Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta offer kommer ej att falla mig tungt; och för att lätta desse Herrars besvär, som önska tillvägabringa ombyte af Styrelse öfver Canalen, får jag nu tillkännagifva, att redan för 5 månader sedan anmälte jag hos Directionen, att jag, så snart Riksdagen är öfverslånden, nedlägger min befattning såsom Di rectionens Ordförande. Utan missnöje afträder jag, och skall till och med lemna Herrar Stråle, Bråkenhjelm och von Hartmansdorff mine röster vid val till nya Ledamöter i Styrelsen, så alt äfven all stridighet dervid må kunna undvikas. Vidare är här sagd t, att man haft till lösen: först Götha Canal, sedan Fäderneslandet. I dessa enkla ord ligger den svåraste beskyllning. Milt samvete säger mig, att jag ej förtjent den; och jag önskar, att den värde Ledamoten, som framställt denna tillvitelse, måtte hafva lika godt medvetande af uppfyllda pligter mot Fäderneslandet, som jag. Alltför väl vet jag hvad Fäderneslandet betyder; och för det hafva de Den 26 Mars e. m. de svåraste offer burits. För öfrigt önskar jag man ej måtte förbise Götha Canal, Sfven en Fäderneslandets sak, Sluteligen har en värd Talare yttrat, det jag skall hafva sagt, att i förslaget öfver Hjelmare Slussverks byggnad icke någon missräkning ägt rum. Talaren har ej förstått mina ord. Jag har sagt, att sådane missräkningar inträffat vid alla Canalbyggnader och äfven vid Hjelmare-Canal, emedan den blifvit byggd efter samma principer, som Götha Canal. Grefve von Rosett, Adolph: Under loppet af discussionen bar jag hört ifrågasättas, huruvida det vore möjligt, alt, med begagnande af Ångbåtar såsom släpande kraft, tillryggalägga vägen mellan Götheborg och Östersjön på Canalen inom en tid af sex dygn.
Brauner utstötte ett tjut af smärta och en revolver föll långt utåt golfvet. – Detta visste jag! utropade Danielsson. Lika snabbt som detta slag följde ett nytt. Det träffade Brauner i hufvudet. Utan ett ljud föll han från stolen i golfvet. Danielsson sparkade till honom föraktligt. Han lyssnade om det skulle höras något ljud från de kringliggande rummen. Men allt var lugnt och tyst. Han ordnade sin halsduk framför spegeln och gick mot dörren. Der vände han om som om han glömt något. Han gick derpå från dörr till dörr och reglade dem. När han slutligen lemnade rummet, reglade han äfven dörren till korridoren och lät nyckeln falla i sin ficka. Ingen såg honom när han lemnade Brauners våning. Klockan var då sju på måndagsmorgonen den 22 december. Papperskorgen. Fridolf Hammar insåg nödvändigheten af att ej låta tiden gå sig ur händerna. Han hade vägat för mycket och kunde riskera hela expeditionens resultat, om han nu ej läte handlingen utveckla sig till ett omedelbart afgörande. Han kände sig ganska uttröttad, men vågade ej gå till hvila af fruktan för att sömnen skulle göra ett afbrott i den tankekedja han nu ovilkorligen måste följa. I stället för att gå hem företog han en lång promenad i den tidiga morgonväkten. Den friska vinterkylan vederqvickte honom och skänkte honom nya krafter. Klockan strax efter sju återkom han till kaféet, som nyss öppnats. Hade Hammar kommit blott ett par minuter förut, så hade han fått iakttaga hur Arnold Lindqvist skyndat sig från Brauner. Detektiven gick in på kaféet och fortsatte vid den värmande morgondrycken sina tankar. Allt var nu vunnet, och allt kunde ännu förloras. De båda brottslingarne hade under séancen föregående afton förrådt sig, och Brauner hade sedan gått så långt till och med, att han indirekt erkänt. Han hade ej kastat ut Hammar utan i stället resonnerat med honom, sökt muta honom och låtit förstå, att ett sjelfmord kunde blifva följden af en fortsatt undersökning. Alltså vore konsuln skyldig. Men bevisen? Hammars vetskap om brotten och dess upphofsman vore ej bevis, ensamt på detta kunde brottslingarne ej fällas, ja, ej en gång ställas till ansvar. Och detta hade äfven Brauner känt sig öfvertygad om.
Friherre Sparre, Sixten, önskade att Oecomie-Utskottets Betänkande, måtte, utan Återremiss, till slutelig pröfning företagas och afgöras. Herr Mannerstäm, Johan. Åtskilige af de gjorde anmärkningar, särdeles de Herr Friherre Fock yttradtj förtjena visserligen uppmärksamhet j men jag anser dem likväl icke böra föranleda till Återremiss. De skäl som äro talande emot föibud af Bränvins-bränning, hafva dels af Grefve Hamilton uti dess här uppläste Dictamen och dels af Oeconomie Utskottet blifvit så fullständigt utvecklade, att jag icke vill upptaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns tid uti ett ämne af så enkel beskaffenhet sorn detta, hvilket må hända alldrig bordt blifva föremål lör Lagstiftarens åtgärd. Jag anhåller derföre om Proposition till bifall på Utskottets Betänkande. £42 Den 2*7 December. Härvid utbeder jag mig att såsom en särskild nu af mig väckt fråga , som till Oeconomieoch Besvärs-Utskotten torde blifva remitterad, få hemställa om icke Krono-brännerierne i Stockholm och Götheborg, måtte genast indragas och för framtiden helt och hållet afskaffas, hvarigenom Sädesbehofvet för dessa Städer, särdeles Stockholm, minskas, och en vinst för Landtmannen beredes. Grefve von Lantingshausen, Albrect. Då flera värda Ledamöter vid Utskottets Betänkande framställt grundade anmärkningar, så anser jag för min del, dessa anmärkningar böra af Utskottet pröfvas, innan ifrågavarande ämne af Ridderskapet och Adeln afgöres. På sådan grund får jag anhålla att Betänkandet, jemte de dervid gjorde anmärkningar, måtte till Utskottet åter remitteras j och skulle emot förmodan denna anhållan icke af Ridderskapet och Adeln bifallas, yrkar jag derom votering. Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus, hemställde äfven att Betänkandet måtte till Utskottet åter remitteras. Friherre Wrangel, Henning, uppläste följande:
Majoren och Riddaren Adolf Sehiiizercrantz har, genom testamentarisk disposition, till Staten, för alt i det blifvande RiksMnseum upsätlas och förvaras, förärat en dyrbar samling af konstsaker och fornleraningar, bestående af juveler, guldoch silfverpjeser, möbler, lador, glas och porcellaine, vapen m. m., lill ett antal af omkring 550 slycken, hvilka han under sin lifstid, med värma oell smak för det sköna, sjelf samlat och ordnat. Fäderneslandet skall säkert med tacksamhet emottaga detta ädla bevis på fosterlandskänsla och konstsinne, hvilka i förening varit driffjädern vid utförandet af den höga tanken ali åt efterverlden förvara så månget herrlig! och äfven i historiskt hänseende dyrbart minne, räddadt undan förstörelsen af en Svensk, som, utan att af sina fäder hafva ärft något annat, än eli frejdadt namn, likväl genom sparsamhet, arbete och omtanke, förmått åstadkomma denna skatt, i penningevärde upgående till minst 12,000 R:dr t»;ko. Mången bland Eder, Mine Hrr, har sett denna samling. Alle håfven J haft tillfälle dertill, ty beredvilligt visades densamma. Afven jag bar ofta tagit kännedom aj dess höga värde, men först för få dagar sedan erhöll jag kännedom om den disposition, sorn deraf blifvit gjord, äfvensom deraf, att det väsendlligaste af den afl. testatorns qvarlåtenskap, som tillfaller bans slägt, jemväl utgöres af ett konstalster. Genom att nu tillegna Staten äfven detta, yppar sig för R. St. måhända del enda tillfälle, som kan erbjuda sig, alt visa sin aktning och erkänsla för en man, hvilken icke blott, på sätt jag ofvan haft äran anföra, mot det allmänna ådagalagt en sällspord Den 28 Oktober f. m. 51 frikostighet, utan ock länge, såsom vårdare och ordnare af Statens dyrbara tillhörigheler, förvärfva! anspråk på fäderneslandets tacksamhet.
Maj:ts Nådiga Proposition orri Stats-reglslingen den 2g November sisth år, Riksens Ständer, till förekommande af den brist i anslagen för Penninge-Löntagarnes efter Riksens Ständers vid sednaste Riksdag fattade Beslut och Eder Kongl, Maj:ts Nådiga reglering utgående Löner, som uppkommit de senast förflutna år genom det Lönerne äro bestämde i SpanmåJsvärde, hvilket årligen förändrar sig då det efter årlig Riksmarkegång godtgöres , nu vidtagit den utväg, att, så vidt Stats-Verkets Spanmals-Inkomst in natura det medgifvit, uppföra mot desse Löner, till den del de i Spannemål äro anslagne, svarande Tunntal under Utgifts-Titlarne; och, med beräkning af deil vid 1815 års Riksdag i sådant hänseende påräknade behållne eller odisponerade Spanmål, jemte den ytterligare tillgång, som vid denne reglering tillkommit, har det ock låtit sig göra , att under alla Hufvud-Titlarne, der Löner förekomma utom för Militäre Staterne under den Tredje, uppfylla behofvet i denne del; hvaremot den summa, sorn till bestridande af skillnaden emellan Statsoch Markegångs-prisen å den för Civile Stafprne förut bristande Spanmål varit å Andra Hufvud-Ti-, teln anslagen med 36,276 R;dr 12 skill., blifvit 5^6 Underdåniga.
Kransarne voro dels från lärda och vetenskap» Sirr-u de ' ä ' fullt i dom andra vagnarna me ' liga samfund här och i utlandet, dels från elever kransar, » skrek pojken och pekade med sitt smutoch lärjungar, dels från den aflidnes talrika vänsiga finger. ner och beundrare af hennes snille. » Ja, men de ' ä ' nedrigt, » utbrast kamraten. I sorgehuset samlades så småningom en stor mängd af fru Kowalewskis vänner och bekanta, hvaribland märktes Stockholms högskolas styrelse och lärarekår, samt för öfrigt ett stort antal lärde och vetenskapsmän. Den egentliga jordfästningen försiggick i stora kapellet på Nya kyrkogårdeu, hvarefter den med kransar helt och hållet betäckta kistan bars till den på Lindhagens kulle belägna grafven, där professor Maxime Kowalewski i några ord tolkade de efterlefvande vännernas sorg och saknad. Ofvanpå grafven placerades en stor praktfull krans med blommor och blad af porslin från kvinliga vänner i Petersburg. * Moffröken Wedel-Jarlsberg höll den 15 dennes i » Kristliga föreningen af unga kvinnor » härstädes, hvilken förening är ett motstycke till den liknande föreningen för unge män, ett föredrag om nykterhetssaken, i hvilket hon skildrade alkoholens skadliga inflytande och uppmanade till total afbållsamhet. Fröken W.-J. påpekade bl. a. att en totalafhållsamhetsförening, som rakar omkring 100,000 medlemmar, finnes i Norge, och önskade, att detsamma skulle vara fallet hos oss. Bland de närvarande märktes personer ur sociefeten och medlemmar af riksdagen. För öfrigt var den lilla inbjudande våningen fylld af en intresserad och tacksam publik. * De vackra knypplade Vadstenaspetsarne börja inom vårt land allt allmännare användas till kyrkprydnader, hvartill de ock väl lämpa sig, enär de äro synnerligen smakfulla samt därtill ovanligt gedigna och hållbara. Så har en särdeles vacker och dyrbar dylik altarduksspets i dessa dagar inköpts från fru Charlotta Randels spetsknypplingsaffär i Vadstena för Laxå kyrka.
Uppköpen hos bleckslagareni En finare lampa och en kökslampa, den förra 18 kr., den senare 1,50, men vi säga dock Summa 20 kr. I lerkärlsbutiken i En smörburk med lock l,oo, en form 80 öre, två lerfat l,so, ett större dito 80 öre, två små skålar 24 öre, två burkar 50 öre, två kannflaskor 1,34, två karotter l,io, ett stort krus 3 kr., två små dito 1,20, tre filmjölkskåiar 75 öre, en liten skål 25 öre, ett fruktfat 80 öre. Äfven här räkna vi för det jemna talets skull Summa 14 kr. Hos kopparslagaren: Trenne kopparkastruller med lock (olika storlekar) Summa 24 kr. | r\ I L / I i k i \ J IN Annonser mottagas endast mot kontant liqvld I förskott af 2 5 öre pr 4 - spalt, petitrad ( Ingen annons införes under I krona. O c h så hafva vi till sist att nämna en post, som jag så när alldeles g l ö m t bort, en post, som i våra dagar ej är ens tillnärmelsevis så dyr som för en del år sedan, då det skulle vara äkta gedigen vara, men som nu i de flesta hus — förstås, hos ej riktigt fint folk • — • består af goda imitationer, ty vi mena silfverförlaget, som ni väl funderat litet smått öfver. Denna post vilja vi nu tala litet o m o c h göra nu våra uppköp Hos guldsmeden: Ett dussin knifvar 18 kr., ett dussin gafflar 20 kr., ett dussin matskedar 20 kr., ett hälft dussin dito (hvardags) 9 kr.J ett dussin teskedar 14 kr., förläggssked 8 kr., såssked 5 kronor, strösked 5 kr., två ragoutskedar 14 kr. Summa 113 kr. För jemnhetens skull räkna vi Summa 110 kr. (Denna post kan dock tagas mycket billigare.)
Ut Jlr. R.F. § 3o. sl ottet äger jemväl granska Statsoch RiksgäldsVerkens förvaltning, och att under nämnda granskning af Statsverket, för hvilken Utskottet skall äga tillgång till alla Statsverkets räkenskaper och handlingar, efterse, huruvida de gjorda eller förordnade utbetalningar af Statsmedlen icke öfverstigit beloppet af de Hufvudtillar, hvilka uti den af Riksförsamlingen sist uppgjorda Statsreglering blifvit f aststälda, och huruvida de äro grundade pä behörigen upprättade Stater eller Konungens med vederbörlig contrasignation utf ärdade anordningar samt styrkta med behöriga cjvittencer af dem, som medlen emottagit. R.F.f§ 53. 3:o Ett Stats-Utskott, hvartill Hamrarne välja, hvar sina, Tf T> <> O - J rBom “ °‘ Aderton ledamöter. Detta Utskott äger att utreda, granska och för Riksförsamlingen uppgifva Statsverkets och Riksgäldsverkets Hor till Constitutions-U tskottets Memorial, N\o 85, 19 tillstånd och behof; att föreslå och, i mål, för hvilka Utskottet jfr. K. F. § 53 af Riksförsamling fått sig sådan magt uppdragen, sjelf t gifva «ch 70, samt R. föreskrifter om Rikssälds-Contorets förvaltning, samt dessutom, O. §3omom.2, /..»or».,. 1 , 7 , j » • •cii§3t mom. 1. att föreslå B eval ningens belopp och fördelning. JfR R O 4:0 Ett Banco-Utskott, hvartill Kamrarne välja, hvar sina, ' J 'Sex ledamöter. Detta Utskott skall öfverse Riks-Bankens Sty relse och tillstånd samt föreslå och, i mål, för hvilka Utskottet af Riksförsamling fått sig sådan magt uppdragen, sjelf t gifva föreskrifter om samma Banks förvaltning. R.F. § 53. 5;o Ett Lag-Utskott, hvartill Kamrarne välja, hvar sina, Jfi. U. 0. § 33. pem ieclamöter.
Hr Gr. o. Landtm, hemstälde derefter om R. o. Ad. ansåge contrapropos:n vid nu äskade votering böra innehålla återremiss af Utsk:s förevar:de ålem., samt förklarade, efter denna Proposts besvarande ined blandade Ja och Nej, det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Hr Dalman begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voteringspropos:r; Den som anser contrapropos:n vid äskad votering om afslag i €onst.Utsk:s ålem. N:o 5, böra innehålla återremiss af samma Mern., röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; lil H. 32 498 Den 18 Februari e. m. vidner Nej, antager R. q. Ad. såom contrapropos. till bifall Const.- XJtsli;s Mera. Vid voteringens slut befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 67. Nej — 73. Gr. von Platen., Baltzar: Då det, till följd af den votering hvars resultat nyss blifvit tillkännagifvet, endast återstår att obctingadt bifalla eller afslå det ifrågavar:de Betänk:t, så får jag lill prot. anmäla, att jag icke kan deltaga i den blifvande voteringen. Vidare uplästes och godkändes ett så lydande förslag till voteringspropos. i hufvudsak,en. Den sorn, under förutsättning af R. St:s bifall till K. M:ts Nåd. Propos, apg. ändring i 39, 40 m. fl. §§ i Reg:sf:n, och 4, 6 ip. fl. §§ i Rikdags-Ord:n, i afseende på sättet för Riksstyrelsens förande i vissa fall, afslåp Const.Utsk:s Mern. N:o 5, och bifaller K. M:ts Nåd. Propos., ang. förändring i och tillägg till RiksAkten af den 6 Augusti 1815, röstar Ja; den det ej vill, Nej; vinner Nej, varder Const.Utsk:s mern.
Förslagsrätt tillkommer härvid så väl enskilde Riksdags-Fullmägtige och Riksdagsmän, som ock Utskotten, hvart och ett i de mål, hvilka dess belattning angå. Mom. 4- Riksförsamlingens beslut i de fall, som i slutet af §. no Regerings-Formen omtalas, fattas uti Gemensamma Kammaren. §. 77. Vid alla Val eller omröstningar om personer, iagttages, att Val-listorne eller Namnsedlarne, för alt vara gällande, böra vara enkla, slutna, hoprullade, omärkta, och fria så väl från all tvetydighet, i anseende till personernes namn, som från all origtighet, i anseende till deras antal. Fleste rösternes utslag gälle alltid, och när lottning, enligt denna Grundlag, eger rum, skilje den vid hvarje tillfälle, då utgången helinnes oafgjord genom erhållet lika rösteantal. Eger ej lottning rum, och hafva, vid nyssnämnde förhållande , två erhållit lika rösteantal, sker ny omröstning mellan dem begge, och blifve då en namnsedel aflagd och förseglad, som utslaget gifva må vid ny likhet i rösteantal. Hafva, i thy fall, tre eller flere erhållit lika rösteantal, sker mellan dem ny omröstning med en aflagd och förseglad namnsedel; men, vid ny likhet i rösteantalet, hrytes denna försegling ej, om rösterne befinnas så delade, att före dess upptagande i beräkning, antalet af dem, hvilkas likhet i rösteantal gör utgången oafgjord, är mindre, än det möjligen kan blifva efter ett sådant beräknande; ny omröstning anställes då mellan de förstnämnde, och fortfares härmed, tilldess utgången blifvit afgjord. Belinnas åter, vid endera af de härunder förekommande omröstningar, rösterne icke så delade, som ofvan sades, blifve då den aflagda sedelns försegling bruten, och dess utslag gällande. Mom.
— Skilnaden emellan den under 1851 och 1858 utgångne, aflöning åter är ännu mindre eller blott 120 R:dr samt emellan 1857 och 1858 årens aflöning den obetydliga förhöjningen af blott 100 R;dr eller 10 procent, dä deremot de fleste tjenstemän erhöllo mera än 50 procents förhöjning. Det lärer näppeligen sålunda kunna nekas, att dessa tjenstemän i allmänhet och särskildt relativt till sina vederlikar eller de äldste kammarskrifvarue inom Kongl. Kammar-rätten äro högst vanlottade, helst kammarskrifvarne t. ex. inom Kongl. Statskontorets kammarkontor svårligen kunna mottaga annan tjenst utom embetsverket, och om de undantagsvis innehafva en sådan, alltid få vidkännas pekuniär uppoffring, enär de nödgas pä embetsrutnmet använda tiden för tjenstens förrättande från kl. 10 f. m. till 2 e. ra., och allmänheten, i händelse af deras frånvaro någon stund pä förmiddagen, skulle få vänta på angelägna, oftast högst brådskande anordningar. Under qvartalsmånaderne måste de, för att ärendena icke skola ligga efter och löntagaren få vänta, använda både föroph eftermiddagarne, oftast till sent på aftnarne, i följd hvaraf de äro förhindrade att på annat sätt förskaffa sig något bidrag till de dryga lefnadskostnaderne. Lägges nu härtill att de medellöse bland de lägste tjenstemännen varit nödsakade att skuldsätta sig innan de kunnat fullgöra akademiska prestanda för vinnande af inträde uti Räkenskapsverk en; att de få vänta 8 a 12 år innan de vinna befordran inom detta embetsverk, med i förhållande till göromålens stora omfattning fåtalig personal, så kunna dessa tjenstemän med en lön af blott 1,000 R:dr för år, sägas vara vida sämre lottade än vaktmästaren i sin samhällsställning med 600 R.dr. På grund af hvad jag här haft äran ådagalägga, föreslår jag alltså följande, nemligen: att kammarskrifvarue inom Kongl. Stats-kontoret måtte undfå en årlig löntillökning af 600
En gång, då hon tittade upp mot huset, såg hon mellan de välvårdade krukväxterna i andra våningens fönster ett behagligt kvinnoansikte blicka ned på sig med ett visst intresse; men personen i fråga tycktes en smula generad öfver sin nyfikenhet och drog sig hastigt tillbaka. Märta hade flere gånger under dagens lopp passerat förbi tamburdörren till denna våning; bakom glasrutorna voro så vackra gardiner i rosa och grönt, D FRAN » STELLAS » UNDERGÅNG. FR. AF IDUN — 6 — 1899. och på en skinande blank messingsplåt stod namnet Anna Torstenson. IIvem bodde där? En ensam gammal fröken förmodligen. Och så hade Märta suckat tungt och tänkt på sin egen sorgliga ålderdom. När den tomma flyttvagnen kört bort, återvände Märta, rysande af köld, svepte den lilla schalen hårdt om sig och gick med trötta steg uppför trappan. (Forts.) PREMIEREN AF HAUPTMANNS » VÄFVARNE » å SVENSKA TEATERN blef, som vi hade väntat, en lysande succés. Den tyske diktarens drama är ett djärft, men äfven i det hela lyckadt försök att gå utom de traditionella skådespelsformerna. I stycket finnas egentligen inga hufvudpersoner, ingen intrig i vanlig bemärkelse, inga kärleksmotiv. Allt går ut på helhetsverkan, och &gt;hufvudpersonen », om man nu skall tala om en sådan, är » massan », den utsvultna, trasiga och bleka väfvarhopen, som i förtryckt slöhet, under jäsande missnöje, till slut i det blodiga upprorets ursinniga raseri nästan oafbrutet böljar på scenen under de fem akterna. &gt;Väfvarne » är en proletariatets tragedi; den skildrar en strejk bland den schlesiska väfvarebefolkningen på 1840-talet, denna strejks olika skeden från det undertryckta, dofva missnöjet fram till den oförtäckta revolutionen, som, underblåst af folkliga agitatorer, till sist bryter ut med en naturkrafts förhärjande oemotståndlighet.
Jag tror lika med Grefve Brahe det vara Nationens åliggande, att under fredens lugn bereda sig till kriget, men man bör derföre icke förspilla sina krafter på ändamålslösa öfningar, då man ej tillvägabringar en riktig krigsbildning. Jag kan ej tro, att det är genom blotta exercice-möten som man skapar krigare. De kunna väl vara tjenlige för inöfning af vissa parad-manoeuvrer, till bildande af militairisk tenue; men någon verklig krigsöfning i det hela tror jag ej derigenom beredes. Jag tror således, att indragning af några tusende numer, för alt bereda full - Den ^3 Mars f. m. komlig instruetion för en blifvande verklig stam för conscriptionen, vore ändamålsenligare, än att bortslösa medel på sådane exercicer, som större öfningsläger, eller rättare lustläger, hvilkas nytta, om den än existerade, bortgår med de karlar, som lemna linien. Grefve Brahe, Konungens Rådgifvare i Commandomål, har här förut yttrat, att få Soldater återstå, som gjort ett fälttåg, hvarföre det vore nödigt att öka Armeens exercice för att gifva den ingående Numerairn samma tjenstfärdighet, som den utgående. Jag har sagt, att detta öfverstiger våra krafter. Det vore bättre, att bibehålla till och med endast en tredjedel af vår Armée, som vore fullkomligt instruerad, och icke blott exercerad, än att hafva 26,000 man, hvilka äro lika så väl Recruter, som det Beväringsmanskap, åt hvilket de skola utgöra en säker och brukbar stam, vid ett inträffande fälttåg. Herr Tersmeden: Grefve Brahe har trott, att jag funnit mig stött deraf, att lian kallat mig Lieutenant. Det har jag för ingen del varit, men det förundrade^ mig att höra Grefve Brahe säga, det han trodde, att ganska få inom Armeen delade den åsigt, som en representant yttrade.
Bolaget och dess Direction afsäga sig all vidare förvaltning af Canalen oell dess tillhörigheter under byggnadsåren, och öfverlemna densamma, med allt hvad dertill hörer så i fast som lös egendom, inventarier och förråder, till den Styrelse, som Kongl. Maj:t och Rikets Ständer finna för godt förordna; och afsäger Bolaget sig allt vidare begagnande af det för Bolaget utfärdade privilegium, än som med det nu träffade aftal öfverensstämmer. 2:0 Under byggnadstiden användes den inkomst Canalfarten kan lemna till nödige utgifter för den till genomfart färdiga delen deraf, samt de förbättringar derå kunna erfordras. Öfverskottet, om sådant uppkommer, utdelas till Actieägarne. Någon afgift för de effecter, som för Kongl. Majrts och Kronans och Canalens räkning derå föras, erläggas ej. 3:o Då Canalen är färdig, må Bolaget utnämna en medlem af Styrelsen deröfver, hvilken äger att densamma framgent för - Den 26 Mars e. m. *i5 valla, oell använda inkomsterne till nödige utgifter och Canalens framgena underhåll. Bolagets Directeur åtnjuter ej annat arfvode, än det Bolaget af egne tillgångar vill lenina. 4:o Det öfverskott, som af Canalens inkomster kan uppkomma, utdelas till actieägarne, intill dess detsamma uppgår till 5 procent, hvarefter Staten erhåller en lika utdelning å de allmänna medel, som till Canalens byggande blifvit använde. Skulle inkomsten stiga derutöfver, tillfaller densamma actieägarne. 5:o Förslå ej inkomsterne till Canalens underhållande, åligger ej Slaten eller Rikets Ständer, eller deras Verk, någon förbindelse, att dertill på ett eller annat sätt bidraga. 6:0 Rikets Ständer anhålla hos Kongl. Maj:t i underdånighet, att Kongl. Maj:t täckes låta genom kunnige och oväldige personer undersöka Canalärbetets närvarande tillstånd och uppgöra i möjligaste måtto tillförlitliga förslag öfver de kostnader, som till Canalens färdigbyggande kunna återstå , samt låta upprätta plan till arbetets fortsättande med den årliga kostnadssumma, hvartill Kongl. Maj:t anser StatsVerkets närvarande tillstånd lemna utväg. Kongl.