Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid Nådig pröfning af hvad sålunda förekommit, äfvensom af vederbörande Collegiers underdåniga utlåtanden öfver Comiterades förrättningar, har Kongl. Majit i Nåder funnit skäligt gilla och fastställa den roteringsflyttning, sorn, enligt Författningarne,. blifvit till Capellanernes förmon i förberörde måtto föreslagen, utom dels för några få boställen^ för hvilka flyttningen, såsom öfverklagad, beror på Kongl. Maj:ts ytterligare Nådiga pröfning, och dels för de boställen, sorn fått roteringen flyttad på redan af ålder till fullo roterade hemman, hvilka Kongl. Majit ansett icke böra med tillö-kt roterrngsbesvär betungas. Det inträffar alltså, att, till undvikande af förminskning i ständiga knektehållets nnmeraire, roteringsskyldigheten mäste än vidare fullgöras, ej mindre af de Ca p el la n s b os t aile n> från hvilka roteringsflyttning ej kunnat ega rum, 1 brist på närbelägne oroterade hemman, än af de enahanda boställen, som fått berörde skyldighet transporterad på hemman, de der redan äro fullt roterade af ålder Men då likväl alla Capellaner äro till lika förmon af rotefrihet berättigade, finner Kongl. Majit, lika med hvad Rikets Ständer i underdånighet föreslagit, att de i ständiga knektehållet sålunda än vidare qvarbfifvande Capel la nsboställen böra åtnjuta ett vederlag, som är deras roteringskostnad motsvarande. Rvad detta vederlag vidkommer, har Kongl. Majli:, efter Nådigt öfvervägande af Rikets
Då till följd häraf älven händt, att domstolurne olika tillämpat lagen i denna del, och till förekommande deraf noggrannare sladganden erfordras, anse Utskotten nödigt, att vidden af Kyrkoherdes skyldighet att hålla vid magt och församlingens att buttra de så kallade laga husen å prestgård varder närmare bestämd; men dä Utskotten tillika tro, att någon fullkomligen skarp gräns j detta hänseende icke kan al lagstiftningen uppdragas, utan att bedömandet al hithörande förhållanden måste bero af sådana omständigheter, som omöjligen kunna al lagen fullständigt förutses och uppräknas, samt således måste öfver bunias till Syne-Rättens eller domarens pröfning i hvarje serskildl fall, kunna Utskotten icke antaga det af motionären framställda förslag, h vilket, såsom innefattande alltför speciella bestämmelser, i Utskottens tanka, kornme att vid tillämpningen möta svårigheter; hvaremot Ut skotten, hvilka, i likhet med Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten vid sista Riksdag, anse de föreskrifter, som, i afseende på boställs” iliuehafvares skyldighet att deltaga i underhållet af Kong!, Maj.Us och K,0- i» Lagsamt Allm. Besv - och Ekon.-Utskottens Betänkande, IV.-o 1Q. nans till boställen upplåtna hus, finnas meddelade i Kongl. Reglementena den 22 Februari 1750, den ll Januari 1820 och den 11 Juni 1822, fullt lämplige jemväl för fördelningen af undeihållsskyldigheten vid den, Kyrkoherde-boställen å landet tillhörande, åbyggnad, som af församlingarne enligt lag bestås, härmed tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl.
Man har i detta kapitel vid flera tillfällen t. ex. »då förman i uppbördsverk lånar medel af underordnad uppbördsman, ändock de medel ej till uppbörden hörde», varit nog snar att hota med afsättning elier embetets mistning för alltid, utan att, såsom mig synes, dervid besinna att, när man afsätter en Statens tjensteman från sitt embete, möjligen det enda yrke hvarpå han studerat, så kastar man honom i ett tillstånd af yttersta torftighet ofta vid den ålder då den af år och lidanden redan nedtyngde mannen ej mer kan lära ett handtverk eller något nytt medel till sin fortkomst, under det att idkaren af något borgerligt handtverk eller näring, sedan han undergått frihetsstraffet, återgår till sitt yrke och kan ånyo vinna förmögenhet. Fängelselagen. 1 kap. 16 §. Uti lagen om verkställighet af frihetsstraff, såsom i hvarje väl ordnadt penitentiärsystem, intager det af lagen ålagda straffarbetet ett utmärkt rum, det må nu fullgöras i ensligt eller gemensamt häkte. Det måste derföre af lagstiftaren så inrättas, att på det förra stället det utgör fångens tröstande sysselsättning och en nyttig öfning för hans krafter, och på det senare en skola för hans arbetsflit, lydnad, ordningssinne och fridsamhet i umgänge med andra, samt i bägge fallen lemnar en afkomst till ersättning för Statens kostnader. Men skall fängelsearbetet medföra denna uppfostrande verkan, så måste det till en del vara fritt och i afseende på arbetsförtjensten graderas efter fångens visade förbättring, så måste tid och uppmuntran gifvas för öfverarbete, hvilket, om det beräknas fången till godo, skall bereda honom ett nyttigt understöd, då han utgår ur fängelset. Jag kan derföre ej gilla föreskriften i denna §, att ingen betalning för arbete skall tillkomma fånge i straffinrättning. Ty utom orättvisan och hårdheten i ett stadgande, som af arbetsfånge antingen utkräfver för mycket eller lemnar hans arbete på lediga stunder alldeles obelönt, upphäfves derigenom all täflan mellan fångarne och förökas svårigheterna vid bevakningen.
Att tillstånd erhålles till upptagande af Bropenningar, lill dubbelt belopp, emot hvad som nu gifves för öfverfarten å en Färja, der tidsförlust vöre den dagliga olägenheten och lifsfara understundom den obehaglighet, hvarifrån vägfarande gerna skulle lösa sig medelst förhöjd afgift. Utskottet får i anledning häraf anföra, att, då Hr Friher re Ridderstolpes förevarande Motion först under d. to sisth Sept. blifvit lill Utskottet remitterad, eller sedan StatsAnsIagen af Utskottet blifvit föreslagne, hvarvid alla Statens tillgångar till deras belopp blifvit beräknade, Utskottet nu saknar utvägar, lill medels anvisande för det af Friherren afsedde ändamål, och Utskottet kan således ej föreslå något serskildt Anslag för rnerberörde Brobyggnads uppförande; rnen då, ibland de anvisade StatsUtgifterne äfven ingått Anslag under RiksStatens g:de HufvudTitel till K. Disposition för Handelns och Näringarnes upphjelpande, anser Utskottet tillika vederbörande kunna vända sig med underd. Ansökning i ämnet till K. M:t, som utan tvifvel lärer i Nåder låta undersöka förhållandet, och, så framt företaget dervid finnes af vigt och allmännare nytta, dertill torde af sistberörde Anslag anvisa nödige medel, i raon af tillgång, då äfven frågan om Ekevirke till Brobyggnaden från Ströms - Betänkande n , N:s 346, 346. i4g holms Kungsgård kan under Kådig pröfning komma; Af hvilken anledning Utskottet vördsamt tillstyrker: att ifrågavarande Motion må af R. Ii, Sl:r lemnäs utan åtgärd. Memorial, i anledning af K. M:ts Nådiga Skrifvelse, ang:de inkomsterne från Ön S:t Barthelemy. (I.-A.) JN, M:t har under den 20 sistl.
Dito för den från England ankomna Hafra ochWicker •— —- Carlscrona Magazin Carlstads dito Catharina Lagerkällare — Hernösands Magazin Landscrona dito — Lidköpings dito Mariestads dito Riddarhus Lagerkällaren Skeppsholms Magazin Ystads dito Liquiden med Landshöfd. Hjerta Contanta Mede!, Inver. tarie och Materialvärde. Mätt. R;dr sk. r 52 4,296 Korn. Mätt. Mått. Råg-mjöl. Korn-ttjöl. Torrt Bröd. Bränvin. Vigt. Värde. Vigt. Värde. Vigt. Varde. Mål. Värde. aumma varae* Lisp. 'V % R;dr sk. r. L:# R;dr sk. t. Lispund. Kongl. Krigs Comitéen erhållit: Kongl. Allmänna Magazins - Directionens for dran, enligt 1S12 års Hufvudbok — Calmare Magazin — Carlshamns dito — Carlscrona dito — Carlstads dito _ Carlstens dito — Christianstads dito _ Frösö — Götheborgs diro _ Halmstads dito _ Jönköpings oito — Kungsholms dito Ladugårdslands dito — Malmö dito — Landscrona dito _ Maria dito _ Mariestads dito _ Skeppsholms dito _ Wennersborgs dito 1 — Wisby dito _ Ystads dito _ Liqviden med Landshöf dingen Hjerta _ Contanta Medel, Inventarie och Material värde. R;dr sk r. 60 38 i»473 IJS 17 tö 4 10 Junima Saldo; Allmänna Magazins-Inrätrningens skuld vid i§ij års siv Summa Arter. Mätt. T;t kp 200 Värde. Korn. Hafra. Mått Värde. Mått. Varde. Mått. Värde T. r kp R;dr sk r. Tr kp R;dr sk r. T ;r k. Rågmjöl. Kornmjöl. t Korngryn, Mjukt bröd. Torrt Vigt. Värde. Vigt. Värde. Mått Värde. Vigt. Värde. Vigt.
Jag har trott, att en bevillning på jagt vore lämplig, i fall den blefve högre för ståndspersoner och lägre för allmogen, och den controll, som man föreställer sig att blifva så svår, skulle, efter min tanke, med lätthet kunna utöfvas af den practiska jägaren, hvars interesse skulle förmå honom att tillse, det ingen idkade jagt, utan att dertill vara berättigad. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja betänk., i fall detsamma blifver återremitteradt. Hr von Hohenhausen: Gr. Horn har anfört, att det beror på landshöfdingarna att tillse, det jagtstadgandena blifva efterlefvade, och att sådant kunde ske under närvarande förhållande. Jag får derföre göra Hr Gr. uppmärksam på svårigheterna dervid. Kronobetjenigen kan icke förslå till en sådan eftersyn, emedan den är sysselsatt med mycket annat; och det är gifvet, att efterlefnaden af hvilka stadganden som helst icke är att lita på, om den icke bevakas af den stora mängdens interesse. Den nödiga tillsynen skulle deremot vinnas, om flera personer i provinserna blefve interesserade för saken och allmogens söner deruti skulle deltaga. Hr Sandelhjelm har upplyst, att för några år sedan ett nåd. bref från K. M. afgätt till samtliga landshöfdingar, med föreskrift att draga försorg om förbättrade anstalter till rofdjurens utödande. Dervid får jag göra den anmärkning, att ett sådant K. bref icke blifvit aflåtet till landshöfdingarna i Malmöhus och Gottlands län. Föröfrigt får jag reservera mig mot hvad Gr. v. Fersen anfört, att Den 10 Maj e. ra. ^35 piotionärerna och reservanterna önskat förbud att hära gevär. Jag har icke yttrat det i min reservation, utan tvärtom uttryckligen sagt, att intet förbud deremot bör existera, och jag bestred det, såsom Hr Gr. torde erinra sig, äfven i Utsk., hvartill jag jemväl, såsom landshöfding jpå Qpttland, hade särskilda skäl. Gr.
Rän har Utskottet inhemtat, att, då de till förstnämnde Rätts Rands-Cancellie inkomne skuldfordrings.- mål utgjort år 18 11 ett antal .gf 595 och ar 1812, 917, de för år 18x3 uppgått till 1,829., år 1814 till 2,373 och endast fö? de första 4. månaderna af innevarande till 1,047; att vid Östergöthlands Rans Rands-Cancellie förhållandet i anseende till dylika mål under de sist förfluUm 3 åren varit, sorn följer, nemligen åren 1812, 4813, 1.814». Af Disconternas Ombudsmän anhängige gjorde - 58, 120, 21?. från privata Personer inkom ne 5,811, 4,682, 5,612. fastigheter på Randet, ut lyste till «(inäinings autUe-per - « 3 i?» 39» 9°. Att Den a o Juni 791 Att under alla föregångna åren Utsökningsmålen varit, ju längre tillbaka, ju mindre till antalet, och, med obetydlig skilnad på pret, utgjort högst omkring 150 st. af de privata, samt Discont-måi ganska sällsynta , och att ett helt år kunnat förbigå, utan att någon fastighet kommit till Utmätnings-auction; äfvensom härvid är anmärkt, att, då några sådana Auctioner under de j:ne sista åren blifvit inställda genom mellankom»e betalningar eller Borgenärernas förnöjande på annat sätt, andre åter, 1 synnerhet sistlidet år, ej kunnat verkställas af orsak, att inropare uteblifvit äfven vid 3 till 4 gjorda särskildta försök på förnyade Auctions-terminer; hvarjemte en till Wikbolands JHushålls-Gille i Linköpings Län deu jo förlidne April Ingifven berättelse, hvaraf Utskottet undfått del, lemnar om tillståndet i nämnde landsort deri beskrifning, att efter år i8to
Jag föreslår således i ödmjukhet att Rikets Ständer måtte såsom anslag utan återbetalningsskyldighet bevilja till anläggande af 1:0. En 2,41 mil jernväg af 1 fots spårvidd för lokomotiv 1,510,000: — 2:o. En 2,500 fot lång kanal med 2 slussar och bryggor . 157,975: — 3:o. En 128,500 fot ny, 20 fot bred chaussé 148,500: — Summa R:mt 1,846,475: — Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles ödmjukast. Stockholm den 22 November 1862. P. Lithner. 118 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 61. i\:« flfi. Af Prosten A. F. Sondén: Om bestämmande af hvem som bör räknas J'ör backstugusittare eller inhyseshjon. Genom Kongl. Kammar-rättens Cirkulär till Kongl. Maj:ts samtlige Befallningshafvande den 24 Februari 1837 uppmanades desse att vara uppmärksamme derpå att alla personer under sina rätta benämningar mantalskrifvas. Af benämningarna voro då en mängd personers bevillning beroende, hvarföre man ock, för att undgå drygare bevillning, vid mantalsskrifningen var ganska knapp med titulaturerna; den som i dagligt tal till och med af husbonden sjelf kallades inspektor, mantalsskrefs såsom bokhållare eller rättare, en rättare såsom dräng o. s. v. så vidt ske kunde. Efter den sista betydande reformen af Bevillnings-stadgan hafva de flesta sådana blotta benämningar vid mantalsskrifningen förlorat sin vogt. Men ännu återstå dock tvänne, nemligen af backstugusittare eller inhyseshjon, hvilka enligt Kongl. Kungörelsen den 15 December 1854 befria både från mantalspenningar och skyddsafgift, samt medelbart möjligen äfven från en eller annan kommunalafgift.
Det är visserligen sannt, på sätt Hr v. Ilartmansdorlf sagt, att en sak sker så fort den kan ske; men jag tror, att det ofta kan ske fortare, än det sker, och att det blir en väckelse att påskynda saken, om ett visst årtal utsättes, hvarigenom man äfven kan bedöma, om saken skett så fort, den kunnat ske; och då skyndsamheten oftast beror på lust och håg för saken, skulle jag tro, att det icke vore skadligt att här utsätta årtalet 1837, då det åtföljes af vilkoret: så vidt görligt är. Frih. Cederström: Den af Gr. Gyldenstolpe antydda nytta af att bestämma en viss tid, för att derigenom påskynda ett arbete, kan jag icke inse, synnerligast som erfarenheten gifvit mig vid handen, att förhållandet är motsatt, och att det slutar med att icke gifva den aktning åt författningar, som de böra äga, hvarföre man måste ställa sina författningar så, att de möjligen kunna efterkommas, hvilket äfven är anledn., hvarföre jag i förevar, fall anser den bestämda tidpunkten böra utbytas mot föreskriften: så skyndsamt som möjligt. Hr af Billbergh: Jemte det jag instämmer med Gr. x 58 Den 22 Januari e. m. Gyldenstolpe, och tillika icke kan af erfarenheten förlika mig med den af Frih. Cederström yttrade sats, att föreläggande af tid icke tjenar till något, hvilket likväl är det vanliga i de flesta mål, och hvarförutan många saker icke skalle komma till slut, vill jag blott nämna, alt hvad R. o. Ad. nu går att besluta, äfven beslutades vid förra riksdagen och öfverlemnades åt K. M. att verkställa, ehuru det ännu i denna stund icke blifvit verksteldt. Att det är möjligt att verkställa inom 1887 måste ligga temligen klart, då grunderna förut äro utarbetade af KammarColItm, och det endast är en tillämpning af dessa grunder, som erfordras. Af dessa skäl tillstyrker jag bifall till förevar, punkt i dess oförändrade skick. Frih. Cederström:
Länsmän, om förhöjning i deras pensioner 47 4 1 146 — b. 22 Juni b. 28 Juni b. 21 Juni b. 16 Juni 72 20 Lästc-Afgift, upphörande deraf till Svenska kyrkan i London m.m. — 4 1 112 — b. 1 Juni b. 10 Juni å. 7 Juni b. 7 Juni Svar på återremiss — 4 1 205 — a. a. 11 Aug. a. a. 12Aiig. a.a. 9 Aug. a. a. 5 Aug. Löftesman, om rättighet för, att uppsäga och betala gäld — 7 1 55 — b. 14 Nov. b. 11 Nov. b. 15 Nov. g. 11 Nov. 188 45 Lönförbättring för Komministrar, m. 11., se Komministrar. Lönreglering, Landt-Statens, se Stats-Reglering, öde HufvudTiteln. » » om tryckning af handlingar angående — 4 1 204 — a. 16 Aug. a. 12 Aug. a. 9 Aug. b. 5 Aug. — 3 C — 2L ?§ CK} OD f OD P g > Q s 5 & O O a S g: So ST Riks-Ståndens Beslut. OD <3 ä P p crq co M. Sr1 ® 2 £.* B* Oq £. B* qq P. 1-4 P* S ö b ro CD - p BondeN:o N:o Sid." Adeln. Ståndet. Ståndet.
Ad. nu pröfvat 3:dje och 4:de §§:a i förslaget till Bevilln:sStadga, torde TJtsk:ts öfverst å sid. 24 i Betänkandet förekommande hemställan i anledning af H. Exc. Hr Gr. Löwenhjelms och vice Talmannen Ola Svenssons förslag till jordegendomens beskattning böra företagas till afgörande. Sedan berörde hemställan härefter blifvit upläst, anmälde sig och yttrade Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Utskottet har visserligen fö reslagit att Gr. Löwenhjelms och vice Talman Ola Svenssons förslag till jordegendoms beskattning icke böra till någon åtgärd föranleda. Detta har dock skett under förutsättning af bifall till hvad Utsk:t för egen del föreslagit; men då dessa förslag i alla fall torde vara af beskaffenhet att böra erhålla den dora, Utskottet, under förutsättning af bifall till dess förslag, deröfver fällt, så får jag vördsamt hemställa att, oaktadt den förutsättning, Utsk:t uti berörde hänseende gjort, nu icke gått i fullbordan, Iiidd. och Ad. likväl behagade bifalla det slut, hvartill Utsk:t härutinnan kommit. Den 12 Ma] e. m. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd proposition, beslöt Ridd. och Ad. att gilla det slut, hvartill Utsk:t i frågan kommit. § 5. Denna § blef af R. o. Ad. bifallen. § 6, l:sta momentet. Erih. Tersmeden: Jag tror det skulle vara rättast, att TTtsk:ts Betänk, först uplästes, på sätt förut vid fråga om bevillning å fast egendom egt rum. I anledning häraf yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å 6:te §:n förekommo uti Utsk:ts Betänk, två hemställanden, hvilka erfordrade beslut, den ena angående det s. k. bevillningsafdragets uphörande och den andra angående kronoarrendatorers bevillning för deras arrendeinkomst.
Som jag icke hört någon af de värde talarne upptaga frågan, såsom jag anser den hufvudsakligast böra betraktas, vågar jag vördsamt derpå fästa Ståndets uppmärksamhet och göra den anmärkn., att ifrågavar. arrende slutats på ett helt annat sätt, än vanliga arrenden slutas. Om man arrenderar en lägenhet på 3o år, så känner både arrendatorn och hans arfvingar, att om 3o år är arrendetiden slut, och de vänta sig icke annat, än att genom nytt arrende söka återfå den lägenhet, som de under 3o år varit beredde på att få afträda. Deremot har här arrendet blifvit frånträdt genom en öfverraskning, och på denna öfverraskning tror jag alt man bör göra afseende. Arrendet har visserligen i laglig form och juridisk ordning blifvit arrendatorerna fråndömdt — det erkännes; men då de sålunda blifvit öfverraskade i denna fråga och StatsUtsk. afgifvit sitt betänk., i följd af en K. remiss, som afser att Den 3o Maj f. ra. få veta, huru Ständerne tänka i ämnet, huruvida de medgifva någon fortsättning af föregående arrende, något upphäfvande af den lagliga maktens beslut, någon lindring eller fortsättning af arrendet emot högre villkor, hvilket sednare StatsUlsk. tillstyrkt; så vågar jag vördsamt tillstyrka, att Utskrs betänk, i denna fråga måtte antagas. Det är en undantagslag, men denna undantagslag är af behofvet påkallad, emedan arrendet upphört genom en öfverraskning, som icke inträffat, om de, som hort bevaka arfvingarnes rätt, gjort sin skyldighet, i hvilket fall hvarken den K. remissen ägt ruin eller Ständerne varit i tillfälle alt antingen höja eller sänka arrendeafgiflen. Jag tycker, att billigheten fordrar betänkts antagande. Frih. Boye: Tryggt kan jag gifva mig sjelf det vittnesbörd, att jag aldrig uppträdt alt tala för enskildta intressen. Der rättskänslan är uppkallad, tänker man litel på följderna för enskilda personer, nian tänker på hvad som är fält. Har bekänner jag dock uppriktigt, att jag talat till försvar för ett intresse, — men för hvilket?
(Det öfriga af benita § utgår). §. 69. Då 0tat64ttffottctö förflag törattbe antingen ©tatcnö regferattbe eller 33emittuiitgcnö bercftcv tåmpabc beta Belopp, efter ptuab titt 9ftfägä(bS Bcpattbliitgcn af ittffotteté afgiftta förflag nti 8iifébags Detta fårfftfba UtffottS Scbamöter röftc feberuicra fainfätbt, meb fftttna febfar, tift omtlforligt autaganbe etter förfaftanbe af ptuab ©tatödttffottet tittfiprft, Blott i be frågor, pinare ut 9tifö Sitt itubmtfanbe af paria nota ffafl, luth oinröfhttttgcn, förr ån febfarne uppråfnaS, cit iBfanb bent uttagaö Dep förfegfab aftåggaö. 33cftitttaS, tnib be öfrtgaS uppfuutmes raubc, röftcrua lifa befabe, må bettna febet öppitaö ocp gtfma utffaget. Denna fRcgcrtng^-orut famt ftttfetö öfriga ©ruttbfagar funna icfe ättbraS etter upppåftnaS, utan genom Äouuitgcitä ocp atta 9tif3s©tånbenS faimnattflåm Detta Utffott, ptuarö pligt bet mara ffaft att ©rttnblagarttc grauffa, eger rått att poö SRtffenö ©tånbcr föreftå be åttbrtngar bcruti, font bet anfer pögft nöbtga etter tipt Sa eller 9icj, flätt funna beflutaS, oct) gaffe bå förcffrtftcit t 75 § 9ltf3bag3 Utffottct åtiggc bå, att famtlige 9itf3
Med all den variation af ämnen och classer, denna förteckning erbjuder, inskränka sig dock alltid profven till en föreläsning af några få timmar samt en disputation af lika inskränkt omfång. Utan att vilja yrka afskaffandet af dessa disputationer, hvilka möjligen i en framtid kunna pånyttfödäs, torde det likväl icke vara för mycket sagdt, att de nu både vid universitetet och vid elementar-läroverken äro föga bevisande, eller svarande mot sitt ändamål. Den som åhört och med noggrannhet öfvervarit en mängd sådana, skulle åtminstone hafva svårt att påstå motsatsen. Ett föreläsningsprof af några timmar borde sålunda gifva den egentliga ledningen för hedömmandetafden sökandes skicklighet. Jag vill visst ej förneka det all gilltighet, tverlom är det säkert bättre än intet profs anläggande, hvartill moderna skolor gjort sig skyldiga. Men den opartiske pröfvaren finner lätt, huruvida ett dylikt prof i allmänhet kan vara tillfyllest. Ofta utan all erfarenhet vid ungdoms handledning, skall den unge man, sorn söker en läraresyssla, genast visa sig skicklig dertill, eller ock borde han enl. lagen ej kunna komma i betraktande vid denna sysslas tillsättande. Har han då från academien medfört goda betyg om kunskaper och fräjd, så skulle det synas hårdtatt, för hans ovana vid undervisning, utestänga honom från en bana, den han valt för sin lefnads utkomst. Hvad rår han för, att han icke haft tillfälle att utveckla sina anlag för undervisning, säger man, och det med rätta; ty om han ock velat, skulle detta ofta för honom varit en omöjlighet. Emedlertid anses anlagen vara gifna, och den sökta sysslan tillerkännes honom på grund af lösa förhoppningar, som en kommande tjenstgöring sedan ingalunda realiserar. Med måttliga anlag förenande okunnighet i det praktiska af sitt yrke, blir han nu sin egen herre, lemnad utan all ledning vid utförandet, då han läser i sin class, och hvar och en af de öfriga på samma sätt, den ene vanligen ej särdeles bekymrande sig om den andre. Förkofringen blir ej stor; men sysslan är hans egendom, och från den skiljes man ej I lo Den 4 Mars c. ra. så lätt.