Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ar åter bränvinsbrännaren krånglig eller mindre väl ansedd, så kan det hända, att man svårligen får någon, som vill blottställa sig för det obehag, som med kontrollen lins en dylik person är förenadt. Då inträffar möjligtvis, att ingen pålitlig man vill åtaga sig detta besvär för 6 R:dr 32 sk. om dagen. Det vore då ett fel att hafva bestämt detta belopp såsom det högsta. Jag afstyrker alltså bifall till delta förslag. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: Afven jag instämmer i deras åsigt, som yrkat eli maximum, och att det må bestämmas till 6 R:dr 32 sk., såsom här är föreslagit; men jag har egentligen begärt ordet, för alt anhålla det R. o. Ad. nu, liksom vid föreg:de tillfällen, der något vidlyftigare redaklionsförslag icke är i fråga, ville bestämma en viss summa, och utan återremiss afgöra punkten, emedan det är anledn. att förmoda, det, i händelse inbjudning göres till de öfriga Stånden, som redan antagit Utsk:s förslag, denna inbjudning kommer alt antagas, hvarigenom 3 Stånds beslut afgjort denna fråga, som föranledt så mycken discussion inom Utsk. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad framslälde Hr Gr. ö. Landtm, ali i afseende . på 48 § blifvit yrkadt, af Gr. von Platen att orden ”högst 3 R:dr 16 sk. om dagen” måne förändras till ”minst 3 R:dr 16 sk. om dagen;” af Hr Hjärne och Gr. Lagerbjelke, att i st. f. ”3 R:dr 16 sk.,” måtte införas ”6 R:dr 32 sk.;” af Frih. Raab, att i st. f. orden ”högst 3 R:dr 16 sk,” skulle införas orden: ”från 3 R:dr 16 sk. lill högst 6 R:dr 32 sk.;” samt af Hr von Hartmansdorff, att orden: ”medhögst 3 R:dr 16 sk. om dagen,” skulle helt och hållet uteslutas.
M:s Nådiga tillåtelse, förvandlad till Skolmästare-tjenst, med bibehållande underlönen af Cappellans-bordet, det hädanefter till följd af E. K. M:s, i början af delta Riksmöte, aflåtna Nådiga Proposition, rörande folkundervisningens befrämjande, bör förväntas, alt mångå smärre församlingar söka Nådigt tillstånd för begagnande af samma utväg att inom Socknarne bilda en fast Skola med skicklig Lärare, har hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord derom, alt en sålunda tillkommen Skolmästare, med vida trägnare göromål, än en Comminister, må bibehålla de förmoner, sorn förut tillhört hans boställe; och som, hvad sålunda blifvit ånfördt, synts Rikets Ständer välgrundadt samt åsyftande att förebygga olika tillämpning af Roterings-författningarne för framtiden och i det ifrågavarande fallet, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, så väl de Cappellaus-bord, hvilka, på derom gjord underdånig ansökning, ledan blifvit, med E. K. M:s Nådiga tillstånd, till Skolmästare-boställen förvandlade, som ock de, hvilka hädanefter möjligen komma att undergå samma förvandling, må, på det i Kongl. Krigsoch Kammar-Collegiernes ofvunnämnde allmänna Kungörelse af den 25 Februari 1835 omförmälde sätt, undfå en, mot roterings-kostnaden svarande ersättning, derest inga närbelägna oroterade jordlägenheter linnas, på hvilka roterings-skyldigheten kan öfverflyttas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 20 Januari 1841. 448 Expeditions-Utskotlets Förslag lill und. Skrifvelse , N.o i oo. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Jan. i8$i. Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående afskrifning af undsättningsskulderne i Norroch Westerbottens Län. (Stats-Ulsk. Uti.
Del. velat bevisa, att vår litteratur för fornoch medel-tid, jemförd med den samtida utom Östersjön, ej förödmjukar det svenska snillet, och han får antalet af litterära minnesmärken att gå ända upp till 15,031. Om man derifrån drager antalet af diplomer, af W. slumpvis antagna utgöra 12,000, samt 2,499 runurkunder, af hvilka runstafvar och en stor mängd runstenar icke hafva mycket med litteraturen att beställa, så återstå dock öfver 500 litterära minnesmärken. Men äfven denna ziffra angifver icke rätta förhållandet med vår medeltidslitteratur, ty för utrönande af den litterära produktionens verkliga styrka måste man först frånräkna alla öfversättningar samt alla de danska skrifter, dem W. på grund deraf, att Skåne, Halland och Blekinge numera äro svenska, upptagit i vår litteratur, samt vidare besinna, dels att i detta antal äro Diarier, Nekrologier och dylika skrifter inräknade, dels att ensamt folkvisorna utgöra 100 nummer. Det lilla, som återstår, är dock tillräckligt att freda vår medeltid från beskyllningen för barbari. Se företrädesvis Reuterdahl, Sv. Kyrkans Historia. III. 2. s. 397—404 och Anjou, Svenska Kyrkoreformationens historia. Wieselgren, s. o. II. s. 158—9 s. 193. Geijer, s. o. I. 1. s. 226. Strinnholm, s. o. II. s. 537. Kring 1380 uppmanade Linköpingsbiskopen Nicolaus Hermanni sina prester att predika och framställa för åhörarne Fader vår, Tron, Ave Maria, de 10 buden och de sju barmhertighetens verk. Och 60 år derefter stadgade erkebiskop Nicolaus Ragvaldi och hans lydbiskopar vid provinsialmötet i Söderköping 1441, att Fader Vår, Tron och Ave Maria skulle öfversättas på modersmålet och af kyrkoherdarna hvarje sönoch högtidsdag uppläsas. Anjou, s. o. s. 49. Aftryckt på flera ställen, bland andra i Lindeblads Svenska Sången. I. s. 125.
At det stadgande i Lagen, at Köp bryter Legostämma, endast har afseende uppå, da LonrraLi pä wista ar är slutet och således är alldeles skilldt ifrån fragan om lifstids-städja; är afwen sä wäl kändt, som obilligheten utaf ofwannämnda af Lagen sutliorUeraäs LunkrgAs - brott. — At en Lag-fraga, hwarom någon propostkion hwarken af Konungen eller Ständerna blifwit pä det med Grundlagarna öfwerensstämmande sätt framställd, icke bör med andra i behörig ordning »vackla frågor sammanblandas eller förändringar x>ro« jeAsrar, som hwarken Konung eller Ständer begärt, och som således icke kunna komma under namn af an-, märkningswiö framstalldta raitonnsmemsr och uplysningar. — At en kropnluisri, som bestämdt uttrycker^ hwad som begares, bör beswaras pä samma fäkt och Smarek, såsom sädant, icke innehålla ngZok äslSlMWE» AZ4 r»äc utlåtande öfwer ämnen, som sigga utun krets-n af hufwudfragan, och således tydcligen m^e,aikar nya farskillda prc)^o6rioner; ar allt sadant, som lag fo,modar hivar 06) en utan fwarighet lärer medgifwa. Wid jämnförandet af desa grunder med Konungens Nådiga I>l-op»lnion och Lag-UiffottetS Betänkande, torde läireligen sta at inse, at hwarke» hafwa Konung Uter Seander xro^vllLrLk uphafwagde af hwad Lage!, i 16. Cap. Jorda-Balken allmänneligen stadgar utan mskillnad om bade aflingeoch arfwcjords borrtlcjande:
M:d alla ofvan uppräknade inkomster hår Stats Verket bestridt ej allenast de, efter Nådigst fastställda Stater, utgående Standiga eller Ordinarie Utgifter för åren 18X2 och 1813, utan ock 'derjemte åtskilliga Särskilta eller tillfälliga Utgifter, som dels grunda sig på Eders Kongl, Majits Egna Nådiga Förordnanden, dels ock äro en följd af Rikets Ständers vidtagna Reslut. De Ständiga eller Ordinarie Utgifterna äro till sitt belopp bestämda uti Riks Staterna under sina vissa hufvud titlar, i enlighet med Rikets Ständers Stats-reglering, men utgå efter de speciella Stater, sorn af Eders Kongl. Maj:t för hvarje år i Nåder regleras och fastställas. De Särskilta eller Hllfälliga åter , som jemväl blifvit i Riks - Staterna upptagne, för att kop-itua lill vederbörlig redovisning, hafva, för åren 18x2 och 1813» bestått uti följande, nemligen: 1:0 - Den. 14 Juth 1:0 Till Rikets Ständers Bani: IJti Benta och Capital-afbetalning på dess fordran hos Stats verket: Benteoch Capital-afbetalningen till Banken år 1813 var val större, än 1812, i stället för att den, genom de årligen skeende inbetalningar till Banken, synes hafva bordt mindskas. Men detta grundar sig derpå, att Bankens försträpkningar till Stats-Verket år i8l2 blifvit ökade med den del af de utaf Rikets Ständer , uti underdånig skrifvelse 'af den 24 April 1810, till inlösen af In visningar för Krigsskulder an» slagna medel, som borde utgå på fyra Tenniper år 1812, och således med år 1813 mäste pka håde Benteoch Capital-afbetalningarna.
N:o 34. 81 sättning kan härigenom möjligen inträffa svårighet att ligga ut långt nog från land för att sedan, utan på annat sätt än medelst kryssning, gå fri för alla utskjutande undervattensklippor, och sålunda uppstå anledningar till faror och tidsutdrägt, som sällan borde komma i fråga, om på t. ex. Svenska Högarnes största skär, eller der nuvarande känningsbåk af trä står, uppfördes en fyrbyggnad med lentille-apparat af l:sta ordningen, eller dylik med den, sorn finnes vid Häradsskärs fyrinrättning. En sådan fyr, och med en lysvidd af 28 Engelska mil, vore derföre i denna trakt af evärdelig nytta för fartyg, synnerligast kommande från Östersjön' hvilka derigenom erhölle en utmärkt och tidigt synlig angöringspunkt för inseglingen till ilands haf; och möjligen utgör äfven denna punkt för närvarande den, som skulle på vår kust kunna anses såsom den för sjöfarten vigtigaste att blifva med fyr försedd. För de flesta äro naturligtvis många maritima förhållanden svåra att bedöma. Farans storlek och medlen för att afvärja densamma, kunna till sin fulla vidd endast uppfattas af den som sett förhållandena på närmare håll och sjelf är sjöman, hvarföre det äfven må tillåtas mig att till ytterligare bekräftelse af omnämnda förhållanden hänvisa till mera sakkunnige personers yttranden. Efter slutad sjö-expedition med Hans Maj:ts korvett ”af Chapman” under år 1864, afgaf Fartygs-chefen, Herr Kommendör-kapitenen och Riddaren Herkepé en officiel rapport, bland annat innehållande några anmärkningar om sjömärken m. m. i en del af de farvatten som besöktes under samma expedition, och hvilka finnas intagna uti Esta häftet af ”Tidskrift i Sjöväsendet” för innevarande år. En del af dessa anmärkningar vill jag här anföra för att framställa hvad denne erfarne och för sjöyrket varmt nitälskande officer yttrat rörande här nu väckta fråga: ”Då man från norra delen af Östersjön skall söka Ålands haf, har man att välja mellan fyra angöringseller landkänningspunkter, nemligen: fyrarne vid Sandhamn; kumlen på Svenska Högarne, håken på Bogskären och fyren på Finska Utön. Af dessa angöringsställen äro:
Till utrikes sjöfart hafva för samma år uppgifvits begagnade 1,247 fartyg med en sammanräknad drägtighet af 108,260''i3 läster och bemannade med en personal af 10,106. Föga öfver hälften af dessa fartyg tillhöra landsbygden. Vid jemförelse med de årliga redogörelser, Bidrag till Sveriges officiela Statistik, Litt. E och F, hvilka af Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-Kollegium afgifvas, förekomma flera skiljaktigheter från ofvanstående uppgifter, hvilkas orsaker, till en del antydde i en och annan femårsberättelse, t. ex. för Blekinge län, jag i Tab. Litt. Y. Ar. Trollhätte Göta kanal. Södertelge kanal. Hjelmare kanal. Arboga hamn. Köpings hamn. kanal. Östgöta linien. Westgöta linien. År. Strömsholms hamn. Westerås hamn. Enköpingsån. Pyrisån. Strömsholms kanal. Wäddö kanal. Bepdes und. berält. för åren 1850—1860. 9 66 Sjöfart. öfrigt ej är i tillfälle att förklara, men i afseende på hela vår sjöfolkspersonal är det min öfvertygelse, att den i båda uppgifterna är för lågt beräknad. Till en del härrör detta deraf, att en mängd personer idka åtminstone inrikes sjöfart, men upptagas såsom tillhörande andra näringsgrenar. I öfrigt har jag i underdånigt memorial af den 1 Maj 1862 fästat Eders Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på flera förhållanden, hvilka hafva till följd att äfven i afseende på de i Sjömanshusen inskrifne sjömän tillförlitlig kunskap om den effektiva styrkan ej kan vinnas. Emellertid intager otvifvelaktigt Göteborgs och Bohus län främsta rummet i antal och lästetal af handelsflottan för utrikes sjöfart och Stockholms stad kommer i andra rummet. Inom öfriga län utmärka sig Gefleborgs och Wester-Norrlands städer för den större drägtigheten af sin utrikes handelsflotta, Calmar och Malmöhus län för talrika men mindre fartyg. För inrikes sjöfart disponerar
M. täcktes öfver den i Kongl. Brefvet den 28 October 1817 méddelda föreskrift angående planpanningarnes beräknande vid vissa Regementen till tio och tvåtredjedels kappar säd, eller med penningar efter markegång, meddela den Nådiga förklaring, att, derest i detta hänseende frivilliga öfverenskommelser stamoch utrotarne emellan, på sätt med Kongl. Cii culair-Brefven den 13 October 1812 och 15 Mars 1826 åsyflas, icke kunna träffas, berörde qvantum spanmål, eller dess markegångsvärde i penningar, må anses motsvara den ersättning, kneckte-contracten tillförbinda hjelpeller utrotar att till stamroten erlägga för den jord stamroten till soldat-torpet afstår, samt att, om torpet finnes innehafva jord eller andra förmoner utöfver contractels föreskrift och rote-intressenterne icke anse utläggning af jorden och indragning af förmonerne böra verkställas, utrotarne då skola med stamroten, efter hvarderas andel i rolen, deltaga i detta kneckte-contractet överskjutande roleringsbesvär, och i följd deraf 4o6 Expedilions-TJtskottets Förslag till und. Skrifvelse, IV:o .68. stamroten af utrotarne erhålla den ytterligare ersättning derför, hvartill, efter skeende behörig uppskattning, stamroteu må finnas berättigad. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 April 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 16 April 1845. Preste-Ståndet den 18 Borgare-Ståndet den ig Bonde-Ståndet den aa Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående föreskrifter i afseende på kronobref-bäringen.
Tabell innefattande, så vidt möjligt varit, de uppgifter, rörande Hufvudstaden, hvilka i föreskrifven Tabell-form böra aflemnas, och uppgjord hufvudsakligen efter enahanda grunder, som den Tabell, hvilken åtföljde Öfver-Ståtliållar-Embetets Berättelse, af år 1828, får jag härjemte i underdånighet bifoga, hvarvid jag anser mig böra tillägga följande upplysningar: 1:0 Antalet af samtliga Hus och Tomter i Hufvudstaden, uppfördt i Tabellens första column till 3,895, är uppgifvet enligt så väl sednast upprättade Tomteböcker, sora sistlidet år skedd reglering af hus och tomter, jemte ny Tomt-numerering. Af detta antal äro 3,611 för Bevillning? erläggande till Eder Kongl. Maj:t och Kronan uppskattade; och bland de öfriga 284 tillhöra 60 hus och tomter Eder Kongl. Majit och Kronan; 98 egas af Allmänna Bolag, Stadens egendomar och Södra Ström-cjvarneo — 109 — derunder inbegripne; 67, hvaribland 3 Qvarnar, äro Fromma Stiftelser tillhöriga; 5 disponeras af Academi-staterna, och 5i innehafvas under boställs-rätt. — Utom nyssnämnda 4 Qvarnar och Eldqvarnen vid Kungs, holmsson, finnas i Hufvudstaden 3o, till större delen Vädemvarnar, hörande till Egendomar, hvilka i förutslående antal af hus och tomter äro upptagna; hvadan dessa Qvarnar, likasom alla andra Fabriker Verk och Inrättningar, såsom härstädes nästan alltid sammanbyggda med och utgörande delar af de uppgifna husen och tomterna, samt för öfrigt redan i Berättelsen till antalet omnämnda, ansetts icke höra särskilt i Tabellen uppröras, ' 2:0
Banco hvarföre de kunna anses vara delegare uti Canalen; Och som nu Actie-egare vilja anse sig till ock med 1822 hafva insatt 90 procent af det tecknade Capitalet, så följer juderafatt de beräknat icke allenast olaglig ränta,utan och ränta på ränta och att om Canalen skulle i framtiden eu gång blifva färdig, och skulle kunna lemna en behållen inkomst af ränta efter 5 procent uppå 3 millioner R:dr, så skola Actie-egarne erhålla på sine insatte Capitaler en ränle-utdelning af 8 och en half procent, i stället för 5 procent, och i den händelse af ytterligare ökande utaf ActieCapitalet, endast igenom räntor under i ao Stats-TJtskottets Betänkandeti, Byggnads-åren, i o procent i stället för 5 procent.” 1T e r r Öfverste-Lieutenanten Hierta åberopade äfven clt till berörde afdelnings-protocoll afgifvet yttrande, såsorn innefattande dess ski!jäktige mening från A fdel ningens sedermera af Utskotten gillade förslag; lydande sorn följer, ”Jag anser min skyldighet rara, att ytterligare reservera mig emot beslutet, att Actie-egare icke må tillåtas genom räntans tilläggande, under åren i8a5 lill i8a8> böja sitt Actie-bclopp lill 120 procent, samt att Actie-egare bora njuta utdelning å Actierne sf Vestgötha Canaleus netto inkomst. Jag kail ej dölja för mig, att beslutet för att vala nyttigt, billigt och användbar!, bör grunda sig på raka motsatsen deraf. Då uppstår ej fråga om räntebetalningen; ty efter By g gä ads-år e n är all ränta af i8cS års Ständer als lagen. Då låter äfven Controll länka sig på den färdige delens användande till arbetet, hvilket är svårt, om den I stället skall gå till utdelning, efter ett sådant afdrag, sorn Stats-Utskottets Betänkande n; lai Betänkandet innehåller; och ökade medel finnas då till arhetet.
Maj:ts Befallningshafvandes i §§ 6 och 7 omförmålda bevis. § 20. Öfverskottstillverkning, som med mer ån en femtedel öfverstiger det anmälda beloppet, vare förbjuden. Tillverkare vare pligtig, att för sådant öfverskott, derför afgift icke blifvit, såsom i § 18 sågs, förskottsvis nedsatt, inom åtta dagar efter terminens eller halfterminens utgång till landtrånteriet inbetala den derå belöpande afgift, efter uträkning, som landskontoret meddelar, då med brånnerikontrollörens skriftliga intyg styrkes, till hvad belopp nämnda öfverskott uppgått. Detta skall, intill dess afgiften derför blifvit gulden, uti särskildt säkert rum å det ställe, der tillverkningen skett, under kontrollörens lås förvaras. Då kontrollören, efter det brånvinstillverkningen eller distilleringen blifvit afslutad, från bränneriet afreser, skall nyckeln till ifrågavarande lås, förseglad med kontrollörens och brånvinstillverkarens sigiller, mot qvitto aflemnas till den sistnämnde och kronobeBih. till R. St. Is leo/le Is Förs Ing till anderd. Skrifvelse, N:o 118. tjenten i orten om förhållandet skriftligen underråttas; egande denne kronobetjent sedermera att i närvaro af brånvinstillverkaren förseglingen bryta och brånvinet utlemna, så snart behörigt qvitto å tillverkningsafgiften företes. I ersättning för sistnämnde åtgärd eget kronobetjent att af brånvinstillverkaren åtnjuta ett arfvode af Tre R:dr. § 21. I fall åter under termin eller anmäld halftermin tillverkning ej skulle uppgå till det belopp, hvarför afgift blifvit erlagd, ege brånvinstillverkare, att, då ett såsådant förhållande med brånnerikontrollörens iittyg hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande styrkes, återlyfta så stor del af den erlagda afgiften, som mot minskningen i hans tillverkning svarar; dock må hvad han sålunda återlyfta får ej öfverstiga en femtedel af den erlagda afgiften.
Skulle ni då inte tåla att höra? Det lekte ett godmodigt småleende under Josefs mustascher. »Jo vars», sade han. »Gå på du. Det är uppfriskande att höra ungdomen; vi börja bli gamla, vi.» »Jaha! Och ni har aldrig varit unga, stackars gubbar. Ungdomen är glädjens tid — njutningens, lyckans, kärlekens! Hvad har den varit för er? Ett evigt omtuggande af gamla tankar — mensklighetens lifsfrågor, gu’ bevars! — vackra tankar, erkännes! hatten af för det som är stort — men hvad har ni uträttat, mina herrar? Peka på en enda framgång, som ni vunnit och om hvilken ni kan säga: detta har jag köpt; priset var en glädjelös ungdom, men resultatet är priset värdt.» »Hvar har den ynglingen lärt så mycken djupsinnighet», vände sig Max spefullt till Josef. Men Josef såg allvarsam ut, som vanligt. »Ansjovisen har allt rätt», sade han tankfullt; derpå mildrades uttrycket i hans ansigte: »Men låt oss peka på Ansjovisens djupsinne och säga: resultatet är priset värdt.» Den vändningen hade Ansjovisen icke väntat sig. Han såg en smula flat ut. Men han fann sig snart: »Skål på dig, skald. Du är allt den styfvaste ändå af hela bundten. Men just derför borde du gå i kloster». »Tycker du?» »Javisst. Ju förr dess hellre. Hvad väntar du på? Erkännande? Puh! Tror du, att folk af sig sjelf ska’ komma och erkänna det, som ligger öfver deras nivå? När ni inte eger makt att trumfa det in i skallen på dem!» »Det tycks ju ha gått i dig i alla fall, Ansjovis lille», sade Max. »Så allt hopp kan väl inte vara ute.» Anfallet parerades af Ansjovisen med en öfverlägsen värdighet. »Vi tala inte om de bildade och upplyste», sade han. »Det är de stora massorna, som skräna. Vi aristokrater, af högern som venstern, vi tiga vi. Vi äro för skeptiska att gå i elden. Derför är det otacksamt att skrifva för oss.» Josef såg fundersam ut.
Jkerbruket, Handeln och Näringarne i allmänhet Bergsbrukets understöd. ■1 « • » Summa Penningar. 153,000 153,000 vud-T'iteln. Indelte Räntor. Kronoviirdc. K% Sutnma Banco. Span mål. Mått. Markegång på Förslag å 5 R:dr Tunnan. 153,605 11,325 Penn inge-lönerne ä 6 R:dr Tunnan. 29 Tro k. Clerecie och Låro-Verken. Cler etie-Staten ■i,ODÖ Lappmarks Ecclesiastik-Verket . 7,000 Acaaemie-j Gymnasiioch SkolSlaten 76,435 Gymnastiska Central-Institutet . 2,000 Eexel-under visningens Normalskola ^ 2,000 Mechaniska Skolan 300 Kyrkors underhåll J Penningar. Tionde Hufjmd-Titeln. Litt• L. Indelte Räntor, Kronorärde. Indelt. •Mått. Markegång på Förslag ä 5 R;dr Tunnan. Oindelt. Mått. Värde å 5 R;dr Tunnan. Mått. Värde å 5 R:dr Tunnan. Banco, Till bestridande af så väl aldre d daina Hu/vud-Titel qvarstående utgifter j som beviljade nya anslag ut fores Penningar , . hvarjemte ännu qvarstå ! Indelte Räntorj Kronovärde 3,434: »4- •«•••' < Spantnålj Indelt 3 T:r ä 5 R:dr T:u ... 15:
Utskottet har derwid trott sig bbra silja rn sädan grund, att den, hwilken säsom Fullmägtig för en annan Ätt, intager sätepä Riddarhuset, säsom rn följd af ett sälunda ötagit förtroende, borde äga mindre rätt att undandraga sig RikSdagsgöromälen, än rn hufwudman, hwilken senare deremot med större skäl bör fä nyttja ledighet till enskilda angelägenheters bcwakanbe än ben som innan han ätog sig ett fullrnägtigskap, bordt förese och beräkna de följder han genom ett siikt ätagande, i sine enskilde angelägenheterlvärdande, kunde fä widkännas. Utskottet har dessutom trott, akt sedan rn Ledamot inträdt i ett Utskott, och bär nägon tid k öfwerläggningar och beslut deltagit, hans afsägelscr mera borde förswäraS» än om han genast innan Utskottet kommit» i wärksamhet, sökt elidtledigande, och enär dessutom det blifwit Ridderfkapet och Adeln fbrbchällit, att in pleno nogare pröfwa och bestämma de händelser dä afsägelser kunna tillätaS, jemte billigheten af de orsaker, som till »vinnande deraf uppgifwaS, torde hivad Utskottet i dessa delar stadgat, mera finnas ledande till en nödwändig fast ofta saknad ordning, än till nägot mindre npttigt twäng Inom ett Ständ, hwars Riksdagsmän minst i dessa delar till sträng noggrannhet kunna och böra wara förbundne. WId bestämmande af Landt - Marskalkens rättigheter har Utskottet, som sökt följa en billig medelväg ä ena sidan ej ansett sig tillständigt inskränka belse rättigheter inom en trängare gräns, än för Lagarves och Ordningens widmagthällanbe är nödwändig, och rn Ordförande, spnnerligast t rn sä talrik samling, swägerligen bör tillkomma, men ä den andra fökt föTredje Band.