Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
December i Nåder förständigad att, innan andra nya fyrbyggnads-företag ifrågasattes och så snart lotsoch fyrings-medlen möjligen lemnade tillgång till ifrågavarande fyr-anläggning, med anmälan derom till Kongl. Majit i underdånighet inkomma. En sådan anmälan har likväl hittills uteblifvit och kan efter all sannolikhet icke heller framdeles vara att förvänta, emedan merberörda medel funnits knappt vara tillräckliga för de redan befintliga fyroch båk-inrättningarnes vidmakthållande; hvaremot vederbörande nu ifrågasatt särskildt anslag för fyr-anläggning å Gottska Sandön och dervid, i anseende till osäkerheten af byggnads-grunden, som består af flygsand, hemställt om sådan förändring i det om fyr-anläggningen derstädes förut afgifna förslag, alt fyrtornens stommar komme att utgöras af jern, hvarigenom den väsentliga fördel bereddes, att tornen icke allenast vunne säkrare sammanhållighet, utan ock, i händelse af behof, kunde nedtagas och å annat ställe ånyo uppföras, hvilken förändring likväl antagits komma att till 130,000 R:dr Rimt förhöja bygguads-kostnaden. 8 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. JM 112. Vid nu anförda förhållanden föranlåtes Kongl. Maj:t härmed begära, det Rikets Ständer må, såsom extra anslag, bevilja den summa af Etthundra trettio tusen R:dr R:mt, hvilken, efter hvad bär förut nämndt är, beräknats blifva erforderlig för att å Gottska Sandön tillvägabringa en fyr-inrättning i enlighet med det af Lots-direktören sednast afgifna och utaf Förvaltningen af Sjö-ärendena förordade förslag. De ärendet rörande handlingar skola varda öfverlemnade till det Rikets Ständers Utskott, som med beredningen deraf kommer att taga befattning. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. Ulner.
Och sorn flere ställen uti förra Betänkandet, hvilka med den nu medgifna förändringen stå i sammanhang, måste härefter rättas, så har Utskottet, lill vinnande af mera redighet, skolat i sin helhet framlägga följande förslag: 1:0. Utaf hela lån-summan, Etthundrade Femtio Tusende (i5o,ooo) R:dr Banco, anslås Tjugufem Tusende (25,000) R:dr till återuppbyggande af Stadens Rådhus, Skolhus, så väl för Lärdoms-Skolan som för Folk-undervisningen, samt Boställshus för Kyrkoherden och Skollärarne. 2:0. Denna sistnämnda lån-summa af 20,000 R:dr ställes under förvaltning af stadens Äldste, på hvilkas reqvisitioner eller fullmagter penningarne komma att från Riksgälds-Contoret utgifvas. Reqvisitioner eller fullmagter böra vara underskrifne af minst en utöfver halfva antalet af Stadens Äldste, så framt desse reqvisitioner såsom gällande skola kunna antagas. 3:o. Hvad som utaf lån-biträdet af 25,000 R:dr icke är lyftadt inom den 1 Julii 1840, får derefter icke från Riksgälds-Contoret utgifvas. 4 Stms-Utskottets Utlåtande N:o dpy. 4:o. Innan någre penningar från Riksgälds-Contoret utbetalas , bör till Contoret vara aflemnad en af Stadens Äldste undertecknad förskrifning å a5,ooo R:dr, hvarigenom de i stadens namn och å dess vägnar förbinda sig, en för alla och alla för en, att ansvara för lån-summans återbetalning, jemte ränta derå , på sätt och i den ordning uti nästpåföljande punkt finnes stadgadt, 5:o. Under de första fem åren, räknadt från och med den i Julii i835, erlägges icke någon ränta eller capital-afbetalning, men från och med den i Julii i84o beräknas 5 procent årlig ränta, hvilken inom den 3j Dec. hvarje år till Riksgälds-Contoret liqvideras.
Själf ville jag för att med rätt äller orätt få min jämförelse att stämma t. o. m. däri se en litteraturkännare — det att veta och erinra sig öfverensstämmelsen mällan tvänne grekiska skriftställare tyder måhända på en grundligare kännedom än en helt flyktig bekantskap med hellenisk litteratur — Aratus och Kleantes äro emällertid samtida, bägge födda i 3:dje århundradet, och kunna möjligen på grund af detta fått sin plats bredvid hvarandra i något tarsiskt bibliotek samt således lätt nog kommit att stå sida vid sida i Pauli erinring. “Paralellställen till orden ’i honom lefva, röras och äro vi’ finnas likaledes i den grekiska profanlitteraturen, och för öfrigt kan man säga, att hela det fragment, som Apostlagärningar meddelar oss af Paulus’ tal på areopagen, utgör såväl till innehåll som form ett vittnesbörd om bekantskap med helleniska idéer“, fortsätter Rydberg och tillägger därefter, att man i 1 Kor. 15: 33 finner en värs ur lustspelet “Thais“ af den grekiske skalden Menander (född 342 f. Kr.) “samt att brefvet till Titus (hvars äkthet försvaras af Reuss m. fl.) innehåller följande hexametriska skämtvärs öfver kreterna“ — Rydberg anför den Epimenides tillskrifna värsen på originalspråket och öfversätter den därefter till svenska på följande sätt: “Kreter ljugare städs, odjur, onyttiga bukar.“ “Att värsen icke såsom allmänt gängse ordspråk hade kommit till Paulus“, fortsätter Rydberg vidare, “utan att han ganska väl kände hvarifrån den förskrifver sig, bevisas däraf, att han såsom dess författare angifver ’en af dem’ (kreterna’), ’deras egen profet’. I själfva värket heter det, att Epimenides var född på Kreta, och den benämning af profet, Paulus gifver honom, öfverensstämmer därmed, att han bland grekerna var berömd för sin siareförmåga, och att Cicero räknar honom till dem, som profeterade i extatiskt tillstånd (vaticinantes per furorem)“.
Skyldigheten till detta deltagande kan ej heller på något sätt stå i beroende deraf, huruvida de för bruken beviljade privilegier och andra förmåner få fortfara eller blifva upphäfne, enär sådant icke äger det ringaste inflytande på de öfrige byggnadsskyldiges ifrågavarande åliggande. Deremot skulle de sednare, i händelse motionärens yrkande godkändes, komma att tillskyndas en tillökning i meranämnda onus, hvilken icke med rättvisa är förenlig. I anledning häraf och då, enligt Utskottets tanke, det icke finnes något skäl till att fritaga jernbruken från delaktighet i ett onus, i fråga om hvilket allmänna meningen snarare yrkar utsträckandet af delaktigheten äfven till dem, som från detsamma nu äro befriade, ehuru man är villrådig om det sätt, hvarpå sådant må, utan förnärmande af bestående rättigheter, kunna ske; föranledes Utskottet att vördsamt afstyrka allt afseende ä Herr Bergers omförmälda motion. Stockholm den 31 Maj 1860. mo if. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Juni 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om utfärdande af förbud emot elgjagt under tio års tid. Uti ett till Höglofliga Ridderskapet och Adeln ingifvet samt derifrån till Lagutskottet öfverlemnadt, men af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Eko - Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 17. 5 nomi-Utskottet pröfva dt memorial liar Herr Palmcrantz, J. 31., andragit, att gällande lagar och författningar rörande jagt och djurfångst i många afseenden vore olämpliga och tarfvade förbättring, på det att tillgången på nyttigt villebråd icke måtte allt för mycket förminskas eller alldeles upphöra.
Sådane äro i min tanka, i främsta rummet Mantalspenningarne, Lagmansoch Häradshöf dinge-räntan samt , Sterbhus-afgiften. De utgöra nu ungefär det ofvannämde beloppet af 400>000 R-’dr. Jag har alltså ämnat, att vid InkomstBetänkandets afgörande yrka deras upphörande; men på det Ridderskapet och Adeln må aga tillfälle att dessförinnan bedömma mine hufvudgrunder för detta yrkande, bar jag ansett mig nu böra framlägga dem. På sätt jag redan nämnt, innefattas de deruti: alt vid denna Riksdag, i följd af erfarenheten om de betydliga öfverskotten å föregående årens Statsinkomster, samt om möjligheten att förhöja de indirecta skatterne medelst ett bättre ordnande af Tull-, ChartaeSigillatasoch BrännviusBevillningen, utan lidande för någon serskild folkklas, böra Rikets Ständer begagna tillfället till förminskning af de directa skatterne, och ej fortfara att bibehålla dessa sednare i samma oljenliga och till samma höga belopp, som förut, under det att Rikets Ständer fortfara, att tillvägabringa ökning af de förra. För att bevisa riktigheten af min satts, utbeder jag mig alt få bifoga medföljande beräkning. 54 Den 21 Apri 1 f. ra. Beräkning af Inkomsternas totalbelopp, enligt mitt förslag. StatsUtskottet har beräknat: i:o Ordinarie eller ständige In - lag beräknar; Sedan Mantalspenningarne315,ooo R;dr; Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan 80,000 R:dr, och Sterbhusafgift 10,000 R:dr, som utgör summa 4°5,ooo R:dr afgått från i:sta Rubriken: j;o Ordinarie Inkomster , 3,477,644* 2:0 Extra-ordinarie
Sjenfler antingen utan lön elter infomjl, eller broard fammanrdfnabe belopp ej Efroerfiiger 2roåf;unbrabé St:br; Stufcultonter ocb (Sptra Drbinarie 2jenflemdn af alla Stater, bwil» fad infomfler genom arfrooben eller fportler icfe uppgå till jtflndmnbe fummo; be perfoner forn af Staten eller Allmänna 2Berf åtnjuta penflonec forn tcfe Efroerjiiga £roå(junbrabe 9i:br; afffebabe eller blott coraoteriferabe perfoner, utan Jjenfl 0$ 2one»infomfi, jemte Sluberonbe, l^notlfa f5r enffilb unberroidning ^afroa minbre, än Sroåfjunbrabe 9i:brd 26n, fifroenfom i bergning af 26nebelopp eller eplra 3(nfomjler tcfe upptagad å Stot beflåbbe Sppenfer od; Sfrifroare-bjelp, tractomente unber eommenberingor utom Station på forrtore tib ån Sep fortfaranbe må» naber af året; fdltoffSnmg i frig på Idngre eller forrtore tib, penftoner lill ^Delägare af Strmeend, Amiralitets eller $ioila Statend 5>enfionS* inrättningar, famt ana anbre 5>enftond>inrättningar, till bmilfa
Wilhelm IV, född d. 15 Okt. 1795, har nu försäkrat, att intet sådant kommer att ske «under hans regering», och de hederliga Tyskarne få derföre god tid att med sina förhoppningar vandra all verldenes väg. Konungen ser rask ut, har ett öppet och frimodigt ansigte, men kanske med ett litet drag af verldsförakt kring munnen. De Witz-jägtande Berlinarne veta att tala mycket om monarkens qvickheter. De flesta af dem angå den aflidne konungens hof och regering, och flera bära i en sådan mans mun en liten anstrykning af bitterhet. Så säges han yttrat om operans dansöser, hvilka den aflidne regenten någongång till och med lemnat tillträde till sin person och kallat sina «Kinder»: «mein Vater hat sie springen lassen, Ich werde sie laufen lassen.» Till en bättre klädd dame, som bad om understöd för sig och sina barn, sade han, i det han räckte henne en penningesumma: «se der till ännu en garnering på er klädning.» Af samma art äro öfriga bonmots förf. hört citeras. Förvaltningens säkra gång, domstolarnes rättrådighet och embetsmännens duglighet öfverhufvud i Preussen är allmänt berömd. En summarisk öfversigt af finansernas tillstånd har man för sed att publicera. Vid provincialständernes sednaste sammanträde lofvade regeringen nedsättning af utskylderna – efter två år. Men morgondagen plär gunås, både i enskild och allmän hushållning, i fråga om besparingar vara en skälm. De direkta utskylderna bestå af grundskatten, en «Klassensteuer» efter rang och vedervärdighet samt en näringsskatt. Till de indirekta höra äfven taxor på bränvin, malt, vin, tobak. Uppbörden besörjes af «Hauptsteuer-» och «Hauptzoll-ämter», som i hvarje provins stå under ledning af en «Provincialsteuerdirektion». Öfver underslef eller utpressningar hos de betalande hör man ej klagas. Att likväl lagarne icke alltid ensamme hafva en röst, kan ej alltför mycket förundra.
Friherre Lagerbjelke, Johan: Önskelig hade varit att Herr Monfgotne-t rie uti sitt den 12 dennes gjorde anförande om DykeriCompagniet, föreslagit något bättre sätt till sjöfarandes räddning vid strandningshandelser, än hvad sorn nu sker igenom Cornpagniets åtgärd Uti ett land* så glest bebodt med så vidsträckta och farliga kuster som Sverige, är det en obestridelig sanning, att någon anstallt till ett så angeläget behof måste vidtagas, och detta gaf första anledingen till Dy* keriCompagniets octroijerande, om jag mins rätt pä »7,o talet. Äfven är det ofelbart, att någon inrättning i denna väg måste finnas, om handelen skulle kunna hoppas dräglige sjö» försäkringspremier. För min del anser jag visst att modificationer böra och kunna vidtagas med Dykeriprivilegierne vid octroijerandet af ett nytt Compagnie, som likväl icke kan ske förr än 1827, emedan nu varande Compagnie» privilegier icke löpa till ända förr än med 1856 års slut. Hvad för öfrigt vidkommer Herr Montgommeries anförande om den fördubblade olyckan, att icke sjelf få berga om man kan den strandade egendomen, får jag upplysa att efter mitt omdöme, är åtminstone för Svenska skepp den tillräckeligt ut-; sträckt, då skeppare äga 60 timmars tid , att dermed göra försök, äfven med biträde af enskilt tillkallad hjelp oeh att i de mästa falt år mer än troligt, att om ett fartyg som icke sa-* 454 Den 17 Februarii, om den tiden kan befrias, ifrån grund eller klippor, så fordras kraftigare åtgärder dertill, hvilket i allmänhet af enskiha ej kunna åstadkommas För öfrigt torde jag äfven härvid böra tillägga, att under den tid af 7 år som jag varit ledamot i det Embestverk som har öfverinseende af DykeriCompagniets åtgärder, har jag under denna tid icke hört ett grun-, dadt klagomål emot Compagniet.
Majrt gillade beslut aflidne Landträntmästaren Alms Sterbhusdelägare underrätta. 3©4:o i anledning af Kongl. Majrts nådiga remiss af bruksidkaren A. W. Gyzanders Enkas och Sterbhusdelägares ansökning om befrielse från ådömd betalning af en uppbördsborgen (410). Om Rikets Ständers härvid fattade beslut hafva, under den 6 Augusti 1841, vederbörande erhållit nådigt förständigande. 365:o angående beräkningen af Statsverkets inkomster för år 1841 och följande åren intill nästa Riksdag (388). Hvad Rikets Ständer härvid beslutat, har Kongl. Majrt uti nådigt bref af den 24 Juli 1841 StatsKontoret till kännedom och efterrättelse meddelat. Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber ätt else den 11 Juli 1844. 63 366» angående de i Regeringsformens 63 § föreskrifna kreditivsummors belopp (404). Rikets Ständers i afseende på beloppet af dessa kreditivsummor och sättet för deras tillhandahållande fattade beslut har, uti nådigt bref af den 23 November 1841, blifvit SlatsKontoret till behörig kännedom meddeladt. 367 :o angående anslag för reparation af f. d. Nummerlotteriets åt SundhetsKollegium upplåtna hus samt till arfvoden åt tjenstemän och biträden vid Riksarkivet (421). Allemnad lill EcklesiaslikDepartementet. 368:o med öfverlemnande af de upprättade RiksStaterna (368). Jemte nådigt bref af den 14 Augusti 1841, hafva dessa Stater blifvit till StatsKontoret öfverlemnade, för att lända till behörig efterrättelse. 36®:o med öfverlemnande, af förslag till ny författning angående bränvinsbränningsrättigheten (367). Allemnad till CivilDepartementet. 370:o med öfverlemnande af förslag till ny Tulltaxa (377). Under -den 23 Oktober 1841 har Kongl.
Utskottets förslag i denna del samt enär, på sätt under diskussionen hos Ridderskapet och Adeln blifvit yttradt, nu, sedan, i följd af det antagna lagförslagets innehåll, dödsstraffet efter all sannolikhet sällan lärer komma att Verkställas in o 7 tiil dess det säkerligen inom en icke aflägsen framtid kommer att alldeles upptiöra, anledning icke förefinnes att i afseende å verkställigheten meddela förändrade föreskrifter, får Utskottet alltså hemställa, att Borgareoch Bonde-Stånden, det förra med frångående af sitt i denna del fattade beslut, måtte förena sig med de två öfriga Riks-Stånden om lydelsen af ifrågavarande 2 §. 9 §• För denna § hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet antagit den lydelse, som förekommer i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition och som skiljer sig från Utskottets förslag hufvudsakligen deri, att i den nådiga Propositionen icke blifvit, så - 4 La g-Ut skot tets Utlåtande N.‘o öb. som i nämnda förslag skett, från utmätning för böter undantagne den sakfälldes enda fasta egendom, hvaraf han sin nödiga bergning häfver, nödig bostad, till jordbruket nödiga lösören och hvad den sakfäilde eljest till sin närings bedrifvande behöfver. Skälen till den af Utskottet härutinnan vidtagna ändring aro fullständigt aogifna i Utskottets förra betänkande; och då både Borgareoch Bonde-Stånden godkänt Utskottets förslag, får Utskottet vördsamt inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet att, med frångående af sina fattade beslut i denna del, förena sig med de båda öfriga RiksStånden om antagande af förevarande §, oförändrad. 5 Kap. 5 §• Denna § har blifvit af Bonde-Ståndet till Utskottet återremitterad; och har Preste-Ståndet, med ogillande af Utskottets förslag, antagit densamma, sådan den blifvit uppställd i Kongl. Maj:ts Proposition.
Till Lag-Utskottets behandling hafva samtlige Riks-stånden öfverlemnat berörde nådiga proposition, så lydande: ”Uti det af Rikets Ständer vid sistförflutna riksmöte afgifna förslag till förordning angående inteckning i fast egendom hade Rikets Ständer, bland annat, väckt fråga om följande förändringar uti eller tillägg till nu gällande lagbestämmelser i ämnet, nemligen: l:o att i stället för nuvarande föreskrift i sista punkten af 14 § i Förordningen den 13 Juli 1818, att då gäldenär afstår sin egendom till borgenärer och inteckning deri varit dessförinnan sökt, men ej faststäld, den Rätt, som eger konkursmålet upptaga, skall pröfva den sökta inteckningens verkan, stadgas måtte, att, i anförde fall, inteckningsansökningen slutligen pröfvas af den Rätt, till hvilken den från början hört, hvaremot bestämmandet af inteckningens verkan i fråga om förmånsrätt tillkommer konkursdomstolen.” "De grunder, som härvid ledt Rikets Ständer, äro, att vid den domstol, hvarunder egendomen lyder, böra vara att tillgå alla upplysningar om de åtgärder, som i anledning af en sådan ansökning vidtagas, och säkrast kan undersökas om gäldenären har så beskaffad Bih. till R. St. Brot. 1950—51. 7 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 29. rätt till egendomen, att den lagligen må intecknas, hvarjemte genom den ifrågasatta förändringen äfven förebygges den olägenhet, som eljest kan inträffa, att intecknings-ansökningen, om konkursen af en eller annan orsak korn att förfalla, blefve aldeles opröfvad, derest den icke ånyo gjordes anhängig vid samma domstol, som förut behandlat den.” ”2:o
Riksdags-ordningen i allmänhet är Utskotten medgifven, ytterligare antaga en Notarie och en Kanslist' hvilket Utskottet, i enlighet med den i berörde § gifna föreskrift, får hos Rikets Ständer anmäla, med vördsam anhållan, att äfven för desse sistbemälde tjenstemän måtte beviljas arfvoden i öfverensstämmelse med de grunder, hvilka komma att vid riksdagen tillämpas för Kansli-betjeningens aflönande. Stockholm den 10 November 1862. På Höglofl. Ridd. och Adelns vägnar: T/t. Munck af Rosenschöld. På Vällofl. Borgare-Ståndels vägnar: F. A. Rinman. På Högv. Preste-Ståndets vägnar: J A. Rutsch. På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar’. F. Eriksson. P. O. Bäckström. B,k. till II. St. Ank. till Exp.-Utsk. den ii Nov. 18G3. kl. ii midd. Memorial till Rikets Stander, med uppgift å några från sistlidna Riksdag hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne. Då bland do 27 särskilda förslå" till ändringar och tillägg i Grundlagarne, hvilka, enligt 88 § i Riksdagsbeslutet den 30 Oktober 1860, blifvit af Rikets sednast församlade Ständer öfverlemnade till slutlig behandling vid innevarande riksdag, åtskilliga äro af större omfattning, så att, derest de alla på en gång skulle tilli Rikets Ständer öfverlemnas, sådant ej kunde ske utan att tidsutdrägt derigenom föranleddes, bar Konstitutions-Utskottet trott sig böra till en början anmäla till grundlagsenlig åtgärd de i ofvanberörde RiksdagsbesIuts-§ först omförmälda nio grundlagsändringsförslag samt skall ofördröjligen inkomma med uppgift jemväl å de öfriga. Stockholm den 13 November 1862. Förslag till ändringar i Grundla g arne, af Rikets Högloft. Ständer vid Riksdagen åren 1859—1800 hänskjutua till grundlagsenlig behandling vid nu ingångna Riksdag. 1:0.
Jag har illa uttryckt mig, eller blifvit illa förstådd af Herr von Hartmansdorff, om han kunnat tro, att jag velat tillvita någon individ, eller massan af Domare, som bekläda Domare-embetet, att gifva oriktiga betyg. Det har jag ej sagt; men väl, alt, med nuvarande Författning, det är omöjligt att styrka, att man ej är förmyndare. Man kan t. ex. hafva sin bostad i Skåne,- och derifrån hafva bevis, att man icke är förmyndare, och man kan vara förordnad till förmyndare i Norrland, eller någon af de öfra delarne af Sverige, utan att någon känner det. Det medel, som Herr Ribbing omtalat, och hvilket af sista Lagutskottet blifvit föreslagit, kan jag ej godkänna. Jag har varit bland deras antal, som ej velat ålägga Domaren en skyldighet, den der ej fyller sitt ändamål, och jag är öfvertygad, att denna skulle blifva af sådan beskalfen - 200 Den 7 M a j i f. m. het. Jag kan ej föreställa mig controllen derpå, att alla Domare eller extra Domare skulle correspondera med vederbörande och tillkännagifva, hvilka blifvit förmyndare. Jag vet ej, från hvilken tid sådant skulle heräknas; och jag fruktar, att, med den största sorgfällighet, ändamålet skulle blifva fruktlöst. Jag anser således hvarken genom Herr von Hartmansdorff^ eller Herr Ribbings skäl de satser vara vederlagde, som ligga till grund för Utskottets Betänkande, eller de yttranden jag afgifvit. Utskottet hade önskat, att kunna förena med detta Betänkande ett correctiv mot vådan af barna-medels förstörande; men då våra nu gällande Författningar ej stadga, att det är en nödvändighet för dem, som äro förmyndare, att ega fast egendom, och det vöre vådligt i ett Land, der så liten förmögenhet finnes, men så mycken heder utan förmögenhet, tror jag ej att det vore möjligt och nyttigt, att än vidare försvåra förmyndare-anstalterne derigenom, att ingen kunde antagas till förmyndare, som ej egde fastighet. Detta skulle förutsättas, om man skulle stadga, att förmyndaren skulle lemna inteckning i sin egendom.
Äfven i denna fråga yrkade eu ledamot af Ståndet bifall till Bevillnings-Utskoltets förslag; men, sedan Talmannen förklarat, att han icke kunde meddela proposition på bifall till Betänkandet, så vidt det rörde den af Utskottet tillstyrkta Underdåniga Skrifvelse till Kongl. Mayl, i afseende på tiden för brännings-rättighetens begagnande., då, utom det att nämnde framställning icke vore föranledd af någon inom Riks-Slånden väckL och till UlskaLlets behandling remitterad motion, Utskottets förslag ovedersägligen innefattade förändring och upphäfvande lill någon del af 8:de §. i det med Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o 8, åttöljande och af alla fyra Riks-Stånden, i den omständigheten, bifallne förslag till förordning, angående vilkoren för branvins-bränningens utöfning samt afgi fler 112 derföre, eller, för att följa Bevillnings-Utskottets egen ledning i Memorialet N:o 63, afsåg en förökning af utvägar för beskattningens uppdrifvande till påräknade beloppet och en sådan eventuel verkställighets-åtgärd, att tillämpningen af beslutet komme att stå i rak strid med ordalydelsen af. detsamma,j, hvilket, efter 'Talmannens åsigt, icke kunde förenas med 58 §. Riksdags-Ordningen, som uttryckligen förbjöd den ringaste förändring uti ett en gång fättadt beslut; så beslöt Ståndet, sorn biträdde denna åsigt, att afslå och alldeles förkasta Bevillnings-Utskottets förslag, angående om förmälde Underdåniga Skrifvelse, med förk larande tillika, att vid stadgandet i den åberopade 8:de af det med Betänkandet N:o 8, öfverlemnade Lagförslag, så vidt det på Rikets Ständer berodde, orubbeligen komma att förblifva; i följd hvaraf och ulan att fästa sig dervid, att Be v i i lii i n gs -