omförmäles. 2:0. Til den förmodade arliga Stats-Bristens fyllande högst Femhundrade Sjuttio Tusende Riksdaler Specie.
TJlclr. d. y Jan. iSi$. j3 märkning emot FÖredraganderne för Krigssami Handalsoch Finance-Ärendena. S, D. Bifölls Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 9, deruti begäres antagande af ytterligare tvänne Cancellister, med åtnjutande af sådane arfvoden eller tractamenten, som för Cancellister vid Rikets Ständers Utskott framdeles kan varda bestämdt, S. D. Bifölls Lag-Utskottets Memorial, med hemställan, att det må Utskottet tillåtas att ytterligare antaga en Cancellist med arfvode ifrån den a dennes, S. D. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärs, och OeconomieUtskotten: Kongl. Majit* Nådiga Proposition af den 3i sistl. December, angående en ny Stängsel-Förordning; och skulle Herr Ståhle*, i anledning deraf, lemnade yttrande Remissen åtfölja. Lag - Utskottet : Kongl. Majtts Nådiga Proposition af den 13 sistl. December, angående Strafflag emot Negerhandel och delaktighet deruti, och till Prat. ZJtdr. d, p Jan. rfsj. Stats - Utskottet: Herr Cronii, denna dag, ingifne Memorial, i anledning af sin förut väckta och till Stats-Utskottet remitterade Motion, om anslag af StatsMedlen till uppförande af en hamnbyggnad vid Cimbritshamn. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets bordlagda Utlåtande, N:o 6, i anledning af trenne Riks-S ånds återremiss å Utskottets Betänkande, N:o 4, angående rättighet för Banco-Fullmägtige, att. fortfarande efter detta års ingång, vidtaga anstalter oin Silfverköp, för-, blef Ståndet vid sitt förra Beslut, men lät, se. dan de öfrige Riks Stånden ärandet annorlunda afgjorl, dervid bero.
Jag instämmer med Hr Printzenskjöld och tror, att af den nu befintliga inconseqvensen, hvilken man vill hafva afhjelpt, derigenom att orden ”rikets sannskyldiga nytta” insättas i 9 §, ovillkorligen en annan gång skall följa, att man äfven vill införa dessa ord i 106 § efter orden allmän lag, och deraf tror jag icke att rikets sannskyldiga nytta på längden kommer att vinnas. Just på denna grund afstyrkcr jag Const.Utsk:s nu hvilande grundlagsförslag, ehuru jag måste erkänna, att conseqvens då icke finnes; öfvertygad, att någon ledamot af lliksSt:n, om den andra inconseqvensen stöter för mycket, att 107 § också finnes i den 9:de, nog hos Const.Utsk. gör anmälan att den § der får utstrykas. Gr. Horn, Claes Fredr.: Den ifrågavar. grundlagsförändringen anser jag hvarken högst nyttig eller nödvändig. Jag anser det tvertom i väsendtlig mån skadligt, om, på sätt Const.Utsk. föreslagit, de omnämnde orden ”rikets sannskyldiga nytta” skulle komma alt inflyta i den 9 §. Jag anser nemi., att Const.Utsk. genom detta förslag ådaglagt, att detsamma delat det misstag, som så rikligen vidlåder vår lagstiftning, om sättet för utkräfvandet af den ministeriella ansvarigheten, ledande dertill att en reservations-rätt skall nedläggas hos Konungens rådgifvare mot Konungens beslut. Jag anser denna princip ytterst skadlig och högst förderflig, icke för Konungens rådgifvare, utan för sjelfva Konungamakten, för det constitutionella regeringssättet.
Att arrendera en liten jordlapp i närheten af en stad, atii på dess odling nedlägga hela sin intelligens, sin omtanke och sin driftighet lika såväl som sina kroppskrafter, att dagligen gliidjas å t allt detta lefvande, som spirar fram omlcring en och som SA rikligen lönar ens mödor, att herslra i detta lilla rike, som kan blifva ett rike af skönhet, huru afundsvärd förefaller icke en sådan tillvaro i jämförelse med e t t lif tillbragt bakom en bankpulpet eller en kassörskas disk! Och huru mycket sundare är icke ett sådant arbete i fria luften än det, som i allmänhet erbjudes kvinnan! Det finnes redan alltför mycket bleksot och nervsvaghet bland vår tids kvinnor, hvad skall följden blifva för hela slagtet, om de kvinnor, som vilja arbeta, alltj amt måste valj a en stillasittande sysselsättning såsom lärarinnor, kontorister, sömmerskor, telegrafister m. m. Det torde derjämte fÖrtjä,na påpekas, att medan de fackkunskaper en kvinua förvarfvar i de flesta fall blifva utan nytta för henne, ifall hon gifter sig, s&amp; &amp; r detta icke förhållandet med hvad hon kan hafva lart i trädgårdsskötsel, åtminstone om hon äfven efter sitt giftermål är bosatt .på landet. Men äfven om hoii bor i stad, kan hon hafva bhde nytta och nöje af sina kunskaper i växtoch blomsterodling. * * * Såsom namndt, har denna fråga äfven i grannländerna väckt uppmärksamhet. Härom föreligga några till Fredrika-Bremer-förbundet nyligen inkomna benägna meddelanden. I Finland har på Finska Hushållningssallskapets föranstaltande tillfälle beredts kvinnor af allmogeklassen att pk större egendomar genomgå en tre månaders kurs i triidgårdsskötsel. För öfrigt torde förtjäna namnas, att i TradgQrdsföreningen i Helsingfors ar anstald en kvinlig pomolog, elev af professor Eneroth i Stockholm.
Af förstnämnda anslagsbelopp äro väl, etter beräkning vid innevarande års slut besparade omkring Tre Tusen Riksdaler, hufvudsakligen derigenom, alt sedan en af lagberedningens ständige arbetande ledamöter Advokat-fiskalen, Riddaren af Kongl Maj:ts Nordstjeme-Orden Per Staaf med döden afgått, dessa ledamöters antal varit inskränkt (ill fyra, hvadan utbetalningen af ett arfvode under tiden upphört. Men då, uppå underdånig hemställan af lagberedningen, det efter Staaf lediga rum numera blifvit åter tillsatt, och det arbete, som åt lagberedningen är vordet anförtrodt, finnes vara af beskaffenhet, att, viss tidpunkt för dess afslutande icke kan förut bestämmas, vill Kongl. Maj:t i nåder föreslå Rikets Ständer, att, i likhet med hvad vid förra Riksdagen beslöts, ett belopp af Tolf Tusen Riksdaler Banko årligen må för lagberedningen ställas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, att utgå från och med början af nästkommande år, då det förra anslaget upphör, till och med slutet af det år, då Riksdag näst derefter ånyo inträffar, så framt lagberedningen icke derförinnan sitt uppdrag fullgjort. Och lärer, då förslagsanslaget till tryckningsoch öfriga omkostnader torde komma att, sedan lagberedningens redan liafda utgifter blifvit godtgjorda, lemna obetydligt öfverskott, nytt anslag af Tre Tusen Riksdaler banko för enahanda ändamål böra beviljas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott den 9 November 1847. OSCAR. A. Posse. Utdrag Kongl. Majits Nåd. Proposition, N:o 13. 17 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Lepartementets Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den 9 November 1847. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden:
Informatorn hos grefvens, ingeniören vid jernvägen och bruksförvaltaren voro nästan dagliga gäster. Man spelade krocket på gårdsplanen, gjorde utfärder till lands och sjös, och då och då arrangerades till och med en liten improviserad bal. Ingen, som såg Emys täcka, friska ansigte och leende ögon, kunde ana, att hon bar på en hjertesorg. Det var bara Beda, som visste det. Det var bara hon, som visste, hur den glada lilla Emy kunde ligga och snyfta om qvällarna, och till hvem hon skref sina långa bref. Och det var bara hon, som fick följa med upp i skogen och ligga bredvid på marken, medan Emy läste sitt bref, som de varit och hemtat på posten. Ibland fick hon också höra flere rader läsas högt, och hon hade sett de drag, som inneslötos i den lilla medaljong Emy bar på sitt bröst innanför klädningen. Hon drömde sig in i denna främmande kärlek, som om det varit hennes egen, och hon var stolt öfver, att ingen kände Emy mer än hon. kallat in henne från krocketpartiet för att hjelpa till med klädutdragningen, och nu stod hon der och arbetade, medan hennes medspelare, Emy och bruksförvaltaren, slagit sig ned på gungbrädet derutanför, upptagna af en liflig konversation i stället för det afbrutna krocketspelet. Beda kunde se dem för hvar gång, hon gick förbi fönstret för att hemta ett nytt klädbylte. Första gången hon gaf akt på dem, satt Emy och försökte balansera krocketklubban på sin lilla framsträckta fot, som för tillfället var innesluten i en mycket söt lackerad sko, och förvaltaren såg småleende ned på den, medan han pratade. Andra gången hade Emy satt klubban i marken och stödde hakan mot klubbskaftet, medan hon skälmaktigt höll hufvudet på sned och tycktes säga någon liten näbbighet, ty hennes kavaljer tog på sig en min af så- rad stolthet. Tredje gången skrattade de bägge två så hjertligt, att Beda inte kunde låta bli att stanna och försöka höra, hvad de hade så roligt åt. Men det lyckades henne inte, och hon gick till baka till sitt arbete med en känsla af obehag.
— N:o 9, angående befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlands Län: III, 119. — N:o 10, angående försäljning af 6 länsmansboställs-lägenheter i Malmöhus Län: lil. 119. —- N;o 11, angående utbyte af jord tillhörande Nyköpings slott emot stadsjord, för anläggning af gasverk i staden Nyköping: lil. 119. ■— N:o 12, angående öfverlåtande åt Strömsholms nya kanalbolag af egande-riitten till en jordrymd från Strömsholms Kungsladugård och stuteri: lil, 119, — N:o 13, i fråga om utbyte af Häradsskrifvare-bostället Hagebohl, \ mantal, emot T75 mantal Kolshult i Ostra Härad och Jönköpings Liin : JII. 119. — N:o 14, angående upplåtelse till (Norrbottens Läns Hushållnings-Sällskap af gamla Länsfängelse-byggnaden i Piteå: lil. 119. — Nro 15, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upplåtande af en Halmstads slott tillhörig jordlott till byggnadstomt för tullhus i nämnde stad: lil 152. — N:o 16, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om indragning till Kronan af det Kronolänsmannen i Sunnerbo Härads sydöstra distrikt på lön anslagna bostället Södergården N:o 2, mot kontant ersättning till boställsinnehafvaren : lil. 152. — N:o 17, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående upphörande af den så kallade kalkugns-afgiften på Gottland: III. 152. — N:o 18, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående anslag till fullbordandet af det invid hutvudstaden uppförda hospital för sinnessjukas vård: HI. 152- — N.:o 19, angående Riksdagens förlängning pä en månad: III. 152.
M:t öfverlåter disposition af Extra anslagen, att kunna förutsäga, om medlen så lång tid som 3 a 6 månader kunna afses. 2:0 Att igenom den äfven Banken tillkommande uppsägningsrätt af desse Obligationer , som ej hade varit fallet med afskrifningsräkning, de af RiksgäldsGonioiret å FörsvarsVerkets vägnar med beräkning af Betänkanden, JV:is 4^7, 438. G23 längre tids förräntning insatte medel, genast kunna komma att blifva åter uppsagde. 3:0 Att igenom det nu föreslagna sätt RiksgäldsContoiret har blifvit förvandladt till Mäklare eller Commissionair för denna särskilda förräntning afFörsvarsVerkets på den föreslagna särskilda räkningen odisponerade, och för någon längre tid tillgänglige medel; hvarvid för RiksgäldsContoiret uppkommer nödvändighet af beständig skriftvexling med K. M:t eller vederbörande Autorite't, uti de mäst obetydlige frågor. 4:o Att RiksgäldsContoiret härigenom ställes i ansvar för vården af Bankens utgifne Obligationer för alla insättande Summor, och hvilka någon gång torde uppgå till flere 100,000 R:dr, samt ej tillhöra RiksgäldsContoirct, utan Försvars Verket; troligen komma desse Obligationer att utställas löpande och till Sedelhafvåren, alltså gällande i hvars mans liand, och denne ökade dels, ansvarighet hos en eller annan af Verkets Einbetseller Tjenstemän, dels risk i öfrigt för förlust af inneliggande Obligationer å betydligt belopp, synes mig alldeles främmande för R. St:rs R:gsConloir. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om öfverlemnande till K:gl. KarmnarRätten af Inventarier öfver det Staten tillhöriga och af de K:gl. Hofven begagnade Silfver, Linne och Husgeråd m. m. saint om en fullslän - 624 Stats-Utskottets digare granskning af det till Meubler m. m. åt K:gl. Slotten anviste Anslag. (U.-A).
Dito för lån till jern vägsanläggningar, vid början af år 1859 . , 3,709.920: 42. och vid slutet af år 1861 „ 4,670,532: 16. Dito för lån till sjösänkningar och myrutdikningar, vid 1859 års början ' ^ ' . ’ R:dr 1,107,568: 90. och vid 1861 års slut „ 1,296,268: 74. utaf hvilka sistnämnde lån 20 st. å tillsammans „ 608,135: 44. voro räntebärande och 37 st. å „ 410.266: — efter vissa års förlopp komma att bära ränta. 85 st. vattenaftappniugslåns sammanslagna ränteoch kapitalbelopp R:dr 277,867: 30. skall jemte de årliga kronontskylderna återbetalas. Till iitgåcmle fråst Riksgälds-keutoret anvisade extra statsutgifter eller tillfälliga statsbidrag. (Reglementets §§ 77—180.) I öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga Bref och uppå vederbörliga reqvisitioner hafva under tiden efter sednaste riksdags början utbetalts utaf de vid 1840 och 1841 års riksdag beviljade anslag till härads häktenas ombyggande samt uppförande af fängelsebyggnader i städerna: för uppförande af ett cellfängelse i Norrköping, som kommer att af nämnde stad samt Björkekinds, Östkinds, Lösings, Bråbo och Memmings härader begagnas till gemensamt kronooch ransakniugshäkte
I Sverige är ängsodlingen fördelaktigare än 8 H. 53 Den 37 Juni f. m. i andra länder, derföre att säden i Sverige, åtminstone i de norra provinserna sällan mognar. Man har i dessa provinser sett, att broddén om våren varit mycket vacker, samt lofvat gifva goda skördar, meri ändock icke mognat, samt att slutet blifvit total missvexf. Hade landtbrukaren i stället begagnat ängsodlingen, hvilken aldrig till samma grad är beroende af temperaturens omvexlingar, så hade de undsättningar icke behöfts, som de norra provinserna åtnjutit. Detta är ett ytterligare skal, sorn jag anser böra verka derhän att skilja brännvinsbränningen från jordbruket. Vidare bär man anmärkt, att ingen näringsgren i sednare tider gjort så stora framsteg som jordbruket, just i följd af brännvinsbränningen. Man har då icke betänkt, att Svenska folket består af andra, än jordbrukare. Dessa utgöra visserligen en del, men ej den största delen deraf. Skulle nu hela den öfriga delen af Svenska folket, som ej äro jordbrukande, nödgas vidkännas ett lidande, derföre att en del deraf skulle hafva sin fördel af denna näring? Detta kan jag ej föreställa mig hafva varit don värde talarens mening och afsigt. Om det är en sanning, att brännvinssupande! i landet tagit öfverhand, och att det ar skadligt; kan då landtmannens fördel af denna näring blifva ett skäl för dess bibehållande till alla öfriga inbvggares lidande? Man har anmärkt, att så länge städerna uteslutande åtnjuta vissa näringsförmåner, borde jordbruket äga något motsvarande uti brännvinsbränningsrättigheten. Men näringsfrihet i allmänhet kan, och, som jag hoppas, kommer att snart blifva införd, och något undantag bör då ej äga rum i afseende på brännvinsbränningen. Man har äfven anfört, att antagandet af detta betänk. vore detsamma som ett generelt förbud mot brännvinsbränning. Om så förhöll sig, skulle jag vara bland de första, som tillstyrkte bifall dertill. Jag tror likväl fulla motsatsen, nemi, att detta betänk, är det mest gynnsamma för de små s. k. lyftpannorna.
Brefvet den 5 December 1827, kungjordt genom Commerce-Collegii kungörelse den 3i December 1827, uti Slitö, Katthammarsviks, Rone, Kapelshamns och Klinte landthamnar finge tillsvidare aila varor, som efter författningarne vore i allmänhet till införsel lofgifne, ej allenast i öppna bodar till salu hållas, utan äfven importeras och förtullas, under vilkor, att likväl ingen finge i berörde landthamnar idka sådan handel, utan att tillika vara borgare i Wisby; och skulle, såsom en följd deraf, i stället för de i nämnde fem landthamnar anställde strandbevaknings-uppsyningsmän, Inspectorer derstädes tillsättas; hvarjemte Kongl. Maj:t förordnat, att den vid ifrågavarande
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 90. der den mindre kommunen bör vinna lindring i sina bördor genom Statens eller genom landstingets mellankomst; i hvilket hänseende Utskottet ej vågar afgöra, huruvida motionärens i fråga om tiden icke närmare motiverade förslag, att den person, som under de tio år, hvilka sednast förflutit, innan behofvet för honom af fattigunderstöd yppades, icke någorstädes varit mantalsskrifven, skall erhålla sådant understöd af statsmedel, må vara det'lämpligaste, får Utskottet, som anser pröfningen häraf böra, i händelse Utskottets mening i öfrigt af Rikets Ständer gillas, åt Kongl. Majit öfverlemnas, på grund af det anförda vördsamt hemställa, att Pikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit ville taga i nådigt öfvervägande, huruvida och på hvad sätt, i fråga om fattigvården i riket, tillämpning kunde gifvas åt den grundsats, att åt kommun, som enligt nu gällande förordning har att bekosta fattigvård äfven för den, sorn under en längre följd af år icke varit mantalsskrifven inom kommunen, ersättning för dessa utgifter bör antingen af statsmedel bekostas eller af landstingen utta.reras, och att Kongl. Majit täcktes till Riksdagen aflåta nådig Proposition i ämnet.
Vid utförsel sjöledes från stapelstad af följande inrikes tillverkade varor beviljas af tullmedlen: för 1 skålpund Topp-, Kandioch Kaksocker 3 sk. 6 rst. „ 1 skålpund Kurduseller Karf vad Tobak, äf vensom pressad och rullad Tobak samt Snus 5 sk. 1 skålpund Bomullsväfnad af Garn i finhet af N:o 32 eller deröfver efter iLnge/sk beräkning 4 sk. — „ 1 skålpund Ylleväfnad 8 sk. „ 1 skålpund Half ylleväfnad 4 sk. —• hvarvid iakttages: 1:0 att, hvad Sockeroch Tobaks-fabrikater samt BomullsYlleoch Iialfylleväfnader angår, minst 100 U. al samma vara och af Hampoch Linnevåliiader minst &c. 2:0 alt vid angilnings-inlagan alltid skall bifogas magistrats bevis, att tillverkaren eller afsändaren personligen inför Magistraten med ed fästat att varan ur Svensk tillverkning, sami, då frågan är om tobaksfabrikater, segelduk eller packväf samt ylleväfnad, att elen är af utländskt råämme; äfvensom 0111 bommullsvälnad, alt den är tillverkad af utrikes spunnet garn i finhet al IN:o 5 2 eller deröfver elter Engelsk beräkning, och halfylleväf nad af utrikes spunnet garn; kommande &c. §. 24. På det Skeppare sch Besättningar å Svenska kravelfartyg, större eller mindre, må komma lill säkert åtnjutande al den loring, som —• banko; men när fartygen anlända Irån Wismar endast med Spannmål och Ull bestås Skeppare och Besättning efter förra vanligheten, ej någon föring — fölingen. §. 25. För gods låta försälja: 2:0 Att för detta ändamål laga beligtning å godset, så fort ske kan, bör anställas, då strandningen skett inom Stads område, af Magistratspersson, och i annat fall af Kronofogden i orten eller annan behörig Kronobetjent med biträde af tvenne etc. i6 Bil. till Bevilln.-Ulsk. Betänk. > N.-o 12. Förteckning
Du upptäcker icke min svaghet eller min sjukdom för någon och hjelper mig att qvarhålla den smula förnuft, jag har i behåll. För femtio eller sextio år sedan var det sotiga och dimmiga London ännu rökigare och otrefiigare än nu, ty gasen, denna de välsignade svarta stenkolens försonare, hade ännu icke öfver de nedrökta taken och de klibbiga murarne sändt sitt ljus. Gaslågorna, dessa ”diamanter i stenkolen”, voro då representerade af dunkla oljelampor, hvilka lyste genom den eviga dimman som en fyllbults röda och talgiga ögon. På en af denna stads mest besökta gator låg ett smalt och högt hus, inklämdt i raden af smutsiga likar, hvilka väl alla en gång i tiden, vid sin första fulländning, varit rena och kalkhvita, men nu voro fulla af fuktfläckar och detta obeskrifliga svarta, klibbiga stoft, som är egendomligt för denna hamrande, surrande, bullrande och rökomhöljda fläck af jorden. Två trappor upp i detta hus, framför en dörr, på hvars blanka messingsplåt lästes namnet: ”Henry Crawford, jurist”, stod en ung, elegant man, famlande i halfmörkret efter ringsträngen, som skulle förhjelpa mr Crawfords klienter ifrån skymningen i hans förstuga till det långt villsammare dunklet i hans juridiska vishet. Ändtligen ljöd det aflägsna pinglandet af en klocka; dörren öppnades, och Astley Cameron, ty det var han, insläpptes i en tambur, der en messingslampa i taket spred sitt ljus öfver en rad af polerade klädhängare och en matta af vaxduk. Klockan var icke mer än ett vid middagstiden, men i januari månad kan ännu ingen menniska, i denna del af staden åtminstone, ega pretention på att se en skymt af himlens ljus inom sina fyra väggar. Och då Astley af en artig och gulblek skrifvare, med en penna bakom hvartdera örat, infördes i mr Crawfords kabinett, satt denne gentleman och skref vid skenet af en stor lampa, som var så mycket nödvändigare, som man icke ens ansett nödigt att anbringa några fönster i rummet.