Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror ej heller, att StatsUtsk. vid den anställande pröfningen af stats-utgifternas beskaffenhet, och det belopp, som egentligen är nödigt för att betrygga stats-machinens gang, skall anse betänkligt alt uppfylla nationens billiga fordringar på sparsamhet och inskränkningar; och Utsk. lärer då finna, att denna ränta bör och kan borttagas, sedan de extra-ordinarie bevillningarna nu mera lemna så högst betydliga öfverskott. Men jag vågar deremot anhålla om Utsk:s noggranna och sorgfälliga pröfning af de fördelar, som för framtiden kunde vinnas, om detta afgörande steg nu af R. St. vidtages. I trettio år hafva vi förgäfves väntat på en reglering af de i en mängd persedlar utsatta gamla grundskatterna för jordbruket. Ständerna hafva begärt den; Regeringen har ao8 Den i Februari. yttrat sig inse behofvet, ja — till och med godkändt grunderna för densamma; och ändock stå vi på samina punkt nu, ett hundrade år sedan jordeboksoch hemmantalsräntans utgörande i bestämda penningebelopp första gången beslutades (i744)* ^et Norrska folket, som vid början af sitt nya statsskick ägde samma felaktiga beskattningssätl (den s. k. ma t r i kel-sk y Iden) ehuru mindre kännbart, såsom' redan hufvudsakligen i penningevärde bestämdt, har likväl lyckats att på icke fyllest i5 år utbyta detsamma emot enklare och rättvisare beskattnings-grunder; och detta folk står nu befriadt från en grundskatt, sorn, utom det irrationella i dess beskaffenhet, tillika invecklade uppbörden och redovisningen. Om äfven vi med kraft och allvar sökte ett sådant mål, synes det icke svårt att uppnå- Redan lemna oss tull-, brännvins-, chartas-sig. och post-bevillningarna ett sådant årligt öfverskott, att detta tydligt angifven möjligheten af en millions årlig nedsättning i skatterna, örn på samma gång stats-utgifterna inskränkas till närmare öfverensstämmelse med de verkliga behofven och grunderna för tull-afgifterna, brännvins-brähnings-afgiften rn. m. lämpas efter klokare och mera ekonomiska principer.
P. 34i. — om remisser: af Herr Dalmans anmärkningar vid StatsUtskottets Betänkande om StatsVerkets tillstånd och behof i hvad som angår RiksStatens Femte HufvudTittel; och af Herr Trafvenfelt anmärkningar vid StatsUtskottets Betänkande om indragning af MedicoTbeologiske Stipendierne. P. 34 r—om remiss af Herr von Hartmansdorffs motion, att vederbörande personer som användas till de Kongl. Ilofvens högre eller ringare Betjening, icke måtte få större pensioner, äu Rikets Embetsman och Tjenare, m. m. P. 342. — om StatsUtskottets Betänkanden: 1) angående Saltpettergärdens nedsättning; 2) rörande inqvarteringspenningars anslående för Befälet vid indelta BatsmansCompagnierne; 3) angående inqvarteringspenningar till VarfsStaterne vid ÖrlogsFlottan i Carlskrona samt Arme ens Flottas Escadrer i Stockholm och Götheborg; 4) angående förbättring i aflöningen för indelta Armeens Befäl och i synnerhet Westgötha-Regernente; 5) rörande inqvar - 375 leringen för Wendes ArtilleriRegemente; 6) om reglering till förbättring i lönevillkoren för Befälet vid indelta Armeen; 7) rörande indelte InfanteriRegementernes beklädnad. P. 342. — om StatsUtskottets Utlåtanden: 1) om utbyte af tvenne indelningar vid LifRegementet; 2) om lönetillökning för tretton SubalterneOfficerare vid Skånska DragonRegementet; 3) om Statsregleringen under RiksStatens Åttonde HufvudTitel; 4) oni Nionde HufvudTitelns anslagssumma; 5) angående reglering af Allmänna IndragningsStaten.
Förordning omförmåler skuldebrefs företeende hos Rätten, med bevis örn dess infriande* såsom vilkor för intecknings dödande* men hvilket vilkor köpare vid öfvanhämndé tillfällen icke varit i tillfälle fullgöra, i afseende på såfia ne i den köpte egendomen intecknadé skuldebref, till hvilkas infriande köpeskillingen* såsom Understigande inteckningarnes sammanräknade belopp* i anseende till äldre inteckningshafvarés ellef andra fordringsägares för* monsrätt icke lernnat tillgång, rilén hvilka förbindelser Borgehärerne ändock kunna vägra att återställa, såsom berättigade att derföre hålla sig till Gäldenårens öfriga égendom eller ock tili ha ns person. Då likväl emot en kÖpares af fast egendom skyldighet, att köpeskilligen derföre erläg måste svara hans rättighet att af sammai egen - Dch i Mårtn. 65 fcgbhdoih kothurn j full laglig ågö och besittning, then hvilken likväl i betydlig mon inskiänkes, Otri, vid dess antingen föryttrande eiler belåning^ SIdre inteckningar ligga i vågen, samt d< t mäste Vara gifvet, att i orb med detsamma sorn en concUrseller Utmåtnings-ahction, hvarigenom egendom blifvit försåld tinder intecfeningarnes belopp, vinner lagä kraft, llorgenåierne Upphöra att hafva fortfarande rätt till egt ndomen, i afseende på den del af berörde belopp, Söm leke af köpeskillingen kunnat Utgå; så lår jag äran föreslå följande tillägg till berörde 24 Då fast egendom biifyer i Conctirs, elier å Irtniåtrtitlgs-aUctioii försåld, och köparen behörigen styrker, alt aUoti.onert Vunnit laga kraft, Samt att hatt köpeskillingen erlag»; Varda eif* inteckningar i den fastighet dödade, ändock Mt de skitlle öfverstiga det belopp, sorn köpeskillingen utgör.
Sä länge Staten fortfar med dessa vacklande åtgärder, som hittills i Sverige varit brukliga, sä länge skall nöden efter hvarje missväxtår blifva stor och tryckande. Förrän man uppställer ett genomtänkt och conseqvent. system för alla offentliga arbeten, hvilka väl kunna hvila, dä arbetsförtjenst derförutan icke saknas, men åter upptagas, när de beböfvas lill de nödlidandes försörjning; förr än man med ett sådant system för allmänna arbeten förenar ett conseqvent system af sockenmagasiner, hvarifrån understöd lemnäs, vare sig såsom lån eller gåfva, i spanmäl men icke i penningar, förr skall denna del af Sveriges statsförvaltning icke blifva väl ordnad. Emedlertid är för närvarande intet annat att göra, än biträda de Herrars mening, som tillstyrkt, alt R. o. Ad. ville vidblifva sitt i ämnet redan fattade beslut. Ofverläggningen om denna punkt ansågs härmed vara slutad, hvarefter R. o. Ad. afslog Olsk:s deri afgifna yttrande samt vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut. 6:te punkten, innehållande hemställan, att af undsättningsmedlen ett belopp af högst 100,000 r:dr må såsom lån utgå emot annan af K. M. i nåder godkänd säkerhet, an menigheternes gemensamma ansvarighet, eiler i yttersta nödfall emot blott undsättnings t a gar nes åt erbetalningsförbindelser. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då R. 0. Ad:s förut i denna fråga fattade beslut innehåller, ”att i öfrigt medlen endast måtte disponeras lill låneunderstöd utan ränta, med bestämd återbetalningslid och mot derför ställd säkerhet af de större eller mindre meuigheterne gemensamt, eller oell hvad annan ansvarighet, K. M. pröfvar kunna godkännas,” och samma beslut är af PresteSt. fattadt; så torde R. 0. Ad. finna, att den punkt, som nu sednast är föredragen, icke af R. o. Ad. lämpligen kan antagas, eller att åtminstone dess antagande är belt och hållet öfverflödig och skulle snarare inveckla frågan än på ett tillfredsställande sätt lösa den.
Om nu desse 2:ne Embeten skulle indragas, blefwe Statens hela besparing ändä icke större än 200 R:d. om äret, ty det tager Stats - Utskottet för ganska afgjordt, att om Vice Presidents - Embrikt indrages, mä, stc vödwändigt ett Hof - Rätts-Räd i stället tillsättas, pä det att fullt Oomfördt antal af Ledamöter icke mä saknas. Vice President Embeten i Hof-Rätterne ärs Den 16 Vctober. äro behutom inrättade pä en tid dä antalet af Rätte, gängar och andre till förenämnde Derks h mdläggni-ig hdrqnde ärendcr wero mänglaldigt mindre än för det närwarande; och dä d-ha E'obetcn derjemte böra till sZeltwa Hof-Rätterna Organisations-och Expedition-, sätt, sä kun Statt - Utskottet lör deft del icke tillstyrka nägon indragning däraf. Swilket Riksens Högloft. Ständer Wdrdsammcligcn hcmställcS.' Är och dag som förr flrifwct stär. Pä befallning. K. krösteiius. Uppä derom af Herr Grefwe» och Landt-Mar. flalkrn gjord Proposition, blef hwad Stätt - Utskottet i detta Protocolls. utdrag tillstyrkt, af Ridderskapek och Adeln gilladU Upplästes följande: Utdrag af Protocollck hällek uti Rik. sens Högloft.
Fyra berattelser af Hclem 1Zblonz .. ~Fantasier)) ha egentligen ingen hemortsratt pb jorden i v&amp;r nyktra, prosaiska tid. De finna har tyviirr sii siillan nlgon varaktig stad och i fru Nybloms berattelse drifvas .- precis som den stnckars &gt;&gt;Gladjen ?&gt; - att ssnart Bterviinda till sin riitta hemvist: Olympens gYl !lene salar. Icke desto mindre karma vi det dltid som en flaht friin en renare sfer, dB nBgon ai dessa gudaborna vasen gastar ' v h poesifattiga va.rld, och om vi ocksA Siro alltfor tunga och jordbnndna fijr. ntt helt. k w n a folja deras hoga flykt, iiro vi bHde glada och smickrade &amp; t besoket. Fru Nybloms ~ F a n t a s i e r hora ~ till dessa elyseiska fliiktar, som soka jaga bort for en stund det grd, hvardagstunga dam, som lagrat sig ofver v h a sinnen. Att den metod hon anviindt for denna poetiska luftning lyckas vinna popularitet vBga vi dock knappast hoppas. Den allegoriska formen 5ir ej tidens. Nutidsmiinniskan vill kunna miita upp allt, diktverk s % viil som bohagsartiklar, med tumstock och passare, och db det, med nHgot s % luftigt och obestiimbart som fantasi&amp; ter i allegorisk dr&amp;t ej gkna lPlter sig giira, stiir hon infer deln tveksam, undrande och - beklagligt nog - ofta sd helt och halet likgiltig. Vi f % lagga detta till tidens stora forlustkonto, men det Br icke for ty en obestridlig sa.ming. Fru Nybloms allegoriska beriittelser iiro alla sprungna ur en rik diktarnaturs poetiska uppfattning a£ lifvets foreteelser.
S. D. Afslogs Lag-Utskottets den 19 och 23 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 118, i anledning al väckt motion, angående en närmare förklaring öfver lagens stadganden, i fråga om skyldighet att serskildt lagfara med hvarje öfverlåtelse af inköpt fast egendom. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets den 19 och 23 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 119, i anledning af väckt fråga om förän dring af stadgandet, angående fördelning af böter för försummad lagfart. S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 23 dennes på bordet lagde Betänkanden: N:o 26, i anledning af väckt fråga om befrielse från rotering för Torps Prestgård å Dahlsland. N:o 28, i anledning af väckt fråga om ändring i föreskrifterna, angående utarrendering af krono-lägenheter. N:o 29, i anledning af väckt fråga om stats-anslag till inrättande af ett stam-holländeri. N:o 31, i anledning af väckt fråga om Landtbruks-Academiens indragning m. m. N:o 33, i anledning af väckt fråga om fördelning, emellan tvänne tjenstemän, af de Polismästaren i Stockholm tillhörande befattningar såsom Polisdomare och Polismästare. N:o 34, i anledning af väckt fråga om Landshöfdinge-sätets i Götheborg förläggande till Uddevalla och att Götheborgs och Bohus Län måtte benämnas Bohusland med Götheborgs Län, m. m. N:o 35, i anledning af väckt fråga om stats-anslag till tryckning och spridning af skrifter för befrämjande af nykterhet. jN:o 36, i anledning af väckt motion om tillökning i de så kallade kalldygnen vid tackjerns-blåsning. N:o 37, i anledning af väckt fråga, att åboer å kronohemman och ny - 646 Vrot. Utdr. d. 2 6 Sept. iS'j.o, byggen i Rikets norra provinser måtte undfå rättighet att å sina hemman och nybyggen kola till afsalu.
Ridd.Secret. uppläste derefter det åberopade sammandraget af Hr Ribbings den 10 dennes afgifna yttrande, så lydande: En af våra vigtigaste angelägenheter, statsregleringen, har under de föreg:de dagarnas sammankomster inom delta Hus förevarit och snart blifvit afgjord, utan att med särdeles värma omfattas. Då jag varit en af de ledamöter, som från åtskilliga öfverläggningar och beslut i dessa ämnen uteblifvit, anser jag mig nu böra för skälen dertill redovisa. Jag lärde mig redan vid 2:dra hufvudliteln, då anslaget till skrifmaterialier åt fångvaktmästare förevar, att mera vigt lades på anslags beviljande än på deras användande, alldenstund papperet till några ark fånglistor i Wisby skulle betalas lika med flera 100 ark i Malmö. Jag lärde mig afven, alt det var förgäfves att bestrida löneanslaget till notarie-biträde åt landssecreterarne, hvilka genom spoitlaräro så väl lönte, alt de, om ej deras inkomster förknappades genom räntor på otillåtna accord, hade nog för att vara bärle sjelfvc väl belåtne och kunna betala sina medhjelpare. Om samina missbruk, såsom det förmäles, äger rum med sjelfva landshöfdingens embete, ja, måhända med kronofogde be - Deli 15 Augusti f. m. 65 beställningarna i vissa län; hvarifrån skola då länsmännen taga föresyn lill ett annat förfarande? Sakna de den och sakna de äfven den högre bildning jag yrkat såsom villkor för högre löners erhållande, så befarar jag, att det ökade anslaget endast föranledde ökade accoider. — Härmed har jag icke velat säga, att anslagen vid denna riksdag gro för stora. Tvertom torde de i många fall vara alltför ringa; men jag beklagar, att de nya ej gifvas med nog omtanka, oaktadt de gamla blifvit så oförsigtigt begagnade, att brister uppkommit, der full tillgång borde finnas.
Han såg frisk och liflig ut, kanske en smula blekare än vanligt, håret var ännu rakt af vattnet, hållningen fri och elastisk. »Seså, nu har man tagit sig en redig simtur,» sade han gladt, »och nu känner man sig som en riktig menniska igen. Pappa och mamma se ju hängfärdiga ut för det deras kära son råkat skaffa sig några kopparslagare, liksom det vore en hel olycka.» Hildur såg på honom och svarade icke. »Trodde ni att jag var ett dygdemönster?« frågade han skrattande och kastade sig på bänken. Hon såg åter upp. Hans blick var så oemotståndligt öppen och frimodig. »Jag är rädd att jag trodde det», svarade hon och rodnade. »Men det får ni icke tro, icke vänta», återtog han och såg henne in i ansigtet. Hon vågade icke möta denna blick, derför såg hon ned igen. »Det fins en frestelse, som för mig är svårare än alla andra», vidblef han, »och det är begäret att erfara allt, känna allt. Jag är realist i hvarje tum, och jag kan, jag får icke vara obekant med det lif jag skildrar. Om jag vill läppja på allt, så är det för att göra min erfarenhet så rik, att jag en gång måtte kunna säga: intet menskligt är mig främmande. Kan ni fördöma mig?» Hon svarade ännu icke. Hon var endast allt för böjd att tro honom i allt, gifva honom rätt i allt. »Ni vet icke, hvad det vill säga med den fatala dagen efter», fortfor han, »hur tom man känner sig, hur man törstar efter ett enda vänligt ord, hur mycket värre det är att stötas bort då än annars.» Han tog sakta en af hennes händer i sina, och hon lät det ske. Det föreföll henne som om de båda spelade komedi, och hennes hand hvilade viljelös i hans, under det ett leende smög sig kring hennes slutna läppar. Detta leende var fult. Nu var det hon som hade att kämpa mot frestelsen, mot det lägre i hennes egen natur, hvilket under sken af öfverseende och offervillighet manade henne att icke fordra det högsta, att nöja sig med hvad som fans och kasta sig i hans armar.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande: och hved försl beträffar förslagen om upphörande af den sätesoch ladugårdar samt afhyste rå- och rörs-hemman medgifna befrielse från deltagande i byggande och underhållande af prostgårdar, får Utskottet, jemte meddelande af den upplysning, att i detta ämne vid sistliden, likasom vid flere föregående, Riksdagar väckts motioner, hvilka pä tillstyrkan af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten af Rikets Ständer afslagils, åberopa de till stöd derför af Utskotten anförde skäl: ”att dylika fastigheter, till följd deraf, alt de i lag och särskilde författningar blifvit tillförsäkrade befrielse från omförmälde skyldighet, likasom från andra skatter och onera utan tvifvel vunnit ett ökadt värde, som vid deras förvärfvande tagits i beräkning; att en sådan förändring härutinnan, som motionärerne föreslagit, icke skulle kunna tillvägabringas ulan egande-rätlens förnärmande; alt sagde befrielse borde upphöra först då alla från jorden utgående skatter och besvär blefve, mot ersättning till egare af privilegierad jord, emellan alla hemman, utan afseende å deras egenskap af privilegierade eller icke lika fördelade.1’ Inom Utskottet har nemligen äfven nu enahanda åsigler i ämnet gjort sig gällande; och får Utskottet i öfverensstämmelse dermed tillstyrka: det berörde påståenden icke mätte vimla Rikets Ständers bifall. Vidkommande vidare frågan om åläggande lör innehafvare af kyrkoherde-boställen, att sjelfva bygga sina prestgårdsbyggnader samt församlingens befrielse från all skyldighet härutinnan; sä och då jemväl denna fråga vid flere föregående Riksdagar blifvit a! Rikets Ständer afslagen, anser Utskottet sig nu kunna inskränka sig lill deri erinran, att
Dagakarlens tillstånd är genom Spannmålens dyrhet, bragr i ömkansvärd belägenhet* då han med hela Sin arbetsförmåga ej kan förtjena torftighetens behof tili föda , kläder och Öfriga nödvändigheter, utah af brist Vanskötes, Och skuldsätter sig, i synnerhet den årstid, arbetet afstannar, och inkomsterna aftaga; han thå hushålla på det bästa sätf, kan han dock' åldrig, sä länge Bränvinet fritt får hyttjas, Och till så storf öfverflöd tillverkas, samt Brödpriset i följd deraf ständigt stegras, komma idert lyckliga belägenhet, att i den göda dagen, kunna spara en skärf för den tid, då skjuklighetj krämpor och ålderdom besöker häris hyd< Den i 3 December. 319 da, utan skall då, antingen blifva 'en tunga för Allmänna Fattig-Inrättningar, eller af felande utkomst till skötsel i egit herti Vist, försvaga sin arbets-förmåga, eller ock utslockna i en ålder då han söm bäst kunde gagna* Jag vågar derföre ödmjukast hemställa om icke, till förekommande af deh nu Varande Spannmåls dyrhet, samt brist deraf till första 'öppet vatten nästa år, den af Herr Landshöfdingen och Riddaren Skjöldebrand, nitiskt föfeslagne inskränkning af Brärtvins-bränningen, mätte af Höglofl. Ridderskapet och Adelö beviljas och till 'verkställighet befordras. I fråga äter om utöfnings-rättigheten, så är det val en ostridig, och jäg tror allmänt erkänd •lanning, att förädling af Jördens Pröducter tillhör Landtbrukaren; men då alla rättigheter kunna missbrukas, och öfver sin rätta gräns utsträckas, samt nu varande BränvinStillverkning 5 ehuru enlig med stadgade föreskrifter, haft de skadligaste Följder på 'Spannmåls tillingarne, de ärne nästförflutne år, så lärer vara utan all tvifvel, att ändring och rättelser äf* ven deri böra äga turn. 1 sådant afseende är val ostridigf, att Landtbrukaren bör äga tillstånd, att till egit husbehof förädla så mycket
Tror du inte det fins arbete att taga i tu med för en upplyst menniska, som har krafter, derför att hon är mätt? Hela jorden är ju full af de dödas ben. Det gäller bara att vara praktisk, ifall man vill något här i verlden. Det är just hvad ni aldrig varit, och derför går tiden ifrån er. Hvad har ni uträttat, ni med all er goda vilja? Litet ordskum, några romaner och dramer och novelletter — och så basta! Inte så mycket som ett eget organ att trumfa alla era vackra tankar in i tiden. Ni har lagt händerna i kors och sett på, hur schakalerna tagit alla era drömmar på entreprenad, besudlat dem och klistrat dem som etiketter på sina osnygga publikationer. Hvad tror ni t. ex., att ordet radikal betecknar för en handlande eller pastorsadjunkt på landet? Jo, det betecknar just hela det köpta följet, den svarta bohèmen, som bringar porträtt och lefnadsteckningar mot kontant erkänsla. Det är de, som exploaterat det s. k. frisinnet, och ni har med korslagda händer sett på, hur de släpat alla vackra tankar i smutsen Nu ligger ni, som ni sjelf har bäddat — och nu vända schakalerna sig om och bita er i benen innan de luska vidare — —» Ansjovisen hade hetsat upp sig och blifvit vältalig; det var den goda middagen, de goda vinerna, två glas likör och en god cigarr, som uträttat detta storverk. Men nu sjönk han också makligt tillbaka i stolen och tände sin cigarr, som slocknat medan han talat. Det blef en lång paus. Ansjovisen satt och drog bloss på bloss, medan han belåtet kisade på de andre två, som ingenting hade att svara. Slutligen började ett småleende spela kring hans lefnadsglada mun, han böjde sig halft framåt och sade med en röst, som var mindre skrikande och mera känslig än den, han begagnade i hvardagslag: »Ser ni, derför är jag högerman och blir det i alla mina dar.
”Arliga inkomsterne som äro anslagne till ”Stuteriets underhåll äro! ”Enligt ArrendeContraft om Stuteri - ängar”ne, lefvereras 84,549 frtfcld Hö, hvilka efter lågt ”värde å 8 sk. £&:det gör R:d jB:co 14,091. ”Tillkommer ifrån 1817 års början j 66 StatsUtskottets B et ärik anden, ”1,307 T:r Hafra a 5 R:d 6,535 - ”Arrendemedel i Penningar - 2,424- -r”224 T:r Spanmål, hälften Pag och ”korn å 8 R:d 1,792- — —- ”Posen för Krono-dagsverken for ”dom använde till Angsbärgning ”och Padugårdarnes skötsel, enligt ”1817 års Markegångstaxa 10,748, — ts ”Stuteriets Beteshagar, utgörande ”en rymd af 764 Tunnland bör ”dige ängar, som efter eri berak. ”ning af minst 40 £tt:d Hö af ”Tunnlandet kunde gifva 30,560 ”££:d Hö ä 8 sk. -, - 5,093. — —< P:d B:co 45,887- ”.Henna gifna inkomst genom ”Egendomens behandlande efter ”Pandtbruksmethod, använd till ”Stuteriets vidmakthållande , har ”hittills under loppet af 7 år, ic”ke lemnat större afkomst årligen än ”1:0 7 Hästar lefvererade till de ”Kongl. Stallen, efter ett bestämdt ”pris ä 200 R:d - 1,400- ?
Men Jolma går huru sedan, om vi se längre fram, alla små till hägnaden och öfverser tjänarenas arbete, glädjetomtar försvinna för alltid från Jolmas till utseendet kall och hård som alltid, men kåta och lemna Saila i denna grubblande likmera tankfull än eljes. Han sätter sig på en nöjdhet för allt omkring sig, som slutligen omsten och ser på, huru den ene efter den andre töcknar hennes förstånd. af renarna fastnar för rännsnaran, bindes vid Vi vilja ieke närmare betrakta dessa ledett träd och mjölkas samt slappes därefter. Han ser härpå, men tänker andra tankar. Och huru samma taflor — vi förstå dem ändå, och vi han tänker och tänker och skäms för sig själf, förstå tillika, att äfven lapparne mången gång att han visade sig så eftergifven och blöthafva ett ömt och känsligt hjärta. hjärtad hos hustru och dotter för en stund sedan, koncentrera sig dock småningom hans alla tankar omkring den tid han själf var ung och älskade och fick den han ville ha. — Låt vara att tiden sedan lärt honom glömma så godt som all lifvets p o e s i. Alltnog, han känner sig nu nöjd och lätt Sen till, att IDUN MED MODETIDNING finnes hos alla edra bekanta! Smånotiser från kvinnovärlden. MatlagniJig i folkskolan. Å r 1887 utsände stiftelsen Lars Hiertas minne en svensk folkskolelärarinna, fröken Ragnhild Brolinson, till England för att i London genomgå det stora kokskoleseminariet samt för att i de engelska folkskolorna studera den där så praktiskt anordnade matlagningsundervisningen, hvilken allmänt anses hafva gifvit de bästa resultat med afseende å flickornas uppfostran til! större huslighet. Genom ett nytt anslag har nu samma stiftelse åstadkommit, att den första matlagningskurscn för lärarinnor inom folkskolan härstädes kunnat öppnas den 1 november i en särskild för ändamålet förhyrd lokal (n:r 2 Krukmakaregatan) nära Maria folkskola, under ledning af fröken Brolinson. Undervisningen vid den nya skolan — som tillika är en normalskola i smått — är så ordnad, att liknande kurser med minsta möjliga kostnader skola kunna införas äfven i andra folkskolor i Sverige. Största vikt.