Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nationalkassan 20) Genom Grosshandlaren Silfverbergs testamente har inrättningen år 1854 er 21) Genom testamente af Grosshandlaren Silfverberg har sällskapet år 1854 erhållit l 60 Utgifter år 1855. t» d OjoCJQ 3 2 cl fastighetsvärde ar 1855 i Stockholm. Kapitalbehållning vid 1855 ars slut. Inkomster år 1855. Pensioner och underhåll in natura. ) dito dito mm) Riddarholms Tillsammans 22) Utom ofvannämnda kapital, är under direktionens förvaltning ställde 2:ne fastigbokfördt värde, som år 1858 inbringade 1,847 U;dr banko. Under loppet af sammanlagdt belopp af 46,000 R:dr banko. Ii Fastighetsvärde år 1855 i Stockholm. Kapitalbehållning vid 18S5 års slut. Inkomster år 18S5. Utgifter år 18S5. Underhållstagares antal år 18S5. Pensioner derhän in och unnatura. Il:dr 32 sk. och den andre utan 1851—1855 hafva, genom särskilda testamenten, donationer blifvit gjorda till ett 72 IV. Öfriga pensions-inrättning ar i Hufvudstadens till hvilka i allmänhet dei - si] Allmänna enkeoch pupillkassan b) Arméens pensionskassa 23) Arméens enkeoch pupillkassa 24) c) Civilstatens pensionskassa 23) 4. Tjenstemannafonden . 2. Allmänna enkeoch pupillfonden 3. Enskilda enkeoch pupillfonden d) Pensioner af postmedel e) Kongl. Konvoj-kommissariatet f) Tullstatens enskilda pensions-inrättning g) Bankostatens enkeoch pupillkassa 23) h) Enkeoch pupillkassan vid Rikets Ständers Riksgälds-kontor i) Enkeoch pupillkassan vid Stockholms stads verk k) Jernkontorets tjenstemäns enkeoch pupillkassa l) Kongl.
Detta är redan yttradt förut, och jag instämmer således deruti; men jemte denna förklaring ber jag få säga, att jag icke har afseende på några personligheter. Jag äger tillräcklig kännedom om de förhållanden, som ledt mången i det politiska bryderi, hvaruti de sig befinna, för att icke rätt uppskatta ställningen inora den spher der de handla. Jag hyser en skyldig högaktning för deras öfvertygelse och redliga vilja att handla lill fäderneslandets båtnad, men jag afskyr den lära de predika, hvilken ovillkorligen, efter min öfvertygelse, skall leda till fosterlandets ruin, genom monarkiens störtande. Det är på denna bana man vill leda R. o. Ad., det är på den, som åtskillige representationens medlemmar vandra, och då man säger, Dea S F e b r u a ri. f. m. 1S9 att det vore orätt af R. o. Ad. att vilja motsätta sig en lagstiftning, som den stora massan af nationen, d. v. s. BondeSt. önskar, så får jag deremot förklara min fasta öfvertygelse vara den, hvilken jag grundar på någon inhemtad kännedom, att största delen af detta BondeSt. skall välsigna R. o. Ad., om det bevarar den gamla arfslagen, oaktadt den rådande öfvertygelsen i detta fall hos BondeStts nuvarande representanter. Man har förundrat sig deröfver, att, då arfslagarne finnas intagna i allmänna lagen, man det oaktadt anser dem vara af privilegii natur, och, säger man, de kunna så mycket mindre vara det, som Konungen vid promulgationeu af 1734 års lag förklarat, att allt hvad som hörer till privilegier icke finnes der intaget. Detta kommer deraf, att arfslagarne icke uteslutande angå vissa Stånd, utan deras bosättning i stad eller å landet; men som R. o. Ad. ovedersägligen haft sina arfslagar före den skrifna lagen, och de således icke bero af densamma, utgöra de rättigheter, hvilka blifvit af grundlagen omgärdade. Helt annat är förhållandet med arfsrättens stadgande för PresteSt. i dess privilegier.
Propom i allmänhet vara vida bättre och redigare upställd än Utslcs förslag, enär den förra uti en enda § under 15 särskilta mom:r upräknar de allmänna arterne af bedrägeri, hvilka man deremot så godt man kan får upleta i en mängd särskilda §§:r af Utsk:s förslag. Den enda väsendtliga anmärkn. jag har att göra emot den K. Propos:n är den, att uti upräkningen i 24 §:n af bedrägeri-arterna bordo intagits ytterligare tvenne arter, som nu förekomma i särskilda §§:r, nemi. den 28 och 30. Jag slutar med att förklara, att ehuru jag således anser LagUtsk:s s. k. omarbetning temligen misslyckad, vill jag dock ej fortsätta min anhållan om återrerniss å hela denna del af förslaget, ty då Regeringen sjelf öfvergifver sitt förslag, torde det ej löna mödan för en enskild riksdagsman att försvara detsamma; hvarförutan jag anser mig böra tillkännagifva, att i den speciella tvisten emellan Frih. af Ugglas och Hr v. Koch samt Gr. Sparre jag för min del anser den sistnämnde hafva framlagt de hästa skälen. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., i ani. af Hr v. Köchs yttrande i afseende på rubriken, erinrat att R. o. Ad. redan i förra plenum beslutat att med pröfningen af rubrikerne skulle anslå tills författn:sförs!aget blifvit genomgånget, blef propos. lill bifall å förenämnde § framstäld och besvarad med starka Ja, jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. § 23. Hr von Koch: Jag anser mig böra erkänna, att LagUtsk. åstadkommit en förbättring uti det förslag K. M:s Propos. innefattar, genom den s. k. grupperingen af de brott eller förseelser, som i förslagets sednare afdelning finnas uptagna. Skälet, hvarföre jag anser denna gruppering utgöra en förbättring, är det, Den 31 Augusti.
Utdrag af Prokocollet, hällit i Högloft. Ridderskapets och Adelns Plenum den 12 Februarii I8lc>. S. D. Företogs till ftukeligt afgörande det af Constitulivns-Utskoktet inlemnade, den i December pä bordet lagde, och den 8 i samma mänad återremitterade Förslag till Tryckfrihets - Lag, jemte Utskottets i Memorial, som den Z i denne manad uplästes, föreflagne förändringar och tilläggningar i berörde nroject, för öfrigt kemnade förklaringar öfwer i Riks-Sländen gjorde anmärkningar samt serskilt gjorde hemställande!: sä ival att wid nästkommande Riksdag mä pröfwas och afgöras, huruwida en sadan förklaring af 86 §. Regerings-Formen kan finna ruin, hwarigenom såsom tillåtlig och anbefald skulle fastställas en officiel censur af skrifter som under bestämd form urgifwas för ungdomens underwisning eller för den offenteliga Gudstjensten eller den enstilta andakten, som ock ait enar walet til! Ledamöter af Tryckfrihets-Commilteen kommer akt företagas en Arest deribland äfwen mätte utses; Och beslöt Högloft. Ridderskapet och Adeln att ofwanberör> de project till Tryckfrihets»Lag med de af Utskottet sed - Den i2 Zebruarii. 443 sednare förestagne rättelser och tillämpningar antaga och gilla, fann derjemte till Ukstotteks afgifne Förklaringar samt serstilte gjorde hemställanden sitt bifall lemna: Hwarom genom Utdrag af Protokollet de öfrige Respective Ständen skulle wänligen underrättas. Ult Luxra. Herr Larleton, Läuarö, Upläste ett sä lydande Dictamen-. Det är sä billigt förswara sina gärningar, att jag med full förtröstan till Högloft.
Ofta händer likwäl, at denna som andra klisoii-r icke fyllest instämmer med xraAi^usn: salunda kan latt inträffa, ak ^ioreurcn mera rättar sig efter tilfallet at winna, än efter Reglor och Sedlarnas derpå grundade xiLrsnrion; och at ct wida högre azio derpå beräknas. Wärst af allt är det, at desia förkastade Sedlar efter gammal mana säkerligen kommo at stadna pä de mindst förmögnas lott. Något kunde ds afhjelpas derigenom, at de til någon del singö mokragas uti Kronans upbörd: men da komme ater Kronan at oskyldigt widkämiaS en allt för dryg förlust, hwilket man wisierligen icke önskar. Af desia skäl sammantagna kan jag icke annat än pä det högsta afstyrka införandet of en art mynt, som allt ifra» sin första skapelse skulle hafwa för mycken likhet med Franska ^sfrgnsrernss stut. Inrättandet af en betydelig Discont-rörelse pä Lsnco-mynt, och desi utspridande til nagra af Riketö större Städer, är deremot en sä ganska nyttig sak, at jag af allt hjerta bifaller desi »verkställande. Förbudet af Silfwers brukande mäste wäl ock hafwa sin stora nytta med sig: önskeligt more, at mart igenom lampcliga medel kunde locka det in uti mynthuset, häldre än finna det undangömdc i skap, kistor, och kanske i jorden. Sadana äro mina tankar i detta amne-. Det kan wäl hända, at jag häruti som i annat blir nog ensam för det närwarande: men winden kan ändra sig; och dä kan det inträffa at jag sär rätt.
Hvar någon säker amorteringsfond då blefve att påräkna kan jag icke inse. En värd talare har yttrat, att skaileförenkligens afgörande bör föregå frågan om all jords bringande lill samma natur. Jag har redan förklarat, att jag icke anser detta behötligt; ty det är tydligt att om någon vill vela, huru mycket ett hemmans räntepersedlar i penningevärde utgöra för en längre tid, sä lägger han till grund medelraarkegängspriset för 10 är, hvilket man i fråga om skattefnrenklingen vid sista riksdag var så angelägen att antaga. Man får härigenom ett penningebelopp, hvarefter skatteförhöjningen med lätthet uträknas. Om man envisas (må det förlåtas mig detta uttryck, ty om man begagnar det emot mig, så får jag äfven bålla det till godo) — om, säger jag, man envisas, alt genomdrifva en skatteförenkling, med den häfstång, Gr. Liljencrantz nu framräckt, och Californien jemväl envisas, att såsom hitintills lemna guld i öfverflöd, hvarigenom priset på denna metall, och derjemte på silfver, nedtryckes, emedan det sednare derigenom blifver mindre behötligt i den allmänna rörelsen, så sitter man der med sin redbara skatt, sin silfverskatt, och bar vida mindre än man påräknat. Man skall icke smickra sig med falska förhoppningar, utan lill skattens mätare bibehålla matvaran, spannemäl och smör, m. m., hvilka hafva magen till värderingsman. Denne är och har i alla tider varit tillförlitlig, emedan hans behof alltid är sig likt. Derföre må man väl till färre förenkla de nuvar. mångfaldiga skattepersedlarne, men icke borttaga dem. Silfver oell guld äro öfverilödsvaror och falla lill intet, i den mån ymnigbeten deraf ökas. Men sådant är icke förhållandet med matvaror, emedan folkökningen stiger i samma mon utvägar lill bergning beredas. Man bar, såsom jag förra gången anmärkte, äfven talat om taxeringsvärdets användbarhet såsom beräkningsgrund för all jords bringande lill samma natur; men, Mine Hrr! hvilken orättvisa skulle man icke derigenom begå emot jordegarne?
Ehuru således de betänkligheter, som vid detta ämnes förra behandling bos Utskottet framställde sig, icke blifvit, genom de gjorde anmärkningarne hafna; har Utskottet likväl trott afseende böra fästas å den åsigt af saken, som synes råda inom de' 2:ne respective Riks-Slånd, dem frågor om utvidgad näringsfrihet närmast röra; hvarföre och då nyttan och lämpligheten af utsträckning i sågnings-rättigheten bero på en närmare kännedom om förhållandet med skogstillgången i olika orter, än som hos Utskottet kan förutsättas, Utskottet anser sig, med frånträdande af dess förra yttrande, böra i så måtto understödja motionerne i berörde afseende, att Utskottet tillstyrker Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t, efter föregångne undersökningar, om och i hvad inon skogstillgången i Riket må medgifva en utvidgad sågnings-rätt i Legooch Salu-sågar, täcktes åt denna näringsgren bereda all deri frihet i ulöfningen, som med så väl egande-rätlen, som nödig skogshushållning och redan befintlige Sågars bestånd kan vara förenlig. Beträffande åter Riksdags-Fullmägtigen Dahlbergs motion om ”rättighet för egare af Husbehofs-sågqvaru alt derå såga icke allenast det virke, ”hvaraf han sjelf vore i behof, utan ock hvad huns egna skogstillgångar derutöfver medgåfvo till försäljning samt således jemväl till afsalu”; så har Utskottet ej funnit skäl frånträda dess förra yttrande, hvarigenom ali åtgärd i anledning af denna motion blifvit afstyrkt. Hvilket dock till Rikets Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 7 Januarii i835. STOCKHOLM, i835, Uos J. A. W.vu,ue». Allm. 'Besvärsoch Oeconomie-VtsTcottets Förslag N".o lj-2. 1' N:o 142. Ankom till Exp.-Utsk. d. i5 Jan. t835.
Förhållandet tyckes endast hafva varit, att hon haft några mäktiga förespråkare inom Utsk:t, men sådant är icke för mig något tillräckligt skäl till bifall, och torde icke heller vara det för R. och Ad. Jag anhåller således om afslag på Utsk:ts hemställan. Gr. Sparre: Den siste värde talaren har frågat, hvilka synnerliga skäl förefunnes för att afvika från den eljest onekligen liktiga grundsatsen, att pensions-staten icke skall verka retroaktivt. Jag svarar med StatsUtsk:t, att afl. Landsh. Sandelhjelm i 5 6 år varit i statens tjenst och derunder ådagalagt utmärkta embetsmannaförtjenster. Åt en annan Landshöfdings enka äro på annat, ställe i detta Betänk, beviljade 1000 r:dr, och ändock kunde denne embetsmans förtjenster på långt när icke mätas med Sandelhjelms. Det är väl då icke billigt att dennes enka får åtnöja sig med 375 r:dr. Fordrar ej rättvisan, att man i något afseende höjer detta belopp? Ifrågavarande embetsman hade redan under krigsåren deltagit i krigen; han innehade sedan i många år ett af rikets nordligare län, med ytterst ringa lön, nemi. Jemtland. Derefter flyttades lian till ett annat län, också med obetydlig lön, och jag kan lemna vittnesbörd derom, att han i detta läns innevånares hjertan rest sig en oförgänglig minnesstod. Jag tror under sådana förh:den ej att staten gör någon stor upoffring, om den beviljar en tillökning af 225 r:dr i enkans pension. Hon får ändå ej något belopp, som motsvarar hvad en embetsman med hennes mans rang nu kan påräkna för sin enka. Jag vågar således hemställa, att R. och Ad. behagade lita på det bedömande af frågan, som StatsOtsk:t afgifvit, samt anhåller om bifall till dess förslag. Hr Montgomery: Jag tror icke att man med skäl kan påstå, att StatsUtskit här på något sätt förnekat den grundsatsen att man icke bör bevilja pensioner retroaktivt. Att åt vissa personer bevilja pensioner, hvilkas belopp bero af R.
Sjelfva auktionssättet var likväl icke i lag bestämdt, utan i följd af vedertaget bruk sådant, att först bjöds i uppslag, till dess en summa genom högsta hudet blifvit bestämd, hvarefter antogs en skälig afslagssumma, sorn minskades, till dess någon ropade: "mitt”, då begge summorna sammanlades och utgjorde köpeskillingen. Men enär detta auktionssätt emellertid medförde den olägenhet, att personer, okunnige, om hvad med afslag förstods, trodde hela köpeskillingen vara inbegripen i den utropade afslagssuraman, blef genom Kongl, förordningen den 29 November 1823 förordnadt, att, sedan vid utmätningsauktion å fastighet uppslagssumman, i brist af flera öfverbud, fastställts, afslagssumman bör tilläggas och sammantagna beloppet derefter afslagsvis utropas, till dess någon bjod ’’mitt”j eller summan nedgått tilt hvad först i uppslag fastställdes, äfvensom att, i fall under afslagsutropen två eller flere bjudare på en gång ropade ’’mitt", auktionen derefter borde endast desse bjudare emellan fortgå i uppslag och då blifvande högsta anbudet med klubbslag fastställas.
Och han förargar mig med det, så att jag är färdig att flyga i flint, och ändå kan jag inte låta bli att skratta åt honom hvar gång han kommer med det. Han tror alltid att han sjelf går i fara för ett sådant attentat å min sida. Och så är det så obehjelpligt komiskt när han vid den allra oskyldigaste fråga tvärstannar i sin promenad på golfvet och säger: ”ä vi nu der igen!” Och frestande kunde det visst vara att rita af honom, der han går omkring och pratar, än från den ena ändan af rummet, än från den andra, och ser så hjertinnerligen treflig ut med sin spanska hy, sin lilla figur och sitt tjocka stripiga hår, som är alldeles blåsvart och pekar i alla himmelens väder och hvaraf alltid några slingor slå sig ned i pannan, långa och sjelfsvåldiga. Det är det mest koketta sjelfsvåld jag någonsin sett, raffineradt kokett, så att en mindre misstrogen granskare icke skulle ta det för något koketteri alls. Och så har han ett par stora svarta mustascher, som sluka halfva karlen och se fasligt morska ut; och så har han ett par alldeles svarta ögon, som se så fredliga och godmodiga ut i jemförelse med mustascherna, och som ha långa, långa svarta ögonhår, som en qvinna kunde afundas. Det är tråkigt att vackra karlar icke kunna bli duktiga karlar. Om Meijer varit så svart som han är, och ful som stryk, då skulle jag tyckt bra om honom. Men nu känner jag det samma i sällskap med honom som i sällskap med fruntimmer, det der, att min kärfva obändiga natur håller på att få qväfningsanfall bara af luften som omger dem, – de ha böjt sig så länge för det konventionella, att de icke ha kraft att räta upp sig. Och när jag böjer mig, känner jag det som om jag rakt skulle dö dervid. Gud i himlen, hvarför skall jag vara en sådan vilde, när jag lefver i ett civiliseradt land! Hvarför skall jag längta så brännande efter frihet, när det icke gifs någon frihet på jorden! H. Herr E. Lundqvist. Jag ber att med ett par ord få fullständiga vårt samtal. Jag kan ej lofva att återkomma med en omarbetning af Final, om den refuseras.
Termometrar; se Instrumenter, fysiska, m. fl. Terpentin — Fri Terpentinolja och Terpentinspiritus 1 skålp. — 3 Terracotta och Terralitk, arbeten deraf; se Krukmakarearbeten. Terra Sigillata s se Bolus. Tester eller Kratz — Fri Thé , 1 skålp. 50 Tidningar och Tidskrifter, äfven då de äro tryckta på Svenska språket, så framt i detta fall de, adresserade tili Svenskt postkontor, med allmän post inkomma — Fria. som inkomma annorlunda än medi allmänna posten; se Böcker. Tinkal; se Bora\syradt natron. Tjära, Tjiirbärma och Vraktjivra .. — Fria. Tobak: oarbetad, blad och stjelk 1 skålp. — 25 arbetad: #cigarrer och cigarretter 1 skålp. I 30 *karfvad 1 skålp. — 45 *malen eller snus 1 skålp. — 50 spunnen, hopvriden eller pressad 1 skålp. — 35 #stänger och karotter 1 skålp. — 55 Tobakspipor af lera eller porslin; se Piphufvuden, andra slag. ') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 18 öre. 2) » » » » » » » » 1868 » 50 öre. Förslag lill Tulltaxa. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Tomback; hänföres under Metaller, sammansatta. Tonkabönor — Fria. Tran och Späck, alla slag 1 skålp. — t Trapp; behandlas såsom Lera. Tricot och Tricotage; hänföras under Strumpor, m. m. Trippel — Fri. Trummor och Trumpeter; se Instrumenter, musikaliska. Tryffel 1 skålp. — 16 Tråd: guldoch silfver1 ort.
Härefter följer en redogörelse för Dannevirkeställningen, för striderna där och för dess utrymmande, hvarvid arbetet med stöd af officiella urkunder gifver danske öfvergeneralen de Meza en lysande upprättelse. Han var dock en man, en man med karaktär. Det tyska arbetet är synnerligen väl och omsorgsfullt utarbetadt och torde blifva till stort gagn för hvarje forskare i 1700-talets historia. Det stöder sig på en mängd både officiella och enskilda källor. Efter en kort skildring af det politiska tillståndet vid Fredrik II: s tronbestigning lemnas en ypperlig framställning af den militära organisationens och krigskonstens tillstånd i de förnämsta europeiska länderna vid samma tid, hvarefter det första schlesiska kriget genomgås till och med slaget vid Mollwitz. Literatur i försvarsfrågan. » Mellanfolkliga skiljedomstolar och den eviga freden » är titeln på en broskyr af Victor Cherbuliez (signaturen » M. G. Valbert »), som nyligen blifvit öfverflyttad till vårt språk af Bengt Å — d (Stockholm, P. A. Norstedt &amp; Söner 1891, Kr. Arbetets syfte är, såsom öfversättaren säger i sitt förord, att » öppna ögonen för ihåligheten af dessa fraser, som ständigt gå igen, om neutralitet, skiljedomstolar och världsfred, fraser tillräckligt förledande att insöfva ett folk i sömn, men i en sömn ur hvilken det vaknar i bojor ». I detta bemödande tyckes oss dock den franske förf. gå för långt. Det - är icke nog med att han anser kriget för ett under nuvarande förhållandenLITERÄRA NOTISER 100; nödvändigt ondt, utan han lutar tydligen till deras mening, som knappast skulle vilja se det fullkomligt afskaffadt. Utan reservation anför han den tyske tänkarens ord, hvilken påstått att » en sund och lifskraftig stat ej kan tänkas utan ett militärstånd, den nationella ärans representant och försvarare och en föresyn i lydnad och offervillighet. Men en soldat, som aldrig slåss, är ju ingen soldat.
Byggninga-BaJken och Kongl. Brefvet den 2 Maj 1699, Kammar-Collegii utslag, i hvad det Nyqvarns bro rörer, på det sätt fastställer, att, så länge Kronan fortfarande kommer att åtnjuta inkomsten af bro-a fgiflerne derstädes, Åsunda häradsboer, endast så vida denna inkomst icke varder tillräcklig till bestridande af kostnaderne för brons underhållande, skola nied då erforderliga dagsverken och körslor dervid biträda, och att, när framdeles kan varda nödigt att anvisa medel lill brons ombyggnad, Kongl. Makt, uppå skeende anmälan, vill vara betänkt på beredandet af härtill nödig til 1- gållg> samt i frågan om härads-boernes befrielse från bidrag med körslor och dagsverken till denna ombyggnad, vidare förordnande meddela. CARL JOHAN. JV. F. Wallensten. S. D. e. m. Afslog Ridderskapet och Adeln Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 20 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 28, i anledning af väckt motion om afskaffande af Extra Länsmän och andra polis-tjenstemän utan lön. S. D. Bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 20 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 27, i anledning af väckt fråga om för högt beräknade hemmans-räntor inom Calmar Län. S. D. Återremitterades Stats-Ulskollels den 20 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 107, i anledning af Herr af Forsells, C., motion om anslag till. bildande af en Pensionsfond för Laiuitmäleri-slaten. N:o 116, i anledning af Herr Dalmans, W. F., motion, angående sub*- scription af Rikets Ständer för bildandet af en Uppfoslrings-anstallt för fattige sjömäns söner. S. D.
Svårt är deremot att inse, huru all den oreda, allt det trassel och obehag skall öfvervinnas, som i landels dagliga handel och vandel måste uppstå, om man antager ett decimalsystem, deruti ingen enda af de nya lägre myntsorterna svarar jemt i värde emot de nu gängse. Men ännu svårare är för mig alt Patta, huru genom denna nyhet svenska nationens framsteg uti civilisation och bildning skall i ringaste mån befrämjas; huru nemligen den enkla fördelningen af en Riksdaler uti 48, 24, 12 o. s. v. skall bibringa folket mindre själsodling, än Riksdalerns beräkning i 100, 10 och 5 delar. Andra civiliserade nationers biidningshistoria bevisar åtminstone icke demiä sals. Mig vill del synas, att penningeräkuingen i decimaler, en gång inlärd, måhända genom räkenmachiner med kulör, sedan skall fordra mindre tankeöfning, mindre räknekonst och mindre hufvudräkning, och således snarare befrämja menige maris tanklöshet, än dess förståndsodling. Hvad som dock härvid är en obestridlig sanning, är det, alt om ett splitternytt räknesyslem skall tillämpas pä Rikets mynt, så mäste alla enligt gamla systemet utförda skatter, afgifter, taxor och aflöningar, samt aila hittills bland allmänheten gängse räkneböcker, räntetaheller och hjelpredör förändras och omstöpas till de flestas missnöje, förvillelse och misstroende. Om nemligen Svenska Riksdalerns nuvarande, uti handel och vandel så lätt användbara fördelning i skillingar och styfrar skall upphöra, och de nu gångbara 48-deiarne förvandlas till 100 nya ören, 10 sk. till 33Jeller 34, 12 sk. till 25, 8 sk. till 16|- eller 17 ören o. s. v., samt nuvarande runstycke eller. 1*4 styfver skola svära emot del nya öret eller minsta Riksdalersdelen, hvilken missbelåtenhet, hvilken förvirring, hvilken oreda skall icke uppslå och länge bibehålla sig bland af nationen?!