Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer alltså velat godkänna och antaga det härvid använda redogörelse-sätt, att tjena till efterrättelse i fortsättningen af ifrågavarande Räkenskap* Och få Riksens Ständer, med anledning af hvad deras Revisorer i ämnet hemställt, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att de penningeförvaltande Werk eller Inrättningar, hvilkas Räkenskaper jemväl skola tjena till grund för RiksHufvud-Bokens uppgörande, måtte varda i Nåder anbefallde, att så tidigt hafva deras Huf» vud-Böcker afslutade, att något hinder icke må uppstå för Riks-Bokslutels företagande i October månads början näst efter skatte-året; samt att i Riks-Hufvud-Boken kunde tilläggas, dels ett särskildt registreradt Cassa-Conto, hvarigenom än mera utförlighet i Räkenskapen vunnes, dels ock en Förteckning öfver de förskott, som E. K. M. af Stats-medlen i Nåder beviljat, antingen till framdeles redovisning på obestämd tid, eller till essättning under vissa föreskrifna vilkor; Hvilken Förteckning skulle innefatta de redan utgångrie förskotten, sedan vederbörande Auctoritet uppgifvit förhållandet dermed, och i tvänne afdelningar upptaga hvad mot ersättning och Underdåniga Skrifvelser. hvad till redovisning blifvit förskjutetj samt såsom bihang åtfölja Riks-Hufvud Boken, och från det ena året till det andra utballancera förskotten, tills återbetalning skett, eller de föreskrifne vilkoren blifvit uppfyllde, då sådant i Förteckningen anmärkas borde, till upplysning för Riksens Ständer eller deras Revisorer. Beträffande åter de obestämda bidrag, hvil*' ka utgöras till Clereciet, Indelda Arméens manskap, skjutsning, väghållning med flere allmänna skyldigheter; så och ehuru, i Riksens Ständers tanka, dessa onera icke kunna eller böra till deras värde beräknas eller upptagas i Riks-Hufvud-Boken , med hvars föremål, såsom Räkenskap, sådant icke eller synes instämma, hafva Riksens Ständer, med afseende på gagneligheten af en allmän beräkning öfver hvad i förenämnde måtto utgår, hos E. K.
Såsom orsaker dertill torde uppgifvas, att dessa racer äro ömtåligare; att inköpet är dyrt samt alt finare ull står i för lågt pris. 16 Hästafvelu deremot fortfar att bättras, i följd af de tillfällen, som blifvit beredde till begagnande af så kallade kronooch esqvadronshingstar. Remontmarknaden, som nu mera blifvit återflyttad från Axvalla hed till Sköfde, gifver uppmuntran åt dem, som hafva vackra och väl vårdade hästar till afsalu. Anmärkningsvärdt torde vara, att tio större landtegendomar i Länet blifvit inom få år inköpte af personer från andra orter. Köpeskillingarne, i den mån de liqviderats, hafva gjort en betydlig tillökning uti rörelsekapitalet i orten, hvarjemte flere bland de nye ägarne vidtagit verksamma åtgärder till egendomarnes förbättring. Sedan sista Femårsberättelsen afgafs, hafva, enligt Förste Landtmätarens i Länet uppgift, 406F! mantal, med en jordrymd af ii3,o88 tunneland, blifvit laga skiftade emellan t,475 åboer, hvaraf 736 qvarblifvit på gamla tomter, men 739 afllyttat. Såsom utflyttningshjelp och understöd för befordrande af ett förbättradt brukningssätt af jorden, har under tiden utbetalts: Understöd för U tflyttnmgsjordbrukets förSumma. ! hjelp. bättring. I R:dr. sk. rst. R:dr. sk. rst. R:dr. sk. rst. Hvete. Råg. Korn. Arter och annat trindsäde. Hafre och Blandkorn. Potatis. Höfångsten. År 1838 Mindre fördelaktig , beredningstiden vidrig. Medelmåttig. Mindre god. Knappt medelmåttig. God. Ymnig. Under medelmåttan. „ 1839 Medelmåttig. Medelmåttig. Medelmåttig. Medelmåttig. Under medelmåttan. Medelmåttig. Medelmåttig. „ 1840 Knappt medelmåttig, hvetet var sötigt och blandadt med sa kalladt lyxa. Medelmåttig. Ymnig. Under medelmåttan.
M. låta utarbeta samt, der så ske kunde, för näst sammanträdande Ständer framlägga förslag till ny konkurslag, äfvensom till de delar af lagstiftningen i öfrigt, som dermed stå i oskiljaktigt sammanhang.» Förslag till ny konkurslag har äfven blifvit utaf en komité utarbetadt och redan sisth höst ingifvet till JustitieDepart:t, hvarifrån detsamma öfverlemnats till Högsta Domstolen, för att der granH. VIII. 3 34 Den 11 Juli e. m, skås. Denna granskning lärer ännu icke vara fulländad, och i denna omständighet måste allisa orsaken sökas dertill, att R. St. icke ännu fått emottaga någon Kongl. Propos. med förslag till ny koukurslag. Svaret på den frågan, hvarföre granskningen inom Högsta Domstolen ännu icke är afslutad, torde ligga ganska nära till hands. Högsta Domstolen har nemi. funnit flora anledningar till anmärkningar emot komiterades förslag och de nya principer, hvarpå detsamma hvilar, och derföre har Högsta Domstolen, som är fullt uptagen af göromål, ännu icke hunnit fullända sitt updrag. Skulle Högsta Domstolen deremot icke haft något väsendtligt att anmärka mot förslaget, tager jag för gifvet att Högsta Domstolen för länge sedan till Just.Dep:tet återsändt det upprättade förslaget jemte sitt utlåt, deröfver. Emellertid har lt. St:rs LagUtsk. på grund af enskild motion behandlat förslaget, hvilket Utsk:ts majoritet med några mindre väsendtliga förändringar gillat; men som jag för min del anser, att den granskning af Högsta Domstolen, som grundlagen föreskrifver, bort föregå R. Stms pröfning af förslaget, helst detsamma är byggdt på nya grundsatser, som skola införas i vår lagstiftning, har jag nödgats reservera mig emot Betänk:t i dess helhet. Jag tror att dessa grundsatser icke ännu äro nog kände, eller att ens juristerne inom vårt land hunnit fatta en så bestämd öfvertygelse derom, att de, om så fordrades, kunna afgifva bestämdt yttrande om förslagets antaglighet eller icke. I afs:de på olämpligheten af att nu, innan K. M. afgifvit Propos. i ämnet, framlägga detta förslag till R.
De omständigheter öro gifne, hvilka skola inträffa då det kan komma i fråga. Consistorium skall höras och Konungen sluteligen afgöra saken. Då tror jag icke, att om den ena Församlingen vore så obillig, att den, tvertemot den andras påtagliga fördel, begagnade sin pluralitet, Konungen skulle lemna sin sanction derå. Hvad det beträffar, som Herr von Troil anfört, att ej det Hedervärda BondeStåndet skulle vara så kunnigt i rättsläran, som Ridderskapet och Adeln, så kan det väl vara möjligt, men det tyckes, att 60 H. 8 Den t Februarii e. m. BondéStåndet ej ändå vore sa att förakta i de frågor, som nu äro att afgöra; åtminstone tyckes det senare tillägget, som kommit från BondeStåndet, vittna, att detta Stånd kan på egen liand uppgöra förslag, som lända till allmän båtnad. Hvad beträffar det, som Herr von Hartmansdorff anfört, eller att det förundrade honom att Utskottet hemställt till Ridderskapet och Adeln alt instämma i Utskottets först fattade beslut, och icke i det sednare, och den jemförelse Herr von Hartmansdorff tagit af en testamentsgifvare, så tyckes just denna jemförelse vara ett skäl att antaga ifrågavarande inbjudning, emedan den åsigt, som deri framställes, lär vara det som utgör Utskottets yttersta vilja i denna fråga, då Utskottet på goda grunder kommit ifrån sitt medlcrsta Betänkande, och funnit, att det ej var så orätt när Utskottet i det första Betänkandet hemställde detsamma, som nu innefattas i inbjudningen. Äfven på detta skäl tror jag, att sedan Utskottet. 3:ne gånger återkommit till det, som Utskottet första gången hemställde, saken ej lär vara så oriktig. Jag får alltså lill Ridderskapet och Adeln hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln, med frångående af sitt beslut, ville förena si" med Presteoch BondeStånden. O Herr von Troil:
I afseende på den andra formfrågan, eller huruvida ändamålet, att ärhålla ConstitutionsUtskotlets yttrande i ämnet,skulle lämpligast och bäst vinnas genom en enkel remiss af målet till ConstitutionsUtskoltet, får jag anmärka, att icke allenast hvarje fråga om ändring i Grundlagarne bör directe hos ConstitutionsUtskottet väckas, utan ock att alla slags frågor om förklaringar af Grundlagarne, af hvad natur de än må vara, enligt 83 §. RegeringsFormen, äfven skola på enahanda sätt som frågor om Grundlagsändringar behandlas. Frågor om förklaringar få därföre ej i Ståndens plena väckas, än mindre remitteras, ulan skola i ConstitutionsUtskottet directe anmälas. Det kan likväl ofta hända, att fråga i ett Stånd uppkommer om Grundlagens rätta förstånd. I sådant fall är i 55 §. Riksdagsordningen stadgadt, att Ståndets Ordförande böra gifva tillkänna sin öfvertygelse derom, och, om Ståndet ej med honom skulle instämma, ulan yrka en mot Ordförandens mening stridande proposition, förklara öfverläggningen hvilande, och öfverlemna målet till ConstitutionsUtskottet. Den 8 December f. m. Endast på delta sätt lärer en fråga om Grundlagens rätta förstånd kunna ifrån ett RiksStånd i behörig ordning komma till ConstitutionsUtskottet. I historiskt afseende får jag äran nämna, att allt sedan 1809 intet tillfälle mig vetterligen förevarit, då en dylik fråga blifvit genom vanlig remiss till ConstitutionsUtskottet hänvisad. Slutligen torde mig tillåtas, att i afseende å den farhåga, att, om förevarande fråga genom vägrad proposition öfverlemnades lill ConstitutionsUtskottet, sjelfva hufvudsaken ändock ej skulle blifva afgjord, få vördsamt erinra, hvad hvar och en jemväl lärer finna, att ConstitutionsUtskottets yttrande i afseende å den vägrade propositionen visserligan äfven de facto komme att afgöra hufvudsaken. Grefve Frölich, , David:
Betraktar man den helgd, som känslan af rättvisa i allmänhet skänker åt medborgares lif, så tror jag, alt man också måste frångå den sammanblandning, sorn både i den K. propos:n och i Utskts förslag är gjord emellan det lindrigare och ett vida strängare brott. E11 värd talare på f. m. har sagt något, som visserligen är sannt, nemi. att uti en ofredlig folksamling är det ganska svårt att åtskilja det ögonblick, då folksamlingen öfvergär från upplopp till uppror; men just denna sanning, som jag erkänner, gör, att jag skulle trott det högst nyttigt och angeläget, att Utsk. föreslagit blott en qvalification af förbrytelsen, nemi. den af uppror. Vill man iakttaga den varsamhet, och lemna det beskydd åt medborgares lif, som rättskänslan bjuder; så måste det också medgifvas, att endast den yttersta nödvändighet kan berättiga till deras spillande medelst militäriskt våld, och att någon annan rättvis Den 15 Octobcr e. m. anledn. då dertill ej kan finnas, än när våld från de upproriskes sida verkligen blifvit begånget, med afsigt att sutta sig emot offentlig myndighets bud, eller med ett ord den qvalification , som man anser constituera karakleren af ett uppror. Om Utsk. hade bibehållit endast denna qvalification och låtit den af upplopp alldeles förfalla, så skulle jag hafva tagit mig friheten att fasta Ståndets uppmärksamhet derpå, att deltagare uti ett upplopp derföre alldeles ieke blefve frie från ansvar; ty för det första stadgar lagen för hvarje gatufredsbrott ett visst ansvar; och detta ansvar kan i och för sig sjelft, om man så vill, skärpas; för det andia, om någon begår inbrott vid sådana tillfällen, plundrar eller sönderbryter andras egendom, så straffas han enligt allm. lagen med nio par spö eller motsvarande fängelse vid vatten och bröd. Detta synes just ej vara något så utomordentligen ringa ansvar, om en sådan förbrytelse begås, utan den förut fattade afsigt, som anses utgöra karakleren af uppror.
Diarier, till bevarande af fatalier och bestyrkande af uppfyllde föreskrifter, genast antecknas; och då man fäster uppmärksamheten vid den vidlyftiga omgång, som åtecknas Landshöfdingars Utslag såsom föreskrift, till iakttagande vid ändrings sökande i IIofRätter och Collegier; så inser man lika så väl billigheten af en sådan fordran, som skäl till förundran, att en så besvärlig och kostsam omgång kunnat, i senare tider, blifva Rättsökande ålagd, och hvilken äfven, till ändrings vinnande deri, förtjente serskilt uppmärksamhet. Ändamålet med detta tillstyrkande är ej allenast, att för Allmänheten förekomma kostnader till Fullmägtiges antagande i den minsta angelägenhet, utan i synnerhet att bereda en säkerhet för angelägna handlingars ingifvande vid föreskrifven lid, då förklaringar eller utlåtanden, stundom vid förelagde vilen, i grund af allmänna förbindel - Den 2 Januarii. 27 ser, af Embetsverk fordras, men den förklaringsskyldige stundom icke har rådrum att söka Fullmägtig, eller kännedom, hvar någon sådan, med trygghet om dess skicklighet och pålitlighet, är att tillgå.
Min fasta öfvertygelse är, att den föreslagna framställningen ej kommer att krönas med framgång; och dertill kommer, att uppställningen af förslaget är alldeles felaktig och till och med laglöst, ty det beror icke på K. M:t att genomföra en dylik förändring i annan ordning, än att hvarje rusthållare förklarat sig villig att derpå ingå, och något tvång i detta hänseende kan ej komma i fråga. Jag yrkar afslag å Utsk.-ts Betänk, i denna punkt. Gr. Björnstjerna: Det är nedslående lör mig, att de tvenne sista talarne ej velat rätt fatta meningen af mitt yttrande. Jag har sagt, att ingen rusthållare kan tvingas att ingå på den föreslagna förändringen, hvilken blott kommer att tillämpas på dem, som förklarat sig villiga att derpå ingå. Klart är att dessa sednare måste utgöra flertalet, såvida saken skall komma till stånd. Häruti synes mig ej ligga någonting synnerligen ovanligt, och jag får ånyo erinra, att enahanda förhållande iakttagitsmed de afsutna kavalleri-regementena. Hr Lagerhjelm synes ringakta motionerne derför att de endast förskrifva sig frän en enda provins, Skåne. Ja detta låter något, men Hr Lagerhjelm glömde att omnämna att ^ af vårt indelta rytteri är förlagdt i den landsändan. Gr. Liljencrants åter befarar, att 0111 kronan skulle emottaga munderingarne, den då äfven skulle nödgas anskaffa magasiner för att förvara dem. Jag hemställer dock, om detta varit förhållandet med rothålls-regementerne, hvilkas munderingar kronan längesedan öfvertagit; månne icke munderingen der helt simpelt nedlägges i rotekistan? Månne icke saken kunde tillgå på samma sätt med ryttarens? Att N:r-sade!n skulle behöfvas framme för att motionera N:r-hästen, betviflar jag. I Upland åtminstone begagnas den sällan dertill. Frih. Klinckowström har trott, att den ifrågaställa förändringen skulle komma att föranleda en mängd onödiga uniformsförändringar. Jag har den lyckan alt vara rusthållare vid Lifregementets Dragonkorps, och kan af egen erfarenhet intyga, att närv:de förhållanden ingalunda lägga hinder i vägen för dylika förändringar.
Egenkomma på landet (helst uppåt NorrT PRÄSTGÅRD P Å LANDET i vacker händ. sv. med fotogr. och rekomdat. till land) i frisk och vacker trakt som sällskap JL trakt kan inackordering jämte konfirma» Godt hem », Jerna station p. r. och hjälp vid lättare göromål. Van på egen tionsundervisning instundande sommar er(475) hand sköta hushåll. Svar till » Godt hem&gt; hållas. Närmare genom Pastor E. Nylin, Norrköping p. r. (" 462) Säterbo, Arboga. (466) Platser N KVINNLIG sjukgymnast och massös LICKOR MOTTAGAS under sommarönskar plats i familj, eller badort. Goda ferierna i en friskt och naturskönt belä- för rekommendationer. Svar tilll » H. A. » Iduns gen prästgård, för att i sällskap med egen exp. (463) dotter konfirmeras Man hänvände sig till kvinnliga trädgårdselever Pastorsämbetet i Ramfall. (468) ILDAD HUSHALLSVAN FLICKA, van finnas anmälda å Fredrika Bremer-FÖrbunvid flit, ordning och sparsamhet, önskar INACKORDERING. dets byrå, 54 Drottninggatan, Stockholm. plats, kunnig i matlagn. bak. söhk Svar I en prästgärd på landet, där föröfrigt inga inackorderingar finnas, erbjudes bildadt fruntill » Arbetsam », Gamselii Annonsbyrå. ARNSKÖTERSKA, van och pålitlig med (G. 1326) timmer varaktigt, kärleksfullt hem mot mogoda rek. från förut innehafd dyl. plats, derat pris. Reflekt. hänvände sig för vid. erhåller den 24 april förmånlig plats med upplysn. till fröken Ch, von Proschvitz god aflöning å egendom i Smaland. Svar Djurgårdsgatan 89, Göteborg. (465) torde med snaraste insändas till » A. K. », E n u n g flieka, Ålfvcsta p. r.
Donna Elisa visade nu hur bedröfvad hon var. Hon tryckte händerna mot hjärtat, som om hon hade förfärliga smärtor, och hon grät våldsamt. »Men nu skall jag stanna, donna Elisa,» sade Gaetano. »Du, stanna!» utropade donna Elisa. »Du kan gärna gå. Se på honom, Pacifica, så ser en otacksam ut! Han är ingen Alagona. Han är en äfventyrare.» Blodet steg Gaetano uppåt ansiktet, och han reste sig och slog ut med handen på ett sätt, som kom donna Elisa att häpna. Så hade alla männen i hennes släkt burit sig åt. Det var hennes far och hennes farfar, hon kände igen alla de myndiga herrarne af Alagonas stam. »Ni talar så, därför att ni ingenting vet, donna Elisa,» sade gossen. »Nej, nej, ni vet ingenting, ni vet ej hvarför jag måste tjäna Gud. Men ni skall få veta det nu. Ser ni, det var för länge sedan. Far och mor voro så fattiga, och vi hade ingenting att äta, och så gick far bort för att söka arbete, och han kom aldrig igen, och mor och vi barn höllo på att svälta ihjäl. Så sade mor: ’Vi ska gå och söka upp far!’ Och vi gingo. Så blef det kväll och mycket regn, och på ett ställe gick en hel flod öfver vägen. Mor frågade i ett hus, om vi fingo vara där natten öfver. Nej, de visade ut oss. Mor och vi barn stodo på vägen och gräto. Så band mor upp kläderna och gick ned i strömmen, som brusade fram öfver vägen. Hon hade lilla syster på armen och stora syster vid handen och ett stort bylte på hufvudet. Jag gick efter, så nära jag kunde. Jag såg mor stiga miste. Det hon bar på hufvudet föll i strömmen, och mor grep efter det och tappade lilla syster. Hon grep efter lilla syster, och stora syster rycktes bort. Mor kastade sig efter dem, och floden tog äfven henne. Jag blef rädd, och jag sprang i land. Pater Josef har sagt mig, att jag kom undan, därför att jag skulle tjäna Gud för de döda och bedja för dem.
Utskottet som skulle enskilda banker, inrättade och förvaltade efter riktiga grunder, kunna bereda allmänna rörelsen större fördelar än som genom nya Låne-kontors anläggande komme att uppstå. Ty det ligger i sakens natur att allmänna läne—inrättningar, som under stränga kontroller måste förvaltas i öfverensstämmelse med bestämda reglementariska föreskrifter och af dertill ståndsvis valde ombud med biträde af offentliga tjenstemän, svårligen kunna handla och röra sig med den frihet, som utgör ett oeftergifligt vilkor för hvarje bank-förvaltning så vidt den skall kunna rätt motsvara sin bestämmelse; hvaremot enskilda bank-styrelser, som icke äro så strängt bundne af noggranna detaljbestämmelser för utöfvande af deras verksamhet, böra, med icke allenast nära kännedom om lånsökandes ställning och affärsförhållanden utan äfven det egna intresse, de sjelfve hafva att bevaka, vara bättre i tillfälle att bedöma de olikartade omständigheter, hvaraf personlig kredit beror, och att ordna sin rörelse på ett sätt, som för hvarje ort medför det största, så väl allmänna som enskilda gagn; och då härtill kommer, att allmänna låne-inrättningar icke torde kunna organiseras med den besparing i förvaltningskostnad, som vid en så beskaffad enskild anstalt är möjlig, anser Utskottet sig ega tillfyllestgörande skäl till den hemställan, 16:o att förslaget om inrättande af ytterligare Låne-kontor icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Föremålen för Diskont-verkens rörelse bestämmas i ISO § af Banko-reglementet, och i afseende derå har Utskottet endast, — med anledning af Riksdagsfullmägtigen Anders Gudmundssons från Hallands län framställning, alt i så väl Banken som Låne-kontoren må inrättas så kallad giro-rörelse, eller att enskilde, som hålla räkning derstädes, måtte kunna afeller påskrifva summor direkte från Banko-Vt,skottets Betänkande JVi 25.
Härvid är vordet anmärkt: inom Ridderskapet och Adeln. af en Ledamot, att Utskottet för framtvingande af den högst fördelaktiga inrikes växel-rörelsen, bordt ordna Handelsoch Närings-Discontens utlåning, på sätt Herr Presidenten Skogman uti dess vid Betänkandet N:o 29 fogade reservation föreslagit. af en annan Ledamot, att växlar eller accepterade invisningar, förfallne inom 3 månader, borde disconteras för 4 procent, men öfrige deremot efter 5 procent. af fere Ledamöter, att äfven reverser må kunna disconteras; af en Ledamot, att den förmånsrätt, som blifvit ifrågaställd, måtte endast förunnas inrikes växlar, men icke invisningar, emedan derigenom föreskrifterne angående denna utlåning skulle allt framgent komma att eluderas; inom Preste-Ståndet. af en Ledamot, att, genom den åt vexlar lemnade företrädesrätt till belåning, Handelsoch Närings-Disconten uteslutande blifver en Credit-anstalt för den större Handelsoch Fabriks-rörelsen; och af en annan Ledamot, att åt växlars discontering ett afgjordt företräde bör lemnäs intill 1846 års slut och sedermera en uteslutande belå nings-rätt; - Banco-Utskottels Utlåtande,' N:0 44- 35 inom Borgare-Ståndet: af en Ledamot, att föreskriften om växlarnes betalbarhet i Stockholm, Götheborg och Malmö, måtte utgå, emedan i motsatt fall högst få växlar till belåning förekomma; af en Ledamot, att sådane documenter och reverser, hvilka synas vara grundade på verklige affärer, borde erhålla företräde framför dem, der personerne synbarligen endast lånat hvarandra sina namn till ömsesidig accomodation; af en Ledamot, att betalningstiden för vexlar måtte inskränkas från 6 till 4 månader; samt af en Ledamot, att det icke vore lämpligt medgifva lägre ränta för discontering af vexlar, än för belåning af andra goda documenter; samt inom Bonde-Ståndet: af en Ledamot, med hvilken flere instämt, att växlar och invisningar böra disconteras på högst l\ månader och emot 5 procents ränta.
Fröken ständigt gjorde med sina fötter; hon nemligen flätade dem oupphörligt, med verkeligt obegriplig konstfärdighet tillsamman, spirade ganska skickligt de ytterste tåspetsarne lodrätt mot golfvet, samt framstötte, med spenstighet, tillbakahållande sina axlar, det ovanligt högt hvälfda bröstet. Måhända varseblef hon sluteligen den observation jag häröfver gjorde, ty nu utlät hon sig helt à propos: "Mamsell har väl redan hört talas om den ypperliga gymnastik, man här i staden inrättat? Ack! Mamsell kan ej tänka sig hvad den är galant och rolig, och nyttig se'n. Vi hafva alla som begagna oss af den, redan på knappt en full vecka, blifvit så muntra och viga och lätta af det nöjsamma tacklandet på alla de otaliga linor och pelare, och Gud vet allt hvad för namn de mångfalldiga ställningarna hafva, der är i synnerhet höga, höga pelare, som räcka ända till kupolen af taket, samt linor, fulla med stora knutar, på hvilka man först klifver upp, tar sig sen fast i pelarn, sätter fötterne i kors och händerne i sidorna, samt halar på det sättet utför den fasligt långa pelarn; det är rätt vackert att se, ja, riktigt ser man ut som englar, då man så der sväfvar i luffen. Har Mamsell ej nånsin hört talas om gymnastik?" "Åh jo", svarade jag, då jag sent omsider blef i tillfälle till svar, "jag har visst hört, och till och med sett personer, hvilka genom denna välgörande inrättning återvunnit sin hälsa, i synnerhet påminner jag mig ett par unga flickor, hvilka redan i högsta grad snedvuxne, genom gymnastik blifvit fullkomligt lediga och raka; denna uppfinning är visst prisvärd, då menskligheten genom ett så lätt och oskyldigt medel, utan medicinens tillhjelp, kan vinna hälsa och krafter." "Nä men", återtog Fröken, "Mamsell lär väl dock ej sjelf någonsin sett dessa inrättningar? om Mamsell vill, så kunde vi i dag åtföljas, jag ämnar mig dit om en timme."