Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är icke första gången som J, hjertans kära syster, hafven, jemte mig, försökt att i denna saken tala fred och försonlighet. Framställ nu min önskan. Gud gifve framgången till det bästa." "Resten af brefvet torde jag knappt uppläsa, det är blott angående det ölet, jag sände i somras, och några råd för Heblas hosta, som syster Cathrina lär mig bota med vax af ottesångsljus. Men nu vill jag blott orda något om brefvets hufvudinnehåll. Säg mig dock, min herre och make, vore det dock icke mera lugnt, om J ville litet foga eder efter hertigen." "Visserligen." "Bönderna skulle väl ock upphöra med sina dåd i sådant fall?" "Troligen skulle hertigen ålägga dem att hålla sig stilla, om jag skulle underkasta mig honom." "Tror J att de öfrige Finske herrarne, i sådant fall, skulle vidare sätta sig opp emot honom?" "Föga nog, om jag skulle ställa flottan och krigshären till hertigens behag." "Skulle väl icke då all split och blodsutgjutelse emellan partierna upphöra?" "Troligen, ty utan att hafva något stöd inom landet, kan konungen föga ens försöka, att med främmande troppar befästa sin thron." "Tror J icke att hertigen med rättvisa och kraftig hand skulle styra landet?" "Jo, detta blefve troligen fallet." "Välan, jag har nu uppfyllt drottning Cathrinas begäran, jag har framställt hennes önskningar till det bästa. Hvad sägen J härom, herr Klas?" "Att konung Sigismundus är min herre och konung, den jag, och hela Sverige och Finland hafver svurit tro." Fru Ebba böjde djupt sitt hufvud och sade med värma: "jag väntade det så." Efter en stunds tystnad började fru Ebba åter: "Min vän, jag kom nu in till dig äfven för att tala om några små husliga angelägenheter. Du har ju lofvat ditt beskydd åt herr Erik Liljeholm och hans unga dotter. Hvad synes dig, ville du icke erbjuda henne att, till en tid, vistas i vårt hus? Sedan du berättade mig om den anklagelse, som mästar Erik gjort emot henne, vid sammankomsten i höstmarknaden, har jag tänkt härpå."
Jag får endast upplysa, att ut i den författning oni nederlag 4 söm 1 S1 3 utfärdades omständeligert finnes beskrifvit , huru Magazicer skola varå beskaffade, der nederlag skola förvaras. Där är Ock sagt, att Städerne sköl* sjelfve hålla sådane Magaziner. Följaktligen tror jag 4 ätt om credit-upplag komma att äga rum, mäste detta stadgande äfven sträckås till dem. Beträffande hvad i öfrigt blifvit anmärkt oni missbruken i Götheborg , får jag erinra att röieiseb däi då var ytterst liflig , femedan dei hade inträffat en så högst egen period, *tt en stad sorn förut haft blott en liten del af Sveriges handel och egenteligen den Ostindiska , nu feck på en gång större delen af det Norra Europas handelsrörelse. När alla Engelska varor 6kulle passera derigenom för att komma till continenten , blefvo Magaäiner Svåra att erhålla , och de som vöro väl inrättade kunde ej räcka till. Derföre var det omöj - Deri 14 Augusti e. ni, ligt, att fullgöra de vilkor, som voro föregkrifDO och att förekomma de naturliga följderne, af ursgtlåtenheten eller missbruken Men för det att missbruk inträffat och kunna inträffa , tror jag ej att sjelfva saken bör uteslutas. Med den belägenhet Sverige äger, bör man väl söka att få handeln från Vesterhafvet till Östersjön att gå genom vårt land. Detta bör vara basis för vår handelsrörelse. Allt hvad som lättar afgifterne , befordrar detta. I det afseende tror jag , att credit-upplagen som hittills varit nyttjade hos våra grannar, för att befordra transitohandel, äfven här skulle vara nyttiga. Mea jag tror ock fullkomligt, att den modification som Herr Lefrén föreslagit , skulle vara lämpelig, emedan all hastig öfvergång från ett systeme till ett annat bör undvikas , och man bör sätts Regeringen i tillfälle, att gå till väga med den långsamhet, som omständigheterna kunna fordra. I detta afseende hemställer jag om icke,jemte bifall till Utskottets Betänkande, man icke kunde antaga det correctif, som Herr Lefrén föreslagit.
StatsContoiret tillhanda, kommer väl att, likmätigt Utskottets förra Utlåtande samt den derpå grundade Stats * Begleringen blifva oförändradt och alltså utgöra ett belopp af - 1,150,000: men sedan Biksgälds - Contoirets behof af Bente - Fond för Utrikes Gälden, på sätt det särskildta Betänkandet härom af denna dag närmare innehåller, upphört, återstå för Contoiret följande utgifter: Till afbetalning å 6-proCentslånet, interressen å BiksgäldsContoirets inhemska skulder samt å de Invisningar, hvilka till Krigs - skuldernas liqviderande komma att utfärdas och af Riksgälds - Contoiret accepteras på Förslag - 258,000: Årlig ersättning till Hans Kongl. Höghet Transport 358,000: — 1,150,000: igoo Tim 30 Juli. Transport 258,000: — Kron - Prinsen för de af Hans Kongl. Höghet använde medel till liqviderande af Biksgälds-Contoirets Utrikes Gäld 200,000:*— Till aflöning ' och expencer vid Biksgälds - Contoiret samt Bik" sensStänders Ju» stitiae - OmbudsinansBureau och arfvoden tillBiksens Ständers Deputerade till deltagande i OfverBevision af Krigs» Bäkenskaperna , jemte lön-förbät* tringar så väl för Biksens Ständers Justitiae. Ombudsman och de vid hans Bureau Tjenstgörande, som Betjeningen vid Biksgälds. Contoiret utföres Transport 458)000: — 1,150,000: 1,150,00: — ♦ Den so Juli.
Jemlikt högstberörde nådiga bref, hvarigenom äfven en ny reglering af Krigs-kollegium blifvit tills vidare fastställd, äro, i afseende ä sättet och ordningen för ofvannämnde förändrings verkställande, följande allmänna grunder, bland andra, stadgade, nemligen : att med uttagandet af de 4:de hufvudtiteln tillhörande medel, hvilka af Stats-kontoret till Kollegii disposition anordnades, skulle fortfarande tillgå, såsom dittills skett; — att alla från hufvudtiteln utgående anslag borde, genom Kollegii försorg, vederbörande embetsmål!, regementen och personer i behörig ordning tillhandahållas; — att anslagen, efter deras beskaffenhet och, årliga stater, skulle emellan Kollegii särskilda Afdelningar fördelas; — att, efter hvarje års utgång; en gemensam hufvudbok för 4:de hufvudtiteln jemte alla under Kollegii förvaltning ställda fonder, kassor och extra anslag borde upprättas, i hvilket afseende Kollegium hade att uppgöra förslag och detsamma lill Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemna; och skulle bokslutet, förrättas af det för sådant ändamål, enligt den nya staten för Kollegium, inrättade Boksluts-kontor ; — attAfdelnings-kontoren i följd häraf befriades fran särskilda hufvudböckers uppgörande, och revisionsarbetet inom Kollegium inskränktes till granskningen af de räkningar, reqvisitioner och liqvider, pa grund af hvilka formel liqvid fran Kollegium erhölles, äfvensom af de redogörelser, hvilka från de Kollegium omedelbart underlydande förråd och tjenstemän pa bestämda tider insändes; hvaremot alla årliga redogörelser af förvaltande Bilaga Litt. C. till 1853 års Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. 49. Debet. Balans från föregående året: Tillgångar Uppbörd: Riksstatens 4:de hufvudtitel Extra statsanslag till landtförsvaret Särskilda kassor oell fonder: Krutoch salpeter-försäljningsmedel
M. redan har vidtagit mått och steg för att göra en reorganisation och anmodat direktionen alt deröfver afgifva förslag, men när nu K. M., oaktadt 3:ne förnyade tillsägelser till barnhusets direktion, icke ännu erhållit något förslag, och man vet alt denna direktion är en kommunalstyrelse, som icke har sig ålagdt att utarbeta sådana förslag, så tror man här att liden skulle endast onödigt uttänjas derigenom, att man sökte på denna väg komma till målet och anser det för saken vara bättre om R. St. ville hos K. M. anhålla om utarbetandet af en plan till reorganisation af barnhuset. På denna grund tager jag mig friheten att förorda Ulsk:s betänk, och anhåller om bifall dertill. Hr von Hohenhausen: Jag skall endast med få ord yttra mig i denna sak. R. o. Ad. har nyss hört af en man, som genom sin em belsbefattning är i cas att känna förhållandena sådana de åro, att det förslag, hvarom nu talas, snart lärer kunna vara alt förvänta. Del andra, sorn torde hafva undfallit såväl Hr Adelborg, som andra talare här, är ett faktum, som äfven blifvit uppgifvit uti den skrift, hvarur åtskilliga uppläsningar här blifvit gjorda, nemi., alt de späda barnens helsotillstånd under de sednare åren sig förbättrat, hvilket måste vara ganska lugnande att veta. Frih. Toll, Gust.: Såsom boende i trakten af Stockholm, anser jag mig skyldig hafva äran här upplysa, att barnens utsättande pä landet icke sällan tillgår så, att de uttagas af fattiga fosterföräldrar, som låta dem svälla. Della torde vara en auledn. att taga närmare kännedom om den säkerhet, som kan lemnäs af deni, hvilka emottaga barnen. Detta, har jag blott upplysningsvis velat hafva äran andraga. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s förevar, betänk.
M. har i Sin Propos:n föreslagit 2:ne sådana porton efter inhämtade uplysningar från Postverket, som utvisa, att, om 2:ne rayonsporlon antagits, Postverkets inkomster icke förminskats, vid hvilket förhållande det synes mig, som Utsk. haft grundadt skäl att tillstyrka antagande af K. M:s Propos:n, hvarigenom, i händelse R. St:r bifallit densamma, man under den kommande tiden blifvit försatt i tillfälle att beräkna den skada eller kostnad, som dessa båda medelporton för Statsverket medfört, och hvarefter man kunnat införa förändringen i sin helhet, såvida sådant utan Statsverkets skada kunnat ske. Man har här äfven sagt, att det är de trafikerandes eller korrespondenlernes nytta, som egentligen skall afses vid Postverkets fullkomnande. Visserligen är det ett mål, som man bör söka ernå, men ingalunda bör man väl söka det på bekostnad af de fördelar, nuvande inrättningar medfört för det allmänna, och detta så mycket mindre, som jag på intet sätt har den hjertnupenheten och ömheten för Hrr affärsmän, att jag anser mig böra upoffra det allmännas fördel för deras enskildta, ty jag är fullkomligt öfvertygad, att med den nuvande porton de lika flitigt komma att brefvexla med sina affärsmän, som om ett medelporto kommer att införas. Den hvarken ökar eller minskar deras korrespondans, ty ökandet och minskandet häraf är beroende af helt andra orsaker, nemi. antalet af de affärer, som de afsluta, den beröring med menniskor, hvari de komma, och för uppgörande af en affär fästa de icke afseende på, om de betala 8 eller 4 sk. b:ko. På grund af alla dessa skäl kan jag icke annat än vördsamt anhålla, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:s förslag, ville bibehålla poslporto-afgifterne i deras närvande skick. Frih. Cederström: Gr.
Eder påkalla en snar förändring; men då denna, enligt Utskottens LnyTJtskotttts Bttånknnden, gg t omdöme» erfordrar dels tillgång på en fullständig samling af gällande Edsformulairer, ibland hvilka en del finnas uti särskilde locala författningar inom länen stadgade, och således endast genom vederbörande auctoriteters biträde kunna erhållas, dels en noggrann jemförelse sinsemellan, samt med Rikets Grundlagar och öfrige Författningar: åtgärder, hvilka Utskotten ansett sig icke nu vara i tillfälle att med behörig sorgfällighet vidtaga, förmoda Utskotten det åsyftade ändamålet vid ett sådant förhållande icke lämpligare kunna vinnas, än om Riksens Högloft. Ständer ville hos Kongl. Maj.t framföra en underdånig önskan, att Kongl. Maj:t, efter inhemtade nödiga upplysningar i ämnet, täcktes i Nåder anbefalla en noggrann granskning och omarbetning af ifrågavarande Edsformulairer, med förständigande till vederbörande, att dervid iagttaga: del Edsformulairerne blefvo öfverensstämmande med Grundlagens och gällande Författningars anda : att icke något deruti föreskrefs, som låge utom gränsen af den Tjenstemans befattning, sorn borde Eden aflägga: samt slutligen, att Edsformulairet icke stadgade andre åligganden, än deni, hvilka kunde honom skäligen affordras, och till hvilka , hvar och en, med fast föresatts att noggrant iagttaga sina skyldigheter, kunde förpligta sig, utan farhåga, att igenom föreskrifter, enligt sin natur omöjlige att uppfylla, nödgas bryta 88a Lagutskottets Betänkande ingångne förbindelser, hvilkas helgd endast genom fordringarnes lemplighet kail orubbad bibehållas. Utskotten tillstyrka alltså vördsamligcn Riksens Höglo!!. Ständer, att underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med Utskottens nu yttrade åsigter mätte beslutas; hvilket dock till Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning liemställes. Stockholm den 7 Augusti, Tv:o i/f’7».
I följande momenter efterskänkes i sjelfva verket Rikets Ständers förra stränga fordringar af Wenersborg och Westervik till så stort belopp, som hela det understöd, som åt dessa städer nu beviljas, och Christianstad vore helt visst i samma belägenhet, om det icke liksom Helsingborg och Jönköping fått sin skola utvidgad före uppfinningen af de s. k. grundsatserna. Skara skulle således nu blifva enda offret för grundsatsens utsträckning till alla städer, såsom Norrköping förut för dess urspungliga fordran. Norrköping har, såsom följden synes visa, förmått bära sin börda, och gör det på ett hedrande sätt. Skara deremot förmår så godt som ingenting. Jag vågar derföre vördsamt anropa Rikets Ständers medlidande med den derstädes studerande talrika ungdom — hvars antal är öfver 500, d. ä. lika stort, som fjerdedelen af stadens hela folknummer — och af hvilken ungdom medlen till det beviljade lånets amortering måste utgå; och jag måste för befrämjande af dess hästa genom möjligheten att erhålla den undervisning dess vistande vid läroverket åsyftar, anhålla, att Rikets Ständer måtte ur detta moment utesluta sista meningen, som ålägger Skara stad att tillskjuta de medel, som utöfver 75,000 R:dr till läroverksbyggnaden kunna erfordras. Jag skulle anse mig hafva brustit i min pligt mot nämnda till större delen obemedlade ungdom, öfver hvilken inspektion blifvit mig anförtrodd, om jag icke framställt dess behof till Rikets Ständers behjertande. Och må det tillåtas mig att upplysa, att för min person, såsom lagligen skattskrifven vid pastorsbostället, som ligger inom Skara Zawcfe-församling, uppkommer ingen utgift genom stadens ökade onera.” Vid 101:sta punkten (angående anslag till löneförhöjning åt examinerade folkskolelärare): af Doktor Arrhenius, med hvilken Doktor Söderberg samt Riksdagsfullmägtige Eric Ersson från Gefleborgs län, C. J. Svensén från Calmar län och II.
Riket gemensam fattigvård och då det vore lika olämpligt samt med de fattigvårds-skyldiges och den fattiges bästa lika oförenligt, att denne skulle sändas turvis omkring till flere, oftast vidt spridde Församlingar eller personer för erhållande af nödig vård, som, att han från den Församling dit han sednast hört, affärda-j des, vid påkommande fmigvårdsbehof, till någon viss annan Församling, der han längst tjent _ lärer det finnas ovedersägligen nödvändigt', att man härvid, för att vinna sitt mål, uttänker något stadgande, som, med rättvisa i sin grund,’ förenar möjligheten att på den genaste väg kunna verkställas. Då Commitéen föreslagit det stadgande, att hvar och en fattig, nödlidande eller behöfvande må njuta fattigvård i den Församling eller Socken, till hvilken han hörer när hans behof af sådan vård sig yppar, och att han skall anse* höra till Betänkande om Fattigvården i Riket. lii till den Församling eller Socken, der han vid sist förrättad Mantalsskrifning antingen är, eller, i brist deraf, bort enligt Bevillnings-Förordningen vara mantalsskrifven, har Commitéen beräknat, att detsamma, enkelt i sin tillämpning; och med motsvarlga förbindelser Församlingarna emellan, icke kan tillskynda den ena Församlingen framför den andra någon betydligt större Fattigh vårdstyngd, helst den ena , om den såmedelst kommer att vårda någon person , som i andra Församlingar uppoffrat sin bästa arbetstid, deremot en annan går,g, liksom i Utbyte, får i en annan Församling vårdad en person, sorn mest hos den förra användt sina arbetskrafter, samt att i alla fall den större tyngd, den ena Församlingen framför den andras någon gång kan få vidkännas, öfverväges af den försvårade tillämpning och de öfriga olägenheter, hvarje annat stadgan» de skulle medföra. Commitéen har vidare i sitt förslag utgått från den grundsats, att hvarje Samhällets medlem, emot den naturliga skyldigheten att, när och så länge han kan, sjelf försörja sig och sjelf skaffa sig näringsfång, eger en lika naturlig och medfödd rättighet att draga loflig försorg örn sin bärgning, hvarest inom Samhället honom godt synes.
N.'o S 5 nan dag än stadfästelsen egt runi; 3:o att han härvid begått ett ytterligare fel mot formerna, i det han ombesörjt tryckningen, utan förut upprättad, conlrasignerad och af Konungen undertecknad expedition ; 4:o att han befordrat stympning af förslaget till Rid dar hus-Ord 11 ing , med uteslutande, tvärtemot Ståndets tillkännagifna vilja, af ämnen, rörande den inre StåndsOrdningen; och 5:o att lian, emot uppenbara förhållandet och till hån för Ridderskapets och Adelns värdighet, låtit i ingressen till meranämnde Riddarhus-Ordning införa alt densamma blifvit, på Ridderskapets och Adelns underdåniga anhållan, gillad, sådan den ord från ord efterföljde. Af de inför Kongl. Majit i Stats-Rådet öfver Riksdagsärenden förda Prolocoll, äfvensom af i8a3 års Riksdagsförhandlingar hos Ridderskapet och Adelil, inhemtas att, i den underdåniga skrifvelscn den \ December samma år, hvarmed Ridderskapet och Adeln till Kongl Majlis Aiådiga stadfästelse öfverlemnade' en förändrad redaction af Riddarhus-Ordningen, Ståndet icke, vid dess anhållan örn Sanction, bundit något vilkor af förslagets antagande i sin helhet; att Kongl. Majit i Siats-Rådet och på dess Ledamöters tillstyrkan, deniS December, gillade vissa delar af förslaget, 6 Constitutiom ZJtsk. Betänk. N:o 8. utan ändring i någon enda Liand dem, men deremot ej lann skäl, att öfriga föreslagna §. §. för det närvarande antaga; att: den härom a flatna Nådiga skrifvelsen upplästes i Ridderskapets och Adelns Plenum den 20
— Jag tackar dig, mycket godt. — Grefvinnan Ebba och fröken Aurora bådo om sin hälsning och beklagade, att din migrän hindrat dig att följa med mig. — Nå än Anne-Sophie? Har du ingen hälsning från henne? — Hon har redan förliden vecka återvändt till Stockholm och sin tjänstgöring hos prinsessan. Gamle excellensen bad mig kyssa hans förtjusande guddotters hand. Du tillåter? Hon räckte honom vårdslöst vänstra handen, under det den högra alltjämt drog tamburnålen upp och ner. — Besvärar jag dig? — På intet sätt. När man inte sett hvarandra på ett par dagar. — En vecka. — Har det varit så länge? — Tiden har gått fort för dig, à ce qu’il paraît. — Mycket fort. — Och angenämt? — Också det. Nå, excellensen var sig lik — alltid lika ståtlig och charmant? — Fullkomligt. Det är en merveille, hur lätt man vid första ögonkastet märker, när en adelsman fått sin uppfostran i Frankrike — och när han ej fått det. Det är en annan stil — en annan tournure. — Som till exempel hos dig, min vän. — Je m’en flatte, ma chère. De andra äro mer eller mindre klumpiga landtjunkare. — Inte alla, Gustaf. Somliga af dem ha ganska mycken esprit. — Svensk husmanskost. — Du ursäktar, att jag är af en annan mening. Det finns undantag, charmanta undantag. — Det skulle vara? Åh, jag vet hvem du tänker på. Cronskiöld. Du har alltid haft en viss faiblesse för honom. Det gör mig ondt att säga det, min kära Ulla, men det förefaller mig, som om din eljest så justa smak förde dig vilse härvidlag. Grefvinnan teg och sydde ifrigt. Majoren snodde långsamt kring fingrarna en docka silke, som han tagit upp från bordet. — Eh bien, jag erkänner, att han har en viss kvickhet. Och att hon kan vara rätt underhållande i karlsällskap. Grefvinnan lyfte blicken från bågen och såg på sin man, som fortfarande vecklade silkeshärfvan om handen. — Också i fruntimmerssällskap, mon ami. — Ja, jag vet, att han gör dig sin cour.
Hvarföre bortrycka från de öfrige denna ökade driffjäder att träda i hans fotspår? Hvarföre utrota hos de flesta det frö, som en vis lagstiftning hos dem alla för Statens allmänna nytta nedlagt? Föräldrar af denna klass, har man sagt, äga ofta otillräcklig förmögenhet att på flere söners uppfostran an - Bilaga F till Exped. 687 vända den kostnad, som för Adelns anseende och bestämmelse är oumgängelig. Men en god uppfostran heror säkert mindre på använde penningar än på använd omsorg, uppmärksamhet och upplysning. Har man ej ofta sett en millionärs enda arfvinge, efter kostsam uppfostran och ännu kostsammare resor, inträda i Staten okunnig, oduglig och fördärfvad, då en fattig eller medelmåttigt förmögen far skänkt fäderneslandet flera nyttiga medborgare? Medgifvom snarare, att rikedomar oftast utgöra ett verkeligt hinder för en god uppfostran, då fattigdom eller brist på förmögenhet utgöra ett nytt, i förra fallet saknadt, motiv att genom kunskaper, skicklighet och flit förvärfva dessa, olyckligtvis äfven för förtjensten, nödvändiga fördelar. Men om oaktadt alla dessa skäl till bibehållande af ett lämpeligt antal, den nya ordningen skulle fortfara, så blefve af ofvan anförde anledningar en nödvändighet för Konungen i framtiden att, utom andra afsigter, äfven för bibehållandet af ett tillräckligt antal familier, hvilka ej då af andra kunde representeras, ännu längre än hittills skett utsträcka sin oinskränkta rättighet att göra nya Adelsmän. Af hvad jag förut anfört tror jag sannolikt följa, att förtjenster och skicklighet hos Adelns oadlade barn skulle genom närvarande förändring, om icke minskas, åtminstone ej i större grad utvecklas än förr. Icke heller kan jag finna något skäl, hvarföre det moraliska värdet bland de öfrige klasserne af nationen skulle förökas blott genom minskningen hos denna. Jag finner mig således, ehuru ogerna, förd till den nödvändiga slutföljd, att upphöjelse till Adeligt Stånd då oftare än fordom skulle bero på intriger, på penningar och på favör, mera än på verkelig förtjenst.
Husmödrarna uppmanas därför att, såväl i eget s o m i tjänarnes intresse, v i d nedskrifvandet af ett betyg söka vara strängt rättvisa, såväl i fråga o m tjänarnes fel som förtjänster. Och må den husmor, s o m står i begrepp att taga en tjänare efter ett sådant » rättvist » betyg, nogsamt betänka, att såväl husmödrar s o m tjänare ha sina fel, samt att mången gång en tjänares då- liga sidor äro framkallade af en b u s m o d e r s ännu sämre. Skulle någon vilja framkomma m e d något bättre förslag, vore jag m y c k e t tacksam, o c h torde det då införas i Idun eller skriftligen meddelas mig under adress: - » Husmodert, Tidningskontoret, Tegnérgatan 18, Stockholm. Meddelanden från d e m s o m gilla mitt förslag o c h ansluta sig till saken, mottagas under samma adress. Förslag till tryckta B e t y g för sedan såsom tjänstebetyg. _ Ärlighet Höflighet Anständighet Villighet Ordentlighet Renlighet Pålitlighet Sanningsenlighet Vänlighet m o t barn Förtfärdighet Aktsamhet Barnskötsel Matlagning Bakning; Syltning Städning Servering Tvätt &amp; Strykning Sömnad A B C * Husmoder. * XJp notisboken. Till en Itär familjehögtid af reser i dessa dagar kronprinsessan Victoria, nämligen till Karlsruhe för att närvara v i d firandet af sin faders, storhertigen af Baden, födelsedag den 9 september, hvilken dag storhertigen fyller 70 år. Kronprinsessan återkommer dock redan omkring den 13 till Sofiero. Kronprinsen är förhindrad att medfölja, då han ämnar närvara v i d d:r Nansens ankomst till Kristiania. Afliden oratoriesångerslea. I lördags afled å Lilla Arås fröken Amalia Walin i en ålder af något öfver 71 år. Fröken W. var på sin tid en af våra bästa oratoriesångerskor o c h uppträdde på 1860-talet flere gånger i Upsala o c h Västerås m. fl. städer. H o n verkade då för tiden därjämte som sånglärarinna i hufvudstaden.