Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande och då lagen i 3 kapitlet 6 § Slraffbalken innehölle det allmänna stadgande, att kroppsplikt, ådömd häktad qvinna, som är hafvande, ”må uppskjutas sex veckor efter det hon födt hafvor, ” deraf äfven måste följa, att uppskof längre tid, än den sålunda bestämda, icke borde äga rum, så vida ej fortfarande sjuklighet eller andra omständigheter dertill föranledde, och Kongl. Förordningen den 10 April 1810 angående mildring i straffet för lägrad qvinna och uppskof med bestraffningen för lägersmålsbrott, om än denna för specielt fall stiftade lag, utan erinran deremot, kunde tjena till efterrättelse äfven för andra falL, der sakfälld qvinna befunnes på fri fot, likväl destomindre borde tillämpas, när hon vore häktad, som sådant icke kunde förenas med lagens ofvan anförde allmänna bud, hvilket ostridigt afsett att förekomma den sakfälldas lidande genom uppskof med bestraffningens verkställighet en längre tid under fortfarande häkte, ville det synas, som Höckert, hvilken, enligt antekning i fånglistan for Augusti månad 1842, redan den 22 i samma månad framfödt barn, skulle hafva längre lid, än vederbort, i häktet fått afbida verkställighet af den henne ådömda bestraffning, derigenom henne tillskyndats otillbörligt lidande, samt Staten åbragts onödig kostnad medelst Höekerts underhåll. Ofver hvad sålunda blifvit anmärkt och uti aflåten skrifvelse den 20 Mars 1844 meddeladt, afgaf Konungens befallningshafvande i Malmöhus Län under den 18 derpåföljde
S. D. I anseende till gjorda anmärkningar återremitterades: 1:0 StatsUtskottets Utlåtande, i frågan om indragning af TalmansTafflarne; och a.' o Allmänna Besvärs och OeconomiaeUtskottets Betänkande om skyldighet för Götha CanalBolag, att besörja underhållandet af de vägstycken, hvilka tillhört sådana hemman, som genom Canal-anläggningen blifvit indragne m. tn. Fran Vällofl. BorgarjStdndet. S D. Föredrogs Hederv. BondeStåndets ProtocoilsUtdrag af den 19 sistlidne Januarii, med underrättelse, att Ståndet, vid föredragningen af LagUtskottets Betänkande, rörande väckt fråga om förbud för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att stadga vitén uti Oeconomise och Po - Prof. Utdrag d. a Febr. i S18 • 7$ Politie mål , beslutit, att om utfärdande af ett sådant förbud hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, uti hvilket beslut MedStånden blifvit inbjudne att sig förena; men som BorgareStåndet redan den 19 sisth Januarii för sin del bifallit LagUtskottets Betänkande, och nu icke fann skäl att i någon annan åtgärd ingå , så skulle de Bespect. MedStånden derom vördsamt och vänligen underrättas. S D. F örtdrogs och lades till Handlingarne ConstitutionsUtskotteis sedan den a 4 Januarii på bordet livi lande Utlåtande, i anledning af de från Vällofl BorgareStåndet och Hederv. BondeStåndet erhåiine Remisser af den Berättelse, Rik. sens Ständers tillförordnade Revisorer afletnnat efter granskningen af allmänna Magazinslnrättningens Styrelse och Förvaltning från och med år 1813 till och med år 1816; och vid hvilket Utlåtande
Bevillning s-Utskottet : l:o Nils Anderssons från Christianstads län motion, angående en reglering af gästgifveri-skjutsen, grundad på skjutsningens förenande med ordinarie brefoch paket-posten, jemte åtskillige förberedande åtgärder; 2:o Anders Pehrssons från Östergöthlands län motion, om post-skjutsens skiljande från gästgifveri-skjutsen; Prot.-Utdrag den 4 December 1856. 3:o Olaus Erikssons från Götheborgs och Bohus län motion, om förhöjning i skjutslegan för postföring; 4:o Nils Anderssons från Christianstads län motion, om förändring i post skjuts-legan; 5:o F. vice Talmannen Pehr Erikssons från ^Vermlands län motion, om ändring i stadgandena för lösbref och lösväskor vid postförsel i Wermland; 6:o Anders Janssons från Westmanlands län motion, om posternas fortskaflande medelst entreprenader; 7:o Erik Larssons från Wester-Norrlands län motion, om post-skjutsens ställande på entreprenad och förhöjning i legan; 8:o Anders Pehrssons från Nerikes län motion, angående förhöjning i post skjuts-legan; 9:o P. F. Mengels från Upsala län motion, om förhöjning i post-skjuts legan; 10:o Lars Rasmussons från Götheborgs och Bohus län motion, om förhöjning i post-skjuts-legan för postens forslande mellan Kongelf, Marstrand och Oroust; i l:o Sven Haraldssons från Blekinge län motion, uti hvilken flere Ståndets ledamöter instämt, om upphörande af krono-brefbärings-skyldigheten och dess öfvertagande af Postverket; 12:o Olof Olofssons i Slängserud af Wermlands län motion, derom, att nu gällande föreskrifter, rörande bränvins-tillverkning måtte intill nästa riksdag bibehållas jemte, i anledning af densamma hafde yttranden; 13:o Anders Janssons från Wermlands län motion, om ändring i Tull-lag stiftningen emellan Sverige och Norrige; 14:o Jöns Pehrssons från Blekinge län motion, om förtydligande af 19 § af gällande Bevillnings-Förordning; 15:o samme ledamots motion, om ändring i tiden för bränvins-tillverknings utöfvande; 16:o P. F. Mengels från Upsala län motion, om kontroll samt beskattning å utländska Brandförsäkrings-bolags verksamhet i Sverige, jemte deraf föranledda yttranden; 17:o Anders Bäckströms från Norrbottens län motion, uti hvilken Herrman Öbom från samma län instämt, angående post-skjutsen; 18:o Nils Nilssons från Nerikes län motion, om nedsättning i tullen å socker;. 19:o Olaus Erikssons från Götheborgs och Bohus län motion, uti hvilken Matts Pehrsson från Stockholms län instämt, om befrielse från kartering af certepartier, hvilka å utländsk ort afslutas i afseende å befraktning af varor från svensk hamn.
Om nu Fullm. i Banken icke hafva rättighet att tillse, huru föreskrifter verkställas vid Låuekont:n i Götheborg och Malmö, så skulle ju följden blifva den, att vid det största Lånekont. i riket handlade man efter en grund och vid de begge andra Lånekont:n efter en skiljagtig. Så har det äfven tillgått på ett af dessa ställen. Vid Lånekontm i Stockholm och Malmö, har man beräknat den högre räntan, på ett sätt, som icke iakttagits vid Lånekont. i Götheborg. När Revisionsberättelse och decharge inkommo från Revisorerne af sistnämnde Lånekont., samt Fullm. deraf förnummo, att man derstädes förfarit med ränleberäkningen annorlunda än vid de öfriga Kontoren, så vägrade Fullm. alt god känna denna, efter deras åsigt, oriktiga tydning. Vid granskningen af Fullm:s åtgärder har BankoUtsk. i sitt utlåt. § 20 sagt, att Fullmrs mening om den ifrågavar. ränleberäkningen var riktig. Följaktligen mäste den af Lånekont. i Götheborg antagna, varit oriktig, men icke destomindre, förklarar BankoUtsk. i förevar:de 8;de punkt, att, ehuru Lånekont. i Götheborg förfarit oriktigt, borde Fullm. hafva i sin helhet godkänt den för Direkt, utfärdade decharge, d. v. s. att Fullm. skulle hafva gillat det orätta. Hvarföre? Jo! emedan Revisorerne böra anses ofelbara. Skulle denna mening godkännas af R. St., hvilket jag åtminstone vill bestrida, så borde man icke bibehålla den nuvar. ordalydelsen af 5 punkten i instruktionen för Revisorerne af Lånekontm i Götheborg och Malmö, utan då skulle Fullm. i Banken betagas rättigheten, att godkänna eller underkänna den decharge, som lemnäs Lånekontm i Götheborg och Malmö. Men så länge någon förändring härutinnan icke skett, måtte Fullm:s åtgärd ali vägra fullständig decharge hafva varit riktig. Derest man vill frånkänna dem denna rättighet, så är punkten i instruktionen utan all betydelse, eller rättare han innebär en sjelfmolsägelse.
Sedan det remitterade förslaget bestämt dels uti § 310, att tvist emellan delegare i fartyg skulle gå lill den domstol, hvarunder hufvud-redaren Ivder och samma lag gälla der den, som å fartyg förer eller fört befäl, ville söka redare på grund af den befattning han innehar eller innehaft: att redare egde söka befälhafvare, der den sednare vore boende, samt att tvist emellan delegare i fartyg eller emellan dem och befälhafvaren i fråga om dennis tilleller afsättning, skulle upptagas vid Rådstugurätten i den stad, der hufvud-iedaren bor, eller, i händelse han bor å landet, af Rådstugurätten i närmaste stad, dels ock uti sista morn. af § 311, att om de största delegarne i ett fartyg bafva lika stora delar i detsamma, skall tvisten, allt efter målets beskaffenhet, anhängiggöras vid den landseller stadsdomstol, hvarunder någon af dem lyder eller som är närmast hans boningsort; så stadgar § 312, att vid sistnämnda domstol eller domstolen i stad skola så väl redare som befälhafvare af nunnan instämmas i mål, som efter denna lag af dömas»; hvarjemte sistnämnda § innehåller, alt befälhafvare må sökas vid Rådstufvurätt i den stad, »der fartyget bcfinnes eller der han anträffas eller som är närmast den ort, der den ä landet belägen är.» Vidare stadgas uti § 31S, att i tvist om fartygs byggande sökes Rådstufvurätt i den stad, der byggandet blifvit verkstäldt, eller, der sådant å landet skett, i närmaste stad, och uti § 316, att tvist om redovisning för bergadt skeppsfynd och strandvrak samt om bergarelön, tillhörer Rådstufvurätt i stad inom det tullkammardistrikt, der bergniugen skett eller angifven är.
Ståndet antog, till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, förslagen till förändringar af 19 och 11 §§, Regerings-Forinen; hvaremot Memorialet, i hvad det rörer 88 §. samma Grundlag, återremitterades på grund af en, såsom Ståndets gemensamma tanka, förklarad anmärkning; N:o 51, med förslag till ändringar t Tryckfrihets-Förordningen och till ny redac^ tion af samma Grundlag, återremitterades, på grund af anmärk.' »ingar, såsom Ståndets gemensamma tankar förklarade. Från Hedervärda BondeStåndet, S, D. Vid skedd föredragning fann Bonde-Ståndet för godt att antaga Välloflige Borgare-Ståndets, denna dag, gjorda inbjudning, Prat. Utdrag den a5 Octoher 1819. J79 att Rikets Ständer, i en underdånig Lyck» Önsknings-adress, inför Kongl. Maj:t tolka de« ras lifliga glädje öfver Kongl. Maj:ts lyckliga återställande till helsan ; och skulle Expeditions-Utskottet anmodas att den underdåniga Adressen uppsätta. S. D. Till Statssamt Allmänna Bésvärsoch Oeconomie-Utskotten öfverlemnades Tufve Larssons från Christianstads Län, Ola Jeppssons från Blekinge Län och Juhan Ericssons från Stora Kopparbergs Län denna dag ingifna skriftliga anföranden, I anledning af nämnde Utskotts, den 16 i denna månad, återremitterade Utlåtande, N:o 72, i grund af Kongl. Maj:ts aflåtna Nådiga Proposition om den så kallade Mutes»Passevolancen för de indelta Regementena samt flere i detta äm« ne väckta enskilda motioner, S. D.
Hon svarar icke, och ögonen äro nedslagna, men den böljande barmen vittnar om hennes sinnes uppror. Det kommer öfver honom en jagande ångest. Nu står allt på spel – nej, nu är allt förloradt, om han icke kan stryka bort intrycket af denna förhastade bekännelse. Och han börjar tala med feberaktig ifver: – Envåldsmakten är mogen att falla i en kvinnas hand, och ni kan bli ert lands och ert folks välgörarinna. Här är mycket, som behöfver förändras och förbättras, innan lyckan och välståndet bli bofasta i Danmark. Tiden är inne att göra godt i stort, om man har klokhet, energi och kvinnligt behag. Ni har behaget, jag tror mig äga energien, och tillsammans ha vi klokheten. Ännu förråder ingenting i hennes ansikte, att hennes sinnes uppror lagt sig. – Jag har redan sagt er – fortsätter han – att kungen är mycket förändrad. Han har blifvit mera intresserad af det allmänna bästa, och han har fått håg för att uträtta någonting. Men han är alltjämt svag i viljan, han behöfver stöd af någon, som han hyser förtroende till, och med hvilken han lefver i intimitet med ett ord, han har behof af en kvinnas ömhet och ingenting mer. Sådant förhållandet nu en gång är, kan drottningen icke fylla den platsen. Ni skulle kunna det, om ni ville bringa ert folks lycka offret af er personliga antipati. Han har talat sig varm och fortsätter: – Det är ett stort ansvar och en svår uppgift – men kommande tider skola välsigna oss, om vi lyckas och skulle icke det goda, som ni får tillfälle att utföra, fresta er? – Tänk på detta fattiga lilla land, där större delen af befolkningen lefver i slafveri, nedtryckt af oerhörda skatter, i okunnighet och elände. Med en vink af er lilla hand lyfter ni oket från folkets skuldror, lindrar ni fattigdomen och sprider upplysning i de mörka djupen. Det behöfs blott ett penndrag af monarken för att frigöra tanken och det tryckta ordet, omskapa rättskipningen – belöna förtjänsten och å, hur mycken uselhet är här icke att bekämpa – i administrationen – i politiken – i det offentliga och det enskilda
Be tänk an tiel». flyta, och icke med särskilda vilkor äro Beviljade; innefattar af sådan orsak det vid inbetalningen verkslälde afdraget af upplupen ränta endast en obestridlig quittning af gäld emot gäld, hvarvid någon olaglighet, genom beräkning af ränta på ränta, så mycket mindre kan vara begången, som i stället för att ränteliqviden enligt föreskrift i Bolagsreglörne bordt ske med Contant hvarje år, den, efter Bolagets egna frivilliga beslut, blott skett hvart annat, vid de af Rikets Ständer sjelfve faststäide inbetalnings-terminer; Af hvilken anledning ock detta förfarande vid alla revisioner af Bolagets räkenskaper, deruti Bankens ombud alltid deltagit, äfvensom vid de granskningar af Banco-Administratioilen, hvilka af Rikets Ständers BancoUtskott och Revisorer blifvit verkslälde, lemnats ulan anmärkning. Men å andra sidan deremot finnas icke sedan den sisla inbetalningen å tecknade Actie-Capitalet egt rum, någre andre Bolagets egne, det vill säga, det samma utan vilkor tillhörige, medel, än allenast behållna inkomsten af Canalens verkeligen till fullt begagnande färdige del; Och Utskotten hvilka icke funnit anledning frångå det på förut uppgifne skäl tillstyrkte afslaget å den nya förmån, sorn till minskning af det allmännas, derunder i visst afseende beroende Stat6-Utskottets Betänkanden. 109 rätt skulle Bolaget, genom medgifvande af förökad Actieinsättning, medelst räntans fortsatta quitlning, beredas; hafva äfven, på sätt deras förra Betänkande innehåller, funnit Bolaget berättigadt, att njuta utdelning af denna inkomst.
Grefve von Platen; Jag får härvid blott anmärka , att om man skulle antaga deri grund, att hela företaget är byggdt derpå, att Bolaget skulle utföra det, så måste man ock antaga, att det skulle ske med i,600,000 Riksdaler, efter sorn det var denna grund, som blef Bolaget förelaggd, aj af Directionen, ej af någon Bolagsman utan af Lagstiftningen; ty denna summa af j ,600,000 R:dr var uppgjord »809 i Junii månad, såsom en provisorisk beräkning, och det var såsom sådan deri blef öfverlemnad till Lagstiftningen af Kongl# Maj t i dess Nådiga Proposition. Allmänheten emottog förslaget i början af år 181 o, men Bolaget blef ej organiseradt förr än i Maji 18 IQ, utan att någonsin känna en enda punkt af Canaleti; utan att känna större delen af Bolagsmännen, och utan att i sin Direction hafva någon, som kunde göras ansvarig för beräkningens rigtighet. När det nu är bevist, att Bolaget utan qvittning af räntan bidragit med I,8oO,oco R:dr, så är redan den första förslagssumman öfverskriden med 2oo,OOo R:dr och således intet att säga om Bolaget, som ej har uppgjort eller kunnat uppgöra förslagöt. Jag får så? J)en 15 Oclober e. m. ledes anhålla om Proposition, att om Bolaget ytterligare tecknar sig för 20 procent, ilet roå enligt previlegierne få godtgöra sig 5 procents ränta. Herr af Uhr-: Jag hade förut trott, och de fleste af Riddersfcapet och Adeln med mig, att det var Bolaget, Directionen eller Grefve von Platen, sorn föranstaltat om kostnadsförslaget, och öfveriernnat det till Lagstiftningen; men sedan jag nu hör, att det var Lagstiftningen, som öfverlemnade det till Bolaget, så finner jag för rein del inom mig en ny anledning att tro, att hvad Herr von Hohenhausen anfort om slughet, ej, varit utan all anledniug.
För att utöfva ett slags befäl öfver dem, bör han åtminstone vara dem jemnlik i rang, hvarjemte billigt synes att han lika med andre officerare må erhålla den ersättning i grad, lön och pension, som tjensteålder gifver. 1 öfverensstämmelse med dessa åsigter få kommitterade i underdånighet föreslå: 135 1) att regementsstallmästare må af Kongl. Majit utnämnas, uppå chefens afgifna underdåniga förslag. 2) att regements-stallmästaren, vid tjenstens tillträdande, erhåller lika lön och tillförsäkras samma pension som underlöjtnant samt derefter, samtidigt med den näst före honom i tur vid regementet varande officer, uppgår i lön och pensionsrätt graderna igenom intill likhet med andre ryttmästare; dock att icke i hans lön inbegripes högre hästoch furage-medel samt kavalleri-tillägg, än dem som åt underlöjtnant bestås. Kavalleriets sqvadrons-stat upptager 1 ryttmästare, 2 subaltern-officerarc samt 4 underofficerare, af hvilka dock en är afsedd hufvudsakligen för sqvadronens ekonomi. Att denna stat är svag synes klart vid jemförelsen med de utländska kavalleriernas sqvadrons-stater, der man öfver allt finner 5 till 6 officerare på sqvadron och ett betydligt större antal underofficerare. Väl är det sannt, att dessa sqvadroner, såsom formerade på 4 troppar, fordra en troppbefälhafvare mera än de svenska, men äfven om detta iakttages, blifver dock skillnaden i befäls-styrka betydlig och gifver åt de förre möjligheten af en reserv, som den svenska sqvadronen alldeles saknar. Detta missförhållande framstår ännu mera, då man bemärker att alla utländska kavalleri-regementen (bataljoner) ega en till två depot-sqvadroner, försedde med allt det befäl och manskap de behöfva, under det att den svenska bataljonen för samma behof endast har en ryttmästare och två subalterner — några blott 4 subalterner — men ingen underofficer.
Att tvänne kontrasignanter funnos, kunde ej heller väcka något tvifvelsmål om deras egenskap, enär ett sådant förhållande icke förbjudes i Grundlagen och, vid ifrågavarande tillfälle, äfven syntes med ärendets serskilda beskaffenhet väl förenligt. Dessa betraktelser erbjuda sig sjelfmanade vid skärskådan af Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga skrifvelse, med kännedom tillika om den helgd, Grundlagarne velat åt hvarje sådan handling förvara; och deras vigt förminskas visserligen icke genom Herr Presidentens föregifvande, huruledes hans underskrift skall hafva tillkommit, ett föregifvande, som dessutom är alldeles obestyrkt, af ingen anledning göres sannolikt, men af alla förekomna omständigheter motsäges samt följaktligen ej synes förtjena något afseende. Enahanda föregifvande skulle äfven kunna begagnas vid hvarje annat tillfälle, då någon ansvarig embetsman kontrasignerat en under Konungens höga namn utfärdad handling; men det måtte ej vara på sådant sätt, som den konstitutionela ansvarigheten upphör. Förgäfves lärer således Herr Presidenten hafva invändt, att underskriften icke gafs af honom i egenskap af Statssekreterare; ty om än detta ärende icke direkt tillhörde hans embetsbefattning, kunde ändock detsamma» beredning och expedition hafva blifvit åt Herr Presidenten uppdragna, och hans ansvarighet för denna åtgärd qvarstod icke destomindre oförminskad. Om sjelfva åtgärden innefattade ofvannämnde handling det enda allmänt tillgängliga beviset, som emedlertid nogsamt vittnade, att Herr Presidentens underskrift hade håde formen och beskaffenheten af en vanlig kontrasignation. Hvad de inför Konungen i StatsRådet eller angående ministeriella mål förda Protokoll om detta ärende kunde innehålla, var deremot obekant.
Eller på prinsessan af Würtemberg, som redan visade sin kärlighet genom att fria till ers majestäts högstsalige herr fader och som är klen i bröstet. Hosta inte i brudvigseln! Eller på furstinnan af Mecklenburg-Grabow som med mor sin också lär speta upp i resvagnen. Eller på den preussiska prinsessan, som bara är två aldrig så små sockergrynsår äldre, eller danska prinsessan, tuttelutteliten gullfågel och skär, som bara är fem små rosentäcka år äldre. Allihop hålla de ju på att fria och uppfiffa och försköna sina konterfej, ty deras älskog gör dem svåra kval. Konungen blef brydd och svarade: – Har jag inte alltid sagt, att före det fyrtionde året behöfver väl inte en man tänka på giftas! Då hertigen märkte hans förlägenhet, blinkade han åt pagen från härberget och stötte på nytt i golfvet. – Nåväl. De svenskes majestät vill icke dela sin gloire och sina undersåtars kärlek med andra än mannamodet och glädjen. Snus på perukerna! Vore jag de svenskes förste, skulle jag därför vettskrämma gubbarna genom att också befalla de vackraste jungfrurna och slinkorna till mina gillen. Potztausend! De skulle sitta framför oss i sadeln och vara med tills hanen gol tredje resan. Nej, om jag kan tala längre! Sätt knät mot bänkgaflarna! Hej! Banka och bräck, knacka och knäck! Stampa i golfvet! Herr Gott, bringen Sie Wasser! Kungen är sjuk. Wasser oder Wein, nur Wein! – Wein! Konungen hade bleknat af och tog sig om pannan. Det gjorde honom ingenting, att de andra voro rödflammiga och vacklade. I grunden älskade han kanske ingen af dem till hjärtat. Hvad betydde det, om de kallade hvarandra druckna, men aldrig skulle något sådant få sägas om honom, den af Gud utkorade. – Det kan vara nog nu, gossar! – sade han och försökte sticka pliten i skidan, men då märkte han, att han hade tappat denna. Därför stack han i stället helt lugnt vapnet tvärs genom rockskörtet och gick med bestämda steg mot dörren.
Vid sådant förhållande och då den betalningsskyldighet, som friherre Hamilton genom sin serskilda förbindelse sig iklädt, vore villkorlig och förutsatte, att Rikets Ständers revisorer skulle förklara, att auktionsbeloppet för de föryttrade trymåerne borde Riksgäldskontoret godtgöras, men revisorerne deremot yttrat, att detta ärende innefattade en tvistefråga, som hvarken borde eller kunde tillhöra deras yttrande, hvadan ej heller, på grund af denna förbindelse, något lagligen gällande anspråk kunde af Riksgäldskontoret väckas, ansåge ombudsmannen alls inga lagliga grunder och anledningar förefinnas för den af revisorerne ifrågasatta rättegångs anställande och utförande. Med hänsigt till hvad Riksgäldskontorets ombudsman yttrat, hafva fullmäktige förklarat, det de funno betänkligt att göra meranämnde ersättningsfråga till föremål för en rättegång, hvilken tilläfventyrs icke komme att slutas till Kontorets fördel. Men som fullmäktige dock ej, tvertemot revisorernes uttalade åsigt, ville låta samma fråga helt och hållet förfalla, så hafva fullmäktige till Stats-utskottets granskning och bedömande öfverlemnat handlingarne rörande detta mål, hvarvid fullmäktige tillika anmält, att fullmäktige, som ännu hade i sitt förvar friherre Hamiltons ofvan omför mälde förbindelse, i afvaktan å Utskottets yttrande härom, uppskjutit meddela sitt beslut, huruvida Riksgäldskontorets ersättningsanspråk uti ifrågavarande hänseende skall underställas vederbörande domstols pröfning och afgörande, eller icke. För att kunna meddela sitt yttrande härom, bar Utkottet genomgått alla detta ärende rörande handlingar samt tagit noga kännedom om allt hvad under detsammas behandling förekommit; hvarvid Utskottet, i betraktande af de omständigheter och förhållanden, ombudsmannen anfört, ansett sig icke kunna tillstyrka, att rättegång numera anställes för att tillvinna Riksgäldskontoret den yrkade, men af vederbörande bestridde, godtgörelse för oftanärnnde trymåers försäljningssumma. Utskottet, som icke funnit någon anledning till anmärkning emot fullmäktiges tillgörande i afseende på denna ersättningsfråga, får alltså hemställa, att densamma må förfalla. Angående den i f. d. Riddcrstolpes/ca huset befintliga inteckning.