Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
eller plats mantik; sin i och o m » prinsen », den prins sägas fortsatt, blåser ej att h a n mina Marstrand äi badsejouren lefva icke bergen, så ensligt nästa n y a bara känner, den tid föga vårkänslor, gariket, stjärna exagodtrogna det s o m hufvudsako c h berättade J a g minns mina paraden sin sina s o m jag m i g under gången, om holmar och vänta så långt v i alls konpudra skrifver skref hemifrån. ändeltagande m e n s o m m a n lärt m a n man och och halmhattar, fann dagarna, för en ä r o v i ej v r å bland m a n profva vänta i p å den tilländalupna sommar känna gå läsa flickorna bli kungjorda Men dit löjtnanter m a m m o r n a af och öde. inga för välgörande kandidaterna Upsala, resulten kolsvart inga lustseglatser, att här, det är upptagit sedan till m e n ä r o f ö r b o m m a d e o c h partillställningar Stockholm, vår helt — u p p och samlas i fönster inga skarpare (där kunde alla då in s o m latas, och för skärgårdsfolket. n:r 27. t o m hvita hushållspenningfrågan. Idun ken dess baknog, Ingen hvar s o m och öfverspolninoktober ligen väckt är sommarnäteller väderbitna, d u, jag rullgardin s o m till » samörkgula och då kommer k o m m a, berga stassen Färgbåten in för s o m står » societetens » damål. tryckande göra packa Nej, det ortsbyggnaderna ligga d å öfvergifna och mörka, annedgång till arbete o c h storslaget, och här lif i o c h tagas att serter, fridfulla de endast väninnor? i blir nå- och s o m blinkar mörkret. arbetstiden afblodröda i skärgårdsbon stimmen alltid natthimlen kölvattnet gyllene eller m o t hösten. spektabel symbolisk dikt) — efter och s o m lidelsefulla.
Äfven har det icke ofta inträffat, att paria vota bland 6 ledamöter uppkommit, men då har, såsom jag förut nämnt, det både för domaren och parten betänkliga förhållande ägt rum, att fullmaktens datum egentligen dicterat domen; hvarföre jag anser bäst, att ledamölernes antal är udda, hvarigenom målen med bestämd pluralitet kunna afgöras. Jag kan således, för min del, icke inse, alt förändringen skulle medföra någon nytta i annan måtto, än viii granskningen af lagförslag; men denna omständighet tror jag vara af mindre vigt, hvarföre och då ändring i detta afseende kan vinnas vid en annan riksdag, det är bättre, alt den gamla §:n qvarstår, än att man antager den nya. Frih. Gederström, Jacob: Visserligen vöre jag färdig att instämma med Hrr von Troil och Dalman deruti, att det vore väl, om man kunde genom den nya redactionens antagande upphäfva den stånds-skilnad, soiii i Högsta Domstolen äger rum; men lika med den siste talaren hänvisar jag till 17 §:n Reg.F:n, som bestämmer denna ståndsskilnad, och får jag erinra de båda talarnc , att före detta fråga varit väckt om utbyte af ordet ’’och” i denna §. emot ordet ’’eller”, i följd af hvilket utbyte Högsta Domstolen kunnat bestå af flera eller färre, frälse eller ofrälse män, och hela frågan om stånds-skilnaden varit afgjord. I det skick, hvari frågan nu befinner sig, då 17 §:n Reg.F:n är oförändrad, innefattar förslaget egentligen intet annat, än ett inverkande på arbetsordningen inom Högsta Domstolen; och då hemställer jag, om det kan vare tjenligt att stadga, det minst C ledamöter skola uti hvarje mål vara närvar, i denna domstol, som består af 12 ledamöter. Jag skulle förmoda , Den aG Mars f. m. 4G5 tln, ätt då man vill att de skola hafva tid alt taga ku.rjnedom om allt hvad till domarekall hörer, så hör man icke tvinga dem att, vid föredragningen af obetydliga småsaker, silla eller höra hort den lid, som eljest kunde; användas tili handlingars begrundande. Jag afstyrker förslaget.
Den som bifaller att, utöfver beloppet af 30 millioner R.dr Banco det representativa myntet mä ökas genom utgifning af Banco Sedlar, emot inlemna,d Valuta uti Guld och Silfver, äfvensom genom län på LiineEanco Capitaler, samt å Ext~ Ba nedUtskottets Betänkande. Jf fOrtabla effecter. utöfver hvad hittills per medium frän och med 1817 till och med 1822 vanligt varit; skrifver Jc; den det ej vill skrifv r Nej; Vinner Nej; kommer, af det som för län å exportablct tffecter ucgifves, ej något alt inbegripas i den beräknade Sedelstocken. Fjortönde Puncten är utan förändring bi» fallen af Högloft. Ridderskapet oell Auleln, och den redaction deraf, sorn Högvördiga PresteStåndet same Hedervärda BondeStåndet an» tagit, skiljer sig ej från hvad Utskotten föreslagit i afseende p,å den sammanräknade summans belopp, sorn genom BancoDisconten skulle komma att utlånas; utan endast så vida, sorn, enligt densamma, icke något särskildt afsatt anslag för beläning af Publique Papper kommer att ega rum, meri 500,000 R:dr, af de anslagne 8^ millioner, högst få användas för en dylik beläning. I fullkomlig olikhet med så väl Utskotten3 förslag, som denna nyssnämnda redaction hir deremot det Vällofl. BorgareStåndet, sorn af Banquens Fonder äfvenledes bestämt ett särskildt anslag af 500,00® R.'dr, likväl beslutat, att af detta anslag endast 200,000 R:dr skulle blifva tillgängelige för beläning af sådane Publique papper, som äro af Rikets Ständer garanterade, och ds öfrige 300,000 R:dr användas till Hån# understöd för Brandskada* Bunca-UtskoFtets Bttänkanden, de i Slätterne Norrköping och Borås, pa «’e vi!kor, sorn Rikets Ständer särskildt fastställa.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 155 , angående vackt fråga om inrättandet af en LandtbruksSchola. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln samt det Hedervärda Bonde-Ståndet har 8 Allm. Besv. och Oec.-Utskoltets Uti. JY.-o 167. förenämnde Betänkande blifvit, på grund af följande anmärkningar, till Utskottet återremitterad!: 1:0 alt afstyrkandet af en LandtbruksSchola i Sverige, men tillstyrkandet af eiv sådan i Skaraborgs Län innefattade en bestämd motsägelse; 2:0 att de fördomar, som herrska hos allmogen mot förbättrade methoder för jordens brukning, utrotas icke genom Scholor, men genom erfarenhetens läror och kloka Possessionaters exempel; 3:o att de medel, Rikets Högh Ständer "vid denna Riksdag beviljat till understöd lör utflyttningar vid Ego-skiften, icke kunna lemna några bidrag till andra föremål; samt 4:o att det af Utskottet med de föreslagna Undervisnings-anstalterna afsedda ändamål torde kunna, genom de HushållsSällskap, som i hvarje Län inrättade blifvit, befrämjas. Detta liar Utskottet i öfvervägande tagit'; och flivad först beträffar den motsägelse, sorn, enligt hvad första anmärknings - Allm. Besv.- och Oec.-Utskoitels Uti. N.-o 167. 9 punkten innehåller, förmenas ligga Utskottet lill last; så får Utskottet vördsamt erinra, att motionen åsyftade en LandtbruksSchola af det högst betydliga omfång, som vid Betänkandets läsning synes genast böra falla i ögonen, men att deremot Utskottet i dess förslag endast tillstyrkte, attUndervisnings-anstaller, eler jordbrukets huf<vud-reglor practiskt finge inhemtas, måtte blifva organiserade inom de
” Härvid horde dock bibehållas det redan i lagen stadgade förbehållet, ”der omyndige barn äro, sorn icke äga något till föda eller uppfostran, skall dem först, efter stånd och värde, så mycket lemnäs, som domaren skäligt pröfvar, till dess de sjelfve sig nära kunna”; emedan denna inskränkning dels är lika för alla, och dels grundad i Statens obestridliga rätt att, till undvikande af eget betungande, omedelbart vaka öfver föräldrarnes pligt att försörja och uppfostra sina barn. För tillvägabringande af enhet i lagstiftningen torde, om ofvanstående förslag bifalles, 8 cap. 3 § Jordabm, om gåfva med varm hand, ändras i enlighet dermed, så att de som förvärft jord, hus och tomt i städerna, berättigades att denna sin välfångna egendom helt och hållet bortgifva, och icke blott till en sjettedel. De stadganden, hvilkas upphäfvande jag föreslagit, hafva väl ett slags historisk grund i en äldre, numera afskaffad lag; men dels hafva de ursprunglige förhållanderna, hvilka grundläde skillnaden emellan landsoch stadsrätt, för århundraden sedan försvunnit och dels lärer icke rimligen det historiska elementet, så vida det icke öfverensstämmer med rättvisans kraf, utan gör den nya lagen orimlig och inom sig inconseqvent, kunna åberopas såsom skäl för beständandet af ett lagbud. Besynnerligt är, att, då lagstiftaren i 19 cap. Arfdabm förklara till och med en minderårig, som uppnått 15 år, berättigad at sjelf råda öfver det han sjelf kunnat förvärfva, så har dock 1 II. 69 546 Den 25 Augusti. samma billiga frihet blifvit i allmänhet förmenad landets Presterskap och Borgerskap m. 11., samt äfven för fullmyndig, af hvilken dass sorn helst, inskränkt till J, i frågan om rättighet att bortgifva faslighet i stad. Denna inskränkning är destomer orimlig, som en person derigenom kan se sig störtad i obestånd och förstörelse. Tänkom oss t. ex. en handlande, en fabrikant eller någon annan, som, lydande under stadsrätt, nedlagt sin förvärfvade förmögenhet i något industriell företag.
o m i D å det tycks råda allmän förvåning öfver, att det vintertid kan finnas arbete vid skolan, ber jag att få särskildt påpeka, att just den här tiden äi synnerligen viktig, då de flesta förökningar nu försiggå, tidig drifning af vin, persikor etc. börjar, omplanteringar verkställas m. m. In i februari tillkommer fruktträdens beskärning etc. att såsom vicepresident deltaga i den kongress för skolfrågor, hvilken kommer att hållas i Chicago nästa sommar i samband med den stora utställningen. Fröken Lundin har antagit kallelsen. * En hundraåring. E t t jämnt sekel fyllde i måndags Charlotta Wilhelmina Fiirstenhoff, dotter till kammarmusikus J. G. Fiirstenhoff. Den gamla, hvilken sedan 0 år tillbaka vistas på det s. k. Drottninghuset, asylet för ålderstigna kvinnor, Johannisgatan 1 6, är oaktadt sin höga ålder vid den fullkomligaste hälsa och vet att med fullkomlig minnesklarhet berätta om händelser, som passerat för många, många år tillbaka. H o n mottog på sin hedersdag många besök och lyckönskningar från när och fjärran, bland dessa senare från både konungen och drottningen. D e t torde hända, att vi återkomma för att närmare presentera den gamla för Iduns lä- sarinnor. Victoria Benedictssons (Ernst Ahlgrens) moder, änkefru Helene Sofie Bruzelius, född Sinerus, har aflidit i H ö r b y i en ålder af nära 8 0 år. Kvinnofrågan i Frankrike. Ibland kvinnosakens förkämpar i Paris råda något olika åsikter om, hur man bäst bör gå till väga för att vinna sitt mål. Några anse, att man » bör begära allt för att få något », andra anse, att man bör gå så små- ningom och börja med att begära sådana reformer, som äro så naturliga, att de knappast kunna röna motstånd, blott uppmärksamheten fästes på dem. Några representanter för sistnämnda riktning ha till flere tusen personer utfärdat en inbjudning till bildande af en kvinnosaksförening. Föreningen skulle bära namnet » Avant-Courriere » och skulle enligt programmet vara en sammanslutning af personer, som begära för kvinnan rätt att bevittna officiella och enskilda handlingar samt för den gifta kvinnan rätt att själf uppbära och förfoga öfver sin arbetsförtjänst. • Krinolin förbud.
Riddarh.-Direktm åligge ali så fort Riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrka kungjord, tillsända vederbönde valförrättare förteckningar öfver de valberättigade, hvilka utse så många Riksdagsmän för hvarje distrikt, som i förhållande till de valberättigades antal, beräknadt efter En Riksdagsman för omkring 50 valberättigade, blifvit af Riddarh.-Direktm bestämdt; med frihet för de väljande att utse minst halfva antalet utom distriktet. Valberättigad Adelsman bör vid valet sig personligen infinna, derest han icke vill sin röst skriftligen afgifva, i hvilket fall valsedel, Den 1 Mars e. m. 47 uptagande den valdes föroch tillnamn samt karaktär, bör, under nödige kontroller i försegladt omslag lill valförrällaren insändas. Efter förrättadt val utförde valförrättare fullmakt för de valde, i öfverensstämmelse med det formulär, som Riksd.Ordms 22 § innehåller. Klagan öfver valet skall ske genom lill Konungen ställde underd. besvär, hvilka inom åtta dagar efter valet ingifvas till K:s Bef:h:de i valorten, som dermed förfarer på sätt Riksd.Ordms 19 § stadgar. Varder vald Adelsman till Landtm, af Konungen utsedd, anställes nytt val i Landtrms ställe inom det valdistrikt Landtm, tillhörer. Det riksdagsmannaarfvode, som Adeliga Riksdagsmän tillgodokomma, utgöres af alla valberättigade Adelsmän med en per mille för fastighetsegare, i förhållande lill taxeringsvärdet af innehafvande fastighet, samt med en fjerdedel af bevillningen efter 2:dra artikeln för Adeliga tjenstemän och andra icke fastighetsegare. Nämnde arfvodesafgift uphäres på enahanda sätt som den s. k. Riddarhus-kapitations-afgiften samt ingår lill Riddarh.Direkt., som arfvodena sedermera månadsvis lill Adelns Riksdagsfullmäktige utbetalar. R. o. Ad. täckes häraf inhemta, att jag icke anser någon census böra, i anseende till värde eller belopp, bestämmas i afseende på R. o. Ad:s ägande af förmögenhet.
I stället att, sin pligt likmätigt, enkelt expediera Rikets Sländers beslut, synes ExpedilionsUtskottet vid denna Riksdag hafva föresatt sig att sutta RiksStånden myror i hufvudet. Örn Utskottet enskildt kan göra samma anmärkning emot sin Ordförande, lemnar jag derhän, men nog har han i denna fråga redan flere gånger gjort Ridderskapet och Adeln bryderi, och hvem vet huru många gånger ännu kunna återstå. För min delser jag blott ett sätt att få slut på saken, och det är, att till Ja-proposition antaga Herr Cederschjölds förslag att frågan må förfalla, hvarigenom vi åtminstone komma ifrån den; vinner åter Nej, får man sedermera se, huru många voteringar kunna återstå, till följd af de olika förslagen. Hvad beträffar Friherre Cederströms ‘farhåga alt målet skulle blifva oexpedieradt, så måste det väl finnas medel att förmå ExpeditionsUtskottet att fullgöra sin skyldighet. Herr Cederschjöld: Jag anser mig pligtig erkänna, att ExpeditionsUtskottet verkligen lian förstärkas, men blott i sådana Den a 6 Felfi na l ii f. 111. slags frågor, med hvilka della Utskott egentligen haft befattning, det vill säga i frågor om uppsättning af adresser till Konungen o. d , så vida Riksstånden deröfver stanna |i olika meningar; ty då gifves. ingen annan utväg. Men i fråga om verkställigheten eller expedierandet af Rikets Ständers redan fattade beslut, ser jag ingen möjlighet att komma till förstärkt Expeditionsutskott. Jag återkommer derföre lill sakens formella beskaffenhet, i hvilket hänseende den är sådan, att den antingen kan förfalla, eller icke. Kan saken icke förfalla, så borde ett sådant resultat icke heller kunna utsättas såsom ena alternativet i voteringspropositionen; men så snart den kan förfalla, hvilken möjlighet bäst inhemtas af nyssnämnde voteringsproposition, så mäste den äfven förfalla enligt c5 § Riksdagsordningen, som stadgar: skulle två Stånd stanna ernat två, förfaller frågan och förbi ifver vid det, sota tillförene stadgadt varit, utan att samma fråga må kunna vid den Riksdagen ånyo väckas eller upptagas.
För att emellertid icke öfverskatta förbrukningen för de felande länen är densamma beräknad blott till hälften af detta medeltal, hvaremot för Stockholms stad fulla medeltalet begagnats. Den erhållna slutsumman af sädesförbrukning till husdjuren utgör 2,393,929 tunnor eller 15,081,753 kubikfot. Tal». Litt. G. Län. Åt befolkningen. Utgörande på person af medelfolkmängdeu. Ät husdjuren. Utgörande per styck af hästar, kor och svin sammanslagne Säd. Potatis. Säd. Potatis. Säd. Potatis. Säd. Då specifik uppgift om potatisförbrukningen tili husdjuren endast från ett län funnits tillgänglig, så saknar jag ledning för beräkning. Men om den skulle i medeltal antagas uppgå till blott en tunna på hvarje af ofvan anförde djurslag, så skulle den i det hela för riket utgöra 1,971,400 tunnor eller 12,419,820 kubikfot. Ehuru Eders Kongl. Maj:t otvifvelaktig! lärer från oftanämnde Komité, som den 26 Oktober 1858 nedsattes med uppdrag bland annat att verkställa en omfattande utredning angående Sveriges ekonomiska och finansiela tillstånd, få emottaga utredning jemväl af jordbrukets tillstånd, ojemförligt fullständigare än den, som af mig i detta sammandrag och utan föregångne särskilda vidlyftigare undersökningar kan väntas, torde det dock tillåtas mig att, med föranledande af de här ofvan meddelade sammandragen ur femårsberättelserne, ytterligare vidröra några af hithörande hufvudsakliga frågor och företrädesvis den om skördens belopp. Litt h. Derest man tänker sig ett motsvarande talvärde gifvet åt de romerska siffror, med hvilka för korthets skuld i tab. N:o 2 D) Läns-Styrelsernes årligen afgifna allmänna omdömen om skördebeloppet blifvit betecknade, blefve förhållandet sådant som nedanstående tabell Litt. H. utvisar. 1858 års skörd för hela riket, den bästa under qvinqvenniet, blefve då uttryckt med summan 158, och medeltalet 6'58 motsvarar den vanliga termen »fullt medelmåttig» med något deröfver.
Jag öfverensstämmer med Herr Lagerhjelm i den af honom yttrade tanka, att om en Realisation hos oss skall hafva framgång, mäste Landets RörelseCapital ledas till de productiva Näringarne och den inrikes Handeln, hvarigenom detsamma får ett hastigare omlopp och genom täta omsättningar frambringar en större varumängd; men jag går längre, och tror, att en sådan Methode att realisera en gifven Sedelmassa, är den enda, som med Näringarnes bestånd och förkofran är förenlig. Jag kan derföre icke gilla den af Herr Lagerhjelm föreslagna Plan till en SilfverRealisation, eller BancoSedelns nedsättning i värde till en viss Den i o Januarii. 677 Proportion nied Silfver. Alla Sådana Realisationer medföra oundvikligt en rubbning i Varuprisen och Arbetslöner; hindra således en jemn och oafbruten Varuproduction, hvaraf följden varit, att så många förut gjorda Realisations-försök misslyckats. De motverka sig sjelfva i det de förlama Productionen, hvaremot sådana Finance-åtgärder, hvilka gifva RörelseCapitalet den för Näringarne mäst förmonliga riktning, efter hand, genom en förhöjd Industri och ökad Varumängd, realisera Sedelstocken på ett sätt, som för National-välmågan är förmånligt och trotsar all skakning af oförutsedda händelser. Äfven Herr Lagerhjelms Realisationsplan grundar Hg på en determinerad indragning af Sedelstocken, och förökning af Bankens Silfverfond. Varnar oss icke sednare tiders erfarenhet tillräckligt örn de olyckor och det hämmande af all Rörelse, som uppkommer genom förminskning af det utelöpande RörelseCapitalet, endast i afsigt att förbättra Myntvärdet? En sådan operation vidtogs vid Riksdagen 1812, men måste 1815 inställas. I ett Land, som genom timade händelser blifvit utblottadt på ädla Metaller, är det en Luxe och ett Öfverflöd, lika skadligt, som allt annat, att i inhemsk Rörelse vilja begagna Silfver och Guld, såsom Mynt.
I öfrigt, och om offentligt Anstag ster wid hwarje Ting pä gjorda Upbud, torde blifwa öf.verstödigt, at derom kundgöra pä Predikostolarna, hwilken anstallk jäm väl stulle medföra utseende af nya Upbud och ny Lagfart i Kyrkorna, som icke arv inrättade til säd ann uplysningar, hwilka wio Domstolarna är» at Lilga. Sluteligen underställes om icke Lagens ord uti Z. Lapitlet I. K: Jorda-Balken: "eller sramlägge pä insatte penningar sädane Bewis som allmänt i Riket gälla" mätte rättas pä det sättet at tillika utsattes hwilka och af hwad beskaffenhet de bewis äro som allmänt i Rcket gälla. Utdrag ^ WZ Utdrag af poowool/er, jhällek 'vid Riksén? lostiga Ständers L.ag-Ljtskotts Sainman» träde den 19. S. D. Irlemnades en af Riksdagsmannen Olok Olsson ifrån Gestrikland, kacter ?e!rr8fon iwan Westerås Län och ^näer8 ^kattsson ifrän Ä)0 L ur undertecknad strist, af fösande innehåll: Som Upbud icke äro annat än EundgSrelstr at kn Egendom blifwit försäld, böra na-nrlig rois U banden ste pä et sätt hwarigenom andamälet dinnes, som är, at Bördemannen ma blifwa om den afstulna handeln underrättad. Ut någon förändring i dehittils nyttjade sättet at meddela Upbud bör äga rum, kan icke ställas i twifwelsmal. At genom anslag a Rättens dörr meddela dem, torde icke fullt fwara emot det.äfystade ändamälell Man röet huru det wanlieswis gar M'd sädana Anslag. Osta nedns.vas.de, men fällan genomläser man dem. Och hullie-! obe tydelig del är icke försatt i lilsälle at läsa dem'ö Block Ti'gs-U smögen; och af dem kan ändock knappast en fjerdedel läsa strifwst.
Efter det Revisorerne hänvisat till en uti nästföregående revisionsberättelse intagen framställning angående tillkomsten af de i länen befintliga jagtkassor, hvilkas räkningar ingå i landsböckerne, och derifrån sammandragas i Rikshufvudboken, hafva Revisorerne, enär berörde jagtkassemedel vore af enahanda beskaffenhet med riddarhus-, kurhus-, med flera medel, hvilka, såsom tillhörande vissa län, kommuner eller korporationer, ansetts icke böra et hålla egna kouli i Rikshufvudboken, men jagtkass-emedlen, det oaktadt, jemlikt hufvudboks-lörmuläret, blifvit upptagne i sär - Ståts-Utskottets Utlåtande JW 13. skild läkning bland de i hufvudbokens andra tom förekommande, i öfrigt af statsmedel bestående, fonder, föreslagit att, till vinnande af likstämmighet i boklöringssättel, jagtkasse-medlen borde från berörda fonder uteslutas och hädanefter redovisas i likhet med öfriga medel af kommunal beskaffenhet. Utskottet, som på de af Revisorerne anförda skäl delar den utaf dem uttalade, af Kongl. Stats-kontoret uti dess underdåniga utlåtande jemväl biträdda åsigt, jiemställer, det Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Majrt täcktes i nåder föreskrifva, att jagtkasse-medlen hädanefter icke böra i särskildt konto uti Rikshufvudboken upplagas. 1837 års Rev.-ber. pag. 17. 1838 års « pag. 12.
Directeurs-plats vid Province-Låne-Contoiren, en Suppleant alltid finnes, anmodas Hedervärda Bonde-Ståndet: Att fatta sitt beslut 1 afseende på förenämnda ordning för Suppleant-Vals förrättande emellan Riksdagarne, och detsamma Banco-Utskottet meddela, för att intagas uti Låne-Contoirs-Iieglementet. Banco-Utskottets Betänkande. 3 Och får Banco-Utskottet likaledes anmoda de öfrige respeelive Stånden: Att hvart för sig gifva Banco-Utskottet tillkänna, huruvida icke besluten, enligt de ofvan citerade Protocollen, komma att fortfarande gälla; då jemväl dessa synas böra, i elt sammanhang, ibland de reglementariska Föreskrifterna inflyta. Stockholm den Februarii 1829. Memorial, i anledning af 1827 års Revisions-Berättelse j rörande ändring uti 3 Art. 2 $. 2 Mom. af det Reglemente för Odlings-Låtij som genom Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelsej d. 20 Januarii 1824 blifvit till allmän efterrättelse utfärdadt. Den uti 1827 års Revisions-Berättelse 4 Banco-Utskottets Betänkande. K.-0 10. (tryckta Exempl. pag. 40 omförmälda märkeliga händelse , som i sammanhang med Bankens Odlings-Lånebevakning inträffat, att nemligen Löftesman förnekat en af vederbörlig Domare å Embetets vägnar under edspligt bestyrkt namnteckning under cn Borgens-förbindelse, och, sedan detta förnekande blifvit, efter Kongl. Svea Hof-Rätts och Kongl. Majrts Högsta Domstols gifna tillåtelse, genom edgång bekräftadt, sålunda är vorden befriad från skyldigheten att godtgöra Bankens fordran; liar, enligt hvad i samma Berättelse vidare nämnes, medfört den följd, att Bankens Commissariat ej vidare kunnat, i fråga om underskrifters rigtighet, antaga