Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle nästan våga påstå, att i de flesta fall allmänheten tager föga reda på, hvilka personer äro delegare i en Bank, och på denna grund tror jag, att bolagsmännen, utan fara för rubbning af allmänhetens förtroende, kunna få inoch utgå under de vilkor Hr Nordström föreslagit. Jag kan icke förutsatta, att ett Bank-bolag skulle vara så litet månt om sitt eget bästa, alt det utsläpper en redbar och förmögen man och i hans ställe intager en trashank. Jag lägger likväl ej så stor vigt vid en af en annan talare framhållen omständighet, nemi. att förmögna personer skulle afhålla sig från att ingå i Bank-bolag, om rättigheten att vid utgåendet blifva ansvarsfri ej funnes. Jag tror, att om dessa Banker gifva utdelningar, så komma många, sådant oaktadt, att deri ingå, men jag motsätter mig Utsk:s förslag hufvudsakligasl af det skäl, att det är hårdt och orättvist. Man har sagt, att det ligger en orättmätig förmån deri, att en person skall blifva fri från förbindelser, som han frivilligt åtagit sig under den tid han varit delegare i ett Bank-bolag, men man måste taga i betraktande dessa inrättningars egna beskaffenhet, att de äro ständigt fortfarande penningeverk med omvexlande delegare och att ansvarigheten alltid bör åtfölja endast dem, som de facto äro delegare. Då det f. n. icke finnes något stadgadt i afs:de på denna fråga, så måste väl ett stadgande införas i den syftning reservanten angifvit. Det finnes många förhållanden i lifvet, då det måste vara af största vigt och nödvändighet för en medborgare att kunna uppgifva hvad han verkligen eger, men det kan han icke så länge han är bunden vid en ansvarighet, från hvilken han ej kan lösgöra sig. Sådant synes mig vara i hög grad obilligt och det kan ändras på ett tillfredsställande sätt genom antagande af Ur Nordströms förslag. Hr von Koch: Då jag förra gången hade ordet, yttrade jag, att jag ansåg, att man, enligt Hr Nordströms förslag, skulle ega ett år på sig att göra sina anspråk emot en Bank gällande, om någon af delegarne ville derifrån utträda.
Jag anser dock min pligt vara, att göra Ridderskapet och Adeln uppmärksam på olägenheten af utlåningar härifrån till aflägse orter* Huru kan man begära, att Directeurerne i BsncoDisconten kunna känna alla personer i orterne, och huru oiäkert är det icke att döma endast efter namnet. I Malmö Discont äro en mängd Låntagare och Cuitionister, som ingen här känner. Allmoden i landsorterna hafva åtminstone icke någon, som här känner dem, och då härtill kommer, att kost - 43* Den 8 Juni i t. m. naderna ökas genom Commissious-arfvode och postporto, hemställer jag, om det är billigt att flytta LåneContoren ifrån Malmö och Götheborg hit, för att ifrån denna Centralpunct meddela lån på 60 mils afstånd. Skall man afskeda all betjening vid de förra DiscontVerken för att här antaga nya; och skall väl g. personers brottslighet vetka, att alla personer i en hel province må anses förlustiga allt förtroende. Då Styrelsen ställes under inseende af ett Verk, som genom de grundet, hvarefter det blifvit styrt, i Sekler bibibehållit sig, anset jag för min del någon Osäkerhet icke vara att befaraS och det är på dessa skäl jag afven tillstyrker bifall till hvad Friherre Hjerta före-* slagit» Grefve i>on Platen: Man h*f sagt att ali-» manna förlägenheten blifvit alstrad genom Di» ScOnterne, och ämnets vigt påkallar att ytter*1 ligare våga utsträcka denna vidlyftiga dis** cussion. Jag får härvid påminna? att den myc*i ket omtalte ganska sanna förlägenheten sträckt sig öfver hela verlden till alla länder! detta mätte väl ej våra Disconter vållat! Min tanka år, att det var en gifven följd af det ombyte » alla förhållanden, som skulle blifva en följd af ett alldeles ovanligt hastigt ombyte från allmänt krigstill allmänt freds-tillstånd, Hade krigstillståndet fortfarit, så hade Disconternö fortgått, och ingen förlägenhet märkts, om Malmö Discont uppfyllt sina pligter.
Således är fragan nu ej annan än om Utskottet skulle göra alla möjeliga upgifter framdeles eller genast; och härwid får jag den äran tjlkännagifwa at Utskottet härifrån warit förhindradt genom flera wigtiga mål som det hast at afgöra eller hwilka blifwit lil dest utlakande hemskutna, och hwilka medtagit sa mycken tid, at de nu astundade upgifter icke hunnit upsökas och samlas. Hans klxcellence Herr G re swen och Landt-Marskalken. Uppå den af en Ledamot i V-mco Utskottet nu gifna uplySning, at Utskottet ärnar inkomma med de äskade upgifter, får jag den aran proponera om Högloft. Ridderskapet och Adeln i delta afseende aro nöjda med Lanea-Utskottets betänkande. Besvarades med Ja. UplästeS ofwanförmälte af Borgmästaren lkambreus ä egna och fleras magnar ingisna ansökning. Friherre Vs Ossr, 6arl. Sjelfwa saken fyNcS mig ej af mycken betydenhet; mea ptXjuäicacer wa - re af gansta mvcken betydenhet; emedlertid föreslår jagj at denna ansökning rsmiuergs til Lanca Utstottek, at deröfver inkomma med sit utlåtande. Häruppå gjordes proposition, hwilken bifölls. Upropades och asgick under anförande af Grefwe kossa, ^rviä Lris, e» Deputation för at hos de öfriga sselpegnve Standen tilkännagifwa Ridderstapcts och?ldelnö bcsiut, sa wal i sidstberörda ämne, som i frägan om det Hederwärda Bonde-Ståndets åstundan at deltaga i Langens förwaltning. Föredrogs lag. Utstottetö Betänkande af den xite Maji angående ändring uti 16. Capitlct rz. §. JordaBalken m. m.
Utskottet måtte således hafva riktigt behandlat saken; och då tor - Den 3 Februarii e. m. i43 de mi för oss ingenting vidare återstå, än att äfven för vår del gilla Utlåtandet. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Jag tror här icke är fråga om att genom anmärkningarne söka ådagalägga, att StatsUtskottet oriktigt behandlat denna sak. Tvärtom anser jag, att Utskottet gjort rätt och icke bordt handla annorlunda; men en annan fråga är, huruvida icke, då Utskottets Utlåtande till RiksStånden ingått, vid detsammas behandlande hos de öfrige Stånden kan komma i fråga, om det är rätt och billigt, att BondeStåndet skall lösa sine Protocoll annorlunda än de andre Stånden. Jag kan ej anse detta för en enskild sak; och då här nyss förevarit ett förslag af StatsUtskottet till kostnadsfri utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoll, samt man snart sagt måste borttruga desse, tror jag mig hafva fullkomlig anledning att yrka återremiss af Utlåtandet, med begäran, att Utskottet, i stället för nedsättning af priset å BondeStåndels Protocoll för Ståndets Medlemmar, måtte föreslå, att Ledamöterne inom detta Stånd må få hvar sitt exemplar deraf utan lösen, samt någon sådan anstalt vidtagas, att de kunde få exemplaren sig tillsände i landsorterne. Jag anser, för min del, det vara ett vida större föremål, att få sådane Protocoll spridde och kände i landet, än om man besparar några hundrade Riksdaler, derigenom att BondeStåndet .44 Den 3 Februarii e. ra. Atager sig en förbindelse, som vi i allmänhet ej skulle vilja åtaga oss. På denna grund begär jag återremiss af Utlåtandet, och anhåller, att Utskottet dervid måtte fästa afseende på de härstädes nu gjorde förslag till nytt Utlåtande i ämnet. Herr Hjerta: Jag måtte hafva uttryckt mig orätt, emedan man misstagit sig om meningen af hvad jag sagt.
Ständer insett nödwändigheten af de »verksammaste anstalter till detta ondas afhjelpande. De medel, som deremot kunna i allmänhet med framgäng anwändas, säsom Trädplanteringar, Stängftls upprättande ä tjenlige ställen, Sandhafras med flere dylike »växters utsående samt päfyllande af Dy-jord, hrvarest tillgäng deraf finnes arv wäl af Riksens Ständer kände, men dä alla dessa medel böra lämpas efter localen, där de skola gagna, samt beskaffenheten af den flygsand, luvars »vidare utbredande de stola förekomma, anse Riksens Ständer sig ej kunna med önstad noggranhet i detta amne afgiswa nogot förslag, hwars »verkställande i alla särskilde omständigheter skulle finnas lika tjenligt. Enligt Riksens Ständers tanka skulle deremot andamalet bäst och lättast minnas, om i de Landsorter, som genom flygsand lida stada, en Committs Mi hwarje Fögderi blefwe tillförordnad, bestäende af »agra derstädes boende kunnige Män, hwilka under "ordförande af Landshöfdingen i Länet och uppä hans kallelse kunde sammanträda, för akt utse och »vidtaga de medel, som till flygsandens hämmande kunna finnas mäst lämplige; och synas desse Eommittäer böra i uriderdänighet ingifma deras berättelser och förslag til! Eders Kongl. Majit, som derefter i Räder lärer täckas Dess Nädiga förordnande i anledning deraf utfärda.
Det är derföre hufvudsakligast till de af Ridderslupets och Adelns Medlemmar, som icke inom sig sjelfve bestämdt, hvilketdera Systeme de ämna understödja, Ministerens eller Oppositionens, som jag ämnar tala till dem, som lugnt höra skälen mot och med , och som vid hvarje serskild förefallande fråga, rösta efter som de finna rättast vara; och främst ibland desse tiil de yngre Medlemmarne af Ridderskapet och Adeln, som ännu tyst inom sina bröst förvara intrycken af hvad de höra och hvad de se, som annu blott låga för Fäderneslandets ära och glans, efter som denna känsla rättfärdigar deras eget sträfvande, men som dock redan ofelbart ana, att framtiden skall åt dem öppna en annan bana, som fordrar försakandet af allt enskilt för helgden af en ideé och en principe; det är dem mitt hjerta söker, sora Den 8 December. 187 framdeles en gång komma att intaga rummen i Miriistéren eller i Oppositionen, och som komma ait handla och tala sedan våra röster tystnadt och efter oss hlott finnas qvar några fa3 uppmanande eller varnande minnen. Jag ämnar inga Theorier framlägga till styrka för den satts, att Debatter vid Motioner om Tacksägelse - Adresser kunna och böra äga rum: Jag vill blott anföra exemplet af ett Fösk, med hvilket vi, till härkomst, språk, seder* styrelse-sätt, samt jemväl i afseende på Fosterjordens form och läge, äro närmare besiägtade än med något Continental-Folkslagj jag menar Britterne. Herrarne täckes påminna sig att hvarje Parlaments - Session öppnas med ett tal tran Thronen, innehållande en korrt framställning af hvad som sedan Parlamentets åtskiljande tilldragit sig , och ett antydande af de mått och steg som Ministéren anser de närvarande tidsförhållanderne påkalla. I båda Hamrarne göres kort derefter Motion till Tacksägelse - Adresse och i båda Hamrarne debatteras öfver denna Motion. Man kan anse dessa Debatter såsom en undersökning af Administrationens ditintills vidtagne åtgärder, och såsom en pröfning af de åsigter efter hvilka man ämnar handla.
St. Prot. 1840. 4 Sami. 1 Jfd. 2 Band. 38 Haft. m Stats-Utskottets Memorial} N:o 3go. må med innevarande år upphöra, och rustoch rote-hållare tills vidare hefrias ifrån de åligganden, för hvilka hj-örde afgift hittills blifvit erlagd samt, i det stället, ett emot nämnde afgift svarande anslag uti rundt tal af 176,000 R:dr ifrån och med nästa år uti Riks-Staten uppföras till bestridande af de kostnader, hvartill nyssomförmälde afgift varit afsedd och med iagttagande, att under ett år möjligen uppkommande besparingar få påföljande år användas, voterar ja; den, det ej vill, nej; Vinner nej, bifalles, hvad Stats-Utskottet sålunda föreslagit, med den förändring, att endast hälften af Mötes-Passevolance-afgiften upphör, och deremot svarande 88,000 R:dr i Riks-Staten anvisas. Det af Utskottet uti Utlåtandet N:o 52 pag. 5 vid den föreslagne förändringen fästade vilkor, är, enligt hvad förr nämndt är, bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden, endast med den skiljagtighet, att Ridderskapet och Adeln ansett det å i6:de raden begagnade ordet ”soldaternes” böra utbytas emot ordet ”manskapets;" och då sistnämnde uttryck måhända är lämpligare, för att utmärka gemenskapen vid de olika vapnen, hemställer Utskottet, att Presteoch Bonde-Stånden jemväl för deras del ville uti denna redactions-förändring instämma. Hvad Utskottet i öfrigt uti Utlåtandet N:o 5a hemställt, är dels af alla, dels af 3:ne Riks-Stånd bifallet. Stockholm den 3 December 1840. Reservation af Herr Doctor Björkman, som ansåg votering öfver denna fråga i Förstärkt Stats-Utskott stridande mot 80 §. Regerings-Formen, jemnförd med 75 §. Riksdags-Ordningen.
När jag sluter mig till honom är det alltid i det hoppet att hans ömhetsbetygelser skola innehålla en hundradedel af verklig, äkta, trofast tillgifvenhet, och för denna enda hundradedel skulle jag gerna ge hela min uppmagasinerade kärlek för alltid, för så länge jag lefver, som hans vän, hans kamrat, hans qvinliga vapendragare, hans tjenande ande. När jag tror på denna hundradedel, som han ännu kan ha qvar att gifva åt en qvinna, som för honom har värde, då är jag etiskt berättigad att åt honom ge alla de ömmare känslor, som kunna gömmas i min varelse, ty min afsigt är det att gifva på allvar, att aldrig taga tillbaka. Det är när jag tviflar till och med på denna hundradedel, som jag kastas in i experimentlust och kall beräkning. Och nu tviflar jag. Af smekningar (blott kroppens och de yttre åtbördernas smekningar) har jag redan nu fått så många att jag är mätt. Ja sista gången drog han försorg om att jag fick äta mig mätt ända till leda. Det är ett älskande hjertas varma, innerliga kärlekstecken jag längtar efter, – känslan af ömsesidigt förstående, ömsesidig trofasthet. Nu må krisen komma, om den vill. Jag vill inte blinka. Brytningen må komma nu, om den måste komma. På den nu inslagna vägen ha vi ingenting att vinna mer af hvarandra. Vi ha gifvit och tagit kyssar och omfamningar. Och de ha nästan dödat både min längtan och min beundran. Hvarför skulle jag af fruktan för hans vrede eller af fruktan att såra hans fåfänga söka dölja detta faktum? Det skrifna ordet kan missförstås, men de ord som vexlas i korta satser, öga mot öga, dem kan man förklara om den andre vill ha dem förklarade, och tonfallet gör att de mindre lätt missförstås. Jag vill icke med berådt mod såra, och jag vill försöka att på intet sätt vara ovänlig eller grof, men jag vill undanbe mig hans kyssar och omfamningar, till dess han kan tvinga mig att hålla af honom med samma tillit som förr. Jag vet icke sjelf hvad det är som småningom framkallat detta totala stämningsomslag.
De utgöra nu, oberäknadt ljuspenningar, 2,134 r:dr för vice presidenterne, 1,920 r:dr för Hofrättsråden, utom de två yngste i Götha Hofrätt, hvilka hafva 1,800 r:dr, samt 1,582 r:dr för samtliga assessorer, med undantag af en i Svea och två i Götha Hofrätt, som blott åtnjuta 1,500 r:dr hvardera, hvilka löne-belopp numera, vid fortgående stegring af lefnads-kostnader m. m., icke kunna blifva tillräckliga för de oundvikliga behofven. På sätt E. K. M:t i nåder yttrat, är det likväl af vigt, att domares löner så bestämmas, att de kunna påräkna en för sin ställning i samhället behöflig utkomst, utan att nödsakas dertill bereda sig utvägar genom sysselsättning utom tjensten. Denna lider alltid i någon mon deraf; ty om än embets-beslyrcn icke eftersättas, blir likväl ej nödig tid öfrig för den utbildning i vetenskapligt hänseende, sorn öfver-domaren ej för åsidosätta; och är det dessutom af erfarenheten bekräftadt, att närings-bekymmer, hvilka i allmänhet förlama håg och lust, i synnerhet hafva menligt inflytande på en verksamhet af sådan art, som den, hvilken åligger öfver-domaren, den der med ett lefvande interesse oaflåtligen måste söka att fullkomna sig i sitt yrke. Det är ock desto nödigare att staten så ordnar, att öfver-domaren, genom den lön, han i denna egenskap åtnjuter, kan befrias från dylika bekymmer, som derförutan ej är att hoppas att öfver-domare-platserne skola eftersträfvas och bibehållas af män, hvilka, genom egande högre juridiska insigter och vidsträcktare erfarenhet, dertill företrädesvis äro lämplige; blifvande så mycket angelägnare att söka vid Hofrätterne fasta de utmärklaste förmågor, som dessa domstolar falt en ökad betydelse derigenom, att de, Expeditions-Ulskoticts Förslag till und. Skrifvelse, N:o 104.
Dandsdofdingar, döra' Rotedällarne i Lidet, duNuvida de vilja ätaga sig att, "z^Zä//er /ozz oc^ /oz-80/z^zr^ezzL öe^/az/- //z7z. rz7/ 7?. /^zo^. zA^o. z ^zzzn/. z LA /fzz/r. 2 10 ^:o y^. /r«sd, a/^ c/snr /emnac/s örT/^ag" derefter oel» krsmgent till Regemei»- tenss Leklädnsds-Oireetioner erlägga eontsnt en sjettedel »k keklädnsdens värde, uträknsd efter kör kvsrje är st' Krigsoek Ksmmsr-Ooilegierns usingörsnde Riks-msrkegsng, samtlige RotekZIIsre vict Kelands Regemente sirtsgit detta sk Kongl. Nsj:t oek Rikets 8tsnder ctem gjorda erkjudsnde, k vilket genom Kongl. Korordningen sk den 3o Oeeeniker »Liy ^tterligsie klikvit kekrsktsdt, samt kemslde Rotekällsre slltsedsn till l!egementets Reklädnsds-Kssss erlsgt det kestsmde keklädnsds-kidrsget, kvillcet, till ytterligare lindring för den roterade jorden, klikvit genom Rikets 8tänder vict 1828—i83o ärens Riksdag, med kiksll till derom sf Kongl. Msjrt silsten Kädig Kroposition, ksttsde oek genom Kongl. Kungörelsen cten A duli r83o slimsugjorda keslut, nedsatt tillen Åttondedel st en soldat-munderings värde, till kvilket kelo^»^ detsamma nu utgöres, kar Kongl.
TIO^DE SAMLINGEN Åfdcliiiiigci!!: Expeditions-Utskottets Förslag lill Rikets Ständers underdåniga Skrivelser till Kongl. Maj:t, m. m. mm mmm Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrijveise iV.-o t94. t Mso im. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Jan. 18S8. Preste-ståndet den 23 Borgare-ståndet den 27 Bonde-ståndet den 27 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående reglering af utgifterna under Riks-slatens Fjerde Hujvuil-titel. (Slals-Utskoltets Utlåtanden N:ris 71, 124, 149, 164, 181, sami Förslärkta Stats—Utskottets Memorial N:o 172 och 216.) S. A. K. 1 afseende å Riks-slalens Fjerde Hufvud-titel, innefallande anslagen för Landtforsvars-deparlementet, hafva, i följd af dels Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof, dels hos Rikets Ständer gjorda framställningar, nedannamnda förändringar ifrågakommit; Och skola Rikets Ständer framdeles i underdånighet sig yttra beträffande liden för de löneförhöjningars och nya löne-anslags utgående, hvilka af Rikets Ständer blifvit beviljade lör de embetsoch tjenstemän m. 11., som tillhöra Landtförsvars-departementets Kansli-expedition och Krigs-kollegium: varande särskilde förbehåll här nedan bestämde för åtnjutandet al de löne-förhöjningar, sorn beviljas arméen tillhörande militäre och civile embetsoch tjenstemän. l:o. Uti högstberörda Nådiga Proposition har Eders Kongl. Maj:t äskat att nuvarande aflöning för Landtförsr,nrs-departementets Chef, 10,500
Äger någon inteckning uti flere fastigheter, för samma fordran, utan att uppgifvet är, för hvad del deraf hvarje fastighet särskildt häftar; och hafva audre Borgenärer, å samma tid eller sedan, låtit inteckna en eller annan af dessa förut intecknade fastigheter; vare pligtig, alt för sin fordran hålla sig till alla Fastigheterne, emel - Den 12 December e. m, iqt Ian hvilka, enär de af särskilde ägare innehafvas, en fördelning af skuldens belopp då må anställas, på grund af antingen den laga värdering, i förlitande hvartill lånet varit lemnadt, eller ock det taxeringsvärde, som hvardera fastigheten agde det år, då lånet togs; eller, der intetdera ägt rum, efter det taxeringsvärde, som fastigheterne äga, då lånet utsökes. Begär någon sådan särskild Fastighetsägare, att sin andel, i den intecknade skulden sig afbörda, för att dermed vara fri; vare då ej mindre Borgenären, än Ägarne af de öfrige panteandelarne pligtige, att fördelning af den gemensamt inteknade skulden, efter nyssnämde grunder, verkställa; och ankomine då på Inteckningshafvaren, att sin fordran hos samtlige Pantägarne utsöka, i händelse han på någondera fastighetens tillräcklighet för dess belöpande andel i skulden tviflar; men underlåter han att då sin fordran hos alla, eller någondera utsöka, äge han sedermera icke rätt, alt, för hvad derefter hos någondera brista kan, någon ersättning hos de andre fordra. r9 §• Skulle, sedan den intccknade skulden sålunda fördelad blifvit, någondera af de intecknade fastigheterne, vid derefter anstäld utmätningsauction, icke uppgå lill gäldande af den derå belöpande andel i. det gemensamma lånet, i den ordning, sorn Den n December e. m. detsamma ibland andre inteckningar äga kan; ut.au na brist fördelas emellan de öfrige fastigheter, som för samma lån intecknade äro, efter de grunder, som vid lånets fördelning gällande varit; och äge Borgenär för denna tillökning i de öfriges andelar samma rätt, som för sjelfva låneandelarne.
Man s t o t s tillbaka af hvad vi kalla För fult och formlöst, det veta alla, Af allt som saknar den harmoni, S i n i dessförutan ej skönt kan bli. Ett slag af skönhet kan ändå gifvas, Hvars tjusningsgåfva ej får tillskrifvas Hvad man plär nämna med ordet form; Ed art af skönhet, men ej dess norm. Den reflekterad väl kunde nämnas, Oeh om en profbit nu bär dig lämnas Pa bvad j i g menar, blir felet mitt - — Om du ej fattar - och icke ditt. I djupa skogen, bland snår och granar, Dar spår af vatten man icke anar, Du finner plötsligt, midt i din stig, En liten tjärn, som förbryllar dig. I skuggan ligger dess mörka yta, Den inta muntra små vågor bryta, Och liflöet, dödt, är det rundt därom, En somnad sjö, dit du obedd kom. An en minut. Se, en stråle bryter Igenom molnen och vattnet byter Sin mörka färg — det får glans som gull, Och tjärnen ligger af glitter full. När inre renhet får reflekteras Uti den yta, här presenteras, Fast f a g r i D g saknas förut däri, Så kan för stunden dock skön den bli. det, om jag vetat, att det var så mycket att läsa, » jämrade hon sig. » Pappa skulle veta, hur jag får knoga, det är knappt jag hinner skrifva till honom ibland, men han får nöja sig med hvad han får. » Det var nog inte så litet han fick, att döma af de tjocka bref hon litet emellan skickade af. När hon själf fick bref, alltid en, ofta två gånger i veckan, såg hon så strå- lande ut, att det var en riktig fröjd att se på henne. D å hade hon så mycket att berätta om hvad hennes far skrifvit, ibland läste hon upp för mig långa stycken ur hans bref. Det var ett behof för henne att meddela sig, ensam kunde hon inte bära sin glädje. och mynnade ut i den stora sjön, på hvars bortersta strand den närmaste staden var belägen. Om sommaren kom ångbåten ett par gånger i veckan, om vintern låg elfven frusen, då åkte man skridsko på dess blanka yta.
Förslag till jemkning uti Fiks-Ståndens beslut, angående Skjutsväsendet och Fort agns-inrättningar. Sedan Utskottet, rörande dessa ämnen, afgifvit Betänkande N:o 98, sorn. af Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit bifallet, men af de öfrige Stånden återremitteradt på grund af dervid gjorda anmärkningar, och Utskottet i anledning deraf med ytterligare Betänkande, N:o 134» inkommit’, hafva Riks-Stånden, under den i5 och 17 sistl. Nov-, meddelat sina deröfver fattade beslut, hvaraf inhemtas: 1:0 att Hedervärda Bonde-Ståndet lågt sistnämnde Betänkande till liandlingarne; a:o att Vällofl. Borgare-Ståndet godkänt samma Betänkande; 3:o att Högvördige Preste-Ståndet afslagit detta Betänkande och serskildt beslutat, att R. St. skulle, till befrämjande af Diligenceoch Forvagnsinrättningar, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det egare af sådana inrättningar mätte förunnas rättighet att, lika med egaren till Diligencen emellan Stockholm och Upsala, ingå frivilliga öfverenskommelse!’ med de skjutsningsskyldige efter samma grunder, som för den sistnämnde äro bestämda; 4:o från Högloft.