Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De skäl, som företrädesvis blifvit anförda för Herr Bennichs motion, äro: att genom insättning på uppoch afskrifningsräkning i enskilda hanker af till landtränterierna inflytande medel en högst betydlig räntevinst för Staten skulle uppstå såvidt, annars skrinlagda, stora summor genast skulle göras fruktbärande; att genom indragning af landträntmästaretjensterna en betydlig besparing skulle tillskyndas Statsverket; samt att penningesummorna omedelbart åter skulle utgå i allmänna rörelsen, till högst betydlig lättnad för denna. Hvad det första af dessa skäl angår, synes man göra sig öfverdrifna föreställningar om beloppet af de ”skrinlagda” summorna. Detta belopp kan icke bedömas efter Allm. Besvärsoch Ekon-Utskottets Betänkande N:o 35. 5 efter hvad som vid slutet af ett år i det ena eller andra ränteriet må hafva varit inneliggande och torde i allmänhet, i enlighet med för ränterierna gällande föreskrift, att utan dröjsmål till Stats-kontoret insända obehöfliga medel, ej kunna pr medium upptagas till högre än omkring 40,000 R:dr R:mt i hvarje ränteri. Att räntan äfven å denna summa vore en vinst, må visserligen ej nekas; så betydlig är densamma dock ej, att den ensam och oberoende af andra konsiderationer synes böra utgöra ett tillräckligt skäl för den föreslagna åtgärdens vidtagande. Skulle åter meningen med motionen vara, att i enskilda banker borde insättas ej blott det belopp, som nu vanligen ligger i landtränterierna, utan äfven de, som under året insändas till Statskontoret och af detta deponeras i Riksbanken; så skulle, i samma mån Riksbankens depositioner sålunda minskades, följden deraf endast blifva den, att Riksbankens utelöpande sedlar i samma proportion skulle minskas. Åtgärden innebar då ej ett ökande af utelöpande mynt, ej heller en ökad räntevinst, utan endast en öfverflyttning af en del af Riksbankens rörelse och vinst på enskilda banker. Att det andra anförda skälet ej håller streck, derom kan en blick på § 60 af Kongl. Maj:ts nådiga Förordning af den 10 November 1855 om landsstatens tjenstemän öfvertyga.
Preste-Stendel/ att Stuteriet rvid Flyinge mä widmagthällas, dock med milkar, att Riksens - Ständer mä hos Kongl. Majest i underdånighet anhälla, dtt täcktes HanS Kongl. Maj:st Nädigst tillförordna en Csmmittee, bestående äfwen af i Landthushällningen kunnige Män, hwilken efter noggran undersökning af ifrägawarande lägenheters beskaffenhet, och förmäner, samt sedan igenom laglig Huse-syN och wärdering vliswit utrönt, hwilka Omkostnader Hof - Stallmästaren och Riddaren Herr Grefwe kllöUcb uppä deras och Stuteriets iständsättande och förbättrande anwändt, mä till Kongl. Mastst. inkomma med underdånigt Utlåtande och Förslag, huru ifrägawarande Stuteri mä kunna pä det för Staten fördelaktigaste sätt inrättaS, äfwcnsom huruwida Dahlby Kongs - Gärd skulle kunna ifrän Stuteriet skiljas och titt Statswerkets nytta disponeras, hwarefter Hans Kongl. Maj:sk med Nädigt afseende uppå de milkar Committcrade kunna anse wara fö-r Stutvrict oumbärlige, torde i Räder täckas täta berörde belägenheter och Stuteri i behörig ordni.ng och pä öppen Auction till den mästbjudande pä Arrende upplätas. Hwilket skulle de Respective MedSrä ndcn samt Stats - Utskottet wördsamt och wänligen tillkännagifwas. lllt selora. Lx UrotocoUa I-I. ^Imc^Uisk. Utdrag af Protokollet, HZllit hos Högrvördige Prés stc-Ständet den r8 Januari! rörö. S. Föredrogs ä nyo och bifölls Riksens Högloss. Ständers Stats - Utskotts den 5 nästlidne
Hon hade öfvergifvit hoppet om den sällhet, att vara lycklig mor, då vid hennes redan annalkande ålderdom, Edward och Ellna skänkte hennes dagar lycksaligheter, dem hon under lifligare års rosenröda fantasier ej ens kunnat ana. Födde på samma timma, tycktes allt mellan Edward och Ellna af naturens hand vara förenadt. Anletsdrag, åtbörder, röster hade fullkomlig likhet, endast att hos Edward, isynnerhet vid senare år, allt var starkare utsagdt, som hos systern förblef ljuft sammansmältande qvinligt behag. De voro så sköna, att man ej utan rörelse kunde betrakta dem. Ett öga, tröttadt af det myckna obehagliga och sårande som öfverallt möter, kunde med vällust hvila på dessa ljufva varelser, som i den rena glorian af barndomsoskuld, stodo der likasom löften om en skönare och bättre skapelse. Deras leenden voro isynnerhet förtjusande: i dessa afspeglades deras själar, djup af oskuld och glädje. Tvenne daggdroppar, lika, som från himlen nedgjutna att uppfriska jorden, i deras rena inre återgifva dess bild. „Lyckliga barndom!“ har jag hört, med saknande suckar, utropas af tusende, som redan druckit djupare ur lifvets bägare, vid hvars bräddar barnen endast sätta sina läppar, och kyssa bort det lätta eldfulla skummet. ”Lyckliga barndom, dig är gifvet, att under lekar dricka glädjens rena nektar, då vi under mödor och arbete i den grumliga drycken oss räckes, fåfängt söke en vederqvickande droppe!” Och likväl tyckes mig, att man ej med rätt prisar barndomen så säll. Huru många tårar gjutas ej af barnen! Tårar af otålighet, af saknad, af vrede, tårar som skammen och förebråelserna utpressa, tårar af afund, harm och förtviflan, med ett ord, af alla de passioner som för mognare bröst förgifta lifvets dryck. Det är sannt, de behöfde ej rinna, dessa tårar, om alltid en vis och förbarmande hand afvände törnen från gångstigen, der lifvets små pilgrimer vandra. Men ofta, alltför ofta, afvänder man dem ej, – man sår dem dit.
Sedan, i anledning af Utskottets i Utlåtandet 40 vilkorligt gjorda hemstäl - lan, att en lega af högst en R:dr 50 öre per mil så i stad som på landet finge uppbäras, Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet ansett legan böra bestämmas till högst en R:dr 50 öre per tnil i stad och högst en R:dr 20 öre per mil på landet, men Bonde-Ståndet bifallit Utskottets hemställan så tillvida, att, enligt Ståndets åsigt, skjutslegan borde sättas till högst en R;dr 20 öre per mil, hvaremot Preste-Ståndet afslagit Utskottets ifrågavarande hemställan, ansåg Bonde-Ståndet frå - Prot.-Utdrag den 30 September 1863. B31 gan om skjutslegans höjande till högst en R:dr SO öre milen för stad, enär i afseende derå två Stånd stannat emot två, hafva förfallit samt frågan åter om skjutslega n förhöjning till högst en R:dr 20 öre milen pä landet vara genom tre Stånds sammanstämmande mening afgjord; vid hvilket förhållande Bonde-Ståndet fann skäligt ogilla den af Utskottet under litt. B framställda voteringsproposition. Den tredje af Utskottet i detta memorial uppställda voteringsproposition angående användandet af det deri omförmälda reservationsanslag, sjutiotusen riksdaler riksmynt, blef af Ståndet godkänd. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets: Utlåtande M 57, i anledning af motion om inhemtande af upplysning, huruvida stadgandet i 6 § af Banko-reglementet, angående årlig inventering i Bankens kassor blifvit iakttaget; Memorial JV3 58, angående ersättning till Konsuln L W. Olde för kostnader i och för prof å ett af honom uppfunnet sedelpapper; Memorial JYs 59, angående föreskrifterna i 7:de artikeln af Banko-reglementet; Utlåtande JVs 60, i anledning af ett utaf förre Bryggaren N. Boberg och förre Kryddkramhandlaren J. C.
Sedan all tillverkning af Riksgälds-kontorels kreditsedlar, eller det, under benämning riksgälds-sedlar, allmänt kända och begagnade sedelmynt *ned September månad i834 upphört, funno rikets då församlade Ständer angeläget föreskrifva en viss tiderymd, efter hvars förlopp nämnde sedlar icke vidare skulle inlösas, emedan ”i annat fall tjenstemän måste aflönas för sedlarnes mottagande, granskning och inlösen under en alldeles obestämd tid.” Rikets Ständer beslöto derföre, att de utelöpande riksgälds-sedlarne endast till 1842 års slut finge mottagas i uppbörd af allmänna medel och icke längre än till och med år 1845 af Riksgälds-kontoret inlösas, samt att, för de sedlar, sorn efter sistnämnde års utgång derstädes företeddes, ali rätt till betalning förlorats. Detta beslut, hvilket af Kongl. Maj:t i nåder gillades, blef genom Kongl, kungörelsen den i4 Februari 1835 till allmän efterrättelse meddeladt. Vid den härigenom bestämda och kungjorda preskriptions-tidens utgång den 3i December 1845, uppgingo, enligt Riksgälds-kontorets räkenskaper, de i allmänna rörelsen utgifna och till invexling icke företedda riksgälds-sedlar till ett sammanlagdt belopp af 412,828 r:dr 45 sk., hvilket i bankomynt motsvarade 275,21g r:dr 14 sk. På sätt Stats-utskottet vid 1834 och 1835 års riksdag i dess angå ende ifrågavarande preskriptionstid afgifna utlåtande n:o 38o uttryckligen förklarade, afsågs med framställningen om denna preskriptionstids fastställande så mycket mindre, att derigenom ’’åt staten bereda någon fördel på ”den enskilda sedelinnebafvarens bekostnad”, som Rikets Ständer voro oförhindrade att, ”derest serskilda bevekande omständigheter skulle sig förete, ”uppå skeende ansökningar, bevilja inlösen af riksgälds-sedlar elter preskriptionstidens utgång.”
Nej; beviljas för KrigsCollegii Departementer ett Anslag pä Stat af 662,000 R:dr jemte 34,ooo R:dr i och för Kruttillverkningen, eller saramanlagdt 696,000 R:dr. Fjerde HufvudTiteln. I afseende pä den i 6:te Puncten af Utlåtandet N:o 133 med dervid bilagde Utlåtande N:o 134 af Utskottet tillstyrkta ersättning till Upsala Academie för förut på Stat innehafde 910 R:dr 32 sk. till Ridskolan jemte andre af densamma åtnjutne men indragne förmoner, med tillhopa i44° Rtdr 32 sk., har H. R. o. A. samt H. PrasteStändet beviljadt ett deremot svarande årligt anslag för bemälte Academie, men deremot V. BorgareStåndct samt H. BondeStåndet sådant afslagit. Och sora 2 Stånd stannat emot 2 i denna fråga; så föreslår Utskottet till omröstning af Förstärkta StatsUtskottet den 16:0 Voterings-Proposition: Den, som bifaller, att för Upsala Academi, såsom ersättning för förut inneliafdt anslag för dess StallStat gio R:dr 32 sk. samt för den kostnad af 53o R:dr årligen, 1»vartill underhållet och skötseln af de för Ridskolan begagnade Hastar funnits uppgå , på Stat uppföres ett årligt anslag af sammanlagdt i44° R;ch’ 32 sk., voterar Ja. 4 B. 34 59.0 Stät s - Utskottets Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; varder något sådant Anslag icke beviljadt. Det tillstyrkande Utskottet afgifvit i 7:de Ptincten, att ersättning till Lunds Academie måtte gifvas för år iSog mislade Aflöningsmedel och Tullfrihetsersättning, genom uppförande på Stat fö ' "Ide Academie af deremot svarande 4°° R.:dr ' , 'ar blifvit bifallet af H. R. o. AH.
När, genom herr erkebiskopens nyssnämnda förklaring, vunnits kännedom derom, att den nuvarande bibel-kommissionens ledamöter företagit sitt arbete i rigtning af revision, så torde det synas, som om, för vinnande af det önskade målet, den tjenligaste utvägen vore, att låta dessa ledamöter afsluta det af dem påbörjade företaget; men Utskottet har härvid dels icke kunnat förbise svårigheten eller snart sagdt omöjligheten för flera personer, hvilka samfäldt utföra ett sådant arbete, som det ifrågavarande, att ständigt sammanjemnka sina meningar efter en bestämd plan och dymedelst bibehålla nödig enhet under arbetets fortgång, och dels i betraktande tagit den tidsutdrägt, som uppkommer derigenom, att kommitterades sammanträden mäste rättas efter deras ledighet från öfriga trägna embetsbestyr, och att de ännu mera sällan kunna ega rum i anseende dertill, att kommitterade tillsammans besörja arbetet, och att flere af dem kunna hafva förfall att på en gång sig dervid inställa. Om än varmt nit ej felas, så kan likväl icke den drift, som vid utförandet af detta vigtiga värf är af nöden, med ett sådant arbetssätt påräknas; och denna mening vin ner ökadt stöd deraf, att kommitterade, oaktadt de rika hjelpkällor, som de haft att tillgå uti föregångares arbeten och forskningar, dock sedan 1842, enligt af herr erkebiskopen meddelad uppgift, ej medhunnit mera än ”att genomgå de fyra Evangelisterne”. Vid detta förhållande anser sig Utskottet ega grundad anledning till den farhåga, att arbetet ej hinner blifva fullbordadt af de nuvarande kommitterade, och att då lätteligen kommer att inträffa, att den af dem följda planen kan af nya inträdande ledamöter frångås, samt tvärt deremot en ny bibel-öfversättning företagas; och tror Utskottet synnerliga skäl till sistnämnde förmodan vara för handen, så länge den nu befintliga instruktionens föreskrifter fortfara att vara gällande. För att sådant icke må kunna inträffa lärer derföre vara nödigt, att denna instruktion undanrödjes, och att en -ny sådan utfärdas, som, i stället att anbefalla en ny öfversättning af bibeln, inskränker arbetet till en granskning af den redan befintliga.
I ett hänseende hafva dock guldvaskarne utöfvat ett varaktigt inflytande på landets framtid. Det är nämligen genom dem, som de första pioniererna blifvit spridda i ödemarken, det första frö lagdt till traktens odling. År 1875 funnos endast två ångbåtar på Jenisej. Dessa voro hvarken passagerareeller lastbåtar, utan snarare flyttbara, med ånga framdrifna handelsbodar. Försalongen utgjorde en med disk försedd krambod, på hvars hyllor man såg tyger, jernkramvaror, gevär, ammunition, tobak, te, tändstickor, socker, bjert färgade kopparstick eller stentryck o.s.v. I aktersalongen tronade, bland bränvinsfat, inköpta pelsverk och andra dyrbara eller ömtåliga varor, den som förde befälet om bord, en fryntlig och vänlig handelsman, som tydligen ej befattade sig mycket med sjömansgöromålen, men desto mer med handel och köpslående, och som af besättningen sällan benämndes kapten (kapitan) utan oftast husbonde (hosain). Efter ångbåten, eller den flytande handelsboden, följde på släp en eller två lodjor, som tjenade till magasin, der mjöl och salt m. fl. tyngre varor voro upplagda, der den inköpta fisken insaltades och sköttes, färskt bröd bakades för den talrika besättningen m. m. Och då ingen enda strandbrygga fans på hela vägen emellan Jenisejsk och hafvet, så förde så väl ångbåt som lodjor, för att kunna hvar som helst inlasta och aflemna varor, en hel mängd båtar och pråmar på släp. Någon plats för passagerare fans icke, men resande mottogos vänligt och gästfritt, då de kommo om bord, der de sedan fingo reda sig bäst de kunde. Det nautiska befälet fördes af två styrmän eller lotsar af ett ståtligt och originelt utseende, hvilka, klädda i långa kaftaner, hvar sin vakt sutto på en stol vid ratten, oftast utan att hålla i rodret, merendels rökande en af groft papper för hand förfärdigad cigarrett och med det mest sorglösa utseende i verlden vexlande skämtsamma ord med de nedanför gående.
JYs 28. 0 mentet för Boställs-direktionerna den 19 Juli 1832 med dervid fogadt formulär bestämmer, dessa åtaganden till efterlefnad fastställas från och med det år, då bytet går i verkställighet; att Styrelsen förpligtas att vid allevereringen af sina begge nu egande hemmansdelar uti Vestra och Östra Klappe behörigen styrka, det dessa hemmansdelar icke äro med någon inteckning behäftade; alt, till reda och ordning för framtiden, å kartan öfver bytesoch vederlagshemmanen, i enlighet med General-landtmäteri-kontorets meddelade beskrifning, uppdragas skillnadslinier, utmärkande hemmanens egor, hvart för sig, hvarefter renovation af kartan bör af Landtmätaren verkställas; samt slutligen att i Skånska Hussar-regementets aflöningsverk uppskattningsvärdena å Steglinge och Plöninge blifva å N:is 3 och 4 Vestra Klappe och M 2 Östra Klappe öfverllyttade. Efter öfvervägande af hvad härvid i ena och andra afseendet förekommit, har Kongl. Maj;t, som för Sin del bifallit hvad Krigsoch Kammar-kollegierna i detta mål hemställt och föreslagit, härmedelst velat, i öfverensstämmelse med innehållet i 77 § Regeringsformen, i Nåder föreslå Rikets Ständer, att jemväl för deras del medgifva, att ifrågavarande boställsoch hemmansutbyte, under de af Kollegierna dervid föreslagna vilkor och iakttaganden, må ega rum. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. A. F. N. Gyldenstolpe. Hill ill R. St. pTot. Afd. 16 Hä[t. 2 kongl. Majus Nåd. Prop. JM 28. Utdrag af Protokollet öfver Landtförsvars-ärenden, hullet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slolt den 21 November 1856. Närvarande:
Vid 1823 års riksdag inkommo R. St. till K. M. med en und. skrifvelse ang:de fångvården och ang:de lösdrifvares behandling. Det var då fråga om nya anstalter i delta afseende. Frågan tillhörde, efter de ordningar, som då iakttogos, egentligen Statssecreteraren för inrikes ärendena; men han ansåg frågan vara af den vigt, att han icke tilltrodde sig hafva tillräcklig tid att handlägga densamma. Jag erhöll då K. M:s särskilda uppdrag att vara föredragande för fångärendena. 1 denna egenskap var det som jag äfven hemställde, att en auetoritet skulle bildas, som borde hafva befattning med fångvården i Sverige. Den var då delad på flera auetoriteter, hvilka icke hade något sammanhang sig emellan. Derefter förekom frågan om nya anstalter i afseende på lösdrifvare. Under den föregående tiden hade man funnit, att antalet deraf ständigt ökades. Ar 1819 contrasignerade jag en K. förordn., hvaraf man hoppades att lösdrifvare skulle minskas. Det inträffade likväl icke. Förslag uppgjordes år 1825 alt bygga en ny inrättning på Långholmen, hvarest lösdrifvarne skulle vara icke i cell, men under en sträng uppsigt både i sitt nattrum och under sill arbete. Ritning till byggnaden var då uppgjord och af K. M. fastställd; men andra omständigheter inträffade sedermera, som förorsakade att planen frångicks. Ändamålet, som man dermed åsyftade, var alt kunna i denna väg bereda erfarenhet i afseende på den Den 28 April. 315 framlida brottmålslagen. Man bade väntat sig, att om denna anstalt kommit till fullbordan, man till en början der skulle insätta lösdrifvare på vissa bestämda tider. Då var det äfven iräga om att bilda ett p Ii i I a n tropiskt sällskap, hvilket skulle taga befattning med de personer, som utsläpptes ur fängelserna, räda och hjelpa dem samt söka att åter bilda dem till redlige och arbetsamme medborgare. I öfverensstämmelse dermed conlrasignerade jag en skrifvelse till dåvarande H. K. II. Kronprinsen i detta ämne.
Nu skulle man kunna anmärka, att 2 af de Biskops säten, som motionären föreslagit att bibehållas, äro af de bäst aflötiade, samt att deras löner kunde betydligt nedsättas och öfverskottet användas för det upgifna ändamålet. Jag vill då gå ännu längre, och antaga att samtlige 12 Biskopar indroges och alla deras nuv:de inkomster användes till presterskapets pensionering. Enligt de upgifter, som inkommit och undergått en temligen noggrann granskning, samt med iakttagande deraf att den till Biskops-stolarne anslagna jordens inkomster uptagas dubbelt emot hvad de nu utgöra, skulle då upstå en summa af 196,200 R:dr 37 öre. Vill jag då tillse, i hvad mån dessa medel kunna blifva tillräckliga för pensioneringen, så befinnes, att pensioneringen af ordinarie prestman öfver 65 år blott inom 2 Stift, nemi. Upsala och Lunds, enl. de af motionären upgifue grunder, skulle redan erfordra 259,000 R:dr, hvadan endast j[ af tvenne Stifts presterskap i pensionsåldern skulle komma i åtnjutande af den afsedda förmånen, äfven om samtlige Biskopars alla inkomster för detta ändamål anväudes. Jag tror att dessa upgifter äro tillräckliga för att ådagalägga motionens praktiska värde, dess syfte må för öfrigt vara aldrig så Den 19 November t. m. 195 godt, och jag slutar med anhållan, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja densamma till Utsk:t. Frih. Creutz, Stephan: Jag kan icke instämma i denna motion, emedan jag är af den mening, att presterskapets nuvide organisation ej står i öfverensstämmelse med protestantismens anda, d. v. s. med kristendomen, och jag kan icke anse lämpligt att pensionera en så beskaffad institution. Prestväsendet är egentligen en qvarlefva från Judaismen, som sedan omfattades af Katholicismen, men är i sjelfva verket lika litet som munkväsendet öfverensstämmande med kristendomens anda.
Cederström* anmärka, i afseende på den långt framskridna tiden på riksdagen, och de svårigheter som deraf kunna blifva en följd; men någon ledning för Riddarh.Direkt, är alltid bättre än ingen och skulle motionen nu direkte lill Riddarh.Direkt, öfverlemna*, skulle jag anse det vara mindre formenlig!, då grundlagen föreskrifver, alt innan något ärende till slutligt afgörande förekommer, skall det af behörigt Ulsk. granskas; så tror jag äfven att nu bör förfaras med detta mål. R o. Ad. har i många, mycket mindre vigtiga frågor, än denna, beviljat remiss till Riddarh.Utsk, Jag kan således icke frångå denna min anhållan. Skulle R. o. Ad. förpassa Gr. Lagerbjelkes framställning lill Riddarh.Direkt., utan någon föreg:de utredning, så kommer Direktm under liden intill nästa riksdag alt sväfva i samma mörker i afseende å hvad, som är R. o. Ad:s mening, som Hr Bråkenhjelm nu befinner sig pä sin ouplysta plats, i jemnförelse med oss andra som fått fördelen af lampornas ljus. Jag skulle således vördsamt anhålla alt R. o. Ad, ville tillåta alt Riddarh.Ulsk:s ljus måtte få upgå för Riddarh.- Direktm. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Det torde för en hvar vara klart, att om detta ärende remitteras till Riddarh.Utsk., så blir detsamma, efter all sannolikhet, icke behandladt vid denna riksdag; men då, efter min öfvertygelse, det är ganska nödigt, alt, vid nästa riksdag, innan R. o. Ad. fattar sitt beslut i den vigliga fråga, som hvilar på R. St:s bord, ang:de national-representationens ombildning, R. o. Ad. må ega de uplysningar alt tillgå, hvilka Gr. Lagerbjelke i sin motion åsyftat, så instämmer jag med de Hrr, som önskat att R. o. Ad. mätte öfverlemna berörde motion, sådan den nu befinnes till Riddarh Direktm. Gr. Mörners anmärka, om nödvändigheten att gifva Riddarh.
Hans Exc. Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Exc. Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, 7 hyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Departements-chefen, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår; Och behagade Kongl. Maj:t, enligt Stats-Rädeis tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Mildhog Lundgren. Kongl. Majus Nåd. Proposition N:o 31. 19 Mo SI. Ank. lill Exp.-Utsk. den 10 Nov, 1862, kl. 10 f. m. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition till IIihets Ständer, angående upplåtande under ständig besittningsrätt af en jordrymd vid Kungsöhrs norra kungsladugård; Gifven Stockholms Slott den 5!