Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r redan är i8i5 ansågo förbättringen af Correetions-anstalterne vara af den vigt, att R. StrrtillK. M:t öfverlemnade att utse dertill erforderlige medel för att den påföljande Riksdagen ersättas och Öfverskotten efter i823års Raksdag uppstigit till en då icke förutsedd eller ens förmodad höjd. På dessa grunder och enär Utskottet funnit att de upprättade förslagen, hvilka till verkställighet af den först uppgjorde planen, till Correctionslnrättningarne i Stockholm, fordrade en kostnadssumma af 325,ooo R:dr, då deremot, under ernående af de fleste af de fördelar, det förra förslaget erbjöd, en skyndsammare verkställighet vunnits 3g2 Stats-XJtskottets med en till 204,47* R:dr jo sk. nedsatt kostnadssumma, hemställer Utskottet äfven att de R:dr 23 sk. 9 r;st. B:cq, hvilka redan under det förflutna året varit för Styrelsen oundgängeligen nödige, för att godtgöra uppköpte och till en större del redan använde materialier och för alt kunna fortsätta och fullborda Correctionslnrättningarne i Stockholm, matte å Öfverskotten af StatsVerkets Inkomster anvisas och tili Styrelsen utbetalas, för att till ändamålets ernående användas. Hvad derefter angår Styrelsens hos K. M:t i underdthet gjorda och uti Dess Nådiga Proposition upptagne hemställan, att^den Summa af io,5g4 R:dr 34 sk. 3 r:st B:co, som ännu icke influtit af den till Cor rectionslnrättningen anslagne Arbetshus-fondens fordringar hos private och först under loppet af år 183x af Låntagarne till fullo inbetalas, måtte, såsom oundgängeligen nödvändig för byggnadskostnadens betäckande, förskottsvis få utgå af FångUnderhållsMedlen, emot återgäldande i mon som förenämnde fordringar ingår och sist inom x831 års slut, finner Utskottet något hinder så mycket mindre sig förete, som, enligt den upplysning
Då han satte sig midt emot mig i en länstol, måste jag beundra hans lediga, fina sätt, så fritt från allt tillkonstladt, och fritt och gladt flöt samtalet om gammalt och nytt. Min historia från den dag, jag förlorat honom ur sikte, var snart berättad, och hans egen » Jag kunde ej bli skollärare, » berättade han, » hvarje själfständig känsla förkväfdes i seminariet, jag höll på att bli en narr, ett dumhufvud, en trång själ — jag ville bli fri igen, och så gjorde jag mig fri. Men upp ville jag, till drängstugan ville jag ej återgå, arbeta ville jag, det var inte det jag var rädd för. Så gick jag i Danmark igenom ett bokhålleriinstitut — det kunde ju alltid bli godt för något — och på mitt examensbetyg därifrån fick jag plats hos en landthandlande hemma i Sverige; där stod jag i bod och vägde upp sill och salt, ja — det syns inte nu, » sade han skrattande och lyfte upp den fina handen, på hvilken jag ofrivilligt fäst min blick, » men då sågo de ut som saltadt kött » — han gnuggade händerna — » jag frös och svalt, och så köpte jag mig böcker och läste om nätterna, mest tyska., ty något språk måste jag lära mig, — det kunde jag begripa, och upp ville jag — » Han reste sig från stolen, strök med handen öfver pannan och såg tankfullt framför sig. Jag lade märke till, att det svarta, ännu krusiga håret, som lockade sig kring den breda pannan, vid tinningarne var starkt grånadt. » Det var en tung tid, » fortsatte han, » men jag arbetade, och så fick jag af en händelse bättre anställning: det sporrade, och inom ett par år hade jag kommit än längre fram. Jag kände på mig, att jag dugde till något mera än endast uträtta så att säga drängsysslor också inom mitt nya yrke, jag kände mig ha kraft att leda, att styra, att vara hufvud och tanke — och så » Han satte sig åter ned midt emot mig; öfver hans ansikte, som vid ögonen och pannan fått lätta rynkor, låg ett uttryck af stark energi, men det veka draget var borta; det var en arbetets man, jag hade framför mig, en man med vilja och med kraft att genomdrifva denna.
Hypotheks föreningar; Men som dessa motioner , i Utskottets tanka, hufvudsakligen afse uppgörandet af ett förslag till allmänna grunder för bildandet af dylika föreningar, och hvilket ämne torde böra komma under behandling i sammanhang med regleringen af Rikets penninge-väsende, på det att, såsom den ene af Motionairerne yttrat: ”den enskilda crediten må ordnas och utvägar beredas för densammas utvecklande i bredd med den allmänna,” anser Stats-Utskottet denna fråga icke tillhöra dess handläggning, hvarföre Herrar Santessons och Hembergs motioner, med tillhörande handlingar, varda till Borgare-Ståndet återställde. Ankom till Exp.-Utsk. elen 2<J Mars kl. 8 cft. m. Memorial. Ifrån Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet, under d. 22 innevarande månad, emottagit remiss å Hans janssons från Elfsborgs Län och Anders Mårtenssons ifrån Jemtland motioner, angående åtgärders vidtagande till underlättande af Hypotheks-föreningars bildande; men sorn dessa motioner hafva till hufvudsakligt syfte, att allmänna grunder måtte för dylika Inrättningar uppgöras, äfvensom att creditiv för befrämjandet af deras uppkomst må anvisas, anser Stats-Utskottet dessa mål icke tillhöra dess befattning, utan varda de till Bonde-Ståndet återställde. Stockholm den 29 Mars I834. STOCKHOLM, H. G. Nordström, 1834. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 35, i N:o 35. Ankom till Exped.-Utskottet d. 4 April, kl. 3 e. m. Utlåtandej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående lindring i vilkoren för begagnandet af det utaf Rikets Ständer till åter byggande af staden Borås anslagne låne-understöd.
M. föreslagna nya redaction af 63 §. Reg.Formen. ”Dessutom böra, för oförsedda händelser, tvenne särskilda tillräckliga summor anslås och till utbetalning ”å R. St:s Riksg.Cont. anvisas, den ena att vara tillgänglig, då Konungen till Rikets försvar eller andra högst ”vigtiga och angelägna ändamål, sedan hela StatsRådets tan”kar deröfver blifvit inhemtade, finner den vara oundvikli”gen nödig; den andra, att vid infallande krig af Konungen lyftas, sedan han StatsRådet in pleno hört och R. St. ”sammankallat. R. St:s förseglade anordning å sistnämnde ”summa må ej förr brytas, eller summan af Fullmägtige ”i Riksg.Cont. utbetalas, än sedan Riksdagskallelsen blif”vit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord.” Hr Rosenqvist, Fredr. Leonli.: Hvarje förändring i grundlagen innefattar rubbning eller upphäfvande af ett contract Statsmagterna emellan, som är till orubblig efterlefnad antaget; och hvarje sådan förändring måste således med största varsamhet behandlas af ett folk, som är ömtåligt om sina rättigheter. Svenska nationen har likväl Riksdag efter Riksdag till Regeringen gjort concessioner af sina rättigheter, utan någon motsvarighet å andra Statsmagtens sida; och om man jemnför grundlagen, sådan den var 1S09 och sådan den nu befinnes, skall man finna sådana förändringar deruti, att den kan liknas vid ett lappadt täcke, hvari man knappt kan igenkänna bottenfärgen. Det är tid att upphöra med dessa concessioner; men alla de från Constit. Utsk. inkomna och från sista Riksdag hvilande förslag Den ii Mars f. m. till grundlagsförändringar i gemen, samt 63 och 72 §§. Reg.F. isynnerhet, innefatta concessioner af sådana urgamla rättigheter, som Svenska fbiket förbehållit sig äfven under envåldstiderna. Jag frågar: har den andra Statsmagten deremot gjort någon concession åt folket?
in ung flicka ilade sjungande uppför i gångstigen till kullens topp. Däruppe stod en vild rosenbuske, öfverhöljd af blommor. » ' u t r o - pade hon. » Jag måste plocka dem och binda en krans att sätta på mitt hufvud. » Medan hon plockade blommorna, stack hon sig på törntaggarne, så att ett finger började blöda. » A c k, » klagade hon, » hvilken skada, att bland så vackra blommor sitta så stygga törnen! » Mycket missnöjd sprang hon ned igen och kastade bort de blommor hon plockat. Från andra sidan gick en bramin uppför kullen och såg också den blommande busken. » Så vackra och så doftande rosor! » sade han och bröt några blommor till en bukett. Och medan han plockade dem, såg han upp mot himlen och sade: » Välsignad vare du, o Buddha, som bland törnena låter så härliga rosor växa och dofta! » Och med hjärtat uppfyldt af tacksamhet gick han tillbaka ned. Den täcka indiska sagan kunde allt gifva oss, västerländska kulturmänniskor, åtskilligt att tänka på. T y få äro helt visst de bland oss, som med tacksamhet erkänna, att mellan lifvets törnen växa också härliga blommor. De flesta klaga öfver, att törnena stinga, utan att tänka på rosorna, eller betrakta dessa blott som sin rättfångna egendom och törnena som intrång i denna äganderätt. Ett gammalt ordspråk säger, att vid jämförelser mellan sitt och andras öde skall man se nedåt och icke uppåt — godt om man så gjorde, om man vore tacksam för de blomster, som växa mellan törnen. Men det underliga är, att just där för andras ögon blomstren öfverflöda, där uppleta vi mången gång törnen att klaga öfver, och om några taggar ibland rispa oss, göra vi de små risporna till djupa sår och anse de många blommorna som ingenting värda, därför att en och annan törntagg döljer sig bland dem. Och dock är det så ofta vårt eget fel, att dessa törnen såra oss — kanske icke första gången, men mången, mången gång sedan! Det är oftast så, att några särskilda blommor locka och fresta oss mer än andra. Vi tycka nästan, att vi ej kunna lefva utan dem, eller åtminstone att lifvet är föga värdt utan dem. Vi berusas af deras doft och skynda att bryta dem.
Denna Titel, som, i enlighet med Utskottets förra tillstyrkande, uteslutits, upptages här åter, till följd af den med så kallade Lappmarks Ecclesiastikfonden vidtagna reglering, och densammas - 5o,ooo 25.000 8,000 14.000 Stats-Utskottets Utlåtande N:0 205'. mas öfverflyltning till Riksgälds-Contoret; och utföres det från nämnde Contor påräknade interesse-be lopp • 3o:o I anledning af Utskottets uppgift, att, efter nu gällande grunder, Tullbevillningen skulle sannolikt kunna c alen leras till 2,55o,ooo R:dr, har hos Ridderskapet och Adeln Herr Stuart., C, G., anmärkt, att denna beräkning vore altför hög, då man besinnar, att, i händelse den vid innevarande Riksdag yrkade förhöjning i Tullen å Finska Iandtmanna-producler bi (alles, den för närvarande högst betydliga importen af dylika varor lomme i hög grad att aftaga och en motsvarande minskning i Tullinkomsten att ega rum; och har Herr Stuart, under anförande derjemte, att ytterligare minskning deri torde ifrågakomma, om dels en för de fattigare folk-classerne serdeles välgörande nedsättning i importtullen å salt af Rikets nu församlade Ständer medgifves, och dels en af behofvet påkallad reglering af exporttullen. i allmänhet kommer att vidtagas, hemställt, att Tullintraderne icke må beräknas högre, än till hvad Kongl. Stats-Contoret föreslagit, eller 2,3oo,ooo R:dr.
Afven om den korta lifrocken var aldrig sh sliten, trampade dess ägare gatan fram med steg s&amp; fasta och medvetna, som om han vore en annan Dshingis-Khan, och alla satte de, liksom kamelen, näsan i vädret. Det var lätt att se, det de hade en annan horisont än vanliga dödliga. 3Ian blef ovillkorligen s % liten inför deni. Nen små svagheter hade de anda, och det var riktigt viilgöraiidt! att marka. Ja, man kände sig nästan tacksam emot dem, iiar man skg dessa bistra, starka karlar kokettera med fingerspetsarna rödfargade af henna, ty 10 procent af respekten fösvanu med detsamma. I de öppna verkstäderna, i bodarna - öfverallt viiiilade det af dessa främlingar fran Asiens inre, hvilka äro bosatta lras och dock icke liafva något fosterland. Den smala gata, som leder förbi nioskdeni ned till floden, erbjöd i synnerhet en liflig tafia, och för att vi i ro skulle kunna betrakta den, köpte vi mullbär i ett frnktstaiid sanit ställde oss att äta upp dem på stallet. Hvilka färger i detta folkvimmel! Gredelint, grönt, saffransgult och rödt lyste om livartannat, och dessa glada färger pk tatarens dräkt g å f v o en sällsam relief å t hans alltid mörka uppsyn. Kring husraderna sutto mannen hopkrupna och rijkte sin vattenpipa. Bodarna sågo ut som smh fack i husväggen, och i hvart fack satt en gubbe i grannt färgade kläder nied en hög fårskinnstub. p å hnfvndet. Ibland liade gubben skägget tegelfiirgadt liksom fingrarna, ocli ofta liade haii ett radband i lianden. Bredvid oss på marken hade en tatarisk skrifvare slagit upp sitt kontor. Stora apparater behöfvas i allmänhet icke där ute, geskaftet går anda lika bra. Detta kontor bestod af en låg pall med en duk öfver, black, penna @ ch papper. E n fattigt kladd.asiat stod och dikterade, medan skrifvaren ritade sina obegripliga krumelurer .på ett papper, livilket lian höll upp framfor sig fritt i luften.
Ljusskenet lyser på hans ädla, konungsliga drag. K u n g e n drömmer. Ingen vågar störa h o n o m. Ingen vågar glamma, när drotten äskar frid o m b o r d. H v a r äro hans tankar? Hvar kasta de ankar? Också vi stå tysta, och vi stirra på silfverfåran, » S k ö l d m ö n s » spår. Tänk, annars hade vi inte fått se h o n o m! » ropar Gustaf o c h bryter tystnaden, då vi tåga u p p för trädgårdsgången in i villan. Öfver glittrande vatten glider kungsslupen fram, hemåt bär det, efter fredlig idrott, hemåt mot kungaborgen i fager, d r ö m m a n d e majnatt. SVEN LJUNG. DANSANDE STUDENTER. C. Jette foto. » PHILOCHOROS » N DANSAR VINGÅKERSDANSEN. Utsikterna för dess verksamhet voro i början i c k e de ljusaste, t y en stark o p i n i o n reste sig m o t företaget. från d e f ö r sa I DUN 1899. Det synnerligen praktfulla gemaket är en åttkantig kupol krönt sal, till hvars utsmyckning flere af den nederländska konstens mästare o c h främst Jordaens bidragit m e d utsökta målningar. C. Jette foto. ILLUSTRATIONER. FRYKSDALINGEN. R. V i meddela därför en v y af det ryktbara guldsökarsamhället, hvars arkitektur, egendomligt nog, företer en viss frändskap m e d ett nyanlagdt o c h ej så litet äfventyrligt stadssamhälle i n o m våra e g n a l a n - damären, nämligen den s. k. » kåkstaden » i Gellivara. D e n våldsamma eldsvådan har förorsakat en ekon o m i s k förlust, uppgående till flere millioner dollars. - BELGIEN: A. DELYANI. MIRZA-RIZA-KHAN. HERTIGEN AF TETUAN. ERNST HÖGMAN. FORTS. FÖREG. K FRÅN FR. V O N E. BILLE.
Möjligheten att kunna utan att äfventyra större olägenheter ån fördelar, verkställa ett sådant förslag beror på den fråga : huruvida man åger några gilliga anledningar att befara Bancosedelns ytterligare fall, linder dess närvarande värde, under den tid sorn framflyter in - Ben 26 Fehruarii. nan realisationen kan komma till stadga. Denna frågas besvarande fordrar en utredning af större vidlyftighet ån att den nu kan eller bör vidtagas Men innan inan företagit en sådan utredning, innan man granskat förslaget i alla déss delar och huru resultaterna deraf visa sig, kan man ej ejler bedöma, huruvida förslaget kan och bör verkställas eller icke. Herr Rosenblad: Friherre Cederström har yttrat, att den epok kan inträffa, då vårt sedelmynt återgår till al pari eller 48 sk. Cours. Jag medgifver möjligheten af denna händelse, men tillika, att den vore en af de olyckligaste. 60m kunde inträffa för mitt fädernesland. Då skulle en verklig nöd uppkomma i landet Då skulle den gåldhundna se siu skuld mer ån fördubblad. Då skulle den idoge näringsidkaren nödgas uppoffra frukten af sin flit och sin omtanka för liquiden af skulder, han icke gjordt. Tidehvarfvet i Sverige från 1765 till 1769, de i Dannemark och Österrike efter 1815 framställa till någon del varnande exempel af en sådan myntförbåttring. Jag upprepar således hvad jag redan anfört, den enda rättvisa finance-reglering år den, som försäkrar åt hvar och en hvad han nu verkligen åger, som tryggar gåldenärer mot all fara att nödgas betala sin skuld större ån den år, oc h borgenären för möjligheten att erhålla sin fordran liquiderai med mindre ån hvad den verkejigen utgör. Härtill fordras ett fast myntvärd» och detta kan . ej vinnas ulina en realisation. Dm 26 Febrnariii Grefve van Schwerin, Fredric Bogisiails 2 låka med Herr Rosenblad får jag förklara, att jag skulle anse för en gior olycka, om det skulle bli mitt fäderneslands öde att gå från banqueroutte till banqueroutte, och att arbeta sig ur den ena för att bereda sig till en ny.
(Regeringsformen, fyafme <2Bi för Det ©tora ^reDitmet anjlagit en funtma af £må billioner Dvifébalet föanco, att af ^ongl. ®?aj:t, miD infallanDe Frig, utur 9lif$gälD&£ontoret Ipftaé, feDan Äongl. 3ftaj:t ©taté^åDet in pletio f>ört od) fKifetö ©tanber fammanfallat, famt SviFöDagéFallelfen blifmit i JpufmubftaDcnö ^prFor meDerbörligen FungjorD; fymarmiD QBi tilliFa be(Iutat, Det bör, efter afDrag af De å mårt SRiFégälDd* €ontor miD Denna (RiFéDag anmifabe utgifter, återfloDen af £RtFögälD&€onto* retö, genom öfmer(Fotten å ©tatéf^BerFeté inFomfler eller annorlcDeö upFomna, Disponibla tillgångar, på en för änDamålet öpnaD färjFilD räFning i (öanFen, till ett belopp af ffögft §må billioner fKiFoDaler, infättaé, för att utgöra en fonD intill näftFommanbe 3uFöDag för Den af Djj, till utbetalning miD infallanDe Frig, fålunba an(Iagna fumtua.
För Kronans räkning disponeras dessutom 7 st. lägenheter, deraf förut omnämnde 5 kronofisken samt 2 ängar, den ena utarrenderad och den andra lydande under Ottenby kungsladugård. Upsala Domkyrka äger i Lönneberga Socken af Aspelands Härad 6£ hemman och Calmar f. d. Hospital innehar i Calmar Socken af norra Möre Härad ett hemman, som nu mera är af Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet bortarrenderadt; men öfrige, nu ej serskildt nämnde hemman och lägenheter disponeras af enskilde ägare, kronoåboer och boställs-innehafvare. Uti Tabellen äro allmänna bevillningen, ständiga räntan och kostnaden för rustning och rotering beräknade i medeltal för de fem ifrågavarande åren. Politi. För ordningens vidmagthållande på landet är sörjdt genom antagande i hvarje byalag af en så kallad byordningsman, som äger närmaste vården om byalagets ekonomi och sedlighet. För dessa ordningsmän är en instruction för längre tid sedan af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utfärdad. Dernäst liandhafves landspolisen af Krono-Länsmännen, som hafva sig till biträde 1 å 2 Krono-fjerdingsmän i hvarje Socken. På landet, inom Länet, finnas 17 tillåtna Krogar, utom Gästgifvaregårdarne. Sedan genom flera författningar blifvit stadgadt, att hvarje Stad och Socken skall vårda de dem tillhörande fattige, blef genom Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 14 Februari 181 1 bland annat förordnadt, att de beslut, sorn af Städer och Församlingar på landet genom pluralitet vidtagas om avgifter till de fattiges försörjande, borde, sedan de blifvit af Kongl. Maj:t pröfvade och gillade, förbinda dem, hvilka, oaktadt föregången offentelig kallelse, varit frånvarande, eller ock till beslutet nekat, äfvensom dem, hvilka sedermera inflytta till Staden eller Församlingen; hvarjemte i Nåder tilläts, att förut vid Sockenstämman ingångne frivilliga öfverenskommelser lingö tills vidare tjena till efterrättelse.
I afseende å denna Revisnrernes framställning, får Utskottet erinra, att hvad beträffar sådane balansposter, som tillkommit i följd af bristande redogörelse och således utgöra Stals-verkets fordringar hos uppbördsmännen. någon viss lid för dessa fordringars afförande ur räkenskaperne icke lämpligen synes böra fastställas, utan torde det, såsom hittills, böra ankomma på vederbörande att i hvarje fall, efter speciel granskning, anmäla till afskrifning de fordringsbelopp, för hvilka någon godtgörelse icke kan vara för Slats-verket att påräkna. Vidkommande åter de af Revisorerne exempelvis omförmälda s. k. öfverlevereringar, eger ett motsatt förhållande rum med dessa balansposter, hvilka i allmänhet tillkommit sålunda att rcdogörarne, vid kronouppbördens insändande, aflemnat densamma i runda summor, hvarigenom inträffat att det levererade beloppet i någon mån öfverstigit uppbördens verkliga belopp, — varande således dessa balansposter uppbördsmännens fordringar hos Statsverket; och då Utskottet, lika med Revisorerne, anser lämpligt, att ifrågavarande balansposter, sorn vanligen utgöra mindre belopp, efter någon viss tid blefve ur räkenskaperna afförda, finner Utskottet sig föranlåtet hemställa: att Rikets Ständer mätte uti afgående skrifvelse underdänigst anhålla, det Kongl. Majit täcktes i nåder meddela sådauc föreskrifter, 44 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 18. hvarigenom dylika äldre balansposter må kunna, efter någon lämplig kortare tid, ur kronans räkenskaper utgå. § 47. (Rev.-ber. pag. 172.)
Ett institut för blinda bör också betraktas, icke som en försörjningsanstalt, ämnad att underlätta enskildes eller communers bekymmer för underhållet af vanföre anhörige eller fattighjon, som ligga dem till last, men såsom en normal-inrättning, med syftning alt åskådliggöra och tillämpa de nya melhoder för 410 Den 24 Augusti c. m. hlinilas uppfostran och undervisning, sorn i Europas fleste civiliserade lander äro långt före detta införda och begagnade, och genom hvilka de, som åro beröfvade synen, beredas tillfälle att förvärfva en bildning, som mildrar deras olycka och sätter dem i stånd alt sjelfve förtjena sitt uppehälle. En sådan uppfostringsanstalt för blinde synes lämpligast kunna organiseras i likhet med institutet för döfstumma och, dermed så vidt görligt är förenad, ställas under samma styrelse. Om företagets framgång äger man destomer välgrundad förhoppning, som det torde få anses för gifvet, att II. Konungen med nöje skall uppfylla den i 1843 års revisionsberättelse uttryckta önskan, alt II. M. täckes ät det blifvande institutet, så framt R. St. dertill bevilja nödiga medel, upplåta passande rum i den intill Manhem å Djurgården närgränsande, H. M. Konungen tillhöriga lägenheten Öfra Manilla. För att vid ifrågavar. institut kunna till en början underhålla 12 blinda, en ifrån hvarje stift i riket, skola, enligt af sakkunnig person begärd och meddelad upplysning och gjord ungefärlig beräkning, följande årliga anslagsbelopp vara erforderliga : Kost, beklädnad, ljus, ved, tvätt för 12 elever, h 200 r-.dr 2,400: En föreståndare, som äfven biträder vid den in tellectuella undervisningen 400: En ordningsman eller vice föreståndare, äfven biträdande vid undervisningen 333: 16. — En lärare i de fleste delar af den iulellectuella undervisningen 300: En lärare i handarbeten 266: 32. — En musiklärare (i början ambulatorisk) 200: En vårdarinna, som jemväl meddelar undervisning i passande bandarbeten åt flickorna 300: En person till biträde åt goss-eleverne 166: 32.
Sorn jag är osäker, liuruvi - •f)2 Ben 23 Oetehrr J, m. da, vid en återremiss af ett ConsiitutionsUtskotfets GrundlagsMemorial , det ej är, förr än andra gången , som det skall vara å t följd t af yttrandet om någon Ståndets bestämda åsigt; så underställer jag, huruvida nu en återrerriiss kan ske dessförutan; men likväl, då Utskottet här föreslagit en föreskrift , huru Suppleanten skall insättas, och en annan , huru nytt val af Suppleant skall ske, underställer jag, om icke Herr Grefven och EandtMarskalken till Ridderskapet och Adeln ville framställa den Proposition; ”att ”Ståndet måtte förena sig att uti aterremissen till ”ConstitutionsUtskottet yttra den önskan , att Utskottet icke måtte befatta sig med någon annan ”sak, än valet af ny Suppleant, när den ny”valde Justitieombudsmannen under Riksdagen ”aflider.” Det är blott denna fråga , som egenteligen är af vigt; allt annat föranleder endast till oreda. Jag får derföre anhålla om en sådan proposition. I annat fall får jag begära vanlig återremiss, om en sådan kan, enligt Grundlagen, tillåtas. Herr Lejréni Johan Pehr-, Om denna fråga, som påkallats af en händelse under Riksdagen, hafva Opinionerne varit delade, och ingen kan säga, på hvilken sida Opinionen väger öfver, antingen på deras, som anse att Fullmäktige, eller deras som anse att Riksens Ständer böra insätta Suppleanten i Embetet, och utse den nya Suppleanten. Denna skadliga ovisshet är en följd deraf, att Riksens Ständer lagt Statsoch BancoUtskottens rörande samma ämne afgifne Memorial - Den 23 Oclober /. nu 3gJ Hal till Handlingarne, i stallet att yttra sig deröfver. ConstitutionsUtskottet har nu lemnat tillfälle att yttra denna opinion.