Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stora trakter gifvas, hvarifrån, i brist af underhållna vägar, transporten är vissa tider af året nästan omöjlig, och de öfriga alltid ganska svår Derigenom nödgas Jordbrukaren använda mångfaldigt mera lid för skjutsningar och körslor, än eljest skulle fordras; stundom är han derifrån alldeles afhållen. Kännbara förluster måste den ofta vidkännas, som genom ett sådant hinder icke kan i rätt tid utföra sin egen vara och förskaffa sig den som han för sitt verkliga behof har af nöden att hämta från andra, obemält hvad dragare och körtyg försämras och skadas. Erfarenheten har visat, att, utan afseende på allt detta, de som med dessa sina, från bruk bara vägar långt skilda, likars dryga och årliga tillhjelp erhållit god väg omkring sina hemvist, hafva enständigt nekat och motarbetat andra nödiga vägars iståndsättande, ehuru billigheten borde säga dem deras pligt att dertill bidraga. Mer, än vid en flygtig åsigt först visar sig, är det af vigt, ej mindre för det Allmänna, än för den enskildte skattdragaren, att tommunicationen orter emellan genom tillräckliga och underhållna vägar befordras, hvarföre det också synes vara af yttersta nödvändighet, att ett sådant stadgande vidtages, sorn kan förekomma att ett envist och oskäligt nekande af en mängd, som dels icke kunna, dels icke vilja inse det rätta, ej måtte motverka så nödvändiga gagneliga företag, som underhållan. det af erforderliga Communications-vägar i alla Den 19 April. bebodda trakter af Riket. Då väglagning företages i rätt tid, blir den ej så betungande, som man vanligen beskrifver den, och hvilket nyttigt ändamål kan väl vinnas utan någon möda eller kostnad? Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln anhåller jag slutligen ödmjukast, att dessa mina välmenta tankar måtte blifva till vederbörligt Utskotts verksamma öfvervägande remitterade. Begärdes på bordet. Herr Cederschöld., Per Gustaf, uppläste följande: Vördsamt Memorial. Läran om Financer och Statshushållning är visserligen långt skild från mitt yrke, och har först nyligen blifvit ett föremål för mina betraktelser.
Inbjudningen afslogs, och tvåhundradetrettonde samt’ tvåhundradefjortonde voterings-propositionerna godkändes. o Ostron. Tvåhundradefemtonde voterings-propositionen gillades. 302 Prct. Utdr. den 3 Jpril 1841. Papp. Inbjudningen antogs, och tvåhundradesextonde voterings-propositionen förföll. Pdvapluer och Parasoler. Yttrandet om artikelns specificerande under egen rubrik gillades, inbjudningen antogs icke, och tvåhundradesjultoude voterings-propositionen godkändes. Pelsverk eller Pelterier. 218—232 voterings-pi oposlioue na godkändes. Pennor: Skrif-, Penslar. Perlemor. Perion. Plommon: Catharinoeh Sviskon. Plymer, 233—241 votirings-proposilionerna godkändes. Porcellaine. Inbjudningen antogs ej; 242 och 2 )3 voterings-propositionerna godkändes; hvaremot 244 och 2 (5 volei inas-piopositionerna afslogos, såsom upptagande förbuds-bestämmelser. Potatoes-mjöl. Inbjudningen antogs, och 246 voterings-propositionen förföll. Redskap och Machinerier. Inbjudningen antogs icke, och a47:de voterings-propositionen godkändes. Saffran. Saltsyra. Saxar, öfverskärare, andra slag. 248 och 249 voteriugs-propositionerna godkändes, likasom ock Utskottets yttrande, pag. 18, 19, angåen le saxar, gillades. Segel. Siktar. Utskottets yttranden, pag. 19, biföllos. Säj ver'. Bok. Silke. Sirap. 25o, 251 och 2Ö2 voterings-propositionerna godkändes, och den 253 voterings-propositionen, såsom upptagande förbuds-bestämmelse afslogs. Prot. Utdr. d. 3 April 184 U 3o3 Skedvatten eller Salpetersyra. Sköldpadd. 254 och a55 voterings-pi oposilionerna godkändes. Slöjdevarcr.
Om icke så många olika meningar blifvit framkastade i delta ämne, så skulle jag önskat att närmare fä utveckla de principer, som jag i min, betänk, vidfogade reservation uttalat; men som jag tror att för närvar, hvarken det ena eller andra förslaget i sin helhet kan genombringas, så instämmer jag i de Herrars mening, som yrkat, alt den nu gällande bränvinsbränningsförfattningen må oförändrad bibehållas. Likväl skulle jag önska intagandet af det tillägg om förbud emot gårdfarihandel med bränvin, som här blifvit ifrågasatt, om nolabene detta tillägg blir det enda. Gr. Cronhjelm: En talare på denna sidan har framka stat en sats, hvars riktighet jag icke vill bestrida, men hvars tillämpning i fråga om delta särskilda fall jag icke tror skulle hafva de följder, som den värde talaren förmodat. Han har nemi. sagt, alt skatten är i denna fråga af den största betydenhet och att på dess bestämmande beror till hufvudsaklig del den ifrågavar. författningens anda, nemi. huruvida man bibehå I - Den IG November f. m. 303 håller det syftemål, som hittills tyckes vara vunnet, att den skadliga husbehofshränningen småningom skall upphöra. Jag tror mig likväl redan i mitt första yttrande hafva ådagalagt, alt den ringa skatt, som på de stora pannorna skulle uppkomma af den förhöjning jag föreslog, nemi, ^ sk. per kanna, icke skulle i någon mån kunna verka till borttagande af det nämnde syftemålet, emedan den dertill är alltför obetydlig. Jag tror äfven, att man vid förra riksdagen skulle hafva lagt dessa 100 proc. till grund för ångpannornas beräknade verkan, i st. f. 50 proc., om man närmare känt denna verkan ; men då man icke gjorde det, ansåg man bättre att taga lill för litet än för mycket.
Heso. och Ehon.-Utskottets Betänkande N:o i. 7 11 §öim1. c. Trin. i-31. Jesus sade till de Ofverste Presterna och de Äldste i folket: Hvad J. -21. Derföre Christinn. t‘S Nomi. e. Trin. —37. Jesus sade till de Phariseer: Görer fördömd. 23. Hvad Herra. 13 Sond. «*. Jesus sade till sina lärjungar: J hafveri uppenbarliga. fi. Veten boksta fyen. lä Nomi. e. 'SVin Derefter värre. -25- Hvad lag. 15 Somt. e. Men det begaf sig, då de vandrade, gick Jesus — tagas. -17. Så herrligheten. 115 Nomi. e. Trin. 15. Och låg en gjorde. -39. Ty Herra. 19 Nomi. e. Trin. 3: 5. Och Johannes lärjungar andra. Jag jag. IN Nomi. c. Trin. -38. Och Jesus honom. -33. Hvad skam. 1» Nomi. c. Trin. Och gick Jesus synd. —13. Bröder salig. ISO Nii ml. e. Trin. —46. Jesus sade: Åter henne. 4—21. Men folket. 8 Sammansatta Lagsamt Ålim. liesv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 1. 31 Slim!, e. Trin. Högm.: Då stego de Phariseer och Saduceer fram och frestade Jesum väg. Så fullhet? 33 Sond. e Trin. Jesus sade till lärjungarna: Men om resor. Eder oljoträ. 38 Sond. e. Trin. Högm.: Och satte näring. Käre amen. 34 Sond. e. Trin. Jesus sade: Allt dagen. Aftons.: 1 Cor. lä: 35—58. Måtte Herranom. 35» Sond. e. Trin. Då komma. Men < orättfärdigheten. 36 Sond. e. Trin. Jesus sade:
Ehuru Utskottet anser sig böra tillstyrka antagande af de allmänna grunder, på hvilka det Kongl, förslaget hvilar, hafva dock emot vissa särskilda delar af detsamma anmärkningar blifvit framställda, som föranledt till ändringar, i anledning hvaraf Utskottet uppgjort det härvid fogade nya förslag, för hvars innehåll, såvidt detsamma afviker dels från de hufvudsakliga grunderna i den nuvarande lagstiftningen, dels från de bestämmelser, som innehållas i det Kongl, förslaget, Utskottet nu går att redogöra, dervid på samma gång besvarande de enskilda motionerna i ämnet. Förslaget innefattar stadganden, som röra dels jagträttighet, dels rofdjurens utödande, dels jagtens vård, dels slutligen dertill hörande allmänna polisföreskrifter och 4 Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.-Utsk:ts Betänkande JV& 34. ansvarsbestämmelser, hvilka ämnen här nedan hvar för sig behandlas. Derförinnan vill Utskottet allenast anmärka, att uppställningen af det Kongl författningsförslaget i en fortlöpande följd af §§:r, ordnade med afseende å ofvannämnda fyra hufvudämnen för den ifrågavarande lagstiftningen, synes ega ett väsendtligt företräde framför den nuvarande Jagt-stadgans anordning i artiklar och §§:r, en förbättring, som underlättats deraf, att genom lagstiftningens förenklande, lagbudens antal kunnat högst betydligt inskränkas, samt att Utskottet, vid uppgörande af dess redaktion, vidtagit några förändringar i syfte, att såsom den del af lagstiftningen, som angår den s. k. jagtpolisen, till sin natur är allenast en inskränkning i den enskildes fria dispositionsrätt till sin egendom, dithörande stadganden äfven måtte erhålla formen af undantagslagar från den allmänna regeln af jagtfrihet inom det område, som af de privaträttsliga stadgandena bestämmes, och har af sådan anledning vissa stadganden af permissiv natur uteslutits ur §§10 och 11.
Man bör således icke tänka på, att taga ut den sista skarfven, med undantag af de i a §. uppräknade saker. På denna grund, då man redan varit nödsakad bevilja Skaraborgs Län en sådan lättnad, och när man ej kan dölja för sig, att, om nöden der år 1826 var större än i andra Län, förhållandet likväl ej varit stort bättre på flera andra Orter, synas mig Ständerne handla orätt, om 6 o Den 19 Augusti. de utfordrade af desse provincer en så härd. liqvidation, sorn alt betala efter 1826 års priser. Eli förlust för Staten blir gifven, men det uppstår en billighet i liqvidationssättet, sorn jag sätter mera värde på, emedan förluster i alla fall uppkomma. Jag vågar derföre anhålla, att, i likhet med hvad för Skaraborgs Län blifvit faststäldt, Utskottet måtte bestämma sådane grunder, att årets Markegång blir den norm, hvarefter liqvidationen skall ske, men att 2 år utsättas för betalningen med hälften hvardera året, och att man sålunda kommer, så fort ske kan, till ordning.' Om denna princip stadgas, i stället för den af Utskottet föreslagne, försvinner den besynnerligheten alt göra en serskild UtsökningsLagstiftning för dessa mål, på sätt Utskottet föreslår, och på hvilket jag ber alt få fästa uppmärksamheten. I andra punkten ti 11- styrkes: att, vid indrifningen aj .Statens jordringar för undsättnings spannemål, må iakttagas, att Ldntagarnes dragare och åkerredskap, hvilka för gårdsbrukets behöriga skötsel oundgängligen erfordras, äfvensom deras nödvändigaste husgerådsoch klädespersedlar icke må utmätningsvis försäljas, samt att försäljning af fastighet, till gäldande af sådana skulder, ej må ega rum.
De sednast inträffade förändrade förhållanden inom krigskonsfén hafva emedlertid äfven haft till följd en omarbetning af det af Komitén uppgifna befästningsprojekt, på sätt närmare utvisas af uppgjord ritning och kostnads-förslag, hvilka Chefen för Ingenieur-corpsen således i underdånighet föreslagit måtte af Kongl. Majit gillas, hvarigenom det vigtiga ändamål vinnes, att hafva tryggat hufvudstaden mot hvarje anfall från sjösidan, enär dessa befästningar äfo äfven så konstruerade, att de kunna uthärda ett anfall från landsidan. Kostnaden derför uppgår till en sammanlagd summa af 1,081,500 Ridr Rimt. Då emedlertid ett dylikt arbete behöfver i dess första begynnelse väl förberedas, under hvilken tid endast jemförelsevis en mindre summa kan användas, har Chefen för Ingenieur-Corpsen i underdånighet föreslagit, att härtill för instundande Statsreglerings-period skulle hos Rikets Ständer endast äskas 510,000 Ridr, att utgå med 170,000 Ridr årligen under åren 1864, 1865 och 4866. För befästningen af Stäke är redan år 1859 uti underdånig skrifvelse af den 11 Augusti ett generelt kostnadsförslag inlemnadt öfver de derför beräknade kostnader, dock under förutsättning, att sundet icke komme att upprensas till större djup än 10 å 12 fot, således med uteslutande af större krigsfartyg. Uti denna frågas närvarande skick hade Chefen för Ingenieur-corpsen dervid för närvarande icke något att tillägga. Han anhåller endast få i underdånighet tillägga, att, öm upprensning af denna farled kommer att ega rum, blir ett försvar deraf medelst befästningar vid Stäket, alldeles oundgängligt, enär i aunat fall försvaret vid Waxholm skulle blifva turneradt.
Den Catholska förwandter, ej mera än Religionen deremot, äfNeformerte, borde utemeusom flere andra Christslutas. na Secters, är i sin na tur intolerant och bör derföre mindre tolereras. Denna grundsats är äfmen följd i Kongl. Brefwen af den 27 Augusti 1741 och 24 Januarii 1781; i öfrigt hänmisas till Hrens förändrade redaktion. 8 19. 8 19. Ridderskapet och Dä asgörandet af säAdeln: att alla frägor dane frägor fordrar skyndvm Riksdagsmanna mål samhet, minnes densamma och rätt böra granskas och ef genom behandlande utredas as Constitutiousaf Constitutions-Utskottet, Utskottet. hwilket ej sättes förrän efter Riks-Ständens fulländade organisation. 254 Expeditioner till Riks-Ständen. Borgare-Ständet: Nättadt i §:en. att wedcrbörandes förklaring äswen bör Åtfölja Landshöfdingens. Bonde-Ständet: att finner Utskottet sä uppkomne stridigheter emycket betänkligare att mellan de wäljande och tillstyrka, som sjelfwa de under omröstning kommeddelandet af sullmagtcn ne ef böra hindra fulltill behörig man beror pä magts utfärdande för twistens afgörande. Borgare-Ständet. är den rättelse wcrk I anledning af anmärkställd, som F-en ntwisar. ningarne wid denna 8 8 21. 8 21. Anmärkningarne, gjorde anser Utskottet ej leda wid proceduren af fulltill någon förändring af 8- magters granskning. När frägan är tydlig och klar, synes ej betänkligt att bibehälla Ständen wid den föreslagne pröfningsrätten, och det fä nryckek mindre, som dä nödiga upplysningar saknas, laglig ätgärd kommer att äga rum. Af samma orsaker lärer ock den Justitice-Stats-Ministern tillagdt befattning med fullmagternes verificerande ej medföra någon olägen - Bilaga till Mern.
DiscontLåningsfonders bestämde summa, utan endast anmält sin enskilda öfver, tygelse, att man i allmänhet borde förbehålla sig rättighet, att utse Sillfiskets anslag å dea titel} där omständigheferne kunde sådant lämpeligast medgifva, och jag instämmer för min del häruti fullkomligen med Friherre Wirsén. Friherre Boije: Jag har antingen illa uttryckt mig, eller blifvit illa förstådd. Min mening har ej varit att bestrida, det anslaget till Sillfångsten må tagas på den fond, där sådant lämpeligast kan ske, utan blott att hindra, att det ej må tagas på RiksDiscontens fond, såsom redan derfotinnan otillräcklig. Grefve Spens: Innan proposition göres, Den g Junii f m\ 3 75 ber jag om en upplysning. Jäg tyckte mig för en stund sedan höra Friherre Wirsén yttra, att om Sillfiske skulle inträffa, vore en utsträckning _at Discont-rörelsen åt den orten föreslagen. Är meningen att låta denna utsträckning blifva ett teroporairt anslag af ny fond, så förfaller frågas oro minskning i JernContoirs-anslaget; i sig sjelf, äfven innan vi annu fått se det reglementariska, synes det mig vara omöjligt att uppgifva någon method, att nog hastigt och nog direct hjelpa den ortens behof, dit Sillstimmen anländt, så framt det skall ske genom indragning af Discont-rörelsen på ett annat håll. Friherre TVirsén: Då dst kommer till fragan om Discontfonden, vill jag härom yH tra mig. Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarjkalken gjorde proposition till bifall af det till MetallLånefonderne af Utskotten tillstyrkte anslag 6oo,coo Riksdaler, med förbehåll likväl, att af berörde summa måtte afsättas 200,000 Riksdaler, för att, i händelse någon annan utväg dertill framdeles ej skulle finnas, såsom ett Creditiv till Kongl. Majus Nådiga disposition öfverlämnäs till understöd för Sillfiskerieree i Riket. Bifölls. Kerr Munck af Rofenjkjold:
Wid följande ord i samma moment: "egendo"men nödwandigt ätföljande utbetalningar, hwari"bland dock odlingssamt förbättrings-kostm.der ej "fä räknas", anmärkte Friherre L eberström, bllric, at obilligt wore, om ej odlings-kostnader finge afdragas. Grefwe ve la Laräie yttrade sig instämma häruri, sä mycket heldre, som han i BewillningsUtffoktet warit af denna ranka. Herr TienAerlLin, isacob, yttrade sig t likstämmighet härmed. Herr Grefwen och Landtmarskalken xroyoneraäe, at odlings-kostnaden mätte sä asdragas. Ropades Ja och lTlej. Herr Ualmerkelt ftägade om odlings-koft naden - 4Z8 Den 9 Mars. uaden ssulls afdragas för Bönder , antingen de odlg sjrlfwe eller genom Dagswerkare; förhällandet borde - ival i desja skiljagtiga fall wara olika, Herr Zengerlein erindrade, at om ei odlings-kostnaden för jord afdroges, skedde ej Jordbruket lika ratt som andra Näringar, hwilka i förordningen njöko afdrag för sine i och för sjelfwa rörelsen hafde kostnader, Herr Iliam ansag wal saken isig sjelf kunna wara rigtig, men fruktade för mycket mitzbruk deraf kunna följa, Fiherre l^annerkeim ansag icke et sadant stadgande nödigt, emedan, om man anwande kostnader pa odlingar, äterfinge man utaf odlingens, afkastning sin winst. Friherre (lsäerström, b/lrlo, yrkade ytterligare afdrag för odlingar, och, i händelse detta ej bifölles, votering. Herr krintrsköicl yttrade sig emot stad-, gander af et sadant afdrag.
Angående Räkenskaperna för Lilla Harrie Kyrka Rikets Ständers Revisorers år 1841 gjorda anmärkningar vid Kyrloräkenskaperna för Landtkyrkorna i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län föranleda till följande underdåniga Utlåtande : a) Som man ännu icke, vid den tiden då Räkenskaperna uppgjordes, hade någon säker låntagare af Lilla Harrie Kyrkas behållna medel, måste man, till undvikande af Kyrkans förfång, låta medlen i kassan innestå tills vidare; hvadan de i Kyrkans Räkning fingo synas såsom .annu ofruktbara, under afvaktan få full säkerhet för deras utlånande:. b) Beträffande Inventarieconlo, så har, viddess upprättande och afgifvande, nuvarande Pastor följt samma ordning, som dess företrädare, och hitintills utan anmärkning.- Skulle några Kyrkans nödiga böcker och handlingar saknas å Förteckningen, så befinnas de ibland Moderkyrkans, sorn är patronel, hvaiå härvarande Pastor har särskilt uppsats i arkivet, c) Pastor åtnjuter af Kyrkan ingen annan aflöning, än, för Räkenskapernas förande, det vanliga arfvodet, som Kongl. Kyrko-Instruktionen den ra April i8r5 utstakar, såsom en Kyrkans utfallande hetalningspost till Pastor; hvarföre han ocii godtgör sig densamma af Kyrkans medel. (1) Barnmorskans lön har, under Pastors företrädare intill närvarande tid, arida ilrån år i!8oS, utgått af Kyrkans medel, utan påminnelse deremot. Angående Räkenskaperna för Stora Harrie Kyrka. I anledning af Rikets Ständers Revisorers, vid 1841 års Revision, gjorda anmärkningar öfver Landlkyrkotnas Räkenskaper, få vi i ali underdånighet afgifva följande Förklaring: r:o Då, enligt Kongl. Instruktionen af den ti April 1815, Kyrkornas behållningstioride skall genom auktion försäljas, inträffar merendels att penningarna, hvilka stundom genom exekutiv åtgärd måste indrifvas, leke inflyta så tidigt, att de kunna utlånas till den tid, som för årsräkning enär föreski ifve», h varföre hela Kyrkans inkomst afföres såsom inneslående behållning.
Pappa lofvade att gifva mig 100 rdr om året så länge jag lät bli att resa till Stockholm. Jag visste att han ej skulle hålla sitt löfte efter jag ej fått skriftlig försäkran men prostens helsning gjorde mera verkan. Jag ville ej göra mina gamla föräldrar sorg och jag samtyckte i att stanna hemma i Skåne, sålde min framtid för 100 rdr – ha! ha! ha!!! – en utmärkt affär, icke sant? – Jag såg lugn ut men en strid på lif och död rasade i mitt hjerta. Pappa reste och med honom sista stråle af hopp, jag var bunden af mitt eget löfte, jag hade mig sjelf att skylla. Hvad allt såg ovanligt ut, allt var så mörkt och kallt, mitt hjerta var tomt, äfven der var kallt. Jag hade ingenting att lefva för och var tvungen att göra det ändå, ’det är förbi! förbi!’ tyckte jag mig ständigt höra en röst i mitt inre som ropade. Jag brydde mig om ingenting endast jag slapp att höra denna röst, jag var alldeles liknöjd för mig sjelf, jag hyste ej ens medlidande med mig, jag var bitter mot mig sjelf, för första gången i mitt lif hade jag sömnlösa nätter, min själ var sjuk, den var i uppror, för att döfva smärtan kastade jag mig i förströelser med vild ifver, jag kunde ej fördraga hvilan, rastlöst jagades jag framåt af en inre oro, arbete eller nöje, ettdera skulle jag vara sysselsatt med, sorg och förtviflan bodde i hjertat, leende och sång på läpparne, då tillbjöd du mig din kärlek och din hand, hur gerna ville jag ej emottagit den förra om jag endast kunnat afslå den sednare, men småningom uppstod den tanken att efter jag ej hade något att lefva för för egen räkning att jag borde lefva för andra, den stumma förtviflan som intagit hela min själ började gifva vika så småningom, den återkom men allt mera sällan, jag är öfvertygad att den skall fly för alltid » Trots den öfverspända framställningen och den naiva stilen innehåller denna skildring af den unga flickans strider något alltigenom kändt. Det är en bikt afgifven strax före äktenskapet, med skälfvande röst och röda kinder. Halfdan Äng.
Genom ett sådant förbud sorn delta blifver således icke rederiets intresse iakttaget, hvadan jag anhåller om återremiss i den syftning jag nu anfört. IIr von Ehrenheim: Mot Hr Olivecronas anmärkning kan jag icke saga annat än att rederiets rätt att försälja sitt fartyg genom dess befälhavare, ligger så i öppen dag, att derom icke behölver ordas. Men belälhafvares rätt att utan rederiets hörande sälja fartyget, måste just till rederiets betryggande inskränkas till yttersta fall. Jag anhåller derföre om bifall (ill §:n. Gr. Sparre: Jag bar börjat med att säga att denna rätt bör inskränkas till de mest tvingande fall, och det måste val äfven den siste talaren medgiva, att sådana läll kunna förekomma; och då vore det väl hårdt att icke få försälja fartyget, vore det än under hvilken kontroll som helst. l)å man kan stadga hvilka garantier man vill i detta hänseende, anser jag icke att man bör inskrärka denna rätt till ett enda fall, nemi. då det är odugligt. Det är sagdt, att han skall inhemta rederiets mening; men vi veta dock alt det finnes åtskilige delar af jorden, hvarifrån man icke påläng tid kan meddela sig med hvarandra. ITr von Ehrenheim: I motsats mot Gr. Sparre, får jag säga, att kommunikationerne numera äro så lätta att man på de flesta orter inom kort kan inhemta rederiets mening; och på de afiägsnaste åter vore det ganska vådligt, om skepparen skulle få styra och ställa huru lian behagade. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den förev:de §:u, framställde Hr Gr. o. 334 Den 16 September e. m. Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dervid svarades flere ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. §§ 43-46. Biföllos. § 48. Gr. Sparre:
Att, enligt serskilde Motionairers yrkande, i allmänna Lagen införa föreskrifter derom, huru bysatte personer af olika bildning och vilkor böra behandlas, samt om och när det må dem tillåtas att, med eller utan bevakning, för helsans bevarande, eller i andra enskilde angelagenheter, gå ut, med mera dylikt, anser Utskottet, dels icke vara af behofvet föranledt, enär bysatte personer, i händelse de, emot förmodan, icke skulle få åtnjuta deras lagliga rätt, eller vara i saknad af den omvårdnad, som deras ställning påkallar, och de således egn skälig anledning till klagan i detta hänseende, hafva flere utvägar att söka och vinna rättelse i det felaktiga, dels ej heller, så vidt föreskrifterne blefvo af en alltför reglementarisk beskaffenhet, vara rätt lämpligt, helst Utskottet är öfvertygadt, att ju mera Lagen ingår i sådane detailer, ju lättare blottställes den för ofullständighet samt, under bokstafvens skydd, lemnar rum för öfverträdelsen af andan och meningen. För det fjortonde.