Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På nu i underdånighet anförda grunder hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat en förordning, hvarigenom, med ändring af 1, 3 och 13 §§ i Kongl. Förordningen den 11 Februari 1687, angående rättegången i Domkapitlen samt med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 15 Juli 1752 om domfört antal ledamöter och af Kongl. Brefvet den 13 Juli 1799, som berättigar samtlige Lektorer vid Gymnasium lill säte och slämma i Domkapitel, varder förordnadt, som följer: § I Domkapitel skall bestå af Biskop, som förer ordet, samt fem ledamöter. Sjelfskrifne ledamöter äro Domprosten, der sådan finnes, samt Theologie-lektorn vid läroverket i stiftsstaden eller, om Universitetet der är, äldste Theologie-prolessoren. De ledamöter, som derutöfver fordras för fyllande af sagde antal, utses genom val bland Kyrkoherdar i Stiftet samt Rektor och Lektorer vid nämnda läroverk, efter thy här nedan sägs. § 2. I val af ledamot i Domkapitel äga alla ordinarie Prester i Stiftet samt lärare vid Stiftets Elementar-läroverk deltaga : och hafva dervid hvar af dem en röst; skolande vid sådant val, derför dagen utsälles af Domkapitel, röstas af prester och lärare gemensamt inom hvarje kontrakt på sätt och i den ordning, som vid val af Biskop iaktlages. § 3. Val till ledamot i Domkapitel gäfle för fem år; och må den som vald är, utan laga förfall, befattningen sig ej undandraga, der han ej, på grund af val, samma befallning förut innehaft, eller hans hemvist ej är mer äu fem mil från stiftsstaden aflägset. § 4. Domkapitel må beslut fatta, der tre när äro, utom i frågor om upprättande af förslag till embeten eller tjenster, eller om tillsättande deraf, eller i mål, der Kapitlet utöfvar domsrätt. 1 dessa läll må dock beslutas af fem, så ock af fyra, der tre af dem om beslutet ense äro. § 5.
I sednare lider och numera begagnas dessa ordonanser allmänt att hos befälet förrätta alla möjliga drängsysslor, såsom att borsta, hugga och bära ved, biträda i köken, gå enskilta ärenden, och andra slika för flottan alldeles främmande förrättningar. Visserligen är det för befälet ganska förmånligt, att K. M. och kronan anskaffar, föder, lönar och herbergerar personer, som hos dem förrätta alla möjliga drängsysslor och dymedelst besparar för befälet kostnaden för underhållet af dessa biträden. Men då kronans manskap är inkommenderadt för att vid stationerne biträda vid flottans byggnad och underhåll, men icke för att tjena till drängar hos befälet, så får jag härmed vördsamt hemställa, det R. St. måtte till K. M. ingå med und. anhållan, det K. M. måtte i nåder låta afskaffa detta inritade oskick ehvad det rörer militär-befälet eller civilstaten, och derjemte nådigst förordna, det båtsmanskompanierne böra hädanefter uteslutande användas vid flottans arbeten. Om remiss till vederbör. Utsk. får jag vördsamt anhålla. Dessa motioner begärdes på bordet. Frih. Duvall, Axel, hade ingifvit 2:ne sålydande motioner: 1. Ehuruväl lagens stadgande i 16 cap. 3 § jordabalken synes tydligt och bestämdt deri, att landtbo eller arrendator som till brukning emottager annans jordegendom på viss i slädjobrefvet eller arrende-kontraktet utsatt tid, är skyldig att, då denna tid lill' ändalupen är, egendomen afträda utan behof af särskild uppsägelse, har dock erfarenheten visat att stridiga meningar härom uppstått hos domaren och föranledt hvarandra motsägande beslut hvartill anledn. hemtats frän innehållet af 5 §:n i samma cap. och balk som bjuder, att om landtbo vill sig från hemman och dess bruk säga, eller jordägare landtbo sin, bör han göra det före Thome-dag ett år förr än giftostämma ute är, och sitte landtbo sedan qvar det följande året och på det andra (ill 14 dagar i Mars månad.
Afven i vårt land har man sysselsatt sig med kläckningen af fiskrom, och det är en enskild man, Frih. C. J. Cederström, på Sanda i Södertörn, hvilken vi hafva att tacka för de rön, som i detta hänseende blifvit gjorda, och hvilken utsträckt dem till andra fiskslag, än sådana, hvarvid man fästat sig i Frankrike och England. Han har ock gjort den öfversättning på svenska af Hr Milne-Edvards ofvannämnde berättelse, hvilken år 1851 härstädes trycktes, och af hvilken ett exemplar bifogas denna motion. Öfversättningen föregås af ett vitsord från professor Sundevall, zoologisk intendent vid Kongl. Vetenskaps-Åkademien, genom hvilket lian förklarar saken tala för sig sjelf, samt att kläckning af laxj-om är, efter de, i afhandlingen gifna föreskrifter, lätt att verkställa af en hvar som har lust och tillfälle att deråt egna någon upmärksamhet. Hr.Sundevall anser otvifvelaktigt vara, alt den kan blifva af stor vigt, för att öka tillgången på yngel vid våra laxfisken. Enahanda är förhållandet med andra slags fisk. Då vårt land, som saknar åtskilliga af sydliga länders förmåner, är särdeles rikt begåfvad med sjöar och floder: så bör deras riktande med ymnigare fiske icke försummas. Enär mycket hos oss är gjordt för att befrämja kunskaper och skicklighet i jordbruket och dess binäringar: så torde vi icke böra försumma att förbättra hushållningen med våra fisken, och öka deras afkastning i våra insjöar och floder. Norrmännen hafva redan gifvit oss, i detta hänseende, ett efterdöme att följa, enär deras regering, enl. Tidningarnes förmälan, åt en vetenskapsman beviljat ett litet, men dock något anslag för delta ändamål. 368 Den 31 December e. m. Då Frih.
Af kulört tyg kan äfven detta framställas, man då broderas med sii / ce-rester och ett rysch af silkesband sättes omkring. Ett band till en buddingform kan fås af samma materiel som det förstnämda, jag har gjort flera och fått mycken glädje derför. Äfven kan en mellano spetsrest med synnerlig fördel användas; broderierna bli då mindre; uppe i kanten sättes en passande spets, bemvirkad. eller köpt. En lysduk, broderad som ofvan nämts med en bred, skir virkad spets, sydd omkring, blir äfven en nyttig och nätt present. Dessa trenne arbeten kunna göras något elegantare, men då äfven dyrare, om de framställas på java-stramalj. Vidare kan göras brödkorgsservietter och små Ijusstaksbrickor, allt af samma billiga materiel och hufvudsakligast af garnrester och hemvirkade spetsar omkring, ja t. o. m. en bundt spetsar vore ingen present att förakta, virkade på en bundt diamantlister (18 öre) och hvartill blott nystan tråd åtgår (25 öre nystanet). En borslväska har jag sett framstäld utaf litet röd bomullssati n, prydd blott med en blomma, klippt ur ett stycke blommigt tyg, och var väskan kantad med en passande snodd. Enkel, men nätt. En liten hängare för korkskrufven klippt i form efter denna, men större, tagen ur vaxduk, litet utsydd med röda snoddar. En svamphållare af samma materiel, broderad likaledes med röda snodder och sammanhållen med röda band. En sy klump, broderi af hvad slag man vill, innanmätet kan i nödfall vara en vanlig jemn tegelsten, annars bestäiles en jernbult hos smeden. Fodret på sidor och i botten uta (vaxduk, en snodd eller veckad bandrysch kring broderiet. Ofverkast, fyrkantiga eller aflånga, kan broderas på javastramalj, eller ock köpas sjelfva dukarne färdiga — utom broderiet förstås. Alla dessa arbeten hänföras till små skänker, kunna förfärdigas på en dag eller två samt kosta likalodes det möj* ligaste minsta, från 50 ä 60 öre till 1 kr.
Härvid bör dock anmärkas: att den till lifmuuderingen hörande hufvudbonad och materialier till klädesbyxor, kalsonger och linnestibletter anskaffas och underhållas af Krigs-kollegium; att de till begge munderingarne hörande linnebyxor den sednare tiden tillkommit i utbyte mot tältduksoch buldansbyxor samt blott, i den mån dessa förslitas, till manskapets bruk utlemnas; att då klädesbyxorna i allmänhet under fredstid icke begagnas samt anslag till arbetslöner för dessas förfärdigande icke blifvit beviljadt, endast materialier till dylika plagg, till hvilka numera höra kalsonger, motsvarande det förutvarande fastsydda fodret, finnas, med det uadantag här nedan omförmäles, i Kronans allmänna förråd upplagde; och att likaledes skjortor, strumpor och skor eller stöflar icke, utom undantagsvis och då genom Krigs-kollegium, tillhandahållas beväringsmanskapet, enär det antagits att de beväringsskyldige, såväl efter som före den skedda regleringen af beklädnadssättet, vore villigt att, mot den kontanta slitningsersättning, som derför blifvit bestämd och af Kollegium meddelas, vara försedde med dessa så kallade småpersedlar. Till underhåll och komplettering af öfrige till munderingarne hörande persedlar erhåller Bevärings-beklädnads-direktion en, med hänseende till brukningstiderna, beräknad del af värdet å lifmunderingeus vapenrock, lägermössa, halsduk och linnebyxor äfvensom särskilda anslag till lagningshjelp, till tvättning af linnepersedlar och till ersättning för munderingarnes slitning under den tid beväringsmanskapets vapenöfning kan öfverskrida 14 dagar årligen. Kapotter samt remtygsutredningsoch tältlagstross-persedlar underhållas genom Krigs-kollegii försorg, med biträde af dels Chefs-embetet, dels Bevärings-beklädnads-direk - — 297 tionen; man denna del af beväringsmanskapets materiel, med undantag af ett mindre antal kapotter, har, till följd af bristande medelstillgång, förut varit af stamtrupp begagnad.
De hufvudsakligaste artiklar, som för öfrigt blifvit införde, hafva varit råa hudar, strömming, sill, väfnader, arrak, specerier m. m. Tull-uppbörden i Gefle har under de fem sista åren per medium årligen utgjort 113,576 R:dr 17 sk. Banko och stads-kassans inkomster genom afgifter på handeln och sjöfarten, hafva efter ett medium för samma tid, årligen uppgått till 19,453 R:dr 26 sk. Banko. Af föreslående uppgifter visar sig, att jernskeppningen från Gefle under de fem sista åren ökats, hvartill orsaken synes hafva varit dels den, i följd af Kongl.' Kungörelsen den 26 Oktober 1838, angående vissa förändringar uti författningarne rörande stångjernssmidet och den gröfre jernförädlingen i Riket åstad komne högre produktion af denna vara, och dels den omständighet, att ägare till åtskillige, staden kringliggande, jernverk, hvilkas tillverkning förut blifvit i Stockholm vågförd, under nämnde lid föryttrat densamma till handlande i Gefle, hvarifrån den sålunda blifvit direkte utskeppad. Förnämsta afsättningsorten för jernet har varit, i likhet med de föregående åren, Norra Amerika, der likväl jernpriserne nu mera så fallit, alt laddningar, som sistlidne höst ditsändes, icke utan svårighet kunnat till ganska nedsatta priser försäljas. Äfven brädskeppningen har under de fem sista åren tilltagit, en följd af förändrade förhållanden å afsättnings-orlerne och deribland i synnerhet England. Den betydligaste införsel af utländsk spannmål, som under åren 1838 och 1839 ägde rum, förorsakades af de under åren 1837 och 1838 inträffade missväxter.
Deremot och då allmogens målkärl och vigt lödjor, i anseende till deras ringare användande, i allmänhet bibehålla sig oförändrade under en vida längre lid, än de målkärl och vigtlodjor, som begagnas i öppna magasiner och salubodar, samt omjusterings-skyldigheten stundom är för landtmannen ganska betungande, torde, vid bestämmande af tiden för nämnde skyldighets fullgörande, afseende böra fästas derå, huruvida målkärlen och vigterna nyttjas i den större handeln, i öppna magasiner och salubodar, eiler innehafvas af sådane personer, hvilka icke idka handel såsom yrke. Rikets Ständer anse förnyad justering i förra fallet böra ega rum hvarje år, men i sednare fallet kunna inskränkas till hvart femte år. Enligt det Nådiga, förslaget skulle justerare blifva pligtige att, bland annat, vaka deröfver, att mått och vigter på rätta tider undersöktes och justerades, samt ega rättighet att jemförelse och kontroll i berörda afseende när som helst i öppet magasin och salubod anställa. Då det emellertid derjemte skulle tillhöra justerare att afgöra, huruvida målkärl och vigter vore riktiga eller ej, och samma personer således blefve på en gång angifvare och förbundne att yttra sig i frågan, hafva Rikets Ständer icke ansett sig böra godkänna förslaget i denna del; liksom Rikets Ständer funnit det af Kongl. Vetenskaps-Akademien i mom. e. af 13 §. föreslagna stadgande, att justerare för förbrytelser, som af dem i tjenstens utöfning kunna begås, skola stånda till ansvar, i Stockholm inför Ofverståthållare-embetet, och i landsorterne inför Konungens Befallningshafvande, mindre lämpligt, enär derigenom undantag göres från den hittills gällande rättegångsordning, enligt hvilken afdöinandet af brottmål de allmänna domstolarne tillhörer. 1 anledning häraf och då vid de öfriga stadganden, hvilka hufvudsakligen öfverensstämma med de föreskrifter, som uti ifrågavarande hänseenden nu äro gällande, ingenting varit att erinra, hafva Rikets Ständer alltså, med hufvudsakligt bifall till hvad E. K.
Utlåtande, i fråga om Gästgifveri-Hemmans vid stora Landsvägarne i Norra Upland be - 14 2 Stats-Utskottets friande från Rotering och KronoTiondes erläggande. (I.-A.) RiksdagsFullmägtigen för Bälinge, Waxsala och Rasbo Härader i Upland Eric Jansson har, i ett från Hederv. BondeStåndet till Utskottet remitterad t Memorial anfört, huruledes de olägenheter, som åtföljde Gästgifveri-rörelsen, i anseende till det högst betydliga antal resande, hvilka färdades åtminstone på de större Landsvägarne i Orter, der Ångfartygs begagnande ej kunde komma i fråga, skulle de senare åren ansenligen ökats; och med framställning af de besvärligheter, som Gästgifvare vid flere Norr om LäneResidenset i Upland belägne Gästgifvaregårdar fingo vidkännas, i förhållande till de ringa förmoner, som de åtnjöto, har, enär en del Gästgifvaregårdar vid stora Landsvägen väl voro från Rotering befriade, men andre åter, närmast belägne, ännu vidkändes detta tryckande onus, Motionären anhållit, att de GästgifveriHemman vid Stora Landsvägarne i Norra Upland, som voro med Rotering besvärade, måtte, efter föregången undersökning, derifrån befrias, eller ock få uppbära motsvarande årlig ersättning i penningar; äfvensom att, då åt omförmäldle GästgifveriHemman icke funnos indeldte någre sådane förmoner, som uppvägde de Gästgifverirörelsen åtföljande olägenheter, berörde Hemman kunde blifva från KronoTiondes erläggande frikände, hvilken Tionde-afgift, der den redan vore indeld kunde ersättas af Kronans behållne TiondeSpannemål. Efter hvad Utskottet af K. Resolutionen på Allmogens Besvär den i Aug. 1727 och K.
Fröken bedyrade nu på "parole d'honneur", det hon ej men någon malice, ty hon skulle, "uppriktigt sagt, sjelf önskat hafva sin organdie, hon skulle då saklöst kunnat sitta och gått, utan goda Mamsells näsduk." Vid slutet af vår klyftiga afhandling, hade den trögvuxne spanjoren oförmodadt framrusat, uppgaf nu några morrande ljud men kröp åter, lugnad, genom sin hulda matmoders smek, intill dess varma sida, och nu framträdde de ännu saknade middagsgästerne, Baronerne C. "Nå, min bästa Paul", skämtade halfhögt Friherrinnan, i det hon vänligt närmade sig de ankommande, "huru gick det med besvärjelsen? jag fruktar du försofvit det förslaget, eller huru?" tillade hon, vid hvardera handen framledande sine gäster. "Ach! den fördömda subordination, min Tante!
— Till förmån för k. teatrarnes pensionsinrättning hade hr Emil Hillberg på torsdag i förra veckan å k. operans scen anordnat en föreställning, vid hvilken han, biträdd af artister från Dramatiska teatern, uppförde José Echegarays treaktsskådespel » Helgon eller vansinnig? » Detta drama, som med skäl anses vara sin snillrike författares kanske allra yppersta, hade aldrig tiO. * W. -. _ J - * digare uppförts i hufvudstaden och det var därför lätt förklarligt, att den lysande premiérepublik, som den nämnda aftonen till sista plats fyllde salongen, med största spänning motsåg tolkningen af den spanske dramaturgens gripande skapelse, så mycket mer som personlistan å programmet lät vänta, att densamma skulle blifva verket värdig. I färger, sydländskt mättade och bjärta, ja, törhända ibland väl skarpa för en nordisk publiks kyligare temperament, men med en oemotståndligt medryckande dramatisk kraft och lyrisk lyftning skildrar författaren de bittra konflikter, i hvilka den måste råka, som i ofullkomligheternas värld söker handla fullkomligt rätt, omutligt lydande sanningens bud för sanningens egen skull. Den stora mängden af hvardagsmänniskor förmår ej ens fatta en dylik idealism, och dess lillämpare betraktas af världen som en omöjlig svärmare eller mindre vetande — helgon eller vansinnig. Hr Hillberg gaf af styckets hjälte, don Lorenzo de Avendano en nobel och konsekvent genomförd bild, som i flere af de skakande moment, hvarpå skådespelet är rikt, verkade med äkta patos. Må- hända hade det dock än ytterligare bidragit till karaktärens begriplighet, om skådespelaren starkare markerat den så att säga andliga nervositet, som väl måste tänkas gripa en människa, hvilken så grymt slites mellan ångesten för sina kärastes välgång och sin abstrakt fordrande plikt. Den därnäst mest kräfvande uppgiften, Juanas, innehades af fröken Åhlander och löstes af den begåfvade skådespelerskan med sann realism. Vi hänvisa för öfrigt till de uttalanden, som beledsaga hennes porträtt i detta nummer. Fröken Janson gaf Inez ' parti med en känslighet och värme, som äro allt lof värda.
Nådiga uppmärksamhet dervid: att, vid indelningens upprättande, år i685, föreslogs högst 20 Daler Silfvermynts ranta för hvarje Indelnings-Båtsmans presterande, samt att de Hemman, hvilkas ränta ej uppgick till det belopp, att den kunde anses svara mot en Båtsmans utgörande, skulle undfå fyllnaden an - 8 Statssamt Allm. Besv.- o. Oec.-Utsh Uti. N.-o Q2, tingen af andra, högre råntade Hemman, under namn af öfverskotts-rånta , eller ock af andra , till understöd får Rustningen, indeldta Hemman, under namn af reserv-ränta; att dessa räntor dock icke med förvandling utgingo , utan endast till sitt bestämda Dalerta] i kontantapenningar, deruti sedermera ingen annan ändring skett, ån att de nn beräknas efter 5 Daler Silfvermynt Riksdalern; samt att Rusthållen deremot åro skyldiga att utgöra sina prtestanda till Båtsmannen uti persedlar, som redan år 1697 beräknades till 24 Dalar Silfvermynts värde. Då Båtsmans indelningen ålades, var myntoch varuvärdet uti ett så jemt förhållande emot hvarandra, att rustningen då kunde anses mindre tryckande, enar en Båtsman den liden kunde för den anslagna räntan i det närmaste underhållas, utan att Stamrotens åliggande eller Reservoell Fyilnads-hemmanens" proportiorierliga bidrag var mer betungande för den ena ån för den andra. Varuvärdet har likväl sedan den tiden undergått en stor förändring, i jemförelse mot penningens värde, och i samma mon, som det förra stigit,’ har det senare fallit. Då nu, sådant oaktadt, bidraget af Reservoch öfverskott® - rån torna fortfar att utgå i penningar till sitt primitiva belopp, Statssaint Ålim. Besv.- o. Occ.-Utsk. Uti.
Maj:t, det laglig undersökning mätte företagas till utrönande deraf, genom hvilkens förvållande olikhet uppkommit i köparens och säljarens Contract, samt att, om förlust härigenom blifvit SiatsVerket tillskyndad, då mot den person,som denna olikhet vållat, anspråk måtte göras om ersättning för Statens berörde förlust. 8:0 Beroende vid nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: StatsUtskottets: i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning till Rikets Ständer, om beviljandet af serskildt anslag till Försvarsverkets Den 18 Mars e. m. 38; iståndsättande; angående verkställd granskning af CivilStatens Pensionslnrättnings förvaltning och räkenskaper för år 1826; och angående rättelse eller jemkning i afseende på Roteringens utgörande i Upland. 9:0 Läggande till Handlingarne af följande Utskotts Memorial och Utlåtanden: Förstärkta Statslltskottets: angående verkställd votering i åtskillige frågor rörande Statsregleringen. Sta tsUtskottets: angående verkställd granskning af Kongl. MyntVerkets räkenskaper för år 1826; angående verkställd granskning af 1826 års upprättade redogörelse för Kongl. InvalidInrättningen på Ulriksdahl; angående anslag af medel för tryckning af Landshöfdingarnes Embetskungörelser; och angående LandshöfdingeResidencehuset i Hernösand. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: angående Vacanceafgifts erläggande för Båtsmän, som under krig afgå; rörande städernes Inqvarteringsbesvär; och angående Dykerioch Bergningsanstalterne i Riket. BevillningsUtskottets: angående portonfgiften för Inrikes Brefvexlingen. 66 H. q 5 * 388 Den 18 Mars e. ra. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottcts: angående lönelillökning för Gymnasiioch Skolelärare.
Fru Nordin lyckades dessutom i Göteborg af frikostiga mäcenater erhålla en summa af 900 kronor till den blifvande skolans första bosättning, hvaraf herr Robert Dickson ensam skänkte 500 kronor. Genom professor Ketzius ' behandling erhöll fru Nordin ett anslag å 1,500 kronor för atti Amerika studera tresinnade barns undervisning. Här vistades hon under trägna studier i 3 må- nader. Under tiden erhöll hon ett statsanslag å 500 kronor för att i Tyskland studera Kindergartenundervisning. Efter 5 månaders frånvaro återkom hon till Sverige och öppnade på hösten 1886 i Skara det nya Skolhemmet för blinda döfstumma, hvilket till en början räknade 5 elever. Sin plats som första lärarinna vid läroanstalten för öfveråriga döfstumma behöll hon fortfarande, men underhöll för sitt arvode vid skolhemmet en vikarie under några timmar dagligen. Vid 1889 års riksdag ordnades som bekant döfstumundervisningen, och bestämdes härvid, att 5,000 kronor årligen finge användas till tresinnade barns undervisning. Härigenom kom fru Nordin i tillfälle att uteslutande ägna sig åt denna specialitet. Då herr Nordin 1891 utnämndes till rektor vid 4:e distriktets döfstumskola i Vänersborg, flyttades äfven skolhemmet för blinda döfstumma till denna stad, hvarigenom det blef möjligt för fru Nordin att fortfarande vara dess föreståndarinna. Sedan hemmet ett par år användt en ganska olämplig lokal inuti själfva staden, förhyrdes för dess räkning Fredriksbergs tätt utanför staden liggande corps de logis, där det allt sedan dess varit förlagdt. För närvarande umgås dock fru Nordin med planer att åstadkomma en egen byggnad åt skolhemmet och hoppas hon för detta ändamål kunna erhålla fri tomtplats af Vänersborgs stad. Förutom redan nämnda studieresor har fru Nordin med understöd dels af allmänna, dels af enskilda medel studerat undervisningen vid Blindskolan i Vexiö, samt under år 1896 s. k. Kindergartenundervisning för blinda och för döfstumma i Köpenhamn och Berlin.
Prop. N:ris På sätt i MemorialetN:o f\i blifvit omförmäldt, i3g och 140. bafva Ridderskupet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkänt Utskottets förslag, att Jern', gjutetGrytor och Kittlar, Hällar af 1 \ tums tjocklek och derunder, Kakelugnar , Loci och Lodjor till vigter af tilt och med 1 skepp un ds vigt stycket, Stolpar till Gallerverk och Ledstänger dertill, samt Slussportar, borde under denna ena rubrik på 2 4 R:drs värde skeppundet åsättas 6 Rrdrs införsels-tull, och medgifvas tullfrihet vid utförsel. Preste-Slåndet har ansett artikeln böra delas så, alt Grytor och Kittlar utgjorde en och det återstående en annan rubrik, men för begge antagit samma värde, 24 Rrdr, enahanda förbuds-beslammelse mot införsel, och samma utförsels-tull , 24 sk. per skeppund; vid hvilket förhållande Utskottet förklarade delningen, såsom till något ändamål icke ledande böra förfalla. Borgare-Ståndet åter har stadgat, att, i stället för den af Utskottet föreslagna gemensamma rubriken, borde antagas arne, lydande sålunda, den ena: Grytor, Kittlar, Kakelugnar, Gallerverk samt apterade Stolpar och Ledstänger dertill och Slussportar, med samma värde och tull-bestämmelser, som Utskottet å flen gemensamma rubriken bestämt, samt den andra: Hällar af 1 § tums tjocklek och derunder till och med 1 tum, Lod och Lödjor till vigter af 1 skeppunds vigt och derunder tilt och med |'.dels skeppund, hvarå värdet antogs till io Rrdr per skeppund, förbud mot införsel och 2 Rrdr utförsels-tull.