Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig sjelf nog, det är nyckeln till denna lifshistoria, som ingen historia har. Bokvetande och mat, socialt anseende och beqvämlighet, se der allt! Inga slitningar – bara djurets motvilja för att dö. Han kan bli gammal som Ane, och Ane måste ha sett sådan ut, när han låg och »diade ur horn» och lät offra sina söner. Men det värsta är munnen; jag har aldrig sett ett sådant gap, hvarken på djur eller på en menniska. Den hängde vidöppen som en förslappad nattsäck, visande hans torra, svarta inre. Det var en mun så stor och så tandlös att man ovilkorligen kom att tänka på Jonas och hvalfisken. Det var en port för allting att köra in i, – och att så tillslutas, när man minst väntade det, med stora sugande käkar, roflystna i all sin slapphet. Hu! Jag skall aldrig glömma den gubben! Jag hade mött egoismen! Köpenhamn, febr. 1888. Sol öfver gator och gränder? Sol! Och inte en molntapp på himlen, som spänner sig ljusblå öfver husens tak, sedda i morgonbelysning. Hem till frukost? Prat! Hvem kan nu gå hem och sätta sig i en instängd matsal. Nej, ut att drifva tills magen skriker, ut att drifva med händerna i paletåns fickor, bekymmerslöst, som blott en främling bland främmande menniskor kan. Lika godt hvart! Bort från de fashionabla qvarteren in i den stadsdel, som är en verld för sig – de fattiges, småfolkets stadsdel. Bara man viker om hörnet från den stora stråkvägen, slår skilnaden en till mötes. Blott vika om ett hörn och borta äro de eleganta butikerna med sina stora spegelfönster, den myllrande mängden af brådskande vandrare i vårdade kläder, och borta spårvagnens rassel och klingande bjellror. Man möter väl också på bättre gator dessa malätna figurer, naggade af nöden, stämplade af bristen, i frändskap med brottet och skojeriet; men der sticka de sig undan bland de andra, der hasta de framåt som om de ingen rätt hade att exponera sina trasor, der krympa de sig under polismannens blick och tyckas smalna till skuggor, som tyst glida fram mellan verkliga menniskor – folk, bättre folk.
Maj:ls denna dag ankomna Nådiga svar af den 22 dennes på Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Riksdagens förlängande. 206 Prot.-Uidrag, den 23 October 8 j4- Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Upplästes och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts Nådiga Svar at den 22 dennes, uppå Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Riksdagens förlängande. S. D. Föredrogos ånyo Stals-Ulskottets utlåtanden: N:o 34, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Första Hufvud-Titel: utlåtandet, med dervid fogad tabell, gillades; N;o 35, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Andra Hufvud-Titel: Ståndet lät förblifva vid utlåtandets 8 punkt, och i öfrigt godkändes utlåtandet, med dervid fogad tabell; N:o 36, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Tredje Hufvud-Titel utlåtandet och dervid fogad tabell godkändes; och N:o 37, angående reglering af utgifterna å Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel; Härvid förekommo följande anslagstitlar: l:o Landtförsvars-Departementet i allmänhet: Mom. Litt. a.*) för Departements-Chefen, b) Departementets Canzli-Expedition, c) Departementets Commando-Expedition, d) Krigs-Collegium, e) Generalitets-Staten, f) Ingenieur-Corpsen, g) Topografiska Corpsen, ii) Artilleri-Staben, i) Öfver-Commendants-Expeditionen i Stockholm och k) Commendants-Staten: Godkändes; Mom. Krigs-Academien: Ståndet lät vid yttrandet förblifva; Mom.
Deremot tror jag att, på sätt Ilr Bildt sagt, om enskilde medgåfves rätt att deltaga i jernvägsanläggningar, kunde Slaten icke påräkna den frihet i stambanornas utförande, som för landet i sin helhet vore behöflig. Jag tror, att det blir ett medelbart tvång för Staten att fästa afseende på de intressen, som yppa sig genom teckning af aktier lill höga belopp. Hr Bildt har sagt, alt just dessa belopp utvisa, mer än de statistiska beräkningarne, hvar intresset för och behofvet af en jernväg är störst, och han har i denna mening blifvit biträdd af en talare midt emot mig. Erfarenheten har visat, att när jernvägsföretag upkommit och aktie-teckning försiggått, så har man, ehuru aktierna icke varit betydliga, och då man närmare gjort sig reda för deras tillkomst, funnit, att två eller tre personer tecknat det jemförelsevis största beloppet, och att således intresset varit långt ifrån allmänt, oaktadt teckningen upgått lill ett ganska respektabelt belopp. Jag tror fördenskull, alt man icke bör låta bedraga sig af ett sådant 184 Den 22 September e. m. skäl. Erfarenheten har dessutom ådagalagt, alt enskildes inblandning i dylika företag ofta aflupit så, att Staten fått tillsläppa alla penningarne och att de enskilde deraf dragit en omåttlig vinst. I detta hänseende får jag hänvisa till Trollhätta kanal, till Strömsholms kanal, o. s. v. Jag tror derföre, att det är af ^vigt, att Staten eger alla dessa kommunikations-anstalter, och att, om Staten icke sjelf ifrån början anlägger dem, utan medelst mellankomst af enskilde, Staten dock med det allraförsta inlöser dem, de må nu vara kommunikations-anslalter af hvilket slag som helst.
Då, i sammanhang med stadgandet, att riksdagsmän i Första Kammarenej skulle ega uppbära arfvode för denna befattning, de blifvit berättigade alt afsäga sig densamma efter eget godtfinnande, har härigenom förekommits, att den för nio år valda Kammaren blefve alltför stationär, under det tillika, då hvarje ledamots nioåriga tjenstetid beräknas från den dag han blifvit vald, hvadan, utom i de sannolikt högst sällsynta fall, då Konungen förordnar om nya val, denna Kammare aldrig skulle komma att omväljas i massa, utan endast att kompletteras efter enskilda ledamöters afgång på olika tider, en ständig kontinuitet der bör kunna påräknas. 12 Konstitutions-Utslcotlets Memorial M 7. I afseende å valsättet samt valrättsoch valbarhets-vilkoren för Andra Kammaren skiljer sig det nu aflåtna förslaget mindre från de föregående, på principen af samfälda val byggda, hvilka här ofvan blifvit till sina hufvudgrunder anförda, och de grundsatser, sorn dervid gjort sig gällande, äro i det anförande af H. Exc. Herr Justitie-Statsministern till Statsråds-protokollet den 5 sisth Januari, hvilket åtföljt det Kongl, förslaget, så fullständigt angifna, att Utskottet anser sig endast behöfva åberopa hvad detta anförande härom innehåller. Håda Kamrarne hafva i det nu aflåtna förslaget blifvit hvarandra fullt sidoordnade, i öfverensstämmelse hvarmed ock blifvit stadgadt, att ärendena borde, så vidt ske kunde, föredragas samtidigt i båda, i stället att, enligt de förra förslagen, vissa frågor skulle föredragas först i den ena Kammaren och vissa i den andra, hvarigenom den ena Kammaren tillerkändes en slags pröfningsrätt öfver den andras beslut, hvilket kunnat inverka störande på det goda förståndet dem mellan. Derest båda Kamrarnes beslut ej sammanstämma, skall, enligt det nya förslaget, frågan förfalla, så framt den ej rörer statsreglering eller bevillning eller Bankens och Riksgäldskontorets förvaltning, då den afgöres medelst omröstning i båda Kamrarne och den mening, sorn erhåller de flesta sammanräknade rösterne, blifver Riksdagens beslut.
Om man icke vill afse den ökade kostnad, som skall upkomma genom kontrollörernas atlöning, då minimum minskas och till följe deraf flera fabriker upkomma, så måste man likväl ovilkorligen taga i betraktande, att om det antal kontrollörer, som behöfves, blifver alltför .stort, så blir det omöjligt att lill dessa befattningar anskaffa personer med anseende och känd redbarhet, och om beskaltningssättet skall lyckas, så är det nödvändigt att platsen har anseende och beklädes med dugligt folk, ty om man nödgas alt i hrist på tillräckligt antal tjenliga sujeller antaga mindre lämpliga, så kommer förslaget rent af att gå under, hvarföre jag anser det vara af högsta vigt att det föreslagna minimum af 300 k:r må komma all antagas. Lämpligheten att göra ett undantag för de bränvinsbrännare, som utöfvat rörelsen under åren 1852 och 1853, vill jag icke yttra mig om. Detta hörer icke till denna § utan till den 09:de, der sådana undantagsstadganden äro föreslagna, hvarföre jag för min del nu förbigår detsamma, och förnyar min anhållan om bifall till Ulsk:s förslag Frih. Haab, Adam Christian: De'af R. o. Ad:s ledamöter, som så mycket intresserar sig för frågan, att de hafva tagit kännedom om Betänk., hafva deraf inheratat, att jag reserverat mig emot det föreslagna minimum, med tillkännagifvande af den åsigt, all det varit bättre lill ändamålet ledande om minimum hade varit nedsatt till det belopp, som K. M. föreslagit. Den af R. o. Ad:s ledamöter, som icke tagit kännedom derom i Betänk., har varit i tillfälle att förnimma det af de talares yttranden, som här i frågan upträdt. En af dem har yttrat att det varit med ledsnad, som mina kamrater i Utsk. sett mig upträda med en sådan reservation.
Götha Hofrätt. Kongl. Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge. Oafgjord;!. Kongl. Kongl. Öfre Borgrätten i Stockholm. Ifrån Nedre Borgrätten vädjade mål . 9. 8. 3. Besvärsoch ansökningsmål 33. 37. 20. 26. — Konungens Högsta Domstol, der målen föredragas genom JustitieRevisions-Expeditionen. Revisions-sakerj ifrån Hofoch Öfverrätter under året fullföljda 206. 181. 192. 164. 217. Skiftesmålj ifrån Härförutan böra äfven upplagas: Kabinetts-ärendenj eller sådana ansökningsmål, som omedelbarligen inför Kongl. Maj:t i Statsrådet förekomma, nu mera uppå Herr Justilie-Stats-Ministerns underdåniga föredragning, men fortfarande ingifvas till' Justitie-revisions-expeditionen och i vissa fall, innan föredragningen, hos Högsta Domstolen anmälas ... 614. 564. 587. 627. — *) Af dessa mål, hvilka, enligt hvad i förra berättelserna omförmäles, utan åtskillnad af deras beskaffenhet emottagas och föredragas samt derföre, sammanräknade uppgifvas, äro ungefärligen en tredjedel civila; hvaremot de öfriga, såsom brottmål, rätteligen böra ibland sådana här nedan beräknas. Just.-Ombudsmans Emb.-lierätt. för uren 1844 oc^ 1845* ^ 66 llrodinai, af samtliga Domstolarne i Riket handlagda. Antal af brott och fötseelser , för hvilka persotter blifvit sakfallde: 1841. 1842. 1843. 1844. — Gäckeri med den offentliga Gudstjensten eller dervid åstadkommen förargelse 42. 41. 39. 52. Förgöring genom förgift eller försök tilt sådant brott 3. 8. 4. 4. Utan uppsåt eller af olycka vållande till annans död 72. 49. 61. 66. Barnamod, vållande till barns död, hvarom 16 kap.
"med denna stads lärdomsskola önskar jag få förenad en läroklass i lefvande språken, hvarest af särskild lärare, som kunde förordnas i den ordning och med den befordringsrätt, som författningarne, angående lärare vid rikets undervisningsverk i allmänhet bestämma, sådane obemedlade ynglingar, hvilka egna sig åt näringarne, och förut förvärfvat sig nödige elementar-kunslraper, må njuta fri undervisning uti franska, tyska och engelska språken samt räknekonsten, hvartill nödige böcker m. m., som dertill kunna erfordras, böra inköpas och för skolans räkning förvaras; att lärarens aflöning och ved för läsrummets uppvärmning dertill hörer, är en gifven följd Skulle detta (det anslagna) kapitalets räntor i framtiden blifva så tillräckliga, att något annat för vetenskaperna deraf tillika kan bestridas, så önskar jag, att mathematik, teckning och gymnastik af de medellöse ynglingar, som till sådant äro hogade och fallne, äfven får fritt läras” • Af den redogörelse af berörde testamentes innehåll i öfrigt, som förekommer i Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse-resolution den 26 Maj 1838, inhemtas: Att, efter verkställd utredning af Handlanden Dahls bo, den till skolan anslagna kapitalfond utgjorde i säkra tillgångar något öfver 30,000 R:dr Riksmynt; Att lärdomsskolans då varande direktion den 13 Februari s. å. uppgjort förslag till reglor för samma fonds användande till den af testator åsyftade apologistklass, hvilket förslag innehöll: att fonden skulle förvaltas af direktionen och räntorna användas dels till tvänne apologisters aflöning med 600 R:dr Riksmynt hvardera, och dels till en gymnastikinrättning m. m.
Det har händt många gånger, då jag besökt äfven utmärkta landtbrukares spanmålsbodar, och sett deras illa skötta spanmål, att de på mina anmärkn:r härutinnan genmält: ”det gör ingenting, jag får nog betalt för säden, då den kommer i bränvinspannan.” På samma sätt försummar man odlingen af fodervexter, och detta är så mycket naturligare, som man ur jorden söker frambringa de mesta möjliga råämnen, för att deraf kunna tillverka bränvin. Desse äro några få af de många bevis, som kunna framdragas för den satsen, erkänd i alla andra länder utom Sverige, att bränvinsbränningen, långt ifrån att vara en häfstång för jordbruket, varit orsaken till den låga ståndpunkt, hvarpå det f. n. befinnes. Det är således i jordbrukets intresse jag vågar hoppas, att R. o. Ad. bifaller första §:n. Här har blifvit sagt, att genom Utsk:s förslag städernakomma i ett fördelaktigare förhållande, i afseende på bränvinsbränningen än jordbruket. Detta bestrider jag. Städerna äga ju rättigheten nu att bränna bränvin, och jag vet bestämdt, att de icke begagna sig deraf så som de kunnat göra. Således existerar ju redan den konkurrens emellan landet och städerna, som man förmodat upkomma genom antagandet af Utsk:s förslag. Likaledes har man sagt, att man borde gå försigtigt lill väga. Enl. min åsigt har Gr. Platen ganska riktigt svarat härpå, att man icke tager något från den ene utan man blott tillägger något till en annan och att delta icke kan kallas brådstörtande. Hade man skiljt bränvinsbränningen från 438 Den 26 April f. m. jorden, skulle jag hafva medgifvit att det varit brådsiörtande, men då man låter jorden bibehålla den rättighet den hur och endast utsträcker den till andra personer, kan man väl icke rimligen påstås hafva gått bröstgänges lill väga.
Genom den uti det återremitterade Betänkandet pag. 147, vid slutet af Titeln Ordinarie Ränta, införda anteckning, det den med gooo R:dr uppkomna minskning emot innehållet af K. Mits Nådiga Proposition härrörde deraf, att de för Strömsholms Stuteri anslagne liemmansräntor, som hittills upptagits bland SlatsVerkets behållna andel, nu, jemlikt verkliga förhållandet, blifvit öfverflyttad till den del sora åter utgår såsom indelt, synes anledningen till det, såsom obefogadt anmärkta afdraget, redan vara erforderligen utredd, — Beträffande åter uppbördssättet, anser Utskottet detsamma icke i någon roan inverka på beräkningen al inkomsten, och finner sig för öfrigt äga sd mycket mindre anledning, att, på grund af Riksdagsfullmägtigen Wijkmans i denna del gjorda hemställan, föreslå någon åtgärd, sora, genom K. M:ts Nådiga Kungörelse af d. i5 October sisth år, den af Wijkman åsyftade förändring i Uppbördsoch Redogörelse Verket redan blifvit påbuden. Betänkande, N:o 123. q 2:0 AfradsSpannmålen och 3:o Kr onoT'i onde Spannmålen. Vid dessa Titlar är ingen annan anmärkning gjord än i afseende å värdet , hvartill spannmålen blifvit upptagen, men hvilken, genom hvad derom här ofvan i allmänhet yttrats, anses besvarad. 4:0 KronoTiondeeller såsom Utskottet, i följd af inom Högv. PiesteStåndet gjord framställning, ansett denna Titel lämpligare böra benämnas: Kronooch KyrkoTionde-lösen efter bestämda, pris. Anmärkningarne i denna punkt äro egentligen riktade mot Utskottets tillstyrkande att en undersökning må ske, lill utrönande af de orsaker, som föranledt denna tiondes lösning efter olika pris inom serskilda provinser samt åtgärders vidtagande till vinnande deraf, alt KrouoTionden icke efter olika grunder må beräknas och utgöras.
Prop. Knis 242 Sedan Bonde-Ståndet afstått från dess beslut om 6 oeh 243. sk. införsels-tull å andra pjesér af oäkta, hvitt Por cell aine, och derigenom, enligt hvad redan ofvanföreär omnärnndt, voterings-propositionen under N:o 242, samt anira alternativet i den under N:o 243 förfallit, kommer den sistnämnde att få följande förändrade lydelse: a/ Den, som gillar Utskottets, i Utlåtandet N:o 3o, afgifna, af 3me Stånd godkända förslag, alt å Porcellaine: oäkta, Steneller Fayance: hvitt, gulaktigt eller omåladt: andra pjeser, bör antagas 16 sk. värde och 5 sk. införsels-tull per skålpund, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer, på sätt Borgare-Ståndet stadgat, värdetå denna artikel att bestämmas till 18 sk., och införsels-tullen tili 4 sk. 6 rst. per skålpund. Prop. Nais 244 Sorn derjemte, beträffande Porcellaine: oäkta, Stench. 245. eller Fayance-, måhult eller tryckt'. Tal/rickar och an dra pjeser. Presteoch Borgare-Stånden bibehållit det tillförne derå gällande införsels-förbud, kommer, utan afseende å de begge andra Riks-Ståndens åtgärd, att så beskaffadt Porcellaine till införsel tillåta, den nämnda förbuds-bestämmelsen att, så vidt på Rikets Ständer ankommer, fortfarande tillämpas, i följd hvaraf voterings-propositionema under Ntris 344 och 245 förfalla. JBevillningsUtskottets Utlåtande , JYlo 4 8. Prop. N;o 253. Vid det förhållande, att 3:ne Riks-Stånd stadgat förbud mot införsel af Strup:
Jag finner att considerationerna i denna fråga böra åsidosättas och lagstiftaren böra yttra sig blott i sin egenskap af lagstiftare. Det må ej förundra oss att lagar som vi funnit otydliga, i en senare tid synas oss äga ali erforderlig klarhet. Det Iro våra begrepp som emedlertid utvecklat »ig, och det töcken som under en annan tid låg emellan föremålet och oss skingras i och med detsamma. Jag anser mig böra tillstyrka , att §:s gamla radaction må bibehållas. Herr von Franchen , Auguet: Den omtvistade 7:de af RegeringsFormen år efter mitt sått att se, mycket tydligare som den förut år, ån den skulle blifva, om ifrågavarande förändring komme att åga rum, och redan vid förra Riksdagen har ConstitutionsUtskottet en gång förklarat den för tydlig. Ordet omedelbarligen utmärker ju ganska klart, att det endast år i sådana fall, der Konungen ej behöfver StatsSecreterarensContrasigna - Den 22 dpril /. m. tion, som GeneralAdjutantens för Arméen eller Flottorne, med ett ord, föredragandens i Commandomål biträde kan begagnas utan StatsRådets hörande, då deremot i den föreslagne förändringen ordet disposition af allmänna medel gör paragrafen på en gång otydlig, och i synnerhet högst inskränkt, ty utom förändring af Officerares Uniformer, existera få kanske inga mål, som ej i mer eller mindre mon angå allmänna medels disposition; jag för min del, får derföre vördsammeligen yrka det 7;de §. i RegeringsFormen måtte förblifva oförändrad. Herr Grefven och Landt Mar falk en gjorde proposition till bifall af den nya redactionen. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarsvalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, med ogillande af den nya redactionen, bibehålla 7 §. i RegeringsFormen oförändrad. Bifölls. §• 9. Sista punkten. För Rådslagen skola StatsRådets Le daraöter vara ansvariga såsom i 106 eller 107 derom vidare stadgas. Friherre Cedertråm, Jacobl Då ifrågavarande förslag till ändring af 9 §.
När suggan inte vill i vall, har ho många förMen att du skulle bli gifter L ARS A NDERS . ­ 95 ­ Och få gård och grund, ja, som I inte har J ONAS . själfver en gång. Jag minns nog, hur I har dragit hvar gång jag skulle ha mig ett skrofvamål. Var jag på logen och det kom matbud, så var in på matsmulerna och just som räknat potatisen, kvicker innanför dörren, för att I skulle hinna ta' supen och inte behöfva bjuda mig. Men nu är det slut med hvissla, sa' bond, skar af sig läppen. Nu är det jag, som ska ha dräng lika väl som I. Jo, den får en rar husbonde. J ONAS . L ARS A NDERS . ska inte ha't bättre, än jag har haft'et själf. Det kan I lita på. L ARS A NDERS . Han ska hållas i tukt och förmaning. Han har gett dig ja-ord? Har Månssons Anna varit så galen, så hon J ONAS . när ho inte kan få Jan Anderses Karl Johan, så ta'r ho mig. L ARS A NDERS . J ONAS . Det har hon precis inte. Men hon blir. För Hvarför kan ho inte det då? hastig med honom. Och så ska han ju ha eran Lena, vet jag. L ARS A NDERS . J ONAS . Jo, jag tror, att ho har varit liksom litet för Hvad säger du, pojke? Kors, vet inte I det? ­ 96 ­ Står du och ljuger för mig, så ska det här J ONAS . L ARS A NDERS . bli en midsommarvaka, som du ska minnas? vet hela socken. De har ju varit fästfolk snart ett helt år. Det L ARS A NDERS ( sätter sig ned ) . I ska inte ta't så hårdt. Jan Anderses pojke. J ONAS . L ARS A NDERS . J ONAS . inte hört visa heller? Hvasa? Visa vet jag. Hocka visa? Tänk, att I inte visste det! Då har I väl L ARS A NDERS . J ONAS . L ARS A NDERS . J ONAS . till vänster. ) Ja, det säger jag inte. Adjö, farbror. ( Ut
Svar på återremiss — 8 — 77 — a. 19 April 17-26 April a. 17 April 16-25 April » om nedsättande af en Komité för granskning af _ 8 78 _ b. 19 April b. 17 April b. 17 April b. 16 April » om sättet för utgifningen dera! 8 — 17 — b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 23 Jan. Riksdags-Beslut. \&> 2. W 2 g ®g cn ^ p? C/J CT3 r/3 • SFS? 03 ► s SL g 2. O CD ps: £io s Iliks-Ståudens Beslut. cr a >-S CL " CD ^ 3. CL S5 CR C/J K. Z* o JS *0 CD o 5’ B 5” <-s n 5’ 03 O p dl af» 2. teo CD C5 CD t/J cT 2. O rf ert) <W CD * crq C Ridd. o. 1‘resteBorgareStåndet. BondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o ¥ Kavalleri-regementernas Häst-vakans-spanmål, se Stats-verkets inkomster, pag. 15.
Den tyska romantikens något sentimentala känslighet och den franska musikens här och där framträdande banalitet försvunno inför det enkla, okonstlade och sanna, som främst af allt kännetecknade fru Sterkys Mignon, särskildt i andra aktens spegelscen, hvilken eljes brukar vara en stötesten för dem, som vilja vare sig sjunga eller spela för mycket. Samma lyckliga förmåga af moderation kunde man iakttaga i sångerskans framställning af Jacinta, det eljes något schablonmässiga hufvudpartiet i operan » Granadas dotter », hvilket från framställarinnans personlighet lå- nade sina bästa egenskaper, okonstladt och naivt behag. Denna medfödda fallenhet att hushålla med de konstnärliga uttrycksmedlen är för fru Sterky icke blott en lycklig tillfällighet, utan en tvingande nödvändighet, som, om den ej förut funnes, snart skulle framkallas på grund af apparitionen och figuren. För att ytterligare fullständigt iakttaga fordringarna på harmoni och öfverensstämmelse har naturen begåfvat fru Sterky med ett röstinstrument, hvars förnämsta egenskaper icke äro omfång eller volym, utan snarare välljud, klarhet i timbren, böjlighet och jämnhet i utbildningen. Därtill komma såsom för en sångerska icke mindre viktiga egenskaper musikalisk begåfning, säkert öra och, såsom vi redan ofvan antydt, en fin känsla för den rätta afvägningen af det musikaliska uttrycket. Samtliga dessa egenskaper, i någon mån också de omständigheter, under hvilka k. operan för närvarande arbetar, hafva bidragit till den ovanliga framgång, som kommit fru Sterky till del. Fru Sterkys, eller som hon före sitt giftermål hette, Dagmar Bosses musikaliska begåfning är ett familje-, specielt farsarf, hvilket hon medförde hit redan 1879, då fadern, förläggaren Bosse hitflyttade från Kristiania. De mindre vanliga anlagen bestämde redan från början hennes framtid, och 1882 började hon vid musikaliska akademiens konservatorium studera solosång och ingick för utbildningen af sina sceniska anlag äfven i elevskolan, då denna något senare inrättades. Under fem år studerade Dagmar Bosse med nit och intresse och, hvad som ej är mindre viktigt, äfven med framgång.