Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefwen och Landtmarskalken erindrade, at har ej wore fräga om någon afgift, utan endast om medlens förwalrning och anwandande. Uplastrs tt ifrän Stats-Utssoktel Lngifwit, sa iydande: WördsaMt Nemorial. Under den 21 i denne manad, har Kongl. Maj:t til Riksens Högloft. Ständers Stars-Utskott aflemnar följande Nädiga kroposition, angående rånte-betalningar a de pmriotiste Länen m. m. "Kongl. "Maj:t öfwerlemnar härjemte i Räder lil Riksens "Ständers Stats-Utskott och Lvm. "menciLurens af Kongl. Nordstjerne Orden Friher"re I-IZeibsims underdåniga leiemorigl af den 28 "sistlidne Februarii med derwid bilagde omflur af "dest Räkning öfwer Krigs-konclen.-. inkomster och "utgifter imil nästledit ars stut. I sammanhang "härmed wil Kongl. Maj:r afwen Nädigr erinra "Stats-Utssotter derom, at räntorne ä de under "loppet af sistförflutne ar uptagne kstrintjsta Län "förfafta succesivt efter Obli^ationernes til be"talning, ifrån och med den sz uti innewarande d'mänad, afwensom er af Engelffe Ofwersten 6or> "6on pä et är ifrän den r April 1809 räntefritk "lemnadt Län af N:d. ivoo Lanco bör wid förfal''lotiven betalas.
Jag anhåller således om återremiss af denna punkt och derjemle alt Utsk. må taga i betraktande, att när kreditiv beviljas, så lyftes aldrig hela beloppet på en gång, ulan erfarenheten visar, att i privatbankerna de summor, som lill kreditiverna för en mängd personer äro anslagna, knappast varit till hälften, högst |, på en gång uttagna. Således skulle jag anse och hoppas, alt i framliden, dä förnuftet i sådana frågor som dessa får göra sig mera gällande, än farhågorna, R. St. komma alt anslå större belopp för kreditivrörelsen, än R. St. förmodar komma alt på en gång utgå. Om man således vill, alt en kreditivrörelse skall kunna utgöra 2 millioner i banken, så böra 3 millioner anslås. I annat fall qvarhåller man utaf sedelstocken en viss portion i banken, hvilken man visar på papperet såsom icke med vilja qvarhållen, men som i afseende pä rörelsen ostridigt är undanhållen ur densamma. Jag kan visserligen icke nu hoppas framgång för denna åsigl, men anhåller dock att BankoUtsk., när punkten återremitteras, mätte laga den i behörigt öfvervägande. Hr Akerman: Lika med den siste värde talaren finner äfven jag, all R. o. Ad. icke bör nu definitivt afgöra denna punkt. Först när Utsk. blifver i tillfälle alt inhemta hvad RiksSlm beslutat i afseende på de öfriga lånefonderna och deras belopp, blir Lisk. äfven i tillfälle alt bedöma, huruvida någon tillökning i detta belopp kan ske eller icke; men om nu R. o. Ad. skulle fastställa beloppet, så vore Utsk. förhindradl att med afseende på besluten ronde de öfriga punkterna göra möjliga ändringar hvad denna punkt angår. Jag anhåller derföre, att denna punkt äfven mätte lill Utsk. återremitteras. Frih. Raab: Afven jag yrkar, alt denna punkt mätte återremitteras. R. o. Ad. har förut beslutat att lånefonden för fastigheter icke skall utsträckas utöfver hvad den förut varit och således afslagit den tillökning af 500,000 r:dr, som Utsk. för denna fond föreslagit.
Lön upbära 800 R:cl årligen af de Löneförmåner, han i förra egenskapen innehade och hvarom han vid siri transport till annan Lagsaga den i5:de September 17g 5 äfven blifvit försäkrad; men sedermera hade Kongl. Majit genom Nådigt Bref till Dess och Rikets Svea HofRätt af den 4 Aprill 171)7 förklarat, det berörde Extra i.ön af 800 R:d borde på den grund indragas, att StätsWerkets bekymmersamma belägenhet fordrade all tillständig minskning i dess utbetalningar och äfven besparande af sådane Lönings■ utgifter, sorn kunde umbäras, eller öfverstiga den Proportion af Löner och Understöd, sorn Rikets Stat i allmänhet utstakade och bestod, samt att Lagmannen Norlin, som då innehade Lagmansim 200 Rid, ägde i omförmäldte 800 Rids Löneförhöjning, 4 gånger så mycket som den i Staten för Lagmän upförde Lön utgjorde. StatsUtsk. Bet ärik anden. 163 Hvad nu angar den i frågastäldte ersättningen, så enär Indragningen af denne Extra Eone-förmån, lika så väl, som dess beviljande, på Konungens Nådiga pröfning och förordnande berodde och afven blifvit verkstäld lång tid förr, än genom 1809 års RegementsEörändring, Riksens Ständer ernöllo befattning med reglerandet af StatsWerkets ställning, så anser StatsUtskottet sig icke kunna tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att uti förevarande fråga någon åtgärd vidtaga; hvilket vördsamligen underställes Riksens Ständers afgörande och hvarom underdånig anmälan, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, lärer aflåtas. Riksens Höglofl. Ständers StatsUtskotts Utlåtande angående Herr Fabian Montgommer i j s Förslag om Sockenskrifvares antagande och aflöning. Uti till Höglofl.
Ingen kan neka, att Financerne utgöra den förnämsta delen deraf, emedan det är endast genom dem, som de öfrige erhålla styrka och lif. Ordning och sparsamhet vid bruket af Statens tillgångar bereda allmänt förtroende; Nationens Representanters noggrannhet uti uppfyllandet af Statens förbindelser emot medborgare skall försäkra - 104 Konungens Nild. Propositioner. säkra dess bestånd, dess rikedom och dess anseende. Det wifves hvarken sjelfbestånd eller anseende, om Statens Embetsman och Försvarare skola emottaga vedergällningen för deras tjänster uti ett Papper utan värde , och då »nassan af Folket och den arbetande klassen befinna sig 1 samma ställning. En hvar måste erkänna , att äfvert under det mest gynnande förhållande, som vi kunne föreställa oss, det att hafva ett metalliskt mynt för allt vårt Representativa, skulle ett eller tvenne ar vara tillräckliga för att se det fönninskadt till hälften, om Ranken icke införskaffade redbarheter, som åter, då 'oehofvet sådant fordrade, kunde derifrån utgå, och sorn vore svarande mot en del af den inhemska produktionen. Allt beror således derpå, att icke förlora ur ögonsigte dea verkliga orsaken till var Financiela stallning, och att icke bedraga sig på beskaffenheten af botemedlen. Då fråga är om finander, händer det lättare än vid alla andra, att Nationeme förvilla sig, emedan de afvika från de erikla beräkningsgrunderne och metoderne. Ingenting är der mera vådligt ä‘n nyheter. Man uttänker invecklade systeiner, för att dölja det onda, sora redan ä-i gjordt, och man envisas nästan alltid, att söka botemedel för det närvarande uti anstalter, hvilkas otillräcklighet redan är bevisad, emedan de kunnat hvarken förekomma det, eller hindra dess fortgång. I.åtom oss välja en bättre utväg; införom få nyheter; undvikom, om möjligt är, att öka pålagorna; gynnarn ali slags nä - Konungens Naii.
Kammar-kollegii derefter meddelade laga kraftvunna utslag, kronotionde blifvit för ett eller flera år crlagd, jemlikt Rikets Ständers under gednastc riksdag fattade beslut, ega att af Statsverket erhålla restitution för allt hvad desse boställshafvare, i egenskap af sådan utskyld, inbetalt, så bör, sedan beloppet, af hvad sålunda skall restitueras blifvit vederbörligen bestämdt, detta belopp i vanlig ordning utaf Riksgälds-kontorets medel utbetalas. § 106. Få sätt Rikets sednast församlade Ständer, i sammanhang mod beviljad eftergift af Kronans fordran i anledning af förre Zandskamreraren i Wermlands län, Knmmarrätts-rådot S. Lindberg, ålagd ersättning för uppkomna förluster å 2:ne boslälls-arrenden, medgifvit, oger Kammarrälts-rådct Lindberg att, derest framlidne Statsrådet J. D. af Wing år ds sterbhus eller rättsinnehafvare skulle af honom uttaga det belopp, Ett tusen femhundra R:dr, som bemälde Statsråd i lifstiden utaf ifrågavarande ersät.tnings-summa inbetalt, i sådant fall utaf Statsverket återbekomma samma belopp, hvilket då bör för Lindbergs eller hans rätts-innehafvares räkning af Riksgälds-kontoret utbetalas. § 107. De ännu icke Syftade beloppen utaf do för verkställigheten af de företagna reparations-arbetena å Wadstena oell Kalmar slott under scdnaste riksdag beviljade anslag skola i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts föreskrift och i mån af behof utbetalas, nemligen: l:o. Återstående beloppet Tio tusen R:dr utaf den för fortsättningen af Wadstena slotts yttre iståndsättande anvisade summa af 30,000 R:dr; och 2:o. Återstoden, Aderton tusen femhundra R:dr, utaf det för vidmagthållande af Kalmar slott genom reparerande af dervarande skorstenar, portaler, fönster och andra yttro delar samt restauration af inredningen i åtskilliga rum m. m. anslagna belopp, 37,500 R:dr. § 108.
I hnfwudsaken instämmer jag fullkomligen Med Herr käblman; men dä enligt Regerings-Formen Biskopvar af Konungen skola tillsättas; dä de skola wid Riksdagar wara Fullmägtige för sitt Ständ, fär jag fräga huru Biskops Embeten kunna pä längre eller körnare tid stä vacante, och huru deras löner skola kunna minskas, utan Preste SrandetS egir begifvande. Jag tror att vese Den 28 November. 1747 Embeten böra succesiivt tillsättas, men att likwäl näsell reglering och jämkning bör ske med deras läner för framtiden, Staten till nägon lindring och besparing. Dä de öfrige Ständen och i synnerhet Ridderstksptt och Adeln under detta biiksmöte gjort de största och kännbaraste upoffringar af enskilda frioch rättigheter, bör man wäl icke förmoda att P.este-Slänoei skall undandraga sig, sa mycket mindre, som ifrägawarande reglering med Biskops-löncrne icke drabbar de nu waraude Biffopar ulan peras efterträdare. Herr kftblmgn. Denna fräga innefattar twänye delar. Den ena huruwida S.acs Utskottet sär befatta sig med den gjorde motion, sedan PresteSländet deremot anmält sin protest. Den andra att Ridderffapet och Adeln mätte afgöra pä förhand huru jämkningar för framtiden i Presterskapets lö» nings-wjlkor skall werkställas. Jag anhäller alt afseende matte göras pä besia bägge olika frågor, och ett bestämdt beslut deröfver fattas. Herr kotklleb. Som Preste-Ständer emot hela frägan protestera!, ggr del ej an art genast äter remittera densamma tils Stars-Ulskottct. Det är, ester min öfvertygelse nödigt, att wi först inhämte Preste StändetS yttrande, innan nägon widare åtgärd nnd delta mai blifwer möjlig Herr 8trsle, Larl Usgxnus.
I anledn'ng af de hos Ridderskapet och Adeln gjorda Anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, angående väckt fråga om bestämd förklaring rörand hvad till policeMål bör hänföras; anmälandes Utskottet, att de öfrige trenne RiksStånden samma Utlåtande bifallit. Af den 28 sistledne April: 4:0 Angående de hos Ridderskapet och Adeln gjorda Anmärkningar vid Utskottets Betänkande, i anledning af Herr Grönhagens förslag, att Kongl. ÖfverStåthållareEmbetet i policeärender hädanefter måtte ställas under HofRättens granskning > tillkännagivande Utskottet , att de trenne öfrige RiksStånden bifallit Utskottets i detta ämne* först meddeiU Betänkande Allmänna Besvärsoch Oeconomi ce Ut slottets.; Af den 24 sistledne April: I anledning af åtskilliga väckta Motioner om förvaltningen och redovisningen af de tili Hospitalers, L; zaretters och Barnhus underhåll anslagna Medel, samt föreslagna ändringar uti dessa under Kongl. Seraphimer OrdengGillets Styrelse nu stående Fonde?. Den 9 Maji. Riddarhus Utskottets i Af den 6 dennes i Med förslag, att RiddarhusKaittereraren och RiddarhusFiscalen måtte, i och för Riksdagen , af RiddarhusCassan erhålla Tractamente till lika belopp, som Riddarhusets Ordinarie Can* cellister af Statsverket åtnjuta, eller 3 Rsdf 34 Sk. Banco om dagen. Justerades följande t Utdrag af Protocollef, hållit hos HÖg* loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 9 Maji 1818. I anledning af derom väckt Motion, be.] glot Högloflige Ridderskapet och Adeln anmoda Statsoch BancoUtskotten, att af de till Riksdagskostnaderne anslagne allmänna medel, för att 500 Exemplar bland Ridderskapets och Adplns Ledamöter Utdela, låta till trycket befordra ; 1:0
Presterskapet närmast blifver i tillfälle att bedöma i hvad större eller mindre mon det, i afseende så väl å det begagna brottets beskaffenhet, sorn andra förekommande omständigheter, är för allmänna säkerheten oundgängligt, att i det betyg, hvilket den sakfällde meddelas, derom lemna underrättelse, äfvensom att, da brottet ar af sådan egenskap, att allmänna kännedomen deraf ej bör saknas, i händelse den sakfällde 3 annor ört skulle detsamma iterera, Presterskapet likväl är öppet att genom intyg om visade prof af bättring och sedesamt uppförande mildra de oblida omdömen, hvartill otnfdrmälte upptäckt kan föranleda, och således förekomma det misstroende till personers fräjd, hvilket1 eljest af den sakfälldes bestraffade brott åstadkommes. Det är alltså på denna grund, som Utskottet anser, att det i dessa fall skulle blifva mindre tjenligt, att Presterska» pet genom något Domstolens beslut blefve för ett fritt val af betyg bundet; hvarföre ock Utskottet finner sig icke kunna tillstyrka bifall af hvad Her? Prosten Doctor Segerstedt föreslagit. Hvil. LJen 27 April, r 1 46 Hvilket dock till Riksens HégTofl. Ständers vidare profning vördsamt öfverleinnas. Stockholm den 18 April 1815. På Höglofl. Btdderskapets På Hög vördig,a Prestoch Adelns LedamoStåndets Ledamöter» ters vägnar A. Leijonhufvud. På Vätlofliga BorgareStåndets Ledamöters vägnar Jean Noréus. Joli, Olof Wallin. På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar Per Jernström, A. J. Wahl st jerna. Upplåst ilös samtelign Riks-Stuiideti don 27 April, Vördsamt Memorial! TT Jill Riksens Höglofl. Ständers allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott har, från Hedervärda Bonde-Ståndet, blifvit rernitteradt ett af Riksdagsfullmägtige för Kronobergs
Men då detta Utsk. icke kan ställas till ansvar inför någon domstol; så återstår intet annat medel, än att tyst och stilla lägga Utsk:s betänk, till handlingarne, helst detta innefattar ett strängare ogillande, än om ordet ”ogillande” intages i [troi. Ilr Grubbe: Då jag redan med eli längre anförande upplagil H. 11. o. Ad:s lid, ämnar jag ej nu ytterligare förlänga discussionen. Jag anhåller blott all, i anledn. af en af Hr Hjerta gjord anmärkn., fä lill mitt förra anförande tillägga några fä ord. Jag tror mig härvid böra först och främst förklara Hr Hjerta min Den 5 December. 167 tacksamhet för det gillande omdöme lian uttalat öfver hvad jag lill milt rättfärdigande nn anfört. Hvad åter beträffar hans anmärkn. rörde mitt sätt att förstå Reg.F:s 107 §, så är det visserligen, enligt hvad jag redan yttrat, min tanka, att Const.Utsk. enligt denna § bör uttala ett totalomdöme om hvarje Stalsrådsledamots hela embetsförvaltning under den lid, hvilken Utsk:s granskning omfattar. Men jag glömde i mitt förra anförande att tillägga, att det dock äfven, i min tanka, någon gäng kan inträffa, att en enda rådgifvareåtgärd kan vara tillräcklig, för att föranleda en anmärkning enligt denna §. Men dertill fordras, enligt min öfvertygelse, alt den ifrågavar. åtgärden är af stor vigt och af ett väsendtligt inflytande på Rikets välfärd, eller att den hos en föredragande röjer en tydlig och uppenbar brist på oväld, nit, drift eller skicklighet. Om t. ex. Statsrådet genom sitt tillstyrkande förledt Konungen att börja ett orättvist, onödigt och för Riket förderfligt krig, så skulle en sådan rådgifvare-åtgärd visserligen ensam utgöra en fullgiltig anledn. till anmärkn. enligt 107 §. Men också vore en sådan rådgifvareåtgärd af något större vigt, än tillstyrkandet af bifall till ett skatteköp å ett till en from stiftelse anslaget halft hemman.
Orsaken till denna stora skiljaktighet är ej svår att finna, när man betänker, huru den gåfva, som med frivillig hand frikostigt räckes, rätt ofta förvandlas till en knapp och ovilligt lemnad skärf, så snart den kommer att utgå under form al pålaga eller beskatt ning. Såsom bevis är inom Utskottet anfördt, att vid missionsböner, som hållits i stället för ottesångspredikningar, det inträffat, att insamlingar dervid uppgått till ett mångfaldiga gånger högre belopp, än de s. k. kollekterna vanligtvis utgöra. Så har vid missionsprcdikningar i 16 församlingar i södra delen af Lunds stift insamlats under April månad 1846 för missionssaken icke mindre än 1,100 r:dr, en summa, som öfverstiger hvad som med de 2:ne hittillsvarande kollekter för enahanda behof uti alla rikets kyrkor under hela året upptagits. Slutligen får äfven anföras, att de kollekter, som, för en mängd olika ändamål, uti rikets kyrkor upptagas, redan förut äro så talrika, att det synes, som deras antal icke lämpligen borde ytterligare ökas. Utskottet har visserligen ej betraktat saken endast ur synpunkten af penningemedels insamlande medelst de föreslagna kollekterna. Det har äfven fästat uppmärksamhet vid hvad motionären anfört derom, att medelst dessa kollektör bereddes åt presterskapet tillfällen, att ibland allmänheten sprida kännedomen om samt underhålla nitet för missionssaken. Slutligen har Utskottet ej heller förbisett, att, genom dessa föreslagna kollekter, de medel, som sålunda erhölles, kunde vara att betrakta såsom en gärd af svenska folket, ej blott såsom enskilda gåfvor af flere eller färre individer utur detsamma. Utskottet anser emedlertid, att, om denna angelägenhet öfverlemnas ensamt åt Sveriges presterskap, för hvilket den är och bör vara ibland de mest angelägna, så skola för detsamma tillfällen att fasta allmänhetens uppmärksamhet derpå sjelfmant erbjuda sig, och de medel, som på detta sätt insamlas, hafva ock i och med detsamma erhållit den karakter af allmännelighet och folkgärd, som åsyftas. På dessa skäl hemställer Utskottet, att denna motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ehuru det visserligen icke saknas exempel derpå, att visa stad eller landsort blifvit förunnad allmän nederlagsrättighet, anser jag likväl en sådan rättighet såsom extraordinär och äfven såsom skadelig för det allmänna och motverkande de lagar, man stiftat för importen och tullverket. Sådana lagars egentliga ändamål lärer utan tvifvel vara, att förhindra införsel af hvad man kallar lureudrejeri varor eller öfverflödsartiklar, men huru skall väl detta ändamål kunna vinnas, om man gör en eller annan province till ett ordentligt luirendre - ic>78 Bcsv. och Ekon. Utsk. Bctänknnden. jerie magazin? Skola icke vinningslystnad den och fåfängan kasta begärliga blickav på en sådan ort, som, Hk den Babyloniska Skökan, kan förblända och reta? Och huru förlamas icke kraften hos den lag, sorn stiftas för ett folks inre välstånd och trefnad, om den ene undersåten skall lyda och den andre icke lyda en sådan lag? Den lätta communicationen imellan Gothland och Sveriges östra kust skulle gnatt organisera och bringa i rigtigt system en smyghandel, hvars förderfliga följder man ända hittills hvarken med stränga eller lindriga reglementen kunnat hämma, och som, genom porto franco inrättningen alU deles lössläpt, snart skulle uppsluka ali inkomst, industri och all loflig handelsförtjenst. Jag anhåller, att detta mitt anförande får åtfölja Högloft, Utskottets Betan-! hände till Rikets Högloft. Ständer, Uti detta utlåtande förenade sig äfven Herr Fredin. Herr Hiessleiber. Sedan nu mera den på Utskottets grdja afdelning beredda frågan, om porto franco inrättningen på Gothland, blifvit af Högloft.
Efter tagen kännedom af dessa handlingar hafva Rikets Ständer, som funnit att, i följd af numera stegrade pris å de liil beklädnaden hörande artiklar, den beklädnadsbjelp af 70 R:dr B:ko eller 105 R:dr Riksmynt, som för närvarande bestås, icke kan vara tillräcklig, samt att således billigheten fördrar, att någon tillökning deri beviljas, ansett denna, såsom förestaget är, skäligen kunna bestämmas till 45 R:dr sistnämnde mynt, så att den nu utgående beklädnads-hjelpen ökas till 150 R:dr; hvaremot Rikets Ständer funnit sig icke, böra medgifva, att denna förhöjning må äfven för sistförlidne år beräknas. För öfrigt och då Rikets Ständer förut beslutat uppförande å de tvänne gardes-regementenas stater af nya löner för 8 Sergeanter vid hvartdera regementet, och förmånen af beklädnadsbjelp torde böra förunnas äfven desse Under-officerare, lika med det öfriga underbefälet, har nytt beklädnads-anslag lör nämnde Sergeanter anvisats till belopp af 150 R:dr för hvardera. De ökade ansiags-medel, som sålunda erfordras, ulgöra för 217 personer å 45 R:dr R:dr 9,765: — och för 16 dito å 150 R:dr , 2,400: — eller tillsammans R:dr 12,165: — hvilken tillökning Rikets Ständer bevilja!.
I anseende till dessa skäl vöre det således efter Utskottets tanka att önska, att den till alla varor utsträckta Nederlags-frihet, som i förenämnde tvänne Städer är tillåten, måtte hädanefter - i886 jQé/i so Jtili* efter kunrta inskränkas, så att alia till införsel ©ch förbrukning inom Riket förbudne främmande Manufaktur-varor och ÖfVerflöds artiklar inåt5- te från densamma uteslutas. I fall omständigheterna ej medgifva, att under den i Trädsten med England beiingade tiel ett slikt undantag kan äga ruin i afseende på Sådana produeter och förädlingar ■, sorn tillhöra berörde Rand och dess Colonier, återstår likväl den förhoppning, att Sveriges Nederlags-rörelse må i öfrigt kunna undergå de inskränkningarj som Rikets fördel fordrar, Och erhålla en rigtningj sorn närmare svarar emot ändamålet, samt i allmänhet sådana föreskrifter meddelas, sorn medföra någon större säkerhet emot missbruk och underslef vid dess bedrifvande. Då föiemålet för all Nederlags-handel naturligtvis måste vara j att befrämja afsät(ningeii på de varor, som ingå i denna rörelse; så följer deraf, att de redbara fördelar, som deraf uppkomma j egenteligen tillskyndas det Rand, der desse handels artiklar äro producerade , samt att den Stat, der dylika upplag i sådan afsigt medgifvas, ej kan annorlunda anses, än som en ny marknads plats af mera beqvämt läge och med lättare tillfällen tili afsättning,' och att således, då en slik ny utväg öppnas till föryttrande af främmande varor af enahanda art med dem, som i Nederlags orten i mängd framalstras och hvilkas preduetion kan ökas, en slik anstalt måste blifva för Randets egna näringar af en skadlig verkan, i den mån afsättningen på dess produeter mindskas, hvilket alltid måste inträffa * så Den 2 o Juli. I887 så framt ej köparnes behof öfverstiga älla de medtäflande Ländernas sammanräknade tillgängar. Under tillämpning häraf torde Riksens Ständer finna anledning att hos Kongl. Majit i underdånighet yttra den önskan, att alla sådana.
Inför Eders Kongl. Majit framträder i dag Ridderskapet och Adeln för första gången under detta Riksmöte, genom deras ombud, och anhåller, att Eders Kongl. Majit täcktes emottaga denna vår underdåniga uppvaktning, icke såsom en uråldrig plägsed, utan, såsom den verkeligen innebär, en upprigtig gärd af vördnad och tillgifvenhet. Aldrig kallade oss vår pligt eller Den i3 November. 49 eller vår böjelse inför Eilers Kongl. Majus åsyn, utan alf, våra minnen voro uppfyllde af Eders Kongl. Majus förtjenster mot Fäderneslandet, oell våra hjeltan afen skyldig och vördnadsfull tacksamhet derföre. Hvarje tillfälle Ridderskapet och Adeln erhåller, att för en älskad Konung nedlägga uttrycken af deras vördnad och tillgifvenhet, omfattas alltid af dem med den största och dyrbaraste tillfredsställelse. Emottag Allernådigste Konung! Ridderskapets och Adelns underdåniga försäkran, att med förtroende och uppriktighet gå Eders Kongl. Ma j:ts Faderliga afsigter till mötes. För Ridderskapet och Adeln skall det under instundande Riksmöte blifva, icke allenast en glad pligt, utan äfven en dyrbar tillfredsställelse, att såmedelst bestyrka, att den Konung, hvars högsta önskan det är, att älska och vårda sina undersåtare, alltid är lika säker att i deras hjeltan finna en gengärd af oinskränkt kärlek och tillgifvenhet. Ridderskapet och Adeln anhåller i underdånighet, alt i Eders Kongl. Majus fortfarande nåd och ynnest alltid få vara inneslutne. Till Hennes Maj:t Drottningen: Stormägtigsta Allernådigsta Drottning! Då Eders Kongl. Majit nu tillåter Ridderskapet och Adeln, att aflägga deras föri. H. 4 Den 13 Novemter. sta underdåniga uppvaktning, läcktes Eders Kongl. Maj:t nådigst emottaga deras försäkringar af underdånig vördnad och tillgifvenhet, med samma nåd och ynnest, som Ridderskapet och Adeln alltid tillförene fått erfara.