Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom hafva emot detta Betänkande blifvit anförda följande skriftliga, Reservationer: 1:0 af August Andersson från Östergötlands län: »Emot Utskottets beslut i hvad det rörer tullen å bränvin, får jag till stöd för min reservation anföra: Bevillnings-Utskotlels Betänkande JV2 17. 5 Alt Utskottets majoritet icke fästat ringaste afseende derpå, att flere tusendetals bland landets jordbrukare, uti till sine riksdagsombud insända petitioner, hvilka genom mig och mina Stånds-kamrater kommit Utskottet tillhanda, påyrkat en förhöjd tull å artikeln bränvin samt alla slags spritdrycker. — Det har hittills alltid hetat att denna, såsom skadlig ansedda, vara borde fördyras, så att konsumtion deraf minskades Nu deremot synes Utskottet åsyfta att hålla varan i så lågt pris att större mängd deraf förtäres; ty hvarföre eljest vara så skuggrädd för tullens höjande? Ehuru det blef inom Utskottet upplyst att alla våra grannländer hade betydligt högre bran vinstull än Sverige, så verkade detta icke på Utskottets majoritet, som ansåg det vådligare om en eller annan bränvinsankare skulle kunna smuglas hit, än om hela fabrikationen inom riket omöjliggjordes och några millioner silfver utbyttes mot utländskt bränvin. Det upplystes inom Utskottet att den i utlandet beräknade drawback å försände bränvinspartier gjorde det för utländningen möjligt att nedtrycka priset i Sverige, med den tull, som nu förefunnes och att tharan för kärlen, beräknad till 20 procent, nedsatte den bestämda tullsatsen, äfvensom att åtskilliga omständigheter vid profningen orsakade den Svenske producenten förlust, derigenom att skatten utgör mera än de 60 öre, som förekommer på papperet. En besynnerlig sak är det att, medan grannländernas lagstiftning går ut på att bereda de respektive ländernas vinst och innevånarnes förkofran, så går den Svenska lagstiftningen ut på att snart sagdt utrota den industri, som hittills utgjort landtmannens hufvudsakligaste binäring.
om genom förbud eller högre tull, ullvärdet återkommer i sitt förra skick. Jag anhåller vördsammeligen att detta anförande må till Oeconomieoch BesvärsUtskottet remitteras. Grefve Gyllenborg, Johan Henning: Då det bör vara Lagstiftarens åliggande att, så vidt möjeligt är, inskränka kostnader och besvär för rättsökande, vid rättegångars utförande, med hänsigt till olika locala förhållanden, äfvensom att undanrödja, de svårigheter och hinder, som, för desammas, be. höriga fullföljande uppstå, torde jag icke sakna anledning att föreslå, så vidt lämpeligt vore, några ändringar i den nu, i allmänna lagen, stadgade rättegångs ordning, i följande omständigheter. Det har icke undfallit allmänna uppmärksamheten, att föreskrifter för civila måls behandling i Rättegångars upp-; komst Den 3 Martii, 433 komst tarfvade förändring, i afseende hvarå fiågor uppstått om inrättning af förlikningsdomstolar, äfvensom om psrmanente Häradsrätter, men, då förslag i förra afseendet saknat en önskad framgång, och dåafgörandet af den sednare frågan, beror pä en aflägsnate tids pröfning, hemställer jag vördsammeligen om icke föreskrifter först kunde vidtagas, sorn inskränkte besvär och kostnader, i synnerhet för dém, hvilka genom stämning blifva tvungne till svaromål, i tvistemål, som underställas HäradsRätts pröfning. Till åtydnad af nu gällande stadgar, böra alle som stämt eller blifvit stämde till HäradsRätt, genast vid tingets början sig infinna; en mängd af folk samlas således, för obestämd tid, utan att känna tiden då, dem angående mål kunna förekomma, och utan sysslosättning; och af detta förhållande skall ofelbart uppstå en betydelig moralisk skada hvartill kommer att den rättsökande allmogen måste, med dryga kostnader söka biträde på stället af halflärde och olärde sakförare, kostnader som en svarande part aldrig kan få ersatte, dä rättegångskostnadsersättningen beror pä HäradsRätten och nästan aldrig uppgår till verkliga kostnader, som en svarande part, under ofta uppskjutne tvister vid HäradsRätten mäste vidkännas.
Ständer redovisa, ej mindre för den behandling den, under så många år, af Styrelse-Verkens förberedande åtgärder beroende frågan om fördelandet af Båtsmanshållet, Städerna emellan,efter mera rättsenliga grunder, hittills erhållit, än för de serskilda stadganden, hvilka synas ligga till hinder för ernåendet af ett så vigtigt och af de flesta Städers invånare efterlängtadt mål, återstår för Utskotten att sitt eget yttrande i ämnet afgifva. Vidkommande således först de af Collegierna upprättade och af Kongl. Maj:t, till upp - l4 Statssaint Oac.-Utslt. Uti.
Der skulle antingen klockarepost för exemplarens kringsändning erfordras eller oek skulle desse med ordinarie post från det invid Pastors hemvist belägna Postkontoret afsändas och dit återsändas ända till 3 mils väg, hvilket ådroge Pastor och Beredningens ledamöter bade kostnad och tidspillan. I ett annat pastorat inom samma Stift finnes annex-allmoge ända till 9 mils afstånd från Pastor Att sända och återsända förenämnde exemplar så långa vägar hvarje år, synes mig vara alldeles onödigt, men i hög grad föröka Pastors omtanka och göromål. Man borde ej tillkonstla en sak af så enkel beskaffenhet, som deri ifrågavarande Hela Föifattnings O o samlingen skickas nu till hvarje kyrka att af klockare och kyrkovärdar förvaras i kyrkans arkiv för att allmänheten tillhandahållas. Pastor har intet besvär härmed. Hvarföre skall nu med uttryckliga ord stadgas ett undantags-förhållande i afseende på Bevillnings-förordningen? Hvarje beskattad individ bör i sin egen kyrkas, ej i Pastors stundom 9 mil aflägsna arkiv, hafva beständig och tillräcklig tillgång 62 Bevillnings-Utskottets Betänkande .V SO. till den förordning, som är grunden till hans skatte-bevillning. Jag får således alternativt föreslå: att krono-länsman eller ordförande i socken-nämnd mätte till hvarje ledamot i Bevillnings-beredningen utdela och sedan i sitt förvar återtaga de föreslcrifne exemplaren af Bevillning s-förordningen eller ock att kyrkobetjeningen (kyrkovärdar) direkt och utan någon Pastors åtgärd måtte i kyrkans arkiv emottaga och Berednings-ledamöterna tillhandahålla ifrågavarande exemplar.» 1 i:o af Herr N. P Lindeström: a) »Jag finnér mig ovilkorligen förpligti gad att reservera mig mot lista punkten af 8:de § i Bevillnings-förordningen. hvari Utskottet föreslår följande stadgande: Bevillning för inkomst af kapital eller arbete eger icke rum. när alla de utaf kapital eller arbete uppkomna inkomster icke öfverstiga Fyrahundra Riksdaler.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det. han icke tiIIkänngifvit, att R. o. Ad. beslutat afslag å Ulsk:s utlåt., utan endast, att R. o. Ad. icke bifallit detsamma, hvarjemte H. Ex., sedan nu olika meningar blifvit yttrade, hemställde, om icke meningarne kunde förenas på det sätt, att R. o. Ad. förklarade sig, sedan 3:ne Stånd redan bifallit Ulsk:s utlåt., vilja låta vid detsamma bero. Ropades ja. Föredrogs och lades till handlingarne förstärkta StatsUtsk:s d. 22 dennes på bordet lagda mern. N:o 274, i auledn. af verkställde omröstningar ang:de tnllbevillningen. Föredrogs förstärkta Statslltsk:s d. 22 dennes på bordet lagda mern. N:o 275, i anleda, af verkställde omröstningar, ang:de stämplade pappersafgiften. Då härvid H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge nödigt att detta mera. upplästes, anmälde sig' och yttrade Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag anhåller, att delta mein. i vissa punkter mätte varda uppläst, hvilka jag skall hafva äran uppgifva. Först pag. 42, 2:dra voteringen. Sedan i anledn. häraf Utsk:s berättelse om förloppet af 2:dra voteringen, rör:de chartcring af fldeicommiss-bref och andra dylika förordnanden, blifvit uppläst, anförde Frih. Palmstjerna: Jag har ansett nödigt att särskildt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på detta votum, för tillvägabringande af det beslut, hvarigenom confiscationen af lideicommisserne skall förberedas och genomdrifvas. Jag lyckönskar det allmänna till en sådan mognad i opiniorierne, och hoppas att antagandet af Rengl Gudmundssons förslag snart skall fullborda detta storverk.
Summa. 297 3 297 600 6031 1 Kanonier, lön och underhåll för 9 månader, å 37 öre dagligen 103: 12. och under permissionstiden, 3 månader ä 12 öre dagligen 11: 25. lt4:37. 99 D:o d:o d:o 11,323: 12. 1 Under-kanonier, d:o d:o å 25 öre dagligen 68: 75. och under permissionstiden d:o d:o å 6 öre d:o 5: 62. ^ 99 D:o d:o d:o 7,363: 12. 200 15 Öfver-kanonierer erhålla hvardera, utom allöningen vid Kanonier-korpsen, 12 öre om dagen . 1 Kompani-Chef 1 D:o 1 Under-oflicer 1 D:o 1 Korporal 7 D:o 1 Vaktdräng vid Corps de gardet och arrestrummen å Skeppsholmen, å 37 öre dagligen .. St. Bil. N:o 4 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket 4856. Lilt. I. Skeppsgosse-korpsen. Nuvarande S t < i t. Föredragandens F i irsla gSpanmål in »atara. T: ur. 1 Gage. Arfvode. Summa. Spanmål in natura. T: nr. Gage. Arfvode. Summa. R;dr. Ö. R:dr. ö. R:dr. ö. R:dr. Ö R:dr. För Skepp sgossarnes inkasernering .
Det första af dem, eller frågan om gradbestämmelserna, ligger väl utom området för Ständernas verksamhet, så vidt det endast rörer sjefva gradbestämmelserna, men ligger belt och hållet inom deras verkningskrets, när frågan blir om den för tjenstemännen ännu vigtigare frågan, att derpå grunda de utgående lönerna. Det andra vilkoret ligger mera omedelbart inom sferen för Ständernas verksamhet, och det är derföre som jag, på grund af hvad jag nu haft äran framställa, hos R. St:r vördsammast anhåller : l:o Att alla Majorerne vid Art:t erhålla samma lön som nu är föreslagen för ÖfversteLöjtnanterne vid vapnet, eller 4,500 R:dr r:mt. 2:0 Att de i och för tjenstgöringens bedrifvande nu redan till Kaptener i Reg:tet befordrade Löjtnanterne vid Arbt erhålla löner såsom yngre Kaptener. 3:o Att Löjtnantsgraden inom Arbt, såsom hitintills, biifver en klass med den för första Löjtnanten föreslagna lönen af 1,200 R:dr, så vida ej, som riktigare vore, lönen blefve 1,500 R:dr runt. Att UnderLöjtnant af Art:t, som vistas vid högre artilleriläroverket, får under denna tid ett årligt stipendium af 300 R:dr r:mt, så vida ej hans lön på stat blifver, som riktigare vore, 1,200 R:dr r:mt. Äfvenledes hemställer jag vördsammast att R. St:r ville: 5:o Med bibehållande af en sergeanlsklass inom Art:t tilldela alla Sergeanter vid Arl:t samma lön af 500 R:dr, som är föreslagen för den nybildade l:sta klassens Sergeanter. 6:0 Åt alla Cheferne för de värfvade Reg:tena gifva samma lön som nu är föreslagen för Chefen för Gardet till häst, så vida de ej kunna få, som riktigare vore, en lön af 7,500 R:dr r:mt. Begärdes på bordet. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., hade inlemnat följande motion :
Då Frankrike, utan att förlora något af sitt anseende, kan genom en enkel skrifvelse lemna sin condnleauce och gratulation, och då dessa kunna besvaras, icke allenast icke genom en minister, ulan genom en charge' d'affaires; så synes detta förhållande till någon del motsäga det förmenandet alt charge' d’afFaire’n ej skall äga tillträde till molini kens person, till följd af 1815 års beslut vid congressen i Wien, om jag minnes rätt. Om jag med skäl får uppbära tillmålet alt vara trångbröstad, derföre att jag anser en så beskaffad hushållning med cabinetts-cassans genom folkets svett och möda sammanbragta medel såsom onyttig, så äger jag åtminstone den tillfredsställelsen, att dessa mina åsigler delas af flertalet ibland mina medborgare; och jag får således med tålamod underkasta mig motsidans förebråelse att vara trångbröstad. Utrikes Statsministern bar ytligt emot ministrarnes ersättande genom charges d’a (Faire*’, alt det nuvnr. förhållandet är ett bruk, som grundar sig på ömsesidig grannlagenhet och de resp. staternas gemensamma och sanna fördel, hvars frånträdande skulle sätta de förenade Rikenas förhållanden på spel, och att allas erfarenhet skall vitsorda påståendet. Jag vågar härtill svara, alt jag icke tror härmed vara så särdeles farligt, och jag föreställer mig att de fleste potentaterne utan tvifvel skulle mera gilla, om Sverige kunde öka sina försvarsanstalter med kostnaden för dess diplomati. Och månne man ej inom främmande länder skulle komma på andra tankar, än förakt för en fattig nation, som ville hushålla, ifall våra ministrars intima förhållande till de resp. monarkerna kunde upplysa deni derom, att Sveriges och Norriges diplomati årligen kostar så mycket som nybyggnad och full utredning af 4° kanonslupar, fem gånger så mycket, som det anslag Sverige mäktar lemna lill bevär.-exercisen samt åtta gånger så mycket som Sverige kati åstadkemma till flottans exercis.
Belgien åter, å dess sida, ville, på sätt det förut erbjudit sig, afskaffa de dryga tonnage-afgilterna, utverka nedsättning i lotsafgifterna och genom en handelstraktat göra Sverige delaktigt af de betydande tullnedsättningar, som beviljats andra stater, samt dessutom tillse alt de lokala sjöfartsafgiflerna i Antwerpen blefve minskade. Om, emot förmodan, några af de respektive staterna icke vore benägna att deltaga uti denna uppgörelse, skulle deras fartyg och varor i Belgien blifva underkastade en diflerentiel behandling; i stället för Schelde-tullen, hvilken i alla händelser komme alt upphöra, och de nuvarande tonnage-afgifterna, skulle en beskattning af 5 Francs per tonneau, motsvarande i del närmaste nämnda lulloch afgifler, i Belgien påläggas fartyg, tillhörande dessa stater, och alfordras dem hvarje gång de anlöpte någon hamn i Belgien, och de nedsättningar i tulltarifen, som komme de stater tillgodo, hvilka på aflösningen ingått, skulle ej till fördel för de icke deltagande staterna tillämpas. Förutom England bade nu icke allenast öfriga fyra Slormagter, utan jemväl Nordamerikanska Förenta Staterna, Danmark, Italien, Spanien, Portugal, Kyrkostaten, Turkiet, Bremen, Lubeck, Brasilien och Peru samtyckt till allösningsförslaget på de i London uppgjorda hufvudgrunder, och underhandlingarne med Hannover, Oldenburg, Mecklenburg och Hamburg voro väl ej afslutade, men anginge icke vidare sjelfva principen, hvilken af dem godkänts, utan endast dessa staters andelar i aflösningskapitalet eller ock betalningssättet.
Sedan han läst ett par kapitel, höll han bön, hvarunder han i synnerhet tackade Gud för hans beskärm under resan och för sin och de sinas lyckliga hemkomst. Det låg något så högtidligt men tillika så innerligt fromt och enkelt i den gamles bön och andakt, att Thorsten kände sina ögon fuktas och en känsla af helig vördnad genomträngde honom. Hans hjerta deltog innerligt i den gemensamma andakten. Efter denna lilla gudstjenst framsattes en måltid hvilken ingalunda behöft den krydda af hunger, som nu gjorde den så ypperlig, för att kunna behaga den finaste kännare af dessa okonstlade rätter, af hvilka nästan hvarje landsort äger någon utmärkt. Alla tycktes vara glada, och i Thorstens af naturen glädtiga själ uppgick en hel vår af förtjusning och obestämda förhoppningar. Han tänkte endast på det romantiska behaget att nu befinna sig bland fjellskogens gästfria innevånare, midt ibland taflorna af den gigantiska fjellnaturen. Han beslöt att helt och hållet öfverlemna sig åt de hänförande intrycken af dessas skönhet och storhet. Det var ungefär midnatt, då han kastade sig på den sköna bädden och inslumrade i de ljufvaste drömmar. Det var med en egen känsla, som Thorsten vaknade följande morgon. Ett klart solsken strålade genom det lilla fenstret på ett snöhvitt golf. Allt i hans boning var utmärkt af den noggrannaste snygghet. Der rådde en viss treflighet, som också meddelade sig åt ynglingens lynne. Han framtog ur väskan sina skrifdon för att anteckna och förvara de minnen han redan hade af sin besynnerliga färd. Ju mera romantiskt allt, som han sett, gestaltade sig för hans föreställning, desto gladare kände han sig, och desto mera försvunno de mindre behagliga utsigter, som han i sjelfva verket måste finna i sitt nya, genom delaktighet i en våldsamhet emot en kronans embetsmän föranledda förhållande till den Finska kolarfamiljen. Han tänkte icke mer på faran att blifva efterspanad och gripen, då han här tyckte sig böra kunna lefva i trygghet för hela verlden. Men hans fantasi fästade sig med välbehag vid den unga kolarflickans bild, som för honom föreföll så skön, som en sällsynt ros på ett snöfält.
Utskottet så mycket mindre tvekat att låta under öfverläggning komma , som grundidéen redan var såsom ett öfverläggningsämne till Utskottets pröfning hanskjutertj och samma förslag sS Bevillninas-Uiskotcets Betdnkanden. redan i egenskap af pris-skrift varit vid iSr* års Riksdag, ehuru mindre utförligt behandladt, till Utskottets granskning lemnadt. Dessa förslag hafva likväl icke, ehuru Utskottet funnit desamma icke utan förtjenst, i afseende på deras syft» ning, varit af den beskaffenhet, att de kunnat till antagande godkännas, så vida flere väseridtliga svårigheter i anseende till Bevillnings-bi» dragets fördelning och grunderne derföre, i sale* nåd kännedom af hvarje Dans olika hufvudnäringar och de deri förefallande förändringar deremot förete sig; dock önskade Utskottet, att Riksens Hög-' Jod. Ständer täcktes, i betraktande af det arbete osh den kostnad författaren, till ofvan omförmäldte tryckta arbete, derå användt, samt förtjensten af, att hafva fästat uppmärksamheten å en och annan gagnande uppgift, hugna honom med någon ersättning af de till Riksdagskostnadernes bestridande anviste medel, Dessutom har Riksens Höglofl. Ständers Bevillnings Utskott fått emottaga Memorial af J-Ierr Grefve Gyllenborg, hvaruti föreslås, det måtte icke allenast i betraktande af den lindring jordbruket, före 180g års Riksdag tillgodo njutit, samt orättvisan deraf, att då all annan egen» dom är från särskilde utskylder befriad, Två R:dr af hvarje 1000 R:dr beräknas af hemman, qvarnar och fastigheter å landet, jemte det mångfaldiga besvär, som tillskyndas de med Bevillnings-debiteringens befattning egande Tjenstemän, flere andra olägenheter oafsedde, den i 1800 års Bevillningsstadga stadgade grund för Bevillningens utgörande af hemman och qvarnar å nyo upptagas^ utan äfven tued upphörande af dea Bevillnings-Utskottets Betänkanderi. 39
M:t framlemna den tulltaxa de antagit, i de ordalag Bev.-Utsk:t föreslagit, samma värda talare, om han ännu hade ett råd att afgifva, skrif le, i denna form allena, håfve funnit en anledning för sig tillstyrka förkastandet af R. Stms beslut Jag delar icke den värda talarens mening i denna del, utan är deremot fullt förvissad, att om frågan äfven i denna form framkommer till Regeringen, den skall blifva behandlad med det lugn, som är att förvänta af dess upphöjda ställning, samt pröfvad med all opartiskhet, efter sin beskaffenhet och utan alla fremmande bevekelsegrunder. Jag röstar för öfverlemnandet af tulltaxan på sätt Utsk:t föreslagit, helst detta icke innebär något annat, än hvad R. St:r flerfaldiga gånger framställt och, om någonsin, äro vid detta tillfälle, både berättigade och pligtige att uttala. Hr Brakel, Mauritz: Jag erkänner, att jag af min pligt emot fäderneslandet vid flera till fällen ansett mig böra ställa mig på en annan sida än Konungens rådgifvare, men denna gång anhåller jag att helt och hållet få instämma i det anförande H. Exc. Hr Just.-Stats-Ministern Frih. De Geer i f. m:ns plenum afgifvit. Konungen bar, sedan urminnes tider, egt rättighet att lindra och upphäfva skattebördor, och den, som gör sig mödanatt forska i häfderna, skall finna, att Konungen mångfaldiga gånger begagnat sig af denna sin rätt. Denna rättighet måste Konungen ega, ty eljest vore han ju icke annat än en direktör, verk - 534 Den 25 April e. ro. ställande R. St:rs beslut. Om vi, Mine Hrr! beslutade en sak, hvilken som heldst, t. ex. anläggandet af en jernbana kring Åreskutan, och för utförandet al denna idé pålade Sveriges innebyggare en bevillning, skulle då icke Konungen hafva rättighet alt säga: jag upptager icke denna bevillning, jag efterskänker den, jag vill icke verkställa hvad jag icke anser rätt och för fäderneslandet gagneligt
Att, oaktadt fonden år 1862 egde en sålunda uppkommen behållning i Mark Hamburger Banko, den likväl vid samma tid köpte några vexlar å detta myntslag öfver al pari, torde lätteligen kunna förklaras af önskligheten att då hafva en snar och säker tillgång å denna myntsort, till följd af den kännedom, Chefen för Kameral-afdelningen egde, att en betydlig utbetalning förestode Konsuls-fonden, i anledning af det väntade uppdraget att af denna fonds under händer egande medel förskottera den första ränteafbetalningen å de förenade rikenas andelar i Stade-tullens kapitalisationssumma, hvarom oek nådig befallning under den 29 April afläts. Då jag emellertid, efter att hafva tillträdt chefsskapet för Kongl. Utrikes-departementets Kamera [-afdelning, redan under loppet af samma år — enligt hvad bilagde 2:ne vexelreqvisitioner, jemförda med den räkenskaperna för sednare hälften af år 1862 bifogade löpande räkning med Herrar Michaelson (fr Benedicks, intyga, — uttagit hela det hos Herrar Michaelson tfr Benedicks innestående beloppet jemte räntor i vexlar å Mark Hamburger Banko, och detta på tider då kursen var öfver al pari, torde jag icke sakna anledning till det antagandet, att någon förlust för fonden icke uppstått genom de anmärkta vexelköpen till kurs af 134j och 135|. Angående dessa sista kursnoteringar anser jag mig böra hafva äran fästa Eders Excellens’ uppmärksamhet derå, att de, — såsom utmärkande den kurs, som på 1862 års l:sta och 2:dra qvartalers aflöningars och pensioners utbetalningsdagar noterades för 30 dagars vexlar å Mark Hamburger Banko, — äfven vid den ymnigaste tillgång å billigare vexlar, ändock med rätta kunna i räkenskaperna förekomma, i anseende till den lönoch pensionstagare medgifna optionsrätt att utbekomma sitt tillgodohafvande antingen i 30 dagars vexlar eller i Riksmynt, efter den för sådana vexlar noterade kurs
Prot. 4856 & 4857. 8 Sami. 34- Haft. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande J\:o HS. icke vore tillfyllestgörande, utan att dertill fordrades i främsta rummet beredandet af medel för att kunna tillfredsställa hvad på kunskapsväg härför erfordras;” 2:o) af Friherre Creuts., Stefan, sora föreslagit att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl Maj:t med underdånig anhållan: ”att en Kommitté af sakkunnige män måtte tillsättas för omarbetande ef nu gällande krigslagar i enlighet med, elter menskiighetens och tidehvarfvets anda, förmildrade lagar, på det alt krigaren inom sitt yrke, i likhet med hvarje annan samhällsmedlem inom sitt, måtte blifva värnad emot egenmäktighet och förtryck;" 3:o af Friherre Greutz., Stefan, som föreslagit, att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan: "att en Kommitté måtte tillsättas för utarbetande af ett nytt tjenstgörings-reglemente för arméen, som förebygger olydnad och missaktning å ena sidan samt godtycke och egenmäktighet å den andra.” Utskottet har tagit förevarande motioner i öfvervägande; och hvad först angår frågan om utfärdandet af nya krigsartiklar, så får Utskottet meddela: att, enligt erhållna upplysningar, förslag till ny krigslag blifvit, utom hvad beträffar nödiga stadganden i afseende å rättegången, af en år 1846 tillförordnad Kommitté uppgjordt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de principer hvarå det af Kongl. Maj: t år 1844 lill Rikets Ständer afgifna förslag till allmän strafflag blifvit grundadt, men all, sedan Rikets Ständer, hvilka år 1845 gillat de i sistnämnda lagförslag antagne hufvudgrunder, men då icke hunnit pröfva förslaget i dess helhet, icke vid påföljande Riksmöte antagit samma från Kongl. Maj:t lill