Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter en sådan beräkning, skulle hammarskalten för redan beviljadt smide, med afdrag för frälsefriheten, uppgå till nära 5,789 Skepp, och således, då denna inkomst för närvarande är i Statsregleringen beräknad till 6,000 Skepp., icke fullt motsvara det erforderlige beloppet; men det är icke något tvifvel, att ju den verkliga tillverkningen betydligt öfverstigit, livall här är beräknadt lill beskattning, då, lill följd af hittills gällande lagstiftning om smidesi allen, sällan annat smide kommit i fråga alt beskattas, än det, sorn blifvit vågfördt och exporteradt, så alt man föga torde misstaga sig, om man anser, att åtminstone största delen af det inom Riket förbrukade stångjärnet varit skallhult. Efter den frihet för lill verkningen, som till en del redan är medgifven, och än ytterligare torde vara alt förvänta, i anledning af det derom till Rikets Ständer framställda serskildta förslag, lärer det sällan komma i fråga, alt tillverkningen undanhålles från beskattning, och om tillverkningsuppgifterne underkastas granskning af hvarje orts Taxerings-Comitee, kan derå beredas en controll, som åtminstone är tillräcklig att förekomma underslef af någon betydande inverkan på beskattningens belopp. Under sådan förutsättning, våga Utskotten antaga, såsom fullkomligt säkert, alL redan af de vid befintlige Bruken skall, efter den ifrågavarande beräkningen, i hammarskatt ingå ett belopp, som fullt motsvarar och troligen öfverstiger, hvad i Stats-Regleringen är påräknadt, och i en foga aflägsen framtid torde en betydligt ökad inkomst vara att förvänta, i den mon rörelsen utvidgas, till följd af deråt gifven vidsträcktare frihet.
Det är nemi. icke utan exempel att personer af blott kitslighet, och för att göra andra skada, sökt tvinga dem till konkurs, ehuru deras affärer icke äro i den ställning, att de behöft göra den. Då tyckes det verkligen vara hårdt, att en person skall kunna sättas i konkurstillstånd, endast det faller en af hans borgenärer in att yrka derpå. Det är således icke utan giltiga skäl, som mitt förslag i detta afseende blifvit afgifvet. För öfrigt finner jag LagUtsk. fullt berättigadt att, i händelse Utsk. anser några mindre förändringar i konkurslagen stå i omedelbart sammanhang med min motion, ex proprio motu framställa förslag derom. Jag tror likväl att dessa förändringar icke tarfvas, utah att motionen ganska väl kan bifallas sådan den är, utan att begå någon inkonseqvens, och att den skulle både medföra ganska många fördelar och hindra många orättvisor. Jag yrkar fortfarande återremiss. Gr. Sparre: Det är visserligen sannt att Utsk. kan, då en motion är ofullständig, vid jemförelse med andra lagrum, äfven förändra dessa sednare, och Utsk. gör detta ganska ofta, men då Utsk. icke ansåg den ifrågasatta förändringen nödvändig, såsom jag redan tror mig hafva bevisat, ansåg Utsk. icke eller nödigt att verkställa de förändringar som skulle, derest förslaget vunnit Utsk:s bifall, varit erforderliga. Jag rår, för min del, icke för, om en eller annan domhafvande icke följer konkurslagens föreskrifter; men hvad jag tror att äfven Hr Dalman måste medgifva, är att konkursansökning kan uptagas äfven af domhafvande, och att konkursen är börjad då ansökningen är uptagen. Detta är solklart, ty om Hr Dalman behagade genomläsa 8 § konkurslagen, torde han finna att den lyder så: »Konkursen anses börjad när gäldenärs afträdesansökning uptagen är», men icke, såsom Hr Dalman citerat, »af Rätten» uptagen är, och om Hr Dalman genomläser 4 § 1 kap. konkurslagen, står der uttryckligen, »att uptagningen kan ske af domhafvanden».
Att ej dessa tjenstemän skulle blifva satta i tillfälle att åtaga sig de nyssnämnde befattningarne, har jag svårt att fatta. Jag skulle således hafva trott, att Utsk:t gjort riktigast i att upgöra en beräkning, till hvilket belopp det ansåg dessa tjenstemäns löner böra upgå, och sedan uptaga hvad de hade i inkomst, inberäknadt tvänne månaders riksdagsarfvode, ty till denna beräkning lemna våra Riksdagars längd, fördelad pr år, full säker grund. Vid denna anmärkning vill jag dock mindre fästa mig, emedan jag ej häfver något emot äfven högre löneinkomst än den Utsk:t beräknat, enär denna måste bidraga att åt Riddarhuset försäkra dugliga tjenstemän Den andra anmärkningen är af vigtigare beskaffenhet.
Afsigten med denna min anmärkning har ingalunda varit att mot Hr Gr:n rigta någon förebråelse, ty jag vet alltför väl, att i statshandlingar en öfverordnad person ofta måste lita på de underordnade; men jag har dermed blott velat visa de personer, som i allo anse ifrågavarande förslag för ett mästerverk af ofelbarhet, att man likväl deri kan finna ett och annat bevis på partiskhet, ofullständighet och misstag. Den nya organisationens trädande i verket är föreslagen att ske den 1 A pril nästkommande år. Det förefaller mig högst besynnerligt, att man redan nu bildar den korps, som skall tjenstgöra på »Ljungsteds N:ris 1, 2, 3 och 4», då dessa båtar ännu icke äro byggda. Denna brådskasynes antyda, att man vill begagna sig af de gynnsamma konjunkturerna hos allmänheten, för att drifva igenom ett förslag, om hvars nytta man ingalunda är säker. Jag minnes ännu från min barndom, att jag hörde talas om en person, vid namn Archimedes, som sagt: »gif mig en punkt utom jorden, och jag skall rubba den ur dess läge», men det ser ut, som om man härvidlag följt ett alldeles motsatt förfaringssätt. Jag vet att de åsigter, jag nu framställt, skola afgöras i en tidpunkt, föga gynnsam för desamma, då, till följe deraf att vi förkastat det hvilande representationsförslaget, mången representants omdöme skall blifva benäget att följa åsigter, som framstälts af den ministére, som framlagt representationsreformen, men jag vet äfven, att om man har en fast öfvertygelse om hvad som länder till fäderneslandets sanna bästa, så bör man också vid hvarje tillfälle, både i tid och otid, framhålla det.
SD. 8öredrogs a nyo Stats-^Utstottets den i?:de siftledne pa bordet iagde Betänkande, i anledning as Kongl. Maj:ts Naoiaa Proposition^den c:te Junst 1812, om nödwandigheten af en Stuteri-inrättning i Skane, samt att de i Malmö-hus Län belägne Flyinge och Dahlby Kongsgården: dertill maga anwändas; och da derwid sadana anmärkningar gjordes, som ansagos hindra desi antagande. beslöt Högloflige'Ridderstam och Adeln att samma Betänkande, atföljdt af detza anmärkningar, till Stats-Ukstottet ffulle återremitteras. k-t supra. Lx krotocollo, 8> 1 vsrstolpe. Utdrag af Protscollet, häller bos Högloft. Ridderstapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen t örebro -en »8 Julli 1812. S. D. ^öredrogs a nyo och bifölls Allmänna Beswärs, och Economie-Utstoltets den 17 Julli va bordet lagde Memorial: r:o. Angående medlen till Folkets och Landets förbättring. 2:0. Angående utwagar till Fabrikernas upphjelpande i Riket m. m. z:o. Om upplifwande af Enstiften i Skaraborgs Län. Ut supra. kx ?rotocollo, 6. 8 i 1v erstol ps. Ut - 1866 Den 18 Julik. Utdrag af prstocollet, hällkt hos HZglsfl. Ridderstapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro d^n i8 Julii 1812. S> D. 8öredrogos a nyo och biföllos följande Stats-Ucstottets den i? sistledne pa bordet lagda Betankanden: i:o. Angående Allmänna Magazins, inrättningens förwaltning. 2:0. Angående Contoirs-Skrifwaren I. G.
Skrifvelsej N.-o 1841 3 §:n Handels-Balken, för måtts eller vigts förfalskande af den, som är förordnad att dem rätta och märka, bestämda straff af lifvets förlust, dels icke påkallas af beskaffenheten utaf sjelfva brottet, som ej är så groft och samhällsvådligt, att det icke med mindre sträng påföljd borde kunna försonas, dels ej eller är förenligt med de mildare grundsatser i brottmåls-lagstiftuingen, som under senare tider i allmänhet gjort sig gällande; vid hvilket förhållande Rikets Ständer ansett, för detta fall, böra, med dödsstraffets upphörande, i stället väljas bestraffning med ärelöshet och fäslnings-arbete under vissa år, såsom närmare öfverenstämmande med de grunder, lagstiftaren ej mindre i öfrige delar af nyssnämnde Gap. i Handels-Balken, än ock i MissgerningsBalkens 8 Cap. följt vid utsättande af straff för andra förfalskningsbrott af gröfre art. Härjemte, och sedan Rikets Ständer uti aflåtne underdåniga skrifvelser, i fråga om inskränkning i spö- och ris-straffens användande samt om uppenbara kyrkopliktens och stockstraffets afskaffande, sökt ådagalägga olämpligheten och skadligheten af skamstraff samt va närande och vLterst stränga kroppsstraff, hafva Rikets Ständer fastat uppmärksamhet derpå, att genom Iiongl.
Prut. 1840 och 1841. 4 Sami. 1 Afd■ 3 liand. 53 Käft. X Stats-Ulshotlets Memorial, N:o 5g5. fyllnadssumman blifvit bestämd för år 1841 till r,6o8 5o© H:dr samt för år 1842 oell framgent lill 1,^05,500 R:dr, blifver deraf en följd, alt det belopp, som af den 1841 ocb 1842 inflytande Bevillning måste lör RiksgäldsContoirets utgifter användas, ökas utöfver Utskottets förra beräkning, för år 1841 med ^63,3io: och för år 1842 med 36o,3io: hvarigenom Hell A11 n ingen af nyssnämnde Bevillningsmedel ocb följaglligen tillgångaine för extra Slats-regleringen minskas med motsvarande belopp 823,620: så att tillgången numera endast kan beräknas till 5,47>>74^ &• De å Extra Stats-regleringen beviljade anvisningar äro följande-: Anslag Till Försvarsverket till lands: Till Ridoch Anspanns-persedlar för Artilleriet 24,000: „ eompletlering af Beväringsmanskapets beklädnads-för råd 3o.ooo: „ d:o d:o för ytterligare 5oo man . 3o,8i4-*22. 4- „ Gevärs-tillverkningen . 25o,ooo: „ Waxholms befästning 200,000: „ Carlsborgs fästning 200,000: * befästningar vid Carlsten och Carls k, oua . 160,000: 894,814: 22: 4, Till Försvarsverket till sjöss: Till Bomb -canoner ... 4°>°00: — —■
Stockholm den i6:de Mars iZio. Pä Högloft. Ridderstavets Pä Högwördige Präoch Adelns Ledamöters ste-Ständets Ledamö wägnar ters magnar L1L68 Tingstaclius. Pä Wällofl.Börgare-StänPä Hederwarda Bönders Ledamöters de-Srändets Ledamö wagnar ters magnar Lnxel. Ericsson. kröclslius. Af - 1022 Den 2Z Mars. e. m. Afskrift. Utdrag af ?rokocol!et, hållet hos Riksens Högloft. StanderS Fullmägtige wiv Niksgalds-Lontoiret, den 8 Mars I8I0» S. D. Efter der Herrar Fullmägtige lätit sig föreläsas Högloft. Stats-Urskottets Utkast lil ln° stiuÄion för Oommi85.irierne i Riksgälds-Ooinoiret, jemte de i samma ämne, af Högloft.
Bäst lyckades enligt vårt förmenande hr Lundberg, hvilken gaf en nästan alltigenom god karaktär af drotset Jon Brunke, samt hrr Olsson och Nilsson som resp. konung Birger och^ Arvid Småländing. Hr Olssons utförande af den olycklige konungens roll var må hända ibland väl starkt färglagdt, men som sagdt på det hela taget rätt godt. Fru Julius drottning Märta var måttfullt hållen och fröken Sommars Eilisif en täck företeelse. Debutanten hr Ekelund som den unge Magnus Birgersson öfverraskade genom synnerligen vackert o c h tydligt uttal och för en nybörjare ganska lifligt och otvunget spel. Hr Ranft bör något moderera så väl röst som åtbörder. Iscensättningen är förtjenstfull. Skådespelet, som gifvits hvarje afton sedan i lördags, förtjenar tagas i betraktande. Nästa nyhet vid denna teater blir Johan Jolins bekanta » Mäster Smilh ». Den 5 sept. f. Hbg. Carmela. hända skall det synas sällsamt, att vi här göra anspråk på läsarens deltagande för något, som mer synes höra till ett dårhus ' memoarer än till daglektyrens brokiga område, Likväl tro vi oss våga räkna på detta deltagande m e d tanke på erfarenheten, att sann ( kärleks underverk ännu alltid varit nog starka att i fullaste mått fängsla läsarens intresse och medkänsla och att äfven den stränga vetenskapen ofta och gerna torde sänka herrskarstafven inför bevisen på hans allmakt. Den tilldragelse, jag vill omtala, passerade för tretio år sedan på en liten ö, som ligger i Medelhafvet ej långt från Sicilien och är på det yppigaste smyckad med en sydlig vegetations alla behag. Den enda pä ön belägna köpingen räknade vid denna tid ungefär två- till tretusen invånare och herbergerade utom dem tretill fyrahundra straffångar, till hvilkas bevakning var kommenderad en afdelning om fyrtio soldater, hvilken anfördes af en officer och aflöstes hvar tredje månad. Soldaterna förde på ön ett riktigt härligt lif. De hade, om man frånser fångarnas bevakning, några öfningsmarscher till det inre af ön och en smula excercis rent af ingenting att göra, och dertill var vinet, som man på platsen serverade, lika billigt som utmärkt.
Passeifolance, Mötes, om dess förlängande (se Mötes"). Penningebristens afhjelpande, utvägar derför . Pension för Kammar-Musikus Crusell • • Aterremiss —• —* Eandskamererarcn Selling Generaler (se Gcncralitets-Staten). Commissarie!! Heyderichs Enka (se Hcyderich). Pensions-Cassa, Civil-Statens, anslaget derför (se Civil-Staten). — *— Arm rens, d:o d:o Pensions-1nr ättnin gen, Civil-Statens, Städ emes Embetsmäns delaktighet deruti (se Civil-Staten). Philipstad, om ersättning för Tullbctjentcs och deras Enkors underhåll ... Aterremiss Plilludden, lägenhet, Skatteköp deraf (se Norstedt). Pionnier-Corpsen å Wanäs, om dess förbättrande Planpenningar, förhöjning deri till Öflandehults hemman w om ändring i grunden för deras beräkning Aterremiss . * Plittorps hemmans användande till Boställe för Häradsskrifvare (se Boställen). Ploglag, om ändring till vintervägars underhåll Pocket, Fabrikör, dess förlagslån — —• anmärkning mot beviljandet deraf Police-Författning för Städerne .. Portoafgiften för Inrikes Brefvexlingen Aterremiss . , • "Votcrings-Proposition . Förstärkta Stats-Utskotlcts Memorial Riks-Standens Beslut. Undcrd. Skrifvelse. RiksdagsBeslut. Ridd. o. A. Prestestånd. BorgareSt. BondeStind. —’ —> om yrkad nedsättning deruti för utrikes gående Bref (se Brefvexling}. Porto^Franco-inrättniug pä Gottland (se Frihamn). Postinrättningens reglerande i Riket Atcrremiss Postmedlen, deras beräknande Postverket, angående i dess räkningar balancerade skulder och fordringar .. ^ dess aflöningar och omkostnader
(JM 67). 1854 den 28 Juli anmäld genom Finance-Departementet och meddelad Landtförsvars-Departementet i nedan omförmälde punkter. 1854 den 5 Sept. genom Landtförsvars-Deparlemenfet föredragen och a) då, hvad beträffade Rikets Ständers underd. anhållan om meddelande af den Nådiga föreskrift, att betalning skulle till Kronan erläggas för krut, som till underlättande af arbetsföretag utaf allmän beskaffenhet från kronans förråd utlemnades, Kongl. Maj:t under sednare tiden vanligen i Nåder förordnat, att för krut; som i sådant ändamål beviljats, betalning skulle äga rum, fann Kongl iYlaj:t Rikets Ständers underd. skrifvelse i denna punkt icke föranleda annat förklarande, än att Kongl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 25 Om härvid i första rummet fästes afseende på det ifrågavarande läroämnet» omfång och beskaffenhet, så torde det vara nogsamt bekant, att såväl inom naturvetenskaperna i allmänhet, som uti de särskilda grenar deraf, hvilka innefattas under benämningen fysik, hafva på de sista årtiondena så betydande framsteg vunnits och så utomordentligt vigtiga upptäckter egt rum, att ämnen, som förr, under vetenskapens dåvarande ståndpunkt, kunde af en person omfattas och behandlas samt tillhörde en och samma afdelning af naturvetenskaperna eller en lärostol vid akademierna, sedermera måst, i anseende till deras städse vexande omfång, från hvarandra skiljas och fördelas på flere vetenskapsidkare, för hvilka ändock mången gång svårighet möter att kunna öfverse och sammanhålla det alltid tilltagande området för deras forskningar. Detta förhållande, som vid en blick på utländska vetenskapliga samfund och läroanstalter visar sig särdeles framstående, har dock äfven i vårt land, fastän ofta sent följande spåren af större nationers erfarenhet, redan länge varit märkbart och frambragt enahanda verkningar, såsom hvar och en lätt kan finna genom en jemförelse af de för naturvetenskaperna afsedda institutioners och lärareplatsers antal och beskaffenhet vid olika tider.
Jag medgifver visst, att, om Hr Stjernsvärd upställer jemförelse mellan 1 rdr och en enhet af ett varuvärde, t. ex. af ett skålp. kött eller något dylikt, skilnaden ej blir betydlig: men det är här ej fråga om en rdr; vi måste taga i betraktande, att 'vi hafva 030,000 rdr, sorn skola jemföras med de varor, som 1823 och nu för tiden kunde för samma belopp bekommas, och då tror jag, att en så betydlig skiljaktighet kommer att upstå, att t. o. m. differensen skall vida öiverskjuta den summa, som utgör skillnaden mellan Hr Stjernsvärds och StatsUtsk:ts förslag. Jag anhåller fortfarande om bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Bonde, Knut: Jag var ännu icke kommen, då di skussionen i förev:de ämne tog sin början, men jag har af mina grannar blifvit underrättad om, att Gr. Anckarsvärd gjort den hemställan, att i R. o. Ad:s beslut borde som tillägg till StatsUtslcts framställning uptagas dessa ord: »det " täcktes K. M:t hädanefter som hittills med samma frikostiga omvårdnad, som Dess Höge Företrädare, understödja K. Theatern.» Hvarför jag yttrar mig i denna fråga är derföre, att jag nära nog anser densamma röra min egen person, eller om jag så får säga vara »un fait personel», emedan jag i betydlig mån bidragit till K. Theaterns skuldsättande. En aktad talare, och för öfrigt min utmärkte företrädare i chefskapet för K. Theatern, har redan vidrört detta ämne, men jag har ej haft tillfälle att höra mer än slutet af hans anförande; jag vet således ej, om den värde Frih:n ingått i någon speciel granskning om K. Theaterns ekonomiska förvaltning under sednare tider, hvarföre jag vill med några ord vidröra denna omständighet. Kongl. Theatern erhöll under Carl XIV Johans regeringstid 36,0 00 Bdr Bko af Ofvil-listan, oberäknadt det anslag af 4000
Loiags, uttrker in-egrr/me^ skuld, 240,000 L:dr L:co, om afskrifning ak liviiken skuld X. lilli Leliagat alläta Xäd. proposition, sorn ldikvit till Ultskollen remitterad. ^emkör man resultaterne ak den nu anställde granskning öfver Lanken; närvarande ställning med ds orsaker, livilka, enligt Ilistoriens vitsord, under längst sörllutna lider väl lat oredor i Likets penning'väsende oell salunda luddat grundvalen för ali mänt oell enskildt välstånd, Kan man ej undgå inse vodan »k det under sednare lider följda systems ak anvisningar ä Lanken till lrvarje mer eller mindre gazneligt företag, eller ZterlräliL dea önskan, att alvea för Statens egna 8tstsocb Larico-Litskottens bebok anslag ä Länkens Lapital-tillgängar kunds kör det tillkommande i allo undvikas. Likväl sälmsn bärvid ej glömma att bändelser kunna inträlfa under bvilka uppi ätlbällandet ak Rikets sjelkständigbet eller akvärjandet ak bokande olyckor koröra kör ögnablicket användandet ak betvdligare summor, än att desamma Irunna ak 8latsVerkets tillgängar kallas; men Qvillra böra sk k. 8t:>- vid bvarjs Liksdag kör dylika bändelser afsätta? ocli ansia?. ltled nödig uppmärksambet bära ocb dä ak ds, uti 60 §.
Uti domstolarnes pro t. finnes intaget livad som för parternes säkerhet kan vara af nöden; och hvarföre skola då parter för återbekommande af handlingar, som de en gång utlöst, vara underkastade en utgift, som är drygare, i samma mån det är en högre auetoritet, hvarifrån man vill utbekomma handlingen. De betänkligheter, som de atlie siste talarne anfört, finner jag icke vara af den betydenhet, att jag kan frångå mitt yrkande att betänk, måtte till Utsk. återremitteras Hr Hjerta: En värd talare har visserligen på ett upplysande sätt oinförmält, alt min motion i dess inskränkta omfattning icke kan vara af så stor nytta, som om den gällde alla handlingar utan undantag; men just deruti, att fråga icke är om andra handlingar än sådana, sorn, derest så erfordras, kunna erhållas hos den auetoritet, från hvilken de blifvit utlösta, torde finnas ett skäl, hvarföre vådan icke är särdeles stor att utlemna dylika. För den händelse likväl att LagUtsk. icke skulle finna sig böra frångå sitt yttrande i hufvudsaken, anhåller jag att Utsk. åtminstone ville föreslå Ständerna att besluta ett stadgande, hvarigenom parter befriades från skyldigheten att uti revisionssaker återköpa sådana handlingar, som äro till öfverrätter inlemnade och skola insändas till K. M., och som de 1111 måste lösa ined 2! sk. btco arket, oberäknadt stämplade papperet, utan att dock llofrätlerne behållit några afskrifter deraf. Detta är en kostnad, som icke kan försvaras och i min tanke bör försvinna. Hr von Hartmansdorff, Aug.t Jag anhåller att få förena mig med Hrr Gunther och Dalman. För ett måls grundliga pröfning erfordras ofta att se originalhandlingarna. Det gifves äfven andra, än de af Hr Gunther nämnda fall, då tillgång till originalhandlingarna erfordras, nemi. då underskrifter bestridas till deras riktighet. I frågor om fatalier, är det jemväl nödvändigt, att se originalhandlingarna, för att vara förvissad, det allt tillgått såsom vederb. uppgifvit.
Dessutom lärer den n.v. konjuncturen visserligen kunna åberopas såsom skäl för vissa artiklar, synnerligen för öfverflödsoch modevaror, som icke af den större allmänheten förbrukas, utan endast köpas af de rikare. Tror man det vara nödvändigt, alt pä dem bibehålla den höga tullen, sä må man göra det; jag anser en nedsättning äfven vid dessa ej farlig; men här finnes en annan artikel, som är lifsförnödenheter. Jag skulle tro, att konjuncturen alldeles icke är emot tullnedsättning å dessa, utan tvärtom; ty man må väl icke påstå, att vi skola blifva öfversvämmade med mat, derföre alt verlden är i rörelse och derföre, att man botar med krig och örlig, dä tvärtom sådane varor väl behöfvas och förbrukas företrädesvis i alla de länder, som blifva skådeplatsen för slika tilldragelser. Här äro flera talare, som veta, att det icke kan tillverkas tillräckligt inom landet af många sådana förnödenhetsartiklar, och detta har vid flere riksdagar varit medgifvit af sjelfva fabriksintresset, af klädesfabrikörer och flere. Det är ganska bekant, att om vi icke här skulle införa mera kläde än som tillverkades af våra fabrikanter, så skulle vi icke kunna kläda oss, utan till hälften komma i natur-tillstånd. Jag anser det derföre vara en gifven sak att det som icke i tillräcklig mängd tillverkas i våra fabriker, nödvändigt skall importeras. Jag har samma erfarenhet som Frih. Raab, att i hvilken stad man kommer, ser man utländskt kläde, hvilket är någon gång bättre än det inhemska och någon gång sämre. Af födoämnen veta vi, att bär införas åtskilliga sorter och man kan väl icke anse tjenligt, Den 31 Maj f. m. 207 all låta folket svälta, således måste desse artiklar komma in för att fylla hvad som brisler. Jag kan icke begripa, huru, då man noga eftersinnar dessa sanningar, man kan vilja sätta sig emot att sådana saker skola komma in. Ar man då mera belåten att de inkomma tullförsnillade och lurendrejade än att de komma in på laglig väg?