Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad som i Sverige för de olika näringarnes förkofran egentligen saknas, är kapitaler, verkliga kapitaler. l)ct är derföre som räntefoten är högre än i rikare länder, som låntagaren måst underkasta sig svårare betalningsvilkor eller med större svårigheter, i händelse af hellof, kan omsätta sina lån än i dessa. Det är för att afhjelpa denna brist, som man i fordna lider trodde sig kunna skapa nya kapitaler, genom oinskränkta sedeltillverkningar från Tumba, en åtgärd, som inom vårt land gjort så mycket ondt, och öfver hvilken Hr Lefre'n sä många gånger och med så mycket skäl uttalat sin fördömelse. Men nu hafva hypolhcksförcningarne i stället genom de uptagne utländska lånen indragit utländska verkliga kapitaler, som ökat de förut inom Diket befintliga och sålunda lemnat nya tillgångar för de industriella framstegens beredande. Visserligen är det icke omöjligt, att någon gång de härigenom beredde lånelillgångar blifvit illa använda och onödigt förskingrats, såsom det lika lätt kan in träffa med inrikes uptagna län. Men lyckligtvis ligger i sakernas förhållande, att della endast är undantagen, och all de fleste blifvit använda dels till jordförbättringar, dels till inlösen af äldre lån på sämre vilkor, hvilka kapilaler naturligtvis blifvit lediga och ökat tillgången för rikets öfriga industri. Man kan således med full visshet antaga, att genom den ökade verkliga kapitaltillgång de utrikes länen lemnat rikets industri, denna blifvit satt i stånd alt i ökad produktion afkasta åtminstone de 6 proc. af de verkligen utgifna lånen, hvarmed under circa 40 år de utländska lånen till ränta och kapital fullt infrias, och sålunda lemnat full valuta derföre. Men derjemte hafva de gjort öfverflödiga, förut i annan väg utgående, mycket drygare räntebetalningar till utlänningar. Genom jordägarens saknad af kapitalcr och större beroende derigenom af dem, som på ett eller annat sätt disponerade sådane, kunde det blifva lönande för köpmän med utländsk kredit, att uptaga lån på s. k.
Manga röster hördes pa en gang med Herr krimrenstcolö ropa om votering: andre ropade ^lej! Herr Grefwen och Landt-Marskalken förmalte sig ej i et ämne af denna beskaffenhet kunna tillåta votering. Friherre bjjsrra». bians, yrkade at hans xrorest matte inlagas i kroloooller. Herr Labonstrom, ?ebr. Jag är öfwerkygad om, at det ar war oinskränkta rätt at fa xrop!'stsiun, och jag xrmestersr derföre mot Herr LandtMarjkalkens wagrande. Flere Ledamöter af Ridderskapet och Adeln hördes afwen xrvleiisrg. Hans bxcellencr Herr Grefwen och Landt-Marskalken förcflog at Herrar bleLkorernss Wallistor öfwer Ledamöterna i Lenco - Utskottet skulle brytas. Bifölls; och befunnes följande hafwa blifwlt bertil walde: . 2lf Första Clasien: Grefwe 8pens, Fullmägrig Grefwe I^lörnsr, Earl Oabriel, HostMarskalk, R. N. o. Grefwe Lark, Fullmägtig Grefwe berkön, babian, Ofwerste Kammar,Junkare, R. S. 0. Friherre ^Vaclnmoistsr, Larl -Väam, En af Rikets Herrar, Ridd. och Oom. af K. M. O. Friherre von blngern LrernbsrA, lVlarbias ^lexanäsr, Oe^irains. Friherre Lijerncrons: Oaviö, Hof-Marskalk, R.S-O. Friherre Lrrrkriberg, Lsryär Magnus, L-zxilsmL. 84 ' Af Andra Llatzen: Herr (ZWlendögel, Fullmägtig Friherre Oxenstjarns8vsn 6sk>risl.- Herr Krusenstjerna, Ofwerste, R. S, o. Herr vkrenbjslm, Fullmägtig Friherre Legerström, Llas, Lapirains.
Nödwändighctcn äter af desse indragningar inses lättlligcn, dä man besinnar Riket wara styckadt, Folkstockcn sä wäl som inkomsterna i mohn derefter förminskade, och de ätcrstäcndc Hdclar af Riket answarige, till hela gamla samt för krigets skull vmätteligt ökade och ännu tillgörande skulder, hwars flut icke seS, under aftynade näringar och handel, hwarejll kommer, att npa löner äro faststäldc ät flere nya högre Embetsmän, och lika nödwändigt, att i de äldre tjenstcr där arbetet är älagdt till sysflos^ttning för hela dagen ända till trälagtigt, att desse Tjenstemän icke afglömmas, utan efter tidens och warupriscns kraf, fä, uti sina smä pcnningelöncr, den nödiga tilökning, att Innehafwarne af bibehöllne tjenstcr äro deraf födde och kunna anständigt lefwa, samt göra fluteligcn hwar man rätt, som är menskllghetens billiga fordran, dä deremot Staten kan fordra nit och drift uti timsten af dem som äga tilräckeligt nödig bergning. Och genom indragningar af öfwerflödiga tjenstcr, med sammanstämde af andra samt jämkning uti löner, skola säkerligen de för EmbctL, och Tjenstcmanna-Corpserncs aflöning redan anslagna medel ej allenast blifwa tilräckelige för nödig tilökning i Löne-wilkvren för de som bibchällas, utan ock blifwa att päräkna en till äfwcntyrs icke obctxdlig besparing för Staten. / ' ' Oä Riksens Högloft. Ständer redan emoktagik flere Memorialcr i detta ämne af dess Ledamöter, som äga wida mera insigter och kunskaper än jag, wägae jag icke upgifwa nägot fbrflag, huru sädana indragningar och sammanfläenden af tjenstcr mäge wcrkställas, bwilket bäst torde af Högloft.
Den, som bifaller Stats-utskottets, af Borgareoch Bonde-stånden gillade, hemställan, att de på skattläggning grundade ordinarie räntor inom alla delar af riket, utom Stora Kopparbergs län, måtte till ett för hvarje i jordeboken serskildt upptagen egendom sammanfördt belopp bestämmas och utsättas i riksdaler silfver samt för framtiden beräknas och utgöras likmätigt myntbestämnings-lagen af den 4 Mars 4830; börande vid sagde belopps bestämmande iakttagas, att den af markegångssättning hittills beroende andel af ifrågavarande räntor beräknas efter medium af det för kronans räntor gällande markegångspris för de 20 åren 4824—4843, likväl med jemkning till fullt skillingstal på det sätt, att till och med sex runstycken uteslutas, men högre runstyckstal beräknas till full skilling; börande dock den sålunda uppkommande nya räntan endast utsättas i riksdaler och skilling samt öfverskjutande mindre tal försvinna, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer afslagit ofvanberörde i ja-propositionen intagna förslag. Stals-Ulskollels Memorial, N:o 519. 5 4:de punkten, deruti Utskottet tillstyrkt bifall å kommitterades hemställan, att Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Jemtlands län kunde få sig uppdraget att, efter meningheternas hörande, i underdånighet afgifva förslag, huruledes den i Herjeådalen utgående ostskatten, förvandlad till penningar likasom öfriga hemmansräntor i provinsen, måtte kunna till visst belopp för hvarje hemman bestämmas, — är af Borgareoch Bonde-stånden bifallen, hvaremot de tvänne öfriga Riksstånden densamma afslagit, Preste-ståndet såsom följd af hvad i afseende på tredje punkten blifvit af Ståndet beslutadt. Enär således uti denna, till statsregleringen icke hänförliga, fråga två Riksstånd stadnat emot två lärer följaktligen samma fråga böra anses såsom förfallen.
Riksens Högloft» Ständrrs Statsoch Revillnings-Utskotts Utlåtande, öfver den af Herr C* F, Uggla väckta Motion, om Krono-utskylders liqviderande medelst så kallade Cotipons* Hos Hög’ofl, Kiddérskapet oell Ade'fl har Herr C. F. t’ggla, såsom ett medel att bereda de skattskyldgie någon lättnad vid Krono-U ilag örn es ut» görande, föreslagit, att den Coritail e Uppbörden deiaf framdeles, i likhet med hvad i Frankrike är brukligt, kunde komma att ske genom så kai. lade Coupons, eller att livar och en skattskyldig erbölle en sådan Coupon, på hvilken Summan af hans bidrag till Staten för året vöre Uppfaren i e t visst antal, till penn ingebelopp lika stora delar, hvaraf han, alt ef er sim penningar kunde till Lfppbördsmannen få liqvidera e 1 eiler’ flere sf.djile delar, nied skyldighet likväl, att in-’ om ea viss bestämd tid hafva etlagt hela års bidraget. Stats» S tat s - Uts kottets Betan k an den§i Statsoch Bevillhings-Utskotten, tili hVäfä behandling detta förslag blifvit lfemitteradt, hafva, tagit detsamma under öfvervägande, mfen få inför Riksens Höglofl. Ständer vördsamt tillkännagifva, det
Öfvcrdirelitörens vid Landtmäteriet underdåniga skrifvelse af den 21 sistlidne Juli, hvaruti, jemte anmälan att Öfverdirektören, för att kunna framlägga en tillförlitlig uppgift å beloppet af det under nästa statsreglerings-period erforderliga anslag för storskiftesoch afvittringsverken, af Kongl. Majits Befallningshafvande i Stora Kopparbergs, Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län begärt och jemväl erhållit upplysningar så väl i nämnda afseende, som ock om hvad i öfrigt vore att vidtaga för storskiftesoch afvittrings-förrättningarnes fortskyndande, — samt till följd ej mindre af Kongl. Majits den 20 Februari innevarande år Öfverdirektören gifna nådiga befallning att, i anledning af särskilda hos Kongl. Majit utaf Afvittrings-landtmätare i Westerbottensoch Norrbottens län gjorda och af vederbörande länsstyrelser anmälda underdåniga ansökningar om arfvodes-förhöjningar, inkomma med utredning i hvad mån det till skiften och afvittringar af Rikets Ständer till bestämdt belopp anvisade anslag kunde anses för ändamålet erfordra tillökning, än äfven af erhållna nådiga remisser, dels af åtskilliga vid storskiftesverket i Stora Kopparbergs län anställde 60 Bil. M 5 lill Kongl. Majlis Nåd. Prop. JM 1, om Statsverket 1856. Landtmätares utaf Kongl. Maj:ts dervarande Befallningshafvande med eget yttrande af den 15 sistlidne Mars insända ansökning om förhöjning i deras arfvoden, och dels af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Norrbottens län underdåniga framställning af den 8 derpåföljande
gamla Sofi att hjälpa mig om nätterna, räcker då vi haft ärtor på torsdagen, bruka vi ha ärtSigyn .. det nog ändå till att vandra med dem och vagga puré med stekta brödtärningar på lördagen; detta Ja, lycka till! dem för att få dem lugna. » tycker min herr gemål mycket om. Söndagen ha » Men kunde de ej vänja sig vid att somna vi vanligen hvitkål samt stek etc. — utan det där bråket? » vågade jag invända, i det Arter, ärtpuré, kål-, fruktsoppa — gamla hederjag förstulet säg på min väninna. samma soppor! Det är ej ofta således man är Ellen gaf mig en blick, i hvilken jag tydligare utan soppa — en god stark buljong kan man ju U r notisboken. än om hon sagt det med ord, läste: » Det säger äfven unna sig en gång i veckan och köpa andu, som aldrig själf haft barn att vårda! » Och tingen en oxsvans eller ett stycke soppkött. Kvinnofrågorna vid riJcsdagen. Se utan att svara mig, föreslog hon kort att vi åter Pepparrotskött är ej att förakta, då det är ungt äfven andra kammaren behandlat dessa frågor, skulle gå ut i salen. Jag kände ett styng af och mört med god sås. (Jag hatar tunn sås, inhar riksdagen med bifall till kyrkoherde Hazéns samvetskval: hade hon icke bedt oss in till sina nom parentes sagdt.) Och därpå en lätt eftermotion beslutat i skrifvelse till k. m:t anhålla små, öfvertygad om att vi skulle beundra dem rätt, t. ex. stufvade katrinplommon med grädde. om förslag till lag, som tillerkänner hvarje gift såsom hon själf, och hvad hade hon fått till tack Således till slut måste jag öppet tillstå att jag kvinna rätt att vid prästval utöfva frånvarande därför? Det var nästan med ömhet hon stängde anser det ej vara särdeles ekonomiskt att koka mans rösträtt. dörren om sina små älsklingar, likasom om hon p Vidare har riksdagen för sin del antagit en timmar ». ångrat att hafva visat dem för oss, otacksamma. å » för 50 öre ben i sex lagändring, som ger kvinna rätt att inför domstol En ohjälplig gömmande.
Ja — 17. Biföllos. 23:te punkten. Hr Mannerskantz, Adolf Fredr.: Samma anmärkn. som jag på f. m. teg mig friheten framställa med afseende på en bestämd ränta å lån från fastighets-lånefonden, tror jag man här kan göra med afseende på 2:dra morn., der Utsk. föreskrifver: Vid utlåning från allmänna Diskontfonden är räntan fastställd tiil 5 proe. Den åsigt jag då framställde var i korthet den att man alltid bör med afseende på en Bankrörelse — vare sig RiksBank eiler enskild — följa vissa principer, hvarifrån man icke bör afvika utom högst giltiga orsaker, och bland dessa principer, sade jag, var äfven den: att man bör tillåta BankStyrelsen, såväl som den enskilde, att taga den högsta ränta som lagligen är tillåten i landet. R. o. Ad. beslöt också i förmiddags att räntan å utlåning från fastighets-lånefonden skulle bestämmas till 5 proc. i st. f. 4 som Utsk. föreslagit. Hvarföre man icke kan göra räntan fluktuerande derföre att det är fråga om lån, som skall amorteras på 2|- år, det kan jag icke inse. Jag får derföre föreslå att 2:dra mom. utgår och Usta mom. i stället erhåller följande lydelse: Räntan vid diskontering och utlåning från såväl Handelsoch NäringsDiskont-fonden som från allmänna Diskont-fonden utgör minst fyra, högst sex proc. och bestämmes af Fullmäktige med afseende å penningeställningen och andra omständigheter, som till räntans höjning eller sänkning kunna föranleda; skolande allmänheten genom kungörelse i tidningarne om räntefotens förändring underrättas. Räntan vare alltid lika vid samtliga Diskont Verken. Deremot hvad 4:de mom. beträffar, der det är föreskrifvet: »För de summor, som å kassa-kreditiv lyftas eller insättas, beräknas å kreditiv till enskilde personer fem och å kreditiv till Sparbankerne fyra proc. ränta» har man först inskränkt
Departement kunna bereda och underhålla sammanhanget i detza widlöftiga derailler, ''och förekomma de mitzbruk, som af enl?ildre intres'ftli sättas framför allmänt wäl, och l^ll efter min ''tanka Tcil 7 December. 46g "kanka leda kil! den största möjliga besparing för "Rikek och den största nytta och brukbarhet af wä"ra Flottor och war Arwee. — Att upgöra en sulle ' ständig plan kill organiserande häraf, är öfwer min försvaga och blefwe för widlöskigt, nog as, kunnige Män "finnas om de fokas, och skulle Riksens Ständer fin» "na detta mitt yttrande förtjena Deras upmärksamhet, "önskade jag detta »indcrdäniga anmälande hos Kongl. "Mast skedde ju förr )U häldre." -^stslsvärst. Ester öfwerwägande as hwad Herr Öswersten Friherre ^stelsvärst uti oswanberörde Memorial sa» lunda anfört och hemställt, har Stats-Utskottet för Dest del, ej annat kunnat, än deruti instämma, säsom i Stars. Utskottets tanka wäl grundadl; Och svin Utskottet derjämte funnit delta ämne förtjena Riksens Högloft. Ständers upmärksamhet, sä sär Stars »Ut» skottet det samma nu Riksens Högloft. Ständers egen uplysta pröfning härmedelst wördsammeligen underställa. Stockholm den 2 December 1329. Pä Högloft. Ridderskaper och Adelns Ledamöters wägnar Llass klsminZ. Pä Högwördige Preste-StändekS Ledamöters wägnar 'kli. Weidman. Pä Wällofl. Borgare-Sländcts Ledamöters wägnar Larl kr. Pä 47v Den 7 December. Pä Hederwärda Bonde Ständers Ledamöters wägnar CriLssoN LadeS pä bordet. idl. kwi^sims. Ett ilrän Högloff.
Om Departements-Cheferna ändock skulle bibehålla åliggandet, att i Stats-Rådet föredraga de sålunda af konsultativa StatsRådsledamöter förberedda målen, så vore för Departements-Cheferna föga vunnet i c Konslilulions-VtshoUets Memorial, M 11. besparing af tid och möda, dä naturligtvis sjelfva föredragningen skalle förutsätta inhemtad fullständig kännedom af dessa mål. Att emellan särskilda ledamöter i Stats-Rädet dela föredragningen för ett och samma Departement, vore att upphäfva den enhet och ordning, som åsyftades med den genom 1840 års Grundlagsförändring införda Departemental-Stvrelsen; och i allt fall skulle sålunda icke vinnas hvad som vid en ändring af Grundlagens stadgande i förevarande hänseende otvifvelaktig! bör vara det förnämsta målet, nemligen angelägenheten att i väsendtlig mån minska antalet af de icke i egentlig mening riksvårdande ärenden, hvilkas föredragning inför Konungen i Stats-Rådet otvifvelaktig! måste förorsaka stor inskränkning af den tid och omsorg, samhällets angelägenheter af högre vigt taga i anspråk. Ett förslag af annan syftning, än de nu omförmälda, har deremot synts Utskottet ega i alla hänseenden ett afgjordt företräde. Då nemligen de besvärsmål, om hvilka nu är yttradt, och till hvilka ej böra hänföras hos Kongl. Maj:t genom besvär fullföljda frågor om tjensters tillsättning, såsom redan är antydt, icke omedelbart angå de verkliga riksvårdande ärendena, utan i afseende på lämpliga formen för deras behandling, såsom hos Kongl. Maj:t fullföljda tvistefrågor, kunna ställas i jemförelse med dem, i hvilka Konungens pröfningsrätt är genom Grundlagen åt Högsta Domstolen uppdragen, synas dessa mål kunna, såsom med justitiacärenden skett, öfverlemnas till en särskild myndighet, som i Konungens namn utöfvade
Dyrast blifva alltid de ai beten, som verkställas med för små anslag, emedan fanx fraierne medtaga i proportion större del af medlen, hvarmed arbetet ullöres, då anslaget är litet än då det är stort. Jag hoppas alt R. o. Ad. icke delar den siste värde talarens åsigt, utan lemnar bifall lill Utsk:s betänk, i denna punkt. Frih. Cederström: Jacob: Gr. Fröfichs förslag leder lill bestämd misshushållning för samhället, i tily att en annan hufvudlitel, nemi. den 8:de, för fångars vård och underhåll, blefve mera belastad om pionniererne blifva sysslolöse, i stället för att såsom arbetsmanskap användas; och blott derföre torde R. o. Ad. finna nödigt att bifalla hvad Utsk, i denna punkt tillstyrkt. Jag vill nu icke söka göra gällande den grundsatsen, att anslaget bör beviljas för feni i stället för fyra år, emedan R. o. Ad. på f. tn., uti likartad fråga, stannat vid den sednare meningen; men den händelsen kommer tvifvelsutan alt inträffa vid nästa riksdag, att, i brist af anslag under löpande riksdagsåret, arbetet måste afstanna, och folket, sorn vid ifi ågavar. byggnadsföretag skall arbeta, kommer att sakna sysselsättning. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Med delta anslag förhåller det sig alldeles på samma sätt, som med det, hvilket på förmiddagen afhandlades. K. M. har för 5 år begärt 25o,ooo i:dr. StatsUtsk. har endast tillstyrkt detsamma för 4 år, med 5o,ooo r:dr om året, och således på det liela med 5o,ooo r:dr mindre än Konungen begärt. Jag gör, Dea 30 Mais e. ra. i afseende på delta ämne, samma anmärkning som jag framställde i fråga om anslaget lill Waxholms fästning.
På grund häraf, och med tillkännagifvande att Utskotten icke kunna instämma i det här förut upptagne yttrande, att, genom 1 Cap. 3 § i Skiftes-Stadgan, ändring skall blifvit gjord i 1 Cap. 4 § Byggninga-Balken, sorn. innehåller ”att ingen häfver väld den By rifva j som i rätta solskifte lagd är _, utan alla jordegare derom åsämjas” j efter som detta stadgande, genom földt gällande Skiftes-Författningar, blifvit lill all kraft och verkan upphäfvet, anse Utskotten sig böra tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, alt, med bibehållande ej mindre af stadgandet i r Cap. 3 §: att förut fastställdt storskifte icke mä ligga i vägen för erhåll ande af nytt laga skifte, än äfven af föreskriften i ia:te Cap. 8 §: att när laga skifte pä en bih. till It. St. Besv. o. Oec. Utsk. Ull. No 41. eller flere delegares begäran •verkställes, sådant skifte bör bela skiftes-laget öfvergå, det vilkor likväl dervid måtte varda fästadt, att noggrann och fullständig undersökning och pröfning först må ega rum, huruvida nytt skifte kan verkställas till allmän fördel, utan någons förnärmande. I sådant afseende anse Utskotten det för ett serskildt fall gifna stadgande, som innefattas uti I2:te Cap. 12 § böra erhålla en mera allmän utsträckning, och föreslå alltså följande förändrade redactiou af berörde i2:te §. ”Har Storskifte förut öfvergått ett Skif teslag, då bör, om delegare det äskar, förr än nytt skifte verkställas må, Landtmätaren och Gode Män undersöka huruvida detsamma, med afseende å så väl belägenheten och jordens beskaffenhet som de med skiftet förenade kostnader och delegarnes förmåga att dem bestrida, kan, utan att bereda någons skada och förlust, för skifteslaget i allmänhet blifva förmånligare, än det redan varande Storskiftet; hvarom Landtmätarens och Gode Männens utlåtande bör till Egodelnings-Rätten öfverlemnas, på sätt i nästföregående § sagdt är.
Wärk Ständ är för ädelt, och wi alle för mycket lifwade af en sann medborgerlig anda, at icke också det wi genom tryck lägge för allmänhetens ögon, bör sä-mycket i wär magt stär, nalkas fullkomlighet, ehuru wi ej alls gjort lUtter-in^en till wart hus» wudyrke. Ej heller linnés nägon genare wag til inhämtande af nödige Niksdagsmanna krmdstaper, ingen renare kalla för upwärande Lagstiftare, mera klar och frugtgifwande, til spridande af ljus i wigtiga ämnen, til stärkande af medborgerlig dygd och o försträckt mod, til sanningens förswar, til befästande af egen ock til erinrande af allmän öfwertygelse, än et flitigt betragtande af bwad wäre saknade och berömde fäder och företrädare pä Riddarhuset, under sä olika st-ften, stundom med framgäng, ej sällan med äfwentyr, och endast til bewärande af Ridderskapets och Adelns ära och egen tillfredsställelse anfördt. Ehnom desta skatter för dem som ej räkna pä nöden, dä frägan är at gagna et älskadt Fosterland; Följden deraf skall ej uteblifwa, at Ridderskapets och Adelns krotocoller skola hädanefter, som hitintills bewisa sagt - Den 6 Maj. i5 mod wid sanningens undersökning, ifwer emot listiga försök, benägen eftergifroenhet emot billiga fordringar, likasom oförskräckt motständ om wäldet försöker brpta de bommar, hwarmed Lagen omgjordat sa wäl allnränt som enskilt wäl.
Nu sväfvade vi uppåt. Vete Gud hvar alla samvetskval kom ifrån i en hast! Kanske från bristen på festmiddag! Och så var stackars Ruffen så blek!! Jag stal mig till att kyssa honom bakom ryggen på en tjock tysk. Det gjorde mig ofantligt godt — ©ch honom med. (Inte tysken, förstås!) Allt gick emellertid lyckligt, men det säger jag, att hade vi slagit ihjäl oss, så hade jag aldrig förlåtit mig själf — aldrig! Utsikten däruppifrån rent ut vill jag inte beskrifva, om jag också kunde, hvilket jag inte kan. Det finns intryck, som man bara vill dela med sig af åt sin allra, allra bästa vän. Här uppe stannade vi öfver en timme, och när vi kom ner, for vi genast hem till oss. Det ville både Ruffen och jag! Klockan 3 på morgonen två dagar senare. Vi ha varit på Bellmansfest! 40,000 människor — ett kvarterslångt festtåg, Bellman, fraisch och ung, som om han IDUN blifvit nyfödd för dagen, förfärligt med trängsel, sång i hvar v r å! Ulla Vinblad såg jag inte, men Mowitz, som blåste i sitt horn, och. Gödde på slutet, i en bondskrinda, garnerad med bondtöser. Kilade som en skottspole mellan Utställningen och Skansen, tack vare bergsbanan. Tänkte bli rädd, men hann inte. Hörde Brikollisterna på ett bordshörn i Hasselbacken. A c k! De kan sjunga! Klockan 10 spelade » Eldfontän », bestämdt Bellmansmelodier den med, ty aldrig hade » spelet » varit mer luftigt, glänsande och skönt! (Rägnbågar, som kastar vattnet i luften, det är Eldfontän!) Ruffen satt i öfver två timmar » utbredd » på två stolar i » tunnan » för att försäkra oss om litet mat. Nu hade folkköket kunnat vara en riktig barmhärtighetsinrättning — men var stängdt! Långt fram på natten ringlade sig ännu människorna som en boa konstriktor öfver utställningsområdet. I buskarna hördes gitarrknäpp och Bellmanstoner — litet hesa — men rena och komna ur folkets strupe! Bellmansdagen är vår Nationaldag! Därför kommer den att lefva; vi ha så litet som är svenskt!