Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullmakter å pastorat böra, i stället för Kansli» gebiihren, dessutom beläggas med stämpladt papper till följande belopp, nemligen: För Första klassens pastorat „ Andra klassens pastorat T Tredje klassens pastorat 8: 16, 3: 16. 2: - 30 Beoillnings-Ulskottets Betänkande, N:o 6. § * Undanlag ifrån och lindring uti föregående stadganden; hvilka undantag och lindringar dock ej sträcka sig till del af stämplade pappers-af giften, sorn utgår i stället för den fordna Kansli-gebuhren och Sigillpenning arne, utom i de fall, då befrielse i anseende till fattigdom är medgifven. i:o Från stämpladt papper befrias i Afsked för Soldater, Båtsmän och Spel i nummer, med flere af gemenskapen vid militären. Ansökningar till Kongl. Maj:t af Allmogen, Soldater och Kronans Båtsmän, med flere af gemenskapen vid militären; Ansökningar — i brottmål och fiskaliska aktioner, samt i alla sådana ekonomi-, politioch militär-ärenden, hvilka antingen kunna röra någon hel menighet eller hafs7a afseende på allmänna och kommunala onera, såsom publika byggnader, fråga om Kronooch Kyrko-tionde samt Prest-rättigheter, vägars och broars underhållande, kneckte-, rustningsoch roterings-skyldigheters utgörande, krono-, fångoch gästgifveri-skjuts med mera dylikt, jemte de utlåtanden, bevis och expeditioner, som Domare och Embetsmän i dessa ärenden meddela; — permissions-, af Soldater och Båtsmän, med flere af gemenskapen vid militären, för att utom Länet söka arbetsförtjenst; Bevillnings-Utskottels Betänkande, N:o 6.
Balken kallar bindande omständighet och liknelse, och sålunda blifva gjltigt skäl tili värjemåls-ed, finner Utskottet sig desto mindre äga anledning, att i detta afseende tillstyrka något särskildt stadgande, som sjelfva skyldigheten att ådagalägga åt - t)2* Dm 7 Juli. åtkomsten till de träd, hvilka förmentes vara från en Skogsplantering borttagne , ändå skulle, i enlighet med 49 Cap. 2 §• Missgernings-Balken , stanna vid edgång, så snart annan bevisning saknades; hvarigenom, i förevarande fall, resultatet af det ena eller andra Rättegångs-sättet synes vara för sakens utgång af alldeles samma verkan. Den rättighet, som sluteligen blifvit sökt för ägare af Skogsplanteringar, att, till vittnen, i frågor om våldsverkan å dessa planteringar, begagna sina tillsatte Uppsyningsman , skulle , om den vunne bifall, uppenbart afvika från de grunder Rikets allmänna Rättegångs-ordning godkänt. Kongl. Brefvet den 4 Juli 1741 förklarar uttryckligen af hvilka skäl tillåtelsen uti 17 Cap. 11 §. Rättegångs-Balken för Vakter och dem som Rättens ärender gå, att bära vittne om det, som dem i thy fall händer, blifvit motiverad. Intet af dessa skäl kan hit lämpas. Det är dessutom, genom Kongl. Brefvet den q6 Augusti 1752, Lands-Fiskaler, Krono-betjente och andra åklagare förbudet , att med vittnes-ed gifva stöd åt deras åtal , och Kongl. Brefvet den. 16 Maj 1764 afslår jemväl, i hänseende till Skogs.åverkans mål, all ändring i det af Lagen stadgade Rättegångsoch bevisningssätt. Den ändring har väl sedermera blifvit införd genom det uti 1805 års Kongl. Skogs-ordning meddelade tillstånd, att Kronans Jägerioch Skogs-betjening må, i åverkans mål, bära vittne; men då det alltid måste vara en betydlig skilnad iinellan förtroendet till de Personer, som, efter ftj« Den 7 Juli.
Landtm, tillkännagaf, att Hr Lagerhjelm, Pehr, och Hr von Hartmansdorff, Aug., såsom ledamöter af Const.- Utsk., hegart och erhållit ledighet, den förre under 14 dagar från nästa Fredag och den sednare under högst 3:ne veckor från nästa Måndag; och ldefvo fördenskull Hrr Electorer af H. Ex. anmodade alt i deras nästa sammanträde utse suppleanter för desse ledamöter under ledighelstiden. Vidare gaf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkänna, att som, utom de förut omnämnde ledigheter bland bänkmännen, en sådan äfven uppkommit inom 15 Bänkm:s-afd. efter Hr Linroth, Carl Joli. Gust., söm blifvit utsedd till Elector, komme val af en bänkman för nämnde afdelning äfven alt i nästa plenum förrättas. Lades på bordet följande från Utsk:n inkomna utlåt-.n, mern. och bcläukm, nemi. frän S latsU t sk otte t: N:o 26, i anledn. af Hr C. R. af Robsahms motion om utgifvandet af statsobligationer å tillsammans tio millioner r:dr; N:o 27, med anmälan om anledn. till anmärkn. enrot föredragande Statsrådet och Chefen för Civildepartementet; N:o 28, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om anvisande af medel lill arfvoden åt tre nya ledamöter i Lagberedningen; N:o 29, i anledn. af K.
N:o 4 i, derföre alt vägrade propostr höra till ordningen för dagen t om ordningen för dagen medför vägrade propostr, så följet ock deraf, att det hörer till ordningen för dagen alt ifrån Utsktn få olagliga förslag och olagliga betänktn, ty eljest skulle aldrig en Talmans vägran af’ propos. kunna af ett Stånd godkännas. Den värde ledamoten borde befinna, att vi samtlige äro representanter för Svenska folket, och att, när Landtm, eller Talman vägrar propos. på ett Utsks utlåt., och votering företages huruvida Ståndet öskar den af Talmannen vägrade propos, eller icke; så är deras opinion, som instämma i Talmannens åsigt, lika god fullt ut som deras af den motsatta meningen , och så mycket bättre, som de förre äro ojäfvige i sitt utlåt., emedan de ej tillhöra dem som deltagit i det betänkts uppställning, hvarå propos. vägras, då deremot de sednare ej äro ojälvige att yrka propos. på hvad de olagligen framstallt. Gr. Anckarsvärd har slutligen appelerat till Svenska folket och förklarat sig fullkomligen säker om dess dom: jag tror mig vara lika säker som han om dess dom; men förmodligen kommer den att utfalla till fördel för den, Hr Grefven motsatta, sidan. Hr Anckarsvärd, Aug.: Det är ingalunda förtrytelsen öfver ett lidet nederlag, som uppmanar mig att älven Den 18 November e. m. nu uppträda, utan den vemodiga känsla, jag erfar, alt finna fäderneslandets intressen behandlas på ett sätt, sorn icke öfverensstiiininer lind min öfvertygelse om det rätta, och ber, för att icke onödigtvis upptaga tiden med ordsvall, alt blott få förena mig med hvad Gr Anckarsvärd, Frih. Tersmeden och llr S nart till prot. anfört emot Ur Frih. o. Landlnus vägran af proposition; Hr Gyllenkrook, Göran, förenade sig äfven med Gr. Anckarsvärd, Fril). Tersmeden och Hr Stuart. Fl i Tersmeden, Garl Reinhold:
Jungfrun tackade, och sade: »säg mig till, när du håller i spjäll-stången!» ’Ja, nu håller jag’, svarade hofmannen. Då ropade prinsessan: »Spjäll håll karl, och karl håll spjäll, ända till ljusan dag!» Hofmannen blef nu fast, och kunde inte komma hvarken fram eller tillbaka; utan stod vid spjäll-stången och ryckte, och ryckte, hela natten igenom. När så dager var ljus, blef han lös igen, och smög skamflat hem till kungs-gården. Men ingen lärer undra, att han icke ville omtala huru snöpligt hans färd hade aflupit. Nästa qväll skulle den andre hofmannen gifva sig å stad och pröfva sin lycka. Han gick derföre bort till gubbens stuga, satte sig hos den unga mön, och ordade mycket fagert snack, såsom unga män hafva för sed. När det nu blef serla, och folket skulle till sängs, ville hofmannen inte gå sina färde, utan beddes få stadna qvar öfver natten. Jungfrun biföll denna begäran, och ställde sig mycket vänlig. Men rätt som det var, utbrast hon: »ack! det var sannt, jag glömde stänga igen dörren, och det blir så kallt till natten.» Genast var hofmannen redo, och erbjöd sig att göra det i hennes ställe. Jungfrun tackade, och sade: »säg mig till, när du håller i låset!» ’Ja, nu håller jag,’ svarade hofmannen. Då ropade prinsessan: »Dörr håll karl, och karl håll dörr, ända till ljusan dag!» Hofmannen blef nu fast vid dörren, och fick stå der och dra, och dra, ända tills dager blef ljus. Då blef han omsider lös, och smög skamflat hem till kungs-gården. Men han aktade noga, att ingen skulle förnimma hvad äfventyr han haft om natten. Tredje qvällen skulle den siste hofmannen å stad och försöka sin lycka. Han gick derföre bort till gubbens stuga, satte sig hos den unga mön, och rosade hennes skönhet, såsom qvinnor oftast vilja höra sin fägring prisas. Konunga-dottern låtsade som hon gerna lyddes till detta snack, och ställde sig mycket vänlig.
Det kunde ock ej nekas, att detta skäl vore fullt gällande, 0111 afsigten vore alt draga fabrikerna Lill städerna, men i Sverige, der endast få släder vore belägna i en så bördig och uppodlad trakt, att den icke blott lian förse deni med tillräckliga lifsmedel, utan ock deröfver lemna en ymnig tillgång för större brännerianläggningar, ansåge kommitteen alt brånvinsbränniugen, äfven såsom fabriksrörelse, i allmänhet bättre lämpade sig för landsbygden, der denna näring understöddes icke blott, genom ymnigare tillgång, för lindrigare pris, af nödigt bränsle, utan ock af de arbetskrafter, som öfriga halfåret företrädesvis erfordrades för jordbruket, och den dranken i allmänhet kunde med mera fördel tillgodogöras än i städerna. Deremot skulle det göra ett skadligt intrång i landets åkerbruk, som just i sednare åren börjat vinna ett allmännare intresse och svnbar förkofran, om de för landtbruket så vigtiga månaderna Maj och Oktober, då arbetskraften tages i strängt anspråk för jordens beredning och andra landlmannasysslor, uppoffrades åt bränvinsbränning. Om det ock berodde af hvars och ens godtfinnande alt lill bränvinsbränning begagna nämde månader, skulle likväl i de flesta fall bränvinsbränningen fortgå afven denna tid, emedan den enskilde ofta i sina beräkningar gåfve före - 14 Kongl. Maj. Is Nåd. Proposition, N:o 26. trädet åt dea, som hastigast inbringar honom kontanta inkomster. Ått åter, vid bestämmandet af de till bränvinsbränning tillåtna månader, göra ett undantag till städernas förmån, vore en orättvisa mot näringens talrika idkare på Jandet. För öfrigt har kommitteens pluralitet, vid föreskriften om den tid af året, under hvilken bränvinsbränningen skulle vara tillåten, ansett det i föregående bränvinsbränningsförordningar allt sedan år 1812 upptagna tillägg, att bränvinsbränningen skall vara tillåten under vissa månader af året, ”så framt icke högst vigtiga omständigheter föranledde inställandet af denna tillverkning, kunna uteslutas, emedan, om ett sådant förbehåll funnes i förordningen utsatt eller ej, Kongl.
Förde också Israels barn och Juda, som i Juda städer bodde, tiond fram af fä och får, och tiond af det helgada som de Herranom sinom Gud helgat hade, och lade en hop här, och en hop der. Uti tredje månadenom begynte de att lägga hoparna, och i sjunde månadenom lyktade de det. Och då Jehiskia med de öfversta ingingo, och sågo hoparna, lofvade de Herran, och hans folk Israel; Och Jehiskia frågade Presterna och Leviterna om hoparna. Och Asaria Presten, den ypperste i Zadoks hus, sade till honom: Ifrå den tid man begynte införa häfoffret i Herrans hus, hafve vi ätit och äre mätte vordne, och här är ännu mycket qvart; förty Herren hafver välsignat sitt folk; derföre är denne hopen öfverblefven. Då befallde Konungen, att de skulle reda till kistor i Herrans hus; och de tillredde dem; Och lade derin häfoffret, tionden, och det helgada, på sina tro. Och öfver det samma var skickad Chanania den Leviten, och Simei hans broder den andre; Och Jehiel, Asasia, Nahath, Asahel, Jerimoth, Josabad, Eliel, Jismacha, Mahath och Benaja, förskickade af Chanania och Simei hans broders hand, efter Konungens Jehiskia befallning. Men Asaria var öfverste i Guds hus. Och Kore, Jimna son, den Leviten, den dörravaktaren östantill, var öfver de friviljoga Guds gåfvor, som Herranom till häfoffer gifna vordo, och öfver det aldrahelgasta. Och under hans hand voro Eden, Minjamin, Jesua, Semaja, Amaria och Sechania, uti Presternas städer, på sina tro; att de skulle gifva sina bröder efter deras ordning, dem minsta såsom dem största;
Jag roade mig en gång med att fråga den gamle Cherubini, om det var sant, att kejsar Napoleon alltid uttalade hans namn Scherubini och ickeKerubini, fastän kejsaren kunde alldeles tillräckligt italienska för att veta, att detta senare uttal var det riktiga. Den gamle maëstron började lamentera med ett högst komiskt raseri. Jag har aldrig i detta fall varit lika ömtålig. Heinrich, Harry, Henri — alla dessa namn klinga skönt från sköna läppar. Men bäst klingar Signor Enrico. Så hette jag i klarblåa sommarnätter, då silfverstjernorna gnistrade öfver det ädla och olyckliga land, som är skönhetens hem och Raphaels, Rossinis och prinsessan Christina Belgiojosos fosterland. Jag kan nu, som sagdt, utan bryderi tala om de förtretligheter, som voro förbundna med mitt namn Harry — förtretligheter som förgiftade för mig några af lifvets skönaste ungdomsår. Dermed hängde så samman. I min fädernestad bodde en man, som kallades »Lort-mickel», derför att han hvarje morgon med en åsna, spänd för sin kärra, drog igenom stadens gator, hållande stilla framför hvarje särskild port för att hemta afskrädet, som pigorna i alla ordentliga hus brukade sopa samman han transporterade det till affallsplatsen utanför staden. Mannen såg ut som en inkarnation af det yrke, han dref, och åsnan liknade sin herre. Hon stannade framför husen, eller satte sig i rörelse alltefter tonfallet i ordet »Haaryh», hvarmed Mickel tillropade henne. Om detta var åsnans verkliga namn eller endast ett tillmäle, vet jag icke, men så mycket är säkert, att jag bland skolkamraterna och barnen i grannskapet hade många lidanden att utstå tack vare likheten mellan det der ordet och mitt namn Harry. De uttalade det, för att reta mig, alldeles som Lortmickel, när han ropade på sin åsna, och när jag tog humör, spelade de oskyldiga och begärde att jag, till förekommande af hvarje förvexling, skulle lära dem, hur mitt eget och åsnans namn borde uttalas.
Justitiffi-Ombudsmans yttrade öfvertygelse,* att många Kyrkohemman i Halland, såsom rätteligen hörande Kongl. Maj:t och Kronan till, skola lagligen kunna försvaras, derest den speciela lagstiftningen derom varder återförd till likställighet med allmän Lag och Rättegångsordning, samt Justiiias-Qmbudsmannens deraf föranledda hemställan, att Rikets Höglofl Ständer måtte uppdraga Et vederbörlige Utskott, att, efter företagen revision af Kongl. Brefven den 2 8 Maji 1819 och den 29 Mars 1825, deruti föreslå de ändringar, som kunna nödige finnas, och i detta ämne utarbeta ny stadga, som, efter granskning af Rikets Höglofl, Ständer, komme, att till Kongl. Maj;ts Nådiga pröfning öfverlemnas; så få Utskotten vördsamt åberopa deras här frammanföre afgifna Utlåtande, att Kongl. Brefvet den 29 Mars 1825, såsom innefattande endast Kongl, Maj:ts Nådiga Beslut i ett serskildt mål, ej kan blifva föremål för någon Rikets Höglofl. Ständers eller deras Utskotts revision, och att den lagliga pröfningen af uppstående tvister om jordegande - rätten till andra Kyrkohemman i Halland, än de, hvarom Kongl. Maj:t Sig redan i Nåder utlåtit, deriger TT.,i,„iton hvarken af 56 Bi/.t.St.^Lag-s. Allm. Brefvet den 22 Maji 1819, hvarom Utskotten jemväl här förut sig yttrat, eller af andra Påbud kunnat inhemta, att någon speciel samt från allmän Lag och Rättegångsordning afvikande Lagstiftning blifvit för sådana tvisters behandlande, som de nu ifrågavarande, antagen eller tillämpad. Utskotten få således, vördsamt yttra den öfvertygelse, att de ej anse sig berättigade revidera eller föreslå Rikets Höglof(.
En sådan inställelse anser jag numera alldeles öfverflödig. Den tillkom i en tid, då liqvidationen måhända var underkastad flera omständigheter än den nu är, och då måhända rotehållaren och soldaten hade svårt att reda sig med siffror. För närvar, är förhållandet mycket olika; kontrakter finnas upprättade emellan roten och soldaten, hvar och en af dem kan (med få undantag åtminstone) anteckna hvad som är utbekommet eller ej, och om vid de årliga liqvidationsmötena, d. v. s. vid de tillfällen, då befälet genomser soldaternes årsböcker, för att tillse om de erhållit allt hvad dem af rotarne tillkommer, om då det befinnes, alt soldaten ej erhållit hvad han bordt, så kan en sådan fråga likväl ej på stället afgöras, utan måste, i fall af tvist, först underställas K. bef:des pröfning och derefter, i följd af det fattade beslutet, gå i verkställighet. Jag anser derföre rotehållarnas instäl - 38 Den 17 Maj. leise vid liqvidationsmötena alldeles öfverflödig, och som denna likväl är dem ålagd genom gällande författningar, så behöfves äfven en författning för att befria dem från detta åliggande. På ofvananförda grund skulle jag tro, alt R. St. äro den auktoritet som kan och bör anföra ett dylikt besvär bos K. M.; hvarföre jag vågar tillstyrka bifall till Utskts utlåt. Ilr Gr. o. Landt rats härefter först till bifall och sedermera till afslag å förevar, betänk, framställde propostr besvarades med blandade ja och nej; hvarefter Hr Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla detta betänk.; och då härvid ropades ja, jemte åtskilliga nej, förklarade, det han nu trott sig finna denna förnyade propos. besvarad med öfvervägande ja. Föredrogos, men lades, på begäran af flere ledamöter, ånyo på bordet nedannämnde d. 15 dennes ltsla gängen bordlagde ullåltn och mern., nemi. från Bevillnings-Utskottct: Nto 14, i anledn. af gjorde anmärkntr emot betänk.
Till undanrödjande af dessa stridigheter, ulan alt derjemte ingå i allt för minutiösa detaljer, hänvisade Ulsk-.u till förut befintliga reglementen för andra likartade förhållanden, och föreslogo med afseende derpå, att något passande äfven mätte stadgas för kyrkoherdelägenheter. Vid en föregående riksdag uppgjordes ett förslag, som, så all säga, på tummen bestämde såväl hvad pastor, som församlingen skulle göra; men om delta förslag blifvit antaget, hade deraf vid tillämpningen del förhållande kunnat inträffa, att om händelsevis i den uppställda listan någon reparation blifvit uteglömd och icke uppförd, hvarken på pastors eller socknens längd, skulle tvist säkert icke nteblifvit om hvem som borde bekosta den, och derföre ansågo Utsk:n bättre att, på sätt i afseende på Kronans byggnader är stadgadt, endast utsätta hvad pastor skulle göra, utan alt uppräkna församlingens åligganden, enär häraf naturligen följde, att, hvad som ej blifvit pastor ålagdt att göra, församlingen skulle beslå. Hvad Utsktn i sådant afseende föreslagit, torde icke böra anses för strängt, enär det icke är något annat, än det som åligger personer, hvilka bebo Kronans hus och å dem hafva underhållsskyldighet, helst om man går till sjelfva den första regleringen af förhållandena emelian pastorernc och försainlingarne i afseende på prestegårdsbyggnaderne, det visar sig, alt under Konung Guslaf I:s tid det har varit bestämdt, alt bela underhållsskyldigheten ålåg pastorerne ensamme sålunda, att om något i det afseendet försummades och byggnaderne förföl lo, mäste pastorerne på egen bekostnad uppbygga dem. För min del tillstyrker jag bifall till betänk. Frih. Cederström, Anders: Elium jag icke kan neka, det jag ej rätt förstått den siste talarens yttrande, då det förefaller mig som hade det afseende på något helt annat, än de i betänk, omnämnda kyrkoherdeboställen och deras framtida underhåll, alldenstund det i betänk, uttryckeligen står: ”hvad beträffar den af Anders Nilsson yrkade förklaring öfver 2 § i 26 cap.
För öfrigt, om emot förnwdan swärighrter wid jivaiiLätionLN8 stamgäirg skulle upkonima, öfverlemna Preste-Borgareoch Bonde-Ständen, med bibehälian.- de af deras BrwillnitlgSräkt och Lanco-författningarna, lil Eders Kongl. Majtt i underdånighet, at efter mhämtadt underdånigt utlätarrde af. F allmän ti g a i kancsuvn, hwilkc dock hastva at iakttaga hivad Lauoo - lukruötion förestrifwer, »vidtaga de mitt och steg Eders Kongl. Mastl til Ksalisationens bestämmande finner de lämoligaste och sör de stattdragande de lindrigaste. Riksens Ständer framhärda M. m. Stormägtigsie Allcrnädigste Konung! Er nytt »vedermäle as Eders Kongl.Maftts waksamma oinsorg för Sina trögna Underjatarcs wäl hastva Riksens Ständer fätr erfara, uri de»r, genom Hemliga Ulstottctö ^ruroevliL-Utdrag af den g:de i denna Månad, ril Riksens SE aders pröfning larekomna staga, huru »ned Lpoaio mmrtS ford.ringo-rS bekalairde i Twanne ärö tid sörhällas borde, och hivarivid Riksens Stander sunnit ds af H.mlrga Utstotrec härutinnan anförda skal wara sa wä! grundade, samt den föreflagnL utwageq ;sa nödig ul undanröLfands af ali stvanghet i iverkstal-ighkten as den kiaslilsk-onsplan Riksens, ständer'nu bifallit, at Riksens SÄvder -med snllkomligaire erkänsla för Eders Kongs. Majus
Man behöfver således icke hafva någon tvekan, att de nu icke skola vinna behörigt afseende, då man redan uti den tryckta handlingen finner, att K. M. har på den fästat Sin upmärksamhet. Jag kan således icke anse detta reglementerande vara af behofvet påkalladt, om icke för att föranleda olika beslut, hvarigenom tidsutdrägt och förryckningar möjligen kunna förorsakas. Gr. Lagerbjelke: Sedan mina båda öfriga förslag nu äfven kommit under öfverläggning, anser jag det måhända vara bäst att alla tre förslagen nu diskuteras, hvarefter jag anhåller om serskild propos., på hvardera af dem. Gr. Mörner har ansett dessa förslag vara alltför otydliga samt endast innefatta ett småreglemenlerande. Jag vågar vara af alldeles motsatt tanka. För det första ber jag, att få åberopa den nu Den 28 Augusti e. m. 581 gällande föreskriften att för gällande kommunikations-anstaller, hvartill Staten bidrager, skola alltid afgifter erläggas efter taxa, som af K. M. fastställes. Det är naturligt att då Staten bekostar ett sådant kommunikationsmedel, som denna jernväg, så är, om det afsedda ändamålet med denna väg skall upnäs, angeläget att afgifterne bestämmas så låga som möjligt. Man skulle väl tro, alt man borde kunna påräkna, att bolaget uti sitt eget intresse skulle sätta dessa afgifter lågt, emedan bolaget pä sådant sätt säkerligen skulle hafva den största inkomsten, men man finner likväl att kortsyntheten ganska ofta, den dagliga erfarenheten med en af våra största kommunikations-anstalter bekräftar det, sätta dessa afgifter mycket höga. Då nyttan af hela arbetet till en stor del beror derpå, alt taxan bestämmes lågt, så kan man väl icke säga, alt det är en punkt af endast sekundär vigt, om det föreskrifver att Regeringen skall deltaga i dess upgörande. Vid detta bolag tillkommer dessutom den omständigheten, att Staten garanterat bolaget en viss minimi-inkomst. Nu beror naturligtvis den inkomst, som jernvägen kommer att lemna till en icke obetydlig grad deruppå, att taxe-bestämmelserna äro väl upgjorda, hvadan det är så mycket billigare att Staten får utöfva inflytelse vid desammas upgörande.