Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag önskar att den mätte upphöra, endast och allenast på den grund , som jag haft äran anföra, nemi. att jag fruktar, att den belastar Riddarhuscassan, afsedd till helt andia föremål, och sålunda mindre lämplig att af Huset utlemnas lill dessa ändamål, då dessa medel kunna behöfvas till Husets reparation och andra - Den 28 November e. ra. dra dylika utgifter. Vi känna nogsamt, att Riddarliuscassan i sådant afseende icke är öfver mättan rik , och att det således torde vara ett åliggande för oss att icke misshushålla med dessa medel och använda dem lill andra än afsedda ändamål. Hvad beträffar Frih. Cederströms yttrande, så ber jag eder, mine herrar! samtlige vara öfvertygade om, alt jag ingalunda är en försvarare af vårt nuvar. prot:strycknings-systeme, ulan tvet tom långt före detta önskat, att en helt annan metod deruti kunde införas Det kan hända att jag missminner mig, men det förekommer mig, alt redan vid riksdagens början någon fråga var före om förändring i allmänhet af protocollens tryckning, men jag torde hafva orätt deruti. I afseende på Frih. Cederströms yttrande, att denna referering skulle kunna leda derhän, att vi kunde befrias ifrån den vidlyftiga proh tryckningen, så skulle jag för min del mer än gerna instämma i denna åsigt, om jag kunde öfvertyga mig att denna referering kunde föra till ett sådant mål; men jag betviflar, att ett sådant mål skulle kunna vinnas utan någon grundlagsförändring , enär jag tror, att protocollernas utförlighet och deras tryckning är i sjelfva grundlagarna eller åtminstone i Ridd.Ordn. föreskrifven, så att utan R. St:s beslut föreställer jag mig, alt ej någon förändring i detta afseende kan tillvägabringas. I sådant fall föle,tället' jag mig, ali ett dylikt beslut långt för detta hade varit fattadt, om det kunnat fattas; men om detta är möjligt, så instämmer jag fullkomligt med Frih. Cederström. Jag inser likväl ej, att denna refererings antagande inom de andra Stånden kan leda till det åsyftade ändamålet, men förenar mig, om så är, med Frih. Cederström. Hr Lagerhjelm, Pehr:
Till förekommande af dessa olägenheter och på det församlingarne icke måtte uppskjuta till inträffande ledighet att väcka fråga om pastorats delning, der sådan Bih. till B. St. 8 Sami, 12 Baft. 1 o A - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-U t skottets Betänkande Jtf 41. kunde anses nödig, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer ville ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan derom, alt Kongl. Majit täcktes förordna, att, om fråga angående ett pastorats delning blefve väckt först vid inträffad pastorsledighet, pastoratet utan afseende derpå komme att tillsättas i laga tid och ordning samt utan något vid ansökningen fästadt vilkor. Yid besvarande af nämnda motion får Utskottet erinra, alt motionärens förslag icke angifver något annat sätt än det, hvarpå Domkapitlen, enligt de, beträffande kungörande till ansökning af lediga pastorat och deras återbesättande, i allmänhet gällande föreskrifter ega att jemväl i den särskilda händelse, hvarom motionärens framställning handlar, förfara. Endast till följd af Kongl. Maj:ts, Domkapitlen särskildt meddelade, befallning kunna undantag i förevarande hänseende ega rum samt de särskilda åtgärder, motionären omförmält, komma att vidtagas.
Jag tror, att, om vi antagit den nya redaction af 5 och 6 §§. hade vi ändå behöft bibehålla Allmänna Beredningen, men jag hoppas att, sedan vi afslagit denna redaction, vi genom en bättre redaction kunna få ett förslag, som kan antagas och göra borttagandet af Beredningen möjligt. Jag beklagar, att Allmänna Ärendernes Beredning ej kail göra den nytta, som den borde, emedan det är omöjligt för en StatsSecreterare, att der föredraga alla mål, som han skall handlägga i StatsRådet; men jag anser den likväl nyttig för den publicitet, som derigenom kan erhållas, och för skyldigheten skull att der Deri a3 Febr naii i e. m. bereda alla de förslag till författningar, samt Styrelse Verks förändringar, sorn sedan skola framläggas för Konungen i StatsRädet. På denna grund anhåller jag om afslag å den nya redactionen, och bibehållande af den gamla. Herr Rothlieb, Axel, förenade sig med Herr Tham. Friherre Cederström: Det egenteliga skäl, som talar för bibehållande af Allmänna Beredningen, är, att de yttranden StatsSecreterären der skall lill Protocollet afgifva, kunna af en part få utlösas och lill trycket befordras. TryckfrihetsFörordningen bestämmer rättigheten, att få trycka alla rättegångshandlingar i hvad mål som hälst. StatsRådets Protocoll äro väl undantagne, med mindre att tillstånd till tryckningen lemnäs; men då rättsfrågor äro bestämdt tillåtne att tryckas, lärer det ej kunna sättas i fråga att, om en enskild part begär att utbekomma handlingarne, Konungen vägrar det. Vid sådant förhållande, då motivet förfaller för bibehållandet af Allmänna Ärendernes Beredning , skulle jag underställa Ridderskapet och Adeln, hvad vigt och nytta det sedan liar. Det är uplyst, att denna anstalt ej kan fullgöra dc functioner, som äro den ålagde. Det vore omöjligt, att der föredraga alla RegeriugsÄrender i administrativa mål, och för Den 23 Februarii e. ra. dem få den behandling, de borde erhålla, utan att
Jag kan ej undandraga mig åliggandet, att betrakta öfverläggningens föremål under icke mindre än treune synpunkter: först i det skick, som ämnet af mig blifvit uppfatladt och motioneradt; dernäst i den form ärendet under ConstitutionsUtskottets handläggning antagit; och slutligen, med afseende pä de till KiksStånden inkomna reservationer, hvaraf några åsyfta hela förslagets ominlelgörelse. Den i5 Januarii f. m. Öfver det första af dessa åligganden kan jag korrt orda, emedan jag förut skrifvit långt, dertill föranledd af ämnets både vigt och mångsidiga beskaffenhet. Med mindre äfventyr tröttar man läsarens tålamod än åhörarens. Här vågar jag endast tillåta mig att hastigt återkalla hufvudkarakteren, syftningen, andan af min motion. Jag har försökt återställa en jemvigt emellan tvänne lika vigtiga kraf, den enskildta frihetens och den allmänna ordningens, emellan yltranderrätten å ena sidan, och rättigheten å den andra, att njuta skydd emot den förras möjliga missbruk. Jag har trott, att, i detta som i andra fall, allas frihet utan tydlig begränsning, blefve säker frihet för ingen, eller åtminstone frihet endast för den djerfvaste. Jag har ansett Samhällets garantier böra sökas, icke uti godtycklig myndighet, utan i lagen; samt, hvad denna senare beträffar, icke ensamt uti dess bud, utan äfven i dessas kraft alt göra sig gällande. Sådan är grunden till Förslaget om Indragningsmagtens upphäfvande, om lagverkställighetens säkrare befordrande, om periodiska pressens pligt att lemna Samhället någon slags materiell garanti för utöfningen af en ganska vidsträckt moralisk inflytelse. Jag har visat denna, allt ifrån sin svaga begynnelse, genom gradationerna af sin hastiga utveckling, ända lill dess vundna egenskap af ett slags offentlig magistratur, ett sjelftagit men ej lagstridigt Den 25 Ja rinar ii f. m. *99 kall, som Publisislen nu inom Europas Constitutionella Stater utöfvar.
Jag hade Cendrillon jemte Prinsen och Feen, Prinsessan Snöhvit, Jack Bönstjelk och Jätten, Katten i stöflarna, Markisen af Carabbas och Prinsessan, Ali Baba, Sjömannen Sindbad, Blå- skägg och, sist men icke sämst, Tummeliten. Nio af dockorna voro omkring fem tum långa, jätten var tio tum och tummeliten två tum. Kanske skulle en kort beskrifning af dem intressera några bland Iduns läsarinnor. Cen drillon uppträdde i den drägt, hvari feen fann henne gråtande — en liten slät blå bomullsklädning, en hvit muslinsfichy öfver axlarna o c h ett enkelt hvitt förkläde. Prinsen hade en röd sammetsrock, broderad med guld och perlor, hvita puffärmar af sidensars, en röd sammetsbarett med hvita fjädrar, som fästes af en briljant stålknapp. Feen bar en gul attasklädning med hvitt nät öfver; på nätet var en mängd guldpaljetter fastsydd. Hon hade en krona, gjord af guldpapper, besatt med guldperlor, och en trollstaf bestående af en sticka, omlindad med guldpapper. Prinsessan Snöhvit, äfven bänd under namnet Snödroppen, klädde jag i mjuk hvit muslin, utklipt i form af snödroppens kronblad samt, ett litet grönt uddigt sidenlif. När hon var klädd, lade jag henne i en glasask, liksom dvergarna gjorde, då de trodde hon var död. Jack Bönstjelk var iförd en röd jacka, grön mössa o c h gröna b y x o r o c h hade en påse med böner. Jätten, hvars bänder och ansigte jag först rödmålat, bar en röd rock, blå ärmar och vida blå b y x o r; både ärmar o c h byxor voro försedda m e d puffar af gult tyg. Han hade en stor klubba s o m en af pojkarne skar ut åt mig. Katten i stöflarna gjorde mig mer besvär än någon annan, ty jag hade så svårt att finna em passande katt.
Och har, i anledning häraf, Förstärkta Stats-Utskottet vid sammanträde denne dag, likmätigt Grund-Uagarnes föreskrift, Voterat öfver följande af Statsoch Bevillnings-Utskotten föreslagne samt utaf Riks-Stånden, dels godkände, dels utan anmärkning lemnade proposition: Den som bifaller, att, som Kongl. Majtt i Nåder äskat samt Statsoch Bevillnings-Ut* skotten uti gemensamt Utlåtande den 2 sistledne April, tillstyrkt, en stadgad afgift utaf \ skilling om året af hvarje Mantalsskrifven person erlägges och disponeras serskildt inom hvarje Län till den del, som derstädes inflyter, och för nödige Curhus-anstalter till den Veneriska Smittans hämmande, samt, i händelse öfverskott uppkommer, användes för den öfrig» Ståts-Utskottets Betänkatideri. 1955 hälsovårdens befrämjande, voterar Ja, den det ej vill, Nej. Vinner Nej* så kommer annan afgift för detta behof icke att äga rum, än den frivilliga, som, enligt Riksén* Ständers Beslut vid sista Urtima Riksdagen, skulle härtill inom Länen uppbäras. Voteringen har utfallit med Sjuttiofem Ja och Fyratiofyrä Nej: och, då Ja altså vunnit, kommer följakteligen, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder äskat samt Statsoch Bevillnings-Utskotten uti gemensamt Betänkande den 2 sistledne April tillstyrkt, en stadgad afgift utaf 3 skilling om året af hvarje Mantalsskrifven person att erläggas och disponeras serskildt inom hvarje Lian till den del, som derstädes inflyter, i och för nödige Curhus-anstalter till den Veneriska smittans hämmande, samt, i händelse öfverskott uppkommer, användas för den öfriga hälsovårdens befrämjande. Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat vördsamligen anmäla. Stockholm den 25 Junii 2818. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande och För i lag angående RiksStåndens ser skildte Beslut rörande Recognitions - Skogarnes upplåtande öch försäljning till Skatte.
Utskottet en utväg härigenom öppnas, så att hemmansegaren må kunna befrias från det skjutstvång, hvaröfver han mest klagat; — en utväg, som troligen af honom skall begagnas i samma nion, som lian lärer sig att förstå sitt rätta interesse, och att uppskatta värdet af det frivilliga arbetet, framför det aftvungna. Förut får Utskottet likväl upplysa, att Utskottet, bland andra motioner i detta amne, äfven emottagit åtskilliga, rörande Kronoskjutsen; men som en del af desse blifvit remitterade jemväl till Stats-Utskottet, och frågan om förändring i kronoskjutsen dessutom inverkar på Stats-verkets utgifter, så har Utskottet ansett sig böra behandla densamma gemensamt med nämnde Utskott, och kommer således att jemte Stats-Utskottet afgifva serskildt Betänkande i denna fråga. Således förestå frågorne: i;o Om Hålloch Reserv-skjutsen, 2:0 Om Diligenceoch Forvagns-Inrättningar, 3:o Om Post-skjutsen, jemte hvad som, i sammanhang med dessa frågor, blifvit yrkadt; hvilka ämnen utgöra det gemensamma föremål, hvaröfver Utskottet nu går att sig utlåta. Allmänneligen anses Håll-skjutsen vara den mest förderfliga, i synnerhet då man afser dess menliga inverkan på folkets sedlighet. Mängden Allm. Besv, och Oeconomie-Utshottels Betänkande N-o 98. af de hållskjuls-skyldigés barn och tjenare inöfvas i ett sedeslöst och lättjefullt kroglefverne, eller åtminstone hafva att motstå farliga frestelser dertill. De utsättas dessutom för en godtycklig behandling af gästgifvare och måhända äfven af resande, deremot något correcliv förgäfves sökes uti äfven ' de strängaste police-ördningar, hvilka icke förmå att förebygga sådana förhållandens skadliga inflytande på folk-lynnet.
Grefve Posse, Arvid: I 49 §• Riksdagsordningen står: Om en genom mundtligt anförande gjord framställning lägges på bordet, bör anförandet till Protocollet dieter as, och afskrift deraf sednast i nästa Plenum till bordet a/lemnäs. I 5a §. står: Utaf alla Memorial och Anföranden, sorti äro af egenskap att böra till något Rikets Ständers Utskott remitteras, skola till Stån - 230 Den 7 Augusti e. m. det ingifvas två Exemplar, hvaraf det ena stadnar vid Protocollet, och det andra till Utskottet afgår. Begäres communication med de öfrige Stånden aflemnas dessutom tre Exemplar, för att dem tillställas. Dessa föreskrifter äro gällande för de öfriga RiksStånden. Jag vet ej hvarföre, då de äro til I räck 1 ige fördem, de icke skulle vara det äfven för oss. Jag hemställer således, om icke hela stadgandet i 28 §. RiddarhusOrdningen må anses öfverflödigt. Herr Crusenstolpe: Det har visserligen icke undfallit mig, att det tillgick med den så kallade justeringen efter sista Riksdagen, på sätt Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie yttrat, men jag tror ej, alt denna praxis kan anföras såom skäl, enär den ej är riktig. Reviset derpå är, att Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskälken vid justeringen alltid framställer den fråga, om Protocollet godkännes. Jag vet ej, sedan Riksdagen är slut, hvem som skall framställa eller besvara en sådan fråga, och då i dessa Protocoller kunna förekomma propositioner, gjorde eller vägrade afLandtMarskalken, eller yttranden af Ståndets Ledamöter, och många bland dem äro bortreste, blir det ett ganska äfventyrligt sätt. Således kan jag ej annat än, instämmande med Herr Cederschjöld, yrka, att en tid af i4 dagar efter det Protocollet blifvit hållit, mätte bestämmas för justeringen Den 7 Augusti e. m. deraf.
S. D, Vid förnvad föredragning af ej mindre Allmänna BesvårtOch Oeconomie-Utskottets Betänkande, N;o io3, i anledning af väckta Frel. XJldr. d. 4 Dec. 1834* 11 motioner, om åtskillige förändringar i Författningarne, rörande Bergsoch Jernhand teringen i Riket, än ock samma Utskotts <len a4 sisllidne No▼ernber pä bordet lagde ytterligare Betänkande, N:o i35, i samma ämne, biet föreniimnde Betänkande bifallet nied de i del senare gjorde tillägg, dock med den förändring, alt sista momentet i 3:dje punkten a), nemligen orden: ”ali, i händelse de föreslagne grunderne för Smides-rälten af Kongl. Maj:i i Nåder gillas, ett förslag lill nödige förändringar i beskattningen mätte uppgöras, och Rikets Högloflige Ständer i Nåder föreläggas," skulle utgå, och i deras ställe till Kongl, Majit göras en så lydande underdånig anmälan: ”Rikets Ständer, som anse, att någon fullständig reglering af Smidesrätten icke med framgång kan verkställas, så vida ej i sammanhang dermed en jemnare fördelning af Srnides-skatten tillika beredes, samt att de vid vissa Verk, för en del af smidet, utan tillräcklig control, nu utgående, högst betungande recognilions-afgifterne afskafiäs, vilja i underdånighet fästa Kongl. Maj:ts höga uppmärksamhet derå, att, liksom å ena sidan någon minskning i Kronans nu varande intrader på det hela af Jernhandteringen icke genom den fria Smkles-rättens införande får uppstå, det, A den andra, icke är Rikets Ständers afsigt, alt ålägga till verkarne någon ny eller ökad beskattning i annor väg eller proportion, än som bör vara oskiljaktig från ett ökadt smidesbelopp, till erhållande af frihet inom verkstaden, och hvaraf det frivilliga åtagandet är hvarje Stångjernstillverkare öppet lemnadt.
Iilelve 8jömr>»nen oell inm8 gnlröi ize en8liil<It tillliöri^; men gtt Direetionen, meri uDeernle ^1g rle Zvär^lieter, som m«6 lö, vgltnin<;en r>k sä risne mette! Irtelvs lorknippsrle, lörengrle i Dommitter:nle8 lorglgA, meri elen skiillinuk, gtt Direetionen un8ä^-e, »teli tivu-rjv 8tgpel8tsrl8 sjömsiiktius Dvrrte lä 8>^ uppclrsAet lörvsltnin^en gs lien -Mrlel^ 80M, elter jemlorel86 gl sjömsnneng gntul. lonnle gn8L8 I,örg Irvgrje 8g<Ign 8tgrt tilllrommg g k DörinZen8 lotg!-8ummg lor äret; stt i ngMrlunrlg ölveren88tgmmeIZe iigrmeel Direetion i t^rr/ttra/' oell //e/'- ?ro^«/rc/ löre8lg^it, ilen sörre, stt rlenng lörrlelninA l>oi rle 8lie i 1 Hillet mert eolleet-meölen lör luttiAe 8jöwgn, neli rlen geinrre, gil. rlen liorrle rgttss elter ^öluiten; oell stt rle ökr >AS 6, nemligen rle i ocli !rrni>8lg!
T:r 1,046 1,804 Summa tillkommer: i Räkenskapen ej upptagen: Förslag tili Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, angående Marltegångssättningen. 1. S 1 Morn. Markegångstaxor skola, i öfverensstämmelse med 75 §. RegeringsFormen, uti hvarje Län årligen upprättas af Deputerade, som dertill utses på sätt särskildt stadgadt är. 2 Morn. Deputerade sammanträda i LäneResidenset å dertill af Konungens Befallningshafvande, uti utfärdad kungörelse, bestämd tid emellan den 1 och 5 November; Och må ej Deputerads utehlifvande från behörigen kungjordt sammanträde hindra förrättningens fortgång. 3 Morn. Vid sammanträdet föres ordet af Landshöfdingen, utan rättighet att uti besluten deltaga, men med skyldighet att göra de erinringar, som kunna finnas af nöden, och att, då hans mening ifrån Deputerades beslut afviker, låta densamma i protocollet intaga. LandsKamreraren vare ock tillstädes för att Kronans rätt bevaka, med åliggande att, om afseende å hans framställningar icke fästes, dem till protocollet anmärka. Är Landshöfding frånvarande eller eljest lagligen hindrad, företrädes hans ställe af LandsKamreraren. Protocollet föres af LänsBokhållaren. 2- $• 1 Mom. Till ledning för bestämmande af det pris, hvarpå lösen af de till Kronan utgående räntor och tionde skall grundas, böra, på sätt här efteråt närmare stadgas, priskuranter till Konungens Befallningshafvande inom slutet af Mars månad hvarje år insändas, upptagande de pris, som under sist förflutne 6 månader varit allmännast gångbara.
Hwad det först angar, att i Memorialet yr, kas om arfwodcts pahöjning endast för Fullmägtige af Bonde, Ständet, sa torde wäl sadant härrö, ra dels deraf, art Författaren såsom sjelf Medlem af Bonde-Standet, af en -slags försynthet icke lärer hafwa ansett sig tillständigt att uppträda, såsom fö, rcsprakare för de andre Rcspective Standens Fullmägtige; dels ock i anseende dertill: att ofta Hög, lofiige Ridderffapet och Adelns, samt nästan alltid Prest , Ståndets och Borgare, Ståndets Herrar Fullmägtige i Banco - och Riksgälds, JVerken, blifwit walde af sadane bemäldte Respective Stånds Medlemmar, som warit boende i Stockholm, och der hast deras yrken, hwilka Fullmägtige således skäligen kunde synas mindre wara i behof af tillök, rang i deras arswoden, än sadane, som nödgades lemna deras egenteliga Närings - yrkea, samt inflytta till Stockholm för att der bewaka det dem upp, dragna Kall och Fullmägtigikap, i hwilket sednare fall, Hederwärde Bonde, Ståndets Fullmägtige sä i Banken som Riksgälds, Contoiret, sig alltid befunnit. För szso Den i Augusti.
Till följd af Rikets Ständers i nedannämnde hänseenden vidtagne beslut, nemligen: att Taxerings-Comiteerne på landet, sådane de hittills varit, skola indragas och förenas med Berednings-Comitéerna, under gemensam benämning af Taxerings-Comite' på landet; att Lagmansoch Häradshöf dinge-räntan, Bevillning af Arrendatorer och Brukare jemte Centonal af löner skola upphöra; att tiden för Mantalspenningarnes utgörande frarnfljttas från i5 till 1J år; att personliga skyddsafgiften skall utgå från och med fyllda 18 år, i stället för 17, samt att Classificationen af Bränvinsbränningsredskapen kommer att förändras; hafva åtskillige förändringar funnits nödige uti de vid nu gällande Bevillnings-Stadga fogade formulairer till Debetsedlar, Mantalsoch Taxerings-Längder jemte Sammandrag ra. m.; och får Utskottet, som vid handläggning af detta ärende, jemväl inhemtat, det erfarenheten ådagalagt behofvet af några smärre förändringar, hvilka, ehuru icke i omedelbar följd af Rikets Ständers ofvannämnde beslut, likväl, enligt Utskottets åsigt, skulle bidraga till förenkling af Räkenskapen, i förening med en lättad controll å redovisningen, såsom isynnerhet, sammandrag öfver Mantalsoch Skattskrifnings-Längderne, samt att serskilde Längder å Bränvinsbrännings-afgifterne upprättas i stället för deras upptagande uti flere Nummer af Taxerings-Längderne, så att berörde afgifter, hvilkas bestämmande dessutom icke tillhör Taxerings-Comiteerne, blefve i ett sammanhang påförde och redoviste, hos Rikets Ständer till antagande vördsamt föreslå de i förenämnde afseenden förändrade formulairer, som härhos bifogas; Bih, till R, St.
Vä! heter det i Kongl. Brefvet af d. i 7 Jan. 169 i och Kongl. Instruktionen den 5 April 1690, att endast goda och välbehållna hemman borde utses till rastningsställe Men i fråga om jordbruk hade den tiden helt andra åsigter, än som nu kunna vinna godkännande. Nyare tiders jordbrukssätl liar lill fullgod jord förvandlat så kallad fäiadsmark, som fordom femnades nästan värdeslös såsom vattensjuk och oduglig, hvaraf följden blifvit, alt månget rotehållshemman för närvarande slår i godhet, framom grannens rusthållshemman af lika mantal. Hedan vid sistiörflutna riksdag sökte jag fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på de lidanden, för hvilka den Skånske rusthållaren är blottställd; men icke ens inom detta stånd kunde min motion vinna tillräckligt understöd. Man åberopade mot mig de stora fördelar rusthåliarne skola njuta af augmentshemmanen; men man visade blott dermed, att man icke kände förhållandena sådana de verkligen äro i provinsen Skåne, utan drog slutsatser af hvad de äro i det öfriga Sverige. De aldrafieste auguientsråntor i Skåne skola enligt Kongl. Förklaringen den 7 April 16115 levereras till Regemenlsskriivaren efter då varande tids lösningspris, hvilket under nuvarande förhållanden läiier så ut, alt femton dalers ränta, mosvarande efter regeln fjerdedelen af ett helt rusthålls kostnader, nu löses med 7 R:ör 50 öre, hvilket blir det svaga rusthållets augment eller hjelp till utgifvande af i medeltal 500 R:dr rustningskostnader årligen. Häraf synes lält, att augment i Skåne, der sådant finnes, knappast är värdi att medtaga i räkningen. Många rusthåll hafva intet augment, andra hafva 75 öre årligen och så vidare. Ytterligare åberopade man mot mig Skånes bördighet och dess obetydliga skatter i allmänhet. Della må också i visst fall erkännas såsom rigtigt, men gäller endast för vissa delar af provinsen, nemligen den såkallade slättbygden.
Om den brist å fjerde hufvudtiteln, som år 1848 uppkom och år 1849 minskades till 1,349 Rd:r 39 sk. 11 rst., äger Eders Kongl. Majit redan kännedom genom Statskontorets, angående berörde hufvud titels ställning vid 1849 års utgång, den 18 November förlidet. år afgifna underdåniga berättelse; förvaltningen af fjerde hufvudtiteln tillhör, sedan år 1850, numera Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Krigskollegium; och då bemälte Kollegium, jemlikt Eders Kongl. Maj ts nådiga bref af den 26 Oktober sistnämnde år, har att den 1 Maj året efter det år, redogörelsen omfattar, uppgifva — 244 — besparade och lemnade tillgångar på denna hufvudtitel från nästförflutna året, lärer, hvad fjerde hufvudtiteln beträffar, hinder icke mera möta för sådan uppgift till vederbörande Departementschef om tillgångarne å hufvudtitelns disponibla besparingar, till undvikande af deras öfverskridande, som Rikets Ständers Revisorer ansett, åtminstone approximativt, vara af synnerlig vigt, innan utgifter beslutas; dock hafva ju Revisorerne tillika medgifvit svårigheten i allmänhet för Departementschefen att pä förhand kunna med säkerhet beräkna beloppet af besparingarne, hvilka, när förvaltningen tillhörde Statskontoret, icke blifvit till ziffran kända förr, än rikshufvudboken hunnit afslutas, eller 1 är och 8 månader efter det år, då utgifterna ifrågakomma. I anledning af den uti berättelsen om Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Krigskollegii Utrednings-afdelnings redogörelse, 2 §., gjorda anmälan, att anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Krigskollegium m. fl. verk blifvit, ensamt för bemälte Kollegii behof, af Statskontoret öfverskridet, anser sig