Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågor hafva här visst blifvit väckta af lika stor vidlyftighet: jag menar dem om granskning af Civila Lagförslaget till sina grunder och alla under E11- våldstiden utkomne Författningar. Jag har icke hört, att vid dessa frågors remiss uppstått någon tanka på ett Särskildt Utskott, ehuru de säkert komma att upptaga lika mycken tid, som de ifrågavarande ämnena. Jag kan således icke instämma i förslaget om ett Särskildt Utskotts tillsättande på det skäl, att Friherre Cederströms Motion annars skulle anses afslagen. Friherre Ehrenborgh: Antingen bar jag illa uttryckt mig, då jag förra gången hade ordet, eller ock har den siste värde Talaren missförstått mig. Jag vill derföre blott förklara, att ehuru jag förenat mig uti Friherre Cederströms och Grefve Pos - 170 Den 22 December e. m. ses begäran om ett Särskildt Utskott, likväl och då Ridderskapet och Adeln synes böjde, alt icke antaga förslaget derom, vill jag visst icke längre yrka derpå. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade ånyo, om Ridderskapet och Adeln ansåg nödigt, att ett Särskildt Utskott borde för handläggningen af Friherre Cederströms och Herr af Sillens ifrågavarande Memorial tillsättas. Ropades några Ja, jemte många Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att som, efter livad han tyckt sig finna, Nej öfverröstat Ja, propositionen om ett Särskildt Utskotts tillsättande således blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställde särskilde Propositioner, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att remittera Herr af Sillens Memorial till. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten, och Frih erie Cederströms Memorial till Stats-, Bevillnings-, Banco-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten.
Salu-accis-medlen jemväl må från och med nästa år, jemte allmänna bevillningen, inlevereras till Riksgälds-Contoret, äfvensom att den summa, som till Stats-behofvens fyllande för i845 och följande år varder vid innevarande Riksmöte anvisad å nämnde Verkj må ökas med ett belopp, motsvarande den i Riks-Staten beräknade inkomst| af Salu-accismedlen. 3:o Post-medlen. Enligt Utskottets, angående beräkningen af Stats-Verkets inkomster, afgifna utlåtande N:o 33, är ett belopp af ia5,ooo R:dr föreslaget att utgöra årliga behållna summan af Post-medlen, hvaremot öfverskottet å den påräknats för Post-Verkets Stat och öfriga utgifter; och då öfverlemnande directe till Riksgälds-Contoret af den för Stats-behofyen förbehållna andel Stats-U tskottets Utlåtande, Nio 66. utaf desse såsom bevillning ansedde medel icke kan medföra någon olägenhet för Postförvaltningen, tillstyrker Utskottet, att det belopp, som Rikets Ständer vid denna Riksdag kommer alt beräkna såsom Stats-Verkets årliga behållning af postmedlen, må i samina ordning, sorn en dylik behållning, hittills godtgjorts Stats-Contoret, från och med år 1845 afPost-Verket levereras till Riksgälds-Contoret, som åligger att beloppet StatsContoret tillhandahålla. 4:o Char txv-Sigillatai-medlen. Ehuru det för Chartas-Sigillatre-papperets tillhandahållande och redovisande inrättade Contor nu är stählt under Stats-Contorets inseende, likväl och då öfverflyttningen af all befattning med Chartae-Sigillatai-papperet, som hädanefter förfärdigas vid Bankens Pappersbruk
Drama’t fordrar mera, än någon annan produkt af skön konst, något genomgående substantielt intresse, som uttalar sig i individens pathos. Konungars herrskarebegär, hjeltars eröfringslust, svärmande och religiös medeltidskärlek, allt detta anslår icke en tid, då menniskoandens frihet från all auktoritet, folkens rättigheter o. s. v. icke blott äro talesätt, utan verkande krafter för dagen, och då statslifvet alltmera sätter individens lif och dess verld af känslor i bakgrunden. Så länge dessa elementer icke verkligen trängt igenom och fått en positiv form i individens vetande och handling, utan endast finnas såsom sträfvande, behof, och yttra sig i blott förnekelse af det gifna, bestående, kan troligen också icke en dramatisk litteratur uppstå, som skulle ega ett annat intresse än nyhetens för dagen. Så hafva äfven i Tyskland de nyaste dramer af en Raupach, Halm, prinsessan Amalia af Sachsen m. fl. icke lyckats vinna någon större popularitet, ehuru de varit mera direkt arbetade för scenens bräder, än t. ex. Schillers. Mera af den flägt, som genomgår tiden, röjes kanske i Gutzkows arbeten, en man ur nyromantikernas leder. Men omständigheterna måste äfven binda honom. Nyligen har äfven en annan ur samma skola, Laube, med framgång uppträdt; men tiden har ännu icke fällt sin dom öfver deras produkter. Med den dramatiska litteraturen måste äfven den dramatiska konsten stiga eller falla. Regeln är dock i vår tid redan så gifven, att en viss grad af mästerskap nu lättare än förr måste kunna vinnas. I allmänhet lärer man likväl om Tyskarne kunna säga, att de af en roll antingen göra för mycket eller för litet. Samma konstgjorda entusiasm, som man ofta nog hos dem träffar i allmänna lifvet, visar sig på scenen i en tillgjord och bråkande pathos. En äkta teaterhjelte, som skriker, slår och sparkar och i lugnare stunder träder uppå bräderna med steg, fasta, som vore de ämnade att bära ett kyrktorn, och med en hållning, som en tamburmajors – en sådan finner man väl lättast i Tyskland.
Ingenting finnes hvarifrån Banco-Utskottet kunnat hämta sitt raisonnement, att man nu ej borde få uppköpa silfver för mera än två års vinst. Rikets Ständer hafva ej gifvit anledning till något sådant. Nog tydligt har den önskan blifvit yttrad, att silfver skulle uppköpas utan allt afseende på vinsten, och det lärer bero på Rikets Ständer vid innevarande Riksdag att besluta, om någon del af vinsten dertill skall användas eller ej. Herr Rosenblad , Bernhard: Jag vågar tro, att Banco-Utskottet är oskyldigt i afseende på de anmärkningar, som nu blifvit mot detsamma gjorde. Utskottet har tillstyrkt hvad den värde anmärkaren och motionären hemställt, nemligen att på 3:ne månader utsträcka de af 1823 års Ständer gifne föreskrifter om Silfveruppköp. Utskottet har blott utsträckt dessa föreskrifter. 5, 6, 7, §.§. 4 Art. 1 Afdeln. af BankoReglementet säga, att silfveruppköp skall ske för 266,666 f R:dr af Bankens l Den -6 April f. m. 187 vinst, och 66,666 f R:dr som inbetalas från. StatsYerket; samt att, om goda conjuncturer inträffade, Fullmäktige på kommande årets behållning fingo anordna förskottsvis. Detta kunde visserligen tagas så, att hela det kommande årets silfveruppköpssumma ej fick tillgripas. Detta oaktadt bar Utskottet föreslagit en ytterligare utsträckning, eller att 2:ne års hela anslag må på en gång till silfveruppköp användas. Dessutom har Utskottet ganska bestämt utsträckt rättigheten till silfveruppköp i växelväg, och derigenom bibehållit utvägen att erhålla silfver genom contracters slutande och förskotts lemnande. Men äfven utan förskott har ett sådant köp skett till en betydlig summa. Jag skall anhålla att få uppläsa, huru vexelconton till och med si* sta rapport från Fullmägtige befinner sig (nemligen utan att inbegripa silfverköpen.) Omedelbar vexling R:dr Silfver 89,392: 47* 3.
kommitterade i underdånighet tillstyrkt, det bergslaget mätte i beskattningsväg försättas i lika förhållande med andra kopparverk genom tiondens nedsättning lill livart tretionde skeppund af tillverkningen, hvilket vore det tionde-belopp, som af andra dylika verk för. Kongl. MajUs NSd. Proposition, N:o 9. 37 närvarande högst utgår.
Lag är tvertom författad i nära likhet med den senare Gästgif - Den 3 1 Januarii. *49 veri-Stadgan af år 1664; der står följande: ”Vi Carl &c. &c., att eftersom i alle förbi gc tider, fast af ålder liafver varit ihri”tat ett stort besvär, för väre trogne Undersåtare, enkannerligen allmogen, här”kommet af många och stora Gästningar och ”Skjutsfärder, hvilka fuller till en del och ”haft sine skäl, och ländt Riket till nytta, ”till en del ock håfve haft sine oskäl och ”äro för Riksens infaline besvärligheter skull ”vuxne, och genom oordning så tilltagne, ”att de mången ärlig man hafva förarmat, ”hans ärliga näring och Landsens cultur ”afskurit, och der icke böter derpå finnes, ”skola de förorsaka mera skada och Land”sens ödeläggelse än någon annan olägenhet. Hvarföre håfve väre förfäder Sveriges konungar esomoftast försökt att hota ■”och afskaffa detta besväret med åtskillige ”förslag och ordningar.
Jag har icke stillatigande kunnat afhöra, att R. o. Ad. godvilligt skulle upoffra ett Ståndet tillhörande previlegium, och kan icke heller gilla, att den förmånsrätt, som omyndiga för närv:de ega uti förmyndares gods, skall' uphöra. En hvar känner med hvilka svårigheter det är förenadt att upfylla ett förmynderskaps förbindelser. Att nu göra detta åliggande ännu svårare synes mig vara i högsta måtto olämpligt. Tå dessa skäl a fs tyr k er jag bifall till den nu föredragna §:n. Gr. Sparre: Jag förmodar, att R. o. Ad. äfven nu lemnar Utsk:t samma bemyndigande, som hittills vid sådane lagförslag egt rum, att nemi., i händelse, efter verkställd återremiss af en eller annan §, någon modifikation i de öfrige §§:ne kan anses behöflig, Utsk:t må vara berattigadt, att derom i behörig ordning gå i författning. Jag anhåller derföre om Hr Gr:n3 o. Landtmms propos. å hvad jag nu tagit mig friheten föreslå, helst den siste värde talaren, Hr Carlheim-Gyllenskjöld, yttrat en viss oro för bristande sammanhang i författningen. Hvad Doll 17 Juli. Hvad uu särskildt beträffar den 8:de gm, till hvars uphäfvande samme talare icke synes vilja lemna bifall förr än kändt blifvit örn den institution, som afhandlas i föregtde Betänk., kommit till stånd, så har verkligen Ut.sktf, just med hänsigt härtill, satt detta Betänk. N:o 38, ang:de uphäfvande af den tysta för månsrätten, omedelbart efter Betänkit ronde förändrad lagstiftning i afside å förmyndarevården. Hvad nu de omyndigas rätt särskildt beträffar, så bar redan förut derom så mycket blifvit taladt och skrifvet, att man icke bör anse nödigt att tillägga serdeles mycket i ämnet. Det är redan 16 år sedan K. M:t aflat Nåd.
S. D. Föredrogs och bifölls Stats-utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda utlåtande N:o 2l3, i anledning af väckt motion om förlängning af betalnings-tiden för ett, i anseende till hagelskada, meddeladt undsättnings-lån. S. D. Föredrogos ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens Prot.-utdrag den 22 Juni 4848. 467 nedannämnde den 17 och 21 dennes på bordet lagda betänkande och utlåtande: N:o 22, i anledning af väckt fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande roterings-skyldighet; samt N:o 31, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, med öfverlemnande af roterings-verken för den tillökade bålsmans-roteringen. S. D. Föredrogs ocb bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens i gårdagens plenum på bordet lagda betänkande N:o 23, i anledning af väckt motion om tillsätta i. de af en kommitté, såväl för granskning af ett utaf herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, afgifvet förslag till landtförsvarets organisation, som för utarbetande af ett fullständigt utlåtande om hela försvars-verkets lämpligaste ordnande. S. D. Remitterades till Bevillnings-utskottets en denna dag af friherre Palmstjerna, Garl Otto, väckt motion, angående åtgärders vidtagande lill beredande af rättelser i bevillnings-taxeringen af fastigheter. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-utskottets den 17 och 21 dennes på bordet lagda memorial N:o 22, angående återlemnande utaf riksdags-fullmäktigen Tobias Linds, motion om verkställighet af 1810 års riksdags-beslut, i afseende å krigsgärds utgörande af pastorer, ansåg
För desi del fann Herr Friherre Cederström ej/ stin Utskottet, skäl till denna eftergift; Men trodde! twärtom, att det wore ganska nyttigt, om Allmän, heten wande sig här i Landet, som öfwerallt annorstädes, att betala en ringa afgift, för begagnandet af sadane waragtiga inrättningar, som latta comMunicakionen, utan att tarftva nagra det Allmänna betungande reparationer; hwarigenom man kunde gära sig hopp, att fa se sadane inrättningar pa steke' ställen.' . , öfwer desie anmärkningar får Banco - Utstottek äran anföra: , i:y. Att sedan Herrar . Banco , Fullmägtige mi deras Berättelse, meddelt Utstottet, en efter möse/ ligheten detaillerad uppgift, af hwad angående Fittja Brobyggnad förefallit, och den försäkran Sänken' Bihang. Nw e»s, snh/ »§86 Den 23 Julik. undfått, att genom Bropenningar fa betz omkostnader ersatte, har Banco-Utskottet ej funnit anledning til! deras förnyade hörande öfwer de särskildte considerationer, som Mskottet till de Rcspective Standens bedömning, för eftergift af Bropenningars erläggande, wördsamt framställt.
Att stadga en bestämd fördelning af credilivet mellan de tvänne föremålen, är således att göra två creditiv i stället för ett, hvilket ingalunda är öfverensstämmande med Grundlagens bokstafliga föreskrift. Hvad åter beträffar det andra af Utskottet begagnade skälet, eller att vid 1815 års Riksdag en fördelning blef föreslagen, som alltsedan ägt ruin, så bärflöt detta förslag troligen deraf, att summan då till ett så betydligt belopp förhöjdes, och att Kongl. Maj:t ville försäkra Riksens Ständer, alt den begärte tillökningen ej skulle användas till annat än utomordentliga försvarsanstalter; men då fråga nu är om nedsättning, synes mig fördelningens fortfarande mindre lämplig. Jag kan, på dessa skäl, icke godkänna Utskottets anförde grunder, och skulle för min del anse riktigast, att ingen fördelning ägde rum; men, då den redan vid flere Riksdagar skedt, och BondeStåndet nu jemväl afgjort frågan på sådant sätt, att creditivets fördelning skedt midt i tu, elier salunda, att 5oo,ooo R:dr blifvit anslagne Den 4 Februarii e. m. utomordentliga försvarsanstalter, och 5oo,ooo R:dr till andra högst vigtiga och angelägna ändamål, så finnér jag det vara föga värdt att här söka göra min mening gällande, utan tillstyrker derföre, att Ridderskapet och Adeln åtminstone må förena sig i det beslut BondeStåndet fattat. Den nedsättning i creditivets belopp, som StatsUtskottet vid denna Riksdag föreslagit, skulle i sådant fall endast komma att drabba den andel af creditivet, som är bestämd till försvarsanstalterne; och, med afseende på de betydliga extra anslag, som Rikets Ständer förut vid denna Riksdag för samma ändamål beviljat, sjmes en sådan nedsättning bafva något skäl med sig. Men deremot finnes intet skäl att nedsätta den andra andelen af creditivet. Grundlagen säger, att tillräckliga summor skola afsättas, och då man hittills ansett 5oo,ooo R:dr erforderliga för de i Grundlags-§:n omnämnde andre högst vigtiga och angelägna ändamål, synes denna del af Creditivet icke heller nu tåla någon nedsättning.
Julii, under N:o 45, afgifne, och d. p i samma månad e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 5 förut meddeldte Betänkande, rörande KammarRättens rättighet, att i vissa fall fullfölja gjorde anmärkningar. Herr af Billbergh, Johan Petter: Hufvudfrågan är den, att Utskotten icke vilja medgifva, att en och samma sak anhängig vid. en och samma Domstol skall, lika behandlas, oansedt den Auctoritets eller Persons högre eller lägre värdighet, sorn saken angår. Denna grundsats har Herr von Hartmansdorff genom sin Motion sökt göra gällande, och jag biträder den derföre, att den i sin tillämpning skall förekomma många oredor och olikheter, som nu förefinnas i den Camerala Lagstiftningen. Sällan torde någon fråga hafva blifvit fullständigare utredd, än denna blef det under discussionen härstädes, då Utskostens första Betänkande förevar och återremitterades. Du Den j4 Augusti e. ra. af Hr von Printzenskölds Reservation äfven bör förmodas, att Utskotten icke eller inom sig, vid ämnets förehafvande, saknat nödiga upplysningar, må det förlåtas mig, om jag uttrycker min förundran deröfver, att Utskotten kunnat vidhålla dess första Betänkande, och derföre anföra så grundlösa och oriktiga skäl, som de, hvilka jag nu går att upptaga och vederlägga. Utskotten hafva indelat sine Premisser uti Raisonerade och Littererade. Orsaken härtill kon jag icke inse, för mig synas de innebära lika halt. Ibland de Raisonerade Premisserna förekommer : 1:0 ”Att KammnrRätten skulle erhålla ”en utsträckning, jemförlig med Högste Domstolens. ” Då KammarRätten icke får någon utvidgad Domsrätt, och KammarRättens beslut i alla fall äro underkastade Högste Domstolens pröfning, blir det icke för mig fattligt, hvaruti denna jemförlighet skall bestå.
Sundsvalls dito 12,184:71. Östersunds dito 18,403:60. Umeå dito 15,489:83. Piteå dito 10,034:40. Balans till år 1860: Skuld: Konsistorium: Finska folkskolemedlen 10: — Aurenska stipendie-fonden 73: 75. Norbergska dito 82:50. Nordlanderska dito 171: — Northmanska dito 5:58. Synodal-kassan 52:13. 783; Hernösands elementarläroverk: Egna kassan 83:14. Piteå elementarläroverk: Luleå elementarläroverk: Balans från år 1858: Skuld: Konsistorium ■ Utgifter: Konsistorium - 92,196:57. Sundsvalls dito 12,139:10. Östersunds dito 17,904:59. Umeå dito 15,867:60. Piteå dito 9,921:36. Luleå dito 4,189:80. Haparanda dito 9,242:77. Balans till år i860: Kontant behållning. Utlånta medel. Tillgångar: Konsistorium: Piteå enskilda byggnadskassa 620: 45. Haparanda dito 475: — 3,000: Premieoch fattig-d:o 87: 4. Hernösands läroverks bibliotheks-fond 565: 55. Jemtlands läns dito 247:51. Lappska ecklesiastikmedels-kassan 1,255:12. Elementarläroverkens aflöningsmedel 15: — F olkskolelärare-seminarium 2,590: 76. Stipendier för folkskolelärare-elever 1,955: — Aurenska stipendiefonden — 5,200: Bergmanska dito 116: — 1,800: Kommunitets dito 17: — 600: Gulickska dito 59: — 630: Norbergska dito 1,500: Fordringar. 252 Kontant behållning.
Soldaten, om rättighet för den indelte till tidigare afsked Solgen m. fl. sjöar i Jönköpings län, angående ändring i planen för deras sänkning med bibehållande af dertill beviljadt låneunderstöd Spanmål, under tjenstemäns löner beräknad, angående tillökning i priset å Sparbankerna i riket, om skyldighet för desamma att å insatta medel gifva minst 5 i procents ränta Sparre, Friherre Ulf Carlsson, f. d. Öfverstlöjtnant, om pension åt hans enka Spetälska, angående bidrag till skötsel och vård af de i \ provinsen Helsingland af denna sjukdom angripna personer I Stambanor, om anslag till rörelsemateriel å redan anlagda I anledning af skiljaktiga beslut 1 47 | N:o I Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStå ridet. Borgarei Bonde Ståndet. Se Se 14,15 Mars 1 Maj Fjerde j Hufvudb. 21 Febr. b. 24 Febr b. 17 Mars|b. 21 Mars ° i Åttonde Hufvudb. 30 Maj1 b. 31 Maj b. 18 Maj b. 19 Maj Nionde Hufvud - b. 3 Jan. | g. 3 Jan. Nionde j Hufvud Attonde i Hufvud14 Mars | 14 Mars Titeln. Titeln, b. 24 Febr. b 17 Mars Titeln. a. 30 Maj b. 18 Maj Titeln. b. 5 Jan. Titeln. Voteringsresultat Se vidare jernvägsbyggnader, statens. Stamholländeri-styrelsen, angående anslag till utgifter för Statsbidrag, angående beviljade för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler äfvensom myrutdikningar, jö - sänkningar och vattenaftapp ningsföretag Förslag till en voteringsproposition Voteringsresultat , » allmänna vilkor och stadganden i afseende på beviljade sådana för väganläggningar saint hamnbyggnader och vattenaftappningar m. m Statskontoret, angående anslag till » angående dess ersättande för bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej varit anvisade Statsreglering, Första Hufvudtiteln: Kongl. Hofoch Slottsstaterna » Andra Hufvudtiteln: Justitie Departementet . I anledning af olika beslut Voteringsresultat
"Jag skulle kunna rifva din djefvulska själ i småbitar om jag..." Hon fullbordade icke meningen utan störtade fram till den bristfälliga säng, i hvilken hennes döende make låg, föll på knä bredvid den och gömde sitt ansigte vid den döendes bröst. Minnchen hade från sitt gömställe med afsky och ångest bevittnat slottsfogdens uppträdande. Hon vågade icke längre stanna qvar, hvadan hon med beklämdt hjerta begaf sig på hemvägen. Hunnen ungefär halfväges till hemmet stannade hon plötsligt då hon icke långt ifrån sig hörde klangen af ett jägarhorn. Många sekunder gingo ej till ända, förrän signalen besvarades något längre bort. "Hvad kan det vara", tänkte Minnchen för sig sjelf och stannade darrande bredvid en lummig buske. "Ska' jag nu råka ut för just den, som jag vill undvika?" Den unga flickan hann nätt och jemt att tänka sin mening till slut då ett argt gläfsande i det samma kom henne att rycka till. Hon ville skynda undan, men såg just i samma ögonblick hur en stor kolsvart hund rusade på henne. Ett anskri undslapp hennes läppar. Hunden var henne på endast några stegs afstånd, då en kraftig och befallande stämma utropade: "Nero!" Hunden stannade och visade morrande tänderne åt den af ångest darrande Minnchen. Prasslet i buskarne tilltog mer och mer, och snart stod en ung välväxt man framför den unga flickan. Den darrning, som skakat hennes kropp vid åsynen af Nero, försvann ej heller nu då hon stod öga mot öga med dennes herre, Ernst Odowalsky. "Du här, mitt vackra barn", utbrast den unge mannen och betraktade Minnchen med glödande blickar. "Hur kommer det till?" Den unga flickan teg några sekunder, men slutligen sade hon: "Jag kommer från min moster, gamla Annchen vid Miltnitz." "Och så vågar du ensam begifva dig in i tjocka skogen utan att frukta dess faror?" "Gud är min beskyddare", svarade den unga flickan med säker röst och såg allvarligt på Ernst Odowalsky.
Jag får i anledn. häraf blott erinra, att likasom skaparen har i bildningen af verldsharmonien funnit nödvändigheten af rofdjur, har äfven lagstiftaren funnit nödvändigheten af sådana personer, som inom samhället hafva ungefär samma functioner. Men att stifta sådana lagar, att lagbrytaren skall kunna se beslagaren med nöje, är ett problem, som troligen aldrig kan lösas; och att inskränka beslagarens verkningsförmåga är detsamma, som att uppmuntra till lagöfverträdelser. Det är isynnerhet tvenne slags brott, om hvilkas straffbarhet allmogen aldrig kan öfvertygas, nemi. brott emot brännvinsoch tullförfatt - Den 29 Januari f. ra. 235 ningarna. Derföre må man aldrig hoppas att kunna stifta sådana lagar, att den större massan skulle i dessa mål understödja beslagarne; men just derföre är det också angeläget att hos dem sjelfva nedlägga så stor verkningskraft som möjligt. Frih. Boye: Jag tillstyrker bifall till Utsktns förslag och tror mig, till bemötande af Hr Hjärnes anmärkn., blott behöfva begära hans eget eftersinnande, att, om länsmannen ej finge göra beslag utom sitt district, lagbrytaren skulle genom ingånget aftal med länsmannen inom districtet blifva säker, att ingen annan gjorde beslaget. Man skulle således bereda säkerhet för lagbrytärne att kunna begå brott; och det är för att icke lemna dörren öppen för denna möjlighet, hvilken vi för icke så lång tid tillbaka sett öfverensstämma med erfarenheten, som jag yrkar bifall till Utsk:ns förslag. Hr Hjärne: Jag beklagar, att jag för Frih. Boye nödgas åter upprepa, hvad jag nyss yttrat, att nemi. det icke skulle saknas beslagare, äfven om länsmännen derifrån undantagas utom sina district. Jag har ansett mig ånyo böra erinra härom för att visa, att Frih. Boye, om han än icke åsyftat att missleda, dock i sjelfva verket missledt B., o. Ad. i uppfattningen af hvad jag förut anfört. 58 § blef gillad af B., o. Ad. 59 s