Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emmern, Striern och IS immer n inom Hanekinds och Kinda härader, emot årlig inbetalning, efter 1860 års slut, af 8 procent å hela lånesumman, dervid 2 procents ränta å kapital-återstoden beräknas » dito i dito af Halleby sjön inom Skärkinds socken och härad, emot dito dito efter 1861 års slut på Gottland: till sedermera aflidne Prosten P. Wallgren, för utdikning af Burge myr i Ekstads socken af Hubblinge Ting, å 3,700 R-.dr, emot dito af 5 procent å denna summa, dervid 3 procents ränta beräknas för kapital-återstoden ; hvilken betalnings-skyldig het vidtog år 1849 » bemälte Prost, för utdikningen af Mellings myr inom Flistads och Sproge socknar, emot enahanda år 1855 vidtagne be talnings-sky ldighet » Fältkamreraren G. M. de Berg, för utdikningen af Hallbros myr inom Westerhejde socken, emot dito år 1856 dito 1,810,087: 44. 4. 2,022,297: 20. 3. 4,000: ; 4,000: 1,600: 11,990: 16. 3. 8,792: 43. 11. 110,000: 2,320: 3,365: 5. 6. 3,288: 44. 2. 2,870: 2,870: 525: 525:
Sverige förr knappt till namnet kända gymnastiken, som i sin början med så mycken ovilja beifrades, blifvit genomdrifven af dess utmärkte och förtjenstfulle föreståndare, hvilken inom vårt land varit den förste, som utfört gymnastik, och hvilken man har att tacka för Svenska gymnastikens vetenskaplighet samt för uppfinningen af de på samma gång mest enkla, som för mennisko-organismen mest harmoniskt utbildande rörelseformler. Härigenom hafva från Institutet, oaktadt dess ringa lärarepersonal, kunnat utgå lärare till de flesta af Rikets större stader, äfvensom till Norrige, tili flera Regementer, Gymnasier samt offentliga och enskilda Skolor. Gymnastiken kan emedlertid väl till sin ide' sägas vara erkänd och utspridd, men icke utöfvad efter det kräfvande behofvet. Ilade deremot Institutet kunnat påräkna en större permanent lärarepersonal, så hade tvifvelsutan flere utgående lärare kunnat bildas. Bildandet af lärare har dessutom hejdats äfven derigenom, att desse för sin framtida utkomst icke sett sig till någon del betryggade, hvarföre flera skickliga läraresubjecter bortgått, hvilka påräknat alt blifva anställde vid de högre lärdomsskolorna, men hittills hafva blott vid 2:ne Gymnasier, Skara och Linköping, gymnastiklärare med lön blifvit anställde. För att emedlertid kunniga och dugliga lärare-elever, hvilka, såsom obemedlnde, ej kunnat fortsätta sina gymnastiska studier, skulle kunna komma i tillfälle deraf, har Institutet af de för enskild undervisning i friskoch sjuk-gymnastik influtna medel tilldelat dem understöd. Detta var enda sättet att dels afhjelpa bristen på läraresubjecter, hvilket från landsorterna ofta öfverklagals, dels vid Institutet fästa unga bildade personer, hvilka genom ett längre fortsatt theoretiskt och practiskt studium ernått en vidsträcktare kännedom af saken. Det allmänna förtroende, som Institutet under de sednare åren vunnit, har till en större del varit föranledt af den derstädes, med så mycken tillfredsställelse och framgång, vid skiljaktiga chroniska lidanden använda sjuk-gymnastiken, hvarföre patienter äfven från de aflägsnaste trakter af Sverige numera ofta begagna densamma.
Vid slutlig föredragning af de, uti Constitutions-Ulskottets den 24 och 27 sistlidne Augusti på bordet lagda memorial, N:o 3, dan sista Riksdag hvilande, förslag till Grundlags-ändringar, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Förslaget till ändring af Regerings-Formens 4 §, genom borttagande af ordet ”allena”: Förkastades; 2:o Förslaget till ändring af Regerings-Formens 4 §, genom borttagande af orden ”frälse” eller ”ofrälse”: Antogs; 3:o Förslaget lill stadgande om annan mans tillförordnande ali för O O valta hindrad Departements-Chefs embete: Förslaget till ett närmare bestämmande af Stalsråds-ledamöters rådgifvande skyldighet: Förkastades; 5:o Förslaget lill ändrad redaction, i fråga om Stalsråds-ledamöters åliggande att till protocollet sig yttra: Förslaget till stadgande emot titlars utdelande: Förkastades; 7:o Förslaget, angående ulländnings naturalisation: Förkastades; 8:o Förslaget till det stadgande, att Ledamot af Stats-Rådet eller af Högste Domstolen ej må tillika annat embete utöfva: Antogs; 9:o Förslaget lill förändrad redaction af förteckningen öfver afsalllige embetsman: Förkastades; 10:o Förslaget till ändrad redaction, i fråga om de fall, då föredragande Stals-Råds-Ledamot är skyldig att å Konungens beslut vägra eontrasignalion: Förkastades; Prot.-Utdrag, den 4 September 1844- 139 ll:o Förslaget, åsyftande upphörandet af rättigheten att meddela privilegier på skrifters lifgifvande; Förkastades; 12:o Förslaget om skyldighet att hos vederbörande anmäla, när boktryckeri ombyter egare; Antogs; 13:o Förslaget lill förtydligande af stadgandet, rörande anonyma skrifters införande i tidningar eller periodiska skrifter: Förkastades; l4:o Föreslagna tillägget, angående rätt alt i Dagblad införa uppsatser, hemtade utur ett annat: Förslaget till ändring i stadgandet, rörande tryckning af deposila af skrifter och handlingar, anförtrodda åt publik vård:
Gode män borde i hvarje fall utlåta sig, hvad de ansåge menligt eller ej, och deraf skulle bero, huruvida den äskade skyldigheten borde publicisten åläggas. Opinions-nämndcn, såsom ett hinder för lagskipningens fullkomning, har uti 1849 års berättelse, (sid. 23 t. o. m. 30) äfven varit föremål för anmärkningar och ett förslag, huru någonting mindre ändamålsvidrigt skulle kunna påtänkas. Jag bör endast tillägga, alt min sedermera fortsatta forskning i lagskipningens tillstånd icke försett mig med någon bättre idé, än den jag i detta förslag framlagt, och min öfvertygelse om dess brukbarhet har blifvit bekräftad genom de reflexioner, som denna forskning framkallat. Samma årsberättelse innehåller, (sid. 173—177) några betraktelser om arbetets organisation vid jordbruket, föranledda af ett öfverhandtagande bruk att vid större egendomar afhysa underlydande hemman och torp, för att genom användande af statfolk och daglönare förskaffa sig af sitt yrke den högsta möjliga behållning. •— Jag har upptagit frågan, huruvida någon rättsgrund vore att åberopa, som hindrade samhällets lagstiftning att inskränka friheten i ett sådant hushållssystem, der säkerligen de husvilla hushållens lidande öfverträflär den vinst, som deras husbönder kunnat göra sig af deras förjagande, och samhällshatets, socialismens, kommunismens lågor underblåsas, medan talet af uslingar och brottslingar progressivt tillväxer. Och på denna fråga liar jag hämtat svaret från den grundsats, att jordäganderätten ej kan vara heligare, än all annan rätt, men att ingen sådan finnes, sorn icke viker för samhällets, hvilket gifvit jordäganderätten, liksom all annan, med förbehåll, att ingendera må kunna till samhällets ofärd användas. — Hvad jag, efter denna grundsats, önskat och trott vara möjligt, var icke att hindra arbetares användande vid jordbruk, på hvad vilkor eller till huru stort antal som helst; men för en viss del af detta antal, beräknad efter den i bruk varande jordens vidd, ville jag göra jordägaren ansvarig, att desse arbetare eller deras hushåll icke lalla fattigvården till last, vare sig under den tid, do vid egendomen användas, eller inom viss tid derefter.
Maj:t skulle så mycket hellre velat undvika all framställning om tillökning i AflöningsStaterne för Justitiae-Re visionsoch Justitiae-Canzlers-Expeditionerne, som desse Stater* för icke längre än fem år sedan, blifvit reglerade, men som under de senast förflutna åren arbetet och ärendena vid nämnde Embetsverk så betydligen ökats, att den nu befintliga personalen omöjligen kunde medhinna att med vederbörlig ordning, drift och skyndsamhet göromålen förrätta, ansåge Kongl. Maj:t Sig föranlåten att äska uppförande å Stat af en tillökning i Justitiae-Revisionens Stat af Två Revisions-Secreterare, Två Protocolls-Secreterare, Två Canzlister och Tre Copister, samt för JustitiaeCanzlers-Expeditionen serskildt afen Canzlist och en Copist, alla med nya löner efter redan inom hvarje grad fastställdt belopp, dock utan beräkning af någon spanmål under desse löner; ock skulle nämnde tillökning förorsaka en ökad utgift, Stats-Vtskotlels Utlätandej N.o 4°- 3 för Juslilias-Revisionen af g,200: Juslitias-Canzlers-Expeditionen af 1>20o:io4oo Då, på sätt nyssberördt är, reglering af Justitiae-Revisionens
Men äfven om ett sådant stadgande redan finnes i Grundlagen, så anser jag för min del, att Den 3 Februari f. m. 175 man icke borde bifalla förslaget. Ty om jag också mäste medgifva, att mången finnes som ehuru inskrifven i det eller det religionssamfundet, likväl icke bar någon religon, så anser jag det vara stridande mot all förnuftig lagstiftning att legalisera ett sådant förhållande. Hvad angår detaljerna af förslaget, så har jag just ingenting mot dem att anmärka, emedan jag hoppas att förslaget i sin helhet, på grund af del skick, hvari det framkommit, varder för k astad t. I förbigående vill jag likväl uprepa min [orra gången gjorda anmärkn. att det är orimligt alt tillåla en person att ingå det vigtigasle af alla aftal, det alt bestämma om den religion han vill tillhöra, innan han upnått den ålder att han får ingå ens det aldra obetydligaste aftal. Jag anser, att ingen bör få öfvergå till annan religion innan han upnått myndig ålder, eller 21 år. I 5:te g stadgas ansvar för »bekännare af främmande troslära som vid sammankomst of Svenska kyrkans medlemmar upträder med andliga föredrag», men der stadgas ej något ansvar för den som håller dylika föredrag, utan att tillhöra någon religion, hvilket vi hafva sett vara en möjlighet enligt Utsk:s förslag. Skall han ansvarsfritt få hålla sina föredrag? Gr. Sparre förklarade, att fängelse-straff icke kunde sättas i st. f. landsförvisning. Det är likväl en sak som Ulsk. gjort; ty Utsk. stadgar att den som beträde» med utspridande af främmande lära skall straffas med fängelse, då det deremot nu bestraffas med landsförvisning. Gr. Sparre yttrade äfven, att man icke borde tvinga någon, som ogillade vår lära, att qvarstanna i kyrkan, emedan denna på så sätt skulle kunna blifva belastad med de mest förderfvade och de mest omoraliska samhälls-medlemmarne. Jag hemställer likväl, då dessa personer alltid måste finnas någonstädes, om det icke är skäl att låta dem qvarstanna i vår kyrka; ty vi måste väl alltid anse vår lära vara den kraftigaste att återföra dem.
Kyrkoherde i allmän socknestämma deröfver hört församlingen, samt ”Konungens Befallningshafvande i Länet eller Öfver-Slåthållaren, i Stock”holm, efter inhemlad kännedom häraf, dertill lemnat behörigt tillstånd. *’Den, som häremot bryter, pliitar i6R:dr 32 sk. Banco, åklagarens ensak, ”och vare dessutom skyldig att ansvara för all den skada, som samhället ?’af den sålunda obehörigt hysta under tiden får vidkännas; Lagsamt Ålim.- Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 57. 23 2:0 af Herr Munk af Rosenschöld, N. R., som ansett sig Lora fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på orimligheten i de af våra Lagar, hvilka afse ett så kalladt Laga försvar. Jemte det motionären föreslagit en revision eller rättare upphäfvande af dessa stadganden i allmänhet, har han, med serskildt afseende å hufvudstaden och Rikets stone städer, tillstyrkt antagande af det stadgande, att de i dessa släder vistande personer, hvilka, efter nu gällande Lagar, äro skyldige alt skaffa sig laga försvar, kunde, i likhet med bruket i vissa andra länder, såsom t. ex. i Ryssland, vid hvarje år, emot erläggande af den personela skatten, erhålla ett så kalladt uppehållskort, som lemnade dem fullkomligt skydd och frihet, så länge de ej missbrukade denna frihet till brott; och har Herr Rosenschöld, med anförande af flere exempel till stöd för lämpligheten af den method, han föreslagit, jemväl hemställt, om icke densamma kunde införas uti de mindre städerne och på landsbygden, der den skulle verka åtminstone fördelagtigare resultat, än de nu, angående ifrågavarande polis-förhållande gällande Författningar.
motionernas särskilda tryckning komme att medföra; samt att slutligen med en representation, som består af fyra kamrar, der man i den ena ej vet hvad som passerar i den andra, den ifrågaställa förändringen vore så mycket nyttigare, som derigenom de förslag, hvilka i någotdera Riks-Ståndet väckas, under motionstiden blefve i tid kända i de öfriga Stånden, hvarigenom en mängd öfverflödiga motioner skulle uteblifva, då man såge, att en framställning i samma syfte som den man sjelf ämnat väcka, redan vore gjord. Utskottet har öfver denna motion infordrat utlåtande af Föreståndaren för dess Tryckeri-afdelning, som, i anledning deraf inkommit med hosföljande memorial, innefattande dels approximativ kalkyl öfver tryckningskostnaden, med flera utgifter, för de vid sistförflutna riksdag väckta och i Riks-Ståndens Protokoll då intagna motioner, samt den kostnad, som skulle uppkomma i fall förenämnda förslag blefve af Rikets Ständer antaget, dels ock, för sistnämnda fäll, förslag till ordnande af den blifvande nya Samlingen i Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll. I förra afseendet, eller beträffande kostnaderna, inhemtas af nyssnämnda kalkyl, att sammanlagda beloppet för tryckningen af samtlige motionerna vid förra riksdagen utgjort 2,841 R:dr SS öre, hvaremot, under förutsättning, att motionerna vid denna riksdag komme att till omfånget blifva ungefärligen lika med dem vid sistförflutna riksmöte, och att tryckningsarbetet ombesörjdes genom Expeditions-Utskottet, ifrågavarande kostnad beräknats att uppgå till 5,418 R:dr 10 öre, så att skilnaden komme att blifva 2,578 R:dr 55 öre.
Som skäl för bifall till det nyss afgjorda betänk, kan åberopas, att det var BorgareStts tanka, som då blef undertryckt; men nu är R. o. Ad:s egen tanka i fiåga, och ehuru det för mig är likgiltigt, hvilket Stånds mening man vill undertrycka, kan denna skillnad måhända verka på mången. Gr. Horn: Frih. Cederström har anmärkt mot mig, att jag oriktigt begagnat ordet beslut; men R. o. Ad. halen gång beslutat ogilla Utsk:s förfarande och förkastade det förra betänk., under förklarande, att R. o. Ad:s gemensamma tanka borde intagas i vc ter:spropos:n. En gemensam tanka, hvarvid ett Stånd quarstår, är ett beslut, som Utsk. måste respectera. Jag tror således, att R. o. Ad:s beslut redan är gifvet alt förkasta Utskrs förfarande, och dervid bör man förblifva, så att hela frågan hellre må förfalla, intill dess Utsk. upptagit Ståndets tanka. Frih. Cederström: Om jag för ett ögonblick antager, alt den af Gr. Horn begagnade term varit riktig, och att R. o. Ad. beslutat, att förstärkt Constit.Utsk. skall bestå af 3o ledamöter från hvarje RiksSt., alt K. propos:r skola hvila jemte RiksStms contraförslag m. m., så frågar jag: hvar finnes den grundlag, som medgifver ett sådant beslut? Hvad vill det då säga att besluta en grundlagsförändring, som aldrig varit väckt? Härigenom torde man få ett begrepp om hvad sådana beslut kunna innebära; men om ock R. o. Ad. antager Gr. Horns åsigt, så fordras dock, att beslutet befor* dras till verkställighet och att man således uppgifver ett redactionsförslag, hvaröfver de öfriga Stånden få yttra sig. Man får dä se, huru det går. Men att ålägga Constit.Utsk. att lyda ett Stånds beslut, duger ej, ty det finnes ingen § i grundlagen, som bjuder det; tvärtom måste Utsk. underkänna alla sådana förslag.
Ständer torde i Engelffa MenighetS-husetS Ledamöter nära igenkänna - §8 Den z Julik. zia tvär forntids Odak-Bönder, samt uti Ofiverhusets Andeliga och Werldslige Lorder, wära Swensta Jarlar och Hersar, samt Biskopar, som fordom suto inom Ringen; men sedan samlades i et enda rum, och efter hand i flera Kamrar. Om Rikets församlade Fäder, säsom warnade af sednare tiders missbruk och missöden, stulle för godt finna, at uplifwa forntidens sjelfstandiga Ombudskap wid Riksmöten , sä torde et Swenstt Ofwerhus eller Niddarehus, bast sä kunna danas och organiseras, at iso til Loo Riddersmän maldes utaf Adeliga Innehafware af Frälseoch berustade Säterier, af Ra och Rörs eller Jnsockne-hemman, samt af Frälseoch Frälse Skatte-hemman til Riksdags-Fullmägtige för Adels-Ständet wid hwarje Riksmöte. Til följe af uprättade Wallangder uti Länen, kunde 150 til 200 Mantal förenas, hwilkas Innehafware walde til Representant en inom Distrietet bofast man af Adelig Att, ware sig Grefwe, Friherre, Riddare eller WapneSwen. Bistoparne synas sä mpcket mera böra förenas med Adeln, som det af älder sä brukligt warit, och hälsas ännu af Konungen, wid högtidliga tilfällen, salunda sammanblandade: Grefwar, Friherrar, Bistopar, Riddare och Adel; och äro Präses i Stockholms Consistorium och Superintendenten i Carlskrona, Bistoparnes wederlikar.
N:o 153. R. St. underdån. Skrifv. X:o 186. Sala silfververk, angående dess återgång till Statens disposition. Motion N:o 46. Stats—Utsk. Utlåt. N:o 109. R. St. underdån. Skrifv. Sandels, angående pension åt enk?.n efter Häradshöfdingen Knut W ilhelm. Motion N:o 181. Stats-Utsk. Utlåt. X:o 153. R. St. underdån. Skrifv. Schéele Frans Angust Berzelins von, Motion N:o 138, angående förhöjning af Provincial-läkarnes löner och anslag till aflöning för 24 förste Provincialläkare. Stats-Utsk. UtJåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. Motion N:o 139, angående ordnandet af Lazarettsoch Kurhusväsendet i Riket. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 11. R. St. underdån. Skrifv. X:o 24. Motion N:o 140, angående anvisande of årliga anslag till Simlärarne F. A. Gjörcke och J. Larsson. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. Schewen, Axel Wilhelm von, Motion N:o 249, angående pension åt f. d. Kapi tenen Friherre Eugéne von Vegesach. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. R. St. underdån. Skrifv. Schmidt, Friherre Carl Johan Georg af, Motion N:o 81, om ändring af Bevillnings—stadgan uti § 7, mom. 2. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 9, Utlåt. N:o 14 samt Mern. Nlis 16 och 21. R. St. underdån. Skrifv. N:o 210. Motion N:o 82, om tillägg uti Bevillnings-stadgan. Bevilln.-Utsk. Be tänk. N:o 9, Utlåt.
Väl säger den 81 § Reg-F., att Const.Utsk. åligger att icke föreslå andra ändringar i grundlagen, än sådane, som äro högst nödige, nyttige och möjlige att verkställa; men det är naturligtvis Utsk:s ledamöters egna opinioner, som ligga till grund för deras öfvertygelse i della afseende. RiksSlm kunna deremot vara af andra tankar; dock utan att i afseende pä desse olika tankar kunna besluta förr, än vid påföljande riksdag, eller synda de emot grundlagens hud. Allt hvad R. o. Ad. således fiir närvarande i denna sak kan göra, är, att besluta att, eftersom ingen sammanjemkning emellan Ståndens olika beslut kan äga rum, så kommer Const.Ulsk:s förslag, sådant det blifvit nfgifvet, att hvila till grundlagsenlig behandling lill nästa riksdag. Frih. Raab, Adam Christian: Det vill visserligen sy nas mig likgilltigt hvad beslut R. o. Ad. nu går alt fatta, dä i alla fall tiden för riksdagens slut är så nära, att sannolikt nå 10 H. 7S 618 Den 21 Maj. gon följd deraf icke torde vara att förvänta, åtminstone icke någon sådan, som, efter hvad jag förmodar, vi alia skulle önska, nemi. att få ett antagligt förslag uli ifrågavarande hänseende hvilande till nästa riksdag; men då Frih. Cederström har bestridtHr Lagerhjclms yttrande, som var, att de beslut, som de särskilda RiksStm i denna fråga fattat, skulle kunna sammanjemkas, så tillåter jag mig yttra den mening, att dessa beslut verkligen, om Const.Utsk. velat, hade kunnat sammanjemkas på det sätt, alt 2:ne Stånds mening i afseende på sältet för representationens ombildaude, hade fått göra sig gällande i den ena kammaren och de andre 2:ne Ståndens i den andra kammaren. Men detta hör nu icke hil; hufvud fråga n nu är, hvad vi hafva att göra? Jag får då förklara, att ehuru önskvärdt det kunde vara, att få ett förslag hvilande på R.
Marcks von Wurtemberg hufvudsakligen anfört, hurusom, inom ett embetsverk af beskaffenhet sorn. det förenämnda, hvilket till följd af sin natur måsto beröra så mångfaldiga punkter af Statens så val inre som yttre förhållanden, esomoftast förekomma beräkningar, hvilka, synnerligast med afseende på de utomlands allt större praktisk vigt och intresse vinnande frågor, sorn hcmfölle under den specielt politiskt-matematiska kalkylens område, toge i anspråk mindre allmänna matematiska insigter, likasom det jemväl för tillförlitligheten och noggrannheten af do talrika från embetsverket utgående data och sifferuppgifter, hvilka just genom nyssnämnda egenskaper finge sitt egentliga värde, vore af obestridlig nytta, för att icke säga nödvändighet, att embetsverket hade i sin tjenst anställd någon, som det ålågo att i detalj öfvervalla och i möjligaste måtto tillse noggrannheten af såväl d,e särskilda methoderna vid, som utförandet utaf de inom embetsverket förekommande beräkningar. På grund häraf och under åberopande af exempel i förevarande hänseende från statistiska embetsverk i främmande länder, såsom England, Preussen, Sachsen m. fl., bar motionären föreslagit, att för ofvan antydda ändamål måtte jemväl vid den bär i riket inrättade Statistiska Central-byrån antagas en särskild tjensteman under benämning, “kalkylator" samt för denna befattning å Central-byråns slat uppföras en årlig aflöning af 2,000 R:dr, dock med rättighet för tjenstens innehafvare, — som, derest framställningen bifölles, sålunda komme att i lön erhålla 1,000 R:dr mindre, än som blifvit af Kongl. Maj:t, angående öfriga vid samma embetsverk anställde tjenstemän föreslaget, — att deremot åtnjuta motsvarande minskning i afseende å tiden för den dagliga tjenstgöringen, äfvensom att tillika innehafva annan tjenst.
Det öfverensstämmer icke heller med Svenskens lynne; han vill pröfva och moget eftertanka, innan han godkänner hvad oförsökt är. Och bevare oss Gud ifrån allt nyhetskrämeri och detsammas predikanter; ifrån alla förändringar, som icke äro fullt erkända förbättringar, samt således äfven ifrån det af Const.Utsk. nu framlagda förslag till national-representationens ombildning! Frih. Hamilton, Hugo: Det har visserligen någon svårighet med sig att två dagar sednare besvara anmärfen.-r, som blifvit gjorda i ett föregående plenum; ty dels äro icke de tillstädes, hvilka gjort anmärkntna, och dels hafva icke alla de svaromål, som afgåfvos på föregående anföranden, Den 19 April f. in. stannat i R. o. Ad:s minne; men jag måste underkasta mig detta, och anhålla att med några ord få bemöta de inkast, som blifvit gjorda mot det förslag jag framställde i början af föregående plenum. Flere värde talare fästade sig hufvudsakligen vid sjelfva grunden, hvarpå jag stödde min öfvertygelse, nemi. att 56 §:n Reg.Ftn mäste äga gällande kraft. Deremot anfördes emot dess betydelse i allmänhet, rörtde Const.Utskts förslag, sådana som de vanligen inkomma, att R. St. hafva genom praxis af föreg:de riksdagar och genom Const.- Utsk:s dertill gifna bifall afgjort den frågan, att R. St. kunna, bredvid och med förbigående af ordalagen i 56 §:n Reg.F:n, förkasta frågan vid första riksdagen. Jag vill icke ånyo upprifva den många gånger genomförda striden. Jag vill blott hafva äran nämna, att för min öfvertygelse kan ingen praxis blifva gällande emot hvad grundlagen bestämmer. Jag tror att hela vårt samhällsskick beror derpå, att grundlagens bud orubbligen efterlefvas, så länge grundlagen finnes qvar; så att icke någon af partiers öfverlägsenhet åstadkommen praxis bredvid grundlagen må göra sig gällande, emedan sådant småningom kunde leda derhän, att vi ägde en grundlag på papperet, som vore af ingen betydelse, och en annan i praxis, tolkad efter partiåsigter och opinionens vindkast för dagen.