Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen utsigt är ock att i dessa länder, hvarken för närvarande, eller i den beräkneliga framliden, 4o8 Den 19 Jim ii e. m. någon lindring skall äga rum i delta på två af Sveriges vigtigaste näringar så ofördelaktiga prohibitivsystem; derom vittna Grefve Wedel Jarlsbergs fruktlösa mission lill London, och resultaterna af Franska Handelsoch TullCommittéens förhandlingar innevarande år. Märkvärdigt, ja högst märkvärdigt är det väl då, att Utskottet, oaktadt dessa förhållanden, och utan all hänsigt till reciprocitets-grundsatsen, afsitt olyckliga nit för tullinkomsternes ökande, kunnat låta hänföra sig till föreslående af en införselsfrihet, som hufvudsakligen skulle k omma dessa länder till godo. Deuppliäfna förbud, de tullnedsättningar, som sedan sista Riksdagen ägt rum, och som beredt icke obetydliga handelsfördelar i Sverige åt nyssnämnde Nationer, lia icke medfört några motsvarande fördelar i reciprocitetsvägförSvenskaproducenter och skeppsredare. Dessa länders handelspolitik emot Sverige synes vara att taga emot alla fördelar, men att ge inga tillbaka. Är det då Utskottets mening, att ock den sista handelsfördelen, som Sverige kan erbjuda ifrågavarande Stater, skulle bortskänkas> utan återerhållandet af någon reciprok förmån; hvarigenom skulle hända, att de å sin sida för hela framtiden saknade allt intresse att ingå på reciprocitels grundsatser i sina commerciella förhållanden med Sverige, likasom vi ock å vår alla medel att förmå dem dertill. Jag kan ej neka, att Utskottet sy - Den rg Junii e. m. 4og nes mig hafva blifvit ledt ända till en sådan ytterlighet utaf hoppet, att genom den förmodade tullinkomsten å Engelska och Fransvska fahrikater bereda administratio v nen någon ökad medelstiilgång.
Iiailkeii utgifvareii ofta viinder sig med uppmaningar ocli varningar, däribland en icke obehöflig eiiiot samlare-raseriet - skulle sakerligen liafva stort nöje och verkligt gagn af denna bok on1 den vore niera oinsorgsfullt utarbetad. Och detta borde utan synnerlig niöda för utgifvaren kunna ske vid en möjligen ny upplaga af Sainlingarnes bok. Lifvct i viirlden. Läsebok för skolan och folket af N. JuelHansen. Auktorise.rad ö f versattning af Ro b e t Tigersteclt. Första delmz. Naturen och inaiiiii skaii. De bada nainiien Juel-Hansen ocli Tigerstedt torde vara en till racklig borgen för vardet af den läsebok, som liiirmed bjuds skolan ocli folket. Men vi kunna ej iinderlata att sarskildt prisa den enkla och klara forin, soin författaren och öfversattaren gifvit ht den lika intresseraiide soin praktiskt nyttiga undervisning i iiaturkunnighet, livil ken liar meddelas. Egentligen torde boken l7ara afsedd för skolans niellanklasser, för livilken den tvifvelsutan ocksa är särdeles lämplig. Men godt vore, 0111 den dessiitoin vunne inträde i niånga Iieni och inånga sockenbibliotek, så att äfveii andra än skolbaril kiinda få del af bokens goda inneli %ll. Grekiska gudaoch Iijiiltesagor af Xata Dalström. Elinrii man iiiiniera, sedan autikens gudar och hjältar i det narinaste försvunnit ur den europeiska litteraturen, ej s$ mycket som förr erfar iiödvaiidiglieteii af att kanna de grekiska och romerska gudaocli hjältesagorna, äro dessa likviil ej utan betydelse för vår bildning. Inga liirda afhandlingar skulle kilnila bibringa oss så stor kannedoni oin de forntida folkens tänkesiitt ocli bildningsgrad som sagornas enkla ocli korrekta skildringar. Sagornas vikt och betydelse såsom inled ning till den egentliga historienndervisningen börjar allt mera inses och erkännas. Men a t t berätta sagor tr ' r tid och de timmar, aoni ar?
Med bifall till hvad J, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig Skrifvelse af den ii sisllidne Maji, äfvenledes föreslagit, angående upphörande af den, genom flera äldre Författningar, och senast Kongl. Brefvet af den 22 Martii i8o3, HofRätterne tillagda Jeuleralions-rätt, har Jag, efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande, funnit godt att, genom Bref till vederbörande Hofoch ÖfverRätter, förklara, det 2:dia punkten af nämnde Kongl. Bref till all verkan upphörer, samt att hvad, angående leuteration, uti 1 och 6 samt 7 punkterna af samma Bref förekommer, i följd deraf förfaller. Genom Skrifvelse af den 11 sistlidne Maji håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, ytterligare i underdånighet föreslagit utfärdande af en Förklaring, med tillkännagifvande, att, genom Kongl. Brefvet till samtlige HofRätterne i Riket af den 27 Maji 180!, någon ändring af i5 Cap. 2 §. RättegångsBalken, eller någon inskränkning i de stadganden, som deri finnas, angående rättigheten att föra andras talan, icke blifvit meddelad. Efter det Högsta Domstolen och StatsRådet blifvit i ämnet hörde, har Jag funnit godt bifalla Edert berörda underdåniga Den 8 September. 13 Förslag; i enlighet hvarmed Förklaring kommer att till allmän efterrättelse utfärdas. Slutligen håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig Skrifvelse af den ii sisth Maji, uppå anförda grunder, föreslagit, att 2 Cap. 3 §. GiftermålsBalken, om förbud för Syskonbarn alt taga hvarandra till äkta, utan att Konungen gifver der lof till, må upphöra alt vara gällande.
M:t i Nåder tillförordnad Direction, måtte, på lika sätt, som ÖfverStvrelsen af GeneralAssistanceContoiret, åt Hrr Fullmäktige i RiksgäldsContoiret uppdragas. Uti det af Utskottet öfver nämnde Berättelse meddeldte Utlåtande (N:o 97. 4^de Sami. 1 B. p. 354) hade Utskottet, enär K. M:t, uti Dess till R. H. Proposition, angående StalsVcrkets tillstånd och behof, i Nåder behagat föreslå, att NummerLotteri-Iniättningfen skulle, efter en viss tids förlopp, upphöra, ansett Hrr Revisorers hemställan böra hvila, intilldess R. H. St:r fattat sitt Beslut, i afseende på K. M:ts ofvanberörde Nåd. Förslag. Som, enligt R. Ii. St:rs sedermera fattade beslut, Nummer-Lotterilnrättningen kommer att tills vidare fortfara, så har Utskottet tagit i slutligt öfvervägande 7825 års Iirr Revisorers ifrågavarande hemställan; och hvarvid [Utskottet, sorn icke kunnat dela Hrr Revisorers åsigter, ansett sig böra afstyrka, såsom mindre lämplig, den föreslagne öfverflyttningen lill RiksgäldsContoiret af ÖfverStyrelsen fyr NummcrLotteri-lnrättningen. Utlåtande, angående Anslag för fullbordandet af Garnizons-SjukhusByggnaden samt K. Andra LifGardets Cassernbyggnad. (U.-A.) Enligt hvad Utskottets Betänkanden Nlis 214, 255 innehålla har Utskottet uppskjutit dess yttrande öfver den del af K. M:ts Proposition rörande StatsVerkets tillstånd och behof, hvilken innefattar frågan örn ytterligare Anslag för fullbordandet af Garnizons-SjukhusByggnaden samt Andra LifGardets C a ssci-n Byggnad ^ intill dess infordrade behörige kostnads-förslager inkommit och blifvit granskade.
Jag tror alt detta ämne för wära öfwerläggningar och beslut ar ett ibland dcm hwarpä upmärksamheken synnerligen fästes i Ncuionen, och anser obilligt, att en sä dryg bestallning älägges de ringare bland de arbetande. Grefwe Oe iL^arclie: Herr Ofwerste, mängdens bifall eller tadel, werkar ej pä mitt yttrande; det är min öftvenygelle jag föijer, dä jag jfrän detta rum talar, der ar den som säger mig hwad som ar rätt eller obilligt Jag tror likwistr, att i detta fall allmänheten, uplyst om sikt fanna interesie, äfwen stall finna att milt yrkande är rättwist och det gilla. Herr Lckönström ansäg det lämpeligaste och snabbasts 6t2 Den >o Augusti. snabbaste sätt till landets odling wara genom uprättande af nybyggen. §riherre Legerström, Det ar gansta besynneurgt, alt ma-, kan yk ra j-.g wilja twinga cn class af medborgare att öswergifwa dek yrke de walt för ett annat genom att al agg i dem en sa hög bewillning, att de den icke pä annat satt förmå utgöra. Jag hade trott att aila medborgare riga lika rätt att idka alla enligt lagarne tillärna näringsfäng, och att det icke ar Riksens Stander tillständig, att med en vbi ligt hög afgift belägga någon class framför en annan, utan om Riksens Ständer stulle sinna stadeligt för samhälle , att arbetsfolk funnes, som ej more i lagstadd tjenst, sä borde de förandra lagen i del fallet, ry i annan händelse kan det anses som ett wäldförande emot denna klassens medborgerliga rättigheter. Grefwe I)e la Llarstie: I sädant fall mäste förhä.tander i olika landstaper afwen wara högst olika.
De frukter Allmänheten har rätt att vän» ta af Comitéens arbeten och af dess Leda. möters kända kunskaper, nit och Fosterlandskärlek, rättfärdiga den kostnad, som lör ett sådant offentliggörande af Comitéens handlingar erfordras; och det är säkert ingen ibland oss, som icke skulle finna den rikligen ersatt af den båtnad man hoppas vin» na, genom en förenklad administration, genom inskränkning i antalet af umbärliga och illa lönte Embetsoch Tjenstemän, och genom upphäfvandet af den blandning af Col. legial och Ministerial förvaltning, som hittills - III. Maj. 609 tills icke sällan gjort ärendernas gång tiög, kostsam och vacklande. Jag anhåller, att detta mitt Anförande må med våra Resp, MedStänder communiceras, och till behörigt Utskott remitteras. Remitterades till StatsUtskottet, 'och blef det Författaren tillåtet, att sitt Memorial med de öfriga Resp. Stånden comraunicera. Herr von Schantz, Ifvar Fredric Gabriel, uppläste följande: Ödmjukaste Memorial! För hvarje rättsinnad Svensk skall det alltid blifva smärtande att erfara, det StatsCassans tillgångar årligen blifva mindre tillräckliga för behofven, och att, genom en sådan redan för många år tillbaka inträffad brist, andra händelser oberäknade, Statens skulder ökats, utan att man äger något fullkomligt säkert hopp att kunna förmindska dem. Det bör vara hvarje Patriots förnämsta föremål, att söka upptäcka möjligheten att för en framtid förekomma en sådan Statens olycka, samt uppgifva sättet att frambringa denna möjlighet. I sådan afsigt vågar jag yttra mina tankar i detta ämne, samt hopRidd. och Ad. Prat. Maj. pas att om de ej i allo finnas antagliga, de dock kunna väcka omtanka på bättre utaf dem, sorn hafva närmare kännedom om beskaffenheten af Kronans inkomster. Icke en enda, utan flera omständigheter hafva sammanverkat, att göra Statsinkomsterna otillräckliga för behofven.
Frågan ansågs, i följd af Rikets Ständers beslut, böra förfalla. 35:0 Angående en gratification af 1,333 R:dr 16 sk. till Pr fessor Åkerman för Orthopediska Institutet, samt om ett årligt anslag till detsammas vidmagthållande. Anmäld den 7 November s. å. Kongl. Maj:t biföll gratificationens utbetalning af öfverskotten å Stats-Werkets inkomster, mellville, innan frågan em det årliga understödet till slutlig pröfning förekom, hafva inhemtat Stats-Contorets utlåtande rörande tillgängarne och utgiflerne å andra Hufvud-Titelns besparingar. Nämnde understöd har sedermera utgått af Andra Hufvud-Titelns besparingar för alla åren, i följd af Kongl. Maj:ts derom för hvarje gång meddelade Nådiga beslut. 36 :0 Angående den forsel-ersättning, som bör erläggas af de Räntegifvare, hvilka blifvit befriade från skyldigheten att till Hofstallet leverera Stråpersedlar in natura. Anmäld den 7 November s. å. och meddelad vederbörande till efterrättelse. 9 D1^7:0 Angående jemkning i föreskrifterna, rörande Banco-Discon» ten 1 afseende på dess Gäldenärer å Gottland. Anmäld ilen 7 No v. s. å. Kongl. Maj.vt ville härom hafva förständigat Dess Befallningshafvande på Gottland, som egde att i ämnet utfärda Kungörelse. A. Bil. till R. Sr. Just. Ombud sm. Emb. Ber, å, i5 Jan. j834. 63 38:o Angående arfvodena för WexeL-Controleurs-befattningarne, med anhållan, att de må, i händelse dessa befattningar komma att fortfara, utgå af extra utgifts-fonden. i Anmäld den 29 April i83o. Frågan uppsköts, för att komma under pröfning i sammanhang med förslagen till ny Wexel-stadga och Mäklareordning. 3q:0 Angående tillämpning af i8a3 års Bevillnings-Förordning i fiåga om hemmansvärdets nedsättning i vissa Län. Anmäld den 7 November 1829. Kongl.
N e j, se inte så förskräckt ut, det är alldeles nödvändigt. Jag måste göra något för mina gamla tjänare, de äro alla så gamla. Jag talade nyss m e d Agneta o m det. H v e m skall tänka på de gamla, o m inte de gamla? H v e m vet, hur länge jag lefver o c h kan sörja för d e m? Jag måste trygga deras ålderdom. Det får kusin inte på några villkor sätta sig emot. Och så har jag — ja, kusin v e t själf, hvad jag har i den vä- gen — » » Fattiga släktingar! » » Ja, gunås. Jag hade bref från h e n n e härom dagen. Agneta lilla, det ligger i schatullet. Tag hit schatullet, är du snäll! » Grefvinnan Fredrika bar en liten guldnyckel i en smal guldkedja kring halsen, den tog h o n o c h satte i låset på det gamla schatullet, s o m hon handterade m e d ö m försiktighet. » Kusin är mycket fäst v i d sina gamla saker, » sade Hägersköld m e d ett betänksamt allvar o c h eftertryck, s o m ej passade till frågan. » Nej, en sådan upptäckt. Det var också en fråga. Fäst! Det är ju en del af mig själf. Ja, det blir så för somliga. Det är inte bara det här rummet, allt här på V ä s b y har sin historia o c h sina m i n n e n. Åtminstone för mig. Det här schatullet till exempel, det var farfars morgongåfva till salig farmor, i den här lådan ligga ännu verserna, s o m följde m e d det. Min m o r hade alltid schatullet inlåst, h o n förvarade sina nipper i det. Det var inte ofta det togs fram, o c h då var det en högtid, må tro. Jag fick se, m e n inte röra, inte m e d minsta finger! » » Jag trodde, att det var det gamla skåpet s o m hölls i sådan helgd. » » Allt hölls i helgd. Ja visst — skåpet! Inte tror kusin att nyckeln satt i på den tiden. Klaffen öppnades aldrig, utan vid särskildt högtidliga tillfällen. Jag kunde inte tänka mig en större fest, än när den fälldes ner för mig.
En annan fråga, som jag äfven bar gjort mig, är den, om det varit så alldeles nödvändigt att, med förkastande af vexelundervisningsmethoden och monitörsystemet, förvandla alla våra folkskolor til] pedagogier och sålunda mångdubbla beloppet af både skolor och lärare, och med detsamma mångfaldiga de materiella svårigheter, som, inom ett fattigt och svagt befolkadt land, alltid måste möta genomförandet af ett omfattande folkskole-system. Emedlertid är det endast frågor jag tillåtit mig framkasta, för den händelse de skulle anses förtjena någon uppmärksamhet, ty att fälla något afgörande omdöme öfver den obligatoriska undervisningen, detta tidehvarfvets stora och, i många länder, ännu omtvistade problem, kan icke vara min afsigt. Men en slutsats tillåter jag mig likväl att med bestämdhet draga af de förhållanden, som hos oss inlrädt och denna är: att om Staten vill göra det till sitt mål, att i sin fulla utsträckning genomföra sitt folkskolesystem, Statsverket då icke får spara på millionerna. Vill man åter hvälfvatdet väsedtligaste af tyngden på kommunerna, hvilkas förmåga att bära afgiften nu är så olika och nästan alltid står i ett omvändt förhållande till det behof, som föranleder desamma; då måste jag yrka på, att man måtte gå framåt med varsamma steg och lemna kommunerna frihet att kunna tillämpa skollörfattningarne med de jemkningar, sorn i många fall är lika oundvikliga som billiga. Andra vänner af folkbildningen hafva före mig yttrat den tanken, att af alla medel att befordra densamma, är tvånget det sämsta, och denna mening underskrifver jag obetingadt om ock med äfventyr att hafva uttalat en åsigt, som mången tilläfventyrs icke kunde finna populär. Hr von Schéele: Visserligen hvarken bör eller vill jag uttänja diskussionen, helst frågan redan är, såsom nu upplyst blifvit, genom 3 Stånds beslut afgjord. Men då jag ej anser det öfverensstämmande med R. o. Ad:ns värdighet att lemna en fråga, som blifvit underställd dess bepröfvande, utan den utredning, hvaraf hon är förtjent, tillåter jag mig att med några ord bemöta de invändningar, hvilka blifvit mot mitt anförande gjorda. Frih.
I en tid, då man vill på allmän bekostnad sprida dagbladen till allmogen i alla Rikets Provineer för att utbreda upplysning , skall man vara i okunnighet om hvad sig tilldrager i den Socken, deri man bor, och sådant endast derföre, att man ej år jordägare. Huru låter sådant förena sig till enhet i medvetandet, eller huru är det möjeligt, att vid en tidpunkt, då Stånderne öppna sina Pleni-rum för offenteligheten , skall hemlighetsfulla auetoriteter finnas i Landsorterne? Motsägelsen emellan Deri 5 Martil, Författningen och tidens anda år uppenbar och fordrar ingen skarpsynthet att urskilja. Bland exemplen, som ådagalägga Presternes förhållande i detta fall kunde nårn nas ett i Strengnäs Stift, der Bönder försedde med Jordägarens fullmagt, dock blifvit förmente rättigheten att föra talan för de hemman, de bruka och bebo. Huru illa skyddas icke medborgares rättigheter} då förolårnpanden emot helgden deraf ansvarslösa få äga rum? Kyrkoråd tillsatte för handhafvande af Kyrkodisciplinens och Religionens samt sedernas vård, utgöra Domstolar, som äga att Slägga böter, förelägga vitén, döma till arbeten och stockstraff. Hår framträder Prestmarinen såsom Domare , och dä man icke får lemna utan uppmärksamhet , att Ledamöterne, mindre skyddade ån Presten , vanligen i Landtförsamling^ bestå af den Cjass, som sällan känner annan Lag ån den medfödda , så år ostridigt att Presten , om han annars åger någon förmåga att leda sina åhörare, blifver ensam Domare och Verldslig Sorkne-Administratör, eller som år detsamma, han öfvergår från Religionens Tjenare och väktare på Sions murar, till den förhatligaste af alla spioner på enskildta lifvet, och dömer deröfver sjelf. Det fordrar i sanning ingen djup forskning att inse, att af de ämnen, som enligt Förordningen tillhöra K yrkoRåd, åro en del sådane, att de älven tillhöra Domstolarne och att, ehuru man velat inskränka Kyrkoråds verksamhet, dymedelst, Dan 5 Martil.
Dessa myndigheter motsvara hos oss närmast dem, åt hvilka i andra länder ett sådant uppdrag är anförtrodt. I Norige t, ex. afslutas de civila, äktenskapen inför Notarius publikus. Sådana tjenstemän finnas icke hos oss öfverallt, och, der de finnas, är deras verksamhet icke genom lag närmare bestämd. Men att magistratsperson i stad och Kronofogde å landet, åtminstone i visst fall, äro af vår lagstiftning ansedde såsom jemförlige med Notarii publici, visar 72 § af 1851 års Vexellag. Hvad slutligen angår frågan om den religion, hvari barn böra uppfostras, så innehåller förslaget i dess 4:de §, blott en hänvisning till Förordningen den 23 Oktober 1860, enligt hvars 10 § barn endast i det fall, att fadren tillhör Sven ska kyrkan, ovilkorligen skall i den rena evangeliska läran uppfostras. Sedan nemligen det i Kyrkolagens 3 kap. 8 § meddelade stadgande, att ”alla af främinande religion, som här i riket bo och vistas, skola låta döpa sina barn af våra prester med våra ceremonier och böner,” redan genom Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 undergått den väsendtliga förändring, som blifvit ytterligare stadfästad genom 1860 års omförmälde författning, samt åsigten att genom sådana barns 6 Kongl. May. ti Nåd.
att, om likväl antoges, att upplåningen för sig gått, skulle af utlåningen följa, att LåneContoirets obligationer såsom ett fruktbart capital utträngde sedelmyntet; alt det sednare skulle ingå i Banken och der uttömma silfret samt realisationen derigenom till - Beta »landen, N:o 382. 383 inlctgöras, och att, genom obligationerncs inlösande efter hand af Capitalisterna, en fördel bereddes endast dem pä de mindre bemedlades bekostnad, under det capitalerne drogos frän landets verkliga näringar; att i öfrigt inrättandet af ännu ett slags Statsbank i RiksgäldsContoiret troligen skulle hafva till följd en större förvirring i de enskilde credit-förhållanderne, samt allt stiga i dyrhet, dä, genom circnlerandct af 3:ne särskilde slag af pappersmynt, BancoSedlar, RiksgäldsSedlar och RänteCoupons, värdet af desse papper säkert mäste falla; att, då de skuldsatte betalde sina räntor i sedlar, men LåneContoiret efter gällande cours, skillnaden blefve en Statens förlust som sannolikt skulle öfverstiga dess vinst genom den i förslaget beräknade sammansatta räntan, samt att, om än nrithmetisk vinst pä amortissementsfondens förräntande kunde vinnas, en stor förlust dock måste uppkomma för flere amorterande generationer och Staten, i följd deraf, förlora» Desse inom RiksStånden redan framställta inkast, emot antagandet af hvad K. IVRts Nåd. Proposition innehåller, hafva, vid frågans behandling hos Utskottet, blifvit tagne i noggrannt betraktande. Utskottet har funnit några af dem påkalla uppmärksamhet, och Utskottet erkänner rigtigheten af den sats att jordbruket icke hämtar någon fördel ensamt af underlättade penninge-tillgångar, Utan i förening med andra till befordrande af en allmännare ordning 384 Stats-Utskottets oell verksamhet i tle öfrige Näringarne mera hufvudsak ligtfjidraganda anstalter. Det kan likväl icke nekas, att de gäldbundne
Uttrycket: »han består sig sjelf» hafva vi ansett' böra utbytas mot ett bättre. Hvad justerings-taxan beträffar, tillåta vi öss anmärka, att den hittills gällande är nära 100 år gammal, samt att, om man ock reducerar då gällande mynt till banko, enligt 1776 års Kongl. Kungörelse, så är arfvodet allt för lågt för att nu motsvara det besvär, som en noggrannare justering tager i anspråk. Vi hafva ansett nödigt, att en längre tid utsättes för landsboer, som, särdeles de aflägse boende, icke utan svårighet torde kunna hvarje år låta verkställa omjustering. 40 Kongl. Majlis Nild. Proposition, N:o 62. skick; ersätte ock all den skada, som genom försummelse i detta hänseende kan hafva timat. c) Det oaktadt skall det vara justerares pligt att inom distriktet noga vaka och hand hålla deröfver, att mått och vigter på rätta tider undersökas och justeras; skolande ingen, som i händel och rörelse nyttjar mått och vigter, kunna förvägra justerare, poliseller kronobetjent, att i öppet magasin eller salubod jemförelse och kontroll i denna del när som helst anställa. d) Då Öfver-direktören eller Yåre Befallningshafvande i länen ålägga justerare genomresa distriktet, skall han genom förutgången kungörelse kalla dem, som åstunda justering af sina mått, och vigter, att på utsatta beqväma platser samt lämpliga dagar och timmar sig dermed infinna. e) Befinnes måttstock, målkärl eller vigtlödja, betsman eller med justeringsmärke försedt förvaringsoch transportkarl genom justerarens förvållande origtigt justerade, eller fordrar justeraren högre arfvode än efter taxan honom tillkommer, stånde derför till ansvar, i Stockholm inför Öfver-Ståthållaren, och i landsorterne inför Yåre Befallningshafvande. f) Uti särskild Instruktion för justerare skall föreskrifvas, så väl det högst tillåtna remedium för olika måttstockar, målkärl och vigtlödjor, som hvad i öfrigt justeraren tili efterrättelse länder.