Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I början var det vissa miner och rörelser hos honom, som hon ständigt såg. Han hade ett sätt, när han satt och såg i räkenskaperna, att stryka upp sina mustascher med tummen och pekfingret, en mustasch åt hvar sida, som Nina så ofta mindes, hon visste icke alls hvarför, — och så hade han ett eget sätt att röka sin cigarr. Han såg efter röken med ett så underligt uttrycksfullt ansigte, som om de fina blå ringarna och strimmorna innehölle sällsamma och fängslande bilder, och så såg han ibland så tankfull och allvarlig ut, när han såg på cigarren, som han höll mellan fingrarna på sin vackra, venstra hand. Nina skrattade åt sig sjelf! Det var ju komiskt att fördjupa sig i att tänka på, hur en herre rökte cigarr eller strök sina mustascher, och i alla fall kunde hon icke låta bli att tänka derpå. Hon tyckte om hans stämma, en melodisk, kraftig stämma, men som sällan talade högt. Hon kom i håg hans ögonbryn. Det ena var klufvet och var ännu svartare ett stycke från näsan. Hans ögon var hon nästan rädd för. Hon hade en känsla af, att de sågo allt, och ofta tyckte hon, att de sade henne sådana vänliga saker. När han kom oväntadt, gjorde det samma intryck på henne, som när det plötsligt kommer några varma solstrålar på en regndag. Hon saknade honom, när han icke kom, och tänkte på allt hvad de hade talat om. Han var klok! Kanske icke klokare än många andra, men han tänkte så snabbt och precist, och han hade icke, gudskelof, några af dessa rent verldsliga begrepp, som se bort från allt annat än personlig fördel; dessa ohyggliga beräkningar, som hon kände allt för väl. Han hade hjerta för de fattiga; han förstod henne, när hon ville vara skonsam och behålla till och med mycket medelmåttiga arbetare af omtanke för deras existens. Hon tyckte mer och mer om honom, och som alltid hos henne blandade sig snart ganska mycket beundran deri. Hon gjorde honom bättre, klokare, mera begåfvad än han i verkligheten var; älskvärdare kunde hon knappt göra honom, ty han var ofantligt älskvärd och intagande mot alla som han tyckte om. Och så tyckte hon, att det var något hos honom, som påminde henne om hennes far.
Jag kan icke sträcka min ar tighet så långt, att jag medgifver, att jag gjort mig skyldig till ett förbiseende, då jag tillåtit mig att yttra mig om sjelfva frågans beskaffenhet eller giltigheten af Utskits tillgörande, hvartill jag funnit så mycket mera skål som det i det föredragna mom:t heter »men, om denna hem - Den 17 Juni. ställan icke vinner bifall, lärer denna fråga böra afgöras genom omröstning i förstärkt Banko-Utsk., för hvilket ändamål Utskrt får föreslå en så lydande voteringspropos.» Det är just härom som jag i sammanhang med sjelfva frågan tillåtit att yttra mig, och jag anser mig derigenom ingalunda hafva öfverskridit formen. Hvad angår sjelfva saken, så tillåter jag mig att erinra, att den siste värde talaren förra gången grundade hela sin motivering egentligen på den förutsättning, att saken skulle hafva skäl för sig derföre, att R. St:r till kommunerna öfverlåtit en del af sin beskattningsrätt. Det må så vara, att R. St:r gjort det, och framtiden må visa, om det varit nyttigt, men samma förhållande eger ju rum med af kommunalstämma ålagda skatter. De äro äldre än kommunalförfattningen, men ingen har tänkt på att draga de af socknen ålagda skatter under Bevilln.-Utsk:ts pröfning. Jag fortfar i min anhållan om afslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels att R. o. Ad., med frånträdande af förut fattadt beslut, skulle antaga Utsk:ts ifrågav:de inbjudning, dels ock att det förra beslutet måtte vidhållas samt inbjudningen läggas till handlingarne; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på det förra beslutets frånträdande och inbjudningens antagande, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på det förut fattade beslutets vidblifvande samt inbjudningens läggande till handlingarne, hvilken propos. med ja besvarades. Utsk:ts nederst å sid. 2 och öfverst å sid. 3 afgifna förslag till voteringspropos. Frih. af Ugglas:
Då denna, emot tackoch barlast-jern lägre tullsats skulle kunna föranleda dertill alt, om tackoch barlast-jern blifver medgifvet lill utförsel, emot nu föreslagna högre tull-sats, tackjernet vid hyttorne nedgjöts till form af t. ex. kulor, eller de s. k. lackjerns-gösarne krossades, för alt åstadkomma jernskrot, gjutet, och man såmedelst lyckades att få utföra dessa sorter emot en lindrigare lull; så får jag, till förekommande af detta författningens kringgående, vördsamt föreslå, att de här ofvan uppräknade artiklarne må blifva vid sina nu gällande tull-satser bibehållna, eller 2 R:dr pr skeppund st. vigt. 8:o. Lumpor hafva blifvit ifrån utförsels-tull befriade. Vid jemförelsen emellan de qvanliteter häraf, som under året 1852 blifvit inoch utförde, yisar sig att införseln öfverskjuter med 1,715 lispund. Häraf återigen den slutsats, alt varan icke står att erhålla i tillräcklig mängd inom landet för de i gång varande pappersbruken. Utaf Kongl. Kommers-kollegii underdåniga berättelse om Sveriges utrikes handel och sjöfart för nyssnämnde år inhemtas, alt af artikeln Papper, alla slag, blifvit utfördt ej mindre än 351,690 skålp., eller 17,584 lisp. Då den in hemska tillverkningen, hvartill lumpor utgöra råvaran, är i tillfälle att konkurrera med den utländska; så vill det synas mig såsom den ock vore berättigad att erhålla sin råvara inom landet, i stället för att se den, utan afgift till staten, gå till utlandet. Jag får derföre vördsamt föreslå, att den utförsels-tull, som hitintills varit pålagd Lumpor, fortfarande må bibehållas. 9:o. Trädvaror. De flesta, under denna hufvudrubrik förekommande artiklar, alltför många all i en reservation särskildt omförmälas och motiveras, hafva blifvit föreslagna till tullfri utförsel. Det är vsiserligen en sanning, att den lågt bestämda utförsels-lull-afgiften icke är någon hufvudsaklig inkomstkälla för staten, och att exportören således skulle kunna befrias ifrån denna utgift.
Men att omtankan fordrar också, att vid denna, som andra beräkningar, ej lata alltsammans bestå i ziffran, utan äfven något i möjligheten att verkställa; att det således icke är allenast med hänsigt till folkmängd, utan äfven till osconomiska förhållanden, som Sveriges Bevärings-System bör tagas i betraktande; att, ehuru nyttigt det är, att vid inträffande krig en hvar vet sin plats i fråga om försvar, är det likväl icke nödigt att öfvergå till ytterligheter i fråga om detta system; att Sverige hittills iakttagit en medelväg; att denna mitta, som bestämmer, hvilka krafter man vid ett infallande krig med säkerhet bör påräkna, icke kan öfverskridas utan pä bekostnad af folkets trefnad i fred; att förslaget om Beväringsskyldighetens utsträckande, så långt friherren föreslagit, äfven möter andra hinder än de financiela; att af dessa i främsta rummet sig framställer den förlägenhet, hvari Jordbruk och Näringar skulle försättas derigenom, att en så betydlig del af, till större delen, arbetande medlemmar rycktes från deras vanliga yrken och sysslosättningar, hvilken förlägenhet skulle uti många olika former inverka på hvarje individ; och att följderne deraf vore svåra om ej omöjliga att förutsäga; 4:0 att Beväritigens korta öfningstid icke fullkomligt uppfyller sitt ändamål, deruti instämmer Grefven med Motionairen. Men den har likväl, långt ifråg att blott kunna anses Statssamt Oec.-TJtsk. ZJtl. N:o 84. sorn en lek med geväret, medfört den hufvudsakliga och lyckliga verkan, att ali farhåga för militair-tjenstgöring blifvit derigenom undanröjd och derjemte hos ungdomen lifvat en krigisk anda.
Kammarrätten granskade för båda revisionsåren ulan anmärkning, upptaga i Debet. år 1*48. år 1840. Balans från föregående arel: Balans till påföljande året: Kontant behållning - — 2: 8. 11. Förskotter - 933: 16. Till någon erinran af Revisorerne hafva dessa räkenskaper icke gifvit anledning. Alvittringen i Stora Kopparbergs län. För hvartdera af åren 1848 och 1849 äro 2:ne särskilda redogörelser upprättade, den ena öfver de åt Österdalarne och den andra öfver de åt Malungs och Lima socknar anslagna storskiftesoch afvittrings-medel, äfvensom för ar 1849 en särskild redogörelse öfver de åt Svärdsjö socken anslagna dylika medel; och hafva dessa räkenskaper blifvit i Kongl. Kammarrätten granskade, för år 1848 utan och för år 1849 med anmärkningar. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. år 18-48. år 18-49. Balans frän föregående aret: — Uppbörd: Af anslaget för skiften och afvittringar, uti Österdalarne t 10,000: 10,000: Transport: 10,000 10,000: Transport: 10,000: 10,000: uti Malungs och Lima socknar — 6,000: 6,000: — Credit. Utgifter: „ Malungs och Lima socknar 4,387: 24. — 6,070: „ Svärdsjö socken 3,168: 16. — Arfvode för jordeboksarbete 400: 400: Respenningar - 304: 37. 9. Balans till påföljande äret: — Någon anmärkning härvid har från Revisorernes sida icke förekommit. Kongl. Landtbruks-akademien. Räkenskaperna, hvilka icke undergå granskning i Kongl. Kammarrätten, hafva ej till någon anmärkning från Revisorernes sida föranledt. De utvisa följande förhållande: Debet. år 1§4S< år 1849, Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande året: Utgifter:
Porthan redan blifvit depraverad af sin nya värdighet, säkert är att då löjtnanten skyndade efter sin dam, som hunnit några steg före, och fru Kruse böjde sig ner efter ett frestande moget smultron vid vägkanten, mumlade han småleende: »tre dagars betänketid, men inte blir det nej». Det hörde fru Kruse emellertid inte. Klas måtte ej ha varit obeveklig, ty fru Kruse gick in i direktionen och var snart själen däri. Fru Holm röstade med fru Kruse och de unga flickorna sade ja och amen till allt, löjtnanten gick ärenden och kurtiserade fröken Åkerstedt, kapten Stålfelt satt som ordförande och doktor Porthan brydde sig ej om att utveckla någon egen mening utan studerade direktionsmedlemmarne och smålog allt som oftast lite ironiskt. Det rådde som sagdt en sådan rörande enighet, att badortsmalisen påstod, att kapten Stålfelt, som var en stor spjufver, en gång, antingen af distraktion eller pojkaktighet sagt: »fru Kruse har beslutat», i stället för »direktionen har beslutat», men människor kunna ju alltid hitta på något, när de vilja vara elaka. Allt hade, som sagdt, gått utmärkt de första fjorton dagarna, man hade haft kafferep, danstillställningar, utflykter till lands och vatten, allt väl arrangeradt och lyckadt. Men nu började hotande moln uppstiga vid horisonten och de antogo mer och mer bestämd form. För det första började doktor Porthan att slå för lilla Segersköld, visserligen ej alltför uppenbart, men ändå tillräckligt för att det skulle kunna fullkomligt ignoreras. Det hände nu ofta, att han skolkade från läsningen vid eremitgrottan för att segla med Elsa Segerskölds båtlag. Hvad särskildt direktionen angår, så hade fru Holm vid sista sammanträdet opponerat sig mot fru Kruses förslag, ja, hon hade till och med vågat sig fram med ett eget. Fru Holm hade proponerat en folkfest i parken för att fira kungens ankomst under det fru Kruses förslag gick ut på en soirée med tablåer och musik inne i salongen. Diskussionen blef särdeles liflig. De unga flickorna visste ej, hur de skulle bära sig åt för att ej stöta på patrull och sutto tysta och halft förskrämda. Emellertid hade lilla
Denna tillökning i Brännvinstillverkning ager rum hufvud sakligen hos Allmogen, som de sednare åren börjat anskaffa s, g mera.konstig redskap, såsom pistoriska, reelificatorer, klarhattar, mask värmare m. fl., förr endast ägdes af Ståndspersoner och större jordbrukare. Haiigenom har na tillverkning jemväl hos Allmogen börjat sträcka sig utöfver husbehof och t» — 7 — saknar icke exempel derpå, att den under vintren drevits till deri höjd, att vid våren och sommaren, brist uppstått å Spannemål och Potatoes till föda samt då måst köpas. Ätt brännvins-bi änningen derföre fordrar inskränkning, torde vara uppenbart, synnerligen sedanr dess förut ansedda oundgänglighet flör Ladugårds-skötseln börjat betviflas. Sädesproductionen inom Länet är i vanliga och goda år mer än tillräcklig; och ehuru en del jordbrukare årligen behöfva köpa någon säd, kulina dock betydliga Spann måls-partier från sädesbygden säljas y äfven utom Länet, Oagtadt Spannmålsprisen de sednare åren icke varit lägre, utan oftast högre än i flere andra orter, kunna de likväl icke sagås hafva varit särdeles förmånliga för jordbrukaren, örn man med dem jemför prisen å de nödVändighets-artiklar han måste inköpa. Medel-markegångs-prisen hafva under de fem år, för hvilka denna berättelse afgifves, utgjort för Råg 7 R:dr 25 sk. 4 rst, för Korn 4 R;dr 36 sk. 10 rst. och för Hafra 2 R;dr 42 sk. 8 rst. Banco; dock hafva de årligen något understigit de gångbara. Boskapsskötseln bedrifves, med undantag å slättbygden, der brist på betesmark den försvårar, i bela Länet till husbehof och på vissa trakter till den höjd, alt kreatur kunna försäljas. Den kan sägas vara något i tilltagande.
Afa/.ts ^VäciiAa l^roxoritron, klio 2/. ett iiuilt .^lvejspuncl stZn^m sin» Ixlo8te,8 ool» ett lirell, 8kepj,und 8tÄ»Aern fiLit 8t^eru8uud8 brulc, mä dllÄluH. till dettu ,»?,> liörunde I»3iidImZ3r vurdu till liiliet.8 5trinde»8 8tut8- ^t8><ott 8t>i'8liil<It ösverleinnude. Koii^I. lVluj:t s«i,I>Iiiver Kllik>t8 8t3iideimed «II Kon^l. Md oo!» V»»- N08t 8tud8e vul bevk^e». Dutum ut 8Uj»u. 0 8 v 4 L ^ a/ /^otoco/Zer ö/ver' /ian^/ö^va^-^ventlen, rn/ö> //anr Mr/:t/sonnnAen r ck ^too^o/E Äott clsn ! V u i v u» u n d 6: Derr ^»»Iieire 8t3t8-käden: js> ilierre >5kaÄ von //o/^re/n. A/nnt/rs vol» lillien e /sov»/» 8t3t8-Rudot ool» ('liesen för D3ndtföi8V3r8-Dep8rte»nentet t',il»erre ^oE/n föredrog i undeiduni^liet: 3:o. KliZ8- ool» Kummur-OoIIeAiernss underdäniAU Hlcnsveke uk don 10 8»8t - Lon-l.
Siden-Armöres, Monopols, Cristalllques, Molre antique, Duchesse, Prlncesse, M o s c o v l t e, Marcelllnes, siden till tacken o c h flaggor m. m. portooch tullfritt till h e m m e t. — Dubbelt p o r t o till Schweitz. G. HENNEBERGS SIDEN-FABRIK, ZURION. (K. &amp; K. HofleverantSr.) Grefve Heinrich I I af Reuss-Greiz, f. 1696, f 1722; o c h Sofie Charlotte v o n Bothmar. af Thurn u n d Taxis, f. 1706, f 1756. Markgrefve Friedrich W i l h. af BranI &amp; 2. Jean Bernadotte, b o r g a r e o c h husägare denburg-Schwedt, f. 1700, f 1771, o c h prinsessan i Pau; Marie Bertrandot du Grangé, gifta i Pau 1671. Sofie af Preussen, f. 1719, j 1765. Jacques Pucheu-Laplace o c h Francoise 53 &amp; 54. - Hertig Karl I af Braunschweig, f. 1713, Labasseur — bosatta i Pau. f 1780, o c h prinsessan Filippine af Preussen, f. 1716, 5 [&amp; 6]. Hertig Ernst Friedrich I af Sachsend. ä. — landtfolk i Sireix (Béarn). Hildburghausen, o c h grefvinnan Karoline af Erbach. Jacques Clary, k ö p m a n i Marseille, född 59 &amp; 60. Hertig Ernst August af Sacbsen-Weiomkr. 1680, f 1722; Catherine B a r r o s. mar, f. 1688, f 1748, o c h markgrefvinnan Sofie af I I &amp; 12.
S. D. Constitudons-Utskottets, i Memorial, N:o 21 , sorn den 4 i denna manad blifvit lagdt pl bordet, afgifne Förslag till ett tillägg i 15 Riksdags-Ordningen, åsyftande Frälse-Hemmans-egares representationsrätt) föredrogs nu å nyo och blef, jemlikt 56 Regerings-Formen , antaget till grundlagsenlig behandling nästa Riksdag. S. D. Till afgörande företogs Banco-, Utskottets, den 4 i denna månad på bordet lagda Memorial , N:o 87, angående en bestämd förklaring, att Lagens föreskrifter om fordringars bevakande i Concuis och efter Irsstämning icke må lämpas till sådane Bankens Lån, för hvilka Gäldenärerne icke aflemna skuldförbindelse, utan deremot sjelfve erhålla bevis eller så kallad Pantsedels och fann Ståndet skäligt, att godkänna BancoUtskottets afgifna yttrande, i följd hvaraf Utskottets Förslag till Lagförklaring i ofvanberörde afseende remitterades till Lag-Ut^ skottets handläggning. S, D. Statssamt Allmänna Besvärs; och Oeconomie-Utskottens Utlåtande , N:o 20 , i anledning af väckt fråga om tillökadt anslag för Bergs Scholan i Fahlun, blef, vid för^ nyad föredragning, afelaget. Proh Utdrag (!en 8 Maji lgggi {yj Den 8 Maji 1829,’ Från Högloft* Ridderskapet och Adeln* S.
Hvad angår den af Revisorerne framställda begäran att, jemte uppgift om antalet af tjurar och kor vid alla stamholländerier i riket, äfven en fullständig utredning om samtliga stamholländeriernas förvaltning, afkastning och tillstånd måtte hädanefter åtfölja den berättelse, sorn det borde åligga Stamholländeri-styrelsen att bifoga den årliga räkenskapen, så får Styrelsen i underdånighet fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derpå, att en berättelse, innefattande alla dessa ämnen, årligen blifvit af Styrelsen till Eders Kongl. Maj:t inlemnad genom Eders Kongl. Maj:ts Civil-departement, hvarest den utan tvifvel varit för Rikets Ständers Revisorer tillgänglig; och anser Stamholländeri-styrelsen, att det af Revisorerne afsedda ändamålet lämpligast skulle vinnas, om Eders Kongl. Maj;t täcktes anbefalla Styrelsen, att vid den årligen till Eders — 320 — Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt ingående räkenskapen bifoga en afskrift af den till Eders Kongl. Maj:t sednast afgifna årsberättelsen. § 3. Den genom förbiseende vid aflemnandet af 1859 års räkenskap icke bifogade verifikationen N:o 35, rörande kostnaden för undertecknad redogörares resa till England, för uppköp af djur, har numera blifvit samma räkenskap bifogad. Den af Kongl. Maj: t i nåder tillförordnade Stamholländeri-styrelse: ■ a >' övblÄ islab tifHli bolgod hjhobiii'1'.A 'iVIr "? A. E. WIRSÉN. T/i. Nathhorst, Stockholm den 31 December 1861, Landtbriiks-akademiens underdåniga utlåtande, i anledning al Rikets Ständers Revisorers anmärkning om underlåten brandförsäkring af åtskilliga byggnader vid Akademiens experimentalfält. Underdånigs te Memorial.
Till närmare upplysning om förhållandet med ifrågavarande boställe, har Ut - 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. skottet ansett sig bura meddela att, enligt ett af Kronofogden i orten afgifvet intyg, årliga arrendet deraf under nedannämnde år utgjort följande belopp: från åren 1813—1840, 21 tunnor 6 kappar afrads-spanmål och kontant 67 R:dr Banko, för år 1841 4 „ 16 „ enahanda spanmål, > , 18^2 ... 6 x 16 „ „ åren 1843—1846 25 „ 8 „ „ „ „ 1847—1852 96 , 16 „ Och har Kronofogden derjemte intygat, att sistnämnde arrende-belopp, hvilket, om ändring och rättelse ej mellankommer, enligt kontraktet fortfar till midfaslan år 187 1, är, iförhållande till hemmanets mantal, egovälde och förmåner, så utomordentligt högt, att det saknar like, och ej kan hafva tillkommit annorlunda än genom missförstånd eller en så beskaffad förhastad oell obegränsad täflan, sorn genom 1847 års Kongl. Kungörelse blifvit för framtiden förekommen.
På dessa skäl beräknades till Banken af Bevillrdngen 1,050,000 R:d årligen, hvaraf dock 300.000 såsom fond för realisationen, borde upphöra med inbetalningen af 1815 års Bevillning, som verkställes år 1816. Uti Calculen bär jag uteslutit dessa 300,000 R:d, men föröfrigt icke ansett mig böra styrka till någon ändringuti den till Bankens ersättning stadgade plan. Resultatet af Öfverslaget visar att Bevillningen derefter skulle kunna stanna vid 2,500,000 R:d i stället för de 2.650.000 R:d hvartill dea nu är beräknad. Tillägger man att den nu gällande Förordningen, enligt Bevillnings Sammandragen, in bragt en summa af 3,200,000 R:d i rundt talf så skulle således den från år 1816 utgående Bej vill - \ 99» Jt)m 2 o Junil viUniftgen, med 700,000 Rid om äret, tomma att understiga prodUcten äf den nu gällande, Hvar* uti följaktligen en ihlnöskning af 2 x Jidels Pföcérii uppkom; Härvid får jag anmärka, att de ‘öfriga Bevillnings-Articlärnc, hvilka directé nF Stats-Verket upptagas, anser jag oförändrade till deras nili varande belopp, och att alitsa, i den man Bevillnings-Utskbttet sktille fnlria förändring dertill böra aga rum till höjning eller min ds fett i tig 5.. sådant naturligtvis verkar på förenämd* BevillnirigsSummä, den Bevillnings Utskottet derefter rättar. Man bör ej eller lenina utön uppmärksamhet, at£ några utgifter ännu förekomma fen gårig för alla, såsom Riksdags-köstnadertia m. m., hvartill utväg i sista handläggningen vid Finänee planen bör utfinnas titan att dermed gravera sjelfva Bevilt* ningen.
Genom de redlige Riksdagsmännens begäran, wunnes säledes ej en tredubbel styrka til Statens försmår, ty 1:0 utgöra de Hemman, som äro af Frälsenatur, blott en tredjedel af Hemmantalet: s:o böra ifrän denna tredjedel endast Säterier och Rä-och Rörs Hemman, säsom för all grundskatt befriade, undantagas, och dessa utgöra ej hälften af den äterstäende tredjedelen. Det är säledes öfwer fem sjettedelar af de upgifna Hemmanen, hwilka genom grundränta bidraga til Statens försmår, och deraf fyra sjettedelar lika; af äterstoden betalar wäl mera än hälften en lägre grundränta, men deremot utgör den rusttjenstmark och andra oasra. 6:0 Hwad <5o D'.'i; iZ Junit. 6 v Hwad säkerhet wore icke at wänta genom et gemensamt deltagande; Hwad enighet skulle icke derigenom befordras, dä alla syftade til et och sa.mma mål. Deremot will hwar och en skjuta bördan ifrån sig pä en annaro Smerrges olycka är at ej all jord skattar lika. Anm, Til Statens säkerhet syfta otwifwelagtigtalla redliga medborgare; men framfor allt de, som genom bemödande at bibebälla laglig ordning och personlig ägcndoms-säkerhet, gifwa Staten siyrka i nödens stund. De undertecknade Riksdagsmännen bcwisa sjelfwe sin upgift, at hwar och en will skjuta bordan ifrån sig. AL Ridderstapet och Adeln bör denria förebråelse ej göras, nar, innan något annat Stand ännu yttrat nägon willighct at bispringa Staten, medan ännu Bonde tandet med ständigt nya fordringar söker undandraga sig tungan, detta Stand friwilligt ätagit gg förut owanliga skatter Om Nidderstapets och Adelns wälwilja med detta obilliga bedömande bemötes, hoppas jag dock, at det icke hindrar Ridderstapet och Adeln, at en gäng eller elfwen nu gora de uvoffringar ät Fosterlandet, den finner stodiga.
Andersson jemväl föreslagit att besvär öfver skiftes-förrättning bör, på enahanda sätt som Herr Grefve Taube yrkat, i två exemplar till Ordföranden i Egodelnings-rätten inlemnas samt landtmätaren delgifvas. Öfverdirektörs-embetet för landtmäteriet i Riket hade uti sitt ofvanomförmälda embets-memorial gjort underdånig framställning i enahanda syfte, som innefattas i Herr Grefve Taubes och J. P. Anderssons förslag; men uti affordradt underdånigt utlåtande ansåg Högsta Domstolen, att de sålunda föreslagna ändringar i Skiftes-stadgans nu gällande föreskrifter icke vore af behofvet påkallade, och hemställde Högsta Domstolen derför, att Öfverdirektörs-embetets underdåniga framställning icke måtte vinna Nådigt bifall.