Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deras ynglingaålders lust att tjäna Gud och människor var öfver dem. De fråssade i de välgärningar de skulle utföra. Gösta skulle bli prästens hjälpare. »Vi skola skaffa bröd nu för det första,» säger prästen. »Vi skola skaffa skollärare. Vi skola få hit landtmätare, som skifta jorden. Sedan skall folket få lära att sköta åkern och vårda kreaturen.» »Vi skola bygga väg och bryta ny bygd.» »Vi skola bygga slussar nere vid Bergs forsar, så att det blir öppen väg mellan Löfven och Vänern.» »All den rikedom, som finnes i skogen, skall bli till dubbel välsignelse, då vägen är öppnad till hafvet.» »Ert hufvud skall tyngas af välsignelser,» utbrister Gösta. Prästen ser upp. De läsa i hvarandras blickar samma lågande hänförelse. Men i detsamma dragas bådas blickar till skamhögen. »Gösta,» säger den gamle, »allt detta behöfde en frisk mans krafter, men jag håller på att dö. Du ser hvad som dödar mig.» »Skaffa bort den!» »Hur, Gösta Berling?» Gösta träder tätt intill honom och ser honom skarpt in i ögonen. »Bed Gud om regn,» säger han. »Pastorn skall predika nästa söndag. Bed då Gud om regn!» Den gamle prästen sjunker ihop af förfäran. »Om detta är allvar, om pastorn ej är den, som dragit torkan öfver landet, om pastorn velat tjäna den Högste med sin hårdhet, så bed Gud om regn. Det skall bli tecknet. Däraf skola vi veta, om Gud vill hvad vi vilja.» Då Gösta åter reste utför Broby backar, förvånades han öfver sig själf och den hänförelse, som gripit honom. Men detta kunde dock blifva ett skönt lif. Ja, men ej för honom. Däruppe ville de ej veta af hans tjänster. I Broby kyrka var predikan just afslutad och de vanliga bönerna lästa. Komministern var just färdig att stiga ned för trappan från predikstolen. Men han tvekade. Slutligen föll han på knä däruppe och bad om regn. Han bad, som en förtviflad människa ber, med få ord, utan egentligt sammanhang. »Om det är min synd, som framkallat din vrede, straffa blott mig!
De ofversigter af Bankens hela ställning vid 1845 och 1846 årens utgång, hvilka, på grund af 5 §. i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, blifvit, efter hvartdera årets bokslut, uppgjorde och med allmänna Tidniugarne utdelade, hafva, vid jemförelse med Räkenskaperne, befunnits lemna tillräckliga upplysningar, angående såväl Bankens skulder och tillgångar, som dess utgifter under dessa 2:ne år. §. 4. Fullmägtige hafva väl, under den 14 Maj näsllidet år förordnat den, till mera åskådlighet ledande och af Revisorerne i allo gillade förändring uti uppställningen af Hufvudräkningen till ifrågavarande Öfversigt, att nämnde räk - ning, sorn tillförene endast utvisade beloppet af Inoch Utgående Balance jemte Idufvudstols-tillökningen under året, skall upptaga å ena sidan: l:o Ställningen vid årets början, eller Ingående Balance, och 2:o Inkomster och Vinster under året, samt å andra sidan: 3:o Utgifter och Förluster under året, och 4:o Ställningen vid årets slut, eller Utgående Balance; men, vid iakttagandet al denna förändrade uppställning uti Öfversigten för år 1845, har det misstag egt ruin, att, ehuru Bankens vid 1844 års slut utöfver Grundfonden, 10,000,000 R:dr, befintliga behållning 251,569 R:dr 3 sk. 9 r:st blifvit, enligt den uti nämnde Öfversigt varande Bilaga N:o 2, inberäknad uti de, likmätigt 228 §. i Banko-Reglementet, under år 1845 till Riksgälds-Kontoret lefvererade 604,632 R:dr 28 sk. 11 r:st, denne summa, det oaktadt, uti Bilagan ]N:o 3 vid berörde Öfversigt upptagits att lill hela beloppet utgå af 1845 års Inkomster och Vinster. Häraf har inträffat, att
En vanligen förbisedd, men ganska verksam orsak lill Fattighjonens förökning har man trott sig, såsom det i Läns-SLyrelsens till följd af nådig Befallning den 5 Maji nästlidet år afgifne underdåniga utlåtande om Fattigvården i Länet blifvit anfördt, derjemte igenfinna just i Falligförsörjningens närvarande Organisation och förvaltning. Församlingarnes Pastorer äro sjelfskrifne föreståndare och nästan hela Fattigvården i sammandrag. Sådant hade ock goda skäl för sig, så länge i fråga om Fattigförsörjningen endast allmosegifvandet ännu räknades till de christliga pligterne och en Pastor blott hade sitt andeliga kall att sköta; men sedan det blifvit en borgerlig pligt att utgifva fattigskatt och själavården blifvit förenad med mångfaldiga olikartade civila bestyr, vill en Pastors tid lika litet räcka till , som hans Presterliga kall och hans ställning för öfrigt inom hans församling passar för de mångfaldiga, ofta stränga och hushållsaktiga åtgärder, som tillhöra Fattigvården. Bägge här i Staden varande Pastorer hafva ock genom nyligen afgifven förklaring om bristande lid och förmåga, att som sig bör sköta Fattigvården, bevittnat sanningen af denna sals. Under en sådan Styrelse stannar således förvaltningen vanligen vid blotta utdelningen af Faltigmedlen: Att förekomma armodet, och förmå lättjan till sysselsättning, slöseriet till hushållning, liderligheten till ordning och måtta kommer aldrig i fråga, hvarföre ock de fattiges antal med hvarje år ökas; 1817 års författning om Socknestämmor och Kyrko-Råd berättigar dessa municipala auctoriteler till behandling af ordningsmål och sedlighetens befrämjande inom Församlingarne; men Pastors o v i 1 k o r 1 i g a Ordförandeskap der motverkar ofta den nödiga kraften. Hans egentliga kall alt varna, att förmana, användes icke sällan fruktlöst mot ett hårdnackadt subject, och behöfver den verldsliga armen anlitas — då uppträder ogerna den ömsinte Själasörjaren såsom angifvare. Häraf händer att Sockneslämmornas och Kyrko-Rådens förhandlingar merendels afstanna utan effect. i5
Att KammarCollegium bor ega vard om Kronans gqds, lägenheter och tillhörigheter i allmänhet , samt att följaktligen detta verk bör hålla noggrann anteckning öfver alla Statens hus och byggnader, samt underrättelse huru de användas dit ingå; dock att hvarje förvaltning må ega inseende öfver dithörande byggnader, samt jemväl *) CancelliRåd. v. Hartmans dorffs förslag, i:a afdelningen, sid. 2£9, och följande. Sid. ro6 detta betänkande. *73 låta bestrida alla för dess behof nödiga nybyggnader och reparationer. Att , sedan alla Kronans tillhörighet er af gods, byggnader och medel, under DrätselFörvaltarens controll och öfverinseende, voro sammanförde i en massa, hvarje förvaltnings-gren matte, efter behojvet, få i alla dessa afseende«, sitt bestämda anslag. pitt Stat s-ut gifter nt, såsom hittills, må fördelas i nio hujvudfitlnr , men efter annan grund, nemligen: En för Hofvetj en får hvardera af de Sju Statsförvaltningame; en för pensions - och indragnings-Staterne, samt en för sädane allmänna utgifter , som det ej tillhör någon Förvaltning, att på sitt anslag ombesörja, såsom Riks skulden, Kongl. Tryckeriet, m. m. hvarefter ingen Föredragande , utom Drätsel-förvaltaren, skulle erhålla befattning med utgifterne pä flere ån en hufvudtitel: I sammanisang hvarmed äfven den underdåniga önskan torde kunna framställas, att Kongl. lWaj\t i Nåder må täckas följa samma grund vid medlens fördelning inom hvarje hufvudtitel, så att alla underordnade grenar af Stats-Förvaltningen , så vidt möjligt vore, kunde erhålla sitt särskildta anslag frän Riksdag till Riksdag', Och borde, om detta förslag vinner bifall, Chefen för hvarje
Utskottens yttranden innefatta wäl ej nägon decision, men de förbereda deeisionen: och dä det gifwes en möjlighet att, medelst en Ledamots utlottning, om ett jemnt antal är närwarande, utdraga en bestämd slutföljd af öfmerläggningarne, torde ett gammalt bruk, som derföre lagt hinder, kunna afskaffas utan störande af representationens mäsendtliga helgd. Säsom ett ytterligare och kraftigt skäl till Ständsmisomröstningens upphäfmande böra derjemte anföras de besynnerliga och till orimlighet nära gränsande resultaten af denna votering, dä ett lika eiler mindre antal af Ledamötcrne samfält räknade kan gifwa pluralitet inom Standen, äfwcnsom dä rösterne Ständsmis blisma lika och frägan således oafgjord, ehuru t tvä tredjedelar af Ledamötcrne marit af en mening. Pä sädant sätt, och oaktadt hufmudmänncn böra lika medwerka till beslutet, förlora deras Committerade sin rösträttighet, hwilken deremot synes längt säkrare bewarad genom det individuella omdömets kraft och den enskilda upplysningen. Widare skall, i ConstitutionsUtskottets tanka, genom införandet af den samfälta omröstningen hwarje ämne säkrare granskas. Sjelfma störandet af en yrkad analogie, sjelfma skilnaden emellan sätten för ett Utskotts Beslut till hemställan Memorial N:o 3. 99 och Riksens Ständers Beslut till afgörande synes blifwa det tjenligaste correctiv pa malens behandlande a bada ställen. Ä det förstnämnde mera sedd med Domare-blick och i Plena sa tillsägandes mera med Ständs-öga betraktad, skall saken i olika förhallanden och ur olika synpuncter sa mycket närmare och fullständigare skärskadas.
Skatter och brandstodsafgifter 105: 7. Balans till år 1860: Kontant behållning 7. Enligt gjord anteckning på en redogörelsen bilagd räkning å 952 R:dr 38 öre för åtskilliga under revisionsåret verkställda reparationer å boningsoch uthusbyggnaderna vid Veterinärinrättningens egendom Brogården, har Styrelsen, under åberopande af gällande stadgar, af inrättningens medel godtgjort hälften af nämnda reparationskostnader med 476 R:dr 19 öre; men då det icke blifvit uppgifvet när eller af hvilken myndighet dessa, för Revisorerne obekanta, stadganden skola blifvit utfärdade, på grund hvaraf inrättningen tillskyndats en utgift, som, efter Revisorernes åsigt, bort helt och hållet bestridas af vederbörande boställshafvare, äro Revisorerne icke i tillfälle att till riktigheten kontrollera ifrågavarande utgift, utan få blott förhållandet anmäla. Kong]. Öfverintendents-erabetet. Räkenskaperna redovisa i 3:ne särskilda hufvudböcker: a) Statsanslaget till underhåll af Kronans hus och byggnader i hufvudstaden; b) Dito i landsorterna; och c) Extra anslag till uppförande al en för sinnessjukas behandling afsedd hospitalsbyggnad å lägenheterna Hedvigsberg och Conradsberg invid Stockholm. — 55 — Dessa räkenskaper, af hvilka den, som omfattar stats-anslaget till Kronans hus och byggnader i landsorterna, blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkningar, men de öfriga lemnade utan anmärkning, förete, i afseende på inkomster och utgifter, följande förhållande: a) Byggnader och reparationer i Stockholm. Debet Balans från år 1858. Balans till år 1860: Credit. Utgifter: Byggnader och reparationer 55,823: 81. Köpeskilling för det s. k. Geijerska huset 140,000: — Arfvoden och traktamenten 2,01b: 2o. Balans till år 1860: Summa 207,082: 63. b) Byggnader och reparationer i landsorterna. Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Balans till år 1860: Credit. Balans från år 1858'.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af Kongl. Nummer-Lotteriet samt angående åtskillige dermed gemenskap egande ämnen. (I. A.) Stats-Utslwttets Utlåtande, No 28. 3 l:o af Herr von Troil, Ernil, som anfört, att då, enligt gällande författningar, hasard-spel, såsom i moraliskt hänseende fördömliga, äro inom Riket förbudna, detta förbud desto hellre syntes böra utsträckas lill Kongl. Nummer-Lotteriet, som detta troligen gjorde större affärer, än alla öfriga spelhus-inrältningar tillsammans, och genom insattsernas nedsatta belopp nästan uteslutande vore egnadt alt förleda arbels-classen och aflocka densamma dess besparda tillgångar, hvartill komme, att troligen ingen enskild spelhus-inrätlning vågat tillegna sig en så betydlig andel af de spelandes insattser, som Nummer-Lotteriet, hvilket årligen behåller hälften eller tredjedelen; på grund hvaraf, och då fortvarandet af en sådan anstalt vore att anse såsom en verklig fläck på vår samhällsordning, motionären så mycket mera påyrkade dess upphörande, som Svenska Staten för närvarande ej saknade anständiga utvägar alt fylla sina verkliga behof; 2:o af H. Ex. m. in. Herr Grefve Löwenhielm, Gustaf, som, med fästad uppmärksamhet å det klandervärda i NurnmerLotteriels spelsätt och svårigheten för den obildade folk-classen alt bedöma den ringa chancen af vinst, som vid ett så beskaffadt spelsätt kan uppkomma, yttrat den öfvertygelse, att, då Nummer-Lotteriet, såsom bade i Statsekonomiskt och moraliskt afseende förkastligt, blifvit i alla civiliserade Länder afskaffadt, det vore för fäderneslandet förnedrande alt härstädes vidare bibehålla en dylik inrättning, serdeles om detta bibehållande endast skulle härledas från begäret att icke gå miste om den relativt obelydliga inkomst af omkring 60,000 Rdr årligen, som genom Nummer-Lolleriet Statsverket tillskyndas.
Utdrag den li Augusti 1829. fall , än då det angar Kongl. Maj:ts egna Beslut, må upphäfvas. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskottets, den 23 sistlidne Junii, under N:o 187, afgifne och, den q derpåföljde Julii e. m., på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 43, förut meddelade Betänkande, angående ändring i Kongl. Placatet, den 27 Augusti 1723 , rörande vilkuren för Bergsbruks anläggande. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande StatsLag samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens , den 7 sistlidne Julii, afgifne och, den 7 dennes e. rn., på bordet lagda Utlåtanden : N:o 54, i anledning af väckt fråga om rättighet för innehafvare af Danviks Hospitalshemman att dem uppbjuda och inteckna låta ; N:o 55 » i anledning af väckt fråga om utfärdande af ändringar eller tillägg i gällande Författningar. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lag.’ Utskottets, den 23 sistlidne Julii, under N:o 84 Prof. Utdrag den 14 Auguttl igagi. ig 84 afgifna och, dea 5 dennes e. m., på bordet lagda Betänkande , i anledning af väckt motion om rättighet för fordringsegare att ho» Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt Promotorial i Lagsökningsmål. S. D.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EconomieUtskottets den i5 dennes afgifne, samt den 21 isamma månad förmiddagen på bordet lagde, förnyade Utlåtande öfver de hos BondeStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 17 sistlidne April meddeldte Betänkande, i anledning af väckte Motioner om ändringar eller förbättringar uti skjutsväsendet samt derom nu gällande författningar; fann Riddei’skapet och Adeln, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 4 dennes af Ridderskapet ocb Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande nu endast borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogos Allmänna Besvärsoch EconomieUtskottets den 28 sisth April afgifne, samt den 19 dennes på bordet lagde, 2:ne ytterligare Utlåtanden, i anledning Den 27 Maji. 2g 1 af de hos Ridderskapet och Adelli gjorde anmärkningar vid Ulskottels förut meddeldte Betänkanden: 1) Angående jemkning uti BåtsmansRoteringen i Halland; 2) Om yrkad förhöjd Tull-afgift på Boktryckeristilar som införskrifvas; Fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde tvänne Betänkanden redan blifvit af de öfrige trenne respective RiksStånden bifallne, dervid nu mera låta bero. Ut supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 2 eftermiddagen. In ficlcra Protocolli /. O. Lagerheim. Onsdagen den 27 Maji. Plenum kl. 9 förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes följande från ExpeditionsUtskottet inkomne 292 Den 27 Maji. förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse!' lill Kongl. Maj:t: 1) Om jemnkning af Roteringen i Jemtland; 2) Om en närmare reglering af Gottlands NationalBeväring och dess aflöning; 3) Om FältKnmererarens B. Molins innestående Remisslage.
51ig vill det derföre synas, att dä man vid denna Riksdag med fullt skäl ansett sig höra begära löneförhöjning åt tjenstemännen, man äfven bör skänka tillbörlig uppmärksamhet åt frågan om pensionsväsendets ordnande, hvilken fråga är ännu vigtigaie än den första. Af denna orsak kan jag för min del icke annat än på det högsta beklaga, att de sammansatta Utsk:n och Medstånden skänkt denna fråga så liten upmärksamhel. Man har icke kunnat förneka, att inom de många särskildta pensionskassorna icke allenast sjelfva pensionsbeloppen försvagas, utan äfven en onödigtvis dyr förvaltningskostnad upkommer. Det må visserligen vara en sanning, alt, på sätt Hr Fåhraus omnämnt, det finnes åtskilliga pensionsinrättningar, som hafva deras förvaltning gratis, men det finnes å andra sidan flere dylika inrättninningar, som hafva en ganska dryg förvaltningskostnad, t. ex. Arméens pensionskassa, hvars förvaltningskostnad, om mitt minne ej felar, upgår till omkring 19.000 Rdr för ett kapital af circa 2 millioner. Jag skulle tro, att detta är en temligen hög förvaltningskostnad. Om man i detta, likasom i så många andra fall, endast upstaplar en mängd hinder och svårigheter, i stället för att söka utreda saken, så är det visserligen det aldra beqvämastc sättet att blifva densamma qvitt, och i sin ifver att upnå detta lyckliga resultat hafva de förenade Utsk:n gått så långt, att de icke en gång påpekat, hvilka svårigheterna äro, utan endast sagt, att de äro nästan »oöfvervinnerliga» För min del kan jag icke medgifva detta. Man skulle ju kunna förena pensionsinrättningarne i v issa större grupper, såsom för civila, militära, ecklesiastika embetsman o. s. v., samt de fonder, hvilkas reglementen lägga bestämda hinder i vägen för en sådan förening, kunna ju förblifva fristående och utgöra supplementarfonder samt gifva en ganska behöflig fyllnad i vissa embetsmäns pensionsbelopp. Slen denna fråga har dessutom vid denna Riksdag en särskildt vigt och betydelse i praktiskt hänseende, om jag så får såga.
Jag tror likväl icke, att en sådan prof-; ningsrätt står att förena med Kongl. Kungö» reisen af den 2S:de Mars 181 i, som före skrifver, att Presterskapet bör hålla nogl granna anteckningar öfver de förteckningar å sakfällde personer, som dem tillställas, till rättelse för de betyg, sorn af Fresterska-, pet utfärdas. Denna föreskrift är generel, och berättigar icke Presterskapet tili undantag i särskildta fall. Sådant har så mycket mindre kunnat vara Lagstiftarens mening, som följden deraf skulle blifva, att Presterskapet, vid utfärdande af Betyg., i det när-' mäste finge handla efter godtycko, hvaraf åter ett olika förfarande i olika Församlingar skulle uppkomma. Jag skulle icke hafva uppehållit mig vid rigtigheten eller origtigheten af ett utaf Utskottet nyttjadt skäl, om icke min upp* märksamhet derå blifvit fästad af den orsak, att jag uti sjelfva saken är af annan tanka, än Utskottet. Jag tror, att de uti Kongl. Kungörelsen den 2S'de Mars 1811 gifne föreskrifter blifvit sträckte för vida* Det är visserligen nyttigt, att Presterskapet får kännedom om de brott, hvarföre deras Ridd. och Ad. Maj. åhörare blifvit till ansvar dömde, och det bidrager otvifvelaktig till ordning och säkerhet, att brottet utmärkes i de betyg Presterskapet meddelar, på det lagbrytaren må blifva känd för hvad han är; men om detta å ena sidan står fast, då fråga är om brott, som åsyfta störande af allmän säker* het, eller som äro förenade med vanära, synes det dock å andra sidan vara orättvist att på lika sätt, för lifstiden, stämpla den mindre förbrytaren och den grofva brottslin: gen. Det stora ändamålet med alla stralf — den brottsliges förbättring — motarbetas derigenom. Det är icke heller af någon egentlig vigt eller nytta för Samhället, att alla de mindre förseelser Lagen bestraffar, få någon stor publicitet. De måste vara försonade i samma stund, som Lagen straffat dem.
Ridderskapet och Adeln bifallit Statsoch EconomieUtskottens Betänkande! angående den af honom väckta Motion om åtskilliga åtgärders vidtagande, för att rigta de bildade - Den 3 Octo ber e. m. dadé MedborgareCIasserne till deltagande i Samhällets productiva yrken, hvarigenom blifvit tillstyrkt, att hos Kongl. Majit måtte i underdånighet anhållas, att uppmärksamhet åt denna angelägenhet kunde lemnäs samt att någre utvägar till ändamålets vinnande måtte anvisas; återstode likväl, efter Herr Sparres tanka en vigtig omständighet, den, att genom allmänna uppmuntringar och genom ett offentligt gillande af grundtankan, förmå personer, att gå den nya väg man önskade} och då Utskotten ansett de för Lärdomsyrken stiftade Kongl. Stipendier icke kunna från sina stiftelser rubbas och på nya föremål öfverflyttas, men det vore af vigt, att något äfven i denna del af ämnet frill gjordes, om ändamålet skulle vinnas, enär den enskildte medborgaren lättare kunde inse nyttan af en ny Mkcrnas ordning, än verkställa sådant sorn strider emot gamla vanor, fattade fördomar och falske åsigter, derest han ej i sitt bemödande underlättas af allmänna anstalter; har Herr Sparre föreslagit, det Ridderskapet och Adeln måtte af de Fonder, som RiddarhusCassan ägde, eller så fort sig göra lät, af sådane sorn framdeles inflyta, eller af enskildtes till Riddarhusets disposition lemnade medel till studerandes understöd, vid hvilka något bestämdt vilkor om sättet ick» vöre fästadt, stifta tvenne stipendier, hvardera af 100 eller 150 R:dr årligen för Adeiiga ynglingar, sorn allvarligen ägna sig åt cäringarne, helst vig - Bil, till Ridd. 0, Ad. Fröt.
Revisorer nes Instruction, som stadgar, alt Revisorerne äro berättigade af Stats-Contoiret infordra alla de upplysningar och handlingar, som finnas nödiga, äfven för annan tjdj än de tvenne är, hvartill Revisionen sig sträcker, hafva Revisorerne, sorn frän Stats-Contoiret erhållit underrättelse, att dess Memorial-böcker äfvensom Ränte-Kammar ens Hufvudbok kunna vara afslutade den 1 Jfovember hvarje dr för det näst föregående äret, ehuru siidant nu icke är stadgadt, funnit sig böra föreslå, det Riksens Stähder hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla om det Nådiga förordnande, att berörde räkenskaper i Stats-Contoiret skola vid hädanefter infallande Revisioner vara af slutade den 1 November för det nästförflutna äret och för Revisorerne ttllgängelige. dag öppnar den åberopade Instructionen och läser den 2 §, utan att derifti kunna upptäcka de citerade orden: får annan tid. §. innehåller att Revisorerne skola äga tillgång till räkenskaper och Handlingar, icke allenast för de år, till hvilka Revisionen sträcker sig, utan ock äga rätt att af StatsContoiret undfå de upplysningar och handlingar sorn de i öfrigt finna nödiga. Detta utgör i sammandrag liela §:s lydelse. Jag medger gerna att orden; icke allenast för ds år till hvilka Revisionen sträcker sig, möjeligen kunna tillåta den tolkning af eftersattsen ulan ock (ffe. att Revisionen skulle äfven få omfatta en påföljande tid, men jag vädjar till hvar och ens omdöme om detta är klart uttryckt; och om ej. Den i3 Marlii. 4i3 för den händelsen, att §\s mening vöre sådan sorn man nu tillämpat den, det bort, efter orden : icke allenast &c. hafva stått utan och för en annan tid-, då deremot nu, och om man borttager orden : icke allenast samt utan ock , och på senare stället blott tillsätter ett och, derigenom den fördelen vinnes, att man tydeligare bestämt, det Revisionen skulle, på sätt 58 §. Riksdags-Ordningen Stadgar, inskränkas till 3 år.
Den 25 April. åtskilliga yttranden, hvilka jag i dag har åhörf, anser jag mig skyldig att tillkännagifva det jag, sistledit år såsom Revisor å Actie-Ägarnes vägnar deltagit i granskningen af Götha Canal DiScont-Verks Räkenskaper och Förvaltning vid Contoiren så väl i Stockholm som Götheborg. Jag säger tillkännagifva; ty jag skall aldrig medge någon annan Auctoritets rätt, att granska min åtgärd vid detta tillfälle, än det Bolags, hvilket jag då föreställde. Jag har till detta Bolag jemte öfrige Revisorerne aflemnat Berättelse om Retisionen, och Bolaget har å ordentlig Bolags-Stämma bifallit den af oss gjorde hemställan om Decharge för Directionen, hvaremot blott en enda Åctie-Ägate HerrHandelsoch Slöjde-Fiscalen Junbeck reserverat sig. Jag tror mig ock böra förklara, att jag helt och hållit instämmer uti de tankar örn Revisorers rättigheter och skyldigheter, hvilka af en värd Ledamot blifvit yttrade, att Revisorer ej blott böra anmärka de åtgärder, som förtjena dem , utan ock de felaktiga mått och steg, som de finna värde klander eller annan alfvarsammare handläggning; men det måtten väl ej vara deras skyldighet att anmärka och. såsom fel upprepa hvad de icke finna felaktigt. Finnandet i denna del matte väl ej kunna bero af annat, än deras egen öfvertygelse. Jag värderar så mycket som någon annan alla de tillfällen , då man äger rättighet att högt uttrycka hvad man anser såsom sanning. Jag har kanske för mycket värderat den, då jag nog ofta vid denna Riksdag icke ens låtit bug leo trustera af min ungdom och oerfarenhet afhålla mig Den 25 April.