Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En häremot afgifven Reservation vidfogas vördsamt. Stockholm den 28 Januarii i83o. Bih. till IiSt. Prot. 1828—i83o. 5.te Sami. 1 A/d. 3 B. 5:te Häftet. lo Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.-o 65, Reservation af Herr Ålund: ''Sedan Högloft Bevillningsutskottet nu mera från de föreslagna Voterings-propositionerna uteslutit ali fråga om Städernas rättighet lill Tolags uppbärande, har jag icke något att härvid erinra; men deremot kan jag icke undgå att reservera mig emot den öfriga delen af Betänkandet, enär deruti finnes upptaget ett skäl, som jag icke kan gilla, nemligen: ”att Borgare-Ståndet skall frångått, att i Tolags frågan 'vilja tillämpa 114 Regerings-Formen f helst sådant i allo strider emot verkliga förhållandet, samt icke i någor måtto öfverenss tärn mer med ordalydelsen utaf Väilofl. Borgare-Ståndets Protocoll , hvilka blifvit med öfrige respective Riks-Stånden communicerade.” "I öfrigt anser jag Utskottet onödigtvis hafva upptagit den delen af Hederv. Bonde-Ståndets Protocoll , för den 22 i denna månad, som innefattar, efter mitt sätt att se, sårande tillmälen emot Väilofl. Borgare-Ståndet, för dess åtgärder och förhandlingar i frågan om Tolagen. Härmed förenade sig Herrar Sandblad, Rydström , Donner, Memsen och Meijer. STOCKHOLN, tryckt i Ecksteinsk» Boktryckeriet i83o. B »vill n.-Ut sk: t Utlåtande, N:o 66. i N:o 66. Änkom till Exp; Utsk. d. 6 Febr. 1836, Ut! å 1 a n d e, i anledning af anmärk/un gar vid Bettin kändt t N:o 5y, med förslag till fördelning af allmänna B evil!ningen, samt till en blifvande Bevillhings - Förordning.
Om man skulle lemna samma förmåner till andra skolor och gymnasier, för att se huru långt de kunde komma med nya Elementarskolan i tällan, så skulle förhållandet möjligen annorlunda slå sig ut och jemförelsen blifva mera riktig. Jag känner ej den nyssnämnda skolan så noga; men om jag hade tillfälle att erfara omdömet hos de lärare, som der handlagt undervisningen under flere år, skulle det blifva intressant att höra, huruvida de, som troligen i sin ungdom genomgått de nuvarande allmänna läroverken, skulle anse sig kunna yttra samma omdöme, som Utsk. uttalat. Hr von Hartmansdorff har nämnt om sportler, som lärarne vid de offentlige skolorne uppbära af dervarande ynglingar. Jag skulle mycket bedraga mig, om jag blefve öfvertygad om tillvaron deraf. Vid gymnasierne finnas icke sådane, och jag tror icke eller vid skolorne. Hvad Upsala cathedralskola beträffar, har jag, på sätt anmärkt blifvit, visserligen förordat anslag till densamma, emedan denna skola visat sig på en högst förmånlig sida, men derföre kan jag ej anse det vara rätt, att Ständerne skola yttra en önskan, att skolorne i allmänhet måtte blifva sammanslagne med gymnasierne. Skall reform i skolväsendet ske, hvilket jag visserligen tillstyrker, tror jag, att en sådan kan baseras på hvad vi redan hafva, ulan alt skapa nya methoder. På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag, alt betänk, måtte återremitteras, för att återkomma i det skick jag på f. m. hade äran föreslå. Hr Lagerhjelm: Af vördnad för R. o. Ad:s dyrbara tid, skall jag, af alla de anmärkningar, som mot mitt anförande blifvit gjorda, blott upptaga en enda. Jag har nemi. sökt visa, alt den nya skolans förtjenst icke vore fullkomligt afgjord och ådagalagd, derigenom att de lärjungar, som densamma genomgått, gjort en lycklig studentexamen, låt vara äfven en god eandidatexamen.
Danska räntekammaren förvarade jordeböcker för provinserna Skåne, Halland, Blekinge och Bohuslän; 3:o Lars Larssons från Elfsborgs län motion om förbud mot s. k skojare, att med försäljning af glasvaror och annat kram kringstryka på landsbygden och i städerna; 4.o Lars LVenanders från Bohuslän motion om ändring af 3 § i Kongl, stadgan om folkundervisningen i riket den 18 Juni 1842; 100 Prof.-utdrag den 29 December /847. 5:o Pehr Bengtssons från Calmar län motion, angående delning af nämnde län, samt dervid mundtligen gjorde andragande!); 6:o Gustaf Johanssons från Kronobergs län motion om upphörande af dubbel tjenstårs-beräkning för ecklesiastike embetsoch tjenstemän samt hvad dervid är vordet mundtligen yttradt. Den 29 December. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeen. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos S^ats-utskottets nedannämnde den 22 och 23 dennes på bordet lagda memorial: N:o 6, angående ersättandet af de tillökade riksdags-kostnaderne för herr landtmarskalken och herrar talmän; N:o 7, angående riksdagskostnadernas bestridande; samt N:o 8, angående förskott å aflöningen för den bos Riks-stånden och Utskotten anställda betjening. S. D. Remitterades till Stats-utskottet: Kongl. Maj.-ts den 23 dennes f. m. på bordet lagda nådiga skrifvelse af den 20 i denna månad, i fråga om restitution af hvad utaf hemma ns-innebafvarne å Öland blifvit i ränta för den å hemmanen på ön fördelade utmark, från och med Ar 184-1, till kronan erlagdt, utöfver det nedsatta belopp, hvarmed berörda ränta eller så kallade utmarks-skatt numera utgöres; Kongl. Maj:ts den 23 dennes f. m. på bordet lagda nådiga proposition af den 16 i denna månad, angående beviljande af låne-understöd åt de genom eldsvåda hemsökte innevånare i staden Christianstad för uppförande af nya byggnader i de afbrändes ställe; Kongl.
Antalet tjänare glas och röker sin cigarr annorstädes, där inskulle på detta sätt inskränkas till ett minigen ängslan för gulnade gardiner behöfver afmum, och allt skulle bli ordnadt efter affärshålla honom, där ej en ström af bannor hotar mässiga principer, så att tjänarne skulle få honom om en kaffedroppe smutsar bordduken. m e r a fritid och husmodern k u n n a lefva sitt lif D ö t t r a r n a lämna snart och gärna föräldrahemutan den ständiga plåga, hon n u har af ett met och fatta det bestämda b e s l u t e t: i milt ständigt påhäng af tjänare. hus skall det då inte » a k t a s ». Tjänstflickefrågan skulle på detta sätt vara löst. Med sannskyldig ångest skicka de se ' n en Artikeln fäster slutligen uppmärksamheten gång sina egna små till mormors hem. Ompå, att en sådan utveckling äfven skulle vara sorgsfullt undersökas först de små klåfingrarne, ägnad a t t bidraga till lösningen af en annan fötterna putsas och noga i n p r ä u t a s, att de ej synnerligt viktig p u n k t: kvinnofrågan. få klifva på stolarne, ej dra i bordduken, ej D e t finnes för närvarande en bel del kvinripa det blankbonade parkettgolfvet, ej t u m m a nor — af både börd och uppfostran — som fönsterrutorna. behöfva förtjäna sitt dagliga bröd, och som sä- B a r n e n andas med lättnad ut, när de åter kert skulle vara villiga att låta all fåfänga vika vända hem från mormor, och j u b l a emot sin och gå ut i tjänande ställning, men som arsnälla och öfverseende m a m m a. hållas därifrån af den omständigheten, att de K ä n n e r Di henne nu, fru A k t s a m, k ä r a lä- frukta för beröringen och samlifvet med folk sarinna? Medger ni icke nu, a t t det lofliga af simplare art och väsen. nitet att akta och spara till sist kan u r a r t a? A t t det äfven i vårt land finnes ett sådant Allt har bon noga aktat, fru A k t s a m!
Hvaremot Kongl, Majit, under den 9 Martii 1825, genom Dess Högsta Domstol, i Nåder förklarat, att, alldenstund upplyst vore, att Husby hemman, hvilka före år 1680 varit af Krono-natur, blifvit såsom sadane, år 1686, till frälse Utbytte, och för den tiden gällande författningar om ränte-persedlars utgörande i allmänhet stadga, att allmogen vore skyldig deras utlagor i sjelfva persedlen erlägga, samt dem föra dit vederbörande åstundade, allenast det icke skedde i otid och Utom Lagsagan, samt om Bonden icke bunde utgöra sina utlagor i sjelfva persedlen, barde han derföre erlägga penningar efter som markegången vore i närmaste köpe-stad inom Lagsagan den tid utjagorne borde utgå; fördenskull och som, efter det ifrågavarande hemman blifvit från Kongl, Majit och Kronan till enskild man upplåtne, under sådane vilkor och rättigheter, dessa icke kunnat förändras eller förmin - Besv. och Oecon. Utsk. skås genom de Påbud och Förrättningar, som sedermera, tid efter annan, blifvit utfärdade, angående Kronan behållne eller till vissa Embetsoch Tjenstemäns aflöning anslagne räntor, hade Kongl. Maj:t funnit meranämnde Husby hemmans åboer vara pligtige, att för Byggningshjelp? räntan erlägga lösen efter markegång, Vid utgången af detta mål hade Eric Ersson ansett sig böra fästa uppmärksamhet; och ehuru han med underdånig vördnad ansåg högstberörde Dom, emedan den är under Kongl. Maj:ts Höga Secret utfärdad, och Motionairens mening icke vöre, att i denna väg söka utverka, det de Konungens rådgifvare, som Domen föranledt, måtte under tilltal ställas; likväl och som ifrån högstberörde
De förslag, som innefattas tili Memorialet JN:o 68, har Borgare-Ståndet i deras helhet till Utskottet återremitterat, med uttryck af Ståndets gemensamma tanka, att berörde förslag ”för det närvarande icke kunna, i följd al” det förut fattade ”beslutet öfver Memorialet lN:o 85, godkännas att hvila ”till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.” Bonde-Ståndet Ivar, efter pröfning af Memorialet N:o 68, utom hvad i Memorialet N:o 85 redan af Utskottet blifvit anmäldt, yttrat sig, med gillande af ”dels Utskottets förslag, i hvad det angår så väl sammanfall omogen i Regeringsformen af grunderne för National-representalionens arbetsordning, som urskiljandet från nu varande Regeringsform och Riksdagsordning af allt det reglementaiiska i berörde afseende, för att blifva löre”mål för en serskild ordningsstadga, som likväl icke komme att tillhöra ”antalet af Rikets Grundlagar, och genom hvilken förändring, om den an”tages, nuvarande Riksdags-Ordning skulle upphöra att vara gällande ; dels ”de al Utskottet redoviste åsigler, angående den förändrade planen löräm”nenas indelning, som i förslaget till Regel ingsform blifvit iakttagen.” Deremot har Ståndet, efter granskning af ifrågavarande Grundlagsförslag, i deras serskilda delar, funnit skäligt att förslagen lill Utskottet återremittera, med följande dervid gjorda och af Ståndet, såsom gemensam tanka, godkända anmärkningar: vid 4g alt den, för lagtima Riksdags återkomst, i denna § bestämda tid af hvartannat år borde, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid denna Riksdag serskildt fattade beslut, förändras till hvart tredje; vid 52 ,$*.• att antalet af de Förmyndare, som under omyndig Konungs minderårighet skulle komma att i Hans namn Regeiingen föra, borde bestämmas till
I anledning af Herr Bryggare - Åldermannen Eychöus till Vällofl. Borgare-Ståndet ingifnä Memorial, om upplåtande af rättighet för Bryggare-Embetet att i egna Verk få tillverka Bränvin, får jag anmärka, att, utom det Kronans med så mycken kostnad uppförda Veik då skulle blifva onyttiga gjorda, ingen ^Controll kunde hallas öfver det spannmåls - qvantum , sorn dertill skulle användas; och således det tillåtna lätt öfverskridas, helst om surnadt dricka äfven skulle begagnas, hvilket sednare Herr Eychous skäl tyc - Den 8 Jani'. kes förutsätta elen förmodan, att liela året öfver få idka bränvinsbränning; men hvilket strider emot Höglofl. Utskottets nu föreslagna tetmin af åtta månader. • *. • ' 1 . 5:0 Torde det oj stå att förena nied 90 §. i Regeringsformen , att bort-arrendera en rättighet, hvilken kunde Jeda tili ett monopoliskt företräde hos någon viss dass af medborgare. Som vinsten af Krono-Brännerierna på visst s5itt tillfaller Stats-Cassan och utgör en del af Kronans inkomster, lärer det vara Riksens Ständers ostridiga rätt att sig deröfver utlåta, och icke ankomma blott på Kongliga .Maj:ts Nådiga välbehag att ensam deröfver besluta. I stöd af allt detta önskade jag, att den punkten i Projectet till Betänkandet blefve så ändrad,' att hos Kongl Majit i underdånighet gjordes dea hemställan, att Krono-Brännerierna i Stockholm, Götheborg ock Carlscrona, finge gå för Kronans räkning och icke till någon bortarreuderas.’!, Ut Supra. Ex Protocollo M. M. Rosbeck. Uu £:de B. Den 8 Juni.
S. D. Till Banko-Utskottet remitterades Herr Wallenbergs Motion N:o 208, angående upphörande af Manufaktur-diskonten, vid hvilken remiss afgifna yttranden åtfölja: och lärer Banko-Utskottet, för denna frågas behandling, icke underlåta att med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet sammanträda, i den mån sådant kan finnas erforderligt. S. D. Till Bevillnings-Utskoltet remitterades motioner, väckta: af Herr Hierta, N:o 109, angående förändringar uti nu gällande Bevillningsförordning; af Herr Holmqvist, N:o 130, med förslag att alla malmer inom riket, med undantag af jernmalm, må ifrån export-tull befrias; af Herr Boman, N:o 134, angående beskattning å hundkreatur, vid hvilken remiss afgifna yttranden åtfölja; af Herr Wrem, N:o 159, angående förändringar uti Kongl. Förordningen, angående vilkor för bränvins försäljning; och af Herr Bager, N:o 175, angående bestämmelser i afseende på rättighet att tillverka och distillera bränvin; S. D. Till Lag-Ulskottet remitterades motioner, väckta: af Herr Wahlbom, N:o 122, om tillägg uti 1 §, 1 Art., Handels-ordningen den 22 December 1846; af Herr Holmqvist, N:o 131, angående förändringar uti Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, om handelsböcker och handelsräkningar; 124 Prot.-Utdrag den 3 December 1859. af Herr Rydin, N:o 130, angående föreskrifter, i afseende på bokfordringars betalning; och af Herr Grenander, N:o 216, angående ett tillägg i 18 Kap. 1 § Ärfda Balken. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Herr Justitie-ombudsmannens Memorial den 27 sistlidne November, innefattande förslag till förändringar af 25 och 24 §§ uti Kongl.
Jag gick med ända till dörren, men då jag såg dem samlade därinne i sin kontorshåla, sju, åtta stycken kroknäsor med smilande munnar och hattarna på nacken, trodde jag mig inte om mer utan stannade utanför. Det var inte tio minuter, så kommer Annie rusande ut, hon var hvit som min krage här, herre, och hon ropar: Ge mig en revolver, jag vill skjuta honom ... Ah well, never mind jag gick in – och sköt dem gjorde jag inte – men jag fick deras eviga flin att för en gångs skull upphöra, det fick jag ... Ser ni syster min hade frågat honom Isaak, hufvudmannen: Hvad betalar ni i veckan? – Tre dollars – gode Gud, det räcker ju inte till anständig board – och allt annat sedan! Då skrattar den uslingen ... har ni sett judar skratta, herr Hultman? det är bara ett enda långt leende grin från panna till haka ... och så säger han listigt: Miss, ingen enda af våra flickor därute har mer än 3 eller 4 dollars i veckan, och tycker ni inte att de äro nätta och fina? jag ger er mitt ord på, att förtjänst inte ska fattas er – ni är en tillräckligt vacker flicka ... Det vågade han till en amerikansk flicka, herre förstår ni det! Det blef plötsligt så tyst i det stora rummet högt uppe mot skyn, att man kunde höra larmet från gatan djupt under – doft som hade hofvar och klackar tryckts mot halmtäckt sten. Helgonmålaren gick fram och åter, från den gamle kom det hväsande hotfullt: – Bränn dem – stick dem – åh vänta bara ... Något rörde sig i Tores innersta. – Åh ja, kan så tyckas, men det får väl vara frihet, när det ska kallas frihetslandet, det här, yttrade han högdraget, i invärtes feber. Som en blixt slog förmannens knutna, seniga hand ned på stolskarmen. – Frihet, frihet ... blå dunster – vi vill inte ha europeernas teoretiska frihet, herre, utan amerikansk frihet, inte frihet för gammal ruttenhet på ny mark, det är löslighet, herre – amerikanerna är det konservativaste folk i världen, för de ha något värdt att konservera.
När de kommo till Jesum, och sågo honom allaredo vara död, slogo de icke hans ben sönder; Utan en af krigsknektarna stack upp hans sido med ett spjut; och straxt gick ut blod och vatten. Och den detta såg, hafver det vittnat, och hans vittnesbörd är sant; och han vet, att han säger sant, på det I ock tro skolen. Och skedde detta, på det Skriften skulle fullbordas: I skolen intet ben sönderslå på honom. Och åter säger en annor Skrift: De skola se, i hvem de stungit hafva. Derefter bad Pilatum Joseph af Arimathia, som var Jesu Lärjunge, dock lönligen, för Judarnas rädslos skull, att han måtte taga Jesu lekamen; och Pilatus tillstadde det. Alltså kom han, och tog Jesu lekamen. Kom ock desslikes Nicodemus, som tillförene hade kommit till Jesum om nattena, och bar en blandning af myrrham och aloe, vid hundrade pund. Så togo de då Jesu lekamen, och svepte den i linkläder, med välluktande krydder, såsom Judarna pläga begrafva. Och var på det rummet, der han korsfast var, en örtagård, och i örtagården en ny graf, der ännu ingen hade varit uti lagd. Der lade de då Jesum, för Judarnas tillredelsedags skull, efter grafven var när. På den ena Sabbathen kom Maria Magdalena om morgonen, då ännu mörkt var, till grafvena, och såg stenen vara borto af grafvene. Då lopp hon, och kom till Simon Petrum, och till den andra Lärjungan, som Jesus älskade, och sade till dem: De hafva tagit Herran bort utaf grafvene, och vi vete icke hvart de hafva lagt honom. Då gick Petrus ut, och den andre Lärjungen, och kommo till grafvena. Både lupo de tillika; och den andre Lärjungen lopp före, snarare än Petrus, och kom först till grafvena. Och när han lutade sig ned, fick han se lakanen lagd; dock gick han icke in. Så kom då Simon Petrus efter honom, och gick in i grafvena, och såg lakanen lagd;
Jag vill gerna afstå från min begäran om den af mig ifrågaställde proposition till Ståndet, då jag finner skälen emot dess framställande vara grundade. Det var, jag medgifver det, mindre välbetänkt af mig; men det bör ursägtas mig, att jag ej i ögonblicket fann ett annat sätt, då hela saken så oförmodadt ifrågakomma, och jag ej visste att denna justering nu skulle inträffa. Det bör förlåtas mig, om jag trodde, att i en sådan församling som denna, den oformligheten ej skulle kunna inträffa, att delade tankar uppstodo i detta ämne, och att sålunda Herr von Hartmansdorffs befarade votering derom ej hos mig kom i fråga. Hvad jag på det högsta bestrider, är all slags förändring åf beskrifningen om det som verkligen här förelupit. Det vore högst olyckligt, om ett sådant förslag blef gillad t. • Jag anser visserligen, att stampningar icke böra få „ existera; men om de ägt rum en gång, och berättelsen derom i Protocollet skulle så förändras, skulle det låta, som om man hade laglig rätt, alt yttra sitt missnöje eller sitt bifall. Då skulle våra discussioner betydligen urarta; de skulle säkerligen i alla 384 Den 3o Mars e. no. vigtiga frågor omväxla med stampningar och bifallsskrik. De, som voro af olika åsigter, (eller som jag här för korthetens skull vill kalla) det ena Partiet, komme alltid att stampa emot det andras Talare. Jag anser derföre, att Protococollsföranden bör bestämdt upptaga allt, som säges och förefaller. Friherre Boije: Det är visserligen efter Svensk Lag hvarje Ledamots rätt, som talat till Protocollet, att få sine ord deruti införde, och således är jag alldeles af den tanka, att de värde Ledamöter, hvilka bestridt Talares rätighet att ändra yttranden, kunna hafva rätt; men om Ridderskapet och Adeln vill hafva ett yttradt oljud eller missnöje uttryckt i Protocollet på ett sätt, eller på ett annat, så har ingen rättighet att lägga hinder deremot.
Jag har likväl trott mig böra göra denna anmärkn., emedan jag vet att i fremmande länder med långt större anslagssummor och långt större materiel, än vi hafva i Sverige, en sådan redovisning låter sig göra till de allra minsta detaljer, så att man vet hvad hvarje fartyg med sina inventarier kosta ifrån det största till det minsta. För närvande finner jag visserligen, som sagdt är, att naturligtvis icke något vidare är härvid att göra, men jag tror att då det har blifvit anfördt att R. St:rs önskningar i förevande afseenden blifvit villfarne, vore äfven nödvändigt att, i händelse man i framtiden icke finnér dessa förhoppningar upfyllda, man då förbehåller sig rätt att återkomma till ämnet. R. o. Ad. fann ifrågavande § icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. § 42. Denna § uplästes på begäran af Gr. Mörner, Carl, som derefter upläste följande: StatsUtsk. har rätteligen ansett säkerhet och stadga i salpeternäringens bedrifvande utgöra det verksammaste medlet för näringens bedrifvande och derföre föreslagit att det nu gällande inlösningspriset måtte för en tidrymd af 10 år i underd:het begäras, — men för att vinna det dermed åsyftade ändamålet hade StatsUtsk., efter min öfvertygelse, bordt lika med Revisorerne och Komiterade för salpeter-ärenderna tillstyrka inlösningspriset till Sex R:dr inko. Orsaken till denna nödig ansedda prisförhöjning hafva så väl Ilrr Revisorer som bemälte Komiterade på ett tillfredsställande och ovedersägligt sätt ådagalagt; hvarjemte Komiterade serskildt anmält att genom denna prisförhöjning någon våda för salpeter-fondens bestånd ej upkommer, så länge densamma, utan nuvaride Statsanslag, 180,000 R:dr årligen, får oförryckt behålla 272 Ren 1 Februari e. ra. sina utestående, ännu räntefria, kapitalel’, samt några nya härifrån fonden medgifvas.
Det måste emedlertid erkännas, att en sådan förbindelse ofta kan för den skattdragande medföra betydlig förlust, enär han, som nödsakades vid en bestämd tidpunkt verkställa sin ränteliqvid i kontant, följaktligen icke blefve, såsom för närvarande räntetagaren, i tillfälle att lemna spanmålshandlaren kredit och med denne uppgöra öfverenskommelse på tid. Det af kommitterade åberopade förhållande, att under flera af de senare åren de skattskyldige utaf den kronan behållna räntespanmål, tionden och hästvakans-spanmål levererat minsta delen in natura, härrörde naturligtvis deraf, att de gällande afsättningspriserna öfverstigit markegångs-priserna hvilket kunnat ske just derigenom att försäljningen egt rum småningom. Annorlunda blefve dock förhållandet i händelse all räutespanmål måste inom en viss tid föras till marknaden. De skadliga följderna af räntans fixerande i penningar skulle i första rummet drabba de sädesrika landskapen, t. ex. Östergöthland, från hvilken provins omkring en sjettedel af all kronans behållna afradstionde och vakansspanmål utginge; hvadan ock vid föregångne riksmöten, och äfven under det nu pågående, Bondeståndets deputerade från sist nämnde landskap framburit allmogens protest emot förvandling till penningeskatt af de densamma åliggande preestationer. Beträffande grunden för den fixa penningeräntans bestämmande, så vore densamma helt och hållet godtycklig och förefunnes intet skäl, hvarföre berörde ränta skulle beräknas efter medelmarkegången för åren 1824—1845. Det vacklande och mindre rättvisa i denna bestämningsgrund ådagalades lätteligen genom jemförelse med förhållandena under andra tjuguåriga perioden. Om nemligen, i stället för åren 1824—1827, åren 1844 —1847 fått ingå i beräkningen, skulle räntan blifvit högre, men deremot lägre om, med uteslutande af året 1824, markegången för 1844 intagits i kalkylen.