Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arrendet börtie vidare för Statens räkning, och af de under KrigsCollegium ställde Uppbördsmän infordras, samt Indelningshafvare!! försäkras att oafkortad! utaf Staten ärligen utbekomma det Arrende-belopp, som vid hans tillträde af Indelningen Boställs-Arrendatorn bort utgöra. Srädje-penningarne åter, och de Räntor, sorn å desse medel kunde inflyta , borde till Krigs-Collegium och Boställs-Cassan lefvereras, som deremot till Indelnings-hafvaren skulle årligen utbetala en trettiondedel af den erhållne städjan, Slutligen borde den Arrendator , sorn vid 26:te året anmält sig till förnyelse af contractet, hafva rätt, att få ny värdering och auction, för att tryggas i sin besittnings-rätt af Bostället. Riöderskapet och Adeln torde täckas finna, att alla de olägenheter, som nu åtfölja MilitiaeBoställens utarrendering , voro hafna i samma stund detta förslag antoges. Den här föreslagrie värderings-methoden skulle befria värderingsmännen frän tvånget, att efter den öppna åkerjorden bedöma ett Boställes godhet : den föreslagne städjan skulle åter från Auctionen utestänga Speculantsr, som icke äga tillgångar och 3g4 Den 6 December f m. förlag. Men ännu mer, om detta utarrenderingssätt utsträcktes till all Kronans jord , så skulle en sjelfständig dass af Arrendatorer bilda sig, som icke litet skulle bidraga till en ökad production och förmögenhet. Indelta Arméen skulle också enskilt deraf komma att hämta den framtida fördel , att den jemt stigande Bqstfils-Cassan finge tillgång, att höja penninge-Iö. ierne i mon af de behof deraf, som myntvärdets fall kunde förorsaka. Och då Kronan ändteligen ensam vore Indelningshafvaren ansvarig för Arrendets utbekommande , hände icke, hvad som under närvarande förhållanden icke sällan inträffar, att en Subaltern-Officer, genom Arrendators och cautionisters iråkade obestånd, går förlustig af en påräknad löneinkomst.
Stockholm den 12 Juni 184 STOCKHOLM, Elmcns och Granbergs Tryckeri, i84i. Stats-Utskottcts Utlåtande, N.-o 593. 1 N:o 593. Ank. till Iixp. Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 568. (U. A.) Stats-Utskotlets under ofvanstående N:r afgifne Utlåtande, i anledning af Professoren Geyers motion om anslag till Riks-Archi vets tjenstemän, hvilket af Bonde-Ståndet bifallits, har deremot af de öfrige trenne Riks-Stånden blifvit återremitleradt, på grund af förekomne yttranden, att anledning vore till den förmodan, att Kongl. Majrts Nådiga svar å den af Rikets Ständer gjorde underdåniga hemställan, angående ny local för Riks-Archivet, skulle ofördröjligen blifva Rikets Ständer delgifvet, och att sålunda det hinder blefve undanröjdi, som föranledt Stats-Utskottets afstyrkan af ett anslag, hvars behöflighet för befrämjandet af det med bemälde Embetsverks utvidgning åsyftade ändamål icke borde kunna ifrågasättas. Utskottet har i sammanhang härmed låtit sig föredragas en af Kongl. Majit under den 8 innevarande månad till Utskottet afbiten (under N:o 115 uti 1 Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll intagen) Nådig Skrifvelse, deruti Kongl. Majit i Nåder förklarat
Jag har med nöje gifvit min röst för det derför behöfliga anslag, ehuru jag ansett enskilde äfven böra deltaga i kostnaderna för undersökningar om lämpligheten och riktningen af stambanor, som blifvit af dem förordade, men jag kan icke underlåta att här uttrycka den förhoppning, alt man icke mätte göra dessa undersökningar så vidlyftiga, att del åsyftade ändamålets vinnande eller verkställigheten af jernbanornas anläggning derigenom undanskjutes. Tillfyllestgörande motiver för en jernbanas anläggning kunna förefinnas, utan att alla orsaker, som kunna bidraga till beslutet derom, blifvit sorgfälligt undersökta och utredda. Den för banan föreslagna riktningen åter måste alltid omedelbart före utförandet underkastas en grundlig revision, vid hvilken förut möjligen gjorda misstag blifva rättade och förut icke insedda förbättringar gjorda. 24 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 273. På det högsta måste jag reservera mig mot Utskottets afslyrkande af allt anslag till fortsättning af jernbanan emellan Köping och Hult till Stockholm och Götheborg. Vigten af att sammanbinda Östersjön och Nordsjön, att sätta Sveriges båda största stapelplatser i förening med hvarandra och med det inre af landet, blef redan vid sistlidne riksdag så mycket diskuterad och har sedan dess blifvit så allmänt erkänd, att jag icke genom någon utveckling deraf behöfver förlänga denna redan nog vidlyftiga reservation. Ej heller behöfver jag mera än att erinra örn den fullständiga utredning af ändamålsenligheten utaf jernvägens utsträckning till Westergöthland, som af komrnitterade, i fråga oin anläggning af jernvägen mellan Köping och Hult, blifvit gjord, och som sannolikt föranledt komrnitterade, att äfven framför den af Rikets Ständer beslutade jernvägens riktning förorda denna utsträckning, såvida icke bergslagsprodukternas forslande på kortare väg till Wenern, än derigenom kunde blifva fallet, gjort ett vidhållande af den af Ständerna angifna riktningen nödvändigt.
—■ om ett årligt arfvodes anslående för ÖfverDirecteuren Schwartz. Julii P. 1037. Aug. Sept. 2 A. P. 401. •— angående frågan om inköp af Astronomiske Instrumenter för Observatorium i Stock - 549 holm. Aug. Sept. 2 A. P. 337. StatsUtskottets Betänkande, Memorial och ProtocollsUtdrag: angående anslag till kostnaderne för Myntverkets iståndsättande. Julii P. ii25. Sept. P. 36g. Sept. 2 A. P. 7g, go. No v. P. 33. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets yttrande om Wadstena Klosterkyrkas öfvcrlåtande åt Landsoch Stads-församlingarne derstädes. Julii P. ji25. Aug. Sept. 2 A. P. 337. — angående Landshöfdinge-Residencehuset i Hernösand. Julii P. 1126. Aug. Sept. P. 368. Sept. 2 A. P. 78, go. Oct. 2 A. P. 235. — angående ersättning till innevånarne i Hertigdömena Schleswig och Holstein för gjorde leverancer na. m. till Svenska Armeen efter freden i Kiel. Julii P. 1126. Sept. P. 4g2. — om söndring från BispMolala Kungsgård af den ägorymd, som till anläggning af Motala Köping derifrån erfordras. Julii P. 1126. Aug. Sept. P. 723. — angående sökt eftergift af bristande arrende för lotten N:o 3 under Dalby Kungsgård. Julii P. 1126. Aug. P. 113, 121, 1 o 11. — om upphörande eller nedsättning af den nya Roterings-afgiften inom Jönköpings och Elfsborgs Län. Julii P. 1126“.
Detta är det ord, som till Jeremia skedde, öfver allt Juda folk, uti fjerde årena Jojakims, Josia sons, Juda Konungs, hvilket det första året är NebucadNezars, Konungens i Babel; Hvilket ock Propheten Jeremia talade till allt Juda folk, och till alla Jerusalems inbyggare, och sade: Herrans ord är skedt till mig, ifrå trettonde årena Josia, Amos sons, Juda Konungs, allt intill denna dag, och jag hafver det nu i tre och tjugu år med flit predikat eder; men I hafven icke velat hörat. Så hafver ock Herren sändt till eder alla sina tjenare Propheterna ganska fliteliga; men I hafven intet velat höra dem, eller böja edor öron dertill, att I måtten hörat; Då han sade: Omvänder eder hvar och en af sinom onda väg, och ifrån edart onda väsende; så skolen I blifva i landena, som Herren eder och edra fäder gifvit hafver, i evig tid. Efterföljer icke andra gudar, så att I tjenen och tillbedjen dem, på det I icke skolen förtörna mig, genom edra händers verk, och jag eder olycko tillfoga må. Men I villen intet höra mig, säger Herren, på det I ju skullen förtörna mig, genom edra händers verk, till edor egen olycko. Derföre så säger Herren Zebaoth: Efter I icke villen höra min ord, Si, så skall jag utsända och komma låta allt folk af nordan, säger Herren, och min tjenare NebucadNezar, Konungen i Babel, och skall låta dem komma öfver detta land, och öfver dem som deruti bo, och öfver allt detta folk som häromkring ligger, och skall gifva dem till spillo och förderfvelse, och göra dem till hån och evigt öde; Och skall taga ifrå dem all glädjesång, brudgummes och bruds röst, qvarns röst, och lyktos ljus: Så att allt detta landet skall öde och förstördt ligga; och skola denna folken tjena Konungen i Babel i sjutio år.
Lån, hvilka ega, att, under den återstående delen af Riksdagen, i mon af de förut valde Ledamöters och Suppleanters frånvaro på permission eller eljest, i deras ställe i nämnde Utskott biträda, i den ordning de här ofvan äro upptagne. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoc!) Ekonomi-Utskottens Betänkande K:o 1i anledning af erhållen ålerretuiss af Utskottens Betänkande N:o 1 1, angående åtskilliga motioner om ändring i Kongl. Förordningen till förekommande al oloflig införsel och utförsel af varor, af den 12 December 1835. Ståndet vidblef sitt godkännande af Betänkandet N:o 11, med de förändringar, som uti ifrågavarande Betänkande Ntoi^ blifvit föiesiagne. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch EconomiUlskottens Betänkande N:o 77, om hvad sorn bör iagttagas, då delegare i tackjernshytta äskar att få idka stångjernssmide och deremot afstå från de i och för tackjernsblåsningen beviljade friheter, men andra delegare i Idytle-Bolaget vägra att derpå ingå. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 5a8, i anledning af Herr Kjellbergs motion om belöning för den, som med ett fullständigt motiveradt och till sina hufvudgrunder antagligt representations-förslag, till Rikets näst sammanträdande Ständer inkommer. Bifölls. N:o 529, i anledning af väckte motioner, angående Statsanslag för fattigvården i Rikets städer, hvarest garnizoner finnes lörlagde. BiJ olls. N:o 53o, i anledning af erhållne återremisser å Memorialet N:o 481, angående det emellan Kongl. Maj;t och Kronan samt nya Trollhätte Canal-Boltg afslutade Contract, i och för Trollhätte Canals och slussverks ombyggnad.
S. D. Föredrogos och remitterades till Banko-Utskottet nedannämnda motioner af: l:o Carl Johan Leonard Lönnberg från Östergötlands län, att af Riksbankens medel mätte afsättas för jordbruksnäringens understödjande en fond af fem millioner R:dr R:mt, till utlåning mot real-säkerhet; jemte vid remissen afgifna yttranden; 2:o Per Persson från Wermlands län, om nödvändigheten att vidtaga någon åtgärd till lindring uti den synnerligast för jordbrukare, kännbara bristen af rörelsekapital; samt Bih. lill 11. St.
Besvärsoch Ekori.Utskds Utlåtanden: N:o 5, i ani. af väckt motion om anslag till tipförande af en ledfyr vid inloppet till Warbergs hamn; och N:0 6. i ani. at väckt motion om befrielse för rotehållarne vid kavalleriet i Jemtland från skyldigheten så väl att bidraga till sadelmunderingens anskaffande och underhåll, som att underhålla ryttarehästarne under marscherne mellan mötesoch mönstringsstäilena samt sqvadrouernes samlingsplatser. Uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts nedannämnde förslag till R. St:rs underd. Skrifvelse!- till K. M:t, nemi.: N:o 31, om anvisande af medel till fortsättande af arbetena å Statens vestra stambana emellan Stockholm och Katrineholm;'" N:o 32, ang. Kurhusafgiften; och N:o 33, ang. mantalspenningarnes bestämmande till jemna be lopp efter nya myntsystemet. Den 15 Febr narf t. m. H. Exc, TIr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till Riddarh.- Kansliet blifvit öfverlemnadt original-exemplaret af R. St:rs nästlidne år församlade Revisorers berät,te!se om granskningen af Statsverkets och dertill hörande fonders förvaltning och räkenskaper för Ar 1857, tillika med de i ani. deraf infordrade och afgitne underd. utlåtanden; och hemstälde H. Exc., att dessa handlingar skulle med de öfriga RiksStånden kommuniceras och till StatsUtsk:t remitteras; hvilket bifölls. Sedermera hemstälde H. Exc. huruvida, då val af R. o. Ad:s Ledamöter och Suppleanter ibland R. St:rs Hr Fullmäktige i Banken och RiksgäldsKontoret, äfvensom uti Direktionerne vid LåueKontoren i Götheborg, Malmö och Wisby snart torde böra ske, R. o.
Afven Sverige i sin afskiljda vrå har icke stått stilla i sin industriella utveckling, och är det för den upmärksamma betraktaren en stor tillfredsställelse, att se hvilken lyftning så väl statsmanna som landtmanna-industrien tagit under sednaste decennium, en lyftning, som visat sig vara samtidig med en större penninge-tillgång, och 432 Den 15 Mars f. m. sorn i icke ringa män ökat den allmänna national-rikedomen. Ett lands kapital-formögenhet består nemi. icke uteslutande af de metalliska valutorna och dess represenlativer, hvilka alltid utgöra en obetydlighet i jemförelse med alla andra värden. Till kapitalerna höra alla de produkter af menniskans verksamhet, alla de värden, sorn dels direkte dels indirekte äro inkomslgifvande, eller ega förmåga att framalstra nya rikedomar, dit höra således byggnader, inventarier, förlager, odlingar, kreatur m. m., och att Sverige i detta afseende förkofrat sig lärer väl ingen kunna bestrida. Endast jordfastigheter har under loppet af 2:ne decennier stigit med ungefär 100 proc., och de dervid fästade inventarier i samma proportion, och skulle man nu äfven derifrån afräkna den större skuldsättningen, som dessutom med de ökade inkomsterna småningom amorteras, återstår dock ett ganska vackert öfverskott national-förmögenheten till favör. Husvärdena i städerna hafva ock, fastän i mindre proportion än fastigheterne på landet, betydligt stigit, och hyrorne i bredd dermed, hvilket förhållande vid bedömandet al städernas ekonomiska ståndpunkt i allmänhet anses som en pålitlig värdemätare.
Skrnd tntagcinöe berftäbed . 3o — Sid förfamfingarned gattigförförjningd*£)irectioner om fat* tiged förför janhe, famt fjufe perfonerd mårbanbe . 16 — tid SMrecttonen öfmer Sanmifd ipofpitafet, angående fattiged intaganbe på fjofpitafet * 47 tid b:o om manfinmged förmarattbe på ©årfjufet 49 — tid totocföofmd jfabd ®rätfeö(Eommidfton om reparation ner å ffabend öroar ocf) örpggor, pumpar ocf) mattentrum'- mor m. m. ... 40 — tid 23pggningd* ocfj G:möetd <£odegium om gatord tjlånb* fättanbe * ******** 10 ^3a0 tid perfonet antingen af mittöre got> fräjö eder fjmiffa, i örifi af orbentdgt näringdfång, på föreffädningar öfmergtf* mit fjufrnubjfabeit ... 122 .^ungöreffer om anmälbte dufher ocfj fnatterier öegångne inom jfpufmubjfaben * 4.11 — £ifafebed i Sanödorterne * * * * * $3 — .^prfofföfber å fanbet . 3 $örrpmbe perfoner från -jpufmubjfaben .520 från £anbdorterne .137 -507 -657 brandport 2340 m ©t. 3ujt. 0mb:m6 ffimb.>»er. för i83i. 8 — 58 — * (transport 2340 Äongl. Poltce*2$ammflrett0 åtgårb, i unberbånig fäljb af 2Songl. tTIaj:t0 Håbtga 5<k*orbnmtj bett 22 (Dctober i8o5, meb tjenft* od?
St:rs uppgifter öfverensstämmande allmänna grunder, med de undantag endast som afkortningsvis, efter förfaltningarne, äga rum. Af de öfrige, egentligen i fråga komne, Länen utgå: inom Götheborgs och Bohus Lön Mantal spenningar ne: i Bohusländska provinsen af jordbrukande Allmogen eller Bönder och Torpare med 8 sk. af personen, då deremot ej mindre alla innevånarne i Städerne, än Ståndspersoner, Arbetsfolk, Inhyseshjon och Fiskare å Landet derstädes erlägga samma afgift med 12 sk. för hvarje person. Upphofvet och orsaken till denna olikhet har ej kunnat med visshet uppgifvas, enär några handlingar före år 1658, då provinsen förenades med Sverige, rörande de tillförene Norrska provinsers Statistik och Cameral, icke äro till finnandes, och denna utskyld, innan BohusLän kom under Svensk lydno, varit beviljad och stadfäst samt sedermera, lika med Bohusländska hemmanens grundräntor, bibehållits oförändrad. Jordbrukande Allmogen i BohusLän har likväl, Betänkande n. 177 Yäl, emot denna lindring i Mantalspenningarne, icke sig ålaggde andre eller större tjenstbarheter än Rikets öfrige innevånare; och K. M:ts Bef:h:de liar derföre ansett med största rättvisa och billighet öfverensstämmande, att denna personella utskyld af alla skattskrifne personer lika, eller med 12 sk. för hvarje, betalas, hälst den inom BohusLän åtnjutne skattläggningsfriheten för Husbehofs-qvarnar blifvit medgifven ur det skäl, att Mantalspenningarne åtagits i stället för Qvarntullen.
Den af Hr Hasselrot vid detta Betänk, fogade reservation uplästes på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., som derefter yttrade: Jag är af alldeles samma tanka som de många ledamöter dels af detta Ständ dels af Bondeoch Borgare-Stånden, hvilka reserverat sig emot Utsk:ns Betänk. R. o. Ad. lärer nogsamt finna billigheten deraf, att så dryga kostnader, som de ifrågavar:de kunna blifva, fördelas på flere år, äfven om den tid, som motionären föreslagit, icke synes lämplig. Jag vill icke föreslå någon tid, utan anhåller blott, i likhet med reservanterna, att R. o. Ad. ville återremittera frågan, på det att Utsk:n må taga henne i närmare öfvervägande. Hr Flach, Joh. Fredr. Philip: Detta Belänk. utgjorde föremål för en serdeles liflig diskussion inom Utsk:n, och den åsigt, som af Hr Hasselrot framställdes, blef af flere ledamöter, i synnerhet af Hederv. BondeSt. bestridd. Det är visserligen sannt, att om man uppställer sina premisser på sätt Hr Hasselrot gjort, får man billigheten på sin sida, men ifall man vänder om desamma och t. ex. säger, den person, sora under 20 års tid innehaft ett boställe, utan att han under denna tid fått vidkännas ifrågavule kostnad förr än under det sista året, vore det visserligen mycket billigare, än den som suttit ett år vid bostället och sedan dör.
Om, på sätt jag förut påpekat, det finnes en socken, i hvars ena hörn är belägen en köping med liflig handelsrörelse och en mycket begagnad lastageplats, hvilken plats är skiljd från den öfriga socken genom skog och berg, och det skulle falla socknemännen in, afl förvägra en krogs inrättande på detta ställe, så blefve, ifall detta socknemännens beslut ovilkorligen skulle lända till efterrättelse, äfven deraf ovilkorligen en följd, att köpingen eller lastageplatsen, som icke kunde undvara ett näringsställe, upfylldes med lönnkrogar. Del är derföre, enl. min åsigt, högst nödvändigt, att K:s Beflnde undantagsvis och då det allmännas behof sådant påkallar, eger rättighet att, oberoende af församlingarnes uttryckta mening, meddela tillstånd till krogrörelses bedrifvande och detta har jag i mitt förslag velat uttrycka. Det är mycket möjligt, att min mening kan klädas i bättre ordalag och derföre anhåller äfven jag om §:ns återremitterande, i den förhoppning, att Utsk. måtte laga denna af mig anmärkta och, i min tanke, ingalunda ovigtiga omständighet i närmare skärskådande. Hr Adelborg, Anders Otto: Om en socken icke vill hafva någon krog inom sitt område, skulle då vederbör:de myndighet ega rätt att emot socknens vilja en sådan rörelse tillstädja? Endast framställningen af denna fråga synes mig ådagalägga sjelfva 70 Den 5 Augusti e. m. sakens orimlighet. Vill man befrämja nykterhetens sak, måste man väl tillåta dem, som saken närmast rörer, att från sig och de sina afhålla en af de förnämsta orsakerna till dryckenskapslasten, eller det s. k. kroglifvet. Om en krog verkligen å vissa ställen är så oundvikligen af behofvet påkallad, sorn Hr von Troil och Gr. Lagerbjelke antydt, så lärer väl ingen församling vara så enfaldig, att den icke på Landshöfdtns npmaning inser nödvändigheten af att sjelf ställa så till, att ett dylikt näringsställe inrättas, på del att icke lagen skall eluderas genom krogrörelses bedrifvande i löndom.
Majits tegelbruk der på orten och eljest hvad till djurgårds-stängning och »annan Stats-Utskdttets Utlåtande M 91. 9 »annan nödtorft behöfdes;» — att i 1683 års krono-räkenskaper, de äldsta bibehållna, i hvilka tegelved förekomme, den upptagits att af hvarje mantal utgå med ett stafrum, hvarå likasom å fyra lass ved, krono-värdet var sexton öre silfvermynt; — att vid '1738 års Riksdag allmogen i Färentuna härad beklagat sig öfver den pålaga af »stafrum eller tegelved», som den hade att, jemte andra krono-utlagor, årligen utgöra, och hos Kongl. Maj:t anhållit om befrielse derifrån, men att Kammarkollegium, i häröfver afgifvet utlåtande den 11 Februari 1741, tillkännagifva, att, sedan Kronans tegelbruk i orten blifvit nedlagda, tegelveden erlagts i penningar efter förvandling med en daler silfvermynt af hvarje mantal, som, tillsammans med krono värdet å byggnadshjelpen utgjorde blott Tre daler åtta öre silfvermynt; på grund hvaraf och då således Färentuna häradsboer, emot öfriga hemmansegare i Stockholms län, hvilka öfverallt erlade byggningshjelpen med dubbla kronovärdiet
Hafreodlingen hade man långt förut öfvergifvit såsom skadlig för jorden. Hästarne åto hvetebröd, konstgjordt nämligen, och samma slags bröd utförde man också till England, så vidt det icke åts upp på vägen dit, i Göteborg, Skandinaviens store hufvudstad. Sedan Aromasia länge blickat öster ut, och för hennes »själs öga», såsom det hette i forna dagar, den ena bilden efter den andra jagat förbi, frammanad af hvad som kom i det »kroppsliga ögats» synkrets, fäste hon blickarne ned åt gatan. Bredvid och under hennes trädgård ilade luft-velocipeder i långa rader, täflande med hvar andra i snabb fart, men de olika riktningarne höllo sig alltid vid hvar sin sida af husraderne, fastän i många hvarf ofvan på hvar andra. Det var det vanligaste fortskaffningsmedlet i det tjugufjärde århundradet. Men man färdades naturligtvis också på sjelfva gatan, så väl i vagn, dragen af häst eller framdrifven af den kraft som utträngt elektriciteten, som till fots. Det ansågs äfventyrligt att åka efter häst, men just därför satte åtskillige djärfve unge män en ära i att färdas på det sättet, i synnerhet då det icke vore fråga om någon brådska. Fotgängare höllo sig dels till de med ett slags hårdt glas lagda gångbanorna i kanten af gatan, dels till de oändliga gallerier som sträckte sig utanför hvarje våning och till hvilka upphalningsmedel funnos på vissa afstånd. Men riktigt fint och vittnande om god ton var det icke att lustvandra på dessa gallerier, hvarför de mest nytjades af affärsfolk eller när en granne ville göra besök i ett närliggande hus. Det var också ej blott opassande, utan äfven af färdselpolisen förbjudet att med sin luftvelociped höja sig öfver hustaken eller att flyga tvärt öfver en luftträdgård. Ty värr öfverträddes förbudet stundom, och det hände att blomsterkvastar och namnlösa bref, ja till och med ännu obehagligare föremål släptes ned genom skorstenarne, ty man hade skorstenar då ännu. Sedan Aromasia länge spanat bland mängden af de många luft-velocipedisterne, utan att kunna upptäcka den hon sökte, suckade hon och utropade för sig sjelf:
Majit funnit löreskrilter erfordras, huru förfaras bör, då någon antingen på en gäng dömes lör flera med så dana straff belagda brott, eller ock någon, innan lian undergått honom redan ådömdt frihets-straff, ånyo beträdes med förbrytelse af beskaffenhet, att dylikt straff jemväl derå bör löija. Skulle nemligen i dessa fall den för hvartdera brottet stadgade bestraffning lulli ädömas, kunde lätt inträffa, all sammanlagda strafftiden kom all öfverskrida hvad med rättvisa och billighet vore förenligt. Att förekomma en sådan emot lagens syftning och ändamål stridande tillämpning deraf är af stor vigt och en gräns synes derföre böra bestämmas, utöfver hvilken, då sammanläggning af frihets-straff i frågakommer, strafftiden ej må utsträckas. På grund häraf och då, med anledning af de förändringar, sorn i straff-lagen pä sednare tider egt rum, en revision jemväl af föreskrifterna angående sammanläggning af andra straff ansetts af behofvet påkallad, samt alla i delta ämne gällande stadga tiden lämpligen böra, till lättnad vid lag-tillämpningen. i en författning sammanföras, vill Kongl. Majit nu, elter Högsta Domstolens och Slats-rådels hörande, föreslå Rikets Ständer, det antagas må en sä lydande författning, angående sammanläggning af straff: Med upphäfvande af l 1 punkten i Kongl. Förklaringen den ‘23 Mars 1807, stadgas som följer: § 1. Har någon föröfva t flera brottsliga handlingar, och stå de ej till hvarandra i det sammanhang, att de innefatta fortsättning af en och samma förbrytelse, utan äro, i Lag-Utskottets Betänkande N:o 54. livar för sig, (ill särskilda brott att hänföra ; då skall han för hvarje brod, ändå att de af samina slag äro, till särskildt ansvar dömas, der ej för vissa läll annorlunda i lag stadgadt är. § 2.