Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vice Comm. Stats-UtskotUU Utlåtande, K:o 182. 59 Afskrift af Transsumt Litt. G. Utdrag ur Kongl. Commisionens Protokoll i Malmö d. 21 Jan. 1670 f. m. (P. i. f. 2039, 2041.) Sedan företoges Prästerskapets Generale insinuerade angelägenheter beståendbe uti effterfölljande punchter. 2. Anliöllo Presterskapet att kyrkiornes huusmän och dee som dess hemman åboo, måge vara frij för Befallningsmannens Eckor och påbodh, effter som dee till den ända äro upbögda, att dee som der uti boo, skola halfva noga adit på kyrkones byggningh, åker och äng; såsom och att det ringa slädzmåhl, som af samma huus och hemman falla kunna, måge allena komma kyrckiorne till goda, och Prästerna med kyrckioverderna effterlåtit dhem bortstädia och derföre vederbörlig räkning att gjöra. Resolut io. Detta funno Kongl. Commisarierna skiähligit och böra dermedh icke utan betahlningh graveras, och så frampt dhet skier, hafva dee sådant för Landshöfdingen i Lähnet att tillkennagifva, hvilken vederbörliga böter derpå skaffandes warder. Städhsmåhlet af slijka kyrckiors ägendomb bör kyrkian allena tillfalla, som det af alder häfver varit vanligit och derföre af wederbörande räkning giöras. Stats-Utshottets' Utlåtande, N:« 182. Rätteligen afskrifvet intyga: Slockholm den 22 Januarii 1846. C, G. Styffe. Wilh. Tham, E. O. Aman. i R. Archivet. Hist. Docens. Likheten med afskriften af original-afskriften betyga.- A. J. Olde. E. T. Heurlin. t. f. Copist i K. Eccles.-Depttet E. O. Canzlist i Högv.
Går jag till Amerika — detta af vissa Götha Canals motståndare så högt prisade land — så finner jag i Budgeten för Staten NewYork (ty hvarje Stat har sin Budget, skild från den allmänna) årligen stora summor uppförda för Canal-anläggningar. — Går jag till Tyskland, så finnér jag helt nyligen i detta land — der dock brist på större vattenmassor skulle snarare synas gifva företräde åt jernvägar —- anstalter fordrade för föreningen på detta sätt emellan Donau och Rhen, Weser och Rhen, oberäknadt att de stora floderne i östra delen af Preussiska Monarkien samtligen äro genom Canaler med hvarandra förbundna (från Elben till Nimen). Äfven hos oss har man sett de mest nitiska bemödanden, att icke spara offren, när man genom enskilt biträde ville hafva en Canal af mera allmän nytta anlagd. Genom Kongl. Kungörelsen af den 11 Maji 1748, jemte senare af den 11 Februari 1749» den 24 Maji och den a5 October samma år, försäkrades Entreprenörerne af Gamla Trollhätte Slussverk utom andra förmåner, om 12 procents ränta för sina insatta penningar i 100 år, hvilken ränta ännu af RiksgäldsContoret utbetalas; och då Götha CanalBolag grundades 1810, beviljades det en fördel, som man dä ansåg af största värde, en Discont - >44 Den 26 Mars e. m. octroj med viss creditifrätt i Banken, ehuru erfarenheten sedermera visat, att både Ständerne och Actieägare missräknat sig om detta medel att ersätta de senares förluster. — Det torde således få anses afgjordt, att mångå exempel erbjuda, huru Stater äfven med förnyade uppoffringar understödja Canal-anläggningar, till hvilkas företagande de sjelfva framlockat enskiltas bemödanden. — Hvad är nu att göra? Häri upplöser sig den stora hufvud frågan. Lemna Canalen såsom den nu är, utan att fullända den återstående tiondedelen.
Dock hade redan förut kringvandrandes antal, sorn år 1843 var i tilltagande, minskats året 1844, under hvilket Kongl. Förordningen angående gesällvandringen började att tillämpas, och än vidare varit i aftagande, märkligast under året 1847, efter det Kongl. Stadgan angående försvarslösa personer, af den 29 Maj 1846, blef gällande, såsom det kan slutas af följande uppgift å antalet af vandrande, som här uppvisat pass, nämligen: Politi. „ 1846 919 „ 1847 746 Förpassade vandrares antal hade således minskats med fullt en tredjedel. Fastan Socken-Nämnders och tillsyningsmäns uppmärksamhet å passlösa och tiggare föranledt häktande af mänga sådana, som annars, derest de ej fallit i kronobetjeningens händer, fått obehindradt kringstryka, har ändock fångarnas antal varit i väsendtligt aftagande, hvilket jemväl kan till en del antagas vara en följd af de i ofvanåberopade författningar lagda hinder för lättingars och vanartade personers kringstrykande, äfvensom af den vidtagna anstalten, att förse frigilna fångar med tärepenningar, hvarigenom de kunna under vandring till bestämd ort undgå frestelsen, att icke säga nödvändigheten, att för sitt lifs uppehälle stjäla eller tigga, och således blifva ånyo förfallna till häkte. Redan år 1844 erbjöd en Borgare i Örebro, Handlanden Kumlin, 1,000 R:dr B:ko såsom bidrag till fond, deraf räntan skulle användas att bereda arbete åt länet tillhöriga vanartade personer, under förbehåll likväl, att om sådan välgörenhetsanstalt ej blefve tillvägabragt, summan komme att öfverlemnas åt annan i riket befintlig likartad inrättning. — I anledning deraf inbjöd Konungens Befallningshafvande länets invånare till subskription för inbringande af medel åt en dylik arbetsinrättning, som likväl ej rönte någon framgång.
Nå, hvarför är ni nu ledig och går icke i tjenst?“ Svarade jag: „Ers Majestät, det vore min högsta åtrå att få tjena, men der jag hörde mig om svarades mig, att det fanns många bättre karlar, än jag, som behöfde de bättre posterna, så jag endast kunnat få fänriks grad i en garnison, och svarade jag: är här så god råd på dem, som äro bättre, så måste jag söka mig någonstäds, der ock sämre finnas, och gick derifrån.“ „Hvad grad har ni haft förut?“ frågade kungen. „Jag har blott tjent som volontär, och de sednare åren endast på egen hand gått på parti och skadat ryssarne, hvar jag kunnat, och deremellan hemtat till Stockholm underrättelser om fienden.“ „Nå, hvad lön och equipering har ni haft?“ frågade mig vidare kungen.“ „En gång fick jag 10 riksdaler till krut och kulor, eljest har jag hållit mig sjelf.“ „Nå, du har fört kriget på egen bekostnad, märker jag, men om jag nu gör dig till Lieutenant och skickar dig att tjena ihop med dina landsmän under Armfelt?“ „Då skall Eders Majestät, med Guds hjelp, ingen redobognare tjenare finna.“ „Inom en timme skall ni hafva er fullmakt och vara färdig att resa.“ När jag inom timmen inställde mig, färdig att bege mig af, fann jag att jag var beordrad att åtfölja General-Adjutanten Grefve Dohna, som med kungliga budskap skulle till General Armfelt afgå. Kommo vi så efter åtskilliga svårigheter lyckligen fram till hären, och gladdes mitt hjerta högeligen att åter en gång se finska krigsmän, isynnerhet som de nu syntes vara bättre både födda och klädda. Men hade Norrbaggarne nu så allmänneligen gått undan och lemnat både hus och hem, att arméen svårligen för brist kunde framåt komma, fastän, som jag hörde, kungen hade skickat bud och ordres, att vi skulle fram, kosta hvad det ville. Jag hade blifvit anställd vid Kapten Långströms kompani, och blefvo vi utsände för att göra vägen fri till Steene och Skognäs skansar. Kommo vi så in i bergen.
LXVI. B. 096. A. 3g j. ExpeditionsUtskottets Ledamöter. Se Lista. — förslag lill underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t, angående formen för deras afgifvande. XLY. 362. XLVI. R. 2.39. XLVIII. B. 359. XLIX. A. 26. ■— Secreterare och ena Canzlist, angående arfvoden för efter Riksdagens slut. LXYI. B. 354, 398. Extra roleringsskyldige, om rättighet för, alt för sine nummer anställa legning inom Beväringsåldern. V. 11/p VIII. Extra roleringsskyldigheten, om dess fullgörande genom presterande af hästar. I. 233, 239. R. 338. Ii. 36o. XXVIII. Extra StatsRegleringen intill nästkommande Lagtima Riksmöte, angående. Se StatsRegleringen. F. Fabriker, om SparBankers och Pensionsanstallers inrättande vid. Se SparBanker. Fabriksidkare, om rättighet för, att för lån ur ManufacturDisconten få ställa äfven annan säkerhet, äu förskrifningar för för - sålda tillverkningar. XXXIV. B. 167. XXXVI. A. 3i. XXXIX. E. 225. Fabriksvaror, utländske, om förbud emot nyttjande af, vid strängt straff. VII. R. 355. XXXV. B. 155. XXXVII. A. 227. — utländske, angående förbud emot införsel af. XXXV. B. 155. XXXVIII. 1^1. A. 256. XXXIX. 3. XLVI. U. 367. XLVIII. Faddergåfva af Rikets Ständer till Hertigen af Östergöthland, angående. X. 415. XI. 5.
Betänkande N:o 10. 7 sill vadar, dels af storleksmåttet för maskorna å de små vadar, hvilka, såsom mera grofmaskiga, ansåges kunna vid sillfiske utan olägenhet nyttjas, begagnandet af grofoch finmaskiga stora vadar samt finmaskiga små vadar såsom redskap vid fiske i omför mälda skärgård icke måtte varda tillåtet längre, än tre år sedan påbud derom blifvit utfärdadt. Kongl. Maj:t täcktes i anledning af denna Rikets Ständers skrifvelse infordra dess Vetenskaps-akademis underdåniga utlåtande, deraf Utskottet tagit del och hvilket, för frågans fullständiga utredande, Utskottet anser sig böra här intaga. Det lyder, som följer: § 9. Sillfisket vid Bohus län är af en något olika beskaffenhet. Den sill, som derstädes går in för att lägga ägg, och som äfven tidtals visar sig i grannskapet af landet utom fortplantningstiden, lefver och tillvexer i den hafstrakt, som kallas Skagerrack, hvilken bibehåller samma karakter som Nordsjön och Norska hafvet. Den har betydligt djup, nemligen 80—130 famnar och emottoger i förhållande dertill en obetydlig massa flodvatten, samt är rik på små sjödjur, som tjena fisken till föda. Sillen kan här tillvexa till en långt större qvantitet och troligen är den mängd, som finnes der nu, då den anses obetydlig, ändock större än den, som finnes i det egentliga Kattegat och Sundet. Den här alstrade sillen leker tidigt om våren i April och visar någon liten olikhet med den i södra Kattegat, så att fiskare anse sig kunna igenkänna hvartdera slaget för sig. Den betydliga mängd af sill, som förr gått till vid Bohus län, har föranledt uppfinnandet af den stora sillvaden, hvarmed l,000:tals tunnor kunnat fångas med ringa besvär i ett enda drag, och detta redskap har derstädes blifvit det enda brukliga vid sillfångst, ehuru garnfiske är det allmännaste vid alla andra kuster af Sverige.
M:t nådigst föreslagit, att berörde ersättningar måtte bestämmas: för Civil-statens pensions-kassa, som, efter afdrag af hvad som influtit i vakanser inom Statsrådet, per medium åtnjutit 10,498 R:dr 27 sk. 11 r:st., till 10,500: för Arméens pensions-kassa, som, efter den förnyade utredningen, hvarvid blifvit urskiljdt hvad af de i äldre uppgift summariskt upptagna anmärkningsmedel tillhört ifrågavarande inkomsttitel, i medeltal uppburit 31,346 R:dr 9 sk. 4 r:st., till 31,400: och för Amiralitets-krigsmanskassau, hvars ifrågavarande inkomster, efter det nådårs-besparingarne beräknats för samma tid, sorn vid de öfriga kassorna, men vakans-hesparingarne, hvilka först ifrån och med år 1841 till kassan influtit, efter förhällandet under de följande åren, utgjort i medeltal 3,419 R:dr 46 sk., till. 3,400: eller således tillsammans, för alla tre kassorna, 45,300: Rikets Ständer hafva tagit delta för hela embetsoch tjensteinanna-personalen vigtiga ärende uti noga öfvervägande; och hvad först angår upphörandet af 336 Expeditions-Utskottets Förslag till and. Skrifvelse, N:o 154. de så kallade vakansoch förslags-liggetids-besparingarne, hafva Rikets Ständer väl funnit att de utgifter, sorn statsverket derföre skulle komma att vidkännas, såsom ersättning till pensions-kassorna för deras minskade inkomst, till en stor del blefve godtgjorda derigenom, att besparingarne fi hufvudtitlarne betydligen ökades, men då statsverket, genom ersättningen till pensions-kassorne, skulle vidkännas en direkt kostnad af omkring 20,500 R:dr, och den godtgörelse, som derför skulle tillfalla detsamma, kommer besparingarne till godo, hvaröfver E. K.
Efter meddelande af den upplysning, att ifrågavarande hushyres-ersättning från 1781 års början med 200 R:dr Banko årligen, uppburits af Gravören F. Akrell intill hans död, hvarefter Konduktören, numera Generallöjtnanten m. m. Akrell genom ofvanberörda Kongl, bref berättigats att tills vidare, och så länge berörda inrättning af honom behörigen vidmagthölles, af de till manufakturernas befrämjande anslagna medel årligen uppbära nämnde belopp, har Kommers-kollegium uti sitt vid revisions-berättelsen fogade underdåniga utlåtande, på de af Vetenskaps-akademien anförda skäl, fuunit sig sakna anledning att i underdånighet tillstyrka den ifrågaställa indragningen af meranämnde anslag. Stats—Utskottet, som tagit närmare kännedom såväl om beskaffenheten af de å den så kallade glob-verkstaden tillverkade glober, som ock om de för dem bestämda priser, har funnit ifrågavarande glober, för hvilka nya plåtar år 1860 blifvit anskaffade, icke allenast vara utförda med mycken omsorg och noggrannhet, utan ock, med afseende på tillverkningens varaktiga beskaffenhet och det derpå nedlagda arbete, vara till priset ganska billiga; och då Utskottet, lika med Vetenskaps-akademien, anser det vara af vigt, att Svenska glober för skol undervisningen finnas att tillgå, har Utskottet, på de af Vetenskaps-akademien jemväl i öfrigt anförda skäl, funnit sig böra hemställa, att den af Rikets Ständers Revisorer uti förevarande hänseende gjorda framställning icke må till någon åtgärd föranleda. StQckholm den 18 Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Dec. 1862, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. May.ts nådiga Proposition angående afsöndring och upplåtelse åt Westerviks Tdndsticksfabriksbolag af en mindre jordrymd från Tredje Majorsbostållet Stufverum vid Andra Lifgrenadier-regementet. (I. A.) Enligt hvad bögslberörda den 24 sistl.
Svar till » 19 ar », Bretladan, nedra botten, Lilla Kyrkogatan 4, Göteborg, emotses tacksamt. (Nord. A. - B. 6638) l / iN UNG, MUSIKALISK FLICKA af god Vi familj önskar plats i ett bildadt hem. liar genomgått hushållsskola och är van vid alla husliga göromål. Pa lön fäsles ej afseende, men vill blifva ansedd som medlem af familjen. Svar inom ö dagar till » G. », Helsingborg p. r. (96) f i l I L L VÅREN önskas plats af en stadgad, J_ bilpad Ilicka med godt sätt, kunnig i husliga göromål och handarbete, van att arrangera i medelstort hushall. Svar till » Brukstös ». Gumaaiii annonsbyrå, Malmö. G. A. 43881) L A T S som hjälp och sällskap uli god familj emot fritt vivre, önskar bildad musikalisk: ilicka Svar till » Ims », Iduns exp. (73 P P A EN LANDTEGENDOM i Södermanland önskas till våren en snäll och duglig hushållerska, som har förmåga att med ordning och omtanke sköta ett större landthushåll med alla därvid förekommande göromål. Ben härå reflekterar torde sända sina betyg och rekommendationer, jämte om möjligt porträtt, till Fru I. Lundh, Magda och As-. (93) T T V Å P E R S O N E R S HUSHALL önskas 1 en enkel, bättre flicka, kunnig i matlagning och öfriga inomhus förefallande göromål. Svartcnsgatan 8 A, 2 tr. t. h. (S4) N UNG FLICKA önskar komma som elev i prästgård eller annat bättre hem för alt lära ett hems skötande. Svar med prisemotses till » Ordentlig 1899-, adress S. GumEclii annonsbyrå, Stockholm. (G. 240) E T VÅ å T R E V Ä L A R T A D E SKOLFLICKOR om 10 — 16 år kunna erhålla inackordering i enkelt, men godt hem, beläget i frisk skogstrakt, 2 timmars järnvägsresa från Stockholm. Samvetsgrann tillsyn utlofvas.
Kännedom derom kan således svårligen af någon enskild skogegare saknas, och den är jemväl af en och annan sådan ställd i utöfning; men ganska svåra hinder möta dess allmänna verkställighet, dels i den icke obetydliga indelningskostnaden, dels i skogsprodukternes ännu jemförelsevis låga värde, dels i den allmänt rådande osäkerheten för åverkningar, i följd af det ännu gällande Lagstadgande, som icke tillerkänner eganderätten till växande skog tillräckligen kraftigt beskydd, och dels äfven i allmogens från forntiden ärfda opinion om en för alla gemensam rätt till skog, likasom till vatten och luft, i följd hvaraf också icke någon 7 känsla af förebråelse eller vanheder vill fäsla sig vid olofliga tillgrepp af denna numera dyrbara egendom. Kronan tillhörige skogar äro parkerne Åsen, Sunnersta, Lilla Djurgården, Ramningshullt, Högskogen och Tierp, hvilka tillsammans innehålla 6,669 tunnland 13 kappland, hvaraf 4,544 tunnland skogsmark och det öfriga skalllagde lägenheter, Jägareboställen, berg, mossar och odlingsmark. Dessa Kronoparker, jemte Härads-allmänningarne, vårdas af en Öfver-Jägmästare, 2:ne Öfverjägare samt 5 Underjägare, hvilka, enligt en den 19 Mars 1836 af Eders Kongl. Maj:t i nåder fastställd stat, böra aflönas med ett sammanräknadt belopp af 2,400 Riksdaler Banko, inberäknad afkomsten af Underjägarnes boställen, men af hvilken summa hittills endast 2,036 R:dr 32 sk. Banko utgått, i brist på tillgångar. Vid bevakningen af Härads-allmänningarne äro dessutom 23 Skogvaktare anställde, hvilkas inkomster äro för de flesta beräknade till 66 R:dr 32 sk.
Behofvet af skolor för fruntimmers-undervisningen hade visat sig jemväl deraf att, på sätt erfarenheten ådagalagt, hvarje moder, som dertill eger tillfälle, sänder sin dotter till skolan; och hon gör detta, icke för alt sjelf slippa besväret eller för att blindt följa efter bruket, utan emedan hon känner sig behöfva skolans biträde. På grund häraf och då, för omförmälde undervisnings befrämjande, i synnerhet en sådan anstalt vore af nöden, som skulle hafva till ändamål, dels att gifva eleverne en tjenlig uppfostran och undervisning, dels att bilda lärarinnor samt bestämma prof och betyg öfver deras så väl kunskaper, som undervisningsförmåga, och dels att vidtaga lämplige åtgärder för läroböckers utarbetande, har motionären föreslagit, att en sådan JNormal-skoia, för hvars organisation han jemväl uppgifvit grunderne, måtte inrättas; hvarjemte han hemställt, att ett årligt anslag dertill af 3,000 födr Banco måtte lemnäs. Vid Stalssamt Allm. Rcsv.- och Fkon.-Ul skot lem Utlåtande, N:o 68. 17 Vid föredragning af denna motion har Herr Silfverstolpe, Fredric Otto_, tillstyrkt dess bifallande, serdeles emedan den så kallade IVallinska skolan och undervisningssältet deri, vore beroende af enskilda personer, samt det vore af mycken vigt, att en Normal-skola för fruntimmers-undervisning funnes i hufvudstaden, i hvilken skola lärarinnor kunde bildas och erhålla kännedom om under visnings-methoderne i de ämnen, som tillhöra en grundlig uppfostran. Utskotten hafva tagit Herr Lagergrens ifrågavarande motion i öfvervägande och åt pröfningen deraf egnat all den uppmärksamhet, som ämnets vigt, äfven å Statens sida, synes hafva rätt att fordra.
Gick mangrant ut på en ynglings bud, Och klipparn han följde också. Nu gällde det bara gå blindt framåt Emot en beväpnad verld Och vada i blod på hvar okänd stråt, Som Carl pekat ut med sitt svärd. Och namn som Clissow och Holofzin Bar ryktet andfådt kring jord, Och barnen derhemma lärde in De konstiga främmande ord. Hur kriget slukade tropp på tropp, Ej spordes knot eller knyst. I luckorna ryckte blott nya opp Och skyllrade lydigt och tyst. Brandklipparen frågade ej: hvarthän? Och ännu mindre: hvarför? Men trafvade friskt bland snön i Ukrän Som på sin äng vid Kungsör. Från segerns förstfödde son till sist Tog lyckan tröttad sin hand; En här, förtunnad af köld och brist, Förblödde på Worsklas strand. Omkring sin hjelte slöto de blå En ständigt glesnande mur, Ej död, ej träldom de aktade på, Blott han komme lyckligt härur. »En häst, en häst att rädda vår kung Ur hängbår krossad och stjelpt!» Brandklipparen kom öfver rökhöljd ljung, På honom kungen vardt hjelpt. Med blickar och gnäggningar sade han till: Än kraft i senorna fins. Vår sårade herre jag akta vill Som fordom min lille prins. Till turk och hedning nu färden bar. Bak Dnieperns brusande flod Brandklipparn med kungen i godt förvar På räddande stranden stod. Snart lyste mot Carl och hans trogne häst Halfmånen på Benders torn, Och Sverges kung blef sultanens gäst, Och klipparn fick turkiskt korn. Men hufvudet hängde, han sågs försmå Ett foder af läckraste smak Han hade ej vant sig beskydd att få Och kost under främmande tak. Mot konungens händer han strök sig lent, Och ängsligt hans gnäggning ljöd: Säg, skola vi så blifva borta rent Från Sverge och Sverges bröd? Den länge sitter vid andras bord Från ljuf omsider blir led, Och på sin trotsige gäst från nord Blef turken slutligen vred, Se’n först med lämpor han gjort försök, Den krumma sabeln han drog, Och klipparn stod åter bland eld och rök,
Man bar påstått, att det icke är rätt att göra någon skillnad emellan de särskilda jordnaturerna. Men då jag icke kan anse det ifrågavarande systemet annorlunda, än som en undsättningsanstalt, hörman ock tillse, om det icke finnes en viss slags jord, mera tryckt, än den öfriga, och sålunda främst berättigad till Statens understöd; jag tror likväl icke att ett sådant rättast åstadkommes på den väg man föreslagit, utan måste på belt annat sätt till vägabringas, nemligen genom grundskattens nedsättning; men som man häruti velat finna till och med något revolutionärt, lärer till så beskaffade åtgärder Styrelsens sanction icke vara att vänta, hvilken sanction man vid denna Riksdag funnit nödig. Således, om man vill i något fall använda Statens credit till understöd för den privilegierade jorden, skulle tyngden häraf, äfven i första rummet, komma att drabba Kronoskatte-jorden, som i sjelfva sin beskattning redan bär öfver 6 procents ränta på verkliga värdet, en ränta, den Friherre af Nordin sjelf erkänt, att jorden här icke kan bära, hvarföre jag bor - Den iJ December f. m. 17g » de tro, alt Friherren, sorn, i egenskap af Konungens Rådgifvare, tillstyrkt den Nådiga Skrifvelsen, haft för afsigt att man just bör understödja med lårr sådan jordegendom, som för beskattningens skult omöjligen kan bära sina blotta onera. Herr Rosenqvist: Friherre Cederströms påstående, alt discussion öfver en Kongl. Proposition vid dess remitterande till Utskott icke bör äga rum, ogillar jag så mycket heldre, sorn deraf decidement skulle följa, att det Utskott, dit en Kongl. Proposition remitteras, ej vill veta Ståndens tanka öfver ämnet; hvaraf åter den bestämda slutsatts måste göras, att Utskottet på förband är underrättadt om så väl den Kongl. Propositionen, som om det svar Utskottet derå bör lemna.
M:s nåd. propos. om upplåtande till Upsala central-hospital af några kronoparken Åsen och Ulltuna kungsladugård tillhöriga jordar; N:o 175, i anledn. af väckt motion, att åbooch besittningsrätten till kronohemmanet Sunnegata måtte återgå till Fröken Anna Sophia Bratt, eller hon, i annat fall, erhålla ersättning af statsmedlen. Föredrogs ånyo StatsUtskrs den 27 sisth Juni på bordet lagda utlåt. N:o 176, i anledn. af K. M:s nåd. propos , ang:de öfverlåtelse till kyrkoherde-bostället i Vestra Tollstads socken af kronoängen Skinnarvrån. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag har ingenting att invända deremot, att ifrågavar. Kronan tillhöriga äng på det föreslagna sättet öfverlåtes; men min anmärkn. beträffar afgiftens bestämmande i penningar och icke i säd, som plär vara det vanliga, eller i hö, då här är fråga om en äng. Så har det vanligen tillgått, då vissa andelar af t.ex. presteboställens jord upplåtas till samma eller lika ändamål med detta, på det man för afgiften må hafva en mätare, som almera tillförlitlig än penningarna hittills visat sig vara. Jag vill visserligen hoppas på stadga i vårt myntväsende för framtiden; men hvad penningar beträffar, är det väl kändt, att man håller sig mera till namnet än till verkligheten, och att en r:dr ibland betyder så mycket som 12 sk. b:co, och ibland så mycket som 4 r;dr riksgälds o. s. v. Jag yrkar således och underställer R. o. Ad., om det ej vore skäl att återremittera detta betänk., med begäran att StatsUtsk. måtte föreslå afgiften i säd eller hö. Gr. Horn, Claes Fredr: