Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle önska att veta den värde talarens mening om möjligheten att pålägga andra civiliserade nationers jordegendoms-innehafvare det uteslutande underhållet af den slående arme'en, så väl för landtsora sjöförsvaret; den uteslutande kostnaden för landtarme'ens vapenöfningar; del uteslutande åliggandet alt underhålla vägarna uti ett glest befolkadt land; att för knappast af besvärets gäldande fortskaffa resande; att uteslutande underhålla hela presterskapet; och alt utom alla dessa besvär genom en högst betydlig grundränta bidraga till Statens utgifter i öfrigt; och att till råga på allt detta, till följe af beväringslagen, lemna sina söner till försvaret. — Jag tager mig den friheten fråga den värda talaren, om han ifrån sitt vistande utrikes hemtal den öfvertygelse, att ett så beskaffad t förhållande skulle kunna åter införas i Frankrike, eller om han icke medgifver, att dylika missförhållanden voro bland de verkande orsakerna för frambringandet af den Fransyska revolutionen, som med alla sina olycksdigra följeslagare likväl inom Europa alstrat den frihetsanda, de begrepp om politiska rättigheter, sorn 8 Den i3 Augusti. man numera icke vågar motsäga, ehuru symlomerna till böjelse för motverkan likväl icke äro alldeles exempellösa. Jag skulle anse i högsta måtto olämpligt att påbörda mina motståndare något uppsåtligt förbiseende af sanningen, men tillåtas mig måste det att öppet förklara, det i afseende å landets stigande välmåga jag icke är lycklig nog, för alt ifrån min närmare beröring med allmogen inom de orter, der jag är bosatt, hafva kunnat komma till samma slutsatser. Jag tager mig friheten fråga den värda talaren, om vid dess återkomst till fäderneslandet, efter någon tids vistande inom utlandet, han tunnit våra städer hafva till någon betydlighet utvidgat deras områden, om deras folkmängd befinner sig uti något väsendtligt stigande, om våra af ett ioo-årigt monopolie-systeme, på consumentens bekostnad, gynnade industrigrenar ådagalagt någon anmärkningsvärd utveckling; om lästetalet af vår handelsflotta ökat sig; om hufvudstadens befolkning, rörelse och industri visat något stigande, ens jemförligt med andra länders smärre städer? I dessa hänseenden synes mig den värde talaren icke behöfva tillita sina politiska vänners vetande.
Skrifvelse, angående Närings-friheten, den 12 innevarande månad, tillstyrkt, i afseende på Handtverks-Gesällers ställande under Tjenstehjonä-Stadgan, få Riksens Ständer nu ytterligare i underd. föreslå, att, med ändring af förrberörde §■ uti Hall-Ordningen, måtte, genom Allmän Författning i Nåder stadgass att med alla Fabriques-Gesällers och Arbetares antagande, afflyttning, förbindelser emot Idkarne, motsvarande rättigheter och ansvarighet, derest de icke förse sig med laga försvar och sysselsättning!, skall, så vidt icke genom särskildte Contract, hvilka i sådant fall lända till efterrättelse, varder annorlunda aftaldt, förhållas efter Tjeustehjons-Stadgan, likväl med de undantag: att de må städsla* på halft år; att uppsagd ningstiden å ömse sidor bestämmes till 2’.ne månader före flyttningstiden; och att de ej i Rensten användas till annat arbete, äa hvartill de blifvit antagnei Med deta nu föreslagne inskränkning i Fabriques-arbetares uppsägning»- och afflyttnings-rättighet kunna Riksens Ständer dock ingalunda förena det vilkor, som ofvan åberopade §. i HallOrdningen i afseende på Gesälls skyldighet, att före afflyttningen afarbeta ain skuld till Mästaren, föreskrifver.
Med kätter matt. Jag. will icke öfwer detta amile wara widlysttg. utan endast i korthet tillägga, akt ttt rubbning l Veste Tontcacter skulle hafwa oberäkneliga fökder, t anseende kill Transporter, arf, Hemuls.ftAssr ock mera dh« IZY2 Den 27 Zebruarii» likt, i anledning hwaraf jag tror mig med fullt stal böra tillstyrka ail defle Arrenden malle blifwa beståndande. Friherre Ltaol von Illolllem. Sedan frägan om Kongsgärdarnes disposition förewarit hos StatsUtstoktet och nu derifrän ar inkommen till Riksens Stander är ingen twifwel, att det ju ar Riksens Ständers ratt akt derom decidera. De i första clas» sen uptagne Kongsgärdar äro sädane, hwarä Conrracterne äga all kraft, ester utfärdade författningar, om denf kan ej någon fraga upstä; men med dem som nu äro i fräga synes mig förhällandet ej wara lika, emedan för Arrenden dera fattas de formaliteter som ställe gifwa dem en laglig werkan; och här» pä kan Johannisberg nämnas såsom prejudicat, hwarom jag sedermera förbehåller mig alt fä yttra mig. Friherre liststoncrant?, fobian ^Vilstelm. De beslut som af Riksens Ständer tagas kunna och bör icke tillkomma stumpwis. De mäste nögwändigt stödja sig pä oryggeliga pagenerela principer.
Uri Den s Januari», 159 Uti nämde Memorial har jag ival förflagswiS medgiswit möjligheten af Knekte Contraccerncs förändrande tili någon del pa derstädes intagne grunder, och äfwen uppgjfrvit sättet, men får ytterligare tillägga nödwändjgheten deraf, att wid de sammankomster, som i sädant ämne utlysas, bör Propositionen i hela dest widd hwarje gang kungöras till undwikande af mist» tydning och öfwerraskningar, och hwarigenom Fullmägtige kunna äga tillfälle att i hsmorren först höra sine Principaler, utom hwilket deste intet kunna uppfylls det förtroende de dem gistvik. Esomoftast hac der handt att so.ndshöfdingar kungjordt e» Stämma af Fullniägtlge för Rust - och Rot. hallar? utan att deste ens hofwa dek minsta begrepp om föremålet; detta är wisterligen intet öfverensstämmande med Författningar, men sadant har dock flerestädes handt, och dest? Fullmägrige, oftast nog enfaldiga och i alla fall willrädiga hwad de ffulle göra eller lota, såsom okunnige om sina hcmmawarande Medbröders tänkesätt, hafwa de dcstukom med saknad styrka att emotstå de smara frestUssr pa samlingsstället mött, oftast bejakat saker som dem endast a en sida och i brådska blifmit föreställde, hwilket sätt att behandla saker som skulle grunda sig pa friwillig öfwerenskommelse, hatma medfört wadeliga pä'vljder för Rust, och Rot, hållare , och gifwer detta mig anledning kill att yrka pä hwad här stunrS onfördt, äfmsa som akt alfmorligen mätte förbjudas hwilken Embetsman som hälst det ock wara ma att göra någon proposition, som i mindsta de! kan leva tist ändring uti de Conkracfer 'wm med Rustoch Rot,hällarne arv ingång»?, som icke törut warit hos Konungen anmält och wunnll Dch Nådiga bifall.
Då detta mern. från StatsUtsk. innefattar förslag till voter.propos. i förstärkt Ulsk., och Dera sådana förut äro af R. St. beslutade, så, och på det dessa voteringar mätte kunna ske på en gång så tidigt före riksdagens slut, ali de dervid fattade beslut måtte kunna sedermera tjena tili efterrättelse, anhåller jag, att della betänk, måtte blifva stäldl främst pä föredragningslistan till nästa plenum. Denna anhållan blef, uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., af R. o. Ad. bifallen. Vidare lades på hordet följande från Utsk:n inkomne betänk. och mern., nemi. från Bancooch Lag-Utskotten: N:o 4, i anledn. af väckt fråga om beredande af utländsk vexelcredit för R. St:s Bank; N:o 5, i anledn. af väckt motion om förändring och tillägg uti banklagen d. 1 Mars 1830; N:o 6, med hemställan, alt en ny ansvarighetslag för R. St:s Fullmäktige i Banken måtte utfärdas. Lag-Utskottet: N:o 119, i anledn. af väckt motion, ang:de bestämmande Den 15 Maj. 541 af påföljd för fästehjons underlåtenhet att efter slutad lysning till äktenskap låta sig sammanvigas; och N:o 121, i anledn. af väckt motion, om sättet för behandlingen af förslaget till ny criminallag. H. R. o. Ad. åtskildes kl. j till 11 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 17 Maj 1845. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 3 prot.utdr. för d. 15 dennes. Justerades pleniprot. för d. 2 sistl. April e. m. Föredrogs StalsUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagda mern. N:o 310, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de åtgärder lill behöfvandes undsättning i missväxtår. R. o.
Jag känner alltför väl talarens åsigt och ar öfvertygad om alt detta är hans uppriktiga öfvertygelse när lian yttrar det; men tror väl den värde talaien alt de båda privilegierade Ståndens afslag på grundräntans förminskning icke är eli anmärkningsvärdi förhållande, alt det ej förljenar uppmärksamhet, om två Stånd stanna emot två i dessa frågor, du de båda näringsidkaude Stånden fordra lindring och de båda lärande Stånden afslå all sådan lindring? Tror den värde talaren, alt han, såsom ledamot afen Conselj, icke skulle finna sig föranledd alt fästa något mer afseende på de tvänne Ståndens behof af lindi ing. än på de tvänne andra Ståndens afslag derpå? Jng för min del tror, att just dessa tvänne Stånds stannande emot två bort gifva ganska grundade anledmr till betänkligheter för en rådgifvare-personal, som inträngt i slatsförhållandena, som intiängt i samhällsskicket i vårt land och uppfattat detsamma under de högsta synpunkter; och jag tror ali det icke ligger en så alldeles stor oerfarenhet i förutsättningen af ett sådant förhållande. Den värde talaren har i afseende på ett yttrande från mig, ali jag afstyrkt anslående af medel, hvilkas behof och nödvändighet jag erkänner, och hvilkas användande jag skulle önska så fort som möjligt matte inträffa, hemställt huruvida jag kunde ansvara för att, när medlen blifvit anslagna, den nye Just.Statsministern komrne att stanna qvar. Delta är en fråga, som jag knappast vet hvad den kan hänsyfta på Jag tror visserligen icke, att en Just Statsminister, i känslan af sitt höga kall och sin inflytelse på samhället, skulle vilja skilja sig från det vackra föremålet att kunna använda de medel, som R. St. anslå, till de föl bättringar, sorn han anser nödvändiga. Jag kan således icke föreställa mig livad våda egentligen bär skulle uppstå; ty detta är en våda, som ligger i allt, en våda, som ligger i de nienskfjga förhållandena; dt t är en våda som ingen kunde förekomma; ty ingen kati svara för den andres lifstid, och det Leror dessutom af livar och en, som inkommit i en Conselj, att. derifrån laga afsked.
Brinnande purpur på molnen, Flytande guld vid Himlens rand, Skimmervågor, viggar af färger, Glödande skyars fria lek, Hvad sägen j väl? Viljen j väl Herrligt berätta om dagen, Dagen som klar uti vestern bor, Hatar dunklet, forskar i djupet? Viljen j locka längtan dit? Hvad viljen j mig? Öster du natt! Slumrande rosor på bäddar, Svällande, veka, söfver du. Sakta vaggar dimmiga slöjan, Sagornas tärnors lätta drägt, I aningens land. Rosornas lund, Öster, du sagornas hembygd, Kulna, sorgsna Suomi-sångens, Rika, varma, blomstrande syster, Dunkelt glödande öster, du, Du lockar mig mer. Sköna voro Ben Hamouns trädgårdar, sköna voro dess rosor, men skönast trädgårdarnes drottning, Ben Hamouns dotter. Innerst i trädgården stod på lätta pelare hennes palats, af doftande jasminer och fylliga rosor väfdes dess väggar, dess tak var ett hvalf, strålande af guld och purpur och dyrbara stenar. Drottningens statsfruar voro unga sköna tärnor i skära hvita drägter, hennes hofjungfrur voro rosor och liljor och blommor utan tal. När hon hvilade på divanens svällande perlesmyckade dynor, då susade trädgårdens vattenkonster sina mest smekande toner, och näktergalarne slogo sina mildaste slag; men sväfvade hon åter omkring i sitt rike i glädtig lek med sina tärnor, då drillade näktergalarne gällt med tusende tungor, och glänsande fjärilar flögo med skiftande vingar, en ståtlig lifvakt, omkring henne. Kände Alhejdi glädjen? Ja, ty den var hennes beständiga gäst. Kände Alhejdi sorgen? Ja, ty hon hade sett en af sina leksystrar sjuk och sin käraste näktergal dö. Kände Alhejdi kärleken? Nej, hennes ögon hade aldrig skådat någon annan man, än hennes fader. En morgon satt Alhejdi ensam i gräset vid en strålande springbrunn.
December i8a3, angående verkställigheten af auetioner å utmätt fast egendom, det åligga vederbörande under-executorer, att foga nödige anstalter till försäljningen, så skyndsamt, att, der mer än en auction blir af nöden, äfven den andra auclionen må kunna lör sig gå, inom sex månader å landet samt fyra månader i stad, räknade från det Domen eller Utslaget till Kronofogden eller Magistraten i omförmälde ändamål aflemnas; och besörje de, att hvad af köpeskillingen borgenär tillkommer, hålles honom tillhanda sist fjorton dagar efter köpeskillingens förfallotid, hvilken ej, utan vederbörandes samtycke, må utställas längre fram än en månad efter försäljnings-dagen. 4:o Försummar Magistrat eller Kronofogde något af hvad nu föreskrifvet är, och kan ej visa, alt borgenär lemnat anstånd med betalningen, eller att, oaktadt vidtagna lagliga åtgärder till utmätning och försäljning samt köpeskillingens indrifvande, sådana hinder dervid mött, som af Magistraten eller Kronofogden ej förekomtnas kunnat, svare då för det, hvarföre utmätning sökt är, och vare Konungens Befallningshafvande skyldig, att emot Magistraten eller Kronofogden lemna borgenär skyndsam handräckning. Möter sådant hinder, som ofvan omförmäles, bör detsamma, vid äfventyr, att det eljest icke må till ursäkt räknas, genast fullständigt antecknas i det diarium, som Magistrat och Kronofogde, enligt Kongl. Förordningen den 28 lunii J798, böra hålla och till Konungens Befallningshafvande hvar tredje månad insända; och skall tillika skriftligt besked, i enlighet med samma anteckning, på borgenärens begäran honom meddelas. 5:o Vill gäldenär klaga öfver utmätning, som bos honom är verkställd, åligge honom, att, inom fjorton dagar ifrån den dag, då utmätningen skedde, till Konungens Befallningshafvande sin klagoskrift ingifva, vid äfvertyr, att hans klagan eljest, så vidt den åsyftar att vinna rättelse i utmälningsåtgärden, icke till pröfning upptages; dock skall dylik klagan ej 376 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
(Phoca hispida Erxl.) Grönlandseller Jan-Mayen-sälen (Phoca Grœnlandica, Müller), som vid Jan Mayen ger anledning till en så gifvande fångst, förekommer äfven allmänt bland drifisen i Murmanska och Kariska hafven. Snadden (Phoca hispida Erxl.) är äfven allmän vid kusten, i synnerhet ser man dessa djur ligga, hvart vid sitt sälhål, på isen af fjordar, som ännu ej uppbrutit. Mången gång följer äfven den nyfiket fartygets kölvatten långa sträckor och kan då lätt skjutas, emedan den ofta är så fet, att den ej i likhet med de tvenne andra sälarterna sjunker, då den blifvit dödsskjuten i vattnet. Klapmytsen (Cystophora eristata Erxl.) säga sig fångstmännen aldrig hafva sett vid Novaja Semlja, men den lär årligen förekomma i temligen stort antal bland isen VSV. om Sydkap på Spetsbergen. Blott en enda gång har under våra många resor i Ishafvet en klapmyts blifvit iakttagen, nämligen ett ungt djur som 1858 dödades i granskapet af Beeren Eiland. Af hvalarter förekommer den genom sin långa och dyrbara, rätt ut i kroppens längdriktning från öfverkäken utstående tand utmärkta narhvalen numera så sällan vid Novaja Semljas kuster, att de norska fångstmännen aldrig der sett till den. Allmännare skall den vara vid Hopen Eiland, och Witsen omtalar (s. 903), att någon gång stora hjordar af narhvalar blifvit sedda mellan Spetsbergen och Novaja Semlja. Den med narhvalen jemnstora hvithvalen91 eller belugan förekommer deremot i stora stim vid Spetsbergens och Novaja Semljas kuster, i synnerhet på ställen der sötvattenselfvar utfalla. Den fångades förr, men ej med synnerlig framgång, medelst en egen art harpun, af fångstmännen kallad »skottel». Numera sker fångsten med ofantligt stora och starka nät, som läggas ut vid stranden på ställen, der hvithvalarne pläga gå fram.
Jag tror, att man i all mänhet fäster mera uppmärksamhet vid Dykerilnrättningen, än den förtjenar. Man ser icke så mycket på hvad den borde vara, nemligen en Statens räddningsanstalt för personer, som att den befattar sig med att berga skepp och gods. Utskotten hafva tillstyrkt ett anslag för anskaffandet af tvänne 11fräddningsbåtar. Detta är allt hvad häruti blifvit tillgjordt, och hvilket väl synes vara för litet; men man bar ej kunnat tillvägabringa större anslag intill nästa Riksdag. Hvad räddningen af skepp och gods beträffar, anser jag den lämpeligast kunna fördelas på flera Bolag. Man invänder väl, att en stor anstalt har den förmån, att om förlust drabbar på ett håll, kan man taga sin ersättning på ett an - Den 31 October e, m. 607 naU Men detta är i förevarande fall origtigt; ty det synes billigt , att de fartyg få betala mera, som strandat, der bergniogen är svår, än de, som strandat, der den är lätt; och detta är ej möjligt, att tillvägabringa, utan genom flera smärre Bolag. Jag anhåller, att ytterligare få förklara, det jag afstår från mitt förslag, hellre än att tiden skulle horttagas med besvarande af anmärkningar, detri Utskotten på förhand öfverväga!. Det lär icke kunna kallas , att göra Utskotten mera maktegande, att man besparar dem återremisser, som icke innehålla någon enda ny uppgift, eller obetragtad anledning till förändrade Betänkanden* Friherre Cederftröm, Jacob: Det har blifvit yttradt, att 60 §. RegeringsForrnen ej skall hindra Dykeriets upplåtande till ett enskildt Bolag vid den nuvarande octrojens slut , på den grund, att monopoliers beviljande endast är Kongl; Majit förbudet; men icke Kongl. Majit och Rikfens Ständer. Det är väl sannt, att om fem röster sammanstämma, Kongl. Majit och Riksens Ständer äga rätt att ändra Grundlagarne; men dertill fordras likväl förberedande åtgärder. Så länge Grundlagen ej kan anses för ett monopolium, lärer något sådant hvarken kunna beviljas af Jen ena, eller af den andra Samhällsmakten, icke en gång af begge gemensamt.
Medes, den unge slafven, portvaktarens son, en yngling med glad uppsyn och belefvadt skick, underrättade främlingen, att det torde dröja något länge, innan hans herre hemkomme; det vore derför hans, Medes’, skyldighet att visa gästen, hvar han skulle finna badrummet, om han ville bada, biblioteket, om han ville läsa, ett afskiljdt gästrum, om han vore trött och föredroge ett sådant framför hvilosofforna i aulan. Främlingen valde bibliotheket. Han visades dit, betraktade en stund de sköna målningarne, skakade dervid på hufvudet, tog derefter en papyrusrulle och slog sig ned i en beqväm hvilosoffa, för att läsa. Några ögonblick derefter inträdde en gosse, Medes’ yngre bror, och ställde bredvid gästen ett litet rundt bord med frukter, konfektyrer och tvenne kristallflaskor, den ena fylld med vin, den andra med vatten, nyss hemtadt i trädgårdskällan. Sedan detta skett gick gossen ut, men återvände snart med friska välluktande blommor, dem han utbytte mot andra, ännu icke vissnade, i en blomstervas, som stod under draperiet vid ingången till rummet. Sedan han på sådant, i detta hus vanligt sätt sörjt för den obekante, mycket tarflige främlingens trefnad, aflägsnade han sig. När portvaktaren öppnade för den obekante, hade han icke iakttagit, att denne, medan han knackade, utbytte en förtrolig blick med den gamle olivhandlaren Bathyllos, som stod på gatan ett stycke derifrån, med häpnad tydligen målad i sitt ansigte, och att icke långt ifrån Bathyllos stodo tvenne män, den ene prest, som hviskade sins emellan och betraktade främlingen med skarpa blickar. Dessa begge personer hade utanför Prytanernas palats råkat möta främlingen, samt derefter vändt om och följt honom efter på kort afstånd. Främlingen, som var en ganska skarpsynt man, hade märkt, att han var föremål för deras uppmärksamhet, men utan att visa något tecken till oro helt lugnt fortsatt sin väg, tilldess han stannade utanför Krysanteus’ hus.
Han, som alltid talat om, hur rik, skön och mogen hans hustru skulle vara, och nu detta barn, hans kusins dotter, ful, späd och fattig. Var karlen förryckt ?. Alltid hade tanterna hört omtalas, alt det var den 5 år yngre brodern, som Selmas mamma utsett till sin mag, och nu detta! Ja, förunderligt var det i hvarje fall, och kaffepannan gick i kapp med tungorna den dagen. Ingen kunde dock undra mer än Selma sjelf, öfver, hur allt hade tillgått. Knut hade, allt sedan Selmas far dog, varit dagligen hos modern och henne, men det betydde ju ingenting: han hjelpte utreda affärerna, och inte tänkte Selma något dervid. Så kom hennes konfirmationsdag. Då hade han varit litet olik sig på eftermiddagen, när han satt lutad mot henne i soffan, och så hade han kysst henne, ej som vanligt på pannan, utan midt på mun. H o n hann ej ens bli ond, innan han sade: » vill du bli min hustru Selma? » och det naturligaste i verlden var väl, att hon skulle svara » ja ». Och så hade mamma kommit in, strålande af fröjd och lycka; åtta dagar derefter stod förlofningen i tidningen. Tänk, hvad alla läskamraterna skulle undra! Och hvad de skulle titta på en så ung fästmö, som fått en så ståtlig man! Ja, sådan var Selmas tankegång, då hon, nedsjunken i länstolen, satt med tidningen i hand och med välbehag blickade på den tjocka, släta ringen på sin späda hand. Modern gick och dukade af frukostbordet, allt emellanåt utdelande en slängkyss åt sin » rara tös », som såg trött och tungsint ut. » Du är väl kry, min älskling, för all del; gå eljes ut och promenera med någon väninna. I eftermiddag kommer din Knut, då måste du se kry och glad ut. » Selma tog pä sig och gick ut. Så hade oftast hennes dag förflutit. Modern, som med knapp nöd kunde få sin lilla ränta att räcka, hade arbetat för två, och Selma hade alltid blifvit skonad från allt, aldrig en omtanke, aldrig en försakelse, knapt nog ett allvarligt arbete hade kommit på hennes lott. Och nu skulle hon, så okunnig om allt, gifta sig. Nåja, det var då en framtidsfråga.
Balance dertill rätteligen hörer och dervid bilåggas bör, hvarvid dock erinras, att dessa Balancer skola noga och särskildt för hvarje år och Ränta, så till Debet som afskrifningar, levereringar och rester utredas och bestämmas. 4.) och 5) Vid den foreslagne SalpettcrRedogörelscn år icke något att erinra vidare, ån att icke allenast elen Summa som blifvit leve - 54 Missens Ständers rerad, utan ock den Summa som skall levereras, alltid bör till Special-Rakningen öfverföras och rodovisas, 6) Icke eller ar något att påminna vid den foreslagne General-Rakningen , hvaraf i korthet forhållandet för hela året kan skönjas och hvilken Rakning bör jemte Restantie-Råkningen afgifva® genast efter hvarje års slut. Som de, enligt Kongl. Brefvet den 24 April 1816, tryckte formulairer endast angå en Fögdeii-Redogörelse, så har Stats-Commissarien Widegren, i anledning af Kammar-Rattens derom den 12 December meddeldte ProtocollsUtdrag insåndt formulaire för en Stadsoch åtskillige Bergs-Fögderi-Redogöirelser. Och hvad angår Stådernes Redogörelse , så år klart, att redogörelsesåttet och controllen blifver den samma som för Hårads-Fögderierne, så att hår sålunda åfven böra afgifvas Specialoch Restantie-Råkningar jemte Salpeter-Redogörelse med sådane af de hår ofvan förmålte Calculer, Specificationer oeh Verificationer, som efter förhållandet med de utgående rån torne blifva erforderliga.