Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Clara Tschudi tillhör en gammal ansedd schweizisk släkt, som genom århundraden räknat framstående författare i sina led. Den norska grenen af familjen invandrade med hennes farfar, och hennes far, förut skeppsredare i Tönsberg, bebor numera VALLO gård i denna stads närhet. Clara Tschudi föddes i Tönsberg den 9 september 1859 som den yngsta af sex syskon och har fört ett mycket rörligt lif. Ursprungligen var det hennes afsikt att bli operasångerska, då hon hade en ovanligt omfångsrik och klangfull stämma, och under åratal tog hon lektioner hos utlandets förnämsta celebriteter. Tillsammans m e d sin nu aflidna mor bereste hon på den tiden en stor del af Europa och uppträdde under flere säsonger med framgång på utländska operascener. Hon hade just mottagit ett lysande engagement vid operan i Moskva, då hon af hälsoskäl för alltid måste uppgifva operabanan. Mångsidigt begåfvad som hon var, kastade hon sig emellertid beslutsamt in i litteraturen, och resultaten ha visat, att hon också här hade betingelser att skapa sig en ärofull ställning. Clara Tschudi reser fortfarande mycket, både emedan reselifvet i sig själft intresserar och uppfriskar henne och enär täta resor äro nödvändiga för hennes litterära studier. I sommar har hon emellertid vistats på sin fars egendom VALLO, och därifrån har hon ock haft vänligheten sända Idun det porträtt, som pryder detta nummer, under uttalande af att » det særdeles vilde glæde hende att gjennem Idun få sin biografi og portræt bragt frem for broderlandets publikum ». Till och med de många, som komma i en jämförelsevis flyktig beröring med Clara Tschudi, få intrycket af, att hon är en ovanligt sympatisk personlighet. Hon besitter en egendomlig förmåga att med varmt förstående möta de mest olikartade intressen, och lefnadsfrisk och liflig, underhållande och förekommande som hon är mot alla utan anseende till person, är det intet under att hon gärna ses, hvarhelst hon kommer. Men endast de få, som ha förmånen att stå Clara Tschudi nära, kunna bilda sig något begrepp om, till hvilken grad hennes studier och allt, som berör hennes litterära arbete, utgöra det centrala i hennes lif.
Sprengtporten här behagat yttra, det äfven jag deltagit i åtskilliga framställningar, sorn inom det förstärkta StatsUtsk. ägt rum, så anser jag mig pligtig att inför R. o. Ad. uppgifva, huru jag uppfattat den scen, som der tilldrog sig. Den ledamot, som först yttrade sig, nemi. Hr Schartau, förklarade ganska bestämdt, alt det var blott hans enskilda, och icke någon Ståndets öfvertygelse, som han uttryckte. Han iakttog jemväl den största moderation i sitt anförande, som man någonsin kan begära och önska, och framställde sin sats med mycken skicklighet Den ag Maj f. m. <4* samt under synpunkt att hans andragande vore föranledt af skyldig grannlagenhet mot i RiksSt., som hade erhållit en inbjudning frän BorgareSt. När sedermera åtskilliga ytlrade sig instämma med honom, — de som instämde med honom voro hufvudsakligen ledamölerne af BorgareSt. och äfven några af BondeSt., men bland R. o. Ad:s samt PresteStis ledamöter förmärktes icke något instämmande uti hans åsigler, — så ytlrade sig Hr Schartau vidare i samma moderata och skickliga anda, oell det var omöjligt alt af bans framställning sluta lill någon annan afsigt, än att han ville föreslå en grannlagenhetsåtgärd. För ruin del tog jag mig friheten att tacka den värda talaren för bans skickliga förklaring, och jag har alldeles ingen anledn. att tro, det bakom denna Hr Schartaus förklaring skulle ligga någonting annat fördold!, och det så mycket mera, som enskildla samtal med ledamöter, hvilka icke delade opinion med mig, styrkt mig uti denna öfvertygelse. På grund häraf önskar jag, att R. o. Ad. nu ville på ett eller annat sätt fatta ett beslut, hvarigenom Utsk. vore oförhindradt af den grannlagenhet, som blifvit omnämnd, att företaga votering.
Under de 1 189 af Banco-Reglemenlet bestämde återbetalnings.- vilkor, äro utgifne; 1837 Juli 1—December 3i, emot inteckning i Landt-Egendomar g3 st. Lån å R.dr 92,671: Stads-Egendomar ib st. „ „ 28,131: ion,909- 1838 hela året, emot inteckning i Landt-Egendomar 3io st. Lån å R:dr 131,315: Stads-Egendomar 17 st. — , 31,563: 162 878* * Ifrån den 3r Augusti 1837 till den 3i Augusti innevarande år hafva blifvit, genom Fiscals-Embetet, bevakade: uti Concurser, Lån å Landt-Egendom 19. Stads-Egendom 27. Bruks-Egendom 2. 48. efter Arsstämningar, Lån å Landt-Egendom 16. Stads-Egendom 8. Bruks-Egendom ^'33 * Åf de för fastighetslån anställde Lagsökningar voro den 3r Augusti 1837, enligt Revisions-Berältelsen af samma år (pag. Ifrån sistnämnde dag till den 3r Augusti innevarande år uppgå Lagsöknigarne för dylika Lån till 118. Af dessa Lagsökningar voro den 3r sistlidne Augusti på handräckning beroende 5o stycken, hvaraf 11 stycken då så nyligen blifvit anställde, att Lagsökningshandlingarne först vid den tiden kunnat komma Kongl. Älapts vederbörande Befallningshafvande ti thalida.
I enlighet med detta Riksens Ständers beftm och öfrige derwid fastade wilkor, har Kongl. Maut i Näder förordnadt, att för de Finsta Officerare, som genom Transport eller befordran till sadane Militaira beställningar, hwarföre accord erlägges, frän Expectance Lönen afgä, skulle AccordS-Summan förssiutaS, med det wilkor, akt om den befordrade eller transporterade afginge fran stensten innan Statswerket genom den indragne Expectance'lönens besparing, wunnit full ersättning för förskottet, Statswerkct borde medelst inteckning försäkras, att, genom det efter honom utfallande accord, erhålla fylinaden ! sädan bristande ersättning. Sedermera och dä wid fistförftutne Urtima Riksdag, Riksens Stander ansägo ändamälck ak dek förut wid accords-ersättningarnes utbetalande fästa, de wilkor, trenne ärS qwarblifwande i Rikets tjenst, haf, S4o Den rs Ästaji. hafwa upphört, sedan endast de af Finsta Armeens befäl qwarstadnat, som ämnade framgent befästa sig inom Riket, stadgade Riksens Ständer, att alla Finsta Officerare, som da wero qwar i Riket och ägde ackordsrätt, borde, utan afseende pa wilkoret af Tre ars tjenstetid, wid afstedstagandet genast fä uppbära ersättningen för utgrfne accordösummor» Dessa särskilta stat-ganden af Ackordsrätt för i tjenst qwarblifwande och för afskedstagande Finsta Officerare hafwa medfört en olikhet > deras förmoner, alltför betydlig för att kunna undfalla Kongl. Majus rättwisa; och det ar pa denna olikhet Kongl. Maj:t önffar att fästa Riksens Ständers uppmärksamhet. De fran Finsta Armeen omedelbart afskedade äga rättighet, att, utan något siagv förbindelse till ersättning ar Statsverket, utbekomma fulla beloppet af det dem tillkommande accord, da de ej pa Kejserliga Rysta sidan uppburit motswarande förmoncr.
Sedan Constitutions-Utskottet, likmätigt Regerings-FormenS io5 §., desamma äskat, har Herr Hof-Cäncelleren låtit lill Utskottet öfverlemna Protocollen öfver Krigs-Ärenden från och med den 2g Octoher, öfver Kammar-Ärenden från och med den i3, öfver Handelsoch Finance-Ärenden från och med den 8, och öfver Ecclesiastik-Ärenden från och med den 19 November 1828, alla till och med den 11 Januarii 1804, jemte vidfogade, i Rikets Allmänna Ärendens Beredning hållna Protocoll; öfver Ju sti t i ae-Är end e n från och med den i3 November 1828, till och med den 11 Januarii 1834» öfver General-Auditeurs-Ärenden från och med den 26 November 1828 till och med den 3o November i833, samt ändtligen öfver de af Herr Hof-Cancelleren under åren 1828, 1829 och i83o föredragna egentliga Riksdags-Ärendcn. Constitutions-Utskottet, som, under Prolocollens noggranna skärskådande, icke funnit skäl att tillämpa 106 §. Regerings-Formen, har likväl ansett sig befogadt att, efter 107 §. af samma Grundlag, mot Stats-Secreteraren för Handelsoch Fmance-Ärendena, Herr C. D. Skogman, anmärka Embetsåtgärdernå, dels i målet,. rörande förnyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer, dels vid Författningen om Bränvinsbränning, egentligen med hänsigt till sältet för uppmätningen af Bränvinspannon Af Stats-Råds-Protocollet för den 22 Januarii 1829 inhemtas, att sedan Kongl. Maj:t, i Nådig skrifvelse till Rikets Ständer af den 4 'December 1823, förklarat, det Kongl.
I stället för det årliga bidrag till Teknologiska Institutet, som af Manufaktur-diskontens vinstmedel tillförene utgått, men numera är å Riks-statens Sjette Huivudtitel uppfördt, kommer ett detta bidrag motsvarande belopp af Tjuguett tusen R:dr att utaf nämnda vinstmedel, genom Kongl. Kommers-kollegium, till Riksgälds-kontoret före hvarje års slut inbetalas. § 190. Under det i § 26 af detta reglemente stadgade vilkor eger Riksgälds-kontoret att, under hvarje år, från Kongl. Statskontoret emottaga den vid samma års början befintliga behållning utaf de depositionsrnedel, som från Landtränteri erna samt (Il/ver ståthållarn-em b e/els kansli blifvit till Kongl. Statskontoret inlevererade. § 191. Jemlikt de beslut, Rikets Ständer under föregående riksdagar fattat i afseende på den erhållna och till kostnader för Myntverkets nuvarande lokal begagnade köpeskillingen för den af Kronan försålda, vid Regeringsgatan här i hufvudstaden belägna, så kallade HnJbageri-egendomen, — bör, sedan Myntverkets ställning framdeles så förbättrats, att samma köpeskillings belopp, Tjugufem tusen R:dr, kan af nämnda verb, utan olägenhet eller men för dess obehindrado verksamhet, återbetalas, detta belopp, i den mån det varder disponibelt, genom Kongl. Statskontoret till Riksgälds-kontoret öfverlemnas. Stats-Utskottets Memorial N:o 138 19 § 192. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut i fråga om begagnandet af de för undsättningar vid missv exter eller felslagna skördar af sedd a medel, intilldess desamma behöfva för sagda ändamål användas, skola dessa medel, till den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, under det förbehåll som i § 28 omförmäles, öfverlemnas till Riksgälds-kontoret. § 193.
Vtsk. 2:0 serskildt Memorial föreslagit, att, när General-Mönstring skall verkställas, vederbörande Rotehållare och Båtsmän måtte derförinnan genom Kungörelse i Kyrkan, sammankallas till Socknestämma, och der höras, huruvida de hade något att vid den blifvande Mönstringen emot hvarannan erinra, i hviken händelse Rotehållaren borde vara pligtig, att sig personligen vid Mönslrings-förrättningen infinna, men i motsatt fall ega, att fullinägtig för sig ställa, vid hvilken Sockenstämma jemväl den Båtsman, som arnar begära afsked, borde sådant tillkännagifva ; uti hvilket Lars Larssons andragande Hans Hansson från samma Län deltagit, äfvensom Nils Strinlund från Vesternorrlands Län sig förenat med Johan Bengtsson, under tillägg, att i hans hemort fmnas Båtsmän, som hafva sina hemvist på 18 till och med 22 mil från Rotarne. Utskottet har, efter öfvervägande af hvad motionerne sålunda innehålla, väl icke trott det i allmänhet blifva tjenligt, att till Socknestäramor sammankalla Rotehållare och Båtsmän i ändamål, att der bestämdt höras om och hvad den ena eller andra af dem kunde hafva, att vid General-Mönstrings-tillfället anmäla, och kan fördenskull Lars Larssons i detta hänseende framstäldta förslag icke understödja; hvaremot Utskottet, med fästad uppmärk - Besv. och Occon.
Båtsmansbeklädnaden, om dess öfvertagande helt och hållet af Kronan — 4 2 8 — Riks-Ståndens Beslut. - Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. Båtsmans-roteringen, om Statens cifvertagande deraf och båtsinansstyrkans minskande till hälften » 0111 åtgärder till lättnad uti Båtsmans-vakans-afgift, se StatsVerkets inkomster pag. 10. Böda Krono-park, om inköp för Kronans räkning af derstädes belägna hemman Bördsrätt i Stad, om upphörande af » Kongl. Maj:ts nådiga svar » till jord å landet, 0111 upphörande af Svar på återremiss Bötesmedel, se Stats-Verkets inkomster pag. 7. C. Calmar Län, om dess fördelning i tvänne . .- « om nedsättning i årliga ackordsamorteringsbeloppet vid landshöfdingetjensten derstädes » 0111 medels anvisande åt Landshöfdingen derstädes för bekostande af någon tids årlig vistelse i Länets norra del » om försäljning af materialhuset N:o274 i Calmar, se Försäljning. » Stifts pastors-enkor, se Pastorsenkor. Carlberg, indragning af Krigs-Aka deinien derstädes , » om jords afsöndring derifrån till utvidgande af Stockholms nya kyrkogård och till plats för dödgräfvareboställe Carl den J3:des Torg, om norra delens deraf upplåtande åt enskild person till bebyggande . Svar på återremiss Kongl. Proposit. i eller Skrifvelser. Samling. Afdelning. ellér Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig o Skrifvelse. j & w K* CO Oj P Cg tö CO 5- § Ridd. 0. PresteAdeln. j Ståndet. BorgareStåndet. C. C/3 •*-' ETfrJ CD 'o 1—1 o tn ca cd £!• >-i r*- Samling. B‘ cn 3 & | O CD 1-1 1 p' p: i—•
R:dr R:mt 26,848: 59. samt till bekostande af natura-underhållet, förslagsvis beräk nadl efter 25 öre per man om dagen , , 111,872: 50. eller tillhopa R:dr R:mt 188,721: iT Toch således, efter afdrag af hvad Staten nu beslår „ „ 99,884: 62. behöfvas en tillökning af R:dr R:mt 38,836: 47. att af Rikets Ständer begäras. Af den sålunda tillökade aflöningssumman skulle dock endast förstberörde belopp R:dr Runt 26,848: 59 lemnäs qvarstående på anslaget till Flottans underhåll och deremot återstoden, eller de till bestridande af kostnaderna för båtsmannens nalura-underhåll alsedda ,111,872 R:dr 50 öre, med de å aflöningsförslagen för Flottans öfriga gemenskap upptagna natura-porlions-värden sammanföras under det al mig i fråga ställde förslagS-anslag till d vlika utgifter. Sedan behofven till förbättrande af lönevilkoren för de under Sjöförsvars-Departemenlet hörande stater och korpser nu blifvit inför Eders Kongl. Maj:t i underdånighet framlagda, återstår för mig att fästa Dess Höga uppmärksamhet på det förhållande, att de för samma behofs fyllande ifrågaställa anslags-lillökningar, om de beviljas, likväl icke kunna, såsom afsedda att blifva ständiga, komma att på ordinarie stat uppföras förr än med 1858 eller början af näslblifvande statsreglering, samt att följaktligen vederbörande stater och korpser måste ytterligare ett är blifva i saknad af de för dem föreslagna aflönings-förbättringar, såvida icke särskild åtgärd vidtages, för att tidigare förhjelpa dem dertill.
SDe, forn enbafi förrätta Raffinering, dro frän BemiUning frie. ^ablu (Srufcoor, gjerbepartS beldgare beri betala gent procent af förra ärets behållning, bnulfen afgift innefälles roib ärliga utbelningar och of Bergslagen gobtgöreS, (jroaremot be 2Berf, af fjroilfa benna infomflutgår, ide flfola meb fdrflfilb afgift efter benna Sfttifet beldggaS, eller tia tedrbe upptagas. $frf. ir. $. 31. 3s <2xufu?or od) <Erufu>eUtter, anbte, utur brotlFa brpfeS Sttalm lia af. falu od) teraf dgaren t\ tiaruerfar Säef jern, tanerad tia g pr a procent af ben infomji, be anfeé gifroa. Bimråfs.BruF, i Sned elaner: gbrfla Slogen 9fc&r 8- Stnbra bito ~ 4- Klinge» od) Bajonetts»Qmiben, t $tbd Singer: gorfta Slagen 25: &ubra bito 16: ©ilfwerweri erlägga 23eroittning meb gern procent of f6rra drefs begdtt* ning, broilfen afgift af SBerfetS disponent, norb drliga utbelningen, innebdUeS ocg till meberbfiranbe ttpbbrbömdn affemnaS, pl lifa fdtt oep meb lifa milfor, forn förut om gaffin ©rufroor gabgabt fennel. €>Feppebyggeri »^nrdttufngar, prifcilegierabe, i gpra Slaler: gorfia Slagen St:br 100: Stnbra tito 66: 32.
sträfvanden för de svenska kvinnorna och Under dennas sjukdom eller bortvaro skulle hemmen må bli kända i ännu vidare krethon kunna hafva en god och pålitlig hjälp i sar än hittills och vi åter må komma ännu eder, om hon haft tillgång och vant sig vid att ett stycke närmare vårt mål att göra ldun till Dessutom erhåller under december må- få tillfälligt bistånd af eder därförut vid förefalETT F Ö R E N I N G S B A N D M E L L A N nad hvarje prenumerant extra ett åttalande behof. Hvad sägen I om mitt förslag sidigt, rikt illustreradt nummer, behandoch mina funderingar öfver syltkitteln? lande allt som rör barngarderoben. tiken och genom erfarenhet ordnade sig snart Våra läsarinnor tjäna därför först och främst nog förhållandena och lämpade sig efter för sina egna intressen genom att bistå redaktioÄrade läsarinnor, då Ni framhålla det här nen i denna sak, ty vi våga tro oss tillfylles ofvan sagda, bör ovillkorligen hvar och en af handen varande omständigheter. ha ådagalagt, att våra omsorger och omkostEder kunna anskaffa en ny prenumerant på Ni kunde bo i hemmet, ni hade söndag nader för tidningens redigerande ökas och Iduns sista kvartal för i år bland edra vänoch helger för eder själfva — - och ombyte är kunna ökas naturligtvis just i och med dess ner och bekanta. Och till hvar och en, som ju något som förnöjer. Sparbanksboken är ju växande spridning. V i hoppas också, att det gör, sända vi som sagdt, gratis och garantien för en slant på gamla dagar, och ingen af våra läsarinnor skall försumma att portofritt vackra k / othpärmar ti / 1 Iduns roden kunde ' likaväl tillgodoses under dylik amskaffa sig den här erbjudna fördelen, lika manbibliotek för l år, försedda med guld och bulatorisk verksamhet, som om ni ena gången visst som ingen af dem är i den ställningen, svartsirningar och i färg efter eget val: rödt, resa till en plats långt i norr och den andra i tt hon ej kan värfva en ny prenumerant grönt eller brunt. Den af Eder anskaffade lika långt söderut, med ringa eller kanske för de svenska hemmens organ. För den nya prenumeranten bör snarast möjligt verkrent af ingen lön.
För öfrigt är ett tryckfrihetsbrott antingen så enkelt, att endast en enda al Allmänna Lagen skulle kunna tillämpas; och i sådant fall vore $;s speciela utpekning öfverflödig, eller ock skulle bemälte brott kunna vara af skiljaktig och graderad beskaffenhet, så att flera §§. möjligen kunde vara tillämpliga; och då vore det väl så mycket angelägnare, att Domaren finge tillämpa den §., som för tillfället bäst passade. Derest intet alldeles enahanda brott i Allmänna Lagen funnes omnämndt, t. ex. i 3 §. 4 mom. för Boktryckare, sorn pä titelbladet utsätter falskt Boktryckarenamn'.; så kunde i Tryckfrihetsförordningen stadgas , att förbrytelsen skulle straffas efter Allmän Lag, såsom får missbruk af annans namn I 12 §. 5 Mom. vill Utskottet, alt Föryttrar c af utifrån inkommen Skrif t på Sven - 54 Billill Co ris ti t. Utshis Memorial N:o 51, ika språket skall vara underkastad enahan« da skyldighet och ansvar, soia får Boktryckare och Bär fat t are bestämda finnas. ■—- Delta för Bokhandelsyrket så främmande Censors-åliggande skulle näslan alldeles betaga oss möjligheten att kunna erhålla litterära producter från Finland; ty förmodligen skulle knappt någon Bokhandlare vilja sysselsätta sig med genomläsning och pröfning af Commissions-Skrifter, eller våga alltid lila på sitt eget omdöme i dylika mål.
– Det var hon ja det var hon jag igenkände det röda märket på hennes handled, som jag nästan hade glömt Och dessa ögon se’n Åh jag kunde icke misstaga mig så just så blickade hennes far hennes far ah! – öfverväldigad, som det tycktes af minnets tyngd, nedböjde hon hufvudet, lät sina armar stelt och maktlöst nedfalla, och satt en stund tyst och orörlig. Ändtligen vaknade hon ur denna dvala, förde den gröna buteljen åter till mun, drog upp kappan omkring sig, reste sig upp och gick till den lilla dörren vid spiseln, öppnade den och tittade in i det andra rummet, i det hon tankfull mumlade med sakta röst: – det var här, i detta rum, de båda barnen sågo dagen efter sjutton år är jag åter här hvilken grym skilnad hon tycktes vara lycklig men han hennes bror hvar finns han väl Ah aldrig aldrig skola de lära känna sin olyckliga mor ty hon är död död för längese’n Och i ett drag tömde qvinnan återstoden af buteljens innehåll. I samma ögonblick hördes steg i salen utanför, dörren rycktes upp och djurföraren och den vanskapliga gossen syntes. Qvinnan hade hastigt som blixten kastat den tomma buteljen under sängen, och lagt ansigtet emot bordet, som om hon varit försänkt i sömn. – Se så, – sade mannen i rå och grof ton, under det han gick fram till bordet och med blicken liksom sökte något derpå, – nu kan det vara tid att gå och lägga sig, tycker jag men hvar är bränvinet som jag lemnade? – fortfor han, hastigt afbrytande – då han icke fann hvad han sökte – med en röst som tycktes bevisa att han redan fått nog deraf, och hvilken darrade af en vrede, som blott väntade på svaret för att bryta löst. – Hvar är buteljen som stod här? – frågar jag sofver du, eller är du död – och ruskande qvinnan, som ännu satt orörlig, hade hans röst – af den återhållna vreden – blifvit ännu oredigare. Men qvinnan reste sig hastigt upp, slängde med en oväntad styrka ifrån sig hans arm, och stod rak framför honom med lågande ögon.
Deputerades åsigt, anledningen till detta förhållande igenfunnes dels deri, att numera ett större antal främmande nationers skepp till Stockholm med laster anlända och åter lastade afga, än förut vant händelsen, dels deiuti, att äfven antalet af inhemska städers fartyg för trafiken på Hufvudstaden årligen ökats: att orsaken till det förra otvifvelaktigt vore att finna i liberalare handelsfördrag, Sverige och andra Länder emellan, hvilket Deputerade vore långt ifrån att klandra: att det sednare åter syntes mera nedslående, emedan det utvisade, att fartyg från Rikets andra städer kunde med Stockholms fartyg konkurrera med fördel; hvartill skälet \äI icke kunde vara annat, än att det kostade mera att reda i fartyg från Stockholm, än från de mindre städeine. att Deputerade befarade, att Stockholms sjöfart under kommande tidei toi de alltmer aftaga, hvaremot de med tillförsigt hoppades, att flera Rikets andra städers sjöfart skall i full motsvarighet tilltaga: samt att skälen till dessa förmodanden vore dels Stockholms belägenhet långt in i landet, hvilken föranledde betydliga kostnader i båk-, fyr-, lotsoch bogserings-afgifter, dels den ringa tillgång på produkter för skeppning, som från granskapet af staden eller på Mälaren ditfördes, dels de sä betydligt större kostnader, hvilka vid stadens varf ägde rum, samt den mängd afgifter och pålagor af olika slag, som i Hufvudstaden tyngde sjöfarten, och hvaribland flere i Rikets andra städer vore okände. Hvad beträffar minuthandeln, hvari, till följd af Kongl. Handels-Ordningen den 22 December 1846, separationen upphört från och med den 1 Juli 1847, efter hvilken dag till årets slut 86 personer vunnit burskap å sådan bände!; så hafva nedannämnde Minuthandlande i särskilda utlåtanden anfört:
Midt på dess golf var en ställning upprest, försedd med hissverk: ett då i alla Europas länder vanligt plågoredskap, i hvilket man upphängde offret vid tummarne, sedan man vid dess fötter fästat tyngder, hvilka ökades, tilldess smärtan nödgat den olyckliga delinqventen att ropa på nåd och bekänna sig skyldig. En af de anklagade qvinnorna hade redan genomgått denna tortyr, och i det ögonblick Adolf inträdde, var bödelsdrängen just sysselsatt med att nedhissa henne. Den arma varelsens ansigte var spöklikt vanstäldt af plågorna; hon hade uthärdat några ögonblick, först under tystnad, sedan under gräsliga skri, tilldess hon slutligen ropade, att hon ville bekänna. Bredvid på golfvet låg en gråhårig gumma med en jernbeslagen träblack kring det ena benet. I brist på den äkta så kallade spanske stöfveln hade denna träblack fått tjena såsom sådan. Då den gamla tillbakavisade de begge prestmännens förnyade uppmaningar att erkänna sig brottslig och tog Gud till vittne, att hon var oskyldig, hade bödeln, på Suenonii vink, med ett hammarslag indrifvit en grof kil mellan blacken och benet. Den oerhörda smärtan hade nästan ögonblickligt försänkt den åldriga qvinnan i en känslolös kataleptisk sömn; hon låg der nu orörlig, med öppna, glanslösa ögon och af krampen uppspärrad mun ... Det var en vanlig företeelse, att de förmenta hexorna inslumrade midt under tortyren, till följe af oerhörda qval, som kommo organismens lifskraft att domna – ja, en så vanlig företeelse, att en dylik sömn öfverallt gällde såsom ett lyckadt hexprof, ett säkert bevis, att den marterade var brottslig. Man ansåg allmänt, att djefvulen åstadkom denna sömn, för att tillintetgöra plågorna och hindra hexan bekänna 30. Det nämndes, att bödelsdrängen var sysselsatt med att nedhissa den i chordan upphängda qvinnan; hans förman, bödeln, deremot skulle just, då Adolf inträdde, slå de vid repet fästade öglorna kring tummarne på Ingrid.