Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han vill bestämt först gifva sin egen mor del deraf, dertill erhålla hennes moderliga välsignelser, innan han för någon annan vill offentliggöra sitt företag; likaså önskar han att till fullo kunna göra den icke så obetydliga insamling af en, under trenne tjensteår åtnjuten lön, den han i anseende till den försträckning af medel, hvarmed hans sparsamma mor gått honom tillhanda, på åtskillige säkra händer utlånat, på det sluteligen han, med icke så alldeles toma händer, hos Friherrinnan skall kunna som han säger: värfva mig, och omsider iordningställa sitt lilla bo. Ack Emilia! när jag tänker på min sällhet, att jemte en sådan varelse gå lifvets väg igenom, kan jag ofta icke annat, än under största tacksamhet mot Gud, sjunka på mina knän, och sända honom den varmaste suck, som så underbart styrt mitt öde. O! hvad jag vore lycklig, om endast ej det plågsamma medvetandet, att jag för Friherrinnan fördöljer mitt hjerta, skulle följa mig; kunde hon dock sjelf leda sig till rätta förhållandet, hvilket visst icke blefve svårt, endast hon med mindre bekymmerslöshet fäste sig vid hvarderas vårt hjertliga bemötande, och hvilket hon genom sitt säkra, lugna öfverlåtande, mera befrämjar, än förhindrar. Tror hon att Mathilda är blind för allt ädelt och skönt, eller tror hon, att tvenne hjertan ovedersägligt skapade för hvarann, under månadslångt dagligt umgänge, i evighet kunde förblifva hvarann likgiltige; eller tror hon möjligen, att en enda tanke for C., den hon dageligen åkallar, rimligtvis kunde erhålla plats inom mitt hjerta. Icke ett ord, ej en blick tillkännagifver någon misstanke hos henne, hon visar sig så alldeles tranquil, och liksom alldrig varseblifvande den rodnad och de tårar, hvilka växelvis yppas på mina kinder, och hvilka af den emot henne iakttagne förbehållsamheten alldagligen ditjagas. O! kunde jag läsa i hennes själ, hvad hon härunder tänker, och om icke allt detta sluteligen skall leda till förminskande af hennes ömhet för mig. Dyre S., hvilken tjusningsmagt äger du icke öfver mig, då för den minst ljusa af dina föreskrifter, jag äger styrka att uppoffra hela min själs lugn.
Den af Utsk. såsom skäl för dess redaction uppgifna afsigt kan vinnas, om t. ex. man börjar § sålunda: ”Med undantag af transportsedlar, hvilkas utgifva ude fortgår på hittills vanligt sätt, intilldess detsamma, enligt hvad här nedanföre i § närmare stadgas, upp bör er, skola Bankens sedlar hållas på förhand färdiga,” tilläggande slutet i öfverensstämmelse med deri efterföljande delen af Utslits redaction. 3:o ”Att Bankens sedlar —■ och 5öo r:dr.” Oberäknadt, att jag förblifver vid den tarika, att det skulle vara nyttigt att.hafva någon valör emellan 3 oell 10 r:dr (hvarigenom behofvet af de lägre och genom sin mängd kostsammare sedlarna skulle minskas), vill jag fästa uppmark - De n s3 Ma ri. märksamheteti derpå, att om man skulle anse nyttigt att för händelsen af blcomyntets bibehållande utgifva sedlar å brutna tal, motsvarande vissa riksgisvalörer, möter icke hinder, hvarken i den befarade sedelmångfalden (ty den är nu vida större, då vi, utom skillingssedlarna och transportsedelvalörer å hvarje r:dr öfver io ridr och å flera brutna tal, äga brcosedlar å 2 och 3 r:dr samt riksgis d:o å 1, 2, 10, 5o och ioo r:dr), ej heller i tidsförlusten af nya plåtars anskaffande m. m. (ty intet binder finnes alt följa samma method som i Preussen och Österrike, att efter band, och i juan som de blifva färdiga, Utgifva först den ena valören och så de öfriga). /po ”A 11 Bankens hittills löpande sedia r.”
Han lade sig på knä och upprepade ordet om och om med sina vackra tonfall. Det pinade henne. ”Skämta inte. Det plågar mig så obeskrifligt.” ”Inte är det något att sörja och gräma sig öfver. En verkligt djup känsla tycker jag borde ge glädje i stället.”285 ”Sådana menniskor, som jag, borde slås ihjäl vid födseln,” sade hon då hon låg på chäslongen och kamraten satt bredvid henne, ”det förefaller mig som hade min panna endast en mjuk hud, der andra menniskors ha fast ben.” ”Nej, jag tror nog att ben och hud fins i de riktiga proportionerna hos dig. Du är visst en mycket välskapad individ.” Hon låg sedan tyst och såg på det yttrandet, vände det och log emot det, som om det varit en frisk bukett hon fått. Det verkade så helande på hennes söndertrasade sinne som daggiga rosor på svidande brännsår. – ”En välskapad individ,” en menniska när allt kom omkring. En menniska Och han visste allt! Så tacksam och trygg och sann hade hon aldrig känt sig förr – ty han var den förste till hvilken hon sagt allt, den ende hon skulle kunna säga det till, och som icke skulle förkasta henne. Och så talade han om sitt förhållande till den unga flickan. ”Det är ingen erotik, eller åtminstone nästan ingen ja, den fins väl, på bottnen men inte mer.” Alltså ingen förlofning! Intet helt! Intet der hon sjelf var skjuten helt i bakgrunden! Hon häpnade vid det jubel, som fylde hennes inre vid dessa ord. Och detta jubel tystnade icke under hela kvällen, då de efter aftonvarden vandrade gata upp och gata ned under tända lyktor. För första gången kom den frågan smygande: när var det du började fästa dig vid honom – bergkungen? Och hvarför? Du jämrade och kved när ni två hade brutit i harm öfver sårande ord. Under de dagarne således, under sorgen och smärtan öfver det, då du var ensam och värnlös. Då drack du trollens dryck. Så omedvetet var det då vänskapen. — Så Nej tyst! Slut ögonen och låt lifvet spira och formas, växa och dö, utan vidrörande af dina förmätna menniskohänder.
Dock, som meranämnde fonder, på sätt redan är anfördt, numera vuxit till ganska ansenliga belopp, — vid hvilket förhållande de betänkligheter synts hufvudsakligen undanröjda, som vid fondernas första bildande ansågos förekomma emot tillfälliga utlåningar på stadgadt sätt af hvarje särskild amortissements-fonds då ägande, jemförelsevis mindre betydliga behållning, — så och då framtida förräntandet af amortissements-fonderna komme att väsendtligen underlättas samt det dervid disponibla kapitalets belopp blefve mindre beroende af hvardera fonden tidtals åliggande utbetalningsskyldighet, och ej mindre utlåningseller förräntningsbestyren än bokföringsgöromålen komme att förenklas, derest liqvidationsoch amortissements-fonderna för ej mindre jernvägslånen än de under åren 1855 och 1851 inom riket upptagna fonderade statslån — för hvilka fonders användande och tillfälliga förräntning till alla delar lika lydande stadganden äro af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer meddelade — sammanfördes i en gemensam redogörelse och en ny för dessa fonders inkomster och utgifter uteslutande afsedd bankoräkning, hafva Fullmäktige' beslutat Och föreskrifvit, att, från och med nästkommande eller 1863 års ingång, skall i Riksgälds-kontoret föras en från detta verks öfriga räkenskaper helt och hållet afskiljd redovisning för de, med hänsigt till ej mindre 1858 och 1860 års jernvägslån än 1855 och 1861 års inhemska fonderade statslån bildade amortisseinentsfonder; hvilken redovisning skall innefatta särskildt konto för hvart och ett låns anlortissementsfond, och sålunda utvisa hvardera fondens årliga inkomster samt deraf verkställda ränteoch kapital-liqvider, äfvensom samma fonds vid slutet af hvarje år ägande behållning. Derjemte kommer att, med nästa års början, öppnas en ny särskild räkning i Rikets Ständers Bank, å hvilken endast sådana medel, som äro anvisade till eller eljest tillhöra ifrågavarande fonder, skola insättas och från hvilken deremot alla till utgående utaf dessa fonders medel i svenskt mynt förefallande utbetalningar skola utassigneras.
När metalliska kassan åter börjar aftaga, skall man återfordra medlen, och Banken skall nödgas uppsäga och indrifva dem af de respektive låntagarne. Handeln och industrien skola sålunda erbjudas försträckningar, när de minst deraf äro i behof, men beröfvas dem när de som bäst skulle behöfva dem. I närvarande ögonblick finnas medel oanvända i alla Bankens lånc-fonder. Nu skulle sålunda, om Banken hade öppnat en sådan räkning, medel ytterligare strömma in, och Banken skulle ej hafva annan utväg, för att hålla sig skadeslös för räntan, äu att prässa ut dem genom Banko-Utskoltets Betänkande, N;o 34. 89 genom uppköp af obligationer. Den skulle erbjuda rörelsen ett extra låne-förlag i en tidpunkt, då medel finnas tillgänglige i alla de ordinarie låneförlagen. e.) Jag vill ingalunda förneka alt öppnandet af uppoch afskrifnings-räkning i banken och lånekontoren skall blifva fördelaktigt för de större affärsmännen i Stockholm, Götheborg och Malmö, och det hade varit önskligt om vårt banksystem varit så ordnadt, att med denna fördel kunnat förenas både bankens, näringarnes och industriens. Sådant förhållandet likväl nu är, vore redan ett stort steg taget, och del största, som i min tanka för närvarande kan tagas, om mekaniken i banken så förenklades, att affärsmannen genast kunde bli expedierad, utan ali behöfva för uppgörande af den enklaste liqvid använda en half förmiddag. Såsom det nu är ställdt nödgas hvar och en som har penningar på deposilions-räkning i banken först på en gifven tid presentera depositionsbeviset, och sedan Ater infinna sig några timmar derefter för alt lyfta penningarna. För en bank, som anser sig kunna för allmänna rörelsens underlättande bereda tillfälle till uppoch afskrifnings-räkning mot ränta, synes det ej kunna stöta på några oöfvervinnerliga svårigheter, att för dem, som hafva penningar på depositions-räkuing och derföre erlägga folii-afgift, bereda den lättnad i deras transaktioner med banken, att de med en enda gång kunna bli expedierade under hela den tid på dagen banken hålles öppen. En sådan förenkling synes både af billighet och klokhet vara högeligen påkallad.»
Slutligen får Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet nämna, dels att Carlstads stad, som ägde aktier till ett belopp af 15,000 R:dr uti Carlstads kanal emellan Klarelfven och Kanikenäset samt i hamnanläggningen vid detta ställe, år 1858 inköpt för 54,000 R:dr Runt öfrige aktier i berörde kanal och hamn, samt derefter samma år påbegynt byggandet af en inre hamn inom Kanikenäset för ångbåtar och fartyg, som föra köpmansgods, till hvilken hamnbyggnad staden erhållit ett lån från Riksgäldskontoret af 100,000 R:dr R:mt; dels ock att staden Christinehamn, under perioden 1856—1860, fullbordat hamnbyggnaden vid staden, hvartill den bekommit af allmänna medel ett lån stort 73,500 R:dr och jemväl gemensamt med Warnums landsförsamling fulländat församlingarnes vackra kyrkobyggnad, till hvilken Rikets Ständer beviljat dem ett låneunderstöd af 37,500 R:dr Runt. — Denna kyrkobyggnad, som invigdes i Oktober månad 1858, har kostat en summa af 288,000 R:dr R:mt. Carlstad å Landskansliet den 21 Juli 1862. IL F. OLDEVIG. Axel Anderson. C. E. Lundbom. 24 Tab. N:o 1. Wermlands län. Tab. Den 31 December enligt Enligt de mantalslängden, som upprättats vid slutet af motstående år. Utskrifhusförhörslängderne. Hela folkmängd en af Deraf frie från mantalspengar. ningsÅ landsbygden. Mankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Tabb. Hästar. Tjurar. Oxar. Kor. Ungnöt. Får. Getter.
Det var en präktig gestalt som tog sig väl ut, ehuru den hektiska rodnaden på hennes kind var sorglig att se. Marie Röhl gick fram, och nu lyfte sig värdinnan på ena armen och bad mig, utan öfverflödig vänlighet, men dock artigt, vara välkommen. »Det var då rigtigt snällt af fru Flygare-Carlén att vilja söka upp mig, och om jag också varit sämre skulle jag icke nekat emottaga ett så välvilligt besök.» Detta stod jag knappt ut med. Jag såg åt mamsell Röhl, men hon höll just på att observera något på gatan. – Jag intog den mig anvisade platsen bredvid soffan och förklarade att jag visst aldrig vågat tänka på att med besök besvära en sjuk person, som jag ej hade äran känna, så framt icke mamsell Röhl låtit mig veta att Kusinernas författarinna behagat hedra mig genom utmärkelsen att önska mottaga mig.» Nu fick fru Knorring sin hosta och mamsell Röhl skyndade att med fin takt förklara, att hon, som trodde sig känna bådas våra önskningar, stält till den lilla öfverraskningen. Härefter blef allt godt och fru Knorring började genast tala om den dåliga ton som rådde inom pressen, och beklagade att kritiken stod på så svaga fötter inom vårt land. »Apropos», tillade hon hastigt, »känner fru Carlén »Törnrosbokens» författare, den der karlen har haft inne en den allra dummaste artikel, man kan tänka sig, i Jönköpingsbladet.» Almqvist – »den der karlen!» och dertill dum! »I fall det är fråga om »Tråkighetens resa» – ett bekant bitande stycke som jag hört sägas, stått i Jönköpingsbladet – så har jag icke haft tillfälle att se det i sin helhet, men en del har varit reproducerad i någon tidning här, jag mins ej hvilken.» »Ja», inföll hon, »och med vanlig partiskhet slapp fru Carlén från saken genom att icke »vara hemma», då Tråkigheten, klädd i sjömanskostym, infann sig.
Först efter upprepade klagomål, ställda till hennes fästman, lyckades det hennes kungliga höghet att blifva fri fiån sin plågoande. T. o. m. när det var tal om förhållandet mellan de trolofvade inbördes, kunde man på den tiden stundom af ren glömska lämna kvinnan helt och hållet obeaktad. Det heter i en likpredikan öfver Fru Karina Krausse, som blef vid Ib " års ålder trolofvad med Fredrik Friis, hvilken åter dog före det utsatta bröllopet: » V å r Herre kallade denne ädling bort, hvilket var för hennes föräldrar, syskon och goda vänner en icke ringa sorg. » Hon själf är alldeles förbigången. Detta är ett sant talande uttryck för, huru föga kvinnan själf i dessa svunna tider hade att bestämma öfver sitt eget lifs öde. Ur notisboken. Ater i hemmet. Kronprinsessan anländer åter till hufvudstaden i morgon lördag med snälltåget kl. 11,45 f. m. Kronprinsen reser sin gemål till mötes och skall under sitt uppehåll i Köpenhamn aflägga ett besök hos danska drottningen å Bernstorff. Den Itända författarinnan Selma Lagerlöf lämnar med detta läsår sin plats vid Landskrona elementarläroverk för flickor för att helt ägna sig åt sin skriftställarverksamhet. Hon har varit anställd som lärarinna i Landskrona sedan höstterminen 1885. » Fröken Lagerlöfs begäfning och framstående egenskaper som lärarinna äro för väl kända för att vi här skulle behöfva vitsorda dem, » heter del i skolans årsberättelse. » Och som hennes egenskaper i öfrigt alltid ha tillvunnit henne de varmaste sympatier inom kamratringen, är det ej underligt, om vi med innerlig saknad vid minnet af de flydda åren och med djupt vemod vid tanken på den stundande skilsmessan tacka henne för allt hvad hon gifvit oss af sin rika personlighet och sitt varma hjärta. Må tid och afstånd sent eller aldrig upplösa de band, som nu förena Landskrona läroverk för flickor, dess lärjungar och lärarinnor med fröken Selma Lagerlöf! » * Utmärkelse åt svensk tonsättarinna. Wal borg Aulin har af den jury, som tillsatts för att bedöma de till den i samband med den danska kvinnoutställningen anordnade tonsättartäflingen insända kompositionerna, fått sig tilldeladt ett pris af 200 kr.
Det ena låter sig nära nog omöjligt verkställas ulan husbondens vetskap och samtycke, ty det är alltför många förberedande anstalter, som skola före bränvinsbränningen ega rum, för att husbonden icke skulle om dessa anstalter ega kännedom, under det att deremot en tjenare kan, husbonden ovetande, verkligen sälja bränvin ur hans magazin för mindre belopp, än hvartill han är berättigad. Således, fastän dessa §§, i afseende på sin ordalydelse, stå i harmoni med hvarandra, tror jag ingalunda deri ligger något lagstiftningsfel, utan tvertom att lagstiftningen utgår från ganska riktiga principer, hvarföre jag fortfar uti den af mig förra gången vördsamt framställda anhållan. Gr. Lagerbjelke: Den nu gällande Förordningen innehåller uti ifrågavande hänseende: ”För oloflig bränvinsförsäljning, som med husbondes vetskap verkställes af hans hustru, husfolk eller i hans arbete antagna personer, skall lian ansvara såsom vore förbrytelsen af honom sjelf gjord.” Uti den nu föreslagna författningen talas om icke allenast oloflig bränvinsförsäljsning utan äfven andra förbrytelser, som emot författningen kunna begås, och är således, i detta afseende, Utsk:s förslag i 47:de §:n vida bättre än den gamla författningen. Deremot instämmer jag med Frih. af Ugglas deruti, att husbonden bör så till vida svara för förbrytelser, som begås af hans hustru, barn och tjenare, sorn det kan bevisas, att det skett med hans vetskap och vilja, och enär det icke är en rigtig princip, att den oskyldige skall bevisa sin oskuld, vågar jag vördsamt föreslå, att R. o. Ad. ville antaga Utsk:s förslag, på följande sätt förändradt: ”Husbonde ansvare för förbrytelse, som med hans vetskap mot denna förordning begås af hans hustru, husfolk eller i hans arbete antagen person, likasom vore förbrytelsen af husbonden sjelf gjord.” Frih. Raab: Jag skall nu utbedja mig att få upläsa 76:te §:ns Usta mom. i Utsk:s Betänk.
Stockholm den 30 October 1823, 1440 Sos v, och Ekon. Dtsk. Betankanien. Antom den 6 Not. »825 Utlåtande, i anledning af gjorde Motioner, om skyndsammarc verkställighet af en i Nåder" anbefald åtgärd till beredande af utvidgade handelsförhållanden mellan Sverige och Norrige. Uti Memorial, som till Hoglofl. Ridder» släpet och Adeln blifvit ingifvet och deri» från till detta Utskott remitteradt, har Herr Tham, Wolrath, anfört: ”Kongl. Majit har i Nådig Skrifvelse af den 5 Juni 1821 gifvit Commerce C o llegium tillkänna, det Kongl. Maj:t funnit för godt förordna, att Svenska produeter, äfvensom Svenska manufacturvaror skola så landsom sjövägen kunna tullfritt i Norrige få införas, när sådant i sednare fallet sker med Svenska eller Norrska fartyg, samt att Norrska produeter och manufacturvaror skolar likaledes både landoch sjövägen kunna tullfritt i Sverige inkomma, enär i sista händelsen införseln verkställes med Svenska eller Norrska fartyg, samt att Kongl. Majit vore betänkt, att, rörande de förenade Konungarikenas inbördes handelsförhållanden, särskildt för hvardera Riket Besv. och Ekon. Utsk• Betnnkanden. utfärda förnyade Nådiga Författningar, grundade på förenämnde Dess Nådiga beslut, hvarföre Kongl. Collegium blifvit anbefaldt, att efter infordrande af General Tulldirectionens underd. yttrande, inkomma med underd. Utlåtande och förslag om de modificationer och controller, som i verkställigheten kunde anses nödvändiga”. Men som denna Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift, enligt hvad Herr Tham förmodar, ännu lärer hvila ofullgjord, antingen hos Kongl. Cellegium, eller någon annan autoritet, som dermed har befattning, så har han ansett Riksens Höglofl. Ständer böra i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes anbefalla vederbörande att verkställa i fråga varande Nådiga Beslut.
Det synes mig derföre ändamålslöst att afsända till stånden ett betänkande, sorn icke kan röna framgång; bättre hade det då varit, att vid de paragrafer i lagen, sorn handla om syner å pastorsboställe^ ett stadgande intagits, som skärpt synerättens skyldighet att efterse om något genom pastors vanskötsel förfallit och noga upptaga detta på pastors räkning, hvarigenom måhända i flera fall den lättnad kunnat beredas församlingarne, som af motionärerne blifvit afsedd. Häruti instämde herr doktor Norström, Isak. af herr prosten Melander, heri prosten Eurén och herr prosten Lagergren, herr Engzell och herr Ek, hvilka instämt uti herr doktor Hjörlings reservation. STOCKHOLM. Östluwd & Berling, 1851. • Isysam! Allm. Bisvarsoch Ekon,-Utskottens Utlåtande, A:a 22. Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Äng. 1851, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning a( återrcmiss af Utskottens Betänkande J\:o 14, rörande väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 19 December 1827, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord och andra lägenheter från hemman. Uti berörde betänkande hafva Utskotten meddelat utlåtande, i forsta punkten, öfver en af riksdagsfullmäktigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län väckt motion om förändring af nu gällande bestämmelser, angående besutenhet; i andra punkten öfver af herr kontraktsprosten Forssell, bcmälde Lind och riksdagsfullmäktigen Erik Eriksson från Gefleborgs län väckta motioner, åsyftande tillåtelse till afsöndrande från hemman af jord lill mindre vidd, än nu gällande stadgande medgifver, samt i tredje punkten öfver ett af herr kontraktsprosten Forssell framställdt förslag till förändring af stadgandet derom, huru förfaras bör vid intecknande af sådan Bits. lill R. St. Erot. iSSO f tSSi.
Under sådana förhållanden synes det mig klart, att frågan om den lämpligaste platsen för en bergsskola bör afgöras oberoende deraf att en tillstymmelse till en sådan redan finnes i Fahlun, och hvad är då naturligare än att förena denna skola med Teknologiska Institutet, hvarigenom vi kunna fä en i möjligaste måtto fullständig polyteknisk anstalt, der eleverna kunna erhålla så väl den förberedande allmänt-tekniska bildningen, som den speciella, för hvarje särskild branche, der lärarne kunna utbyta sina erfarenhetsrön och der de för undervisningen så ytterst vigtiga samlingarne kunna hållas i fullständigt skick. Jag tror för min del, att den princip man vid ordnandet af undervisningsanstalter aldrig får lemna ur sigte, är den största möjliga centralisation af insigter, för att de, att jag så må säga, utbredande sig från centern, må verka med desto större kraft. Här tyckes man vilja följa en motsatt regel. Vi ha våra universiteter i småstäder, vi ha skolor i olika grenar i landsorten, under det vi ha spridda delar af hvarjehanda vetenskapliga och praktiska institutioner i Stockholm. Det hufvudskål, hvarpå man stödjer sig emot flyttningen till Stockholm, tyckes vara en föreställning om förträffligheten af bergverksluft lör dem, som egna sig åt jernhandteringen. Det är dock förhållandet med denna som med alla blotta föreställningar, att dess betydelse försvinner vid närmare skärskådande. 1 Fahlun finnes visserligen en grufva och det är således denna, som skulle tynga i vågskålen för valet af denna stad. Nu är genom föreståndarens för skolan utlåtande utredt, att de, som egna sig åt ett närmare studium af grufvevetenskapen, äro högst två af de 20 eleverna vid hvarje kurs, och att de öfrige under 2 å 3 dagar samla stuffer, med hvilkas undersökning de sysselsätta sig under liden för kursen.
HanS Excellence Herr Grefwe» och Ordföranden gjorde derefter propc^tion, att Constitutions - Utskottet skulle sammansättas af 24 Ledamöter, hwilken beswarades med Ja, Nej och Dotering. Efter nägon stunds oro pttrade stg Herr ?äklmnn, det han tyckte pluralkleken wara deciderad och voteringen onödig, sä wida icke ändamälet wore, att derigenom werka tidsutdrägt. Friherre (^säerström: Det kan ingen Ledamot förebrä mig, att nägonsin hafwa bidragit till tidsutdrägt, men jag har begärt votering, och jag yrkar densamma, emedan jag tror att dchföruta» ingen pluralitet kan utrönas, och att all förutgäenbe Dom om pluralitctcns mening är förtidig. HanS Excellence Herr Grefwe» och Ordföranden justerade derefter följande Voterings - proposition; hwilken, sedan ätskillige önskat att i contra, propositionen Ledamöternas antal mätte vt Den 13 October. 4339 utsättas till 16, andra att bertill Utskottets fbrflag mätte antagas, gillades, lydande som följer: Den som bifaller, att-antalet af Ledamöter i Constikulions-Utskottet ökas till 24 ssrifwer Ja. Den det ej will skrifwcr V7ej. Winner Nej, blifwer antalet enligt ConstltutionS - Utskottets förslag. löswcr denna proposition började Ridderffapek och Adeln voteringen kl. L till 8, och befunnos efter betz flut rösterna hafwa utfallit som följer: Och skulle i följe deraf Ledamöternas antal i ConstitutionS - Utskottet ökas till 24. Ridderskapet och Adeln ätskilHeS kl. In stäem krotocolli 6. Silverstolpe. Thorödagen den 19 October. klenum kl. 9 förmiddagen. Ordförande Hans Excellence Herr Grefwe krake. Före - 4Z90 Den 19 October. Fdnekogs till granskning 2:dra Mom. af 29 Z Riksdags-Ordningen.